title: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne  24. listopadu 2005  ve spojených věcech C-138/03, C-324/03 a C-431/03: Italská republika proti Komisi Evropských společenství (Žaloba na neplatnost — Strukturální fondy — Spolufinancování — Nařízení (ES) č. 1260/1999 a 1685/2000 — Podmínky způsobilosti záloh vyplácených vnitrostátními orgány v rámci režimů státní podpory)

text:
               11.2.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 36/3

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (prvního senátu)
   ze dne 24. listopadu 2005
   ve spojených věcech C-138/03, C-324/03 a C-431/03: Italská republika proti Komisi Evropských společenství (1)

   (Žaloba na neplatnost - Strukturální fondy - Spolufinancování - Nařízení (ES) č. 1260/1999 a 1685/2000 - Podmínky způsobilosti záloh vyplácených vnitrostátními orgány v rámci režimů státní podpory)
   (2006/C 36/04)
   Jednací jazyk: italština
   Ve spojených věcech C-138/03, C-324/03 a C-431/03, jejichž předmětem jsou žaloby na neplatnost na základě článku 230 ES, podané dne 27. března 2003 (C-138/03), 24. července 2003 (C-324/03) a 9. října 2003 (C-431/03), Italská republika (zmocněnec: I. M. Braguglia, ve spolupráci s A. Cingolem, avvocato dello Stato) proti Komisi Evropských společenství (zmocněnci: E. de March a L. Flynn, ve spolupráci s A. Dal Ferrem, avvocato), Soudní dvůr (první senát), ve složení P. Jann, předseda senátu, K. Schiemann, N. Colneric, J. N. Cunha Rodrigues (zpravodaj) a E. Levits, soudci, generální advokátka: J. Kokott, vedoucí soudní kanceláře: L. Hewlett, vrchní rada, vydal dne 24. listopadu 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Ve věci C-138/03 není namístě rozhodnout.

               2)

               Žaloba ve věci C-324/03 se zamítá.

               3)

               Žaloba ve věci C-431/03 se odmítá jako nepřípustná.

               4)

               Komisi Evropských společenství se ukládá náhrada nákladů řízení vzniklých v souvislosti s věcí C-138/03.

               5)

               Italské republice se ukládá náhrada nákladů řízení vzniklých v souvislosti s věcí C-324/03 a C-431/03.

      (1)  Úř. věst. C 135, 7.6.2003

      Úř. věst. C 226, 20.9.2003

      Úř. věst. C 304, 13.12.2003.


title: Věc T-210/07: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 3. prosince 2008 – RSA Security Ireland v. Komise ( Žaloba na neplatnost — Společný celní sazebník — Vydání závazných informací o sazebním zařazení — Pravomoc vnitrostátních celních orgánů — Akt, který nelze napadnout žalobou — Nepřípustnost )

text:
               21.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/47

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 3. prosince 2008 – RSA Security Ireland v. Komise
   (Věc T-210/07) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Společný celní sazebník - Vydání závazných informací o sazebním zařazení - Pravomoc vnitrostátních celních orgánů - Akt, který nelze napadnout žalobou - Nepřípustnost“)
   (2009/C 44/82)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: RSA Security Ireland Ltd (Shannon, Irsko) (zástupci: B. Conway, barrister a S. Daly, solicitor)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: S. Schønberg a D. Lawunmi, zmocněnci)
   Předmět věci
   Žádost o zrušení rozhodnutí, které bylo údajně přijato Komisí a oznámeno žalobkyni zprávou Irish Revenue Commissioners (irské daňové a celní orgány) ze dne 30. března 2007 o zařazení zboží do příslušné položky kombinované nomenklatury
   Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               RSA Security Ireland se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 183, 4.8.2007.


title: Věc C-200/07: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte suprema di Cassazione (Itálie) dne 12. dubna 2007 – Alfonso Luigi Marra v. Eduardo De Gregorio

text:
               9.6.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/13

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte suprema di Cassazione (Itálie) dne 12. dubna 2007 – Alfonso Luigi Marra v. Eduardo De Gregorio
   (Věc C-200/07)
   (2007/C 129/22)
   Jednací jazyk: italština
   Předkládající soud
   Corte suprema di Cassazione
   Účastníci původního řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Alfonso Luigi Marra

      Účastník řízení podávající vzájemný kasační opravný prostředek: Eduardo De Gregorio
   Předběžné otázky

               1)

               Je soud, který projednává občanskoprávní spor, v případě nečinnosti poslance Evropského parlamentu, který nevyužije možnost, kterou mu dává čl. 6 odst. 2 Jednacího řádu Evropského parlamentu (1), požádat přímo předsedu o ochranu výsad a imunity, v každém případě povinen požádat předsedu o zbavení imunity pro účely pokračování řízení a přijetí rozhodnutí?
               nebo

               2)

               Může soud, který projednává občanskoprávní spor, v případě neexistence sdělení Evropského parlamentu, že chce chránit imunitu a výsady poslance, rozhodnout o existenci či neexistenci výsady s ohledem na konkrétní podmínky v projednávaném případě?

      (1)  Úř. věst. L 61, s. 1.


title: Věc C-376/10 P: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 13. března 2012 — Pye Phyo Tay Za v. Rada Evropské unie, Spojené království Velké Británie a Severního Irska, Evropská komise ( „Kasační opravný prostředek — Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Omezující opatření přijatá vůči Svazové republice Myanmar — Zmrazení finančních prostředků osob, subjektů a organizací — Právní základ“ )

text:
               5.5.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 133/6

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 13. března 2012 — Pye Phyo Tay Za v. Rada Evropské unie, Spojené království Velké Británie a Severního Irska, Evropská komise
   (Věc C-376/10 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vůči Svazové republice Myanmar - Zmrazení finančních prostředků osob, subjektů a organizací - Právní základ)
   2012/C 133/10
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Pye Phyo Tay Za (zástupci: D. Anderson QC, S. Kentridge QC,. M. Lester, barrister, G. Martin, solicitor)

      Další účastníci řízení: Rada Evropské unie (zástupci: M. Bishop a E. Finnegan, zmocněnci), Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupci: S. Hathaway, zmocněnec, D. Beard, barrister), Evropská komise (zástupci: S. Boelaert a M. Konstantinidis, zmocněnci)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) ze dne 19. května 2010, Tay Za v. Rada (T-181/08), kterým Tribunál zamítl žalobu směřující k částečnému zrušení nařízení Rady (ES) č. 194/2008 ze dne 25. února 2008, kterým se obnovují a zpřísňují omezující opatření vůči Barmě/Myanmaru a zrušuje nařízení (ES) č. 817/2006, v rozsahu, v němž je jméno žalobce uvedeno na seznamu osob, skupin a subjektů, na něž se tato ustanovení vztahují (Úř. věst. L 66, s. 1)

      Výrok

               1)

               Rozsudek Tribunálu Evropské unie ze dne 19. května 2010, Tay Za v. Rada (T-181/08), se zrušuje.

               2)

               Nařízení Rady (ES) č. 194/2008 ze dne 25. února 2008, kterým se obnovují a zpřísňují omezující opatření vůči Barmě/Myanmaru a zrušuje nařízení (ES) č. 817/2006, se zrušuje v rozsahu, v němž se týká P. P. Tay Zay.

               3)

               Radě Evropské unie se ukládá náhrada nákladů řízení v prvním stupni i řízení o tomto kasačním opravném prostředku.

               4)

               Spojené království Velké Británie a Severního Irska, jakož i Evropská komise ponesou vlastní náklady řízení související s řízením v prvním stupni i řízením o tomto kasačním opravném prostředku.

      (1)  Úř. věst. C 260, 25.9.2010.


title: Věc C-390/06: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale ordinario di Roma (Itálie) dne 19. září 2006 – Nuova Agricast s.r.l. v. Ministero delle Attività produttive

text:
               2.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 294/27

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale ordinario di Roma (Itálie) dne 19. září 2006 – Nuova Agricast s.r.l. v. Ministero delle Attività produttive
   (Věc C-390/06)
   (2006/C 294/47)
   Jednací jazyk: italština
   Předkládající soud
   Tribunale ordinario di Roma
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Nuova Agricast s.r.l.

      Žalovaný: Ministero delle Attività produttive
   Předběžná otázka
   Je rozhodnutí Komise EU ze dne 12. července 2000 oznámené italské vládě sdělením SG(2000)D/105754 dne 2. srpna 2000 platné, co se týče pouze přechodného ustanovení o výjimečné odchylce od zásady „nezbytnosti podpory“ – při prvním uplatnění uvedeného režimu – pouze u žádostí „předložených při posledním výběrovém řízení vypsaném na základě předchozího režimu, schváleného Komisí do 31. prosince 1999, které byly uznány způsobilými k poskytnutí podpory, která jim však nebyla poskytnuta pro nedostatek finančních prostředků přidělených tomuto výběrovému řízení“ (viz rozhodnutí Komise EU ze dne 12. července 2000, s. 5, Popis režimu podpor: „mechanismus fungování a používání režimu“), což mělo za následek neodůvodněné opominutí – v rozporu se zásadou rovného zacházení a povinnosti uvést odůvodnění podle článku 253 Smlouvy – žádostí předložených v předcházejících výběrových řízeních, v jejichž rámci nebyly poskytnuty podpory pro nedostatek prostředků, které čekaly na automatické zařazení do následujícího výběrového řízení nebo na přepracování žádosti pro první „příslušné“ výběrové řízení vypsané podle nového režimu?


title: Rozsudek Soudu ze dne 28. června 2011 ve věci E-12/10 – Kontrolní úřad ESVO v. Island (Nesplnění závazků smluvní stranou – volný pohyb služeb – směrnice 96/71/ES – o vysílání pracovníků – minimální mzda – placená dovolená v případě nemoci či úrazu – úrazové pojištění)

text:
               17.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 336/20

         ROZSUDEK SOUDU
   ze dne 28. června 2011
   ve věci E-12/10
   Kontrolní úřad ESVO v. Island
   (Nesplnění závazků smluvní stranou – volný pohyb služeb – směrnice 96/71/ES – o vysílání pracovníků – minimální mzda – placená dovolená v případě nemoci či úrazu – úrazové pojištění)
   2011/C 336/14
   Ve věci E-12/10 Kontrolní úřad ESVO v. Island – NÁVRH na prohlášení, že ponecháním v platnosti článků 5 a 7 zákona č. 45/2007 o právech a povinnostech zahraničních podniků vysílajících dočasně pracovníky na Island a o pracovních podmínkách těchto zaměstnanců Island nesplnil své povinnosti vyplývající z článku 36 Dohody o EHP a článku 3 aktu uvedeného v bodě 30 přílohy XVIII Dohody o EHP, směrnice Evropského parlamentu a Rady 96/71/ES ze dne 16. prosince 1996 o vysílání pracovníků v rámci poskytování služeb, ve znění protokolu č. 1 k Dohodě o EHP, Soud ve složení Carl Baudenbacher, předseda, Thorgeir Örlygsson a Per Christiansen (soudce-zpravodaj), soudci, vynesl dne 28. června 2011 rozsudek, jehož výrok zní:
   Soud tímto:

               1)

               Prohlašuje, že ponecháním v platnosti článků 5 a 7 zákona č. 45/2007 o právech a povinnostech zahraničních podniků vysílajících dočasně pracovníky na Island a o pracovních podmínkách těchto zaměstnanců Island nesplnil své povinnosti vyplývající z článku 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 96/71/ES ze dne 16. prosince 1996 o vysílání pracovníků v rámci poskytování služeb.

