title: Spojené věci C-354/20 PPU a C-412/20 PPU: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 17. prosince 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rechtbank Amsterdam – Nizozemsko) – Výkon evropských zatýkacích rozkazů vydaných proti L (C-354/20 PPU), P (C-412/20 PPU) („Řízení o předběžné otázce – Naléhavé řízení o předběžné otázce – Policejní a justiční spolupráce v trestních věcech – Evropský zatýkací rozkaz – Rámcové rozhodnutí 2002/584/SVV – Článek 1 odst. 3 – Článek 6 odst. 1 – Postupy předávání mezi členskými státy – Podmínky výkonu – Listina základních práv Evropské unie – Článek 47 druhý pododstavec – Právo na přístup k nezávislému a nestrannému soudu – Systémové nebo celoplošné nedostatky – Pojem ‚vystavující justiční orgán‘ – Zohlednění vývoje situace po vydání příslušného evropského zatýkacího rozkazu – Povinnost vykonávajícího justičního orgánu ověřit konkrétním a přesným způsobem existenci závažných a prokazatelných důvodů se domnívat, že dotyčná osoba bude v případě předání vystavena skutečnému nebezpečí porušení jejího práva na spravedlivý proces“)

text:
               22.2.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 62/10

      Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 17. prosince 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rechtbank Amsterdam – Nizozemsko) – Výkon evropských zatýkacích rozkazů vydaných proti L (C-354/20 PPU), P (C-412/20 PPU)
      (Spojené věci C-354/20 PPU a C-412/20 PPU) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Naléhavé řízení o předběžné otázce - Policejní a justiční spolupráce v trestních věcech - Evropský zatýkací rozkaz - Rámcové rozhodnutí 2002/584/SVV - Článek 1 odst. 3 - Článek 6 odst. 1 - Postupy předávání mezi členskými státy - Podmínky výkonu - Listina základních práv Evropské unie - Článek 47 druhý pododstavec - Právo na přístup k nezávislému a nestrannému soudu - Systémové nebo celoplošné nedostatky - Pojem ‚vystavující justiční orgán‘ - Zohlednění vývoje situace po vydání příslušného evropského zatýkacího rozkazu - Povinnost vykonávajícího justičního orgánu ověřit konkrétním a přesným způsobem existenci závažných a prokazatelných důvodů se domnívat, že dotyčná osoba bude v případě předání vystavena skutečnému nebezpečí porušení jejího práva na spravedlivý proces“)
      (2021/C 62/10)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      Rechtbank Amsterdam

         Účastníci původního řízení

      L (C-354/20 PPU), P (C-412/20 PPU)

         Výrok

      Článek 6 odst. 1 a čl. 1 odst. 3 rámcového rozhodnutí Rady 2002/584/SVV ze dne 13. června 2002 o evropském zatýkacím rozkazu a postupech předávání mezi členskými státy, ve znění rámcového rozhodnutí Rady 2009/299/SVV ze dne 26. února 2009, musí být vykládány v tom smyslu, že má-li vykonávající justiční orgán, který má rozhodnout o předání osoby, na niž se vztahuje evropský zatýkací rozkaz, k dispozici důkazy o systémových nebo celoplošných nedostatcích týkajících se nezávislosti soudní moci ve vystavujícím členském státu, které existovaly v okamžiku vydání evropského zatýkacího rozkazu nebo nastaly po jeho vydání, nemůže takový orgán odepřít postavení „vystavujícího justičního orgánu“ soudu, který vydal uvedený zatýkací rozkaz, a nemůže vycházet z předpokladu, že existují závažné a prokazatelné důvody se domnívat, že v případě předání osoby do tohoto členského státu bude tato osoba vystavena skutečnému nebezpečí porušení svého základního práva na spravedlivý proces zaručeného čl. 47 druhým pododstavcem Listiny, aniž by byl povinen provést konkrétní a přesné ověření, které zohlední zejména osobní situaci této osoby, povahu dotčeného trestného činu, jakož i takové skutkové okolnosti, za nichž byl vydán uvedený zatýkací rozkaz, jako jsou prohlášení orgánů veřejné moci, která by mohla zasáhnout do způsobu, jakým má být řešen konkrétní případ.

         (1)  Úř. věst. C 320, 28.9.2020.

         Úř. věst. C 378, 9.11.2020.


title: Věc C-416/20 PPU: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 17. prosince 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hanseatisches Oberlandesgericht Hamburg – Německo) – Výkon evropských zatýkacích rozkazů vydaných na TR („Řízení o předběžné otázce – Naléhavé řízení o předběžné otázce – Policejní a justiční spolupráce v trestních věcech – Rámcové rozhodnutí 2002/584/SVV – Evropský zatýkací rozkaz – Článek 4a odst. 1 – Postupy předávání mezi členskými státy – Podmínky výkonu – Důvody, pro které je možné odmítnout výkon – Výjimky – Povinný výkon – Trest uložený v nepřítomnosti – Útěk obviněné osoby – Směrnice (EU) 2016/343 – Články 8 a 9 – Právo být přítomen při řízení před soudem – Požadavky v případě odsouzení v nepřítomnosti – Ověření při předání odsouzeného“)

text:
               22.2.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 62/11

      Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 17. prosince 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hanseatisches Oberlandesgericht Hamburg – Německo) – Výkon evropských zatýkacích rozkazů vydaných na TR
      (Věc C-416/20 PPU) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Naléhavé řízení o předběžné otázce - Policejní a justiční spolupráce v trestních věcech - Rámcové rozhodnutí 2002/584/SVV - Evropský zatýkací rozkaz - Článek 4a odst. 1 - Postupy předávání mezi členskými státy - Podmínky výkonu - Důvody, pro které je možné odmítnout výkon - Výjimky - Povinný výkon - Trest uložený v nepřítomnosti - Útěk obviněné osoby - Směrnice (EU) 2016/343 - Články 8 a 9 - Právo být přítomen při řízení před soudem - Požadavky v případě odsouzení v nepřítomnosti - Ověření při předání odsouzeného“)
      (2021/C 62/11)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Hanseatisches Oberlandesgericht Hamburg

         Účastníci původního řízení

      TR

         za přítomnosti: Generalstaatsanwaltschaft Hamburg

         Výrok

      Článek 4a rámcového rozhodnutí Rady 2002/584/SVV ze dne 13. června 2002 o evropském zatýkacím rozkazu a postupech předávání mezi členskými státy, ve znění rámcového rozhodnutí Rady 2009/299/SVV ze dne 26. února 2009, musí být vykládán v tom smyslu, že vykonávající justiční orgán nemůže odmítnout výkon evropského zatýkacího rozkazu vydaného za účelem výkonu trestu odnětí svobody nebo ochranného opatření spojeného s odnětím osobní svobody, pokud dotyčná osoba uprchla do vykonávajícího členského státu, a zabránila tak tomu, aby byla osobně předvolána, a nezúčastnila se osobně jednání soudu, pouze z toho důvodu, že mu nebyla poskytnuta záruka, že v případě předání vystavujícímu členskému státu bude respektováno právo na nové řízení před soudem, jak je definováno v článcích 8 a 9 směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/343 ze dne 9. března 2016, kterou se posilují některé aspekty presumpce neviny a práva být přítomen při trestním řízení před soudem.

         (1)  Úř. věst. C 390, 16.11.2020.


title: Věc C-349/20: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná First-tier Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) (Spojené království) dne 29. července 2020 – NB, AB v. Secretary of State for the Home Department; vedlejší účastník: Vysoký komisař OSN pro uprchlíky

text:
               22.2.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 62/11

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná First-tier Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) (Spojené království) dne 29. července 2020 – NB, AB v. Secretary of State for the Home Department; vedlejší účastník: Vysoký komisař OSN pro uprchlíky
      (Věc C-349/20)
      (2021/C 62/12)
      Jednací jazyk: angličtina

         Předkládající soud

      First-tier Tribunal (Immigration and Asylum Chamber)

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: NB, AB

         Žalovaný: Secretary of State for the Home Department

         Vedlejší účastník: Vysoký komisař OSN pro uprchlíky

         Předběžné otázky

      V rámci posuzování, zda UNRWA (1) přestal udělovat ochranu a podporu ve smyslu čl. 12 odst. 1 písm. a) druhé věty kvalifikační směrnice (2) Palestinci bez státní příslušnosti registrovanému u UNRWA, pokud jde o podporu poskytovanou postiženým osobám:

                  1.

                  Zohledňují se čistě historické okolnosti, kvůli nimž byl žadatel údajně nucen opustit oblast, kde působí UNRWA, v době, kdy tuto oblast opustil, nebo jde rovněž o posouzení ex nunc, do budoucnosti, tedy posouzení, zda žadatel může takové ochrany nebo podpory využívat v současnosti?

                  2.

                  Zní-li odpověď na první otázku tak, že posouzení zahrnuje posouzení do budoucnosti, lze se legitimně analogicky dovolávat ustanovení o skončení udělování ochrany a podpory v článku 11 kvalifikační směrnice, takže v případě, kdy žadatel může prokázat, že historicky existoval kvalifikovaný důvod, proč opustil oblast UNRWA, je na členském státu, aby prokázal, že se tento důvod již neuplatní?

                  3.

                  Je nutné za účelem prokázání odůvodnitelných objektivních důvodů pro to, proč se tato osoba vzdala poskytování ochrany nebo podpory UNRWA, prokázat úmyslné způsobení újmy nebo odepření podpory (jednáním či opomenutím) ze strany UNRWA nebo státu, v němž působí?

                  4.

                  Je třeba zohlednit podporu poskytovanou těmto osobám ze strany aktérů občanské společnosti, jako jsou nevládní organizace?

         (1)  Úřad OSN pro palestinské uprchlíky na Blízkém východě.

         (2)  Směrnice Rady 2004/83/ES ze dne 29. dubna 2004 o minimálních normách, které musí splňovat státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, aby mohli žádat o postavení uprchlíka nebo osoby, která z jiných důvodů potřebuje mezinárodní ochranu, a o obsahu poskytované ochrany (Úř. věst. 2004, L 304, s. 12; Zvl. vyd. 19/07, s. 96).


title: Věc C-453/20: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Úřadem pro přístup k dopravní infrastruktuře (Česká republika) dne 23. září 2020 – CityRail a.s. v. Správa železnic, státní organizace

text:
               22.2.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 62/12

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Úřadem pro přístup k dopravní infrastruktuře (Česká republika) dne 23. září 2020 – CityRail a.s. v. Správa železnic, státní organizace
      (Věc C-453/20)
      (2021/C 62/13)
      Jednací jazyk: čeština

         Předkládající soud

      Úřad pro přístup k dopravní infrastruktuře

         Účastníci původního řízení

         Žadatelka: CityRail a.s.

         Žalovaná: Správa železnic, státní organizace

         Předběžné otázky

                  1)

                  Je místo nakládky a vykládky pro přepravu věcí, včetně související koleje, součástí železniční infrastruktury ve smyslu čl. 3 odst. 3 směrnice 2012/34 (1)?

                  2)

                  Je v souladu se směrnicí 2012/34, že provozovatel infrastruktury může kdykoliv změnit v neprospěch dopravců výši cen za použití železniční infrastruktury nebo zařízení služeb?

                  3)

                  Je směrnice 2012/34 dle čl. 288 Smlouvy o fungování Evropské unie závazná pro státní organizaci Správu železnic?

