title: Věc T-283/20: Žaloba podaná dne 13. května 2020 – Billions Europe a další v. Komise

text:
               3.8.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 255/20

      Žaloba podaná dne 13. května 2020 – Billions Europe a další v. Komise
      (Věc T-283/20)
      (2020/C 255/26)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobci: Billions Europe Ltd (Stockton-on-Tees, Spojené království) a sedm dalších žalobců (zástupci: J. Montfort, T. Delille a P. Chopova-Leprêtre, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobci navrhují, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) 2020/217 (1) (dále jen „napadené nařízení“) v rozsahu, v němž se týká oxidu titaničitého, tj. bod 5 odůvodnění napadeného nařízení, přílohy I a II napadeného nařízení, změny části 1 přílohy VI nařízení (ES) č. 1272/2008 (2) v příloze III napadeného nařízení a záznam oxidu titaničitého v části 3 přílohy VI nařízení č. 1272/2008 provedené přílohou III napadeného nařízení;

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládají žalobci šest žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází toho, že napadené nařízení bylo přijato v rozporu s několika kogentními ustanoveními nařízení (ES) č. 1272/2008 upravujících klasifikaci látek nebezpečných pro lidské zdraví „karcinogenita“, včetně zejména článku 36 a oddílu 3.6. přílohy I nařízení (ES) č. 1272/2008.

                              —

                              Výbor pro posuzování rizik (dále jen „VPR“) se dopustil několika závažných věcných chyb při posuzování dostupných informací a dostatečně neprokázal, že dostupné údaje jsou „spolehlivé a přijatelné“ a ukazují na to, že TiO2 má vnitřní vlastnost způsobit rakovinu. Kdyby se VPR takových chyb nedopustil, vydal by nutně stanovisko ve prospěch „neklasifikace“ TiO2. TiO2 proto nemohl být správně klasifikován.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází z toho, že napadené nařízení porušuje zásadu právní jistoty. Hospodářské subjekty, včetně žalobců, se nemohou dozvědět o rozsahu svých povinností a podniknout odpovídající právní kroky. Tato nejistota se týká oblasti působnosti harmonizované klasifikace, zamýšleného použití poznámek, dopadu napadeného nařízení na právní a regulační status produktů vyrobených s TiO2 nebo jej obsahujícími a klasifikaci nebezpečnosti odpadů z takových produktů.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vychází z toho, že při přijetí napadeného nařízení byla porušena zásada proporcionality, jelikož není nutné (karcinogenní účinky totiž byly pozorovány pouze ve studiích na zvířatech, které byly provedeny za takových podmínek extrémního přetížení plic, že je ve skutečném životě nelze dosáhnout ani za nejhorších podmínek) a jelikož nepříznivé následky způsobené harmonizovanou klasifikací TiO2 jsou nepřiměřené ve vztahu k cíli, který sleduje.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vychází z toho, že Komise při přijímání napadeného rozhodnutí nesprávně použila svůj prostor pro uvážení a porušila svou povinnost jednat s náležitou péčí. Komise se pro odůvodnění napadeného nařízení opírá pouze o stanovisko VPR k TiO2, aniž by dostatečným způsobem vyhodnotila důkazní hodnotu takového stanoviska VPR, čímž v tomto ohledu porušila své povinnosti.

                              —

                              Komise zvolila širokou interpretaci požadavků na klasifikaci, označování a balení upravujících nebezpečí pro lidské zdraví „karcinogenita“ a toho, co může představovat „vnitřní vlastnosti“ látky. Komise se spoléhala pouze na VPR, aniž by vyhodnotila rozsah a dopad takového širokého výkladu nebo nastavila přiměřené limity, které by umožnily řádné provedení. Komise tím založila napadené nařízení na věcně nesprávných skutečnostech a nezohlednila všechny relevantní faktory a okolnosti situace.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vychází z toho, že Komise přijetím napadeného nařízení porušila čl. 37 odst. 4 nařízení (ES) č. 1272/2008, povinnost řádné správy a právo žalobců být vyslechnuti. Žalobcům nebyla zejména dána možnost se smysluplně vyjádřit ke stanovisku VPR, které se výrazně odlišovalo od původního návrhu klasifikace jak s ohledem na použité vědecké odůvodnění, tak konečné stanovisko ke klasifikaci TiO2. Kdyby naproti tomu byla žalobcům dána dostatečná a formální možnost vyjádřit se ke stanovisku VPR při přijímání, dospěl by rozhodovací proces pravděpodobně k jinému výsledku.

                  6.

                  Šestý žalobní důvod vychází z toho, že Komise přijetím napadeného rozhodnutí bez předchozího provedení a dokumentace posouzení vlivů porušila její závazky vyplývající z interinstitucionální dohody o zdokonalení tvorby právních předpisů (3) a zásadu řádné správy.

         (1)  Nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) 2020/217 ze dne 4. října 2019, kterým se pro účely přizpůsobení vědeckotechnickému pokroku mění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1272/2008 o klasifikaci, označování a balení látek a směsí a kterým se uvedené nařízení opravuje (Úř. věst. 2020, L 44, s. 1).

         (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1272/2008 ze dne 16. prosince 2008 o klasifikaci, označování a balení látek a směsí, o změně a zrušení směrnic 67/548/EHS a 1999/45/ES a o změně nařízení (ES) č. 1907/2006 (Úř. věst. 2008, L 353, s. 1).

         (3)  Interinstitucionální dohoda mezi Evropským parlamentem, Radou Evropské unie a Evropskou komisí ze dne 13. dubna 2016 o zdokonalení tvorby právních předpisů (Úř. věst. 2016, L 123, s. 1).


title: Žádost o poradní stanovisko Soudního dvora ESVO předložená odvolacím soudem Borgarting Lagmannsrett dne 11. května 2020 ve věci Tor-Arne Martinez Haugland v. norská vláda (Věc E-4/20) 2020/C 308/07

text:
               17.9.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 308/21

      Žádost o poradní stanovisko Soudního dvora ESVO předložená odvolacím soudem Borgarting Lagmannsrett dne 11. května 2020 ve věci Tor-Arne Martinez Haugland v. norská vláda
      (Věc E-4/20)
      (2020/C 308/07)
      Dopisem ze dne 11. května 2020, který byl na podatelnu Soudního dvora ESVO doručen dne 11. května 2020, požádal Borgarting Lagmannsrett (odvolací soud Borgarting) Soudní dvůr ESVO ve věci Tor-Arne Martinez Haugland v. norská vláda o poradní stanovisko k následujícím otázkám:

                  1.

                  V souvislosti s posuzováním „stejného povolání“ uvedeného v článcích 1 a 4 směrnice se žádá o odpovědi na tyto otázky:

                              a.

                              Z jakého právního posouzení se bude vycházet a jaké faktory budou z právního hlediska relevantní při určování, zda povolání ve státě, kde byla získána kvalifikace, a v hostitelském státě představuje „stejné povolání“?

                              b.

                              Musí hostitelský stát při určování „stejného povolání“ vzít v úvahu odborné činnosti, které může dotyčný žadatel vykonávat ve státě, v němž byla získána kvalifikace, pouze pod dohledem a pod podmínkou, že žadatel zahájil studium dalšího vzdělávání a odbornou přípravu nebo se zavázal, že do dvou let takové studium a přípravu zahájí? Pokud ano, má nějaké důsledky skutečnost, že se žadatel rozhodl takové studium a přípravu nezahájit nebo se k tomu nezavázat?

                              c.

                              Jaký význam mají rozdíly v míře nezávislosti při výkonu povolání a odpovědnosti za pacienty při určování toho, zda se jedná o „stejné povolání“?

                  2.

                  Má možnost požadovat vyrovnávací opatření podle článku 14 směrnice 2005/36/ES vliv na výklad toho, co představuje „stejné povolání“? Pokud ano, jaký má tato skutečnost význam?

                  3.

                  Jak se z právního hlediska konkrétně posuzuje ustanovení čl. 2 odst. 1 písm. e) směrnice 2005/36/ES, podle něhož regulované vzdělávání a odborná příprava musí být „speciálně zaměřeny na výkon určitého povolání“?

                  4.

                  V souvislosti s články 28 a 31 Dohody o EHP se žádá o odpovědi na tyto otázky:

                              a.

                              Pokud žadatel nesplňuje požadavky na uznání kvalifikace podle článku 13 směrnice o odborných kvalifikacích ve spojení s článkem 14, může se dovolávat článků 28 a 31 Dohody o EHP jakožto základu pro výkon regulovaného povolání v hostitelském státě?

                              b.