               2)

               Ukládá Islandu uhradit náklady řízení.


title: Věc T-150/14: Žaloba podaná dne 5. března 2014 – Pavlides v. Komise a ECB

text:
               26.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 159/31

         Žaloba podaná dne 5. března 2014 – Pavlides v. Komise a ECB
   (Věc T-150/14)
   2014/C 159/42
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Constantinos Pavlides (Nicosia, Kypr) (zástupci: C. Paschalides, advokát, a A. Paschalides, právník)

      Žalované: Evropská centrální banka a Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               uložil žalovaným, aby mu uhradily náhradu škody podle článku 268 SFEU.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobce tvrdí, že žalované způsobily, že byl připraven o peníze na svém bankovním účtu, jelikož způsobily předčasné uložení nástroje odepsání závazků na jeho vklad v bance jako součást podmíněnosti spojené s finanční pomocí poskytnuté Kypru dne 26. dubna 2013 podle článku 13 Smlouvy o Evropském mechanismu stability z roku 2012, a to následovně: a) žalované „zjevně a závažně překročily svou pravomoc“ jako orgánů EU podle čl. 136 odst. 3 SFEU; b) protiprávně se vzdaly účinného výkonu svých funkcí jako orgány EU; c) způsobily předčasné uložení nástroje odepsání závazků u vkladů u Bank of Cyprus a Cyprus Popular Bank, které nebylo stanoveno právem EU; d) zavedly omezení na pohyb peněz, která znemožnila majitelům účtů vybrat nebo převést své finance do bezpečnějších institucí; a e) porušily tak zásady právní jistoty, rovnosti a lidská práva.


title: Výmaz věci C- 340/03

text:
               22.1.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 19/17

         Výmaz věci C- 340/03 (1)

   (2005/C 19/36)

      (Jednací jazyk: němčina)

   Usnesením ze dne 25. října 2004 rozhodl předseda Soudního dvora Evropských společenství o výmazu věci C-340/03: Komise Evropských společenství proti Rakouské republice.

      (1)  Úř. věst. C 226, 20.9.2003.


title: Věc C-246/10: Žaloba podaná dne 18. května 2010 — Evropská komise v. Lucemburské velkovévodství

text:
               17.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 195/13

         Žaloba podaná dne 18. května 2010 — Evropská komise v. Lucemburské velkovévodství
   (Věc C-246/10)
   2010/C 195/19
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: V. Peere a G. Zavvos, zmocněnci)

      Žalované: Lucemburské velkovévodství

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Lucemburské velkovévodství tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2006/42/ES ze dne 17. května 2006 o strojních zařízeních a o změně směrnice 95/16/ES (1) a v každém případě tím, že o nich Komisi neuvědomilo, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice;

               —

               uložit Lucemburskému velkovévodství náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Lhůta pro provedení směrnice 2006/42/ES uplynula dne 29. června 2008. Ke dni podání této žaloby přitom žalované dosud nepřijalo veškerá opatření nezbytná k provedení této směrnice nebo o nich v každém případě neuvědomilo Komisi.

      (1)  Úř. věst. L 157, s. 24.


title: Věc C-365/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgerichtshof (Rakousko) dne 11. srpna 2008 – AGRANA Zucker GmbH v. Bundesminister für Land- und Forstwirtschaft, Umwelt und Wasserwirtschaft

text:
               8.11.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 285/22

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgerichtshof (Rakousko) dne 11. srpna 2008 – AGRANA Zucker GmbH v. Bundesminister für Land- und Forstwirtschaft, Umwelt und Wasserwirtschaft
   (Věc C-365/08)
   (2008/C 285/36)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Verwaltungsgerichtshof
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: AGRANA Zucker GmbH

      Žalovaný: Bundesminister für Land- und Forstwirtschaft, Umwelt und Wasserwirtschaft
   Předběžné otázky

               1)

               Je článek 16 nařízení Rady (ES) č. 318/2006 ze dne 20. února 2006 o společné organizaci trhů v odvětví cukru (1) nutno vykládat v tom smyslu, že také kvóta na cukr, která nemůže být využita v důsledku preventivního stažení podle článku 1 nařízení Komise (ES) č. 290/2007 ze dne 16. března 2007, kterým se pro hospodářský rok 2007/08 stanoví procentní podíl (2) podle článku 19 nařízení Rady (ES) č. 318/2006, musí být součástí vyměření výrobní dávky?

               2)

               Pro případ, že první otázka bude zodpovězena kladně:
               Je článek 16 nařízení Rady (ES) č. 318/2006 ze dne 20. února 2006 slučitelný s primárním právem, zvláště se zásadou proporcionality a se zákazem diskriminace, který vyplývá z článku 34 ES?

      (1)  Úř. věst. L 58, s. 1.

      (2)  Úř. věst. L 78, s. 20.


title: Věc C-109/08: Žaloba podaná dne 10. března 2008 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika

text:
               9.5.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 116/15

         Žaloba podaná dne 10. března 2008 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika
   (Věc C-109/08)
   (2008/C 116/27)
   Jednací jazyk: řečtina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupce: María Patakiá, zmocněnec)

      Žalovaná: Řecká republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Prohlásit, že tím, že nepřijala nezbytná opatření k dosažení souladu s rozsudkem vydaným Soudním dvorem dne 26. října 2006 ve věci C-65/05, nesplnila Řecká republika povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 28 ES, 43 ES a 49 ES a článku 8 směrnice 98/34/ES (1);

               —

               nařídit Řecké republice, aby Komisi uhradila navrhovanou pokutu ve výši 31 798,80 eur za každý den prodlení v souladu s rozsudkem, který byl vydán ve věci C-65/05 ode dne, kdy byl rozsudek v projednávané věci vydán, do dne, kdy bude rozsudek ve věci C-65/05 splněn;

               —

               nařídit, aby Řecká republika zaplatila Komisi paušální částku ve výši 9 636 eur denně ode dne vydání rozsudku ve věci C-65/05 do dne, kdy bude vydán rozsudek v projednávané věci, nebo, pokud tomu bude dříve, do dne, kdy bude rozsudek ve věci C-65/05 splněn;

               —

               uložit Řecké republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

               1.

               Dne 26. října 2006 vydal Soudní dvůr Evropských společenství rozsudek, ve kterém prohlásil:

                           Řecká republika tím, že vložila do čl. 2 odst. 1 a článku 3 zákona č. 3037/2002 zákaz pod hrozbou trestních nebo správních sankcí stanovených v článcích 4 a 5 téhož zákona instalovat a provozovat všechny elektrické, elektromechanické a elektronické hry, včetně všech počítačových her, ve všech veřejných nebo soukromých místech s výjimkou kasin, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 28 ES, 43 ES a 49 ES, jakož i z článku 8 směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/34/ES ze dne 22. června 1998 o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů a předpisů pro služby informační společnosti, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/48/ES ze dne 20. července 1998.

               2.

               Poté, co Komise vyzvala Řeckou republiku, aby ji informovala o jakémkoliv regulačním opatření, které přijala k dosažení souladu s rozsudkem Soudního dvora, Komise jí zaslala výzvu dopisem a odůvodněné stanovisko, v souladu s článkem 228 ES. Řecká republika ani na jeden neodpověděla.

               3.

               V důsledku toho Komise konstatovala, že Řecká republika nepřijala nezbytná opatření k dosažení souladu s rozsudkem Soudního dvora a rozhodla se podat na ni žalobu k Soudnímu dvoru v souladu s článkem 228 ES.

               4.

               Svou žalobou Komise zaprvé žádá Soudní dvůr, aby prohlásil, že Řecká republika nesplnila rozsudek vydaný Soudním dvorem dne 26. října 2006 ve věci C-65/05 a tím nesplnila své povinnosti podle článků 28 ES, 43 ES a 49 ES a článku 8 směrnice 98/34/ES směrnice a, zadruhé, navrhuje, aby Soudní dvůr nařídil, aby Řecká republika zaplatila Komisi:

                           —

                           pokutu ve výši 31 798,80 eur za každý den prodlení, v souladu s rozsudkem, který byl vydán ve věci C-65/05 ode dne, kdy byl rozsudek v projednávané věci vydán, do dne, kdy bude rozsudek ve věci C-65/05 splněn;

                           —

                           paušální částku ve výši 9 636 eur denně ode dne vydání rozsudku ve věci C-65/05 do dne, kdy bude vydán rozsudek v projednávané věci, nebo, pokud tomu bude dříve, do dne, kdy bude rozsudek ve věci C-65/05 splněn.

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/34/ES ze dne 22. června 1998 o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů (Úř. věst. L 204, 21.7.1998, s. 37; Zvl. vyd. 13/20, s. 337).


title: Věc T-174/12 a T-80/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 4. února 2014 — Syrian Lebanese Commercial Bank v. Rada ( „Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Omezující opatření vůči Sýrii — Zmrazení finančních prostředků — Úprava návrhového žádání — Lhůta — Zjevně nesprávné posouzení — Povinnost odůvodnění — Právo na účinnou soudní ochranu — Právo na obhajobu“ )

text:
               15.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 78/9

         Rozsudek Tribunálu ze dne 4. února 2014 — Syrian Lebanese Commercial Bank v. Rada
   (Věc T-174/12 a T-80/13) (1)

   (Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření vůči Sýrii - Zmrazení finančních prostředků - Úprava návrhového žádání - Lhůta - Zjevně nesprávné posouzení - Povinnost odůvodnění - Právo na účinnou soudní ochranu - Právo na obhajobu)
   2014/C 78/17
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Syrian Lebanese Commercial Bank SAL (Bejrút, Libanon) (zástupci: P. Vanderveeren, L. Defalque a T. Bontinck, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: G. Étienne a S. Cook, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na částečné zrušení zaprvé prováděcího nařízení Rady (EU) č. 55/2012 ze dne 23. ledna 2012, kterým se provádí čl. [32] odst. 1 nařízení (EU) č. 36/2012 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii (Úř. věst. L 19, s. 6), zadruhé prováděcího rozhodnutí Rady 2012/37/SZBP ze dne 23. ledna 2012, kterým se provádí rozhodnutí 2011/782/SZBP o omezujících opatřeních vůči Sýrii (Úř. věst. L 19, s. 33), zatřetí rozhodnutí Rady 2012/739/SZBP ze dne 29. listopadu 2012 o omezujících opatřeních vůči Sýrii a o zrušení rozhodnutí 2011/782/SZBP (Úř. věst. L 330, s. 21), začtvrté prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1117/2012 ze dne 29. listopadu 2012, kterým se provádí čl. 32 odst. 1 nařízení č. 36/2012 (Úř. věst. L 330, s. 9), zapáté „rozhodnutí obsažených v dopisech“ Rady ze dne 24. ledna 2012 a ze dne 30. listopadu 2012, kterými byla žalobkyni oznámena omezující opatření, která se jí týkají, zašesté rozhodnutí Rady 2013/109/SZBP ze dne 28. února 2013, kterým se mění rozhodnutí 2012/739/SZBP (Úř. věst. L 58, s. 8), zasedmé prováděcího nařízení Rady (EU) č. 363/2013 ze dne 22. dubna 2013, kterým se provádí nařízení č. 36/2012 (Úř. věst. L 111, s. 1), zaosmé rozhodnutí Rady 2013/255/SZBP ze dne 31. května 2013 o omezujících opatřeních vůči Sýrii (Úř. věst. L 147, s. 14) v rozsahu, v jakém se dotýkají postavení žalobkyně.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloby se zamítají.

