title: Věc C-257/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank Amsterdam (Nizozemsko) dne 28. května 2014 – C. van der Lans v. Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV

text:
               8.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 303/12

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank Amsterdam (Nizozemsko) dne 28. května 2014 – C. van der Lans v. Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV
   (Věc C-257/14)
   2014/C 303/17
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Rechtbank Amsterdam

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: C. van der Lans

      Žalovaný: Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV

      Předběžné otázky

               1)

               Jak má být vykládán pojem „událost“, jenž je uveden ve čtrnáctém bodě odůvodnění [nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 (1) ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91]?

               2)

               Mimořádné okolnosti ve smyslu výše uvedeného čtrnáctého bodu odůvodnění se vzhledem k bodu 22 rozsudku Wallentin-Hermann (2) vzájemně nekryjí s vyjmenovanými případy výčtu v druhé větě uvedeného čtrnáctého bodu odůvodnění, které Soudní dvůr uvádí v bodu 22 rozsudku Wallentin-Hermann jako události. Je pravdou, že události ve smyslu výše uvedeného bodu 22 nejsou těmi samými jako událost ve čtrnáctém bodu odůvodnění?

               3)

               Co je třeba chápat pod pojmem „mimořádné okolnosti“, které jsou podle bodu 23 rozsudku Wallentin-Hermann spojeny s událostí „neočekávané nedostatky letové bezpečnosti“ ve smyslu výše uvedeného čtrnáctého bodu odůvodnění [nařízení], pokud neočekávané nedostatky letové bezpečnosti nemohou vzhledem k bodu 22 [uvedeného rozsudku] samy představovat mimořádné okolnosti, nýbrž k takovýmto okolnostem mohou pouze vést?

               4)

               Podle bodu 23 rozsudku Wallentin-Hermann může technická závada na letadle patřit k „neočekávaným nedostatkům letové bezpečnosti“ a je tím „událostí“ ve smyslu bodu 22 tohoto rozsudku; nic to nemění na tom, že okolnosti takové události lze podle bodu 23 rozsudku Wallentin-Hermann kvalifikovat jako „mimořádné“, pokud se vztahují k události, která není vlastní běžnému výkonu činnosti leteckého dopravce a z důvodu své povahy či původu se vymyká jeho účinné kontrole; podle bodu 24 musí být oprava technické závady způsobené nedostatkem údržby letadla považována za vlastní běžnému výkonu činnosti leteckého dopravce; takové technické závady tedy podle bodu 25 rozsudku Wallentin-Hermann nemohou představovat mimořádné okolnosti. Zdá se, že z těchto úvah vyplývá, že technická závada, která patří k „neočekávaným nedostatkům letové bezpečnosti“, představuje zároveň událost, která může být spojena s mimořádnými okolnostmi a může sama představovat mimořádnou okolnost. Jak je třeba vykládat body 22 až 25 rozsudku Wallentin-Hermann, aby byl odstraněn tento zjevný rozpor?

               5)

               Obrat „[je] vlastní běžnému výkonu činnosti leteckého dopravce“ je v judikatuře soudů nižších stupňů obvykle vykládán jako „související s běžnou činností leteckého dopravce“ – přičemž se ostatně jedná o výklad, který je v souladu s nizozemským slovem „inherent“ („[být] vlastní“) (nikoli autentické znění rozsudku) –, takže například srážka s ptáky nebo mraky popela nejsou považovány za události ve smyslu bodu 23 rozsudku Wallentin Hermann. Jiná judikatura zdůrazňuje obrat „a z důvodu své povahy či původu se vymyká jeho účinné kontrole“, který je rovněž uvedený v bodě 23 rozsudku Wallentin-Hermann. Musí být výraz „[být] vlastní“ vykládán v tom smyslu, že pod tento pojem spadají pouze události, které může letecký dopravce skutečně kontrolovat?

               6)

               V jakém smyslu je třeba vykládat bod 26 rozsudku Wallentin-Hermann, respektive jak je třeba vykládat tento bod ve světle odpovědi Soudního dvora na otázky 4 a 5?

               7)

                           a)

                           V případě, že otázka 6 bude zodpovězena v tom smyslu, že technické závady, které je třeba považovat za neočekávané nedostatky letové bezpečnosti, představují mimořádné okolnosti, které mohou vést k tomu, že odvolání na čl. 5 odst. 3 nařízení je úspěšné, pokud tyto závady vyplývají z události, která není vlastní výkonu činností leteckého dopravce a kterou tento dopravce nemůže ve skutečnosti kontrolovat: Znamená to pak, že technická závada, která vznikla spontánně a nebyla způsobená nedostatkem údržby ani nebyla zjištěna během pravidelné údržby (během výše ve skutkovém stavu uvedených Checks A až D), může představovat nebo nemůže právě představovat mimořádnou okolnost, – pokud ji nešlo zjistit během těchto pravidelných intervalů údržby –, protože pak totiž nemůže představovat událost ve smyslu bodu 26 rozsudku Wallentin-Hermann a nelze tedy ani zjistit, zda tato událost je vlastní výkonu činnosti leteckého dopravce a tento dopravce ji tedy nemůže kontrolovat?

                           b)

                           V případě, že otázka 6 bude zodpovězena v tom smyslu, že technické závady, které je třeba považovat za neočekávané nedostatky letové bezpečnosti, jsou událostmi ve smyslu bodu 22 rozsudku Wallentin-Hermann, a technická závada vznikla spontánně a nebyla způsobená ani nedostatkem údržby ani nebyla zjištěna během pravidelné údržby (během výše ve skutkovém stavu uvedených Checks A až D): Je pak uvedená technická závada vlastní výkonu činností leteckého dopravce či nikoli a vymyká se ve smyslu výše uvedeného bodu 26 [rozsudku Wallentin-Hermann] jeho kontrole či nevymyká?

                           c)

                           V případě, že otázka 6 bude zodpovězena v tom smyslu, že technické závady, které je třeba považovat za neočekávané nedostatky letové bezpečnosti, jsou událostmi ve smyslu bodu 22 rozsudku Wallentin-Hermann, a technická závada vznikla spontánně a nebyla způsobená ani nedostatkem údržby ani nebyla zjištěna během pravidelné údržby (během výše ve skutkovém stavu uvedených Checks A až D): Jaké okolnosti pak musí být spojeny s touto technickou závadou a kdy je třeba tyto okolnosti kvalifikovat jako mimořádné, aby mohly být uplatněny ve smyslu čl. 5 odst. 3 nařízení?

               8)

               Letecký dopravce se může dovolávat mimořádných okolností pouze tehdy, pokud může prokázat, že zrušení či zpoždění je způsobeno mimořádnými okolnostmi, kterým by nebylo možné zabránit, i kdyby byla přijata všechna přiměřená opatření. Je správný závěr, že přijetím všech přiměřených opatření je míněno zamezení výskytu mimořádných okolností a nikoli přijetí opatření, která směřují k tomu, aby bylo zpoždění udrženo v rámci časového rozmezí uvedeného v čl. 5 odst. 1 písm. c) bodu iii) nařízení ve spojení s body 57 až 61 rozsudku Sturgeon a další (3)?

               9)

               V zásadě je možné vzít v úvahu dva druhy opatření pro omezení zpoždění v důsledku technických závad na nejvýše 3 hodiny: na straně jedné udržování skladu se zásobami náhradních dílů na několika místech světa, ne tedy jen na domovském letišti leteckého dopravce, a na straně druhé přesměrování cestujících zpožděného letu. Mohou letečtí dopravci u otázky, v jakém rozsahu udržují sklad zásob a na jakých místech ve světě to činí, vycházet i z toho, co je ve světě letecké dopravy běžné, i u podniků, na které se nařízení vztahuje jen z části?

               10)

               Musí soud při zodpovězení otázky, zda byla přijata všechna přiměřená opatření, aby bylo omezeno zpoždění, které vzniklo v důsledku technických závad, které mají vliv na letovou bezpečnost, zohlednit okolnosti, které zpoždění zvětšují, jako okolnost, že letadlo, u kterého se projeví technické závady, před tím než se, jako v projednávaném případě, vrátí do své domovské základny, musí přistát na více letištích, čímž může dojít k ještě větší ztrátě času?

      (1)  Úř. věst. L 46, s. 1; Zvl. vyd. 07/08, s. 10.

      (2)  Rozsudek Wallentin-Hermann, C-549/07, EU:C:2008:771

      (3)  Rozsudek Sturgeon a další, C-402/07 a C-432/07, EU:C:2009:716.


title: Věc T-183/11: Usnesení Tribunálu ze dne 27. února 2012 — MIP Metro v. OHIM — Jacinto (My Little Bear) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Zrušení starší národní ochranné známky — Zánik předmětu sporu — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“ )

text:
               28.4.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 126/18

         Usnesení Tribunálu ze dne 27. února 2012 — MIP Metro v. OHIM — Jacinto (My Little Bear)
   (Věc T-183/11) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Zrušení starší národní ochranné známky - Zánik předmětu sporu - Nevydání rozhodnutí ve věci samé)
   2012/C 126/36
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG (Düsseldorf, Německo) (zástupci: J. C. Plate a R. Kaase, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: P. Geroulakos, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Manuel Jacinto, Lda (S.Paio de Oleiros, Portugalsko)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 20. ledna 2011 (věc R 494/2010-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi Manuel Jacinto, Lda a MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG.

      Výrok

               1)

               O žalobě již není třeba rozhodnout.

               2)

               Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 145, 14.5.2011.


title: Věc C-202/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná cour administrative d'appel de Nantes (Francie) dne 13. února 2014 – Adiamix v. Direction départementale des finances publiques – Pôle Gestion fiscale

text:
               30.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 202/14

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná cour administrative d'appel de Nantes (Francie) dne 13. února 2014 – Adiamix v. Direction départementale des finances publiques – Pôle Gestion fiscale
   (Věc C-202/14)
   2014/C 202/16
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour administrative d'appel de Nantes

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: Adiamix

      Odpůrce: Direction départementale des finances publiques – Pôle Gestion fiscale

      Předběžná otázka

   Soudní dvůr se vyzývá, aby rozhodl o platnosti rozhodnutí Evropské komise 2004/343/ES ze dne 16. prosince 2003, týkajícího se režimu osvobození zavedeného článkem 44f obecného daňového zákoníku v souvislosti s podniky v obtížích, z pohledu kvalifikace existující podpory (1).

      (1)  Rozhodnutí Komise ze dne 16. prosince 2003 o režimu podpor, které poskytla Francie při převzetí podniků v obtížích (Úř. věst. L 108, s. 38).


title: Věc T-146/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. září 2016 – hyphen v. EUIPO – Skylotec (Znázornění mnohoúhelníku) „Ochranná známka Evropské unie — Řízení o zrušení — Obrazová ochranná známka Evropské unie znázorňující mnohoúhelník — Skutečné užívání ochranné známky — Článek 15 odst. 1 druhý pododstavec písm. a) a čl. 51 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009 — Podoba, která se liší prvky neměnícími rozlišovací způsobilost“

text:
               24.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 392/33

         Rozsudek Tribunálu ze dne 13. září 2016 – hyphen v. EUIPO – Skylotec (Znázornění mnohoúhelníku)
   (Věc T-146/15) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o zrušení - Obrazová ochranná známka Evropské unie znázorňující mnohoúhelník - Skutečné užívání ochranné známky - Článek 15 odst. 1 druhý pododstavec písm. a) a čl. 51 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009 - Podoba, která se liší prvky neměnícími rozlišovací způsobilost“)
   (2016/C 392/41)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: hyphen GmbH (Mnichov, Německo) (zástupci: M. Gail a M. Hoffmann, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: M. Fischer, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Skylotec GmbH (Neuwied, Německo) (zástupci: M. De Zorti a M. Helfrich, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 9. března 2015 (věc R 1506/2014-4), týkajícímu se řízení o zrušení mezi společnostmi Skylotec a hyphen.