                  4)

                  Lze považovat za diskriminační pravidla obsažená ve zprávě o síti, pokud jsou v rozporu s takovými předpisy EU, které je Správa železnic povinna dodržovat?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2012/34/EU ze dne 21. listopadu 2012 o vytvoření jednotného evropského železničního prostoru Text s významem pro EHP; Úř. věst. 2012, L 343, s. 32.


title: Věc C-577/20: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Korkein hallinto-oikeus (Finsko) dne 4. listopadu 2020 – A

text:
               22.2.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 62/13

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Korkein hallinto-oikeus (Finsko) dne 4. listopadu 2020 – A
      (Věc C-577/20)
      (2021/C 62/14)
      Jednací jazyk: finština

         Předkládající soud

      Korkein hallinto-oikeus

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatel: A

         Další účastník řízení: Sosiaali- ja terveysalan lupa- ja valvontavirasto

         Předběžné otázky

                  1)

                  Musí být základní svobody garantované ve Smlouvě o Evropské unii a směrnici 2005/36/ES (1) vykládány v tom smyslu, že příslušný orgán hostitelského členského státu musí právo žadatele na výkon regulovaného povolání posoudit podle článků 45 a 49 SFEU a judikatury přijaté v této souvislosti (zejména rozsudek ze dne 7. května 1991, Vlassopoulou, C-340/89 (2), a rozsudek ze dne 6. října 2015, Brouillard, C-298/14 (3)), ačkoliv čl. 13 odst. 2 směrnice 2005/36/ES sjednocuje podmínky pro výkon regulovaného povolání, za nichž hostitelský členský stát musí povolit výkon povolání žadateli, který má doklad o vzdělání ze státu, v němž toto povolání není regulované, který ale nesplňuje požadavek na výkon povolání stanovený v tomto ustanovení směrnice?

                  2)

                  V případě kladné odpovědi na první otázku: Brání unijní právo – s přihlédnutím k argumentaci uvedené ve věci C-298/14, Brouillard (bod 55 rozsudku) týkající se výlučných kritérií pro posouzení rovnocennosti osvědčení – tomu, aby příslušný orgán hostitelského členského státu v takové situaci, jako je situace ve věci v původním řízení, založil své posouzení rovnocennosti vzdělání také na jiných informacích o přesném obsahu a způsobu provádění tohoto vzdělávání, než jsou informace získané od vzdělávacího subjektu nebo orgánů tohoto jiného členského státu?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/36/ES ze dne 6. července 2005 o uznávání odborných kvalifikací (Úř. věst. 2005, L 255, s. 22).

         (2)  Rozsudek ze dne 7. května 1991, Vlassopoulou (C 340/89, EU:C:1991:193).

         (3)  Rozsudek ze dne 6. října 2015, Brouillard (C 298/14, EU:C:2015:652).


title: Věc C-606/20: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Düsseldorf (Německo) dne 17. listopadu 2020 – EZ v. Iberia Lineas Aereas de Espana, Sociedad Unipersonal

text:
               22.2.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 62/13

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Düsseldorf (Německo) dne 17. listopadu 2020 – EZ v. Iberia Lineas Aereas de Espana, Sociedad Unipersonal
      (Věc C-606/20)
      (2021/C 62/15)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Landgericht Düsseldorf

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: EZ

         Žalovaná: Iberia Lineas Aereas de Espana, Sociedad Unipersonal

         Předběžná otázka

      Musí být první věta článku 20 Úmluvy o sjednocení některých pravidel pro mezinárodní leteckou dopravu, uzavřené v Montrealu dne 28. května 1999, která byla Evropským společenstvím podepsána dne 9. prosince 1999 a schválena jeho jménem rozhodnutím Rady 2001/539/ES ze dne 5. dubna 2001 (1) a vstoupila v platnost dne 28. června 2004, vykládána v tom smyslu, že dopravce je zcela nebo částečně zproštěn své odpovědnosti za ztrátu zavazadla podle čl. 17 odst. 2 Montrealské úmluvy, pokud cestující přepravuje nové resp. téměř nové elektronické výrobky, jako jsou kompaktní fotoaparát, tablet (iPad) a bezdrátová sluchátka, v zavazadle podaném k přepravě místo v příručním zavazadle, aniž by o tom informoval dopravce, ačkoliv by pro cestujícího bylo možné a důvodně vyžadovatelné přepravovat tyto elektronické výrobky v příručním zavazadle?

         (1)  2001/539/ES: Rozhodnutí Rady ze dne 5. dubna 2001 o uzavření Úmluvy o sjednocení některých pravidel pro mezinárodní leteckou dopravu (Montrealská úmluva) Evropským společenstvím (Úř. věst. 2001, L 194, s. 38).


title: Věc C-632/20 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 24. listopadu 2020 Španělským královstvím proti rozsudku Tribunálu (devátého senátu) vydanému dne 23. září 2020 ve věci T-370/19, Španělsko v. Komise

text:
               22.2.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 62/14

      Kasační opravný prostředek podaný dne 24. listopadu 2020 Španělským královstvím proti rozsudku Tribunálu (devátého senátu) vydanému dne 23. září 2020 ve věci T-370/19, Španělsko v. Komise
      (Věc C-632/20 P)
      (2021/C 62/16)
      Jednací jazyk: španělština

         Účastníci řízení

         Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatel): Španělské království (zástupkyně: S. Centeno Huerta, zmocněnkyně)

         Další účastnice řízení: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatel) navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  vyhověl tomuto kasačnímu opravnému prostředku a zrušil rozsudek Tribunálu ze dne 23. září 2020 ve věci T-370/19 proti Evropské komisi;

                  —

                  sám rozhodl o žalobě na neplatnost tak, že zruší rozhodnutí Komise ze dne 18. března 2019 o účasti národního regulačního orgánu Kosova ve Sdružení evropských regulačních orgánů v oblasti elektronických komunikací (1) a

                  —

                  v každém případě uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Španělské království podává tento kasační opravný prostředek proti rozsudku Tribunálu ze dne 23. září 2020 ve věci T-370/19, Španělské království proti Evropské komisi, z následujících důvodů:

                  —

                  nesprávné právní posouzení při výkladu pojmu „třetí země“ pro účely článku 35 nařízení 2018/1971 (2) s ohledem na smlouvy o Evropské unii a na mezinárodní právo;

                  —

                  nesprávné právní posouzení při výkladu a uplatnění článku 111 dohody o stabilizaci a přidružení s Kosovem ve spojení s článkem 35 nařízení 2018/1971 spočívající v nesprávném výkladu důsledků skutečnosti, že Evropská unie nezaujala stanovisko k postavení Kosova podle mezinárodního práva;

                  —

                  nesprávné právní posouzení při výkladu článku 35 nařízení 2018/1971 ve spojení s článkem 111 dohody o stabilizaci a přidružení s Kosovem, neboť zmíněná spolupráce nezahrnuje účast v BEREC a ve správní radě Úřadu BEREC;

                  —

                  nesprávné právní posouzení spočívající v závěru, že článek 17 SEU byl platným právním základem pro vydání napadeného rozhodnutí, a

                  —

                  nesprávné právní posouzení při výkladu čl. 35 odst. 2 nařízení 2018/1971 spočívající v závěru, že pracovní ujednání může Komise vypracovávat jednostranně.

            Vyhovění kterémukoli z těchto důvodů musí vést k vyhovění kasačnímu opravnému prostředku, a tedy k projednání žaloby na neplatnost a vyhovění této žalobě, potažmo ke zrušení rozhodnutí Komise ze dne 18. března 2019 o účasti národního regulačního orgánu Kosova ve Sdružení evropských regulačních orgánů v oblasti elektronických komunikací.

         (1)  Úř. věst. 2019, C 115, s. 26.

         (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2018/1971 ze dne 11. prosince 2018 o zřízení Sdružení evropských regulačních orgánů v oblasti elektronických komunikací (BEREC) a Agentury na podporu BEREC (Úřad BEREC), o změně nařízení (EU) 2015/2120 a o zrušení nařízení (ES) č. 1211/2009 (Úř. věst. 2018, L 321, s. 1)


title: Věc C-633/20: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Německo) dne 25. listopadu 2020 – Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V. v. TC Medical Air Ambulance Agency GmbH

text:
               22.2.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 62/15

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Německo) dne 25. listopadu 2020 – Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V. v. TC Medical Air Ambulance Agency GmbH
      (Věc C-633/20)
      (2021/C 62/17)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Bundesgerichtshof

         Účastníci původního řízení

         Žalobce a navrhovatel v řízení o opravném prostředku „Revision“: Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V.

         Žalovaná a odpůrkyně v řízení o opravném prostředku „Revision“: TC Medical Air Ambulance Agency GmbH

         Předběžná otázka

      Je podnik, který pro své zákazníky provozuje jako pojistník mezinárodní cestovní zdravotní pojištění, jakož i pojištění pro mezinárodní i tuzemskou repatriaci jakožto skupinové pojištění u pojišťovny, distribuuje vůči spotřebitelům členství, která opravňují k nároku na pojistná plnění v případě onemocnění nebo úrazu v zahraničí, a dostává od přijatých členů odměnu za získané pojistné krytí, zprostředkovatelem pojištění ve smyslu čl. 2 bodů 3 a 5 směrnice 2002/92/ES (1) a čl. 2 odst. 1 bodů 1, 3 a 8 směrnice (EU) 2016/97 (2)?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/92/ES ze dne 9. prosince 2002 o zprostředkování pojištění (Úř. věst. 2003, L 9, s. 3).

         (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/97 ze dne 20. ledna 2016 o distribuci pojištění (přepracované znění) (Úř. věst. 2016, L 26, s. 19).


title: Věc C-636/20: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Pécsi Törvényszék (Maďarsko) dne 25. listopadu 2020 – Tolnatext Bt. v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

text:
               22.2.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 62/16

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Pécsi Törvényszék (Maďarsko) dne 25. listopadu 2020 – Tolnatext Bt. v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
      (Věc C-636/20)
      (2021/C 62/18)
      Jednací jazyk: maďarština

         Předkládající soud

      Pécsi Törvényszék

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Tolnatext Bt.

         Žalovaný: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

         Předběžná otázka

      Musí být ustanovení čl. 22 odst. 6 a článku 29 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 952/2013, kterým se stanoví celní kodex Unie (1), vykládána v tom smyslu, že celní orgán, který nemá postavení soudu, musí zaručit právo být vyslechnut v řízeních zahájených jak z úřední povinnosti, tak na návrh?

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 952/2013 ze dne 9. října 2013, kterým se stanoví celní kodex Unie (Úř. věst. L 269, 10.10.2013, s. 1).


title: Věc C-648/20: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Westminster Magistrates’ Court (Spojené království) dne 1. prosince 2020 – Okresní státní zastupitelství ve Svištově v. PI

text:
               22.2.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 62/16

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Westminster Magistrates’ Court (Spojené království) dne 1. prosince 2020 – Okresní státní zastupitelství ve Svištově v. PI
      (Věc C-648/20)
      (2021/C 62/19)
      Jednací jazyk: angličtina

         Předkládající soud

      Westminster Magistrates’ Court

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatel: Okresní státní zastupitelství ve Svištově

         Odpůrce: PI

         Předběžná otázka

      Za situace, kdy je požadováno předání za účelem trestního stíhání vyžádané osoby a rozhodnutí o vydání podkladového vnitrostátního zatýkacího rozkazu (dále jen „VZR“) a rozhodnutí o vydání evropského zatýkacího rozkazu (dále jen „EZR“) jsou přijata státním zástupcem, přičemž soud se před předáním v dané věci nikterak neangažuje, je vyžádané osobě poskytnuta dvoufázová ochrana, na níž Soudní dvůr poukázal v rozsudku ve věci Bob-Dogi (C-241/15) (1), pokud:

                  a.