                              V případě kladné odpovědi na tuto otázku, co bude poté z právního hlediska relevantním předmětem přezkumu podle článků 28 a 31?


title: Věc C-485/18: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 1. října 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État – Francie) – Groupe Lactalis v. Premier ministre, Ministre de l'Agriculture et de l'Alimentation, Garde des Sceaux, ministre de la Justice, Ministre de l'Économie et des Finances („Řízení o předběžné otázce – Nařízení (EU) č. 1169/2011 – Poskytování informací o potravinách spotřebitelům – Článek 9 odst. 1 písm. i) a čl. 26 odst. 2 písm. a) – Povinné uvedení země původu nebo místa provenience potravin – Opomenutí, které by mohlo uvádět spotřebitele v omyl – Článek 38 odst. 1 – Výslovně harmonizované otázky – Článek 39 odst. 2 – Přijímání vnitrostátních opatření předepisujících další povinné údaje týkající se země původu nebo místa provenience určitých druhů nebo skupin potravin – Podmínky – Existence prokázané spojitosti mezi jednou nebo několika vlastnostmi dotčených potravin a jejich původem nebo proveniencí – Pojmy ‚prokázaná spojitost‘ a ‚vlastnosti‘ – Doložení toho, že většina spotřebitelů přikládá poskytnutí této informace značný význam – Vnitrostátní opatření předepisující povinné uvedení domácího, evropského nebo mimoevropského původu mléka“)

text:
               23.11.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/6

      Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 1. října 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État – Francie) – Groupe Lactalis v. Premier ministre, Ministre de l'Agriculture et de l'Alimentation, Garde des Sceaux, ministre de la Justice, Ministre de l'Économie et des Finances
      (Věc C-485/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Nařízení (EU) č. 1169/2011 - Poskytování informací o potravinách spotřebitelům - Článek 9 odst. 1 písm. i) a čl. 26 odst. 2 písm. a) - Povinné uvedení země původu nebo místa provenience potravin - Opomenutí, které by mohlo uvádět spotřebitele v omyl - Článek 38 odst. 1 - Výslovně harmonizované otázky - Článek 39 odst. 2 - Přijímání vnitrostátních opatření předepisujících další povinné údaje týkající se země původu nebo místa provenience určitých druhů nebo skupin potravin - Podmínky - Existence prokázané spojitosti mezi jednou nebo několika vlastnostmi dotčených potravin a jejich původem nebo proveniencí - Pojmy ‚prokázaná spojitost‘ a ‚vlastnosti‘ - Doložení toho, že většina spotřebitelů přikládá poskytnutí této informace značný význam - Vnitrostátní opatření předepisující povinné uvedení domácího, evropského nebo mimoevropského původu mléka“)
      (2020/C 399/08)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Conseil d'État

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Groupe Lactalis

         Žalovaní: Premier ministre, Ministre de l'Agriculture et de l'Alimentation, Garde des Sceaux, ministre de la Justice, Ministre de l'Économie et des Finances

         Výrok

                  1)

                  Článek 26 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1169/2011 ze dne 25. října 2011 o poskytování informací o potravinách spotřebitelům, o změně nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1924/2006 a (ES) č. 1925/2006 a o zrušení směrnice Komise 87/250/EHS, směrnice Rady 90/496/EHS, směrnice Komise 1999/10/ES, směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/13/ES, směrnic Komise 2002/67/ES a 2008/5/ES a nařízení Komise (ES) č. 608/2004 musí být vykládán v tom smyslu, že povinné uvádění země původu nebo místa provenience mléka a mléka použitého jako složka musí být považováno za „otázku výslovně harmonizovanou“ tímto nařízením ve smyslu jeho čl. 38 odst. 1 v případech, že by opomenutí tohoto údaje mohlo uvádět spotřebitele v omyl, a že nebrání tomu, aby členské státy přijímaly na základě článku 39 uvedeného nařízení opatření ukládající povinnost uvádět další povinné údaje, za podmínky, že jsou tato opatření slučitelná s cílem, který sleduje unijní normotvůrce prostřednictvím výslovné harmonizace otázky povinného uvedení země původu nebo místa provenience, a že s takto uvedeným údajem tvoří konzistentní celek.

                  2)

                  Článek 39 nařízení č. 1169/2011 musí být vykládán v tom smyslu, že v případě existence vnitrostátních opatření, která jsou opodstatněna ochranou spotřebitele ve smyslu odstavce 1 tohoto článku, nemohou být oba požadavky stanovené v odstavci 2 uvedeného článku, tj. zaprvé „prokázaná spojitost mezi určitými vlastnostmi potraviny a jejím původem nebo proveniencí“ a zadruhé doložení toho, že „většina spotřebitelů přikládá poskytnutí této informace značný význam“, vykládány ve vzájemném spojení, takže existenci této prokázané spojitosti nelze posuzovat pouze na základě subjektivních aspektů spojených s významem asociace mezi určitými vlastnostmi dotčené potraviny a jejím původem nebo proveniencí, k níž může docházet u většiny spotřebitelů.

                  3)

                  Článek 39 odst. 2 nařízení č. 1169/2011 musí být vykládán v tom smyslu, že pod pojem „vlastnosti potraviny“ nespadá odolnost potraviny při dopravě a vůči riziku, že se během cesty zkazí, takže tuto odolnost nelze zohlednit při posuzování existence případné „prokázané spojitosti mezi určitými vlastnostmi potraviny a jejím původem nebo proveniencí“ ve smyslu uvedeného ustanovení.

         (1)  Úř. věst. C 352, 1.10.2018.


title: Věc C-601/18 P: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 24. září 2020 – Prysmian SpA, Prysmian Cavi e Sistemi Srl v. Evropská komise, The Goldman Sachs Group, Inc., Pirelli & C. SpA („Kasační opravný prostředek – Hospodářská soutěž – Kartelové dohody – Evropský trh s podzemními a podmořskými silovými kabely – Rozdělení trhu v rámci projektů – Jediné a trvající protiprávní jednání – Nástupnictví právních entit – Přičitatelnost protiprávního jednání – Zásada rovného zacházení – Zkreslení důkazů – Nařízení (ES) č. 1/2003 – Článek 20 – Vyšetřovací pravomoci Evropské komise v oblasti kartelových dohod – Pravomoc kopírovat údaje bez předchozího přezkumu a následně je zkoumat v prostorách Komise – Pokuty“)

text:
               23.11.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/7

      Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 24. září 2020 – Prysmian SpA, Prysmian Cavi e Sistemi Srl v. Evropská komise, The Goldman Sachs Group, Inc., Pirelli & C. SpA
      (Věc C-601/18 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Evropský trh s podzemními a podmořskými silovými kabely - Rozdělení trhu v rámci projektů - Jediné a trvající protiprávní jednání - Nástupnictví právních entit - Přičitatelnost protiprávního jednání - Zásada rovného zacházení - Zkreslení důkazů - Nařízení (ES) č. 1/2003 - Článek 20 - Vyšetřovací pravomoci Evropské komise v oblasti kartelových dohod - Pravomoc kopírovat údaje bez předchozího přezkumu a následně je zkoumat v prostorách Komise - Pokuty“)
      (2020/C 399/09)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Prysmian SpA, Prysmian Cavi e Sistemi Srl (zástupci: původně C. Tesauro a L. Armati, avvocati, poté C. Firth a C. Griesenbach, solicitors)

         Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: F. Castilla Contreras, C. Sjödin, T. Vecchi a P. Rossi, zmocněnci), The Goldman Sachs Group Inc. (zástupci: J. Koponen, advokát a A. Mangiaracina, avvocatessa), Pirelli & C. SpA, (zástupci: G. Rizza a M. Siragusa, avvocati)

         Výrok

                  1)

                  Kasační opravný prostředek se zamítá.

                  2)

                  Společnosti Prysmian SpA a Prysmian Cavi e Sistemi Srl ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

                  3)

                  Společnost Pirelli & C. SpA ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 427, 26.11.2018.


title: Věc C-649/18: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 1. října 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour d'appel de Paris – Francie) – A v. Daniel B, UD, AFP, B, L („Řízení o předběžné otázce – Humánní léčivé přípravky nepodléhající omezení výdeje na lékařský předpis – On-line prodej – Reklama na internetové stránky lékárny – Omezení – Zákaz slevy v případě objednávky přesahující určité množství a zákaz využívání služby placené reklamy v internetových vyhledávačích – Povinnost pacienta vyplnit před potvrzením své první objednávky na internetových stránkách zdravotní dotazník – Ochrana veřejného zdraví – Směrnice 2000/31/ES – Elektronický obchod – Článek 2 písm. a) – Služba informační společnosti – Článek 2 písm. h) – Koordinovaná oblast – Článek 3 – Zásada země původu – Odchylky – Odůvodnění – Ochrana veřejného zdraví – Ochrana důstojnosti povolání lékárníka – Předcházení nadměrnému užívání léčivých přípravků“)

text:
               23.11.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/8

      Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 1. října 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour d'appel de Paris – Francie) – A v. Daniel B, UD, AFP, B, L
      (Věc C-649/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Humánní léčivé přípravky nepodléhající omezení výdeje na lékařský předpis - On-line prodej - Reklama na internetové stránky lékárny - Omezení - Zákaz slevy v případě objednávky přesahující určité množství a zákaz využívání služby placené reklamy v internetových vyhledávačích - Povinnost pacienta vyplnit před potvrzením své první objednávky na internetových stránkách zdravotní dotazník - Ochrana veřejného zdraví - Směrnice 2000/31/ES - Elektronický obchod - Článek 2 písm. a) - Služba informační společnosti - Článek 2 písm. h) - Koordinovaná oblast - Článek 3 - Zásada země původu - Odchylky - Odůvodnění - Ochrana veřejného zdraví - Ochrana důstojnosti povolání lékárníka - Předcházení nadměrnému užívání léčivých přípravků“)
      (2020/C 399/10)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Cour d'appel de Paris