      Výrok

               1.

               Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 9. března 2015 (věc R 1506/2014-4), týkající se řízení o zrušení mezi společnostmi Skylotec GmbH a hyphen GmbH, se zrušuje v rozsahu, v němž odvolací senát shledal, že práva majitelky zapsané ochranné známky Evropské unie se musí zrušit ve vztahu k výrobkům náležejícím do tříd 9 a 25 ve smyslu Niceské dohody o mezinárodním třídění výrobků a služeb pro účely zápisu známek ze dne 15. června 1957, ve znění změn a doplňků.

               2.

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3.

               EUIPO ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vzniklé společnosti hyphen.

               4.

               Společnost Skylotec ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 171, 26.5.2015.


title: Věc C-113/07 P: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 26. března 2009 — Selex Sistemi Integrati S.p.A. v. Komise Evropských společenství, Evropská organizace pro bezpečnost letového provozu (Eurocontrol) (Kasační opravný prostředek — Hospodářská soutěž — Článek 82 ES — Pojem podnik — Hospodářská činnost — Mezinárodní organizace — Zneužití dominantního postavení)

text:
               16.5.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 113/4

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 26. března 2009 — Selex Sistemi Integrati S.p.A. v. Komise Evropských společenství, Evropská organizace pro bezpečnost letového provozu (Eurocontrol)
   (Věc C-113/07 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Hospodářská soutěž - Článek 82 ES - Pojem „podnik“ - Hospodářská činnost - Mezinárodní organizace - Zneužití dominantního postavení)
   2009/C 113/06
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Selex Sistemi Integrati SpA (zástupci: F. Sciaudone, R. Sciaudone a D. Fioretti, avvocati)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství, Evropská organizace pro bezpečnost letového provozu (Eurocontrol) (zástupci: F. Montag a T. Wessely, Rechtsanwälte)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (druhého senátu) ze dne 12. prosince 2006, Selex Sistemi Integrati v. Komise (T-155/04), kterým Soud zamítl návrh na zrušení nebo změnu rozhodnutí Komise ze dne 12. února 2004, kterým se zamítá stížnost Selex Sistemi Integrati týkající se údajného porušení ze strany Eurocontrol ustanovení Smlouvy o ES v oblasti hospodářské soutěže

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               SELEX Sistemi Integrati SpA ponese vlastní náklady řízení, nahradí náklady řízení vynaložené Komisí Evropských společenství a polovinu nákladů řízení vynaložených Evropskou organizací pro bezpečnost letového provozu (Eurocontrol).

               3)

               Evropská organizace pro bezpečnost letového provozu ponese polovinu nákladů řízení, které vynaložila.

      (1)  Úř. věst. C 117, 26.5.2007.


title: Věc T-629/13: Žaloba podaná dne 28. listopadu 2013 — Molda v. Komise

text:
               1.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 31/15

         Žaloba podaná dne 28. listopadu 2013 — Molda v. Komise
   (Věc T-629/13)
   2014/C 31/26
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Molda AG (Dahlenburg, Německo) (zástupci: I. Zenke, M. Vollmer, C. Telschow a A. Schulze, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise 2013/448/EU ze dne 5. září 2013 o vnitrostátních prováděcích opatřeních pro přechodné bezplatné přidělování povolenek na emise skleníkových plynů v souladu s čl. 11 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES v části, ve které se v něm v čl. 1 odst. 1 zamítá přidělení na základě tvrdosti ve prospěch žalobkyně pro třetí obchodovací období obchodování s emisemi od roku 2013 do roku 2020 podle § 9 odst. 5 německého Treibhausgas-Emissionshandelsgesetz (zákon o obchodování s emisemi skleníkových plynů);

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod vycházející z porušení zásady proporcionality

                           —

                           Podle názoru žalobkyně je napadené rozhodnutí v rozporu se zásadou proporcionality, protože zákaz přidělení povolenek na emise na základě tvrdosti je s ohledem na cíl uvedený žalovanou chybný a je krom toho zcela nepřiměřený vzhledem k újmě, která tím žalobkyni vzniká. Podpůrně se na tomto místě tvrdí, že rozhodnutí 2011/278/EU (1) je v rozporu s evropským právem a je neplatné.

               2)

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení zásady subsidiarity

                           —

                           V rámci tohoto žalobního důvodu žalobkyně tvrdí, že napadené rozhodnutí porušuje zásadu subsidiarity, podle níž se činnost Evropské unie musí omezit na nezbytnou úroveň. Na rozdíl od názoru žalované zůstalo členským státům (i když jen omezené) právo vydávat pravidla přidělování. K těm pravidlům, pro jejichž vydávání zůstávají příslušné členské státy, patří pravidla pro případ tvrdosti, jako jsou pravidla uvedená v § 9 odst. 5 německého Treibhausgas-Emissionshandelsgesetz.

               3)

               Třetí žalobní důvod vycházející z porušení evropského práva upravujícího poskytování podpor

                           —

                           Žalobkyně v rámci tohoto žalobního důvodu tvrdí, že napadené rozhodnutí porušuje základní pravidla evropského práva upravujícího poskytování podpor, podle nichž podniky, které se dostaly do finančních potíží, a které provádějí dlouhodobý restrukturalizační program, nesporně mohou získat finanční podporu ve formě restrukturalizační podpory. Takovéto podpory žalovaná zakázat nemůže.

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení základních práv

                           —

                           Žalobkyně na tomto místě tvrdí, že napadené rozhodnutí zasahuje do jejích základních práv svobody podnikání, svobodné volby povolání a vlastnického práva, aniž by tyto zásahy byly odůvodněny cíli obecného zájmu, které uznává Unie, nebo ochranou práv a svobod druhého.

      (1)  Rozhodnutí Komise 2011/278/EU ze dne 27. dubna 2011, kterým se stanoví přechodná pravidla harmonizovaného přidělování bezplatných povolenek na emise platná v celé Unii podle článku 10a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES (oznámeno pod číslem K(2011) 2772) (Úř. věst. L 130, s. 1).


title: Věc C-202/13: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 18. prosince 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) – Spojené království) – The Queen, na žádost: Seana Ambrose McCarthyho, Heleny Patricie McCarthy Rodriguez, Natashy Caley McCarthy Rodriguez v. Secretary of State for the Home Department „Občanství Evropské unie — Směrnice 2004/38/ES — Právo občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členského státu — Právo na vstup — Státní příslušník třetího státu, který je rodinným příslušníkem občana Unie a má pobytovou kartu vydanou členským státem — Vnitrostátní právní úprava podmiňující vstup na území daného státu předchozím získáním povolení ke vstupu — Článek 35 směrnice 2004/38/ES — Článek 1 Protokolu (č. 20) o použití některých hledisek článku 26 Smlouvy o fungování Evropské unie na Spojené království a Irsko“

text:
               23.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 65/5

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 18. prosince 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) – Spojené království) – The Queen, na žádost: Seana Ambrose McCarthyho, Heleny Patricie McCarthy Rodriguez, Natashy Caley McCarthy Rodriguez v. Secretary of State for the Home Department
   (Věc C-202/13) (1)

   („Občanství Evropské unie - Směrnice 2004/38/ES - Právo občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členského státu - Právo na vstup - Státní příslušník třetího státu, který je rodinným příslušníkem občana Unie a má pobytovou kartu vydanou členským státem - Vnitrostátní právní úprava podmiňující vstup na území daného státu předchozím získáním povolení ke vstupu - Článek 35 směrnice 2004/38/ES - Článek 1 Protokolu (č. 20) o použití některých hledisek článku 26 Smlouvy o fungování Evropské unie na Spojené království a Irsko“)
   (2015/C 065/07)
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: The Queen, na žádost: Seana Ambrose McCarthyho, Heleny Patricie McCarthy Rodriguez, Natashy Caley McCarthy Rodriguez

      Žalovaný: Secretary of State for the Home Department

      Výrok

   Jak článek 35 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004 o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států, o změně nařízení (EHS) č. 1612/68 a o zrušení směrnic 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS, tak článek 1 Protokolu (č. 20) o použití některých hledisek článku 26 Smlouvy o fungování Evropské unie na Spojené království a Irsko musí být vykládány v tom smyslu, že členskému státu neumožňují, aby při sledování cíle obecné prevence podrobil rodinné příslušníky občana Evropské unie, kteří nejsou státními příslušníky žádného členského státu a mají platnou pobytovou kartu vydanou na základě článku 10 směrnice 2004/38 orgány jiného členského státu, povinnosti být podle vnitrostátního práva držiteli takového povolení ke vstupu, jako je doklad rodinného příslušníka EHP (Evropský hospodářský prostor), aby mohli vstoupit na jeho území.

      (1)  Úř. věst. C 189, 29.6.2013.


title: Věc C-611/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhof (Německo) dne 23. prosince 2010 — Waldemar Hudzinski v. Agentur für Arbeit Wesel — Familienkasse

text:
               2.4.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 103/11

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhof (Německo) dne 23. prosince 2010 — Waldemar Hudzinski v. Agentur für Arbeit Wesel — Familienkasse
   (Věc C-611/10)
   2011/C 103/19
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesfinanzhof

      Účastníci původního řízení

      Žalobce a navrhovatel v řízení o opravném prostředku „Revision“: Waldemar Hudzinski

      Žalovaná a odpůrkyně v řízení o opravném prostředku „Revision“: Agentur für Arbeit Wesel — Familienkasse

      Předběžné otázky

   Je nutno čl. 14a odst. 1 písm. a) nařízení Rady (ES) č. 1408/71 (1) vykládat v tom smyslu, že podle něj nepříslušnému členskému státu odnímá pravomoc poskytovat na základě jeho vnitrostátního práva rodinné dávky zaměstnanci jen přechodně zaměstnanému na jeho území a to v každém případě tehdy, pokud ani samotný zaměstnanec ani jeho děti nebydlí v nepříslušném členském státě nebo se tam obvykle nezdržují?