                  VZR vede pouze k tomu, že dotyčná osoba je zadržena na dobu nejvýše 72 hodin za účelem jejího předvedení před soud, a

                  b.

                  po předání je pouze na soudu, zda dotyčnou osobu s ohledem na všechny okolnosti daného případu propustí na svobodu, nebo její zadržení prodlouží?

         (1)  Rozsudek Soudního dvora ze dne 1. 6. 2016 (ECLI:EU:C:2016:385)


title: Věc C-659/20: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Nejvyšším správním soudem (Česká republika) dne 4. prosince 2020 – ET v. Ministerstvo životního prostředí

text:
               22.2.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 62/17

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Nejvyšším správním soudem (Česká republika) dne 4. prosince 2020 – ET v. Ministerstvo životního prostředí
      (Věc C-659/20)
      (2021/C 62/20)
      Jednací jazyk: čeština

         Předkládající soud

      Nejvyšší správní soud

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: ET

         Žalovaný: Ministerstvo životního prostředí

         Předběžné otázky

                  1)

                  Jsou součástí „chovného hejna“ ve smyslu nařízení Komise (ES) č. 865/2006 (1), o prováděcích pravidlech k nařízení Rady (ES) č. 338/97 o ochraně druhů volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin regulováním obchodu s těmito druhy, exempláře, které jsou rodiči exemplářů chovaných příslušným chovatelem, ačkoliv ten je nikdy nevlastnil ani nedržel?

                  2)

                  Pokud je odpověď na první otázku taková, že rodičovské exempláře nejsou součástí chovného hejna, jsou příslušné orgány oprávněny při zkoumání splnění podmínky podle čl. 54 odst. 2 nařízení Komise (ES) č. 865/2006, spočívající v legálním založení hejna, které zároveň nepoškozuje přežití volně žijících exemplářů, prověřovat původ těchto rodičovských exemplářů, a z něj usuzovat, zda bylo chovné hejno založeno v souladu s pravidly obsaženými v čl. 54 odst. 2 tohoto nařízení?

                  3)

                  Lze brát při zkoumání splnění podmínky podle čl. 54 odst. 2 nařízení Komise (ES) č. 865/2006, spočívající v legálním založení hejna, které zároveň nepoškozuje přežití volně žijících exemplářů, na zřetel další okolnosti věci (zejména dobrá víra při převodu exemplářů a legitimní očekávání, že s jejich případnými potomky bude možné obchodovat, případně i méně přísná zákonná úprava účinná v České republice před přistoupením k Evropské unii)?

         (1)  Úř. věst. 2006, L 166, s. 1.


title: Věc C-660/20: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesarbeitsgericht (Německo) dne 4. prosince 2020 – MK v. Lufthansa CityLine GmbH

text:
               22.2.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 62/17

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesarbeitsgericht (Německo) dne 4. prosince 2020 – MK v. Lufthansa CityLine GmbH
      (Věc C-660/20)
      (2021/C 62/21)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Bundesarbeitsgericht

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatel v řízení o opravném prostředku „Revision“: MK

         Odpůrkyně v řízení o opravném prostředku „Revision“: Lufthansa CityLine GmbH

         Předběžné otázky

                  1.

                  Zachází vnitrostátní zákonné ustanovení se zaměstnanci na částečný úvazek méně příznivě než se srovnatelnými zaměstnanci na plný úvazek ve smyslu ustanovení 4 bodu 1 rámcové dohody o částečném pracovním úvazku uvedené v příloze směrnice 97/81/ES (1), pokud připouští, aby byla dodatečná odměna pro zaměstnance na částečný i na plný úvazek jednotně vázána na překročení téhož počtu odpracovaných hodin, a umožňuje tak, aby se brala v potaz celková odměna, a nikoli složka mzdy tvořená dodatečnou odměnou?

                  2.

                  V případě kladné odpovědi na první otázku:
                  Je vnitrostátní zákonné ustanovení, které umožňuje nárok na dodatečnou odměnu podmínit tím, že je u zaměstnanců na částečný i na plný úvazek jednotně překročen týž počet odpracovaných hodin, slučitelné s ustanovením 4 bodem 1 a zásadou „poměrným dílem“ zakotvenou v ustanovení 4 bodě 2 rámcové dohody o částečném pracovním úvazku uvedené v příloze směrnice 97/81/ES, pokud je účelem dodatečné odměny kompenzovat mimořádnou pracovní zátěž?

         (1)  Směrnice Rady 97/81/ES ze dne 15. prosince 1997 o Rámcové dohodě o částečném pracovním úvazku uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS (Úř. věst. L 14, 20.1.1998, s. 9).


title: Věc C-687/20: Žaloba podaná dne 17. prosince 2020 – Evropská komise v. Portugalská republika

text:
               22.2.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 62/18

      Žaloba podaná dne 17. prosince 2020 – Evropská komise v. Portugalská republika
      (Věc C-687/20)
      (2021/C 62/22)
      Jednací jazyk: portugalština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: M. Noll-Ehlers a G. Braga da Cruz, zmocněnci)

         Žalovaná: Portugalská republika

         Návrhová žádání žalobkyně

      Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  určil, že Portugalská republika tím, že nevypracovala strategické hlukové mapy pro pět hlavních silnic, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 7 odst. 2 prvního pododstavce směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/49/ES ze dne 25. června 2002 o hodnocení a řízení hluku ve venkovním prostředí (1);

                  —

                  určil, že Portugalská republika tím, že nevypracovala akční plány pro aglomerace Amadora a Porto, akční plány pro 236 hlavních silnic a akční plány pro 55 hlavních železničních tratí, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 8 odst. 2 uvedené směrnice;

                  —

                  určil, že Portugalská republika tím, že Komisi neposkytla údaje ze strategických hlukových map pro pět hlavních silnic, a dále tím, že Komisi neposkytla souhrnné přehledy akčních plánů týkající se aglomerací Porto a Amadora, jakož i 236 hlavních silnic a 55 hlavních železničních tratí, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 10 odst. 2 uvedené směrnice ve spojení s její přílohou VI;

                  —

                  uložil Portugalské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/49/ES ze dne 25. června 2002 o hodnocení a řízení hluku ve venkovním prostředí (dále jen „směrnice“) měly portugalské orgány v souvislosti s předmětem projednávané věci:

                  1)

                  zaprvé podle čl. 7 odst. 2 druhého pododstavce směrnice informovat Komisi, a to nejpozději do 31. prosince 2008, o všech aglomeracích a o všech hlavních silnicích a hlavních železničních tratích na svém území;

                  2)

                  zadruhé podle čl. 7 odst. 2 prvního pododstavce směrnice vypracovat, a to nejpozději do 30. června 2012, strategické hlukové mapy, které budou dokumentovat situaci v referenčním roce 2011 pro všechny aglomerace a pro všechny hlavní silnice a hlavní železniční trati. Podle čl. 10 odst. 2 směrnice ve spojení s její přílohou VI měly dále portugalské orgány Komisi odeslat, a to nejpozději do 30. prosince 2012, údaje o strategických hlukových mapách, a

                  3)

                  zatřetí podle čl. 8 odst. 2 směrnice vypracovat, a to nejpozději do 18. července 2013, akční plány pro aglomerace a pro hlavní silnice i hlavní železniční trati na svém území. Podle čl. 10 odst. 2 směrnice ve spojení s její přílohou VI měly portugalské orgány Komisi rovněž odeslat, a to nejpozději do 18. ledna 2014, souhrnné přehledy těchto akčních plánů.

            Je nutno podotknout, že shora uvedené povinnosti portugalských orgánů představují tři po sobě následující kroky stanovené směrnicí a že druhý a třetí krok vychází z bezprostředně předcházejícího kroku.

         (1)  Úř. věst. 2002, L 189, s. 12; Zvl. vyd. 15/07, s. 101.


title: Věc C-690/20 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 18. prosince 2020 Casino, Guichard-Perrachon a Achats Marchandises Casino proti rozsudku Tribunálu (devátého rozšířeného senátu) vydanému dne 5. října 2020 ve věci T-249/17, Casino, Guichard-Perrachon a AMC v. Komise

text:
               22.2.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 62/19

      Kasační opravný prostředek podaný dne 18. prosince 2020 Casino, Guichard-Perrachon a Achats Marchandises Casino proti rozsudku Tribunálu (devátého rozšířeného senátu) vydanému dne 5. října 2020 ve věci T-249/17, Casino, Guichard-Perrachon a AMC v. Komise
      (Věc C-690/20 P)
      (2021/C 62/23)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Casino, Guichard-Perrachon a Achats Marchandises Casino (zástupci: O. de Juvigny, A. Sunderland, I. Simic, G. Aubron, avocats)

         Další účastnice řízení: Evropská komise a Rada Evropské unie

         Návrhová žádání

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelky) navrhují, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušil bod 2) výroku rozsudku Tribunálu ze dne 5. října 2020 ve věci T-249/17,

                  —

                  vyhověl návrhovým žádáním předneseným navrhovatelkami v prvním stupni, a tudíž zrušil v plném rozsahu na základě článků 263 a 277 SFEU rozhodnutí Evropské komise C(2017) 1054 ze dne 9. února 2017,

                  —

                  uložil Evropské komisi náhradu nákladů souvisejících s řízením o kasačním opravném prostředku i s řízením v prvním stupni.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Navrhovatelky tvrdí, že napadený rozsudek porušuje:

                  1.

                  článek 7 Listiny základních práv Evropské unie a požadavek ochrany proti svévolným zásahům veřejné moci do soukromé sféry činnosti, článek 19 nařízení (ES) č. 1/2003 Rady a článek 3 nařízení Evropské komise (ES) č. 773/2004, jelikož Tribunál rozhodl, i) že uvedená ustanovení neukládají Komisi zaznamenávat ústní prohlášení dodavatelů a ii) že „shrnutí“ z těchto schůzek jednostranně vypracovaná útvary Komise představují platný důkaz, že disponovala náznaky odůvodňujícími přijetí jejího rozhodnutí C(2017) 1054;

                  2.

                  článek 7 Listiny a požadavek ochrany proti svévolným zásahům veřejné moci do soukromé sféry činnosti, jelikož Tribunál rozhodl, že základní právo na nedotknutelnost obydlí neukládalo, aby rozhodnutí Komise C(2017)1054:

                              i)

                              časově omezilo výkon kontrolních pravomocí Komise; a

                              ii)

                              omezilo osoby a prostory, které mohou být kontrolovány;

                  3.