         Účastníci původního řízení

         Odvolatelka: A

         Odpůrci: Daniel B, UD, AFP, B, L

         Výrok

      Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/31/ES ze dne 8. června 2000 o některých právních aspektech služeb informační společnosti, zejména elektronického obchodu, na vnitřním trhu („směrnice o elektronickém obchodu“) musí být vykládána v tom smyslu, že:

                  —

                  nebrání tomu, aby členský stát místa určení služby on-line prodeje léčivých přípravků nepodléhajících omezení výdeje na lékařský předpis uplatňoval vůči poskytovateli této služby usazenému v jiném členském státě vnitrostátní právní úpravu, která zakazuje lékárnám, aby své zákazníky oslovovaly prostřednictvím určitých postupů a prostředků, zejména těch, které spočívají v hromadném rozesílání listovních zásilek a reklamních letáků mimo prostory jejich provozoven, za podmínky, že zmíněná právní úprava nevede k tomu, že by dotčenému poskytovateli bránila provádět jakoukoliv reklamu mimo prostory jeho lékárny bez ohledu na nosič této reklamy nebo její rozsah, což musí ověřit předkládající soud;

                  —

                  nebrání tomu, aby členský stát místa určení služby on-line prodeje léčivých přípravků nepodléhajících omezení výdeje na lékařský předpis uplatňoval vůči poskytovateli této služby usazenému v jiném členském státě vnitrostátní právní úpravu, která zakazuje lékárnám činit reklamní nabídky, jejichž cílem je poskytnout slevu z celkové ceny objednávky léčivých přípravků při překročení určité částky, avšak za podmínky, že takový zákaz je dostatečným způsobem vymezen a týká se pouze léčivých přípravků, a nikoliv pouhých parafarmaceutických přípravků, což musí ověřit předkládající soud;

                  —

                  nebrání tomu, aby členský stát místa určení služby on-line prodeje léčivých přípravků nepodléhajících omezení výdeje na lékařský předpis uplatňoval vůči poskytovateli této služby usazenému v jiném členském státě vnitrostátní právní úpravu, která lékárnám, jež prodávají takové léčivé přípravky, ukládá povinnost zařadit do procesu objednávky léčivých přípravků on-line zdravotní dotazník;

                  —

                  brání tomu, aby členský stát místa určení služby on-line prodeje léčivých přípravků nepodléhajících omezení výdeje na lékařský předpis uplatňoval vůči poskytovateli této služby usazenému v jiném členském státě vnitrostátní právní úpravu, která lékárnám, jež prodávají takové léčivé přípravky, zakazuje využívat službu placené reklamy v internetových vyhledávačích a srovnávačích cen, ledaže by před předkládajícím soudem bylo náležitě prokázáno, že taková právní úprava je způsobilá zaručit dosažení cíle ochrany veřejného zdraví a nepřekračuje meze toho, co je k dosažení tohoto cíle nezbytné.

         (1)  Úř. věst. C 4, 7.1.2019.


title: Věc C-157/19 P: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 1. října 2020 – Ehab Makhlouf v. Rada Evropské unie („Kasační opravný prostředek – Společná zahraniční a bezpečnostní politika – Omezující opatření přijatá vůči Syrské arabské republice – Opatření namířená proti předním podnikatelkám a podnikatelům působícím v Sýrii – Seznam osob, kterým se zmrazují finanční prostředky a hospodářské zdroje – Zařazení navrhovatelova jména na seznam – Žaloba na neplatnost“)

text:
               23.11.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/11

      Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 1. října 2020 – Ehab Makhlouf v. Rada Evropské unie
      (Věc C-157/19 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vůči Syrské arabské republice - Opatření namířená proti předním podnikatelkám a podnikatelům působícím v Sýrii - Seznam osob, kterým se zmrazují finanční prostředky a hospodářské zdroje - Zařazení navrhovatelova jména na seznam - Žaloba na neplatnost“)
      (2020/C 399/13)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Ehab Makhlouf (zástupce: E. Ruchat, advokát)

         Další účastnice řízení: Rada Evropské unie (zástupci: V. Piessevaux a S. Kyriakopoulou, zmocněnci)

         Výrok

                  1)

                  Kasační opravný prostředek se zamítá.

                  2)

                  Ehabu Makhlouf se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 172, 20.5.2019.


title: Věc C-158/19 P: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 1. října 2020 – Razan Othman v. Rada Evropské unie („Kasační opravný prostředek – Společná zahraniční a bezpečnostní politika – Omezující opatření přijatá vůči Syrské arabské republice – Opatření namířená proti předním podnikatelkám a podnikatelům působícím v Sýrii – Seznam osob a subjektů, na které se vztahuje zmrazení finančních prostředků a hospodářských zdrojů – Zařazení jména navrhovatelky – Žaloba na neplatnost“)

text:
               23.11.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/11

      Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 1. října 2020 – Razan Othman v. Rada Evropské unie
      (Věc C-158/19 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vůči Syrské arabské republice - Opatření namířená proti předním podnikatelkám a podnikatelům působícím v Sýrii - Seznam osob a subjektů, na které se vztahuje zmrazení finančních prostředků a hospodářských zdrojů - Zařazení jména navrhovatelky - Žaloba na neplatnost“)
      (2020/C 399/14)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Razan Othman (zástupce: E. Ruchat, advokát)

         Další účastnice řízení: Rada Evropské unie (zástupci: V. Piessevaux a S. Kyriakopoulou, zmocněnci)

         Výrok

                  1)

                  Kasační opravný prostředek se zamítá.

                  2)

                  Razan Othman se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 172, 20.5.2019.


title: Věc C-159/19 P: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 1. října 2020 – Syriatel Mobile Telecom (Joint Stock Company) v. Rada Evropské unie („Kasační opravný prostředek – Společná zahraniční a bezpečnostní politika – Omezující opatření přijatá vůči Syrské arabské republice – Opatření namířena proti některým osobám a subjektům vykonávajícím jejich činnost v Sýrii – Seznam osob a subjektů, na které se vztahuje zmrazení finančních prostředků a hospodářských zdrojů – Zařazení jména navrhovatelky – Žaloba na neplatnost“)

text:
               23.11.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/12

      Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 1. října 2020 – Syriatel Mobile Telecom (Joint Stock Company) v. Rada Evropské unie
      (Věc C-159/19 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vůči Syrské arabské republice - Opatření namířena proti některým osobám a subjektům vykonávajícím jejich činnost v Sýrii - Seznam osob a subjektů, na které se vztahuje zmrazení finančních prostředků a hospodářských zdrojů - Zařazení jména navrhovatelky - Žaloba na neplatnost“)
      (2020/C 399/15)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Syriatel Mobile Telecom (Joint Stock Company) (zástupce: E. Ruchat, advokát)

         Další účastnice řízení: Rada Evropské unie (zástupci: V. Piessevaux a S. Kyriakopoulou, zmocněnci)

         Výrok

                  1)

                  Kasační opravný prostředek se zamítá.

                  2)

                  Společnosti Syriatel Mobile Telecom (Joint Stock Company) se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 172, 20.5.2019.


title: Věc C-223/19: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 24. září 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landesgericht Wiener Neustadt – Rakousko) – YS v. NK („Řízení o předběžné otázce – Rovné zacházení v zaměstnání a povolání – Směrnice 2000/78/ES a 2006/54/ES – Oblast působnosti – Zákaz nepřímé diskriminace na základě věku nebo pohlaví – Odůvodnění – Vnitrostátní právní předpisy upravující srážky z důchodů vyplácených přímo jejich příjemcům ze strany podniků kontrolovaných většinově státem, jakož i zrušení valorizace výše důchodů – Články 16, 17, 20 a 21 Listiny základních práv Evropské unie – Použitelnost – Diskriminace na základě majetku – Zásah do smluvní svobody – Porušení práva na vlastnictví – Článek 47 Listiny základních práv – Právo na účinnou soudní ochranu“)

text:
               23.11.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/12

      Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 24. září 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landesgericht Wiener Neustadt – Rakousko) – YS v. NK
      (Věc C-223/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Rovné zacházení v zaměstnání a povolání - Směrnice 2000/78/ES a 2006/54/ES - Oblast působnosti - Zákaz nepřímé diskriminace na základě věku nebo pohlaví - Odůvodnění - Vnitrostátní právní předpisy upravující srážky z důchodů vyplácených přímo jejich příjemcům ze strany podniků kontrolovaných většinově státem, jakož i zrušení valorizace výše důchodů - Články 16, 17, 20 a 21 Listiny základních práv Evropské unie - Použitelnost - Diskriminace na základě majetku - Zásah do smluvní svobody - Porušení práva na vlastnictví - Článek 47 Listiny základních práv - Právo na účinnou soudní ochranu“)
      (2020/C 399/16)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Landesgericht Wiener Neustadt

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: YS

         Žalovaná: NK

         Výrok

                  1)

                  Směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání, a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/54/ES ze dne 5. července 2006 o zavedení zásady rovných příležitostí a rovného zacházení pro muže a ženy v oblasti zaměstnání a povolání musí být vykládány v tom smyslu, že do jejich působnosti spadají právní předpisy členského státu, podle nichž musí bývalý zaměstnavatel srazit u zdroje část z výše podnikového důchodu, který se smluvně zavázal přímo vyplácet svému bývalému zaměstnanci, a podle nichž pozbývá účinku smluvně sjednaná valorizace výše tohoto důchodu.