               2)

               Syrian Lebanese Commercial Bank SAL se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 184, 23.6.2012.


title: Věc C-205/04: Žaloba podaná dne 7. května 2004 Komisí Evropských společenství proti Španělskému království

text:
               26.6.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 168/4

         Žaloba podaná dne 7. května 2004 Komisí Evropských společenství proti Španělskému království
   (Věc C-205/04)
   (2004/C 168/08)
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 7. května 2004 žaloba směřující proti Španělskému království podaná Komisí Evropských společenství, zastoupenou p. G. Rozetem, jako zmocněncem, s adresou pro doručování v Lucemburku.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               určil, že Španělské království tím, že nepřijalo zákonná ustanovení výslovně stanovící ve španělské veřejné službě uznání pro ekonomické účely služby dříve vykonané ve veřejné správě jiného členského státu, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 39 ES a článku 7 nařízení Rady (EHS) č. 1612/68 ze dne 15. října 1968 o volném pohybu pracovníků uvnitř Společenství (1);

               —

               uložil Španělskému království náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní tvrzení:
   Podle judikatury Soudního dvora ukládají článek 39 ES a článek 7 nařízení Rady (EHS) č. 1612/68 ze dne 15. října 1968 o volném pohybu pracovníků uvnitř Společenství členským státům pro účely náboru pracovníků, jež jsou státními příslušníky Společenství, jejich pracovního zařazení a určení počtu odsloužených let ve veřejné službě, vzít v úvahu délku služby a odborné zkušenosti nabyté ve správě jiného členského státu. V současnosti ve španělském právním řádu neexistuje žádné zákonné ustanovení, které by s potřebnou právní jistotou zajišťovalo uznání pro ekonomické účely služby dříve vykonané ve veřejné správě jiného členského státu.

      (1)  Úř. věst. L 257, 19.10.1968, s. 2.


title: Věc F-42/12: Žaloba podaná dne 26. března 2012 — ZZ v. Komise

text:
               23.6.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 184/25

         Žaloba podaná dne 26. března 2012 — ZZ v. Komise
   (Věc F-42/12)
   2012/C 184/54
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníce řízení

      Žalobkyně: ZZ (zástupci: D. Abreu Caldas, A. Coolen, J.-N. Louis, É. Marchal a S. Orlandi, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení návrhu na převod nároků na důchod získaných před nástupem do služebního poměru u Komise, vyhotoveného na základě výpočtu zohledňujícího nová OPU, jež vstoupila v platnost poté, co žalobkyně předložila žádost o převod.

      Návrhová žádání žalobkyně

   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí, jímž byla zamítnuta stížnost ze dne 14. prosince 2011, kterou žalobkyně usilovala o použití OPU a pojistně-matematické míry platných v okamžiku podání své žádosti o převod nároků na důchod;

               —

               zrušil v potřebném rozsahu návrh PMO ze dne 1. srpna 2011, v němž byly použity pojistně-matematické hodnoty vyplývající z nových OPU;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-258/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 18. června 2008 – Ladbrokes Betting & Gaming Ltd. a Ladbrokes International Ltd. v. Stichting de Nationale Sporttotalisator

text:
               30.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 223/26

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 18. června 2008 – Ladbrokes Betting & Gaming Ltd. a Ladbrokes International Ltd. v. Stichting de Nationale Sporttotalisator
   (Věc C-258/08)
   (2008/C 223/41)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Předkládající soud
   Hoge Raad der Nederlanden
   Účastnice původního řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Ladbrokes Betting & Gaming Ltd. a Ladbrokes International Ltd.

      Odpůrkyně v řízení o kasačním opravném prostředku: Stichting de Nationale Sporttotalisator
   Předběžné otázky

               1.

               Splňuje vnitrostátní restriktivní politika v oblasti hazardních her zaměřená na usměrňování hráčské vášně, která skutečně přispívá k tomu, že cíle sledované touto vnitrostátní právní úpravou, totiž krocení hráčské závislosti a předcházení podvodům, jsou dosaženy tím, že díky regulované nabídce hazardních her zůstává rozsah hraní (mnohem) omezenějším, než jak by tomu bylo bez tohoto vnitrostátního regulačního systému, podmínku uvedenou v judikatuře Soudního dvora Evropských společenství, zejména v rozsudku ze dne 6. listopadu 2003, Gambelli (C-243/01, Recueil, s. I-13031), že sázkové činnosti jsou koherentním a systematickým způsobem omezeny, i když je držiteli/držitelům povolení dovoleno jeho/jejich nabídku hazardních her zatraktivnit prostřednictvím zavedení nových hazardních her a přitáhnout pozornost široké veřejnosti prostřednictvím reklamy pro svoji nabídku hazardních her a izolovat tak (potenciální) hráče od ilegální nabídky hazardních her (viz rozsudek Soudního dvora ze dne 6. března 2007, Placanica a další, C-338/04, C-359/04 a C-360/04, Sb. rozh. s. I-1891, bod 55 poslední část)?

               2a.

               Za předpokladu, že je vnitrostátní právní úprava týkající se politiky hazardních her v souladu s článkem 49 ES, musí vnitrostátní soud při jejím použití v konkrétním případě vždy zkoumat, zda opatření, které má být uloženo, jako je například příkaz znepřístupnit určitou internetovou stránku obyvatelům dotčeného členského státu prostřednictvím k tomu dostupného software, aby jim bylo zabráněno účastnit se hazardních her nabízených na této stránce, jako takové za konkrétních okolností daného případu splňuje podmínku, že skutečně slouží cílům, které byly uplatněny pro odůvodnění vnitrostátní právní úpravy, a zda omezení volného pohybu služeb, které z této právní úpravy a jejího použití vyplývá není vzhledem k těmto cílům nepřiměřené?

               2b.

               Má na odpověď na otázku 2a vliv to, že opatření, které má být uloženo, není navrženo a uloženo orgány provádějícími vnitrostátní právní předpisy, nýbrž v rámci občanskoprávního řízení, ve kterém organizátorka hazardních her provozující svou činnost na základě požadovaného povolení navrhuje nařízení opatření na základě jednání, které bylo vůči ní učiněno, a které je podle občanského práva nedovolené, a které spočívá v tom, že protistrana nerespektuje příslušnou vnitrostátní právní úpravu a vytváří si tím nekalou výhodu před účastníkem řízení, který svoji činnost provozuje na základě požadovaného povolení?

               3.

               Je třeba vykládat článek 49 ES v tom smyslu, že použití tohoto ustanovení vede k tomu, že příslušný orgán členského státu nemůže na základě uzavřeného systému povolení k nabídce služeb v oblasti hazardních her, platného v tomto členském státě, zakázat, aby poskytovatel služeb, kterému již bylo v jiném členském státě uděleno povolení k poskytování těchto služeb prostřednictvím internetu, nabízel tyto služby rovněž v prvním uvedeném členském státě prostřednictvím internetu?


title: Věc C-280/08 P: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 14. října 2010 — Deutsche Telekom AG v. Evropská komise, Vodafone D2 GmbH, dříve Vodafone AG & Co. KG, dříve Arcor AG & Co. KG a další ( Kasační opravný prostředek — Hospodářská soutěž — Článek 82 ES — Trh telekomunikačních služeb — Přístup do pevné sítě historického provozovatele — Velkoobchodní ceny mezitímních služeb přístupu k účastnickému vedení poskytovaných soutěžitelům — Maloobchodní ceny za přístupové služby poskytované účastníkům — Tarifní praktiky dominantního podniku — Stlačení marží soutěžitelů — Ceny schválené vnitrostátním regulačním orgánem — Rozhodovací prostor dominantního podniku — Přičitatelnost protiprávního jednání — Pojem zneužití — Kritérium stejně výkonného soutěžitele — Výpočet stlačení marží — Účinky zneužití — Výše pokuty )

text:
               18.12.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 346/4

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 14. října 2010 — Deutsche Telekom AG v. Evropská komise, Vodafone D2 GmbH, dříve Vodafone AG & Co. KG, dříve Arcor AG & Co. KG a další
   (Věc C-280/08 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Hospodářská soutěž - Článek 82 ES - Trh telekomunikačních služeb - Přístup do pevné sítě historického provozovatele - Velkoobchodní ceny mezitímních služeb přístupu k účastnickému vedení poskytovaných soutěžitelům - Maloobchodní ceny za přístupové služby poskytované účastníkům - Tarifní praktiky dominantního podniku - Stlačení marží soutěžitelů - Ceny schválené vnitrostátním regulačním orgánem - Rozhodovací prostor dominantního podniku - Přičitatelnost protiprávního jednání - Pojem „zneužití“ - Kritérium stejně výkonného soutěžitele - Výpočet stlačení marží - Účinky zneužití - Výše pokuty)
   2010/C 346/06
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Deutsche Telekom AG (zástupci: U. Quack, S. Ohlhoff a M. Hutschneider, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: K. Mojzesowicz, W. Mölls a O. Weber, zmocněnci, Vodafone D2 GmbH, dříve Vodafone AG & Co. KG, dříve AG & Co. KG (zástupce: M. Klusmann, zmocněnec), Versatel NRW GmbH, dříve Tropolys NRW GmbH, dříve CityKom Münster GmbH Telekommunikationsservice, EWE TEL GmbH, HanseNet Telekommunikation GmbH, Versatel Nord GmbH, dříve Versatel Nord-Deutschland GmbH, dříve KomTel Gesellschaft für Kommunikations- und Informationsdienste mbH, NetCologne Gesellschaft für Telekommunikation mbH, Versatel Süd GmbH, dříve Versatel Süd-Deutschland GmbH, dříve tesion Telekommunikation GmbH, Verstel West GmbH, dříve Versatel West-Deutschland GmbH, dříve Versatel Deutschland GmbH & Co. KG (zástupce: N. Nolte, advokát)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (pátého rozšířeného senátu) ze dne 10. dubna 2008 ve věci T 271/03, Deutsche Telekom v. Komise, kterým Soud zamítl žalobu směřující ke zrušení rozhodnutí Komise 2003/707/ES ze dne 21. května 2003, týkající se řízení o použití článku 82 ES (věci COMP/C 1/37.451, 37.578, 37.579 — Deutsche Telekom AG) (Úř. věst. L 263, s. 9), a podpůrně snížení pokuty uložené žalobkyni — Zneužití dominantního postavení — Cena za přístup do pevné telekomunikační sítě v Německu — Zneužívající povaha cenových praktik dominantního podniku, účtujícího svým konkurentům vyšší tarify za mezitímní služby pro přístup do účastnického vedení, než jsou maloobchodní ceny, které účtuje svým předplatitelům

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnosti Deutsche Telekom AG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 223, 30.8.2008.


title: Věc T-278/99: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 16. října 2006 – Shell Hengelo Zuid v. Komise

text:
               16.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 310/28

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 16. října 2006 – Shell Hengelo Zuid v. Komise
   (Věc T-278/99) (1)

   (2006/C 310/56)

      Jednací jazyk: nizozemština

   Předseda druhého rozšířeného senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 47, 19.2.2000.


title: Věc T-459/11: Žaloba podaná dne 29. července 2009 — Barloworld v. Komise

text:
               15.10.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 305/7

         Žaloba podaná dne 29. července 2009 — Barloworld v. Komise
   (Věc T-459/11)
   2011/C 305/09
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Barloworld International, S.L. (Madrid, Španělsko) (zástupci: F. Alcaraz Gutierrez a A. J. de la Cruz Martínez, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil čl. 1 odst. 1 napadeného rozhodnutí v rozsahu, v němž stanoví, že čl. 12 odst. 5 TRLIS (zákona o dani z příjmu právnických osob) obsahuje prvky státní podpory stanovené v čl. 107 odst. 1 SFEU, a postrádá odůvodnění vyžadované článkem 296 SFEU;

               —

               podpůrně aby v souladu se zásadou legitimního očekávání zrušil čl. 1 odst. 2 a 3 rozhodnutí napadeného touto žalobou v rozsahu, v němž zakazují, aby se na transakce realizované v době od zveřejnění rozhodnutí o zahájení řízení ze strany Komise (21. prosince 2007) do zveřejnění napadeného rozhodnutí (21. května 2011) mohly nadále uplatňovat daňové odpočty podle čl. 12 odst. 5 TRLIS v průběhu celého období odpisu;

               —

               podpůrně aby zrušil čl. 1 odst. 4 a 5 rozhodnutí napadeného touto žalobou z důvodu, že zavedení režimu na základě předpokládané neexistence právních překážek přeshraničních kombinací postrádá odůvodnění, a

               —

               uložil Komisi Evropské unie náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod vychází z porušení čl. 107 odst. 1 SFEU, protože čl. 12 odst. 5 TRLIS nesplňuje požadavky, aby byl považován za státní podporu.