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby a jejich rodiny pohybující se v rámci Společenství (Úř. věst. L 149, s. 2; Zvl. vyd. 05/01, s. 35)


title: Věc T-204/17: Žaloba podaná dne 5. dubna 2017 – Alfa Laval Flow Equipment (Kunshan) v. Komise

text:
               22.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 161/39

         Žaloba podaná dne 5. dubna 2017 – Alfa Laval Flow Equipment (Kunshan) v. Komise
   (Věc T-204/17)
   (2017/C 161/55)
   Jednací jazyk: švédština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Alfa Laval Flow Equipment (Kunshan) (Kunshan, Čínská lidová republika) (zástupci: A. Johansson a C. Dackö, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zčásti zrušil prováděcí nařízení Komise (EU) 2017/141 ze dne 26. ledna 2017 o uložení konečného antidumpingového cla na dovoz některého příslušenství (fitinků) pro trouby a trubky, pro svařování na tupo, z nerezavějící oceli, též dokončeného, pocházejícího z Čínské lidové republiky a Tchaj-wanu (dále jen „prováděcí nařízení“), v rozsahu, v němž se vztahuje na příslušenství (fitinky) pro trouby a trubky, pro svařování na tupo, z nerezavějící oceli, s průměrnou drsností povrchu pod 0,8 mikrometru na vnitřní straně příslušenství (fitinků) pro trouby a trubky, pro svařování na tupo, nikoli však na vnější straně,

               —

               podpůrně zrušil prováděcí nařízení v rozsahu, v němž se týká žalobkyně,

               —

               podpůrněji zrušil prováděcí nařízení v plném rozsahu a

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z porušení práva na účinnou obranu.
               Žalobkyně tvrdí, že se definice výrobku, který je předmětem šetření, změnila mezi vydáním revidovaného dokumentu obsahujícího konečné informace a přijetím prováděcího nařízení, a to na úkor žalobkyně. Podle ní Komise následně uvedla, že se uvažovalo o podstatné změně. Žalobkyni nebylo umožněno vyjádřit se k této změně před vstupem nařízení v platnost. Žalobkyně uvádí, že Komise v žádném stadiu šetření neinformovala zúčastněné strany o tom, že se požadavek na drsnost povrchu výrobků, při níž se clo neuplatní, může vztahovat jak na vnitřní, tak i na vnější stanu výrobků, čímž se odchyluje od evropských norem pro sanitární příslušenství (fitinky). Žalobkyně tedy chovala legitimní očekávání, že vyloučení výrobků odpovídá deklarovanému cíli vyloučit sanitární příslušenství (fitinky), a byla tak připravena o veškerou možnost vyjádřit se k rozsahu vyloučení výrobků.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z nedodržení povinnosti uvést odůvodnění.
               Žalobkyně tvrdí, že Komise v žádném okamžiku neuvedla důvody pro rozlišování mezi sanitárním příslušenstvím (fitinky) s drsností povrchu na vnitřní straně pod 0,8 mikrometru a s drsností povrchu na vnější straně nad 0,8 mikrometru, na jedné straně, a sanitárním příslušenstvím (fitinky) s drsností povrchu na vnitřní i vnější straně pod 0,8 mikrometru, na straně druhé. Žalobkyně tvrdí, že zavedení takového rozlišování znamená, že důvody podané Komisí pro vyloučení výrobků jsou nelogické a nejsou v souladu s definicí výrobků uvedenou v článku 1 prováděcího nařízení.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z nesplnění povinnosti důkladně a nestranně posoudit všechny relevantní aspekty individuálního případu.
               Žalobkyně tvrdí, že rozlišování mezi různým sanitárním příslušenstvím (fitinky) patrně není založeno na důkladném posouzení, nýbrž je pouze výsledkem nepodloženého požadavku subjektu, který se do šetření zapojil až v mnohem pozdější fázi. Žalobkyně tvrdí, že neprovedením hlubšího posouzení důsledků takového rozlišování a jeho vlivu na dosažení cíle deklarovaného v odůvodnění prováděcího nařízení Komise nesplnila svou povinnost důkladně a nestranně posoudit relevantní aspekty.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející ze zjevně nesprávného posouzení.
               Žalobkyně tvrdí, že se Komise dopustila zjevně nesprávného posouzení, když s úmyslem vyloučit sanitární příslušenství (fitinky), jež nekonkurují průmyslovému příslušenství (fitinkům) unijních průmyslových podniků, stanovila vylučovací kritéria, jež vedla k vyloučení pouze malé části sanitárního příslušenství (fitinků) používaných v rámci Unie. Většina sanitárního příslušenství (fitinků) tedy podléhá clu, i když nekonkuruje výrobkům unijních průmyslových podniků. Žalobkyně tvrdí, že Komise vyvodila z obdržených dokumentů jednoznačně nesprávný závěr, a vycházela rovněž z nesprávných informací.


title: Věc C-412/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court of Justice (Queen's Bench Division) (Spojené království) dne 18. srpna 2010 — Deo Antoine Homawoo v. GMF Assurances SA

text:
               6.11.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/9

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court of Justice (Queen's Bench Division) (Spojené království) dne 18. srpna 2010 — Deo Antoine Homawoo v. GMF Assurances SA
   (Věc C-412/10)
   ()
   2010/C 301/12
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   High Court of Justice (Queen's Bench Division)

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Deo Antoine Homawoo

      Žalovaný: GMF Assurances SA

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba články 31 a 32 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 864/2007 ze dne 11. července 2007 o právu rozhodném pro mimosmluvní závazkové vztahy (Řím II), ve spojení s článkem 297 Smlouvy o fungování Evropské unie vykládat tak, že vyžadují, aby vnitrostátní soud použil nařízení Řím II, a konkrétně jeho čl. 15 písm. c), v případě, kdy ke skutečnosti, jež vedla ke vzniku škody, došlo dne 29. srpna 2007?

               2)

               Má na odpověď na první otázku vliv některá z následujících skutečností:

                           i)

                           řízení, v němž je požadována náhrada škody, bylo zahájeno dne 8. ledna 2009;

                           ii)

                           do 11. ledna 2009 vnitrostátní soud neurčil rozhodné právo?


title: Usnesení Soudního dvora (druhého senátu) ze dne  1. prosince 2005  ve věci C-447/04 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landesgericht Insbruck): Autohaus Ostermann GmbH proti VAV Versicherungs AG (Článek 104 odst. 3 druhý pododstavec jednacího řádu — Pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel — Směrnice 2000/26/ES — Lhůta pojišťovny pro přezkum nároků na náhradu škody)

text:
               11.3.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 60/12

      USNESENÍ SOUDNÍHO DVORA

   (druhého senátu)
   ze dne 1. prosince 2005
   ve věci C-447/04 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landesgericht Insbruck): Autohaus Ostermann GmbH proti VAV Versicherungs AG (1)

   (Článek 104 odst. 3 druhý pododstavec jednacího řádu - Pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel - Směrnice 2000/26/ES - Lhůta pojišťovny pro přezkum nároků na náhradu škody)
   (2006/C 60/26)
   Jednací jazyk: němčina
   Ve věci C-447/04, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím Landesgericht Innsbruck (Rakousko) ze dne 30. září 2004, došlým Soudnímu dvoru dne 27. října 2004, v řízení Autohaus Ostermann GmbH proti VAV Versicherungs AG, Soudní dvůr (druhý senát), ve složení C. W. A. Timmermans (zpravodaj), předseda senátu, R. Schintgen, R. Silva de Lapuerta, G. Arestis a J. Klučka, soudci, generální advokát: P. Léger, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 1. prosince 2005 usnesení, jehož výrok je následující:
   Článek 4 odst. 6 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/26/ES ze dne 16. května 2000 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel a změně směrnic Rady 73/239/EHS a 88/357/EHS (Čtvrtá směrnice o pojištění motorových vozidel) je třeba vykládat v tom smyslu, že nebrání vnitrostátnímu právnímu předpisu, který poškozenému umožňuje podat žalobu proti pojišťovně poté, co byla stanovena přiměřená lhůta k zaplacení nepřesahující tříměsíční lhůtu stanovenou uvedeným ustanovením.

      (1)  Úř. věst. C 314, 18.12.2004.


title: Věc C-438/16 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 4. srpna 2016 Evropskou komisí proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 26. května 2016 ve spojených věcech T-479/11 a T-157/12

text:
               24.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 392/12

         Kasační opravný prostředek podaný dne 4. srpna 2016 Evropskou komisí proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 26. května 2016 ve spojených věcech T-479/11 a T-157/12
   (Věc C-438/16 P)
   (2016/C 392/15)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: B. Stromsky a D. Grespan, zmocněnci)

      Další účastnice řízení: Francouzská republika, IFP Énergies nouvelles

      Návrhová žádání

               —

               zrušit rozsudek Tribunálu Evropské unie ze dne 26. května 2015 ve spojených věcech T-479/11 a T-157/12, Francouzská republika a IFP Énergies nouvelles v. Evropská komise;

               —

               vrátit věc Tribunálu k novému posouzení a o nákladech řízení rozhodnout později.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Komise uplatňuje na podporu svého kasačního opravného prostředku tři důvody, jenž se všechny týkají porušení čl. 107 odst. 1 SFEU a konkrétně nesprávných právních posouzení v souvislosti se způsobem, jakým byla prokázána existence výhody plynoucí pro podnik z implicitní neomezené záruky v důsledku jeho statusu.
   Ve svém prvním důvodu kasačního opravného prostředku má Komise za to, že se Tribunál dopustil nesprávného výkladu pojmu režim podpor, když nezohlednil, že opatření může poskytnout výhodu, což má za následek nesprávné právní posouzení týkající se povahy důkazu, který má Komise předložit k prokázání existence výhody plynoucí pro podnik z jeho statusu VIVO.
   Druhý důvod kasačního opravného prostředku vychází z nesprávného právního posouzení Tribunálu, pokud jde o rozsah vyvratitelné domněnky o existenci výhody plynoucí z implicitní neomezené záruky a prostředek, kterým ji lze vyvrátit.
   Třetí důvod kasačního opravného prostředku vychází z nesprávného právního posouzení Tribunálu, pokud jde o působnost domněnky o existenci výhody plynoucí z neomezené záruky: tato domněnka by se měla logicky uplatnit také na vztahy podniku, kterému je záruka poskytnuta, s jeho dodavateli a zákazníky.


title: Věc C-669/13 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 16. prosince 2013 společností Mundipharma GmbH proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 16. října 2013 ve věci T-328/12, Mundipharma GmbH v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

text:
               22.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 85/13

         Kasační opravný prostředek podaný dne 16. prosince 2013 společností Mundipharma GmbH proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 16. října 2013 ve věci T-328/12, Mundipharma GmbH v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc C-669/13 P)
   2014/C 85/24
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (odpůrkyně): Mundipharma GmbH (zástupce: F. Nielsen, advokát)

      Další účastník řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozsudek Tribunálu Evropské unie (třetího senátu) ze dne 16. října 2013 (věc T-328/12);

               —

               uložit žalované a odpůrkyni náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Tribunál v napadeném rozsudku rozhodl, že neexistuje nebezpečí záměny mezi kolidujícími ochrannými známkami OXYGESIC a Maxigesic, a tudíž nejsou splněny podmínky čl. 8 odst.1 písm. b) nařízení č. 207/2009 (1). Napadený rozsudek vychází ze zkreslení skutkového stavu a obsahuje logické rozpory. Představuje porušení práva společenství, konkrétně čl. 8 odst.1 písm. b) nařízení č. 207/2009. Při věcně správném a nerozporuplném skutkovém posouzení by Tribunál býval musel dospět k závěru o existenci nebezpečí záměny kolidujících ochranných známek, a tudíž i vyhovět žalobě směřující proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu ze dne 23. května 2012.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, 24.3.2009, s. 1).


title: Věc T-286/10 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 22. července 2010 — Fondation IDIAP v. Komise ( „Předběžná opatření — 6. rámcový program pro výzkum, technický rozvoj a demonstrační činnosti — Dopis potvrzující závěry finančního auditu — Návrh na odklad výkonu a předběžná opatření — Nedostatek naléhavosti“ )

text:
               25.9.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 260/15

         Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 22. července 2010 — Fondation IDIAP v. Komise
   (Věc T-286/10 R)
   (Předběžná opatření - 6. rámcový program pro výzkum, technický rozvoj a demonstrační činnosti - Dopis potvrzující závěry finančního auditu - Návrh na odklad výkonu a předběžná opatření - Nedostatek naléhavosti)
   2010/C 260/20
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Fondation de l’Institut de recherche IDIAP (Martigny, Švýcarsko) (zástupce: G. Chapus-Rapin, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: F. Dintilhac a A. Sauka, zmocněnci)

      Předmět věci

   V podstatě návrh na odklad vykonatelnosti dopisu Komise ze dne 11. května 2010, jímž se potvrzují závěry auditu týkajícího se výkazu nákladů předloženého žalobkyní za období od 1. října 2006 do 30. září 2007, pokud jde o projekt Amida, a za období od 1. ledna 2006 do 31. prosince 2007, pokud jde o projekty Bacs a Dirac.