                  2)

                  Článek 5 písm. c) a čl. 7 písm. a) bod iii) směrnice 2006/54 musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání právní úpravě členského státu, podle které přicházejí příjemci důchodu, který se jim smluvně zavázal přímo vyplácet podnik kontrolovaný státem a který překračuje určité prahové hodnoty stanovené v této právní úpravě, jednak o částku sráženou z části tohoto důchodu, která přesahuje některou z těchto prahových hodnot, a jednak o nárok na smluvně dohodnutou valorizaci uvedeného důchodu, i když procentní podíl bývalých zaměstnanců, u nichž byla výše takového podnikového důchodu dotčena uvedenou právní úpravou, je podstatně vyšší u bývalých zaměstnanců mužského pohlaví spadajících do působnosti této právní úpravy než u bývalých zaměstnankyň spadajících pod tuto úpravu, za předpokladu, že jsou tyto důsledky odůvodněny objektivními faktory prostými jakékoli diskriminace na základě pohlaví, což musí ověřit předkládající soud.

                  3)

                  Článek 2 odst. 1 a 2 písm. b) směrnice 2000/78 musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání právní úpravě členského státu, podle které příjemci důchodu, který se jim smluvně zavázal přímo vyplácet podnik kontrolovaný státem a který překračuje určité prahové hodnoty stanovené v této právní úpravě, přicházejí jednak o částku sráženou z části tohoto důchodu, která přesahuje některou z těchto prahových hodnot, a jednak o nárok na smluvně dohodnutou valorizaci uvedeného důchodu, pouze z toho důvodu, že se uvedená právní úprava týká pouze příjemců, kteří překročili určitý věk.

                  4)

                  Články 16, 17, 20 a 21 Listiny základních práv Evropské unie musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání právní úpravě členského státu, podle které příjemci důchodu, který se jim smluvně zavázal přímo vyplácet podnik kontrolovaný státem a který překračuje určité prahové hodnoty stanovené v této právní úpravě, přicházejí jednak o částku sráženou z části tohoto důchodu, která přesahuje některou z těchto prahových hodnot, a jednak o nárok na smluvně dohodnutou valorizaci uvedeného důchodu.

                  5)

                  Článek 47 Listiny základních práv Evropské unie musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání tomu, aby členský stát ve svém právním řádu neupravil samostatný procesní prostředek určený primárně k přezkumu souladu vnitrostátních ustanovení provádějících unijní právo s tímto právem, pokud existuje možnost odpovídajícího incidenčního přezkumu.

         (1)  Úř. věst. C 187, 3.6.2019.


title: Věc C-233/19: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 30. září 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour du travail de Liège – Belgie) – B. v. Centre public d'action sociale de Liège („Řízení o předběžné otázce – Prostor svobody, bezpečnosti a práva – Směrnice 2008/115/ES – Navracení neoprávněně pobývajících státních příslušníků třetích zemí – Vážně nemocný státní příslušník třetí země – Rozhodnutí o navrácení – Opravný prostředek k soudu – Automatický odkladný účinek – Podmínky – Přiznání sociální pomoci – Články 19 a 47 Listiny základních práv Evropské unie“)

text:
               23.11.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/13

      Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 30. září 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour du travail de Liège – Belgie) – B. v. Centre public d'action sociale de Liège
      (Věc C-233/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Prostor svobody, bezpečnosti a práva - Směrnice 2008/115/ES - Navracení neoprávněně pobývajících státních příslušníků třetích zemí - Vážně nemocný státní příslušník třetí země - Rozhodnutí o navrácení - Opravný prostředek k soudu - Automatický odkladný účinek - Podmínky - Přiznání sociální pomoci - Články 19 a 47 Listiny základních práv Evropské unie“)
      (2020/C 399/17)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Cour du travail de Liège

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: B.

         Žalovaný: Centre public d'action sociale de Liège

         Výrok

      Články 5 a 13 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/115/ES ze dne 16. prosince 2008 o společných normách a postupech v členských státech při navracení neoprávněně pobývajících státních příslušníků třetích zemí ve spojení s čl. 19 odst. 2 a článkem 47 Listiny základních práv Evropské unie musí být vykládány v tom smyslu, že vnitrostátní soud, jemuž byl předložen spor v oblasti sociální pomoci, jehož výsledek závisí na případném odkladu účinků rozhodnutí o navrácení přijatého vůči vážně nemocnému státnímu příslušníku třetí země, musí mít za to, že žaloba znějící na zrušení tohoto rozhodnutí a na odklad jeho výkonu má automaticky za následek odklad výkonu uvedeného rozhodnutí, i když takový odklad z použití vnitrostátní právní úpravy nevyplývá, pokud:

                  —

                  tato žaloba obsahuje argumentaci, která směřuje k prokázání, že výkon téhož rozhodnutí by tohoto státního příslušníka třetí země vystavil vážnému riziku, že se jeho zdravotní stav závažným a nevratným způsobem zhorší, a která se nejeví jako zjevně neopodstatněná, a

                  —

                  tato právní úprava nestanoví jiné opravné prostředky, které jsou upraveny přesnými, jasnými a předvídatelnými pravidly a se kterými je spojen automatický odklad výkonu takového rozhodnutí.

         (1)  Úř. věst. C 164, 13.5.2019.


title: Věc C-260/19 P: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 1. října 2020 – Bena Properties Co. SA v. Rada Evropské unie („Kasační opravný prostředek – Společná zahraniční a bezpečnostní politika – Omezující opatření přijatá vůči Syrské arabské republice – Opatření zaměřená proti určitým osobám a subjektům vykonávajícím činnosti v Sýrii – Seznam osob a subjektů, na které se vztahuje zmrazení finančních prostředků a hospodářských zdrojů – Zařazení jména navrhovatelky – Žaloba na neplatnost“)

text:
               23.11.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/14

      Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 1. října 2020 – Bena Properties Co. SA v. Rada Evropské unie
      (Věc C-260/19 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vůči Syrské arabské republice - Opatření zaměřená proti určitým osobám a subjektům vykonávajícím činnosti v Sýrii - Seznam osob a subjektů, na které se vztahuje zmrazení finančních prostředků a hospodářských zdrojů - Zařazení jména navrhovatelky - Žaloba na neplatnost“)
      (2020/C 399/18)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Bena Properties Co. SA (zástupce: E. Ruchat, advokát)

         Další účastnice řízení: Rada Evropské unie (zástupci: V. Piessevaux a S. Kyriakopoulou, zmocněnci)

         Výrok

                  1)

                  Kasační opravný prostředek se zamítá.

                  2)

                  Společnosti Bena Properties Co. SA se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 187, 3. 6. 2019.


title: Věc C-261/19 P: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 1. října 2020 – Cham Holding Co. SA v. Rada Evropské unie („Kasační opravný prostředek – Společná zahraniční a bezpečnostní politika – Omezující opatření přijatá vůči Syrské arabské republice – Opatření namířená proti některým osobám a subjektům působícím v Sýrii – Seznam osob a subjektů, na které se vztahuje zmrazení finančních prostředků a hospodářských zdrojů – Zařazení názvu navrhovatelky – Žaloba na neplatnost“)

text:
               23.11.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/15

      Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 1. října 2020 – Cham Holding Co. SA v. Rada Evropské unie
      (Věc C-261/19 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vůči Syrské arabské republice - Opatření namířená proti některým osobám a subjektům působícím v Sýrii - Seznam osob a subjektů, na které se vztahuje zmrazení finančních prostředků a hospodářských zdrojů - Zařazení názvu navrhovatelky - Žaloba na neplatnost“)
      (2020/C 399/19)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Cham Holding Co. SA (zástupce: E. Ruchat, advokát)

         Další účastnice řízení: Rada Evropské unie (zástupci: V. Piessevaux a S. Kyriakopoulou, zmocněnci)

         Výrok

                  1)

                  Kasační opravný prostředek se zčásti odmítá a zčásti zamítá.