                           —

                           Článek 12 odst. 5 TRLIS ve spojení s celým španělským daňovým systémem nepředstavuje hospodářské zvýhodnění ve smyslu článku 107 odst. 1 SFEU. Sporné opatření je navíc obecné povahy, takže nelze dospět k závěru, že je fakticky selektivní ve smyslu doktríny Komise a judikatury soudů Společenství.

               2)

               Druhý žalobní důvod vychází z naprostého nedostatku odůvodnění napadeného rozhodnutí.

                           —

                           Rozhodnutí postrádá odůvodnění vyžadované článkem 296 SFEU vzhledem k tomu, že se v něm Komise důkladně a nestranně nezabývá všemi relevantními skutečnostmi a že nedostatečně odůvodňuje závěry svého rozhodnutí. Pozornost budí zejména nedostatečné odůvodnění související s analýzou existence, či neexistence právních překážek pro přeshraniční podnikové kombinace.

               3)

               Třetí žalobní důvod vychází ze slučitelnosti opatření s čl. 107 odst. 3 SFEU.

                           —

                           Cíl, který při neexistenci daňové harmonizace v rámci EU sleduje odpis finančního goodwillu, je odstranění překážek přeshraničního investování, jelikož odstraňuje negativní dopad překážek pro přeshraniční podnikové kombinace a přistupuje stejně ke zdaňování přeshraničních i vnitrostátních podnikových kombinací, což zaručuje, že rozhodování o takových transakcích nebude založeno na ohledech daňových, nýbrž výlučně na ohledech hospodářských.

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z porušení zásady legitimního očekávání, jelikož by přechodný režim vzešlý z uplatnění této zásady měl být uplatňován až do data zveřejnění rozhodnutí v Úředním věstníku EU, tedy do 21. května 2011.

                           —

                           V době, kdy bylo v prvním rozhodnutí o akvizicích realizovaných uvnitř Evropské unie výslovně uvedeno, že mimo Společenství mohou přetrvávat právní překážky pro přeshraniční podnikové kombinace, v jejichž důsledku se tyto transakce nachází v jiné právní a faktické situaci než transakce uvnitř Společenství, nebylo ještě rozhodnutí o akvizicích realizovaných mimo Evropskou unii přijato. První rozhodnutí proto vyvolalo v určitých podnicích legitimní očekávání, že lze vycházet ze španělské právní úpravy, a to tím spíše, že se vědělo o faktické nemožnosti realizovat nadnárodní podnikové kombinace v drtivé většině jurisdikcí mimo Evropskou unii.


title: Věc C-558/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal de grande instance de Chartres (Francie) dne 29. listopadu 2010 — Michel Bourges-Maunoury, Marie-Louise Heintz, provdaná Bourges-Maunoury v. Direction des services fiscaux d'Eure et Loir

text:
               12.2.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 46/6

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal de grande instance de Chartres (Francie) dne 29. listopadu 2010 — Michel Bourges-Maunoury, Marie-Louise Heintz, provdaná Bourges-Maunoury v. Direction des services fiscaux d'Eure et Loir
   (Věc C-558/10)
   2011/C 46/09
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Tribunal de grande instance de Chartres

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Michel Bourges.Maunoury, Marie-Louise Heintz, provdaná Bourges-Maunoury

      Žalovaný: Direction des services fiscaux d'Eure et Loir

      Předběžná otázka

   Odporuje čl. 13 druhý pododstavec kapitoly V Protokolu o výsadách a imunitách Evropských společenství, který je součástí Smlouvy o vytvoření jednotné Rady a jednotné Komise Evropských společenství (1), tomu, aby celkové příjmy daňového poplatníka, včetně příjmů pocházejících ze Společenství, byly zohledněny při výpočtu stropu pro účely daně z majetku?

      (1)  Úř.věst. L 152, s. 13, nyní článek 12 kapitoly V Protokolu (č. 7) o výsadách a imunitách Evropské unie (Úř. věst. 2010, C 83, s. 266).


title: Věc C-311/13: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 5. listopadu 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Centrale Raad van Beroep – Nizozemsko) – O. Tümer v. Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen „Ochrana zaměstnanců v případě platební neschopnosti zaměstnavatele — Směrnice 80/987/EHS — Zaměstnanec, který je státním příslušníkem třetí země a není držitelem platného povolení k pobytu — Nepřiznání nároku na odškodnění v případě platební neschopnosti“

text:
               12.1.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 7/7

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 5. listopadu 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Centrale Raad van Beroep – Nizozemsko) – O. Tümer v. Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen
   (Věc C-311/13) (1)

   („Ochrana zaměstnanců v případě platební neschopnosti zaměstnavatele - Směrnice 80/987/EHS - Zaměstnanec, který je státním příslušníkem třetí země a není držitelem platného povolení k pobytu - Nepřiznání nároku na odškodnění v případě platební neschopnosti“)
   (2015/C 007/09)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Centrale Raad van Beroep

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: O. Tümer

      Odpůrkyně: Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen

      Výrok

   Ustanovení směrnice Rady 80/987/EHS ze dne 20. října 1980 o ochraně zaměstnanců v případě platební neschopnosti zaměstnavatele, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/74/ES ze dne 23. září 2002, musí být vykládána v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě týkající se ochrany zaměstnanců v případě platební neschopnosti zaměstnavatele, jako je právní úprava dotčená ve věci v původním řízení, podle níž státní příslušník třetí země, který v dotčeném členském státě pobývá neoprávněně, není považován za zaměstnance, který by mohl uplatňovat nárok na odškodnění v případě platební neschopnosti v souvislosti zejména s nesplacenými mzdovými pohledávkami v případě platební neschopnosti zaměstnavatele, třebaže je tento státní příslušník třetí země kvalifikován na základě ustanovení občanského práva tohoto členského státu jako „zaměstnanec“, který má nárok na odměnu, jež může být předmětem žaloby proti jeho zaměstnavateli u vnitrostátních soudů.

      (1)  Úř. věst. C 250, 31.8.2013.


title: Věc C-562/08: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 25. února 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesverwaltungsgericht — Německo) — Müller Fleisch GmbH v. Land Baden-Württemberg ( Systém dohledu nad bovinní spongiformní encefalopatií — Nařízení (ES) č. 999/2001 — Skot starší 30 měsíců — Porážka za běžných podmínek — Maso určené pro lidskou spotřebu — Povinný test — Vnitrostátní právní úprava — Povinnost testování — Rozšíření — Skot starší 24 měsíců )

text:
               17.4.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 100/7

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 25. února 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesverwaltungsgericht — Německo) — Müller Fleisch GmbH v. Land Baden-Württemberg
   (Věc C-562/08) (1)

   („Systém dohledu nad bovinní spongiformní encefalopatií - Nařízení (ES) č. 999/2001 - Skot starší 30 měsíců - Porážka za běžných podmínek - Maso určené pro lidskou spotřebu - Povinný test - Vnitrostátní právní úprava - Povinnost testování - Rozšíření - Skot starší 24 měsíců“)
   2010/C 100/09
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesverwaltungsgericht

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Müller Fleisch GmbH

      Žalovaná: Land Baden-Württemberg

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Bundesverwaltungsgericht — Výklad čl. 6 odst. 1 ve spojení s přílohou III kapitolou A částí I nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 999/2001 ze dne 22. května 2001 o stanovení pravidel pro prevenci, tlumení a eradikaci některých přenosných spongiformních encefalopatií (Úř. věst. L 147, s. 1; Zvl. vyd. 03/23, s. 289), ve znění nařízení Komise (ES) č. 1248/2001 ze dne 22. června 2001 (Úř. věst. L 173, s. 12; Zvl. vyd. 03/32, s. 450) — Testování veškerého skotu staršího 30 měsíců poráženého za běžných podmínek a určeného pro lidskou spotřebu na BSE — Vnitrostátní právní úprava stanovící povinnost testování veškerého skotu staršího 24 měsíců.

      Výrok

   Článek 6 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 999/2001 ze dne 22. května 2001 o stanovení pravidel pro prevenci, tlumení a eradikaci některých přenosných spongiformních encefalopatií a příloha III kapitola A část I tohoto nařízení, ve znění nařízení Komise (ES) č. 1248/2001 ze dne 22. června 2001, nebrání vnitrostátní právní úpravě, podle níž se musí veškerý skot starší 24 měsíců testovat na bovinní spongiformní encefalopatii.

      (1)  Úř. věst. C 69, 21.3.2009.


title: Věc F-46/09: Žaloba podaná dne 5. října 2009 — V v. Evropský parlament

text:
               16.1.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 11/40

         Žaloba podaná dne 5. října 2009 — V v. Evropský parlament
   (Věc F-46/09)
   2010/C 11/76
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: V (Brusel, Belgie) (zástupce: É. Boigelot, advokát)

      Žalovaný: Evropský parlament

      Předmět a popis sporu

   Jednak návrh na zrušení lékařského posudku o fyzické nezpůsobilosti ze dne 18. prosince 2008, a jednak návrh na zrušení rozhodnutí ze dne 19. prosince 2008 o zrušení nabídky pracovního místa, která byla předtím žalobkyni učiněna.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               Zrušit rozhodnutí ředitele personálního oddělení ze dne 19. prosince 2008, jímž byla z důvodu nezpůsobilosti k výkonu práce zrušena nabídka pracovního místa dočasného zaměstnance v generálním sekretariátu učiněná žalobkyni dne 10. prosince 2008;

               —

               Zrušit lékařský posudek posudkového lékaře Parlamentu o fyzické nezpůsobilosti ze dne 18. prosince 2008 v rozsahu, v němž tento lékař rozhodl o nezpůsobilosti žalobkyně, aniž by provedl její klinické vyšetření, a to pouze na základě rozhodnutí posudkového lékaře Evropské komise z roku 2006 o pracovní nezpůsobilosti, které bylo následně nesprávně potvrzeno lékařským výborem poté, co žalobkyně podala návrh na zrušení uvedeného výboru — tato rozhodnutí jsou napadána u Soudu pro veřejnou službu v rámci dosud probíhající věci F-33/08;
               V důsledku těchto zrušení uspořádat skutečnou vstupní lékařskou prohlídku pro Parlament, která nebude diskriminační, a znovu vytvořit pracovní místo nabízené žalobkyni na GŘ pro komunikaci Evropského parlamentu;

               —

               Přiznat náhradu škody za majetkovou a nemajetkovou újmu způsobenou žalobkyni, která byla předběžně vyčíslena ex aequo et bono na 70 000 eur (zvýšenou o úroky z prodlení, jejichž výši je třeba vypočítat podle sazby stanovené Evropskou centrální bankou pro hlavní refinanční operace, zvýšenou o dva procentní body, a to od 18. prosince 2008), s výhradou zvýšení nebo snížení v průběhu řízení;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-842/16: Žaloba podaná dne 30. listopadu 2016 – Repower v. EUIPO – repowermap (REPOWER)

text:
               6.2.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/39