      Výrok

               1)

               Návrh na předběžné opatření se zamítá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc T-152/06: Žaloba podaná dne  6. června 2006  – NDSHT Nya Destination Stockholm Hotell & Teaterpaket v. Komise

text:
               29.7.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 178/37

         Žaloba podaná dne 6. června 2006 – NDSHT Nya Destination Stockholm Hotell & Teaterpaket v. Komise
   (Věc T-152/06)
   (2006/C 178/67)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: NDSHT Nya Destination Stockholm Hotell & Teaterpaket AB (Stockholm, Švédsko) (zástupci: M. Merola a L. Armati, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               prohlásit žalobu za nepřípustnou;

               —

               zrušit napadené rozhodnutí;

               —

               uložit Komisi zahájit řízení podle čl. 88 odst. 2 ES;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení vzniklých žalobkyni.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně napadá rozhodnutí Komise nepokračovat ve vyšetřování stížnosti žalobkyně ve vztahu ke třem druhům podpor pro Stockholm Visitors Board AB („SVB“), a sice: roční dotace z rozpočtu města Stockholm ve prospěch SVB, pravidelná náhrada vyplácená SVB za ztráty její mateřské společnosti před zdaněním a přednostní přístup k veřejným prostředkům určeným na poskytování služeb, které obsahuje Stockholm Card. Komise došla k závěru, že uvedená opatření nejsou protiprávní podporou.
   Žalobkyně tvrdí, že přijetím napadeného rozhodnutí Komise porušila několik ustanovení Smlouvy a nařízení č. 659/1999 (1).
   Žalobkyně uplatňuje zaprvé, že nezahájením formálního vyšetřování Komise porušila čl. 88 odst. 3 ES, jakož i článek 4 nařízení č. 659/1999. Podle žalobkyně si Komise byla vědoma existence podpory a neměla dostatečné důkazy k určení, že všechna dotčená opatření jsou způsobilá být existující podporou.
   Zadruhé žalobkyně tvrdí, že Komise nesprávně použila článek 87 ES a čl. 86 odst. 2 ES v rozsahu, v jakém určila, že náhrady za provozování činnosti poskytování turistických informací spadaly do pravidel o službách obecného hospodářského zájmu.
   Zatřetí žalobkyně tvrdí, že Komise nesprávně použila články 87 ES a 88 ES, jakož i čl. 1 odst. b nařízení č. 659/1999 tím, že určila, že pokud by náhrady za provozování činnosti poskytování turistických informací byly považovány za podporu, byly by existující podporou, a nikoli protiprávní podporou, a v každém případě by byly podporou slučitelnou se společným trhem.
   Začtvrté žalobkyně tvrdí, že Komise nesprávně použila čl. 87 odst. 1 a čl. 88 odst. 3 ES tím, že určila, že obchodní činnost SVB byla provozována v souladu s podmínkami trhu, a tedy nebyla financována ze státní podpory. Žalobkyně tvrdí zejména, že Komise měla zaujmout stanovisko vůči náhradám vypláceným SVB za ztráty její mateřské společnosti, zcela vlastněné městskou radou.
   Konečně žalobkyně uplatňuje porušení povinnosti odůvodnění, jakož i porušení obecné zásady řádné správy tím, že doba trvání předběžného přezkoumání byla nepřiměřená.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (Úř. věst. L 83, s. 1; Zvl. vyd. 08/01, s. 339).


title: Věc C-576/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Administrativen sad Veliko Tarnovo (Bulharsko) dne 9. listopadu 2015 – ET „Maja Marinova“ v. Direktor na Direkcija „Obžalvane i danačno-osiguritelna praktika“ Veliko Tarnovo pri Centralno upravlenie na Nacionalnata agencija za prichodite

text:
               25.1.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 27/13

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Administrativen sad Veliko Tarnovo (Bulharsko) dne 9. listopadu 2015 – ET „Maja Marinova“ v. Direktor na Direkcija „Obžalvane i danačno-osiguritelna praktika“ Veliko Tarnovo pri Centralno upravlenie na Nacionalnata agencija za prichodite
   (Věc C-576/15)
   (2016/C 027/17)
   Jednací jazyk: bulharština

      Předkládající soud

   Administrativen sad Veliko Tarnovo

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: ET „Maja Marinova“

      Žalovaný: Direktor na Direkcija „Obžalvane i danačno-osiguritelna praktika“ Veliko Tarnovo pri Centralno upravlenie na Nacionalnata agencija za prichodite

      Předběžné otázky

               1)

               Musí být čl. 273 odst. 1 písm. a), čl. 9 odst. 1 a čl. 14 odst. 1 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (1) s ohledem na zásady daňové neutrality a proporcionality vykládány tak, že členský stát má právo považovat skutečnou neexistenci zboží, které bylo osobě povinné k dani předáno prostřednictvím zdanitelných dodání, za dodatečné zdanitelné dodání tohoto zboží totožnou osobou za úplatu bez toho, aby byl identifikován příjemce takového zboží, je-li cílem předcházení unikům DPH?

               2)

               Musí být ustanovení uvedená v otázce 1 vykládána s ohledem na zásady daňové neutrality a proporcionality v tom smyslu, že členský stát je oprávněn zacházet s nezaúčtováním daňově relevantních dokladů o získaných zdanitelných dodáních osobou povinnou k dani způsobem popsaným v otázce 1, pokud slouží stejnému účelu?

               3)

               Musí být články 273, 73 a 80 směrnice 2006/112/ES s ohledem na zásady rovného zacházení a proporcionality vykládány v tom smyslu, že členské státy mají právo na to, aby na základě vnitrostátní právní úpravy, kterou se neprovádí směrnice o DPH, stanovily základ daně pro zdanitelná dodání zboží uskutečněná osobou povinnou k dani odchylně od obecné normy stanovené v článku 73 směrnice o DPH a od úpravy výjimek výslovně stanovených v článku 80 uvedené směrnice, pokud je cílem této úpravy přecházení únikům DPH a stanovení co možná nejspolehlivějšího základu daně pro dotyčná plnění?

      (1)  Úř. věst. L 347, s. 1.


title: Věc C-30/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Naczelny Sąd Administracyjny (Polsko) dne 20. ledna 2017 – Dyrektor Izby Celnej w Poznaniu v. Kompania Piwowarska S.A. w Poznaniu

text:
               22.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 161/7

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Naczelny Sąd Administracyjny (Polsko) dne 20. ledna 2017 – Dyrektor Izby Celnej w Poznaniu v. Kompania Piwowarska S.A. w Poznaniu
   (Věc C-30/17)
   (2017/C 161/09)
   Jednací jazyk: polština

      Předkládající soud

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: Dyrektor Izby Celnej w Poznaniu

      Odpůrkyně: Kompania Piwowarska S.A. w Poznaniu

      Předběžné otázky

   Je třeba ve světle čl. 3 odst. 1 a cílů směrnice Rady 92/83/EHS ze dne 19. října 1992 o harmonizaci struktury spotřebních daní z alkoholu a alkoholických nápojů (1) při stanovení základu daně u ochucených piv podle stupnice Plato vzít v úvahu obsah skutečného extraktu hotového výrobku včetně ochucovadel, které jsou do něho přidány po skončení kvašení, nebo bez těchto ochucovadel?

      (1)  Úř. věst. L 316, 31.10.1992, s. 21, Zvl. vyd. 09/01, s. 206.


title: Věc T-463/08: Rozsudek Tribunálu ze dne 30. června 2011 — Imagion v. OHIM (DYNAMIC HD) ( „Ochranná známka Společenství — Přihláška slovní ochranné známky Společenství DYNAMIC HD — Absolutní důvody pro zamítnutí — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Nedostatek rozlišovací způsobilosti získané užíváním — Článek 7 odst. 1 písm. b) a odst. 3 nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 7 odst. 1 písm. b) a odst. 3 nařízení (ES) č. 207/2009)“ )

text:
               13.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 238/15

         Rozsudek Tribunálu ze dne 30. června 2011 — Imagion v. OHIM (DYNAMIC HD)
   (Věc T-463/08) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Přihláška slovní ochranné známky Společenství DYNAMIC HD - Absolutní důvody pro zamítnutí - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Nedostatek rozlišovací způsobilosti získané užíváním - Článek 7 odst. 1 písm. b) a odst. 3 nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 7 odst. 1 písm. b) a odst. 3 nařízení (ES) č. 207/2009))
   2011/C 238/21
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Imagion AG (Trierweiler, Německo) (zástupce: H. Blatzheim, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: S. Schäffner, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 13. srpna 2008 (věc R 488/2008-4) týkajícímu se přihlášky k zápisu slovního označení DYNAMIC HD jako ochranné známky Společenství

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Imagion AG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 327, 20.12.2008.


title: Věc C-389/07: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 18. srpna 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná VAT and Duties Tribunal, Manchester – Spojené království) – Azlan Group plc v. Her Majesty's Commissioners of Revenue and Customs

text:
               6.12.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 313/22

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 18. srpna 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná VAT and Duties Tribunal, Manchester – Spojené království) – Azlan Group plc v. Her Majesty's Commissioners of Revenue and Customs
   (Věc C-389/07) (1)

   (2008/C 313/35)

      Jednací jazyk: angličtina

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 283, 24.11.2007.


title: Věc C-70/12 P: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 30. května 2013 — Quinn Barlo Ltd, Quinn Plastics NV, Quinn Plastics GmbH v. Evropská komise ( „Kasační opravný prostředek — Kartelové dohody — Evropský trh s metakryláty — Doba trvání protiprávního jednání — Presumpce neviny — Odůvodnění — Pravomoci soudního přezkumu v plné jurisdikci — Obecné zásady ochrany legitimního očekávání a rovného zacházení — Přiměřenost pokuty“ )

text:
               3.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 225/26

         Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 30. května 2013 — Quinn Barlo Ltd, Quinn Plastics NV, Quinn Plastics GmbH v. Evropská komise
   (Věc C-70/12 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Kartelové dohody - Evropský trh s metakryláty - Doba trvání protiprávního jednání - Presumpce neviny - Odůvodnění - Pravomoci soudního přezkumu v plné jurisdikci - Obecné zásady ochrany legitimního očekávání a rovného zacházení - Přiměřenost pokuty)
   2013/C 225/42
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Quinn Barlo Ltd, Quinn Plastics NV, Quinn Plastics GmbH (zástupci: F. Wijckmans a M. Visser, advocaten)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: N. Khan a V. Bottka, zmocněnci)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) ze dne 30. listopadu 2011, Quinn Barlo a další v. Komise (T-208/06), kterým bylo částečně zrušeno rozhodnutí Komise C(2006) 2098 final ze dne 31. května 2006 v řízení podle článku 81 Smlouvy o ES a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/F/38.645 — Methakryláty), jež se týká souboru dohod a jednání ve vzájemné shodě na evropském trhu s metakryláty spočívajících v uzavírání, provádění a monitorování dohod o cenách, ve výměně informací, jakož i v účasti na kontaktech s cílem usnadnit protiprávní jednání

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnostem Quinn Barlo Ltd, Quinn Plastics NV a Quinn Plastics GmbH se ukládá náhrada nákladů tohoto řízení.