                  2)

                  Společnosti Cham Holding Co. SA se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 187, 3.6.2019.


title: Věc C-331/19: Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 1. října 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemsko) – Staatssecretaris van Financiën v. X („Řízení o předběžné otázce – Daně – Daň z přidané hodnoty (DPH) – Směrnice 2006/112/ES – Článek 98 – Možnost členských států uplatňovat sníženou sazbu DPH na některá dodání zboží a poskytnutí služeb – Bod 1 příloha III – Pojmy ‚potraviny pro lidskou spotřebu‘ a ‚výrobky obvykle určené k použití jako doplněk nebo náhražka potravin‘ – Afrodiziaka“)

text:
               23.11.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/15

      Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 1. října 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemsko) – Staatssecretaris van Financiën v. X
      (Věc C-331/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Daně - Daň z přidané hodnoty (DPH) - Směrnice 2006/112/ES - Článek 98 - Možnost členských států uplatňovat sníženou sazbu DPH na některá dodání zboží a poskytnutí služeb - Bod 1 příloha III - Pojmy ‚potraviny pro lidskou spotřebu‘ a ‚výrobky obvykle určené k použití jako doplněk nebo náhražka potravin‘ - Afrodiziaka“)
      (2020/C 399/20)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      Hoge Raad der Nederlanden

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Staatssecretaris van Financiën

         Žalovaný: X

         Výrok

      Pojmy „potraviny pro lidskou spotřebu“ a „výrobky obvykle určené k použití jako doplněk nebo náhražka potravin“ uvedené v bodě 1 přílohy III směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty musí být vykládány v tom smyslu, že se vztahují na všechny výrobky, které obsahují stavební, energetické a regulační živiny lidského organismu, které jsou nezbytné pro udržování, fungování a rozvoj tohoto organismu, které jsou spotřebovány za účelem dodání těchto živin tomuto organismu.

         (1)  Úř. věst. C 255, 29.7.2019.


title: Věc C-348/19 P: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 1. října 2020 – Drex Technologies SA v. Rada Evropské unie („Kasační opravný prostředek – Společná zahraniční a bezpečnostní politika – Omezující opatření přijatá vůči Syrské arabské republice – Opatření namířená proti určitým osobám a subjektům vykonávajícím své činnosti v Sýrii – Seznam osob a subjektů, na které se vztahuje zmrazení finančních prostředků a hospodářských zdrojů – Zařazení jména navrhovatelky – Žaloba na neplatnost“)

text:
               23.11.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/16

      Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 1. října 2020 – Drex Technologies SA v. Rada Evropské unie
      (Věc C-348/19 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vůči Syrské arabské republice - Opatření namířená proti určitým osobám a subjektům vykonávajícím své činnosti v Sýrii - Seznam osob a subjektů, na které se vztahuje zmrazení finančních prostředků a hospodářských zdrojů - Zařazení jména navrhovatelky - Žaloba na neplatnost“)
      (2020/C 399/21)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Drex Technologies SA (zástupce: E. Ruchat, advokát)

         Další účastnice řízení: Rada Evropské unie (zástupci: V. Piessevaux a S. Kyriakopoulou, zmocněnci)

         Výrok

                  1)

                  Kasační opravný prostředek se zamítá.

                  2)

                  Společnosti Drex Technologies SA se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 213, 24.6.2019.


title: Věc C-349/19 P: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 1. října 2020 – Almashreq Investment Fund v. Rada Evropské unie („Kasační opravný prostředek – Společná zahraniční a bezpečnostní politika – Omezující opatření přijatá vůči Syrské arabské republice – Opatření namířená proti předním podnikatelkám a podnikatelům působícím v Sýrii – Seznam osob a subjektů, na které se vztahuje zmrazení finančních prostředků a hospodářských zdrojů – Zařazení jména navrhovatelky – Žaloba na neplatnost“)

text:
               23.11.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/16

      Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 1. října 2020 – Almashreq Investment Fund v. Rada Evropské unie
      (Věc C-349/19 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vůči Syrské arabské republice - Opatření namířená proti předním podnikatelkám a podnikatelům působícím v Sýrii - Seznam osob a subjektů, na které se vztahuje zmrazení finančních prostředků a hospodářských zdrojů - Zařazení jména navrhovatelky - Žaloba na neplatnost“)
      (2020/C 399/22)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Almashreq Investment Fund (zástupce: E. Ruchat, advokát)

         Další účastnice řízení: Rada Evropské unie (zástupci: V. Piessevaux a S. Kyriakopoulou, zmocněnci)

         Výrok

                  1)

                  Kasační opravný prostředek se zamítá.

                  2)

                  Společnosti Almashreq Investment Fund se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 213, 24.6.2019.


title: Věc C-350/19 P: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 1. října 2020 – Souruh SA v. Rada Evropské unie („Kasační opravný prostředek – Společná zahraniční a bezpečnostní politika – Omezující opatření přijatá vůči Syrské arabské republice – Opatření namířená proti určitým osobám a subjektům vykonávajícím činnosti v Sýrii – Seznam osob a subjektů, na které se vztahuje zmrazení finančních prostředků a hospodářských zdrojů – Zařazení jména navrhovatelky – Žaloba na neplatnost“)

text:
               23.11.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/17

      Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 1. října 2020 – Souruh SA v. Rada Evropské unie
      (Věc C-350/19 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vůči Syrské arabské republice - Opatření namířená proti určitým osobám a subjektům vykonávajícím činnosti v Sýrii - Seznam osob a subjektů, na které se vztahuje zmrazení finančních prostředků a hospodářských zdrojů - Zařazení jména navrhovatelky - Žaloba na neplatnost“)
      (2020/C 399/23)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Souruh SA (zástupce: E. Ruchat, advokát)

         Další účastnice řízení: Rada Evropské unie (zástupci: V. Piessevaux a S. Kyriakopoulou, zmocněnci)

         Výrok

                  1)

                  Kasační opravný prostředek se zamítá.

                  2)

                  Společnosti Souruh SA se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 213, 24.6.2019.


title: Věc C-402/19: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 30. září 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour du travail de Liège – Belgie) – LM v. Centre public d'action sociale de Seraing („Řízení o předběžné otázce – Prostor svobody, bezpečnosti a práva – Směrnice 2008/115/ES – Navracení neoprávněně pobývajících státních příslušníků třetích zemí – Rodič vážně nemocného zletilého dítěte – Rozhodnutí o navrácení – Opravný prostředek k soudu – Automatický odkladný účinek – Záruky pro případ neukončeného návratu – Základní potřeby – Články 7, 19 a 47 Listiny základních práv Evropské unie“)

text:
               23.11.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/17

      Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 30. září 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour du travail de Liège – Belgie) – LM v. Centre public d'action sociale de Seraing
      (Věc C-402/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Prostor svobody, bezpečnosti a práva - Směrnice 2008/115/ES - Navracení neoprávněně pobývajících státních příslušníků třetích zemí - Rodič vážně nemocného zletilého dítěte - Rozhodnutí o navrácení - Opravný prostředek k soudu - Automatický odkladný účinek - Záruky pro případ neukončeného návratu - Základní potřeby - Články 7, 19 a 47 Listiny základních práv Evropské unie“)
      (2020/C 399/24)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Cour du travail de Liège

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: LM

         Žalovaný: Centre public d'action sociale de Seraing

         Výrok

      Články 5, 13 a 14 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/115/ES ze dne 16. prosince 2008 o společných normách a postupech v členských státech při navracení neoprávněně pobývajících státních příslušníků třetích zemí ve spojení s článkem 7, čl. 19 odst. 2, jakož i s články 21 a 47 Listiny základních práv Evropské unie musí být vykládány v tom smyslu, že brání vnitrostátním právním předpisům, které nestanoví, že základní potřeby státního příslušníka třetí země jsou v co největší míře zabezpečovány, pokud:

                  —

                  tento státní příslušník třetí země podal opravný prostředek proti rozhodnutí o navrácení, které vůči němu bylo přijato;

                  —

                  zletilé dítě tohoto státního příslušníka třetí země trpí vážným onemocněním;

                  —

                  přítomnost uvedeného státního příslušníka třetí země u tohoto zletilého dítěte je nezbytná;

                  —

                  jménem uvedeného zletilého dítěte byl podán opravný prostředek proti rozhodnutí o navrácení, které vůči němu bylo přijato, jehož výkon by jej mohl vystavit vážnému riziku, že se jeho zdravotní stav závažným a nevratným způsobem zhorší, a

                  —

                  tentýž státní příslušník třetí země nemá prostředky na to, aby své potřeby zabezpečil sám.

         (1)  Úř. věst. C 255, 29.7.2019.


title: Věc C-405/19: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 1. října 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hof van Cassatie – Belgie) – Vos Aannemingen BVBA v. Belgische Staat („Řízení o předběžné otázce – Daně – Společný systém daně z přidané hodnoty (DPH) – Šestá směrnice 77/388/EHS – Článek 17 odst. 2 písm. a) – Nárok na odpočet daně zaplacené na vstupu – Služby, které přinesly prospěch i třetím osobám – Existence přímé a bezprostřední souvislosti s hospodářskou činností osoby povinné k dani – Existence přímé a bezprostřední souvislosti s jedním nebo několika plněními uskutečněnými na výstupu“)

text:
               23.11.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/18

      Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 1. října 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hof van Cassatie – Belgie) – Vos Aannemingen BVBA v. Belgische Staat
      (Věc C-405/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Daně - Společný systém daně z přidané hodnoty (DPH) - Šestá směrnice 77/388/EHS - Článek 17 odst. 2 písm. a) - Nárok na odpočet daně zaplacené na vstupu - Služby, které přinesly prospěch i třetím osobám - Existence přímé a bezprostřední souvislosti s hospodářskou činností osoby povinné k dani - Existence přímé a bezprostřední souvislosti s jedním nebo několika plněními uskutečněnými na výstupu“)
      (2020/C 399/25)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      Hof van Cassatie

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Vos Aannemingen BVBA

         Žalovaný: Belgische Staat

         Výrok

                  1)

                  Článek 17 odst. 2 písm. a) šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně, ve znění směrnice Rady 95/7/ES ze dne 10. dubna 1995, musí být vykládán v tom smyslu, že okolnost, že z výdajů, které osoba povinná k dani, která je realitním developerem, vynaložila v rámci projede bytů na náklady na reklamu, administrativní náklady a odměny realitním makléřům, má prospěch i třetí osoba, nebrání tomu, aby tato osoba povinná k dani mohla provést úplný odpočet daně z přidané hodnoty zaplacené na vstupu v souvislosti s těmito výdaji, pokud jednak existuje přímá a bezprostřední souvislosti mezi uvedenými výdaji a hospodářskou činností osoby povinné k dani a jednak je prospěch třetí osoby vedlejší ve vztahu k potřebám k podniku osoby povinné k dani.