                  článek 47 Listiny, jelikož Tribunál rozhodl, že právní režim použitelný na kontroly Komise uspokojuje základní právo na účinný procesní prostředek.


title: Věc C-693/20 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 21. prosince 2020 Intermarché Casino Achats proti rozsudku Tribunálu (devátého rozšířeného senátu) vydanému dne 5. října 2020 ve věci T-254/17, Intermarché Casino Achats v. Komise

text:
               22.2.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 62/20

      Kasační opravný prostředek podaný dne 21. prosince 2020 Intermarché Casino Achats proti rozsudku Tribunálu (devátého rozšířeného senátu) vydanému dne 5. října 2020 ve věci T-254/17, Intermarché Casino Achats v. Komise
      (Věc C-693/20 P)
      (2021/C 62/24)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Intermarché Casino Achats (zástupci: Y. Utzschneider, J. Jourdan, C. Mussi, S. Eder, avocats)

         Další účastnice řízení: Evropská komise a Rada Evropské unie

         Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka) navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  částečně zrušil rozsudek Tribunálu ze dne 5. října 2020 vydaný ve věci T-254/17 v rozsahu, v němž částečně zamítl žalobu podanou společností Intermarché Casino Achats a znějící na zrušení rozhodnutí Evropské komise ze dne 9. února 2017 přijatého na základě čl. 20 odst. 1 a 4 nařízení č. 1/2003 (věc AT.40466 – Tute 1) a uložil navrhovatelce náhradu nákladů řízení,

                  —

                  zrušil článek 1(a) rozhodnutí Komise ze dne 9. února 2017 ve výše uvedené věci AT.40466,

                  —

                  uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Ve svém prvním důvodu kasačního opravného prostředku navrhovatelka tvrdí, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení, když zamítl námitku protiprávnosti čl. 20 odst. 1 a 4 nařízení č. 1/2003 založenou na absenci opravných prostředků proti průběhu provádění inspekcí, což se neslučuje s požadavky na účinný procesní prostředek, zakotvený v článku 47 Listiny základních práv a v judikatuře Evropského soudu pro lidská práva.
      Ve svém druhém důvodu kasačního opravného prostředku navrhovatelka uvádí, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení tím, že měl za to, že dokumenty předložené Komisí k prokázání existence silných náznaků protiprávního jednání k okamžiku inspekce mohly být zohledněny bez dodržení formálních náležitostí uložených nařízeními č. 1/2003 a 773/2004. Toto pochybení zneplatnilo závěr Tribunálu, podle něhož disponovala Komise silnými náznaky existence protiprávního jednání uvedeného v článku 1(a) rozhodnutí o kontrole. Odmítnutím zrušit uvedený článek 1(a) tedy Tribunál porušil právo na nedotknutelnost obydlí zakotvené v článku 7 Listiny základních práv.
      Ve svém třetím důvodu kasačního opravného prostředku navrhovatelka tvrdí, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení, když měl za to, že právo na nedotknutelnost obydlí zakotvené v článku 7 Listiny neukládalo, aby rozhodnutí o kontrole stanovilo časový limit kontrol, a z tohoto důvodu odmítnul rozhodnutí zrušit.


title: Věc C-725/20 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 28. prosince 2020 Maria Teresa Coppo Gavazzi a další proti rozsudku Tribunálu (osmého rozšířeného senátu) vydanému dne 15. října 2020 ve věcech T-389/19 až T-394/19, T-397/19, T-398/19, T-403/19, T-404/19, T-406/19, T-407/19, T-409/19 až T-414/19, T-416/19 až T-418/19, T-420/19 až T-422/19, T-425/19 až T-427/19, T-429/19 až T-432/19, T-435/19, T-436/19, T-438/19 až T-442/19, T-444/19 až T-446/19, T-448/19, T-450/19 až T-454/19, T-463/19 a T-465/19, Maria Teresa Coppo Gavazzi a další v. Parlament

text:
               22.2.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 62/21

      Kasační opravný prostředek podaný dne 28. prosince 2020 Maria Teresa Coppo Gavazzi a další proti rozsudku Tribunálu (osmého rozšířeného senátu) vydanému dne 15. října 2020 ve věcech T-389/19 až T-394/19, T-397/19, T-398/19, T-403/19, T-404/19, T-406/19, T-407/19, T-409/19 až T-414/19, T-416/19 až T-418/19, T-420/19 až T-422/19, T-425/19 až T-427/19, T-429/19 až T-432/19, T-435/19, T-436/19, T-438/19 až T-442/19, T-444/19 až T-446/19, T-448/19, T-450/19 až T-454/19, T-463/19 a T-465/19, Maria Teresa Coppo Gavazzi a další v. Parlament
      (Věc C-725/20 P)
      (2021/C 62/25)
      Jednací jazyk: italština

         Účastníci řízení

         Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek: Maria Teresa Coppo Gavazzi, Cristiana Muscardini, Luigi Vinci, Agostino Mantovani, Anna Catasta, Vanda Novati, Francesco Enrico Speroni, Maria Di Meo, Giuseppe Di Lello Finuoli, Raffaele Lombardo, Olivier Dupuis, Leda Frittelli, Livio Filippi, Vincenzo Viola, Antonio Mussa, Mauro Nobilia, Sergio Camillo Segre, Stefano De Luca, Riccardo Ventre, Mirella Musoni, Francesco Iacono, Vito Bonsignore, Claudio Azzolini, Vincenzo Aita, Mario Mantovani, Vincenzo Mattina, Romano Maria La Russa, Giorgio Carollo, Fiammetta Cucurnia, vlastním jménem a v postavení dědice Giulietta Chiesi, Roberto Costanzo, Giorgio Gallenzi, v postavení dědice Giulia Cesare Gallenziho, Vitaliano Gemelli, Pasqualina Napoletano, Ida Panusa (zástupce: M. Merola, advokát)

         Další účastník řízení: Evropský parlament

         Návrhová žádání účastníků řízení podávajících kasační opravný prostředek

      Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelé“) navrhují, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušil napadený rozsudek,

                  —

                  vrátil věc T-453/19, Panusa v. Parlament zpět Tribunálu pro rozhodnutí ve věci samé,

                  —

                  zrušil napadená rozhodnutí týkající se dalších navrhovatelů,

                  —

                  uložil Evropskému parlamentu povinnost uhradit náklady řízení v prvním stupni a řízení o kasačním opravném prostředku

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

            Svým prvním důvodem kasačního opravného prostředku
          navrhovatelé tvrdí, že Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když se domníval, že napadená rozhodnutí, která mu byly předložena, nesouvisela s nárokem na důchod a rozhodl tedy, že byla v souladu s obecnými zásadami a Listinou základních práv Evropské unie. Nesprávné posouzení vyplývá ze skutečnosti, že se dopustil abstraktního a svévolného rozlišování mezi nárokem na důchod a nárokem na vyplácení důchodových dávek. Napadená rozhodnutí porušila samotný nárok na důchod a jsou tedy v rozporu nejen s ustanoveními uvedenými v prováděcích opatřeních ke statutu poslanců Parlamentu, ale i s právem na vlastnictví, krom toho jsou v rozporu se zásadami proporcionality, právní jistoty a ochrany legitimního očekávání.

            Ve svém druhém důvodu kasačního opravného prostředku
          navrhovatelé tvrdí, že se Tribunál dopustil vícero nesprávných posouzení při zkoumání procesních důvodů zrušení, kterých se dovolávali žalobci v prvním stupni, konkrétně důvodu týkajícího se určení správného právního základu napadených rozhodnutí, pravomoci vedoucího oddělení, který přijal akt a nedostatku odůvodnění. Tribunál měl uvést, že napadená rozhodnutí vychází z ustanovení, které již bylo zrušeno a vzhledem k tomu, že se jedná o mimořádné správní akty, měla být přijata předsednictvem Evropského parlamentu. Tribunál navíc nepřiměřeně rozšířil možnost odůvodnění odkazem na jiné dokumenty. Odůvodnění totiž není uvedené v napadených rozhodnutích, ale jen ve stanovisku právní služby Evropského parlamentu, na které se v napadených rozhodnutích a přípravných aktech výslovně neodkazuje.

            Ve svém třetím důvodu kasačního opravného prostředku
          navrhovatelka ve věci T-453/19 tvrdí, že došlo k nesprávnému právnímu posouzení při stanovení nepřípustnosti její žaloby z důvodu nedostatku právního zájmu na podání žaloby. Tribunál totiž neposoudil možnost, aby poskytnutí důchodu, kterého je navrhovatelka příjemcem, bylo založeno na jiném právním základu, i když tato otázka byla projednána na jednání. Jelikož tento jiný právní základ zaručuje navrhovatelce vyšší dávky, nelze popřít právní zájem na podání žaloby.


title: Věc C-728/19: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 13. února 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court of Justice (Chancery Division) – Spojené království) – Beverly Hills Teddy Bear Company v. PMS International Group

text:
               22.2.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 62/22

      Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 13. února 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court of Justice (Chancery Division) – Spojené království) – Beverly Hills Teddy Bear Company v. PMS International Group
      (Věc C-728/19) (1)

      (2021/C 62/26)
      Jednací jazyk: angličtina
      Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 423, 16.12.2019.


title: Spojené věci T-236/17 a T-596/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 16. prosince 2020 – Balti Gaas v. Komise a INEA („Finanční pomoc na základě Nástroje pro propojení Evropy na období 2014-2020 – Oblast transevropských energetických sítí – Výzvy k předkládání návrhů – Žaloba pro nečinnost – Neexistence výzvy k jednání – Nepřípustnost – Žaloba na neplatnost – Akt, který nelze napadnout žalobou – Přípravný akt – Částečná nepřípustnost – Rozhodnutí, kterým se návrh zamítá – Zjevně nesprávné posouzení – Povinnost uvést odůvodnění – Pravomoc Komise“)

text:
               22.2.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 62/23

      Rozsudek Tribunálu ze dne 16. prosince 2020 – Balti Gaas v. Komise a INEA
      (Spojené věci T-236/17 a T-596/17) (1)

      („Finanční pomoc na základě Nástroje pro propojení Evropy na období 2014-2020 - Oblast transevropských energetických sítí - Výzvy k předkládání návrhů - Žaloba pro nečinnost - Neexistence výzvy k jednání - Nepřípustnost - Žaloba na neplatnost - Akt, který nelze napadnout žalobou - Přípravný akt - Částečná nepřípustnost - Rozhodnutí, kterým se návrh zamítá - Zjevně nesprávné posouzení - Povinnost uvést odůvodnění - Pravomoc Komise“)
      (2021/C 62/27)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Balti Gaas OÜ (Tallinn, Estonsko) (zástupkyně: E. Tamm, advokátka)

         Žalované: Evropská komise (zástupkyně: O. Beynet a Y. Marinova, zmocněnkyně), Výkonná agentura pro inovace a sítě (zástupci: I. Ramallo a L. Di Paolo, zmocněnci)

         Vedlejší účastnice podporující žalobkyni: Estonská republika (zástupce: N. Grünberg, zmocněnec)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 263 SFEU znějící na zrušení rozhodnutí údajně obsaženého v dopise INEA ze dne 17. února 2017 týkajícím se návrhu žalobkyně v návaznosti na druhou výzvu k předkládání návrhů pro rok 2016 v rámci Nástroje pro propojení Evropy (CEF), na základě víceletého pracovního programu přijatého v rámci prováděcího rozhodnutí Komise C(2016) 1587 final ze dne 17. března 2016, kterým se mění prováděcí rozhodnutí Komise C(2014) 2080, jímž se stanoví víceletý pracovní program pro poskytování finanční pomoci v oblasti transevropských energetických sítí na základě CEF pro období 2014-2020 (věc T-236/17), a dále návrh podaný na základě článku 265 SFEU směřující k určení toho, že Komise postupovala protiprávně, pokud nepřijala odůvodněné rozhodnutí o uvedeném návrhu žalobkyně, a podpůrně návrh znějící na zrušení prováděcího rozhodnutí Komise C(2017) 1593 final ze dne 14. března 2017 o výběru a udělení grantů na opatření podporující projekty společného zájmu v rámci CEF v oblasti transevropských energetických sítí (věc T-596/17).

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloby se zčásti odmítají a zčásti zamítají.

                  2)

                  Výkonná agentura pro inovace a sítě (INEA) ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností Balti Gaas OÜ ve věci T-236/17 a Evropská komise ponese vlastní náklady řízení vynaložené v této věci.

                  3)

                  Společnost Balti Gaas ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Komisí ve věci T-596/17.