      (1)  Úř. věst. C 165, 9.6.2012.


title: Věc T-334/06: Žaloba podaná dne 29. listopadu 2006 – Komise v. Northumbrian Water

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/78

         Žaloba podaná dne 29. listopadu 2006 – Komise v. Northumbrian Water
   (Věc T-334/06)
   (2006/C 326/159)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupce: R. Lyal, zmocněnec)

      Žalovaná: Northumbrian Water Ltd (Durham, Spojené království)
   Návrhové žádání žalobkyně

               —

               Uložit žalované, Northumbrian Water Ltd.:

                           —

                           aby zaplatila Komisi částku 561 732,65 eur, která zahrnuje základní částku ve výši 443 307,67 eur, spolu s 10 922,84 eur, které představují úroky z prodlení vypočítané sazbou 4,75 % ze základní dlužné částky ve výši 456 159,71 eur za období mezi 1. červencem 2002 a 31. prosincem 2002, 99 795,87 eur, které představují úroky z prodlení vypočítané z této původní částky sazbou 6,75 % za období mezi 1. lednem 2003 a 28. březnem 2006, a 17 790,00 eur, které představují úroky z prodlení vypočítané z nově vypočítané základní částky sazbou 6,75 % za období mezi 29. březnem 2006 a 31. říjnem 2006;

                           —

                           aby zaplatila úrok ve výši 81,98 eur za každý den od 1. listopadu 2006 až do dne úplného splacení dluhu;

                           —

                           aby uhradila náklady spojené s touto žalobou.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Evropské společenství, zastoupené Komisí, uzavřelo v roce 1997, kromě jiných i s žalovanou, smlouvu o provedení projektu „Výroba elektřiny prostřednictvím zplyňování suchých nezpracovaných kalů z čistíren odpadních vod na základě procesu LR“ v rámci činností Společenství v oblasti nejaderné energie. (1)

   V roce 2000 sdělila žalovaná Komisi, že se díky zvýšeným nákladům rozhodla smlouvu ukončit. Komise vyhodnotila dosud provedenou práci a došla k závěru, že dosáhla fáze návrhu projektu. Proto se Komise pokusila bezúspěšně dosáhnout navrácení prostředků předem vyplacených žalované, které přesahovaly částku určenou pro fázi návrhu, tj. první fázi projektu.
   Na podporu svého návrhu Komise uvádí, že jí Všeobecné podmínky smlouvy nezavazují zaplatit za fázi návrhu více než částku stanovenou ve smlouvě a že mezi různými stádii projektu není převod rozpočtových prostředků mezi výdajovými kategoriemi možný.

      (1)  Rozhodnutí Rady 94/806/ES ze dne 23. listopadu 1994, kterým se přijímá zvláštní program výzkumu a technologického vývoje, včetně demonstrace, v oblasti nejaderné energie (1994 – 1998) (Úř. věst. L 334, s. 87).


title: Věc T-307/04: Žaloba podaná dne 19. července 2004 Carlem Pagliaccim proti Komisi Evropských společenství

text:
               23.10.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 262/42

         Žaloba podaná dne 19. července 2004 Carlem Pagliaccim proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-307/04)
   (2004/C 262/80)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 19. července 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Carlem Pagliaccim, s bydlištěm v Bruselu, zastoupeným Sébastianem Orlandim, Albertem Coolenem, Jean-Noëlem Louisem a Etiennem Marchalem, advokáty, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Žalobce navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí zkušební komise COM/A/1/02, které žalobci uděluje nedostatečnou známku v testech pro zápis na seznam vhodných uchazečů,

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Na podporu své žaloby žalobce uplatňuje porušení oznámení výběrového řízení v tom smyslu, že několik uchazečů zapsaných na seznam vhodných uchazečů nemělo požadovaný diplom přímo související s oblastí zemědělství. Rovněž uplatňuje, že jeden z členů komise denně pracoval s některými uchazeči. Podle žalobce tato skutečnost postavila dotčené uchazeče do zvláštní situace ve vztahu k ostatním uchazečům a představuje tedy porušení zásady rovnosti zacházení a nediskriminace. Vzhledem k tomu, že orgán oprávněný ke jmenování údajně nebyl o této skutečnosti informován, žalobce rovněž na tomto základě namítá porušení článku 14 služebního řádu.


title: Věc T-561/12: Žaloba podaná dne 19. prosince 2012 — Beninca v. Komise

text:
               16.2.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 46/23

         Žaloba podaná dne 19. prosince 2012 — Beninca v. Komise
   (Věc T-561/12)
   2013/C 46/42
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Jürgen Beninca (Frankfurt nad Mohanem, Německo) (zástupce: C. Zschocke, lawyer)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise ze dne 9. října 2012, kterým Komise odepřela přístup k dokumentu předloženému v rámci řízení o spojení (věc COMP/M.6166 — NYSE Euronext/Deutsche Börse), a

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu své žaloby předkládá žalobce tři žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod tvrdící, že žádná z výjimek vyjmenovaných v článku 4 nařízení (ES) č. 1049/2001 (1) není použitelná. To údajně zejména platí pro výjimky uvedené Komisí v rozhodnutí, totiž čl. 4 odst. 3 druhý pododstavec a čl. 4 odst. 2 první odrážku tohoto nařízení.

               2)

               Druhý žalobní důvod tvrdící, že i kdyby byla použitelná některá z těchto výjimek, nebylo v rozhodnutí řádně zkoumáno, zda by byl možný alespoň částečný přístup k požadovanému dokumentu (nebo k jeho verzi s některými začerněnými pasážemi) podle čl. 4 odst. 6 nařízení (ES) č. 1049/2001.

               3)

               Třetí žalobní důvod tvrdící, že žalobce má na základě převažujícího veřejného zájmu na zpřístupnění dotčeného dokumentu podle čl. 4 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 1049/2001 právo na přístup k požadovanému dokumentu.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, s. 43; Zvl. vyd. 01/03, s. 331).


title: Věc C-586/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesarbeitsgericht (Německo) dne 15. prosince 2010 — Bianca Kücük v. Land Nordrhein-Westfalen

text:
               19.3.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 89/5

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesarbeitsgericht (Německo) dne 15. prosince 2010 — Bianca Kücük v. Land Nordrhein-Westfalen
   (Věc C-586/10)
   2011/C 89/09
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesarbeitsgericht

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Bianca Kücük

      Žalovaná: Land Nordrhein-Westfalen

      Předběžné otázky

               1)

               Brání ustanovení 5 bod 1 rámcové dohody o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS, která je obsažena v příloze směrnice Rady 1999/70/ES ze dne 28. června 1999 (1), vnitrostátnímu ustanovení, které jako § 14 odst. 1 druhá věta bod 3 Teilzeit- und Befristungsgesetz (zákon o práci na částečný pracovní úvazek a o pracovních poměrech na dobu určitou, dále jen „TzBfG“) stanoví, že existence objektivního důvodu pro opakované uzavření pracovní smlouvy na dobu určitou, je-li zaměstnanec zaměstnán jako zástup za jiného zaměstnance, musí být vykládána a uplatňována v tom smyslu, že objektivní důvod je dán i v případě existence stálé potřeby zástupu, přestože potřeba zástupu by mohla být pokryta také tehdy, pokud by dotčený zaměstnanec byl zaměstnán na dobu neurčitou a byl pověřen příslušným zástupem za pravidelně chybějící zaměstnance, zaměstnavatel si ale vyhrazuje právo v každém případě vždy znovu rozhodnout, jak na konkrétní nepřítomnost zaměstnanců zareaguje?

         V případě, že Soudní dvůr odpoví na první otázku kladně:

               2)

               Je výklad a uplatňování vnitrostátního ustanovení, jako je ustanovení § 14 odst. 1 druhé věty bodu 3 TzBfG, který je popsán v první otázce, za okolností popsaných v první otázce v rozporu s ustanovením 5 bodem 1 rámcové dohody o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS, která je obsažena v příloze směrnice Rady 1999/70/ES ze dne 28. června 1999, také tehdy, pokud vnitrostátní zákonodárce objektivním důvodem zástupu upraveným ve vnitrostátním ustanovení, jako je § 21 odst. 1 Bundeselterngeld- und Elternzeit-gesetz (spolkový zákon o příspěvku na rodičovskou dovolenou a o rodičovské dovolené, dále jen „BEEG“), který odůvodňuje uzavření pracovního poměru na dobu určitou, v každém případě sleduje i sociálně politický cíl ulehčit zaměstnavatelům schvalování a zaměstnancům čerpání zvláštní dovolené například z důvodů ochrany matek nebo výchovy (dětí)?

      (1)  Úř. věst. L 175, s. 43; Zvl. vyd. 05/03, s. 368


title: Věc T-288/06: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 1. července 2009 — Regionalny Fundusz Gospodarczy v. Komise ( Státní podpory — Režim podpor na restrukturalizaci poskytnutých Polskou republikou výrobci oceli — Rozhodnutí prohlašující podpory zčásti za neslučitelné se společným trhem a ukládající jejich vrácení — Protokol č. 8 o restrukturalizaci polského ocelářského průmyslu — Úroková míra, která se uplatní na vrácení neslučitelných podpor — Povinnost úzké spolupráce se členským státem — Článek 9 odst. 4 a článek 11 odst. 2 nařízení (ES) č. 794/2004 )

text:
               15.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 193/17

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 1. července 2009 — Regionalny Fundusz Gospodarczy v. Komise
   (Věc T-288/06) (1)

   („Státní podpory - Režim podpor na restrukturalizaci poskytnutých Polskou republikou výrobci oceli - Rozhodnutí prohlašující podpory zčásti za neslučitelné se společným trhem a ukládající jejich vrácení - Protokol č. 8 o restrukturalizaci polského ocelářského průmyslu - Úroková míra, která se uplatní na vrácení neslučitelných podpor - Povinnost úzké spolupráce se členským státem - Článek 9 odst. 4 a článek 11 odst. 2 nařízení (ES) č. 794/2004“)
   2009/C 193/24
   Jednací jazyk: polština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Regionalny Fundusz Gospodarczy S.A. (dříve Huta Częstochowa S.A.) (Częstochowa, Polsko) (zástupci: C. Sadkowski a D. Sałajewski, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: C. Giolito a A. Stobiecka-Kuik, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise 2006/937/ES ze dne 5. července 2005 o státní podpoře C 20/04 (ex NN 25/04) ve prospěch výrobce oceli Huta Częstochowa S.A. (Úř. věst. L 366, s. 1) v rozsahu, v jakém prohlašuje určité podpory za neslučitelné se společným trhem a nařizuje Polské republice, aby zajistila jejich vrácení

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Regionalny Fundusz Gospodarczy S.A. se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 294, 2.12.2006.


title: Věc C-573/07: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 10. září 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia — Itálie) — Sea s.r.l. v. Comune di Ponte Nossa ( Veřejné zakázky — Postupy při zadávání — Veřejná zakázka na sběr, přepravu a likvidaci komunálního odpadu — Zadání bez nabídkového řízení — Zadání zakázky akciové společnosti s výhradně veřejnou kapitálovou účastí, jejíž stanovy však upravují možnost účasti soukromého kapitálu )

text:
               7.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 267/14

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 10. září 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia — Itálie) — Sea s.r.l. v. Comune di Ponte Nossa
   (Věc C-573/07) (1)

   („Veřejné zakázky - Postupy při zadávání - Veřejná zakázka na sběr, přepravu a likvidaci komunálního odpadu - Zadání bez nabídkového řízení - Zadání zakázky akciové společnosti s výhradně veřejnou kapitálovou účastí, jejíž stanovy však upravují možnost účasti soukromého kapitálu“)
   2009/C 267/24
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Sea s.r.l.