                  2)

                  Článek 17 odst. 2 písm. a) šesté směrnice 77/388, ve znění směrnice 95/7, musí být vykládán v tom smyslu, že okolnost, že z výdajů vynaložených osobou povinnou k dani má prospěch i třetí osoba, nebrání tomu, aby tato osoba povinná k dani mohla provést úplný odpočet daně z přidané hodnoty zaplacené na vstupu v souvislosti s těmito výdaji, v případě, kdy tyto výdaje nejsou součástí režijních nákladů osoby povinné k dani, ale představují náklady, které lze přiřadit k určitým plněním na výstupu, pokud mezi uvedenými náklady a zdanitelnými plněními osoby povinné k dani existuje přímá a bezprostřední souvislost, což přísluší posoudit předkládajícímu soudu s ohledem na všechny okolnosti, za kterých tato plnění proběhla.

                  3)

                  Článek 17 odst. 2 písm. a) šesté směrnice 77/388, ve znění směrnice 95/7, musí být vykládán v tom smyslu, že v případě, kdy má třetí osoba prospěch z výdajů vynaložených osobou povinnou k dani, okolnost, že posledně uvedená má možnost část takto vynaložených výdajů přenést na tuto třetí osobu, představuje, společně se všemi ostatními okolnostmi, za kterých proběhla dotčená plnění, jednu ze skutečností, které musí předkládající soud zohlednit pro účely určení rozsahu nároku osoby povinné k dani na odpočet daně z přidané hodnoty.

         (1)  Úř. věst. C 288, 26.8.2019.


title: Věc C-516/19: Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 24. září 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgericht Berlin – Německo) – NMI Technologietransfer GmbH v. EuroNorm GmbH („Řízení o předběžné otázce – Státní podpory – Články 107 a 108 SFEU – Nařízení (EU) č. 651/2014 – Vynětí některých kategorií podpor slučitelných s vnitřním trhem – Příloha I – Malé a střední podniky – Definice – Kritérium nezávislosti – Článek 3 odst. 1 – Nezávislý podnik – Článek 3 odst. 4 – Vyloučení – Nepřímé ovládání 25 % základního kapitálu nebo hlasovacích práv veřejnými subjekty – Pojmy ‚ovládání‘ a ‚veřejné subjekty‘“)

text:
               23.11.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/19

      Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 24. září 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgericht Berlin – Německo) – NMI Technologietransfer GmbH v. EuroNorm GmbH
      (Věc C-516/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Státní podpory - Články 107 a 108 SFEU - Nařízení (EU) č. 651/2014 - Vynětí některých kategorií podpor slučitelných s vnitřním trhem - Příloha I - Malé a střední podniky - Definice - Kritérium nezávislosti - Článek 3 odst. 1 - Nezávislý podnik - Článek 3 odst. 4 - Vyloučení - Nepřímé ovládání 25 % základního kapitálu nebo hlasovacích práv veřejnými subjekty - Pojmy ‚ovládání‘ a ‚veřejné subjekty‘“)
      (2020/C 399/26)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Verwaltungsgericht Berlin

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: NMI Technologietransfer GmbH

         Žalovaná: EuroNorm GmbH

         Výrok

      Článek 3 odst. 4 přílohy I nařízení Komise (EU) č. 651/2014 ze dne 17. června 2014, kterým se v souladu s články 107 a 108 [SFEU] prohlašují určité kategorie podpory za slučitelné s vnitřním trhem, musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání vnitrostátní právní úpravě, která vylučuje, aby podnik mohl být považován za malý nebo střední podnik, pokud je orgán jiného podniku, který vlastní převážnou část základního kapitálu prvně uvedeného podniku, třebaže není oprávněn zajišťovat jeho každodenní řízení, tvořen převážně členy, kteří zastupují veřejné subjekty ve smyslu tohoto ustanovení, takže uvedené veřejné subjekty z tohoto samotného důvodu prvně uvedený podnik společně nepřímo ovládají ve smyslu téhož ustanovení, přičemž:

                  —

                  pojem „veřejné subjekty“, který je součástí uvedeného ustanovení, má zahrnovat takové entity, jako jsou univerzity, jiné vysoké školy a obchodní a průmyslová komora, pokud byly tyto entity zřízeny za zvláštním účelem uspokojování potřeb obecného zájmu, mají právní osobnost a jsou převážně financovány či přímo nebo nepřímo ovládány státem, územními samosprávnými celky nebo jinými veřejnými subjekty, přičemž v tomto ohledu není důležité, že osoby jmenované na návrh uvedených entit funkce v dotyčném podniku vykonávají bez nároku na odměnu, pokud byly navrženy a jmenovány jakožto členové těchto subjektů, a

                  —

                  pro účely existence takového ovládání postačuje, aby veřejné subjekty společně, byť nepřímo, vlastnily alespoň 25 % základního kapitálu nebo hlasovacích práv dotyčného podniku, a to v souladu se zněním statutu podniku, který prvně uvedený podnik přímo ovládá, aniž je nutné dále zkoumat to, zda jsou tyto veřejné subjekty schopné prvně uvedený podnik ovlivňovat a koordinovat, jak budou jejich zástupci fakticky vykonávat svá hlasovací práva, nebo to, zda tito zástupci zájmy uvedených subjektů skutečně zohledňují.

         (1)  Úř. věst. C 328, 30.9.2019.


title: Věc C-526/19: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 1. října 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État – Francie) – Entoma SAS v. Ministre de l’Économie et des Finances, Ministre de l'Agriculture et de l'Alimentation („Řízení o předběžné otázce – Bezpečnost potravin – Nové potraviny a nové složky potravin – Nařízení (ES) č. 258/97 – Článek 1 odst. 2 písm. e) – Pojem ‚složky potravin izolované z živočichů‘ – Uvádění na trh – Celý hmyz určený pro lidskou spotřebu“)

text:
               23.11.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/20

      Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 1. října 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État – Francie) – Entoma SAS v. Ministre de l’Économie et des Finances, Ministre de l'Agriculture et de l'Alimentation
      (Věc C-526/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Bezpečnost potravin - Nové potraviny a nové složky potravin - Nařízení (ES) č. 258/97 - Článek 1 odst. 2 písm. e) - Pojem ‚složky potravin izolované z živočichů‘ - Uvádění na trh - Celý hmyz určený pro lidskou spotřebu“)
      (2020/C 399/27)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Conseil d'État

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Entoma SAS

         Žalovaní: Ministre de l’Économie et des Finances, Ministre de l'Agriculture et de l'Alimentation

         Výrok

      Článek 1 odst. 2 písm. e) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 258/97 ze dne 27. ledna 1997 o nových potravinách a nových složkách potravin, ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 596/2009 ze dne 18. června 2009, musí být vykládán v tom smyslu, že toto nařízení se nevztahuje na potraviny sestávající z celých živočichů a které jsou jako takové určené ke konzumaci, včetně celého hmyzu.

         (1)  Úř. věst. C 328, 30.9.2019.


title: Věc C-603/19: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 1. října 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Špecializovaného trestného súdu – Slovensko) – trestní řízení proti TG, UF („Řízení o předběžné otázce – Ochrana finančních zájmů Evropské unie – Článek 325 SFEU – Trestní řízení o trestných činech dotačních podvodů, v jejichž rámci byly částečně vyplaceny finanční prostředky z rozpočtu Evropské unie – Vnitrostátní právo, které státním orgánům neumožňuje v rámci trestního řízení vymáhat dotace z titulu náhrady škody způsobené trestnými činy“)

text:
               23.11.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/20

      Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 1. října 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Špecializovaného trestného súdu – Slovensko) – trestní řízení proti TG, UF
      (Věc C-603/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Ochrana finančních zájmů Evropské unie - Článek 325 SFEU - Trestní řízení o trestných činech dotačních podvodů, v jejichž rámci byly částečně vyplaceny finanční prostředky z rozpočtu Evropské unie - Vnitrostátní právo, které státním orgánům neumožňuje v rámci trestního řízení vymáhat dotace z titulu náhrady škody způsobené trestnými činy“)
      (2020/C 399/28)
      Jednací jazyk: slovenština

         Předkládající soud

      Špecializovaný trestný súd

         Účastníci původního trestního řízení

      TG, UF

         za přítomnosti: Úrad špeciálnej prokuratúry Generálnej prokuratúry Slovenskej republiky, Úrad práce, sociálnych vecí a rodiny Košice, Úrad práce, sociálnych vecí a rodiny Vranov nad Topľou, Úrad práce, sociálnych vecí a rodiny Michalovce

         Výrok

                  1)

                  Článek 2 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2012/29/EU ze dne 25. října 2012, kterou se zavádí minimální pravidla pro práva, podporu a ochranu obětí trestného činu a kterou se nahrazuje rámcové rozhodnutí Rady 2001/220/SVV, musí být vykládán v tom smyslu, že se tato směrnice nevztahuje na právnické osoby ani na stát, i když jim vnitrostátní právo přiznává postavení poškozeného v rámci trestního řízení.