         Žaloba podaná dne 30. listopadu 2016 – Repower v. EUIPO – repowermap (REPOWER)
   (Věc T-842/16)
   (2017/C 038/52)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Repower AG (Brusio, Švýcarsko) (zástupci: R. Kunz Hallstein a H. Kunz Hallstein, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: repowermap.org (Bern, Švýcarsko)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Majitel sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie „REPOWER“ – zápis č. 1 020 351 s vyznačením Evropské unie

      Řízení před EUIPO: Řízení o prohlášení neplatnosti

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 26. září 2016 ve věci R 2311/2014-5

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení č. 207/2009;

               —

               porušení článku 75 nařízení č. 207/2009.


title: Spojené věci C-300/09 a C-301/09: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 9. prosince 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Raad van State — Nizozemsko) — Staatssecretaris van Justitie v. F. Toprak (C-300/09), I. Oguz (C-301/09) ( „Dohoda o přidružení EHS-Turecko — Volný pohyb pracovníků — Pravidlo „standstill“ zakotvené v článku 13 rozhodnutí Rady přidružení č. 1/80 — Zákaz uložený členským státům zavádět nová omezení přístupu na trh práce“ )

text:
               19.2.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 55/11

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 9. prosince 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Raad van State — Nizozemsko) — Staatssecretaris van Justitie v. F. Toprak (C-300/09), I. Oguz (C-301/09)
   (Spojené věci C-300/09 a C-301/09) (1)

   (Dohoda o přidružení EHS-Turecko - Volný pohyb pracovníků - Pravidlo „standstill“ zakotvené v článku 13 rozhodnutí Rady přidružení č. 1/80 - Zákaz uložený členským státům zavádět nová omezení přístupu na trh práce)
   2011/C 55/18
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Raad van State

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Staatssecretaris van Justitie

      Žalovaní: F. Toprak (C-300/09), I. Oguz (C-301/09)

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Raad van State — Výklad čl. 13 rozhodnutí č. 1/80 ze dne 19. září 1980 o rozvoji přidružení, které bylo přijato Radou přidružení zřízenou Dohodou o přidružení mezi Evropským hospodářským společenstvím a Tureckem — Pravidlo standstill — Rozsah — Zákaz uložený členským státům zavádět nová omezení přístupu na trh práce — Pojem „nové omezení“

      Výrok

   Za takových okolností, jako jsou okolnosti ve věcech v původních řízeních, platí, že pokud jde o vnitrostátní ustanovení týkající se získání povolení k pobytu tureckými pracovníky, musí být článek 13 rozhodnutí č. 1/80 ze dne 19. září 1980 o vývoji přidružení přijatého Radou přidružení, která byla zřízena Dohodou zakládající přidružení mezi Evropským hospodářským společenstvím a Tureckem, vykládán v tom smyslu, že zpřísnění ustanovení přijatého po dni 1. prosince 1980, které stanovilo zmírnění ustanovení použitelného ke dni 1. prosince 1980, představuje „nové omezení“ ve smyslu tohoto článku, třebaže toto zpřísnění neztěžuje podmínky získání tohoto povolení oproti podmínkám vyplývajícím z ustanovení platného k 1. prosinci 1980, což musí ověřit vnitrostátní soud.

      (1)  Úř. věst. C 267, 7.11.2009.


title: Věc T-74/09: Žaloba podaná dne 18. února 2009 – Francie v. Komise

text:
               1.5.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 102/26

         Žaloba podaná dne 18. února 2009 – Francie v. Komise
   (Věc T-74/09)
   2009/C 102/40
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Francouzská republika (zástupci: G. de Bergues a B. Cabouat, zmocněnci)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství

      Návrhové žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Komise 2008/960/ES ze dne 8. prosince 2008, kterým se z financování Společenství vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) a v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) v rozsahu, v němž vylučuje některé výdaje vynaložené Francouzskou republikou ve prospěch organizací producentů ovoce a zeleniny v účetních letech 2005 a 2006;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Touto žalobou se žalobkyně domáhá zrušení rozhodnutí Komise 2008/960/ES ze dne 8. prosince 2008, kterým se z financování Společenství vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) a v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) v rozsahu, v němž vylučuje některé výdaje vynaložené Francouzskou republikou v účetních letech 2005 a 2006.
   Na podporu své žaloby uplatňuje dva žalobní důvody, které vycházejí z:

               —

               nesprávného výkladu a použití čl. 11 odst. 2 písm. d) nařízení č. 2200/96 (1) v rozsahu, v němž na rozdíl od toho, co konstatovala Komise, francouzská vláda splnila podmínky stanovené tímto ustanovením, protože každý producent disponuje nezbytným materiálem a v souladu s cílem hospodářské účinnosti sledovaným tímto nařízením může být držba nezbytného materiálu každým producentem za určitých okolností vhodnější než využívání jediného centra třídění, skladování a obalové úpravy provozovaného organizací producentů;

               —

               nesprávného výkladu a použití čl. 11 odst. 2 písm. c) bodu 3 nařízení č. 2200/96 v rozsahu, v němž Komise měla neprávem za to, že francouzská vláda nedodržela podmínky tohoto ustanovení, které stanoví, že stanovy organizací producentům ukládají producentům, kteří jsou jejich členy, povinnost prodeje celé jejich produkce prostřednictvím organizace producentů, zatímco francouzské právní předpisy stanoví aktivní roli organizace producentů v rámci uvádění výrobků na trh a stanovení prodejních cen.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou (Úř. věst. L 297, s. 1; Zvl. vyd. 03/20, s. 55).


title: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 8. června 2005 ve věci T-139/03, Nuova Agricast Srl proti Komisi Evropských společenství (Žaloba na zrušení — Přístup k dokumentům — Nařízení (ES) č. 1049/2001 — Nezpřístupnění dokumentu pocházejícího z členského státu bez předchozího souhlasu tohoto státu)

text:
               17.9.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 229/17

      USNESENÍ SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 8. června 2005
   ve věci T-139/03, Nuova Agricast Srl proti Komisi Evropských společenství (1)

   (Žaloba na zrušení - Přístup k dokumentům - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Nezpřístupnění dokumentu pocházejícího z členského státu bez předchozího souhlasu tohoto státu)
   (2005/C 229/35)
   Jednací jazyk: italština
   Ve věci T-139/03, Nuova Agricast Srl, se sídlem v Cerignola (Itálie), zastoupená M. Calabresem, advokátem, proti Komisi Evropských společenství (zmocněnci: V. Di Bucci a P. Aalto, ve spolupráci s A. Abatem, advokátem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku), s podporou Spojeného království Velké Británie a Severního Irska (zmocněnci: původně K. Manji, dále C. Jackson, s adresou pro účely doručování v Lucemburku), jejímž předmětem je žádost o zrušení rozhodnutí Komise, kterým se zamítá žalobkyni přístup k dokumentům týkajícím se systému státní pomoci prohlášeného za slučitelný se společným trhem rozhodnutím Komise ze dne 12. července 2000 [SG (2000)D/105754 – Pomoc č. 715/99], Soud (pátý senát), ve složení M. Vilaras, předseda, F. Dehousse a D. Šváby, soudci; vedoucí soudní kanceláře: H. Jung, vydal dne 8. června 2005 usnesení, jehož výrok je následující:

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Každý účastník ponese vlastní náklady.

      (1)  Úř. věst. C 146, 21.6.2003


               25.6.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/6

         Žaloba podaná dne 21. dubna 2015 Kontrolním úřadem ESVO proti Islandu
   (Věc E-10/15)
   (2015/C 209/05)
   Dne 21. dubna 2015 podal Kontrolní úřad ESVO, zastoupený zplnomocněnými zástupci Kontrolního úřadu ESVO (se sídlem na adrese 35, Rue Belliard, 1040 Brusel) Auður Ýr Steinarsdóttirovou a Marlene Lie Hakkebovou, žalobu k Soudu ESVO směřující proti Islandu.
   Kontrolní úřad ESVO požaduje, aby Soudní dvůr ESVO:

               1.

               prohlásil, že Island nepřijal ve stanovené lhůtě opatření nutná k provedení právního aktu uvedeného v bodě 21au kapitoly III přílohy XX Dohody o Evropském hospodářském prostoru (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/126/ES ze dne 21. října 2009 o etapě II rekuperace benzinových par při čerpání pohonných hmot do motorových vozidel na čerpacích stanicích), začleněného do Dohody o EHP protokolem 1 k uvedené dohodě, a nesplnil tak své povinnosti podle uvedeného právního aktu a podle článku 7 Dohody o EHP;

               2.

               uložil Islandu uhradit náklady tohoto řízení.

      Právní a skutkové okolnosti a žalobní důvody:

               —

               Podle této žaloby Island nejpozději do 10. února 2015 nevyhověl odůvodněnému stanovisku Kontrolního úřadu ESVO ze dne 10. prosince 2014, které se zabývá skutečností, že země do svého vnitrostátního právního řádu neprovedla směrnici Evropského parlamentu a Rady 2009/126/ES ze dne 21. října 2009 o etapě II rekuperace benzinových par při čerpání pohonných hmot do motorových vozidel na čerpacích stanicích, uvedenou v bodě 21au kapitoly III přílohy XX Dohody o Evropském hospodářském prostoru a začleněnou do této dohody protokolem 1 k uvedené dohodě (dále jen „akt“).

               —

               Kontrolní úřad ESVO tvrdí, že Island ve stanovené lhůtě nepřijal opatření nutná k provedení zmiňované směrnice, čímž nesplnil své povinnosti vyplývající z tohoto aktu a z článku 7 Dohody o EHP.


title: Věc C-377/14: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 21. dubna 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Krajský soud v Praze – Česká republika) – Ernst Georg Radlinger, Helena Radlingerová v. FINWAY a.s. „Řízení o předběžné otázce – Směrnice 93/13/EHS – Článek 7 – Vnitrostátní procesní úprava insolvenčního řízení – Dluhy ze smlouvy o spotřebitelském úvěru – Účinná soudní ochrana – Bod 1 písm. e) přílohy – Nepřiměřená výše odškodného – Směrnice 2008/48/ES – Článek 3 písm. l) – Celková výše úvěru – Bod I přílohy I – Částka čerpání – Výpočet roční procentní sazby nákladů – Článek 10 odst. 2 – Informační povinnost – Posouzení z moci úřední – Sankce“

text:
               13.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 211/10

      Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 21. dubna 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Krajský soud v Praze – Česká republika) – Ernst Georg Radlinger, Helena Radlingerová v. FINWAY a.s.
      (Věc C-377/14) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Směrnice 93/13/EHS - Článek 7 - Vnitrostátní procesní úprava insolvenčního řízení - Dluhy ze smlouvy o spotřebitelském úvěru - Účinná soudní ochrana - Bod 1 písm. e) přílohy - Nepřiměřená výše odškodného - Směrnice 2008/48/ES - Článek 3 písm. l) - Celková výše úvěru - Bod I přílohy I - Částka čerpání - Výpočet roční procentní sazby nákladů - Článek 10 odst. 2 - Informační povinnost - Posouzení z moci úřední - Sankce“)
      (2016/C 211/10)
      Jednací jazyk: čeština

         Předkládající soud

      Krajský soud v Praze

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: Ernst Georg Radlinger, Helena Radlingerová

         Žalovaná: FINWAY a.s.

         Výrok

                  1)

                  Článek 7 odst. 1 směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách [zneužívajících klauzulích] ve spotřebitelských smlouvách musí být vykládán v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je úprava dotčená v původním řízení, která v insolvenčním řízení neumožňuje soudu, u něhož je toto řízení vedeno, zkoumat z moci úřední případnou zneužívající povahu smluvních ujednání, z nichž vznikly pohledávky přihlášené v uvedeném řízení, ačkoli má tento soud za tímto účelem k dispozici nezbytné informace o právním a skutkovém stavu, a která uvedenému soudu umožňuje zkoumat pouze nezajištěné pohledávky a námitky omezuje jen na možnost tvrdit zánik či promlčení těchto pohledávek.