      Žalovaná: Comune di Ponte Nossa

      Za přítomnosti: Servizi Tecnologici Comuni — Se.T.Co. SpA

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Itálie) — Výklad článků 12, 43, 49 a 86 ES — Postupy při zadávání veřejných zakázek — Veřejná služba na sběr, přepravu a likvidaci komunálního odpadu — Přímé zadání zakázky akciové společnosti s výhradně veřejnou kapitálovou účastí, jejíž stanovy však upravují možnost účasti soukromého kapitálu

      Výrok

   Články 43 ES a 49 ES, zásady rovného zacházení a zákazu diskriminace na základě státní příslušnosti, jakož i povinnost transparentnosti, která z nich vyplývá, nebrání přímému zadání zakázky na služby akciové společnosti s výhradně veřejnou kapitálovou účastí, pokud samosprávný územní celek, který je zadavatelem, vykonává nad touto společností kontrolu, která je obdobná takové kontrole, jakou vykonává nad svými vlastními organizačními složkami, a pokud tato společnost s tímto samosprávným územním celkem nebo celky, které ji vlastní, uskutečňuje převážnou část své činnosti.
   Pokud předkládající soud při ověřování relevance příslušných ustanovení stanov nedospěje k jinému závěru, lze kontrolu vykonávanou samosprávnými územními celky-akcionáři považovat za kontrolu, která je obdobná kontrole, kterou tyto celky vykonávají nad vlastními organizačními složkami, a to za takových okolností, jako jsou okolnosti věci v původním řízení, kdy:

               —

               činnost této společnosti je omezena na území těchto celků a je především vykonávána v jejich prospěch,

               —

               prostřednictvím statutárních orgánů složených ze zástupců těchto celků mají tyto celky rozhodující vliv jak na strategické cíle, tak na důležitá rozhodnutí této společnosti.

      (1)  Úř. věst. C 64, 8.3.2008.


title: Věc C-537/10 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 19. listopadu 2010 Deltafina SpA proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 8. září 2010 ve věci T-29/05, Deltafina v. Komise

text:
               15.1.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 13/22

         Kasační opravný prostředek podaný dne 19. listopadu 2010 Deltafina SpA proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 8. září 2010 ve věci T-29/05, Deltafina v. Komise
   (Věc C-537/10 P)
   ()
   2011/C 13/41
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Deltafina SpA (zástupci: J. F. Bellis a F. Di Gianni, avvocati)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               změnit napadený rozsudek v části, ve které potvrzuje pokutu udělenou společnosti Deltafina, jeho zrušením nebo, podpůrně, snížením pokuty udělené společnosti Deltafina;

               —

               zrušit napadené rozhodnutí v části, ve které uděluje pokutu společnosti Deltafina, nebo, podpůrně, snížit pokutu udělenou společnosti Deltafina;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení včetně nákladů řízení před Tribunálem.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Na podporu tohoto aktu se navrhovatelka dovolává dvou důvodů:

               1)

               první důvod, který je zásadní, podle něhož Tribunál nedodržel zásadu rovného zacházení tím, že se přiměřeně nezabýval důvodem navrhovatelky týkajícím se zásady rovného zacházení při kvantifikaci pokuty, která jí byla udělena.
               Na podporu tohoto důvodu se navrhovatelka dovolává toho, že Komise stanovila společnosti Deltafina vyšší původní částku pokuty na základě okolnosti, že společnost Deltafina byla nejdůležitějším odběratelem zpracovaného tabáku ve Španělsku. Naproti tomu pokuta uložená dalším podnikům účastnícím se porušení (včetně sesterské společnosti společnosti Deltafina, společnosti Taes) byla stanovena výlučně na základě jejich postavení na trhu surového tabáku ve Španělsku, což je trh, na němž došlo k porušení. Pokuta udělená společnosti Deltafina porušuje zásadu rovného zacházení, jelikož Cetarsa a podniky Dimon/Agroexpansión a Standard/WWTE byly také vertikálně propojenými podniky a také měly význačné postavení na trhu zpracovaného tabáku ve Španělsku. Tato okolnost však nebyla zohledněna při stanovení jejich pokut. Komise tedy při stanovení pokuty udělené společnosti Deltafina zohlednila faktor, který nebyl použit ve vztahu k dalším podnikům;

               2)

               druhý důvod, který podléhá prvnímu důvodu, podle něhož Tribunál nesprávně použil pojem „podnik“ obsažený v článku 81 tím, že kontradiktorním a neoprávněným odůvodněním zamítl důvod navrhovatelky týkající se skutečnosti, že společnosti Deltafina nebylo přiznáno stejné snížení udělené pokuty jako její sesterské společnosti Taes na základě společné žádosti o příznivé zacházení předložené společnostmi Taes a Deltafina pod dohledem jejich mateřské společnosti Universal.
               Na podporu tohoto důvodu navrhovatelka tvrdí, že Tribunál nesprávně použil pojem „podnik“ obsažený v článku 81 ES, a odchýlil se tak od judikatury evropských soudů v této oblasti, zejména od judikatury vyplývající z věci C-97/08 P, Akzo. Sdělení Komise o neuložení nebo snížení pokut z roku 1996 (Úř. věst. C 207, s. 4) mělo být použito na podnik Taes/Deltafina jako celek a nikoliv na dvě společnosti odděleně, neboť toto sdělení se uplatní na „podniky“, a nikoli na jednotlivé právnické osoby. Konečně navrhovatelka tvrdí, že argumenty vznesené Komisí odmítající přiznat společnosti Deltafina stejné zvýhodnění snížením pokuty jako společnosti Taes, jsou neopodstatněné. Navrhovatelka tvrdí, že s ohledem na tyto argumenty Deltafina a Taes tvoří jediný podnik, a tudíž společnosti Deltafina mělo být přiznáno stejné snížení udělené pokuty.


title: Spojené věci T-15/15 a T-197/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 12. května 2017 – Costa v. Parlament „Platové poměry poslanců Parlamentu — Starobní důchod — Pozastavení — Vrácení — Pravidlo zakazující kumulaci — Pravidla pro poskytování náhrad a příspěvků poslancům Parlamentu — Odkaz na vnitrostátní právní předpisy — Článek 12 odst. 2a písm. v) nařízení o doživotních příspěvcích poslanců — Příspěvky přijaté za výkon funkce předsedy italského přístavního orgánu — Legitimní očekávání“

text:
               3.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/25

         Rozsudek Tribunálu ze dne 12. května 2017 – Costa v. Parlament
   (Spojené věci T-15/15 a T-197/15) (1)

   („Platové poměry poslanců Parlamentu - Starobní důchod - Pozastavení - Vrácení - Pravidlo zakazující kumulaci - Pravidla pro poskytování náhrad a příspěvků poslancům Parlamentu - Odkaz na vnitrostátní právní předpisy - Článek 12 odst. 2a písm. v) nařízení o doživotních příspěvcích poslanců - Příspěvky přijaté za výkon funkce předsedy italského přístavního orgánu - Legitimní očekávání“)
   (2017/C 213/33)
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Paolo Costa (Benátky, Itálie) (zástupci: G. Orsoni a M. Romeo, advokáti)

      Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: G. Corstens a S. Seyr, zmocněnci)

      Předmět

   Dva návrhy vycházející z článku 263 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí předsednictva Parlamentu ze dne 20. října 2014 a ze dne 9. února 2015 ohledně pozastavení starobního důchodu žalobce a vrácení částky 49 770,42 eur vyplacené z tohoto titulu, jakož i výzvy k úhradě 2015-239 ze dne 23. února 2015 týkající se uvedeného vrácení.

      Výrok

               1)

               Žaloby se zamítají.

               2)

               Paolu Costovi se ukládá náhrada nákladů řízení, včetně nákladů souvisejících s řízením o předběžném opatření.

      (1)  Úř. věst. C 81, 9.3.2015.


title: Věc F-118/06: Žaloba podaná dne 2. října 2006 – Di Bucci v. Komise

text:
               2.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 294/67

         Žaloba podaná dne 2. října 2006 – Di Bucci v. Komise
   (Věc F-118/06)
   (2006/C 294/133)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Vittorio Di Bucci (Brusel, Belgie) (zástupce: M. van der Woude, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit seznam zásluh a seznam úředníků povýšených do platové třídy A*12 za období pro povýšení 2005, sestavené podle čl. 10 odst. 3 a 4 obecných prováděcích ustanovení článku 45 služebního řádu a zveřejněné v Administrativních informacích č. 85-2005 ze dne 23. listopadu 2005, a v každém případě rozhodnutí o nezařazení jména žalobce do seznamu povýšených osob;

               —

               pokud se to ukáže potřebným, zrušit veškeré akty, které vedly k přijetí tohoto rozhodnutí, a zejména rozhodnutí stanovující počet bodů, který má být přidělen žalobci;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobce, úředník přidělený k právní službě, který vždy získával jedno z nejvyšších hodnocení, co se týče bodů za zásluhy, ve své platové třídě a ve své službě, nejprve uplatňuje porušení článku 45 služebního řádu, stejně jako obecných prováděcích ustanovení, které vyžadují, aby byly zásluhy zásadním kritériem při přidělování prioritních bodů generálního ředitelství a při povyšování. Nepovýšení žalobce je výsledkem, zaprvé, protiprávností, které již žalobce zpochybnil v žalobách F-98/05 (1) a T-312/04 (2); zadruhé, kritérií pro přidělování prioritních bodů generálního ředitelství uvnitř právní služby, která upřednostňují úředníky s nejvyšším počtem let služby v platové třídě nezávisle na jejich zásluhách; zatřetí, určitých vad při přidělování bodů, zejména výborem pro povýšení, ostatním úředníkům.
   Žalobce dále tvrdí, že napadené akty porušují rovněž zásady rovného zacházení a služebního postupu, obsahují zjevně nesprávné posouzení a představují zneužití pravomoci. Mimoto jsou postiženy několika procesními nebo formálními vadami.
   A konečně, žalobce se dovolává protiprávnosti obecných prováděcích ustanovení, když uplatňuje následující:

               —

               tím, že obecná prováděcí ustanovení opomenula zohlednit úroveň odpovědnosti a užívání různých jazyků při výkonu funkcí, porušují článek 45 služebního řádu v jeho novém znění;

               —

               tím, že články 2, 4, 5, 6, 8, 9, 10, 12 a 13 obecných prováděcích ustanovení stanovují, že povýšení je určeno neodůvodněným přidělením prioritních bodů na návrh každého GŘ nebo výboru pro povýšení, porušují zejména čl. 25 odst. 2 a článek 45 služebního řádu;

               —

               tím, že články 4 a 6 obecných prováděcích ustanovení přidělují každému GŘ jednotnou kvótu bodů na každého úředníka, porušují článek 45 služebního řádu, stejně jako zásady služebního postupu a rovného zacházení;

               —

               tím, že čl. 13 odst. 2 a příloha II obecných prováděcích ustanovení stanovují přidělování přechodných prioritních bodů založených především na počtu let služby v platové třídě, porušují článek 45 služebního řádu;

               —

               tím, že článek 9 a příloha I obecných prováděcích ustanovení stanovují přidělování prioritních bodů výboru zaměstnanců za určité dodatečné úkoly uskutečňované v zájmu orgánu, které jsou již zohledňovány při přidělování bodů za zásluhy a prioritních bodů generálního ředitelství, porušují článek 45 služebního řádu, stejně jako zásady služebního postupu a rovného zacházení;

               —

               tím, že článek 6 obecných prováděcích ustanovení stanovuje výhodnější zacházení pro úředníky GŘ nebo služeb s nízkým počtem pracovních míst a pro úředníky dočasně přidělené do kabinetů členů Komise, porušuje článek 45 služebního řádu, stejně jako zásady služebního postupu a rovného zacházení.