                  4)

                  Estonská republika ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 221, 10.7.2017.


title: Věc T-442/17 RENV: Rozsudek Tribunálu ze dne 16. prosince 2020 – RN v. Komise („Veřejná služba – Úředníci – Pozůstalý manžel/manželka – Pozůstalostní důchod – Články 18 a 20 přílohy VIII služebního řádu – Podmínky způsobilosti – Doba manželství – Námitka protiprávnosti – Rovné zacházení – Zásada zákazu diskriminace na základě věku – Přiměřenost – Pojem ‚manžel/manželka‘“)

text:
               22.2.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 62/24

      Rozsudek Tribunálu ze dne 16. prosince 2020 – RN v. Komise
      (Věc T-442/17 RENV) (1)

      („Veřejná služba - Úředníci - Pozůstalý manžel/manželka - Pozůstalostní důchod - Články 18 a 20 přílohy VIII služebního řádu - Podmínky způsobilosti - Doba manželství - Námitka protiprávnosti - Rovné zacházení - Zásada zákazu diskriminace na základě věku - Přiměřenost - Pojem ‚manžel/manželka‘“)
      (2021/C 62/28)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: RN (zástupce: F. Moyse, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: G. Gattinara a B. Mongin, zmocněnci)

         Vedlejší účastník podporující žalovanou: Evropský parlament (zástupkyně: M. Ecker a E. Taneva, zmocněnkyně)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 270 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 24. září 2014, kterým se zamítá žádost žalobkyně o přiznání pozůstalostního důchodu.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Rozhodnutí Evropské komise ze dne 24. září 2014, kterým se zamítá žádost o přiznání pozůstalostního důchodu RN, se zrušuje.

                  2)

                  Komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené RN ve věci F-104/15 a v tomto řízení po vrácení věci.

                  3)

                  Komise a RN ponesou každá vlastní náklady řízení ve věci T-695/16 P.

                  4)

                  Evropský parlament ponese vlastní náklady řízení ve věci F-104/15 a v tomto řízení po vrácení věci.

         (1)  Úř. věst. C 302, 14.9.2015.


title: Věc T-93/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 16. prosince 2020 – International Skating Union v. Komise („Hospodářská soutěž – Sdružení podniků – Soutěže v rychlobruslení – Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 101 SFEU – Předpisy sportovního svazu – Sladění práva hospodářské soutěže a zvláštní povahy sportu – Sportovní sázky – Mezinárodní sportovní arbitráž – Pokyny pro výpočet pokut – Územní působnost článku 101 SFEU – Omezení hospodářské soutěže z hlediska účelu – Nápravná opatření“)

text:
               22.2.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 62/24

      Rozsudek Tribunálu ze dne 16. prosince 2020 – International Skating Union v. Komise
      (Věc T-93/18) (1)

      („Hospodářská soutěž - Sdružení podniků - Soutěže v rychlobruslení - Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 101 SFEU - Předpisy sportovního svazu - Sladění práva hospodářské soutěže a zvláštní povahy sportu - Sportovní sázky - Mezinárodní sportovní arbitráž - Pokyny pro výpočet pokut - Územní působnost článku 101 SFEU - Omezení hospodářské soutěže z hlediska účelu - Nápravná opatření“)
      (2021/C 62/29)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: International Skating Union (Lausanne, Švýcarsko) (zástupce: J.-F. Bellis, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: H. van Vliet, G. Meessen a F. van Schaik, zmocněnci)

         Vedlejší účastníci podporující žalovanou: Mark Jan Hendrik Tuitert (Hoogmade, Nizozemsko), Niels Kerstholt (Zeist, Nizozemsko), European Elite Athletes Association (Amsterdam, Nizozemsko) (zástupci: B. Braeken a J. Versteeg, advokáti)

         Předmět věci

      Návrh na základě článku 263 SFEU znějící na zrušení rozhodnutí Komise C(2017) 8230 final ze dne 8. prosince 2017 v řízení podle článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP (Věc AT.40208 – Pravidla způsobilosti Mezinárodní bruslařské unie).

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Články 2 a 4 rozhodnutí Komise C(2017) 8230 final ze dne 8. prosince 2017 v řízení podle článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP (Věc AT.40208 – Pravidla způsobilosti Mezinárodní bruslařské unie) se zrušují v rozsahu, v němž Komise tím, že nařizuje International Skating Union, aby pod sankcí penále ukončila zjištěné protiprávní jednání, směřuje na rozhodčí pravidla a vyžaduje jejich úpravu v případě, že systém předchozího schválení zůstane zachován.

                  2)

                  Ve zbývající části se žaloba zamítá.

                  3)

                  International Skating Union a Evropská komise ponesou vlastní náklady řízení.

                  4)

                  European Elite Athletes Association, Jan Hendrik Tuitert a Niels Kersholt ponesou vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 142, 23.4.2018.


title: Věc T-515/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 16. prosince 2020 – Fakro v. Komise („Hospodářská soutěž – Zneužití dominantního postavení – Trh se střešními okny a lemováním – Rozhodnutí o zamítnutí stížnosti – Článek 7 nařízení (ES) č. 773/2004 – Přístup ke spisu – Zásada řádné správy – Přiměřená lhůta – Zjevně nesprávné posouzení – Povinnost uvést odůvodnění – Neexistence unijního zájmu – Pravděpodobnost možnosti prokázat protiprávní jednání – Predátorské ceny – ‚Útočné značky‘ – Slevy – Výlučnost“)

text:
               22.2.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 62/25

      Rozsudek Tribunálu ze dne 16. prosince 2020 – Fakro v. Komise
      (Věc T-515/18) (1)

      („Hospodářská soutěž - Zneužití dominantního postavení - Trh se střešními okny a lemováním - Rozhodnutí o zamítnutí stížnosti - Článek 7 nařízení (ES) č. 773/2004 - Přístup ke spisu - Zásada řádné správy - Přiměřená lhůta - Zjevně nesprávné posouzení - Povinnost uvést odůvodnění - Neexistence unijního zájmu - Pravděpodobnost možnosti prokázat protiprávní jednání - Predátorské ceny - ‚Útočné značky‘ - Slevy - Výlučnost“)
      (2021/C 62/30)
      Jednací jazyk: polština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Fakro sp. z o.o. (Nový Sadec, Polsko) (zástupci: A. Radkowiak-Macuda a Z. Kiedacz, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: M. Farley, I. V. Rogalski a J. Szczodrowski, zmocněnci)

         Vedlejší účastnice podporující žalobkyni: Polská republika (zástupci: B. Majczyna, M. Wiącek a M. Rzotkiewicz, zmocněnci)

         Předmět

      Návrh podaný na základě článku 263 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí Komise C(2018) 3864 final ze dne 14. června 2018, jímž se zamítá stížnost podaná žalobkyní na údajná porušení článku 102 SFEU na trhu se střešními okny a lemováním (věc AT.40026 – Velux).

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Fakro sp. z o.o., Evropská komise a Polská republika ponesou vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 427, 26.11.2018.


title: Věc T-514/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 16. prosince 2020 – Changmao Biochemical Engineering v. Komise („Dumping – Dovoz kyseliny vinné pocházející z Číny – Prodloužení konečného antidumpingového cla – Stanovení běžné hodnoty – Protokol o přistoupení Číny k WTO – Metody srovnatelné země – Článek 2 odst. 7 a čl. 11 odst. 2 nařízení (EU) 2016/1036 – Zranitelnost výrobního odvětví Unie – Pravděpodobnost obnovení újmy – Právo na obhajobu – Povinnost uvést odůvodnění“)

text:
               22.2.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 62/26

      Rozsudek Tribunálu ze dne 16. prosince 2020 – Changmao Biochemical Engineering v. Komise
      (Věc T-514/18) (1)

      („Dumping - Dovoz kyseliny vinné pocházející z Číny - Prodloužení konečného antidumpingového cla - Stanovení běžné hodnoty - Protokol o přistoupení Číny k WTO - Metody srovnatelné země - Článek 2 odst. 7 a čl. 11 odst. 2 nařízení (EU) 2016/1036 - Zranitelnost výrobního odvětví Unie - Pravděpodobnost obnovení újmy - Právo na obhajobu - Povinnost uvést odůvodnění“)
      (2021/C 62/31)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Changmao Biochemical Engineering Co. Ltd (Čchang-čou, Čína) (zástupci: K. Adamantopoulos a P. Billiet, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Demeneix a M. França, zmocněnci)

         Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Distillerie Bonollo SpA (Formigine, Itálie), Industria Chimica Valenzana (ICV) SpA (Borgoricco, Itálie) a Caviro Distillerie Srl (Faenza, Itálie) (zástupce: R. MacLean, solicitor)

         Předmět věci

      Návrh založený na článku 263 SFEU a znějící na zrušení prováděcího nařízení Komise (EU) 2018/921 ze dne 28. června 2018, kterým se ukládá konečné antidumpingové clo na dovoz kyseliny vinné pocházející z Čínské lidové republiky na základě přezkumu před pozbytím platnosti podle čl. 11 odst. 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/1036 (Úř. věst. 2018, L 164, s. 14).

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti Changmao Biochemical Engineering Co. Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 408, 12.11.2018.


title: Věc T-315/19: Rozsudek Tribunálu ze dne 16. prosince 2020 – BT v. Komise („Veřejná služba – Úředníci – Pozůstalý manžel nebo pozůstalá manželka – Pozůstalostní důchod – Články 18 a 20 přílohy VIII služebního řádu – Podmínky způsobilosti – Délka trvání manželství – Námitka protiprávnosti – Rovné zacházení – Zásada zákazu diskriminace na základě věku – Přiměřenost“)

text:
               22.2.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 62/27

      Rozsudek Tribunálu ze dne 16. prosince 2020 – BT v. Komise
      (Věc T-315/19) (1)

      („Veřejná služba - Úředníci - Pozůstalý manžel nebo pozůstalá manželka - Pozůstalostní důchod - Články 18 a 20 přílohy VIII služebního řádu - Podmínky způsobilosti - Délka trvání manželství - Námitka protiprávnosti - Rovné zacházení - Zásada zákazu diskriminace na základě věku - Přiměřenost“)
      (2021/C 62/33)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: BT (zástupce: J.-N. Louis, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupce: B. Mongin, zmocněnec)

         Vedlejší účastnice podporující žalobce: Association internationale des anciens de l’Union européenne (AIACE Internationale) (zástupce: J. Van Rossum, advokát)

         Vedlejší účastníci podporující žalovanou: Evropský parlament (zástupce: J. Van Pottelberge a J. Steele, zmocněnci), Rada Evropksé unie (zástupci: M. Bauer a R. Meyer, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 270 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 20. července 2018, kterým byla zamítnuta žádost žalobce o přiznání pozůstalostního důchodu.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Rozhodnutí Evropské komise ze dne 20. července 2018, kterým byla zamítnuta žádost BT o přiznání pozůstalostního důchodu, se zrušuje.

                  2)

                  Komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené BT.

                  3)

                  Evropský parlament a Rada Evropské unie ponesou každý vlastní náklady řízení.