                  2)

                  Článek 10 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/48/ES ze dne 23. dubna 2008 o smlouvách o spotřebitelském úvěru a o zrušení směrnice Rady 87/102/EHS musí být vykládán v tom smyslu, že vnitrostátnímu soudu, který se zabývá sporem ohledně pohledávek z úvěrové smlouvy ve smyslu této směrnice, ukládá povinnost zkoumat z moci úřední, zda byla dodržena informační povinnost stanovená v tomto ustanovení, a vyvodit důsledky, které podle vnitrostátního práva vyplývají z jejího porušení, za podmínky, že sankce splňují požadavky stanovené v článku 23 uvedené směrnice.

                  3)

                  Článek 3 písm. l) a čl. 10 odst. 2 směrnice 2008/48, jakož i bod I přílohy I této směrnice musí být vykládány v tom smyslu, že celková výše úvěru a částka čerpání úvěru označují celkovou částku, která byla dána k dispozici spotřebiteli, což vylučuje částky, které si poskytovatel úvěru účtuje na úhradu nákladů souvisejících s dotčeným úvěrem a které nejsou tomuto spotřebiteli reálně vyplaceny.

                  4)

                  Ustanovení směrnice 93/13 musí být vykládána v tom smyslu, že pro účely posouzení, zda je výše odškodnění ve smyslu bodu 1 písm. e) přílohy k této směrnici požadovaného po spotřebiteli, který neplní své závazky, nepřiměřená, je třeba hodnotit kumulativní účinek všech sankčních klauzulí v dotyčné smlouvě bez ohledu na to, zda věřitel skutečně trvá na jejich plné úhradě, a že vnitrostátní soudy případně musí na základě čl. 6 odst. 1 uvedené směrnice vyvodit veškeré důsledky ze zjištění, že jsou některé klauzule zneužívající, a vyloučit všechny klauzule uznané za zneužívající, aby se ujistily, že pro spotřebitele nebudou závazné.

         (1)  Úř. věst. C 395, 10.11.2014.


title: Věc F-39/14: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 8. října 2015 – FT v. ESMA „Veřejná služba — Dočasný zaměstnanec — Účetní — Neobnovení smlouvy na dobu určitou — Příslušný orgán — Zjevně nesprávné posouzení — Důkazní břemeno — Pravidlo souladu mezi žalobou a stížností“

text:
               16.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 381/63

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 8. října 2015 – FT v. ESMA
   (Věc F-39/14) (1)

   („Veřejná služba - Dočasný zaměstnanec - Účetní - Neobnovení smlouvy na dobu určitou - Příslušný orgán - Zjevně nesprávné posouzení - Důkazní břemeno - Pravidlo souladu mezi žalobou a stížností“)
   (2015/C 381/88)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: FT (zástupce: S. Pappas, advokát)

      Žalovaný: Evropský orgán pro cenné papíry a trhy (zástupci: původně R. Vasileva Hoff, zmocněnkyně, D. Waelbroeck a A. Duron, advokáti, poté R. Vasileva Hoff a A. Lorenzet, zmocněnci, D. Waelbroeck a A. Duron, advokáti)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí o neobnovení smlouvy žalobce a na přiznání náhrady škody údajně utrpěnou nemajetkovou újmu.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               FT ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropským orgánem pro cenné papíry a trhy.

      (1)  Úř. věst. C 421, 24. 11. 2014, s. 58.


title: Věc C-329/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgerichtshof (Rakousko) dne 1. června 2017 – Gerhard Prenninger a další

text:
               25.9.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 318/4

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgerichtshof (Rakousko) dne 1. června 2017 – Gerhard Prenninger a další
   (Věc C-329/17)
   (2017/C 318/06)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Verwaltungsgerichtshof

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelé: Gerhard Prenninger, Karl Helmberger, Franziska Zimmer, Franz Scharinger, Norbert Pühringer, Agrargemeinschaft Pettenbach, Marktgemeinde Vorchdorf, Marktgemeinde Pettenbach, Gemeinde Steinbach am Ziehberg

      Předběžná otázka

   Je třeba směrnici Evropského parlamentu a Rady 2011/92/EU (1) ze dne 13. prosince 2011 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí vykládat v tom smyslu, že vytvoření tras přes les za účelem zřízení a po dobu oprávněné existence systému energetického vedení představuje „odlesňování za účelem změny způsobu využívání půdy“ ve smyslu přílohy II bodu 1 písm. d) směrnice 2011/92?

      (1)  Úř. věst. L 26, s. 1.


title: Věc T-253/06: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 19. září 2008 – Chassagne v. Komise ( Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Úředníci — Náhrada ročních cestovních výdajů — Úředník pocházející z francouzských zámořských departementů — Článek 8 přílohy VII služebního řádu — Potvrzující akt — Platební výměr — Zkreslení skutkového stavu — Nesprávné právní posouzení )

text:
               8.11.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 285/37

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 19. září 2008 – Chassagne v. Komise
   (Věc T-253/06) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Úředníci - Náhrada ročních cestovních výdajů - Úředník pocházející z francouzských zámořských departementů - Článek 8 přílohy VII služebního řádu - Potvrzující akt - Platební výměr - Zkreslení skutkového stavu - Nesprávné právní posouzení“)
   (2008/C 285/66)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Olivier Chassagne (Brusel, Belgie) (zástupci: původně S. Rodrigues a C. Bernard-Glanz, poté T. Bontinck, advokáti)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství (zástupci: G. Berscheid a V. Joris, zmocněnci, ve spolupráci s F. Longfilsem, advokátem)
   Předmět věci
   Kasační opravný prostředek podaný proti usnesení Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (třetího senátu) ze dne 29. června 2006, Chassagne v. Komise (F-11/05, Sb. VS s. I-A-1-65 a II-A-1-241), směřující ke zrušení tohoto usnesení
   Výrok

               1)

               Usnesení Soudu pro veřejnou službu Evropské unie ze dne 29. června 2006, Chassagne v. Komise (F-11/05, Sb. VS s. I-A-1-65 a II-A-1-241), se zrušuje.

               2)

               Věc se vrací zpět Soudu pro veřejnou službu Evropské unie.

               3)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.

      (1)  Úř. věst. C 281, 18.11.2006.


title: Věc C-510/13: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 19. března 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Kúria – Maďarsko) – E.ON Földgáz Trade Zrt v. Magyar Energetikai és Közmű-szabályozási Hivatal „Řízení o předběžné otázce — Vnitřní trh se zemním plynem — Směrnice 2003/55/ES — Článek 25 — Směrnice 2009/73/ES — Články 41 a 54 — Časová působnost — Nařízení (ES) č. 1775/2005 — Článek 5 — Mechanismy přidělování kapacity a postupy pro řízení překročení kapacity — Rozhodnutí regulačního orgánu — Právo na opravný prostředek — Opravný prostředek společnosti, která je držitelem oprávnění k přepravě zemního plynu — Listina základních práv Evropské unie — Článek 47 — Právo na účinnou právní ochranu proti rozhodnutí regulačního orgánu“

text:
               11.5.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 155/4

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 19. března 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Kúria – Maďarsko) – E.ON Földgáz Trade Zrt v. Magyar Energetikai és Közmű-szabályozási Hivatal
   (Věc C-510/13) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Vnitřní trh se zemním plynem - Směrnice 2003/55/ES - Článek 25 - Směrnice 2009/73/ES - Články 41 a 54 - Časová působnost - Nařízení (ES) č. 1775/2005 - Článek 5 - Mechanismy přidělování kapacity a postupy pro řízení překročení kapacity - Rozhodnutí regulačního orgánu - Právo na opravný prostředek - Opravný prostředek společnosti, která je držitelem oprávnění k přepravě zemního plynu - Listina základních práv Evropské unie - Článek 47 - Právo na účinnou právní ochranu proti rozhodnutí regulačního orgánu“)
   (2015/C 155/04)
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Kúria

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: E.ON Földgáz Trade Zrt

      Žalovaný: Magyar Energetikai és Közmű-szabályozási Hivatal

      Výrok

               1)

               Směrnice 2009/73/ES Evropského parlamentu a Rady ze dne 13. července 2009 o společných pravidlech pro vnitřní trh se zemním plynem a o zrušení směrnice 2003/55/ES, která měla být provedena do 3. března 2011, a konkrétně nová ustanovení zavedená v jejím čl. 41 odst. 17, musí být vykládána v tom smyslu, že se nevztahují na opravný prostředek podaný proti takovému rozhodnutí regulačního orgánu, jako je rozhodnutí dotčené ve věci v původním řízení, které bylo přijato před uplynutím této lhůty pro provedení, pokud řízení o tomto opravném prostředku k uvedenému datu stále probíhalo.

               2)

               Článek 5 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1775/2005 ze dne 28. září 2005 o podmínkách přístupu k plynárenským přepravním soustavám ve spojení s přílohou tohoto nařízení a článek 47 Listiny základních práv Evropské unie musí být vykládány v tom smyslu, že brání vnitrostátním právním předpisům upravujícím podávání opravných prostředků k soudu, který má pravomoc přezkoumávat legalitu aktů regulačního orgánu, které za takových okolností, jako jsou okolnosti dotčené ve věci v původním řízení, nepřiznávají takovému hospodářskému subjektu, jako je společnost E.ON Földgáz Trade Zrt, aktivní legitimaci k podání opravného prostředku proti rozhodnutí tohoto orgánu týkajícímu se řádu plynárenské soustavy.

      (1)  Úř. věst. C 15, 18.1.2014.


title: Věc C-489/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sąd Najwyższy (Polská republika) dne 12. října 2010 — trestní řízení proti Łukaszi Marcinu Bondovi

text:
               15.1.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 13/17

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sąd Najwyższy (Polská republika) dne 12. října 2010 — trestní řízení proti Łukaszi Marcinu Bondovi
   (Věc C-489/10)
   ()
   2011/C 13/29
   Jednací jazyk: polština

      Předkládající soud

   Sąd Najwyższy

      Účastník původního trestního řízení

   Łukasz Marcin Bonda

      Předběžná otázka

   Jakou právní povahu má sankce podle článku 138 nařízení Komise (ES) č. 1973/2004 ze dne 29. října 2004 kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 ohledně režimů podpor stanovených v hlavě IV a IVa tohoto nařízení a ohledně využití půdy vyjmuté pro pěstování surovin (Úř. věst. L 345, s. 1), která spočívá v tom, že zemědělci budou v letech, která následují po roce, v němž bylo předloženo nesprávné prohlášení o velikosti plochy tvořící základ pro přímé platby, odepřeny přímé platby?


title: Věc C-175/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Itálie) dne 2. dubna 2010 — Pietro Calogero v. Ministero dell’Interno

text:
               19.6.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 161/33

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Itálie) dne 2. dubna 2010 — Pietro Calogero v. Ministero dell’Interno
      (Věc C-175/10)
      (2010/C 161/49)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Pietro Calogero

         Žalovaný: Ministero dell’Interno

         Předběžná otázka

      Lze mít za to, že jsou slučitelné vnitrostátní právní předpisy (zavedené počínaje nařízením Bersani, vládní nařízení s mocí zákona č. 223, ze dne 4.7.2006, změněné v zákon č. 248, ze dne 4.8.2006) s články 43 a 49 Smlouvy o ES, tedy „vnitrostátní systém …, který mimo jiné stanoví:

                  a)

                  existenci všeobecné ochrany držitelů koncesí vydaných v předchozím období na základě postupu, který neoprávněně vyloučil část subjektů;

                  b)

                  existenci předpisů skutečně zaručujících zachování získaných obchodních pozic (jako například zákaz pro nové koncesionáře umisťovat svá sázková okénka do určité vzdálenosti od již existujících okének);

                  c)

                  případ zániku koncese v případě, kdy koncesionář přímo či nepřímo provozuje přeshraniční herní činnosti obdobné těm, které jsou předmětem koncese“?