      (1)  Úř. věst. C 10, 14.1.2006, s. 24 (Věc původně zapsaná do rejstříku Soudu prvního stupně Evropských společenství pod číslem T-381/05 a předaná Soudu pro veřejnou službu Evropské unie usnesením ze dne 15.12.2005).

      (2)  Úř. věst. C 262, 23.10.2004, s. 45.


title: Věc C-491/09: Žaloba podaná dne 30. listopadu 2009 — Komise Evropských společenství v. Belgické království

text:
               30.1.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/43

         Žaloba podaná dne 30. listopadu 2009 — Komise Evropských společenství v. Belgické království
   (Věc C-491/09)
   2010/C 24/74
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupkyně: J. Sénéchal a S. La Pergola, zmocněnkyně)

      Žalované: Belgické království

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Belgické království tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2007/63/ES ze dne 13. listopadu 2007, kterou se mění směrnice Rady 78/855/EHS a 82/891/EHS, pokud jde o požadavek na zprávu nezávislého znalce v případě fúze nebo rozdělení akciových společností (1), nebo v každém případě tím, že o nich neuvědomilo Komisi, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 4 této směrnice;

               —

               uložit Belgickému království náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Lhůta pro provedení směrnice 2007/63/ES uplynula dne 31. prosince 2008. Ke dni podání této žaloby však žalované nepřijalo opatření nezbytná k provedení těchto směrnic, nebo o nich v každém případě neuvědomilo Komisi.

      (1)  Úř. věst. L 300, s. 47.


title: Věc C-168/04: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 21. září 2006 – Komise Evropských společenství v. Rakouská republika (Nesplnění povinnosti státem — Článek 49 ES — Volný pohyb služeb — Podnik zaměstnávající pracovníky, kteří jsou státními příslušníky třetích států — Podnik poskytující služby v jiném členském státu — Potvrzení o evropském vyslání )

text:
               18.11.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 281/4

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 21. září 2006 – Komise Evropských společenství v. Rakouská republika
   (Věc C-168/04) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Článek 49 ES - Volný pohyb služeb - Podnik zaměstnávající pracovníky, kteří jsou státními příslušníky třetích států - Podnik poskytující služby v jiném členském státu - „Potvrzení o evropském vyslání“)
   (2006/C 281/06)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: B. Eggers, E. Traversa a G. Braun, zmocněnci)

      Žalovaná: Rakouská republika (zástupci: E. Riedl, C. Pesendorfer a G. Hesse, zmocněnci)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Článek 49 ES – Vysílání pracovníků, kteří jsou státními příslušníky třetích zemí, v rámci poskytování služeb podniky usazenými na území jiného členského státu, podléhající režimu potvrzení o přijetí, který ve skutečnosti představuje povolovací režim, jelikož při nedostatku tohoto potvrzení jsou ukládány pokuty a odmítnut vstup a pobyt dotčeným vysílaným pracovníkům
   Výrok

               1)

               Rakouská republika jednak tím, že podmínila vysílání pracovníků, již jsou státními příslušníky třetích států, podnikem usazeným v jiném členském státě získáním „potvrzení o evropském vyslání“ podle čl. 18 odst. 12 až 16 rakouského zákona o zaměstnávání cizinců (Ausländerbeschäftigungsgesetz), k jehož vydání je zaprvé třeba, aby dotčení pracovníci byli zaměstnáni u tohoto podniku po dobu nejméně jednoho roku nebo s ním měli uzavřenou smlouvu na dobu neurčitou, a zadruhé třeba předložit důkaz o dodržování rakouských zaměstnaneckých a mzdových podmínek, a jednak tím, že v čl. 10 odst. 1 bodu 3 zákona o cizincích (Fremdengesetz) stanovila důvod pro automatické zamítnutí dokladu o vstupu a o pobytu bez výjimky neumožňující uvést postavení pracovníků, již jsou státními příslušníky třetího státu, legálně vyslaných podnikem usazeným v jiném členském státu do souladu s právními předpisy, pokud tito pracovníci vstoupili na vnitrostátní území bez víza, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 49 ES.

               2)

               Rakouské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 146, 29.5.2004.


title: Věc F-144/15: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 28. června 2016 – Lorenzet v. EASA „Veřejná služba — Dočasní zaměstnanci — Článek 2 písm. f) PŘOZ — Smlouva na dobu neurčitou — Neplacené pracovní volno — Pracovní volno z osobních důvodů — Zamítnutí prodloužení neplaceného pracovního volna o další rok — Článek 52 PŘOZ“

text:
               5.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/34

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 28. června 2016 – Lorenzet v. EASA
   (Věc F-144/15) (1)

   („Veřejná služba - Dočasní zaměstnanci - Článek 2 písm. f) PŘOZ - Smlouva na dobu neurčitou - Neplacené pracovní volno - Pracovní volno z osobních důvodů - Zamítnutí prodloužení neplaceného pracovního volna o další rok - Článek 52 PŘOZ“)
   (2016/C 326/57)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Andrea Lorenzet (Paříž, Francie) (zástupci: S. Orlandi a T. Martin, advokáti)

      Žalovaná: Evropská agentura pro bezpečnost letectví (zástupci: původně F. Manuhutu a A. Haug, zmocněnci, D. Waelbroeck a I. Antypas, advokáti, poté F. Manuhutu a A. Haug, zmocněnci, A. Duron a C. Dekemexhe, advokáti)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Evropské agentury pro bezpečnost letectví neprodloužit žalobci neplacené pracovní volno z osobních důvodů o další rok.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Andrea Lorenzet ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou agenturou pro bezpečnost letectví.

      (1)  Úř. věst. C 48, 8. 2. 2016, s. 102.


title: Věc C-297/13: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 15. května 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht München – Německo) – Data I/O GmbH v. Hauptzollamt München „Řízení o předběžné otázce — Sazební zařazení zboží — Společný celní sazebník — Kombinovaná nomenklatura — Třída XVI, poznámka 2 — Čísla 8422, 8456, 8473, 8501, 8504, 8543, 8544 a 8473 — Pojmy ‚části a součásti‘ a ‚zboží‘  — Části a součásti (motory, napájecí zařízení, lasery, generátory, kabely a zařízení heat sealer) určené pro programovací systémy — Neexistence přednostního zařazení do čísla 8473 před jinými čísly kapitoly 84 a 85“

text:
               7.7.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 212/10

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 15. května 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht München – Německo) – Data I/O GmbH v. Hauptzollamt München
   (Věc C-297/13) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Sazební zařazení zboží - Společný celní sazebník - Kombinovaná nomenklatura - Třída XVI, poznámka 2 - Čísla 8422, 8456, 8473, 8501, 8504, 8543, 8544 a 8473 - Pojmy ‚části a součásti‘ a ‚zboží‘ - Části a součásti (motory, napájecí zařízení, lasery, generátory, kabely a zařízení heat sealer) určené pro programovací systémy - Neexistence přednostního zařazení do čísla 8473 před jinými čísly kapitoly 84 a 85“)
   2014/C 212/10
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Finanzgericht München

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Data I/O GmbH

      Žalovaný: Hauptzollamt München

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Finanzgericht München – Výklad nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku (Úř. věst. L 256, s. 1; Zvl. vyd. 02/02, s. 382), ve znění nařízení Komise (ES) č. 2031/2001 ze dne 6. srpna 2001 (Úř. věst. L 279, s. 1), nařízení č. 1832/2002 ze dne 1. srpna 2002 (Úř. věst. L 290, s. 1), nařízení č. 1789/2003 ze dne 11. září 2003 (Úř. věst. L 281, s. 1; Zvl. vyd. 02/14, s. 3) a nařízení č. 1810/2004 ze dne 7. září 2004 (Úř. věst. L 327, s. 1) a zejména jeho třídy XVI, poznámky 2 písm. a) a b) – Zařazení částí a součástí (motory, generátory, lasery, kabely a zařízení heat sealer) určených pro programovací systémy do čísla 8473 – Případná přednost tohoto čísla před jinými čísly kapitoly 84 a 85

      Výrok

   Poznámka 2 písm. a) ke třídě XVI kombinované nomenklatury uvedené v příloze I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku, ve zněních postupně vyplývajících z nařízení Komise (ES) č. 2031/2001 ze dne 6. srpna 2001, nařízení Komise (ES) č. 1832/2002 ze dne 1. srpna, nařízení Komise (ES) č. 1789/2003 ze dne 11. září 2003 a nařízení Komise (ES) č. 1810/2004 ze dne 7. září 2004, musí být vykládána v tom smyslu, že zboží, které splňuje podmínky jak pro zařazení do čísla 8473 této nomenklatury jako část nebo součást stroje spadajícího do čísla 8471 uvedené nomenklatury, tak pro zařazení do jednoho z čísel 8422, 8456, 8501, 8504, 8543 a 8544 téže nomenklatury jako samostatné zboží, je třeba jako takové zařadit do jednoho z těchto posledně uvedených čísel, a to podle jeho charakteristik.