                  4)

                  Association internationale des anciens de l’Union européenne (AIACE Internationale) ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 246, 22.7.2019.


title: Věc T-521/19: Rozsudek Tribunálu ze dne 16. prosince 2020 – Haswani v. Rada („Společná zahraniční a bezpečnostní politika – Omezující opatření přijatá vůči Sýrii – Zmrazení finančních prostředků – Překážka věci rozsouzené – Lhůta k podání žaloby – Povinnost uvést odůvodnění – Nesprávné posouzení – Přiměřenost“)

text:
               22.2.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 62/28

      Rozsudek Tribunálu ze dne 16. prosince 2020 – Haswani v. Rada
      (Věc T-521/19) (1)

      („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vůči Sýrii - Zmrazení finančních prostředků - Překážka věci rozsouzené - Lhůta k podání žaloby - Povinnost uvést odůvodnění - Nesprávné posouzení - Přiměřenost“)
      (2021/C 62/34)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: George Haswani (Yabroud, Sýrie) (zástupce: G. Karouni, advokát)

         Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: A. Limonet a V. Piessevaux, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh na základě článku 263 SFEU znějící na zrušení rozhodnutí Rady (SZBP) 2016/850 ze dne 27. května 2016, kterým se mění rozhodnutí 2013/255/SZBP o omezujících opatřeních vůči Sýrii (Úř. věst. 2016, L 141, s. 125); zrušení prováděcího nařízení Rady (EU) 2016/840 ze dne 27. května 2016, kterým se provádí nařízení (EU) č. 36/2012 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii (Úř. věst. 2016, L 141, s. 30); zrušení rozhodnutí Rady (SZBP) 2017/917 ze dne 29. května 2017, kterým se mění rozhodnutí 2013/255/SZBP o omezujících opatřeních vůči Sýrii (Úř. věst. 2017, L 139, s. 62); zrušení prováděcího nařízení Rady (EU) 2017/907 ze dne 29. května 2017, kterým se provádí nařízení (EU) č. 36/2012 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii (Úř. věst. 2017, L 139, s. 15); zrušení prováděcího rozhodnutí Rady (SZBP) 2017/1245 ze dne 10. července 2017, kterým se provádí rozhodnutí 2013/255/SZBP o omezujících opatřeních vůči Sýrii (Úř. věst. 2017, L 178, s. 13); zrušení prováděcího nařízení Rady (EU) 2017/1241 ze dne 10. července 2017, kterým se provádí nařízení (EU) č. 36/2012 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii (Úř. věst. 2017, L 178, s. 1); zrušení rozhodnutí Rady (SZBP) 2018/778 ze dne 28. května 2018, kterým se mění rozhodnutí 2013/255/SZBP o omezujících opatřeních vůči Sýrii (Úř. věst. 2018, L 131, s. 16); zrušení prováděcího nařízení Rady (EU) 2018/774 ze dne 28. května 2018, kterým se provádí nařízení (EU) č. 36/2012 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii (Úř. věst. 2018, L 131, s. 1); zrušení rozhodnutí Rady (SZBP) 2019/806 ze dne 17. května 2019, kterým se mění rozhodnutí 2013/255/SZBP o omezujících opatřeních vůči Sýrii (Úř. věst. 2019, L 132, s. 36); zrušení prováděcího nařízení Rady (EU) 2019/798 ze dne 17. května 2019, kterým se provádí nařízení (EU) č. 36/2012 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii (Úř. věst. 2019, L 132, s. 1); zrušení rozhodnutí Rady (SZBP) 2020/719 ze dne 28. května 2020, kterým se mění rozhodnutí 2013/255/SZBP o omezujících opatřeních vůči Sýrii (Úř. věst. 2020, L 168, s. 66); a zrušení prováděcího nařízení Rady (EU) 2020/716 ze dne 28. května 2020, kterým se provádí nařízení (EU) č. 36/2012 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii (Úř. věst. 2020, L 168, s. 1), v rozsahu, v němž se tyto akty týkají žalobce, a dále návrh na základě článku 268 SFEU znějící na náhradu škody, která mu údajně vznikla v důsledku těchto aktů.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Georgi Haswanimu se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 305, 9.9.2019.


title: Věc T-3/20: Rozsudek Tribunálu ze dne 16. prosince 2020 – Forbo Financial Services v. EUIPO – Windmöller (Canoleum) („Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie Canoleum – Starší mezinárodní slovní ochranná známka MARMOLEUM – Relativní důvod pro zamítnutí zápisu – Opožděné podání odůvodnění odvolání – Nepřípustnost odvolání před odvolacím senátem – Žádost o navrácení do původního stavu – Náhlé onemocnění advokáta zastupujícího žalobkyni – Povinnost řádné péče – Důkazní hodnota čestného prohlášení učiněného advokátem“)

text:
               22.2.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 62/29

      Rozsudek Tribunálu ze dne 16. prosince 2020 – Forbo Financial Services v. EUIPO – Windmöller (Canoleum)
      (Věc T-3/20) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie Canoleum - Starší mezinárodní slovní ochranná známka MARMOLEUM - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Opožděné podání odůvodnění odvolání - Nepřípustnost odvolání před odvolacím senátem - Žádost o navrácení do původního stavu - Náhlé onemocnění advokáta zastupujícího žalobkyni - Povinnost řádné péče - Důkazní hodnota čestného prohlášení učiněného advokátem“)
      (2021/C 62/35)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Forbo Financial Services AG (Baar, Švýcarsko) (zástupce: S. Fröhlich, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: M. Fischer, zmocněnec)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO: Windmöller GmbH (Augustdorf, Německo)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 9. října 2019 (věc R 773/2019-2), týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Forbo Financial Services a Windmöller.

         Výrok

                  1)

                  Rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 9. října 2019 (věc R 773/2019-2) se zrušuje.

                  2)

                  EUIPO se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 77, 9.3.2020.


title: Věc T-118/20: Rozsudek Tribunálu ze dne 16. prosince 2020 – Voco v. EUIPO (Tvar obalu) („Ochranná známka Evropské unie – Přihláška trojrozměrné ochranné známky Evropské unie – Tvar obalu – Absolutní důvod pro zamítnutí – Nedostatek rozlišovací způsobilosti – Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001“)

text:
               22.2.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 62/30

      Rozsudek Tribunálu ze dne 16. prosince 2020 – Voco v. EUIPO (Tvar obalu)
      (Věc T-118/20) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška trojrozměrné ochranné známky Evropské unie - Tvar obalu - Absolutní důvod pro zamítnutí - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001“)
      (2021/C 62/36)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Voco GmbH (Cuxhaven, Německo) (zástupci: C. Spintig a S. Pietzcker, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupkyně: R. Cottrell a A. Söder, zmocněnkyně)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 4. prosince 2019 (věc R 978/2019-5), týkajícímu se přihlášky k zápisu trojrozměrného označení tvořeného tvarem obalu jako ochranné známky Evropské unie

         Výrok

                  1)

                  Rozhodnutí pátého odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 4. prosince 2019 (věc R 978/2019-5) se zrušuje.

                  2)

                  EUIPO se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 129, 20.4.2020.


title: Věc T-146/16: Usnesení Tribunálu ze dne 18. prosince 2020 – Vereniging tot Behoud van Natuurmonumenten in Nederland a další v. Komise („Státní podpory – Zrušení napadeného aktu – Zánik předmětu sporu – Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)

text:
               22.2.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 62/30

      Usnesení Tribunálu ze dne 18. prosince 2020 – Vereniging tot Behoud van Natuurmonumenten in Nederland a další v. Komise
      (Věc T-146/16) (1)

      („Státní podpory - Zrušení napadeného aktu - Zánik předmětu sporu - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
      (2021/C 62/37)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Účastníci řízení

         Žalobci: Vereniging tot Behoud van Natuurmonumenten in Nederland (‘s-Graveland, Nizozemsko) a dalších 12 žalobců, jejichž jména jsou uvedena v příloze usnesení (zástupci: P. Kuypers a M. de Wit, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: P.-J. Loewenthal a S. Noë, zmocněnci)

         Vedlejší účastník podporující žalobce: Nizozemské království (zástupci: M. Bulterman, J. Langer a M. Noort, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 263 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí Komise C(2015) 5929 final ze dne 2. září 2015 o státní podpoře SA.27301 (2015/NN) – Nizozemsko – týkající se dotovaného nabytí nebo bezplatného poskytnutí přírodních oblastí, jehož shrnutí bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie (Úř. věst. 2016, C 9, s. 1).

         Výrok

                  1)

                  O žalobě již není důvodné rozhodnout.

                  2)

                  Není již důvodné rozhodnout o návrhu na vstup Vereniging Gelijkberechtiging Grondbezitters a dalších navrhovatelů, jejichž jména jsou uvedena v příloze II, do řízení v postavení vedlejších účastníků.

                  3)

                  Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení.

                  4)

                  Vereniging Gelijkberechtiging Grondbezitters a další navrhovatelé, jejichž jména jsou uvedena v příloze II, kteří požádali o vstup do řízení jako vedlejší účastníci, ponesou vlastní náklady řízení spojené s tímto návrhem.

         (1)  Úř. věst. C 191, 30. 5. 2016.


title: Věc T-568/19: Usnesení Tribunálu ze dne 18. prosince 2020 – Micreos Food Safety v. Komise („Žaloba na neplatnost – Veřejné zdraví – Nařízení (ES) č. 853/2004 – Výrobek na bázi fágu používaný ke snížení výskytu patogenní bakterie Listeria monocytogenes v potravinách živočišného původu, které jsou určeny k přímé spotřebě – Zamítnutí žádosti o schválení Listex™ P100 jako dekontaminantu v potravinách živočišného původu, které jsou určeny k přímé spotřebě – Akt, který nelze napadnout žalobou – Akt nezakládající právně závazné účinky – Čistě potvrzující akt – Informativní akt – Nepřípustnost“)

text:
               22.2.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 62/31

      Usnesení Tribunálu ze dne 18. prosince 2020 – Micreos Food Safety v. Komise
      (Věc T-568/19) (1)

      („Žaloba na neplatnost - Veřejné zdraví - Nařízení (ES) č. 853/2004 - Výrobek na bázi fágu používaný ke snížení výskytu patogenní bakterie Listeria monocytogenes v potravinách živočišného původu, které jsou určeny k přímé spotřebě - Zamítnutí žádosti o schválení Listex™ P100 jako dekontaminantu v potravinách živočišného původu, které jsou určeny k přímé spotřebě - Akt, který nelze napadnout žalobou - Akt nezakládající právně závazné účinky - Čistě potvrzující akt - Informativní akt - Nepřípustnost“)
      (2021/C 62/38)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Micreos Food Safety BV (Wageningue, Nizozemsko) (zástupce: S. Pappas, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: B. Eggers, W. Farrell a I. Galindo Martín, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 263 SFEU znějící na zrušení údajných rozhodnutí Komise ze dne 17. června 2019, kterými tento orgán zaprvé zamítl původní žádost žalobkyně o schválení Listex™ P100 jako dekontaminantu v potravinách živočišného původu, které jsou určeny k přímé spotřebě, nebo uvedenou žádost znovu posoudil, zadruhé zamítl její alternativní žádost, aby byl tento výrobek považován za nedekontaminující činidlo, a zatřetí zakázal uvedení zmíněného výrobku na trh v Evropské unii jako činidla pro tyto potraviny.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

                  2)

                  Společnosti Micreos Food Safety BV se ukládá náhrada nákladů řízení, včetně nákladů souvisejících s řízením o předběžném opatření.