title: Věc T-120/08: Rozsudek Tribunálu ze dne 20. září 2011 — Arch Chemicals a další v. Komise ( Žaloba na neplatnost — Veterinární dozor — Uvádění biocidních přípravků na trh — Nařízení (ES) č. 1451/2007 — Neexistence osobního dotčení — Nepřípustnost — Rozsudek pro zmeškání )

text:
               29.10.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 319/12

         Rozsudek Tribunálu ze dne 20. září 2011 — Arch Chemicals a další v. Komise
   (Věc T-120/08) (1)

   (Žaloba na neplatnost - Veterinární dozor - Uvádění biocidních přípravků na trh - Nařízení (ES) č. 1451/2007 - Neexistence osobního dotčení - Nepřípustnost - Rozsudek pro zmeškání)
   2011/C 319/22
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobci: Arch Chemicals, Inc. (Norwalk, Connecticut, Spojené státy); Arch Timber Protection Ltd (Castleford, West Yorkshire, Spojené království); Rhodia UK Ltd (Watford, Hertfordshire, Spojené království); Sumitomo Chemical (UK) plc (Londýn, Spojené království); a Troy Chemical Co. BV (Vlaardingen, Nizozemsko) (zástupci: K. Van Maldegem a C. Mereu, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: P. Oliver a E. Kružíková, zmocněnci)

      Vedlejší účastník podporující žalobce: European Chemical Industry Council (CEFIC) (Brusel, Belgie) (zástupci: původně Y. van Gerven a V. Terrien, poté Y. van Gerven, advokáti)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení čl. 3 odst. 2, článku 4, čl. 7 odst. 3, čl. 14 odst. 2 druhého pododstavce, čl. 15 odst. 3, článku 17 a přílohy II nařízení Komise (ES) č. 1451/2007 ze dne 4. prosince 2007 o druhé etapě desetiletého pracovního programu uvedeného v čl. 16 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/8/ES o uvádění biocidních přípravků na trh (Úř. věst. L 325, s. 3)

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Není třeba rozhodnout o návrzích Evropského parlamentu a Rady Evropské unie na vstup do řízení jako vedlejších účastníků.

               3)

               Arch Chemicals, Inc., Arch Timber Protection Ltd, Rhodia UK Ltd, Sumitomo Chemical (UK) plc a Troy Chemical Co. BV ponesou vlastní náklady řízení.

               4)

               European Chemical Industry Council ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 128, 24.5.2008.


title: Věc T-327/10: Žaloba podaná dne 10. srpna 2010 — Fraas v. OHIM (károvaný vzor v barvách černá, tmavě šedá, světle šedá a tmavě červená)

text:
               23.10.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 288/44

      Žaloba podaná dne 10. srpna 2010 — Fraas v. OHIM (károvaný vzor v barvách černá, tmavě šedá, světle šedá a tmavě červená)
      (Věc T-327/10)
      ()
      (2010/C 288/84)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: V. Fraas GmbH (Helmbrechts-Wüstenselbitz, Německo) (zástupci: G. Würtenberger a R. Kunze, advokáti)

         Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

         Návrhová žádání žalobkyně

                  —

                  Zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 7. června 2010 ve věci R 189/2010-4;

                  —

                  uložit Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

         Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka znázorňující károvaný vzor v barvách černá, tmavě šedá, světle šedá a tmavě červená pro výrobky zařazené do tříd 18, 24 a 25.

         Rozhodnutí průzkumového referenta: Přihláška byla zamítnuta.

         Rozhodnutí odvolacího senátu: Odvolání bylo zamítnuto.

         Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) ve spojení s čl. 7 odst. 2 nařízení (ES) č. 207/2009 (1), protože dotčená ochranná známka Společenství má rozlišovací způsobilost, jakož i porušení článků 75 a 76 nařízení (ES) č. 207/2009, protože odvolací senát se nezabýval rozsáhlou skutkovou a právní argumentací žalobkyně.

         (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, 24.3.2009, s. 1).


title: Věc T-22/07: Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 14. května 2009 — US Steel Košice v. Komise ( Žaloba na neplatnost — Státní podpory — Akt o přistoupení — Podmínky stanovené příjemci podpory, kterými je omezen jeho prodej plochých výrobků v  rozšířené Evropské unii — Dopis Komise, kterým jsou vykládány podmínky uplatňované trhy v Bulharsku a Rumunsku ode dne jejich přistoupení — Akt, který nelze napadnout žalobou — Nepřípustnost )

text:
               18.7.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 167/10

         Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 14. května 2009 — US Steel Košice v. Komise
   (Věc T-22/07) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Státní podpory - Akt o přistoupení - Podmínky stanovené příjemci podpory, kterými je omezen jeho prodej plochých výrobků v „rozšířené Evropské unii“ - Dopis Komise, kterým jsou vykládány podmínky uplatňované trhy v Bulharsku a Rumunsku ode dne jejich přistoupení - Akt, který nelze napadnout žalobou - Nepřípustnost“)
   2009/C 167/21
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: US Steel Košice s.r.o. (Košice, Slovensko) (zástupci: E. Vermulst a S. Van Cutsem, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: K. Gross a T. Scharf, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalobkyni: Slovenská republika (zástupce: J. Čorba, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba na neplatnost rozhodnutí údajně obsaženého v dopise Komise ze dne 22. listopadu 2006, v rozsahu, ve kterém vykládá podmínku uloženou žalobkyni, kterou je omezen její prodej plochých výrobků v „rozšířené Evropské unii“ v tom smyslu,, že ode dne 1. ledna 2007 se použije také na trhy v Bulharsku a Rumunsku.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá jako nepřípustná.

               2)

               US Steel Košice s.r.o. ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Komisí.

               3)

               Slovenská republika ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 56, 10.3.2007.


title: Věc T-485/08 P: Rozsudek Tribunálu ze dne 2. července 2010 — Lafili v. Komise ( „Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Úředníci — Přípustnost — Pojem účastník řízení, který neměl úspěch v prvním stupni — Povýšení — Zařazení do platové třídy a stupně — Koeficient násobení vyšší než 1 — Přeměna na dobu výkonu služby v daném platovém stupni — Článek 7 přílohy XIII služebního řádu“ )

text:
               14.8.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 221/40

         Rozsudek Tribunálu ze dne 2. července 2010 — Lafili v. Komise
   (Věc T-485/08 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Úředníci - Přípustnost - Pojem účastník řízení, který neměl úspěch v prvním stupni - Povýšení - Zařazení do platové třídy a stupně - Koeficient násobení vyšší než 1 - Přeměna na dobu výkonu služby v daném platovém stupni - Článek 7 přílohy XIII služebního řádu)
   2010/C 221/65
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Paul Lafili (Genk, Belgie) (zástupce: L. Levi, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: J. Currall, H. Krämer a K. Herrmann, zmocněnci)

      Předmět

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (druhého senátu) ze dne 4. září 2008, Lafili v. Komise (F-22/07, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí), který směřuje ke zrušení tohoto rozsudku.

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Paul Lafili ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady vynaložené Evropskou komisí v rámci tohoto řízení.

      (1)  Úř. věst. C 19, 24.1.2009.


title: Věc T-621/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 5. dubna 2017 – Tractel Greifzug v. EUIPO – Shenxi Machinery (Tvar motorem ovládaného navijáku) „Ochranná známka Evropské unie — Řízení o prohlášení neplatnosti — Trojrozměrná ochranná známka Evropské unie — Tvar motorem ovládaného navijáku — Absolutní důvod pro zamítnutí — Označení tvořené výlučně tvarem, který je nezbytný pro dosažení technického výsledku — Článek 7 odst. 1 písm. e) bod ii) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               22.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 161/25

         Rozsudek Tribunálu ze dne 5. dubna 2017 – Tractel Greifzug v. EUIPO – Shenxi Machinery (Tvar motorem ovládaného navijáku)
   (Věc T-621/15) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o prohlášení neplatnosti - Trojrozměrná ochranná známka Evropské unie - Tvar motorem ovládaného navijáku - Absolutní důvod pro zamítnutí - Označení tvořené výlučně tvarem, který je nezbytný pro dosažení technického výsledku - Článek 7 odst. 1 písm. e) bod ii) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2017/C 161/34)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Tractel Greifzug GmbH (Bergisch Gladbach, Německo) (zástupci: U. Lüken a C. Maierhöfer, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: D. Hanf, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Shenxi Machinery Co. Ltd (Wuxi, Čína) (zástupce: C. Vossius, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 3. září 2015 (věc R 1658/2014-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Shenxi Machinery a Tractel Greifzug.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti Tractel Greifzug GmbH ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Úřadem Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO).

               3.

               Společnost Shenxi Machinery Co. Ltd ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 16, 18.1.2016.


title: Věc C-27/07: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 3. dubna 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État – Francie) – Banque Fédérative du Crédit Mutuel v. Ministre de l'Économie, des Finances et de l'Industrie (Korporační daň — Směrnice 90/435/EHS — Zdanitelné příjmy mateřské společnosti — Neodpočitatelnost výdajů a nákladů vztahujících se k podílu na dceřiné společnosti — Stanovení paušální částky těchto výdajů — Horní hranice 5 % ze zisku rozdělovaného dceřinou společností — Zahrnutí částek, které jsou předmětem daňových zápočtů)

text:
               24.5.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 128/13

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 3. dubna 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État – Francie) – Banque Fédérative du Crédit Mutuel v. Ministre de l'Économie, des Finances et de l'Industrie
   (Věc C-27/07) (1)

   (Korporační daň - Směrnice 90/435/EHS - Zdanitelné příjmy mateřské společnosti - Neodpočitatelnost výdajů a nákladů vztahujících se k podílu na dceřiné společnosti - Stanovení paušální částky těchto výdajů - Horní hranice 5 % ze zisku rozdělovaného dceřinou společností - Zahrnutí částek, které jsou předmětem daňových zápočtů)
   (2008/C 128/20)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předkládající soud
   Conseil d'État
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Banque Fédérative du Crédit Mutuel

      Žalovaný: Ministre de l'Économie, des Finances et de l'Industrie
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Conseil d'État (Francie) – Výklad článků 4, 5 a 7 směrnice Rady 90/435/EHS ze dne 23. července 1990 o společném systému zdanění mateřských a dceřiných společností z různých členských států (Úř. věst. L 225, s. 6) – Opětovné zahrnutí paušálního podílů výdajů a nákladů ve výši 5 % celkového výnosu z majetkového podílu v dceřiné společnosti, včetně daňových zápočtů, do zdanitelného zisku mateřské společnosti – Slučitelnost tohoto opětovného zahrnutí s hranicí stanovenou článkem 4 směrnice – Nutnost zcela uplatnit daňové zápočty u daně, kterou dluží mateřská společnost
   Výrok
   Pojem „zisk rozdělovaný dceřinou společností“ ve smyslu čl. 4 odst. 2 poslední věty směrnice Rady ze dne 23. července 1990 o společném systému zdanění mateřských a dceřiných společností z různých členských států je nutno vykládat v tom smyslu, že nebrání právní úpravě členského státu, která zahrnuje do uvedeného zisku daňové zápočty, poskytnuté ke kompenzaci srážkové daně stržené mateřské společnosti členským státem dceřiné společnosti.