      (1)  Úř. věst. C 260, 7.9.2013.


title: Věc C-265/05: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 16. ledna 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour de cassation – občanskoprávní senát – Francie) – José Perez Naranjo v. Caisse régionale d'assurance maladie Nord-Picardie (Nařízení (EHS) č. 1408/71 — Článek 4 odst. 2a, článek 10a, a článek 95b — Doplňkový příspěvek ve stáří — Vnitrostátní právní předpisy podmiňující přiznání tohoto příspěvku bydlištěm — Zvláštní nepříspěvková dávka — Zápis do přílohy IIa nařízení č. 1408/71)

text:
               24.2.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 42/5

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 16. ledna 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour de cassation – občanskoprávní senát – Francie) – José Perez Naranjo v. Caisse régionale d'assurance maladie Nord-Picardie
   (Věc C-265/05) (1)

   (Nařízení (EHS) č. 1408/71 - Článek 4 odst. 2a, článek 10a, a článek 95b - Doplňkový příspěvek ve stáří - Vnitrostátní právní předpisy podmiňující přiznání tohoto příspěvku bydlištěm - Zvláštní nepříspěvková dávka - Zápis do přílohy IIa nařízení č. 1408/71)
   (2007/C 42/09)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předkládající soud
   Cour de cassation – občanskoprávní senát
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: José Perez Naranjo

      Žalovaná: Caisse régionale d'assurance maladie (CRAM) Nord-Picardie
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Cour de cassation – Občanskoprávní senát – Paříž – Výklad čl. 4 odst. 2a, článku 10a, čl. 19 odst. 1 a článku 95b nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby a jejich rodiny pohybující se v rámci Společenství (Úř. věst. L 149, s. 2), ve znění pozdějších předpisů – Vnitrostátní právní předpisy podmiňující přiznání doplňkového příspěvku z Fonds national de sécurité bydlištěm – Pojem zvláštní dávky nepříspěvkové povahy – Uvedení příspěvku v příloze IIa nařízení (EHS) č. 1408/71
   Výrok
   Taková dávka, jako je doplňkový příspěvek uvedený pod názvem „Francie“ v příloze IIa nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, osoby samostatně výdělečně činné a jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství, ve znění pozměněném a aktualizovaném nařízením Rady (ES) č. 118/97 ze dne 2. prosince 1996, představuje zvláštní dávku. Z posouzení způsobu financování doplňkového příspěvku na základě podkladů předložených Soudnímu dvoru nevyplývá dostatečně zřetelná souvislost mezi obecným sociálním příspěvkem a předmětnou dávkou, což vede k závěru, že doplňkový příspěvek má nepříspěvkovou povahu. Předkládajícímu soudu však náleží, aby za účelem konečného určení příspěvkové, nebo nepříspěvkové povahy předmětné dávky ověřil správnost skutečností uvedených v bodech 48 až 52 tohoto rozsudku.

      (1)  Úř. věst. C 217, 3.9.2005.


title: Věc T-513/10: Žaloba podaná dne 1. listopadu 2010 — Hamberger Industriewerke v. OHIM (Atrium)

text:
               15.1.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 13/29

         Žaloba podaná dne 1. listopadu 2010 — Hamberger Industriewerke v. OHIM (Atrium)
   (Věc T-513/10)
   ()
   2011/C 13/57
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Hamberger Industriewerke GmbH (Stephanskirchen, Německo) (zástupce: T. Schmidpeter, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 26. srpna 2010 ve věci R 291/2010-4;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení včetně těch, které vznikly v průběhu řízení před odvolacím senátem.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „Atrium“ pro výrobky zařazené do tříd 19 a 27.

      Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí přihlášky.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 207/2009 (1), protože dotčená ochranná známka má rozlišovací způsobilost a není čistě popisná.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, 24.3.2009, s. 1).


title: Věc T-660/14: Žaloba podaná dne 12. září 2014 — SV Capital v. EBA

text:
               1.12.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 431/29

         Žaloba podaná dne 12. září 2014 — SV Capital v. EBA
   (Věc T-660/14)
   (2014/C 431/52)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: SV Capital OÜ (Tallinn, Estonsko) (zástupce: M. Greinoman, advokát)

      Žalovaný: Evropský orgán pro bankovnictví (EBA)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Evropského orgánu pro bankovnictví č. EBA C 2013 002 ze dne 21. února 2014 v plném rozsahu;

               —

               zrušil rozhodnutí odvolacího výboru Evropských orgánů dohledu č. BoA 2014-CI-02 v rozsahu, v němž odvolání zamítá;

               —

               vrátil věci příslušnému orgánu EBA k meritornímu posouzení stížnosti společnosti SV Capital OÜ ze dne 24. října 2012 (v doplněném znění);

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení, včetně nákladů na vyhovění všem rozsudkům a usnesením vydaným Tribunálem.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z nesprávného posouzení skutkového stavu, neboť rozhodnutí č. EBA C 2013 002 uvádí, že „ani pí [RR] ani p. [OP] nebyli vedoucími dceřiného podniku společnosti Nordea Bank Finland, ani nezaujímali klíčové funkce ve smyslu obecných pokynů EBA k posuzování vhodnosti“, přestože odvolací senát vyhověl důkazům předloženým žalobkyní, které prokazovaly opak.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že žalovaný nevyužil své diskreční pravomoci, neboť nezohlednil zaprvé to, že společnost Nordea je zapsána na seznamu 29 „globálních systémově významných“ institucí, vypracovaném Radou pro finanční stabilitu, zadruhé to, že se jedná o finanční konglomerát, zatřetí to, že její dceřiný podnik v Estonsku je velmi důležitý, a začtvrté to, že tvrzená porušení jsou zcela zjevná.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z porušení čl. 39 odst. 1 nařízení EBA (1) a článku 16 kodexu řádné správní praxe EBA (2), neboť žalobkyni nebyla před přijetím napadeného rozhodnutí č. EBA C 2013 002 poskytnuta možnost vyjádřit své stanovisko k důvodům a skutkovým zjištěním žalovaného, jelikož žalovaný žalobkyni neinformoval o svém záměru nezahájit požadované vyšetřování ve vztahu ke společnosti Nordea Bank Finland a tento záměr neodůvodnil.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 3 odst. 3, 4 a 5 interních pravidel EBA (3), neboť zástupce předsedy EBA nebyl informován na základě anonymizovaných údajů o záměru rozhodnutí nezahájit vyšetřování.

               5.

               Pátý žalobní důvod vycházející z překročení pravomoci a z nepřiměřeného chování EBA, neboť žalovaný byl zaujatý a vzhledem k času a úsilí vynaloženým žalobkyní na podložení stížnosti a její přípustnosti nebyl dán žádný důvod k tomu, aby řízení v této věci bylo zastaveno bez vydání odůvodněného rozhodnutí o její opodstatněnosti.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1093/2010 ze dne 24. listopadu 2010 o zřízení Evropského orgánu dohledu (Evropského orgánu pro bankovnictví), o změně rozhodnutí č. 716/2009/ES a o zrušení rozhodnutí Komise 2009/78/ES (Úř. věst. L 331, s. 12).

      (2)  Rozhodnutí správní rady EBA č. CD 006 ze dne 12. ledna 2011 o kodexu řádné správní praxe EBA.

      (3)  Rozhodnutí dozorčí rady č. DC 054 ze dne 5. července 2012 o interních pravidlech postupu při vyšetřování porušení unijního práva.


title: Věc C-179/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Fővárosi Törvényszék (Maďarsko) dne 21. dubna 2015 – Daimler AG v. Együd Garage Gépjárműjavító és Értékesítő Kft.

text:
               13.7.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 228/4

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Fővárosi Törvényszék (Maďarsko) dne 21. dubna 2015 – Daimler AG v. Együd Garage Gépjárműjavító és Értékesítő Kft.
   (Věc C-179/15)
   (2015/C 228/05)
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Fővárosi Törvényszék

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Daimler AG

      Žalovaná: Együd Garage Gépjárműjavító és Értékesítő Kft.

      Předběžná otázka

   Má být čl. 5 odst. 1 písm. b) směrnice Rady 89/104/EHS (1) ze dne 21. prosince 1988, první směrnice, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách, vykládán v tom smyslu, že majitel ochranné známky je oprávněn podat žalobu proti třetí osobě uvedené v internetovém inzerátu, v němž je znázorněno označení, které by mohlo být zaměněno s ochrannou známkou a které se vztahuje k službě poskytované uvedenou třetí osobou totožné se zbožím nebo službami, pro něž je známka zapsána, což může vyvolat u veřejnosti mylný dojem, že mezi podnikem této třetí osoby a majitelem ochranné známky existuje úředně potvrzený obchodní vztah, přestože tento inzerát nebyl na internet umístěn osobou, která je v něm uvedena, ani na její účet, nebo že je tento inzerát dostupný na internetu, ačkoli osoba, jež je v něm uvedena, učinila veškeré kroky, které od ní lze rozumně požadovat, k jeho odstranění, aniž by ho dosáhla?

      (1)  Úř. věst. 1989 L 40, s. 1.


title: Věc C-590/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Winsen (Luhe) (Německo) dne 17. prosince 2012 — Andrea Merten v. ERGO Lebensversicherung AG

text:
               16.2.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 46/17

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Winsen (Luhe) (Německo) dne 17. prosince 2012 — Andrea Merten v. ERGO Lebensversicherung AG
   (Věc C-590/12)
   2013/C 46/31
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Amtsgericht Winsen (Luhe)

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Andrea Merten

      Žalovaná: ERGO Lebensversicherung AG

      Předběžné otázky

   Je nutno vykládat čl. 15 odst. 1 první větu směrnice 90/619/EHS (1) s ohledem na čl. 31 odst. 1 směrnice 92/96/EHS (2) ve znění článků 35 a 36 ve spojení s článkem 32 směrnice 2002/83/ES (3) v tom smyslu, že brání takové právní úpravě, jakou je § 5a odst. 2 čtvrtá věta VVG ve znění Dritten Gesetzes zur Durchführung versicherungsrechtlicher Richtlinien des Rates der Europäischen Gemeinschaften vom 21. Juli 1994 (Drittes Durchführungsgesetz/EWG zum VAG) (Třetího zákona k provedení směrnic, kterým se provádějí směrnice Rady Evropských společenství o životním pojištění ze dne 21. července 1994 (třetí prováděcí zákon/EHS k VAG), podle které zaniká právo na odstoupení od smlouvy nebo právo vznést námitku nejpozději rok po zaplacení první pojistné prémie, a to i v případě, že pojistník nebyl o právu odstoupit od smlouvy nebo vznést námitku dostatečně poučen?

      (1)  Druhá směrnice Rady 90/619/EHS ze dne 8. listopadu 1990 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přímého pojištění (životního pojištění), kterou se stanoví opatření k usnadnění účinného výkonu volného pohybu služeb a kterou se mění směrnice 79/267/EHS (druhá směrnice o životním pojištění) (Úř. věst. L 330, s. 50).

      (2)  Směrnice Rady 92/96/EHS ze dne 10. listopadu 1992 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přímého životního pojištění, kterou se mění směrnice 79/267/EHS a 90/619/EHS (třetí směrnice o životním pojištění) (Úř. věst. L 360, s. 1).

      (3)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/83/ES ze dne 5. listopadu 2002 o životním pojištění (Úr. věst. L 345, s. 1; Zvl. vyd 06/06, s. 3).


title: Věc F-19/08 R: Usnesení předsedy Soudu pro veřejnou službu ze dne 25. dubna 2008 – Bennett a další v. OHIM (Veřejná služba — Řízení o předběžném opatření — Návrh na odklad provádění výkonu aktu — Oznámení o výběrovém řízení — Naléhavost — Neexistence)

text:
               21.6.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 158/24

         Usnesení předsedy Soudu pro veřejnou službu ze dne 25. dubna 2008 – Bennett a další v. OHIM
   (Věc F-19/08 R)
   (Veřejná služba - Řízení o předběžném opatření - Návrh na odklad provádění výkonu aktu - Oznámení o výběrovém řízení - Naléhavost - Neexistence)
   (2008/C 158/43)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobci: Kelly-Marie Bennett (Alicante, Španělsko) a další (zástupce: G. Vandersanden, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (zástupci: I. de Medrano Caballero a E. Maurage, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh na odklad provádění výkonu oznámení o výběrových řízeních OHIM/AD/02/07 a OHIM/AST/02/07, dokud nebude rozhodnuto o meritu věci, s tím důsledkem, že žalobci nebudou povinni zúčastnit se těchto zkoušek, a že v důsledku toho jejich pracovní smlouvy nebudou moci být vypovězeny z důvodu skutečnosti, že nejsou zapsáni na rezervní listiny
   Výrok usnesení

               1)

               Návrh na předběžné opatření se zamítá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.