         (1)  Úř. věst. C 372, 4.11.2019.


title: Věc T-872/19: Usnesení Tribunálu ze dne 17. prosince 2020 – IM v. EIB („Žaloba na náhradu škody – Institucionální právo – Místo generálního ředitele EIF – Oznámení o volném pracovním místě – Odmítnutí žalobcovy kandidatury – Chybějící samostatnost prostředků nápravy – Lhůta k podání žaloby – Nepřípustnost“)

text:
               22.2.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 62/32

      Usnesení Tribunálu ze dne 17. prosince 2020 – IM v. EIB
      (Věc T-872/19) (1)

      („Žaloba na náhradu škody - Institucionální právo - Místo generálního ředitele EIF - Oznámení o volném pracovním místě - Odmítnutí žalobcovy kandidatury - Chybějící samostatnost prostředků nápravy - Lhůta k podání žaloby - Nepřípustnost“)
      (2021/C 62/39)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: IM (zástupce: D. Giabbani, advokát)

         Žalovaní: Evropská investiční banka (zástupci: T. Gilliams, G. Faedo a M. Loizou, zmocněnci, ve spolupráci s J. Currallem a B. Wägenbaurem, advokáty)

         Předmět věci

      Návrh na základě článku 268 SFEU znějící na náhradu škody, která žalobci údajně vznikla v důsledku rozhodnutí ze 3. a 9. října 2019, jimiž EIB odmítla jeho kandidaturu na místo generálního ředitele Evropského investičního fondu (EIF).

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

                  2)

                  IM se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 68, 2.3.2020.


title: Věc T-37/20: Usnesení Tribunálu ze dne 17. prosince 2020 – Spojené království v. Komise („Žaloba na neplatnost – EZZF a EZFRV – Lhůta k podání žaloby – Počátek – Oznamování a zveřejňování – Neexistence omluvitelného omylu – Opožděnost – Nepřípustnost“)

text:
               22.2.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 62/32

      Usnesení Tribunálu ze dne 17. prosince 2020 – Spojené království v. Komise
      (Věc T-37/20) (1)

      („Žaloba na neplatnost - EZZF a EZFRV - Lhůta k podání žaloby - Počátek - Oznamování a zveřejňování - Neexistence omluvitelného omylu - Opožděnost - Nepřípustnost“)
      (2021/C 62/40)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupci: S. Brandon, zmocněnec, ve spolupráci s T. Buleym, barrister)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Aquilina a A. Sauka, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh založený na základě článku 263 SFEU a znějící na zrušení prováděcího rozhodnutí Komise (EU) 2019/1835 ze dne 30. října 2019, kterým se z financování Evropskou unií vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) (Úř. věst. 2019, L 279, s. 98) v rozsahu, v němž se týká některých výdajů vynaložených Spojeným královstvím.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Není již důvodné rozhodnout o návrzích na vedlejší účastenství České republiky a Francouzské republiky.

                  3)

                  Spojené království Velké Británie a Severního Irska ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

                  4)

                  Česká republika a Francouzská republika ponesou vlastní náklady řízení související s návrhy na vstup do řízení jako vedlejší účastníci

         (1)  Úř. věst. C 95, 23.3.2020.


title: Věc T-80/20: Usnesení Tribunálu ze dne 17. prosince 2020 – IM v. EIB a EIF („Žaloba na neplatnost – Institucionální právo – Místo generálního ředitele EIF – Odmítnutí žalobcovy kandidatury – Jmenování jiného uchazeče – Nedostatek právního zájmu na podání žaloby – Nepřípustnost“)

text:
               22.2.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 62/33

      Usnesení Tribunálu ze dne 17. prosince 2020 – IM v. EIB a EIF
      (Věc T-80/20) (1)

      („Žaloba na neplatnost - Institucionální právo - Místo generálního ředitele EIF - Odmítnutí žalobcovy kandidatury - Jmenování jiného uchazeče - Nedostatek právního zájmu na podání žaloby - Nepřípustnost“)
      (2021/C 62/41)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: IM (zástupce: D. Giabbani, advokát)

         Žalovaní: Evropská investiční banka (zástupci: T. Gilliams, G. Faedo a M. Loizou, zmocněnci, ve spolupráci s J. Currallem a B. Wägenbaurem, advokáty), Evropský investiční fond (zástupci: N. Panayotopoulos a F. Dascalescu, zmocněnci, ve spolupráci s J. Currallem a B. Wägenbaurem, advokáty)

         Předmět věci

      Návrh na základě článku 263 SFEU znějící na zrušení rozhodnutí EIF ze dne 11. prosince 2019 o jmenování nového generálního ředitele EIF.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

                  2)

                  IM se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 103, 30.3.2020.


title: Věc T-161/20: Usnesení Tribunálu ze dne 17. prosince 2020 – Ighoga Region 10 v. Komise („Státní podpory – Výstavba kongresového centra a hotelu v Ingolstadtu – Stížnost – Žaloba pro nečinnost – Zaujetí stanoviska, kterým je ukončena nečinnost – Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)

text:
               22.2.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 62/33

      Usnesení Tribunálu ze dne 17. prosince 2020 – Ighoga Region 10 v. Komise
      (Věc T-161/20) (1)

      („Státní podpory - Výstavba kongresového centra a hotelu v Ingolstadtu - Stížnost - Žaloba pro nečinnost - Zaujetí stanoviska, kterým je ukončena nečinnost - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
      (2021/C 62/42)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobce: Interessengemeinschaft der Hoteliers und Gastronomen Region 10 eV (Ighoga Region 10) (Ingolstadt, Německo) (zástupce: A. Bartosch, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: B. Stromsky a K. Blanck, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 265 SFEU znějící na určení, že Komise protiprávně nepřijala rozhodnutí o ukončení předběžného přezkumu týkajícího se údajné státní podpory SA.48582 (2017/FC) poskytnuté Německem skupině Maritim a společnosti KHI Immobilien GmbH.

         Výrok

                  1)

                  O žalobě již není důvodné rozhodnout.

                  2)

                  Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Interessengemeinschaft der Hoteliers und Gastronomen Region 10 eV (Ighoga Region 10).

         (1)  Úř. věst. C 175, 25.5.2020.


title: Věc T-289/20: Usnesení Tribunálu ze dne 18. prosince 2020 – Facegym v. EUIPO (FACEGYM) („Ochranná známka Evropské unie – Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie FACEGYM – Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu – Popisný charakter – Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (EU) 2017/1001 – Žaloba po právní stránce zjevně zcela neopodstatněná“)

text:
               22.2.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 62/34

      Usnesení Tribunálu ze dne 18. prosince 2020 – Facegym v. EUIPO (FACEGYM)
      (Věc T-289/20) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie FACEGYM - Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (EU) 2017/1001 - Žaloba po právní stránce zjevně zcela neopodstatněná“)
      (2021/C 62/43)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Facegym Ltd (Londýn, Spojené království) (zástupce: M. Edenborough, QC)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: L. Rampini, J. Crespo Carrillo a V. Ruzek, zmocněnci)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 27. února 2020 (věc R 70/2020-5) týkajícímu se přihlášky slovního označení FACEGYM jako ochranné známky Evropské unie.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti Facegym Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 247, 27.7.2020.


title: Věc T-350/20: Usnesení Tribunálu ze dne 17. prosince 2020 – Wagenknecht v. Komise („Žaloba pro nečinnost – Ochrana finančních zájmů Unie – Boj proti podvodům – Jednání členů a předsedy sboru komisařů s představitelem České republiky – Víceletý finanční rámec 2021-2027 – Finanční nařízení – Přímé platby z unijního rozpočtu ve prospěch zemědělců – Údajný střet zájmů předsedy vlády České republiky – Údajná nečinnost Komise – Článek 130 odst. 1 jednacího řádu – Právní zájem na podání žaloby – Aktivní legitimace – Stanovisko Komise – Nepřípustnost“)

text:
               22.2.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 62/35

      Usnesení Tribunálu ze dne 17. prosince 2020 – Wagenknecht v. Komise
      (Věc T-350/20) (1)

      („Žaloba pro nečinnost - Ochrana finančních zájmů Unie - Boj proti podvodům - Jednání členů a předsedy sboru komisařů s představitelem České republiky - Víceletý finanční rámec 2021-2027 - Finanční nařízení - Přímé platby z unijního rozpočtu ve prospěch zemědělců - Údajný střet zájmů předsedy vlády České republiky - Údajná nečinnost Komise - Článek 130 odst. 1 jednacího řádu - Právní zájem na podání žaloby - Aktivní legitimace - Stanovisko Komise - Nepřípustnost“)
      (2021/C 62/44)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: Lukáš Wagenknecht (Pardubice, Česká republika) (zástupkyně: A. Koller, advokátka)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: F. Erlbacher a M. Salyková, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh na základě článku 265 SFEU znějící na určení, že Komise protiprávně nejednala na návrh žalobce, aby byla na základě čl. 325 odst. 1 a čl. 319 odst. 3 SFEU a na základě čl. 61 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) 2018/1046 ze dne 18. července 2018, kterým se stanoví finanční pravidla pro souhrnný rozpočet Unie, mění nařízení (EU) č. 1296/2013, (EU) č. 1301/2013, (EU) č. 1303/2013, (EU) č. 1304/2013, (EU) č. 1309/2013, (EU) č. 1316/2013, (EU) č. 223/2014 a (EU) č. 283/2014 a rozhodnutí č. 541/2014/EU a zrušuje nařízení (EU, Euratom) č. 966/2012 (Úř. věst. 2018, L 193, s. 1), přijata závazná a odrazující opatření za účelem odvrácení nebo řešení údajného střetu zájmů Andreje Babiše, předsedy vlády České republiky, a to zejména zabráněním členům sboru komisařů, konkrétně jeho předsedkyni, stýkat se s A. Babišem a projednávat s ním otázky související s víceletým finančním rámcem Evropské unie na období 2021-2027 a obecně s unijním rozpočtem a dále přijetím opatření k ukončení vyplácení přímých zemědělských podpor z unijního rozpočtu ve prospěch určitých společností, které A. Babiš ovládá a jejichž je skutečným majitelem.

         Výrok

                  1)

                  K dokumentu předloženému jako příloha A.9 a k částem žaloby odkazujícím na obsah tohoto dokumentu není důvodné přihlížet.

                  2)

                  Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

                  3)

                  Lukáši Wagenknechtovi se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 271, 17.8.2020.


title: Věc T-729/20 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 31. prosince 2020 – Aurubis v. Komise („Řízení o předběžných opatřeních – Směrnice 2003/87/ES – Rozhodnutí 2011/278/EU – Systém pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů – Návrh na předběžné opatření – Neexistence naléhavosti“)

text:
               22.2.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 62/35

      Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 31. prosince 2020 – Aurubis v. Komise
      (Věc T-729/20 R)
      („Řízení o předběžných opatřeních - Směrnice 2003/87/ES - Rozhodnutí 2011/278/EU - Systém pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů - Návrh na předběžné opatření - Neexistence naléhavosti“)
      (2021/C 62/45)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Aurubis AG (Hamburk, Německo) (zástupci: S. Altenschmidt a J. Hoss, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: B. De Meester a G. Wils, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 279 SFEU a článku 156 jednacího řádu Tribunálu na uložení povinnosti Komisi převést 1 154 794 povolenek na emise na účet zařízení žalobkyně nejpozději do 31. prosince 2020.

         Výrok

                  1)

                  Návrh na vydání předběžného opatření se zamítá.

                  2)

                  O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc T-731/20 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 31. prosince 2020 – ExxonMobil Production Deutschland v. Komise („Řízení o předběžných opatřeních – Směrnice 2003/87/ES – Rozhodnutí 2011/278/EU – Systém pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů – Návrh na předběžné opatření – Neexistence naléhavosti“)

text:
               22.2.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 62/36

      Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 31. prosince 2020 – ExxonMobil Production Deutschland v. Komise
      (Věc T-731/20 R)
      („Řízení o předběžných opatřeních - Směrnice 2003/87/ES - Rozhodnutí 2011/278/EU - Systém pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů - Návrh na předběžné opatření - Neexistence naléhavosti“)
      (2021/C 62/46)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: ExxonMobil Production Deutschland GmbH (Hannover, Německo) (zástupci: S. Altenschmidt a J. Hoss, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: B. De Meester a G. Wils, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 279 SFEU a článku 156 jednacího řádu Tribunálu směřující k tomu, aby Komisi bylo nařízeno převést nejpozději do 31. prosince 2020 na účet zařízení žalobkyně 7 428 258 emisních povolenek.