      (1)  Úř. věst. C 82, 14.4.2007.


title: Věc T-467/10: Žaloba podaná dne 27. září 2010 — Murphy v. Komise

text:
               4.12.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 328/48

         Žaloba podaná dne 27. září 2010 — Murphy v. Komise
   (Věc T-467/10)
   ()
   2010/C 328/76
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Larry Murphy (Castletownbere, Irsko) (zástupci: A. Collins, SC, N. Travers, barrister, a D. Barry, solicitor)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí Komise oznámené pod číslem K(2010) 4753 ze dne 13. července 2010 jako dopis Irsku, kterým se zamítá žádost o zvýšení bezpečnostní kapacity týkající se nové hlubokomořské rybářské lodi, která má nahradit MFV Menhaden, a které nahrazuje rozhodnutí týkající se uvedené žádosti obsažené v rozhodnutí Komise 2003/245/ES ze dne 4. dubna 2003 o žádostech obdržených Komisí o zvýšení cílů VOP IV za účelem zlepšení bezpečnosti, plavby na moři, hygieny, kvality výrobků a pracovních podmínek pro plavidla o celkové délce větší než dvanáct metrů (Úř. věst. L 90, s. 48), které bylo, pokud jde o žalobce, zrušeno rozsudkem Soudního dvora ze dne 17. dubna 2008, Flaherty v. Komise, C-373/06 P, C-379/06 P a C-382/06 P, Sb. rozh. s. I-2649, a

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Prostřednictvím této žaloby se žalobce na základě článku 263 SFEU domáhá zrušení rozhodnutí Komise oznámeného pod číslem K(2010) 4753 ze dne 13. července 2010 jako dopis Irsku, kterým se zamítá žádost o zvýšení bezpečnostní kapacity pro novou hlubokomořskou rybářskou loď, která má nahradit MFV Menhaden a které nahrazuje rozhodnutí týkající se uvedené žádosti obsažené v rozhodnutí Komise 2003/245/ES ze dne 4. dubna 2003 o žádostech obdržených Komisí o zvýšení cílů VOP IV za účelem zlepšení bezpečnosti, plavby na moři, hygieny, kvality výrobků a pracovních podmínek pro plavidla o celkové délce větší než dvanáct metrů (Úř. věst. L 90, s. 48), které bylo, pokud jde o žalobce, zrušeno rozsudkem Soudního dvora ze dne 17. dubna 2008, Flaherty v. Komise, C-373/06 P, C-379/06 P a C-382/06 P, Sb. rozh. s. I-2649.
   Na podporu své žaloby se žalobce dovolává následujících žalobních důvodů.
   Zaprvé žalobce tvrdí, že žalovaná jednala bez právního základu. Článek 4 odst. 2 rozhodnutí Rady 97/413/ES ze dne 26. července 1997 o cílech a pravidlech restrukturalizace rybolovu Společenství v průběhu období od 1. ledna 1997 do 31. prosince 2001 k vytvoření trvalé rovnováhy mezi zdroji a jejich využíváním (Úř. věst. L 175, s. 27) i nadále představuje vhodný právní základ pro napadené rozhodnutí a Komise tudíž podle něho postrádala právní základ pro přijetí rozhodnutí ve formě ad hoc rozhodnutí.
   Zadruhé žalobce tvrdí, že Komise porušila podstatnou procesní náležitost. Žalobce tvrdí, že podle rozhodnutí Rady č. 97/413/ES mělo být napadené rozhodnutí přijato podle postupu řídícího výboru a přijetím rozhodnutí ad hoc Komise jednala v rozporu s podstatnými procesními náležitostmi.
   Zatřetí žalobce tvrdí, že v důsledku nesprávného výkladu čl. 4 odst. 2 rozhodnutí Rady 97/413/ES Komise překročila svoje pravomoci, zejména když vycházela z irelevantních kritérií a nevzala v úvahu definici „intenzity rybolovu“ stanovenou v rozhodnutí Rady 97/413/ES a v právních předpisech Společenství pro oblast rybolovu, které platily v době podání žádosti žalobce o zvýšení bezpečnostní tonáže v prosinci 2001.
   Krom toho žalobce uvádí, že napadené rozhodnutí obsahuje několik zjevných nesprávných posouzení, které se týkají jeho žádosti o zvýšení bezpečnostní tonáže. Žalobce konkrétně tvrdí, že rozhodnutí, kterým Komise zamítla jeho žádost z důvodu většího objemu pod hlavní palubou v navrhovaném novém plavidle ve srovnání s plavidlem Menhaden, je zjevně nesprávné a stejně tak je nesprávný i její předpoklad, že intenzita rybolovu nového navrhovaného plavidla bude větší než intenzita rybolovu plavidla Menhaden.
   Žalobce konečně tvrdí, že Komise porušila právo na rovné zacházení. Tvrdí, že zamítnutí žádosti ze strany Komise z důvodu většího objemu pod hlavní palubou v navrhovaném novém plavidle představuje výrazný rozdíl v zacházení rovnající se nepřípustné diskriminaci jeho osoby ve srovnání s úplně odlišným přístupem uplatněným vůči jiným žadatelům o zvýšení bezpečnostní tonáže přijatým v rozhodnutí Komise 2003/245, jakož i v souvislosti s jednou ze žádostí původně zamítnutou v tomto rozhodnutí, ale později přijatou v rozhodnutí Komise oznámeném pod číslem K(2010) 4765 ze dne 13. července 2010.


title: Věc C-539/07: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 15. ledna 2009 – Komise Evropských společenství v. Italská republika (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2002/22/ES — Článek 26 odst. 3 — Jednotné evropské číslo tísňového volání — Údaj o tom, kde se volající nachází — Zpřístupnění orgánům, které zasahují v případě tísňové situace — Neprovedení ve stanovené lhůtě)

text:
               7.3.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 55/4

         Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 15. ledna 2009 – Komise Evropských společenství v. Italská republika
   (Věc C-539/07) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2002/22/ES - Článek 26 odst. 3 - Jednotné evropské číslo tísňového volání - Údaj o tom, kde se volající nachází - Zpřístupnění orgánům, které zasahují v případě tísňové situace - Neprovedení ve stanovené lhůtě)
   (2009/C 55/06)
   Jednací jazyk: italština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: E. Montaguti a A. Nijenhuis, zmocněnci)

      Žalovaná: Italská republika (zástupci: I. M. Braguglia, zmocněnec a S. Fiorentino, avvocato dello Stato)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Nepřijetí předpisů nezbytných k dosažení souladu s čl. 26 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/22/ES ze dne 7. března 2002 o univerzální službě a právech uživatelů týkajících se sítí a služeb elektronických komunikací (směrnice o univerzální službě) (Úř. věst. L 108, s. 51; Zvl. vyd. 13/29, s. 367) ve stanovené lhůtě
   Výrok

               1)

               Italská republika tím, že u všech volání na jednotné evropské číslo tísňového volání „112“ nezpřístupnila orgánům, které zasahují v případě tísňové situace, údaj o tom, kde se volající nachází, pokud to bylo technicky proveditelné, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 26 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/22/ES ze dne 7. března 2002 o univerzální službě a právech uživatelů týkajících se sítí a služeb elektronických komunikací (směrnice o univerzální službě).

               2)

               Italské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 37, 9.2.2008.


title: Věc C-437/06: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 13. března 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Niedersächsisches Finanzgericht – Německo) – Securenta Göttinger Immobilienanlagen und Vermögensmanagement AG v. Finanzamt Göttingen (Šestá směrnice o DPH — Osoba povinná k dani, která provádí současně hospodářské činnosti, podléhající dani nebo od daně osvobozené, a nehospodářské činnosti — Nárok na odpočet DPH odvedené na vstupu — Výdaje spojené s vydáváním akcií a atypických podílů — Rozdělení DPH odvedené na vstupu podle hospodářského charakteru činnosti — Výpočet odpočitatelného podílu)

text:
               9.5.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 116/7

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 13. března 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Niedersächsisches Finanzgericht – Německo) – Securenta Göttinger Immobilienanlagen und Vermögensmanagement AG v. Finanzamt Göttingen
   (Věc C-437/06) (1)

   (Šestá směrnice o DPH - Osoba povinná k dani, která provádí současně hospodářské činnosti, podléhající dani nebo od daně osvobozené, a nehospodářské činnosti - Nárok na odpočet DPH odvedené na vstupu - Výdaje spojené s vydáváním akcií a atypických podílů - Rozdělení DPH odvedené na vstupu podle hospodářského charakteru činnosti - Výpočet odpočitatelného podílu)
   (2008/C 116/11)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Niedersächsisches Finanzgericht
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Securenta Göttinger Immobilienanlagen und Vermögensmanagement AG

      Žalovaný: Finanzamt Göttingen
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Niedersächsisches Finanzgericht – Výklad čl. 2 bodu 1 a čl. 17 odst. 5 směrnice 77/388/EHS: šestá směrnice Rady ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23) – Vydání akcií a tichých účastí akciovou společností při příležitosti navýšení kapitálu – Poskytování služeb uskutečněné za protiplnění ve smyslu čl. 2 bod 1 směrnice – Odpočitatelnost DPH podmíněná přímým a bezprostředním vztahem k hospodářské činnosti osoby povinné k dani – Částečná odpočitatelnost ve smyslu čl. 17 odst. 5 směrnice
   Výrok

               1)

               V případě, že osoba povinná k dani provádí současně hospodářské činnosti, podléhající dani nebo od daně osvobozené, a nehospodářské činnosti, které nespadají do rozsahu působnosti šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně, je odpočet daně z přidané hodnoty, kterou jsou zatíženy výdaje spojené s vydáváním akcií a zřizováním atypických tichých společenství, možný pouze v rozsahu, ve kterém lze tyto výdaje přičíst hospodářské činnosti osoby povinné k dani ve smyslu čl. 2 odst. 1 této směrnice.

               2)

               Stanovení metod a kritérií rozdělení částek daně z přidané hodnoty odvedené na vstupu mezi hospodářské a nehospodářské činnosti ve smyslu šesté směrnice 77/388 spadá do posuzovací pravomoci členských států, které při výkonu této pravomoci musí zohlednit účel a systematiku této směrnice a stanovit v tomto ohledu způsob výpočtu, který objektivně odráží podíl vstupních výdajů, který skutečně připadá na každou z těchto dvou činností.

      (1)  Úř. věst. C 326, 30.12.2006.


title: Věc T-498/07 P: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 8. června 2009 — Krčová v. Soudní dvůr ( Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Úředníci — Přijímání — Zkušební doba — Prodloužení zkušební doby — Zpráva o ukončení zkušební doby — Propuštění na konci zkušební doby — Článek 34 služebního řádu — Povinnost Soudu pro veřejnou službu uvést odůvodnění )

text:
               26.9.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 233/14

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 8. června 2009 — Krčová v. Soudní dvůr
   (Věc T-498/07 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Úředníci - Přijímání - Zkušební doba - Prodloužení zkušební doby - Zpráva o ukončení zkušební doby - Propuštění na konci zkušební doby - Článek 34 služebního řádu - Povinnost Soudu pro veřejnou službu uvést odůvodnění“)
   2009/C 233/23
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Erika Krčová (Trnava, Slovensko) (zástupce: J. Rooy, advokát)

      Další účastník řízení: Soudní dvůr Evropských společenství (zástupci: původně M. Schauss, nyní A. V. Placco, zmocněnci)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (druhého senátu) ze dne 18. října 2007, Krčová v. Soudní dvůr (F 112/06, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí), směřující ke zrušení tohoto rozsudku.

      Výrok rozsudku

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Erika Krčová ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady vynaložené Soudním dvorem Evropských společenství v tomto řízení.

      (1)  Úř. věst. C 209, 15.8.2008.