                  2)

                  Článek 325 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání takovým ustanovením vnitrostátního práva, jak jsou vykládána ve vnitrostátní judikatuře, podle nichž stát nemůže v rámci trestního řízení uplatňovat náhradu škody, která mu byla způsobena podvodným jednáním stíhané osoby, při němž došlo ke zneužití finančních prostředků z rozpočtu Evropské unie, a nemá v rámci tohoto řízení k dispozici žádný jiný prostředek, jímž by mohl uplatnit právo proti stíhané osobě, pokud, což musí ověřit předkládající soud, vnitrostátní právní úprava stanoví účinné postupy umožňující vymáhání neoprávněně získaných příspěvků z rozpočtu Evropské unie.

         (1)  Úř. věst. C 348, 14.10.2019.


title: Věc C-612/19 P: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 1. října 2020 – CC v. Evropský parlament („Kasační opravný prostředek – Veřejná služba – Rozsudek Tribunálu poté, co mu věc byla vrácena Tribunálem po částečném zrušení rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 21. července 2016, CC v. Parlament (F-9/12 RENV, EU:F:2016:165) – Přijímání – Otevřené výběrové řízení EUR/A/151/98 – Pochybení, kterých se Evropský parlament dopustil při správě seznamu vhodných kandidátů – Majetková újma – Žaloba na určení mimosmluvní odpovědnosti“)

text:
               23.11.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/21

      Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 1. října 2020 – CC v. Evropský parlament
      (Věc C-612/19 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Rozsudek Tribunálu poté, co mu věc byla vrácena Tribunálem po částečném zrušení rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 21. července 2016, CC v. Parlament (F-9/12 RENV, EU:F:2016:165) - Přijímání - Otevřené výběrové řízení EUR/A/151/98 - Pochybení, kterých se Evropský parlament dopustil při správě seznamu vhodných kandidátů - Majetková újma - Žaloba na určení mimosmluvní odpovědnosti“)
      (2020/C 399/29)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: CC (zástupce: G. Maximini, Rechtsanwalt)

         Další účastník řízení: Evropský parlament (zástupci: T. Lazian, M. Ecker a E. Despotopoulou, zmocněnci)

         Výrok

                  1)

                  Kasační opravný prostředek se zamítá.

                  2)

                  CC se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 19, 20.1.2020.


title: Věc C-195/20 PPU: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 24. září 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof – Německo) – trestní řízení proti XC („Řízení o předběžné otázce – Naléhavé řízení o předběžné otázce – Justiční spolupráce v trestních věcech – Evropský zatýkací rozkaz – Rámcové rozhodnutí 2002/584/SVV – Účinky předání – Článek 27 – Případné stíhání za jiné trestné činy – Zásada speciality“)

text:
               23.11.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/22

      Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 24. září 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof – Německo) – trestní řízení proti XC
      (Věc C-195/20 PPU) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Naléhavé řízení o předběžné otázce - Justiční spolupráce v trestních věcech - Evropský zatýkací rozkaz - Rámcové rozhodnutí 2002/584/SVV - Účinky předání - Článek 27 - Případné stíhání za jiné trestné činy - Zásada speciality“)
      (2020/C 399/30)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Bundesgerichtshof

         Účastník původního trestního řízení

      XC

         za přítomnosti: Generalbundesanwalt beim Bundesgerichtshof

         Výrok

      Článek 27 odst. 2 a 3 rámcového rozhodnutí Rady 2002/584/SVV ze dne 13. června 2002 o evropském zatýkacím rozkazu a postupech předávání mezi členskými státy, ve znění rámcového rozhodnutí Rady 2009/299/SVV ze dne 26. února 2009, musí být vykládán v tom smyslu, že zásada speciality zakotvená v odstavci 2 tohoto článku nebrání přijetí opatření omezujícího osobní svobodu uloženého osobě, vůči níž byl vydán první evropský zatýkací rozkaz, pro jiné trestné činy, než kvůli kterým došlo k jejímu předání na základě výkonu tohoto rozkazu a které byly spáchány před těmito trestnými činy, pokud tato osoba dobrovolně opustila území členského státu, který vydal první rozkaz a do kterého byla předána na základě výkonu druhého evropského zatýkacího rozkazu vydaného po tomto odchodu za účelem výkonu trestu odnětí svobody, za předpokladu, že justiční orgán vykonávající druhý evropský zatýkací rozkaz v souvislosti s tímto druhým rozkazem udělil souhlas s rozšířením trestního stíhání na trestné činy, jež vedly k přijetí tohoto opatření omezujícího osobní svobodu.

         (1)  Úř. věst. C 230, 13.7.2020.


title: Věc C-174/20 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 24. dubna 2020 STADA Arzneimittel AG proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 11. února 2020 ve věci T-487/18, STADA Arzneimittel v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

text:
               23.11.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/22

      Kasační opravný prostředek podaný dne 24. dubna 2020 STADA Arzneimittel AG proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 11. února 2020 ve věci T-487/18, STADA Arzneimittel v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
      (Věc C-174/20 P)
      (2020/C 399/31)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: STADA Arzneimittel AG (zástupci: J.-C. Plate a R. Kaase, advokáti)

         Další účastník řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
      Soudní dvůr Evropské unie (osmý senát) odmítl usnesením ze dne 3. září 2020 kasační opravný prostředek jako zjevně nepřípustný a rozhodl, že navrhovatelka ponese vlastní náklady řízení.


title: Věc C-362/20: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hof van beroep te Antwerpen (Belgie) dne 5. srpna 2020 – Openbaar Ministerie, Federale Overheidsdienst Financiën v. Profit Europe NV, Gosselin Forwarding Services NV

text:
               23.11.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/23

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hof van beroep te Antwerpen (Belgie) dne 5. srpna 2020 – Openbaar Ministerie, Federale Overheidsdienst Financiën v. Profit Europe NV, Gosselin Forwarding Services NV
      (Věc C-362/20)
      (2020/C 399/32)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      Hof van beroep te Antwerpen

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelé: Openbaar Ministerie, Federale Overheidsdienst Financiën

         Odpůrkyně: Profit Europe NV, Gosselin Forwarding Services NV

         Předběžná otázka

      Podléhá příslušenství (fitinek) pro trouby nebo trubky z litiny s kuličkovým grafitem se závitem pocházející z Číny antidumpingovým clům podle nařízení Komise (EU) č. 1071/2012 ze dne 14. listopadu 2012, kterým se ukládá prozatímní antidumpingové clo na dovoz příslušenství (fitinek) pro trouby nebo trubky z kujné (tvárné) litiny se závitem pocházejícího z Čínské lidové republiky a Thajska (Úř. věst. 2012, L 318, s. 10) a podle prováděcího nařízení Rady (EU) č. 430/2013 ze dne 13. května 2013 o uložení konečného antidumpingového cla na dovoz příslušenství (fitinek) pro trouby nebo trubky z kujné (tvárné) litiny se závitem pocházejícího z Čínské lidové republiky a Thajska, o konečném výběru prozatímního cla uloženého z tohoto dovozu a o ukončení řízení s ohledem na Indonésii (Úř. věst. 2013, L 129, s. 1) z důvodu, že Soudní dvůr Evropské unie rozhodl v rozsudku ze dne 12. července 2018 ve spojených věcech C-397/17 a C-398/17, že se v případě příslušenství (fitinek) pro trouby nebo trubky z litiny s kuličkovým grafitem nejedná o příslušenství (fitinek) pro trouby nebo trubky z kujné (tvárné) litiny a že příslušenství (fitinek) pro trouby nebo trubky z litiny s kuličkovým grafitem se závitem spadá pod jinou podpoložku než příslušenství (fitinek) pro trouby nebo trubky z kujné (tvárné) litiny?


title: Věc C-420/20: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sofijski rajonen sad (Bulharsko) dne 9. září 2020 – trestní řízení proti HN

text:
               23.11.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/24

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sofijski rajonen sad (Bulharsko) dne 9. září 2020 – trestní řízení proti HN
      (Věc C-420/20)
      (2020/C 399/34)
      Jednací jazyk: bulharština

         Předkládající soud

      Sofijski rajonen sad

         Účastník původního trestního řízení

      HN

         Předběžné otázky

                  1.