         Výrok

                  1)

                  Návrh na předběžné opatření se zamítá.

                  2)

                  O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc T-739/20: Žaloba podaná dne 17. prosince 2020 – Unite the Union v. EUIPO – WWRD Ireland (WATERFORD)

text:
               22.2.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 62/36

      Žaloba podaná dne 17. prosince 2020 – Unite the Union v. EUIPO – WWRD Ireland (WATERFORD)
      (Věc T-739/20)
      (2021/C 62/47)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Unite the Union (Londýn, Spojené království) (zástupci: B. O’Connor, Solicitor a M. Hommé, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: WWRD Ireland IPCO LLC (Wilmington, Delaware, Spojené státy)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitelka sporné ochranné známky: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem

         Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie WATERFORD – Ochranná známka Evropské unie č. 397 521

         Řízení před EUIPO: Řízení o zrušení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 23. září 2020, ve věci R 2683/2019-2

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  změnil napadené rozhodnutí tak, že se ochranná známka WATERFORD ruší ve smyslu článku 58 nařízení (EU) 2017/1001;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 58 odst. 1 písm. c) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-754/20: Žaloba podaná dne 18. prosince 2020 – Cristescu v. Komise

text:
               22.2.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 62/37

      Žaloba podaná dne 18. prosince 2020 – Cristescu v. Komise
      (Věc T-754/20)
      (2021/C 62/48)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Adrian Sorin Cristescu (Lucemburk, Lucembursko) (zástupci: M.-A. Lucas a P. Pichault, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí generálního ředitele ze dne 27. února 2020 [důvěrné] (1) uložit žalobci důtku;

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce devět žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z porušení obecných prováděcích ustanovení ze dne 12. června 2019, která se týkají vedení správních šetření a disciplinárních řízení (dále jen „OPU“) v rozsahu, v němž Úřad Komise pro vyšetřování a disciplinární opatření (IDOC) před zahájením šetření neanalyzoval informace naznačující možné nesplnění povinnosti a dokumenty obsahující tyto informace, ani neuvedl OOJ poznámku v tomto ohledu.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 3 odst. 1 a čl. 7 odst. 4 OPU, jelikož IDOC s cílem jeho vyslechnutí sdělil důvěrnou zprávu stále bezpečnostní služby generální ředitelce [důvěrné] nebo pokračoval v šetření, aniž v rozporu se svým zmocněním prokázal, zda byla dodržena pravidla upravující řízení, i když tato generální ředitelka byla se zprávou seznámena. Žalobce tvrdí, že ze spisu vyplývá, že generální ředitelka [důvěrné] byla seznámena se zprávou, pokud jde o porušení, které bylo předmětem šetření a disciplinárního řízení, zatímco tato zpráva byla důvěrná a předběžná analýza předpokládala zejména ověření souladu jejích prohlášení s touto zprávou, která kromě toho obsahovala informace naznačující, že se na ní podílela, požádala o zprávu bezpečnostní služby a uvedla, že bude informovat nadřízené.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z porušení článku 4 OPU, jelikož řízení nebylo vedeno v přiměřené lhůtě. Žalobce tvrdí, že došlo k neodůvodněnému přerušení mezi zahájením šetření a předběžnou analýzou, poté mezi touto analýzou a vyslechnutím svědků proti němu a konečně mezi těmito vyslechnutími a vyslechnutím žalobce, což mělo za následek, že svědci zapomněli zásadní skutečnosti nebo v každém případě je neuvedli. Žalobce má za to, že tyto nedostatky porušily jeho právo na obhajobu a posuzovací pravomoc orgánu.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 15 odst. 1 a 2 OPU, neboť IDOC neověřil řádu skutečností předložených na jeho obhajobu.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 28 písm. b) OPU, jelikož disciplinární zpráva nebyla vypracována OOJ a nebyla v ní uvedena údajná porušení povinností žalobcem. Žalobce tvrdí – ačkoli rozhodnutí ze dne 5. prosince 2018 o zahájení disciplinárního řízení uvádělo opak – že disciplinární zpráva ze dne 6. prosince 2018, kterou vypracoval IDOC, přestože k tomu neměl zmocnění, neuváděla vytýkané skutečnosti, což vedlo k tomu, že rozhodnutí o sankci uvádí jiné výtky, než ty, které jsou uvedeny v závěrečné zprávě ze šetření.

                  6.

                  Šestý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 28 písm. a) a článku 3 OPU, neboť disciplinární zpráva nezmiňovala veškeré okolnosti zmírňující nebo vylučující odpovědnost. Žalobce tvrdí, že z důvodu zjevně nesprávného posouzení IDOC neuvedl ve své zprávě ze šetření některé důvody vylučující nebo zmirňující odpovědnost, jejichž přezkum vyžadovala presumpce neviny a které byly považovány za prokázané, jelikož nebyly vyvrácené, takže jeho odpovědnost nemohla být zpochybněna.

                  7.

                  Sedmý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 41 odst. 2 první odrážky Listiny základních práv Evropské unie, článku 11 přílohy IX služebního řádu, článků 29 a 30 OPU, jakož i práva na obhajobu, neboť přijatá výtka nebyla jasně uvedena při zahájení řízení a žalobce se tedy nemohl užitečně bránit.

                  8.

                  Osmý žalobní důvod vycházející z nesprávného skutkového a právního posouzení nebo nesprávném posouzení, které z nich vyplynulo.

                  9.

                  Devátý žalobní důvod vycházející z toho, že nebylo prokázáno, že žalobce se vyjadřoval nenáležitě při porušení, které je předmětem šetření a disciplinárního řízení.

         (1)  Skryté důvěrné údaje.


title: Věc T-757/20: Žaloba podaná dne 21. prosince 2020 – OT v. Parlament

text:
               22.2.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 62/39

      Žaloba podaná dne 21. prosince 2020 – OT v. Parlament
      (Věc T-757/20)
      (2021/C 62/49)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: OT (zástupce: C. Bernard-Glanz, advokát)

         Žalovaný: Evropský parlament

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  prohlásil tuto žalobu za přípustnou,

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí a, bude-li třeba, rozhodnutí o zamítnutí stížnosti,

                  —

                  uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu své žaloby proti rozhodnutí generálního tajemníka Evropského parlamentu ze dne 19. prosince 2019, kterou jí byla uložena důtka, se žalobkyně dovolává dvou žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází ze zjevně nesprávného posouzení a porušení článku 21a služebního řádu úředníků Evropské unie (dále jen „služební řád“), jelikož, zaprvé, žalobkyně „neobdržela pokyn“ ve smyslu článku 21a služebního řádu, takže jeho porušení jí není možné vytýkat, zadruhé nemohla vědět o nesprávnostech, o nichž měla podle článku 21a služebního řádu uvědomit svého nadřízeného, a, zatřetí, si vzhledem k daným okolnostem nezasloužila disciplinární sankci.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází z nedostatečného odůvodnění, jelikož žalovaný žalobkyni nikdy nevysvětlil, co konkrétně ho věcně vedlo k závěru, že měla vědět o nesprávnostech, o nichž měla podle článku 21a služebního řádu uvědomit svého nadřízeného.


title: Věc T-764/20: Žaloba podaná dne 23. prosince 2020 – Anhui Wanwei Updated High-Tech Material Industry a Inner Mongolia Mengwei Technology v. Komise

text:
               22.2.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 62/39

      Žaloba podaná dne 23. prosince 2020 – Anhui Wanwei Updated High-Tech Material Industry a Inner Mongolia Mengwei Technology v. Komise
      (Věc T-764/20)
      (2021/C 62/50)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Anhui Wanwei Updated High-Tech Material Industry Co. Ltd (Čchao-chu, Čína), Inner Mongolia Mengwei Technology Co. Ltd (Bai Town, Čína) (zástupci: J. Cornelis, F. Graafsma a E. Vermulst, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil prováděcí nařízení Komise (EU) 2020/1336 ze dne 25. září 2020 o uložení konečného antidumpingového cla na dovoz určitých polyvinylalkoholů pocházejících z Čínské lidové republiky (1);

                  —

                  uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládají žalobkyně pět žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z tvrzení, že čl. 2 odst. 6a nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/1036 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropské unie (dále jen „nařízení 2016/1036“) nařizuje přístup a vytváří výjimku, která není stanovena v antidumpingové dohodě Světové obchodní organizace (WTO) (dále jen „Dohoda“), a proto je nelze použít.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z údajného porušení čl. 2 odst. 6a písm. a) nařízení 2016/1036 zjevně nesprávným posouzením žalované, když měla za to, že mexická finanční prohlášení nebyla snadno dostupná, když porušila svou povinnost péče tím, že nezohlednila užitečné údaje, které by vyřadily Turecko jako vhodnou reprezentativní zemi, a když nevybrala Mexiko jako nejvhodnější reprezentativní zemi.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z údajného porušení čl. 2 odst. 10 nařízení 2016/1036 provedením úpravy pro hypotetickou provizi a zjevně nesprávného posouzení při zjištění, že Wanwei jedná jako obchodní zástupce vykonávající svou činnost za úplatu formou provize tím, že nedodržuje požadavek správného srovnání, a úpravou běžné hodnoty nevratné DPH směrem nahoru.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z údajného porušení čl. 3 odst. 2 a čl. 3 odst. 3 nařízení 2016/1036 a zjevně nesprávného posouzení při stanovení cenového podbízení a následné porušení čl. 3 odst. 6 nařízení 2016/1036 tím, že žalovaná i) neprovedla segmentovanou analýzu cenového podbízení, ii) neprovedla nezbytné úpravy pro rozdíly v kvalitě a iii) nestanovila cenové podbízení u výrobku jako celku.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vycházející z údajného porušení práv žalobkyň na ochranu tím, že žalovaná odmítla zpřístupnit určité informace nezbytné k tomu, aby se žalobkyně mohly vyjádřit k analýze cenového podbízení.

         (1)  Úř. věst. 2020, L 315, s. 1.


title: Věc T-766/20: Žaloba podaná dne 23. prosince 2020 – PrenzMarien v. EUIPO – Molson Coors Brewing Company (UK) (STONES)

text:
               22.2.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 62/40

      Žaloba podaná dne 23. prosince 2020 – PrenzMarien v. EUIPO – Molson Coors Brewing Company (UK) (STONES)
      (Věc T-766/20)
      (2021/C 62/51)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: PrenzMarien GmbH (Berlín, Německo) (zástupci: M. Kloth, R. Briske a D. Habel, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Molson Coors Brewing Company (UK) Ltd (Burton Upon Trent, Spojené království)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitelka sporné ochranné známky: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

         Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie STONES – Ochranná známka Evropské unie č. 8 810 707

         Řízení před EUIPO: Řízení o zrušení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 29. září 2020, ve věci R 274/2020-2

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí a zrušil spornou ochrannou známku Evropské unie v plném rozsahu;

                  —

                  přiznal žalobkyni náhradu nákladů řízení.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení čl. 58 odst. 1 písm. a) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

                  —

                  Porušení čl. 58 odst. 1 písm. a) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001, ve spojení s čl. 19 odst. 1 a čl. 10 odst. 3 nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) 2018/625.