                  Je přípustné, aby právo obviněné osoby být ve vlastní věci přítomna při řízení před soudem, které stanoví čl. 8 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/343 (1) ze dne 9. března 2016, kterou se posilují některé aspekty presumpce neviny a právo být přítomen při trestním řízení před soudem (Úř. věst. 2016, L 65, s. 1), bylo omezeno vnitrostátními ustanoveními, podle nichž lze formálně obviněnému cizinci uložit správně právní zákaz vstupu a pobytu v zemi, v níž je vedeno trestní řízení?

                  2.

                  V případě kladné odpovědi na první otázku, byly splněny podmínky čl. 8 odst. 2 písm. a) a/nebo písm. b) směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/343 ze dne 9. března 2016, kterou se posilují některé aspekty presumpce neviny a právo být přítomen při trestním řízení před soudem (Úř. věst. 2016, L 65, s. 1) pro konání řízení před soudem v nepřítomnosti obviněného cizince, pokud tento cizinec byl o trestní věci řádně vyrozuměn a upozorněn na následky nedostavení se k soudu a je zastupován advokátem s plnou mocí, který byl zvolen obviněnou osobou nebo ustanoven státem, jejímu osobnímu dostavení se k soudu ale brání zákaz vstupu a pobytu vydaný ve správním řízení, který platí pro zemi, v níž je vedeno trestní řízení?

                  3.

                  Je přípustné, aby právo obviněné osoby být ve vlastní věci přítomna při řízení před soudem, které stanoví čl. 8 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/343 ze dne 9. března 2016, kterou se posilují některé aspekty presumpce neviny a právo být přítomen při trestním řízení před soudem (Úř. věst. 2016, L 65, s. 1), bylo vnitrostátním ustanovením přeměněno na procesní povinnost této osoby? Zejména: Zajišťují členské státy tímto způsobem vyšší úroveň ochrany ve smyslu bodu 48 odůvodnění nebo je takovýto postup spíše neslučitelný s bodem 35 odůvodnění této směrnice, v němž se uvádí, že toto právo obviněného není absolutní a lze se jej vzdát?

                  4.

                  Je přípustné, aby se obviněný předem vzdal svého práva být ve vlastní věci přítomen při řízení před soudem, které stanoví čl. 8 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/343 ze dne 9. března 2016, kterou se posilují některé aspekty presumpce neviny a právo být přítomen při trestním řízení před soudem (Úř. věst. 2016, L 65, s. 1), jestliže tak v průběhu přípravného řízení jednoznačně učinil, pokud byl upozorněn na následky nedostavení se k soudu?

         (1)  Úř. věst. 2016, L 65, s. 1.


title: Věc T-145/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 9. září 2020 – Confédération nationale du Crédit mutuel a další v. ECB („Hospodářská a měnová politika – Obezřetnostní dohled nad úvěrovými institucemi – Přispívání do systému pojištění vkladů nebo do Jednotného fondu pro řešení krizí prostřednictvím neodvolatelných platebních příslibů – Úkoly svěřené ECB – Zvláštní pravomoci ECB v oblasti dohledu – Článek 4 odst. 1 písm. f) a čl. 16 odst. 1 písm. c) a čl. 16 odst. 2 písm. d) nařízení (EU) č. 1024/2013 – Opatření vyžadující odpočet kumulativní částky nesplacených neodvolatelných platebních příslibů základních vlastních zdrojů kategorie 1 – Neprovedení individuálního přezkumu“)

text:
               23.11.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/26

      Rozsudek Tribunálu ze dne 9. září 2020 – Confédération nationale du Crédit mutuel a další v. ECB
      (Věc T-145/18) (1)

      („Hospodářská a měnová politika - Obezřetnostní dohled nad úvěrovými institucemi - Přispívání do systému pojištění vkladů nebo do Jednotného fondu pro řešení krizí prostřednictvím neodvolatelných platebních příslibů - Úkoly svěřené ECB - Zvláštní pravomoci ECB v oblasti dohledu - Článek 4 odst. 1 písm. f) a čl. 16 odst. 1 písm. c) a čl. 16 odst. 2 písm. d) nařízení (EU) č. 1024/2013 - Opatření vyžadující odpočet kumulativní částky nesplacených neodvolatelných platebních příslibů základních vlastních zdrojů kategorie 1 - Neprovedení individuálního přezkumu“)
      (2020/C 399/36)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobci: Confédération nationale du Crédit mutuel (Paříž, Francie) a dalších 37 žalobců, jejichž jména jsou uvedena v příloze rozsudku (zástupci: A. Gosset-Grainville, M. Trabucchi a M. Dalon, advokáti)

         Žalovaná: Evropská centrální banka (zástupci: E. Koupepidou, R. Bax a F. Bonnard, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 263 SFEU a znějící na částečné zrušení rozhodnutí ECB č. ECB/SSM/2017-9695000CG7B84NLR5984/207 ze dne 19. prosince 2017 a rozhodnutí ECB č. ECB-SSM-2019-FRCMU-4 ze dne 14. února 2019.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Bod 8 rozhodnutí Evropské centrální banky (ECB) č. ECB/SSM/2017-9695000CG7B84NLR5984/207 ze dne 19. prosince 2017 a bod 5 rozhodnutí ECB č. ECB-SSM-2019-FRCMU-4 ze dne 14. února 2019 se zrušují.

                  2)

                  ECB se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 161, 7.5.2018.


title: Věc T-146/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 9. září 2020 – BPCE a další v. ECB („Hospodářská a měnová politika – Obezřetnostní dohled nad úvěrovými institucemi – Přispívání do systému pojištění vkladů nebo do Jednotného fondu pro řešení krizí prostřednictvím neodvolatelných platebních příslibů – Úkoly svěřené ECB – Zvláštní pravomoci ECB v oblasti dohledu – Článek 4 odst. 1 písm. f) a čl. 16 odst. 1 písm. c) a čl. 16 odst. 2 písm. d) nařízení (EU) č. 1024/2013 – Opatření vyžadující odpočet kumulativní částky nesplacených neodvolatelných platebních příslibů základních vlastních zdrojů kategorie 1 – Neprovedení individuálního přezkumu“)

text:
               23.11.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/26

      Rozsudek Tribunálu ze dne 9. září 2020 – BPCE a další v. ECB
      (Věc T-146/18) (1)

      („Hospodářská a měnová politika - Obezřetnostní dohled nad úvěrovými institucemi - Přispívání do systému pojištění vkladů nebo do Jednotného fondu pro řešení krizí prostřednictvím neodvolatelných platebních příslibů - Úkoly svěřené ECB - Zvláštní pravomoci ECB v oblasti dohledu - Článek 4 odst. 1 písm. f) a čl. 16 odst. 1 písm. c) a čl. 16 odst. 2 písm. d) nařízení (EU) č. 1024/2013 - Opatření vyžadující odpočet kumulativní částky nesplacených neodvolatelných platebních příslibů základních vlastních zdrojů kategorie 1 - Neprovedení individuálního přezkumu“)
      (2020/C 399/37)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobci: BPCE (Paříž, Francie) a dalších 36 žalobců, jejichž jména jsou uvedena v příloze rozsudku (zástupci: A. Gosset-Grainville, M. Trabucchi a M. Dalon, advokáti)

         Žalovaná: Evropská centrální banka (zástupci: E. Koupepidou, R. Bax a F. Bonnard, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 263 SFEU a znějící na částečné zrušení rozhodnutí ECB č. ECB/SSM/2017-9695005MSX1OYEMGDF46/338 ze dne 19. prosince 2017 a rozhodnutí ECB č. ECB-SSM-2019-FRBPC-22 ze dne 14. února 2019.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Bod 4 rozhodnutí Evropské centrální banky (ECB) č. ECB/SSM/2017-9695005MSX1OYEMGDF46/338 ze dne 19. prosince 2017 a body 3.4 až 3.7 rozhodnutí ECB č. ECB-SSM-2019-FRBPC-22 ze dne 14. února 2019 se zrušují.

                  2)

                  ECB se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 161, 7.5.2018.


title: Věc T-149/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 9. září 2020 – Arkéa Direct Bank a další v. ECB („Hospodářská a měnová politika – Obezřetnostní dohled nad úvěrovými institucemi – Přispívání do systému pojištění vkladů nebo do Jednotného fondu pro řešení krizí prostřednictvím neodvolatelných platebních příslibů – Úkoly svěřené ECB – Zvláštní pravomoci dohledu ECB – Článek 4 odst. 1 písm. f) a čl. 16 odst. 1 písm. c) a odst. 2 písm. d) nařízení (EU) č. 1024/2013 – Opatření vyžadující odpočet kumulativní částky nesplacených neodvolatelných platebních příslibů základních vlastních zdrojů kategorie 1 – Neprovedení individuálního přezkumu“)

text:
               23.11.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/27

      Rozsudek Tribunálu ze dne 9. září 2020 – Arkéa Direct Bank a další v. ECB
      (Věc T-149/18) (1)

      („Hospodářská a měnová politika - Obezřetnostní dohled nad úvěrovými institucemi - Přispívání do systému pojištění vkladů nebo do Jednotného fondu pro řešení krizí prostřednictvím neodvolatelných platebních příslibů - Úkoly svěřené ECB - Zvláštní pravomoci dohledu ECB - Článek 4 odst. 1 písm. f) a čl. 16 odst. 1 písm. c) a odst. 2 písm. d) nařízení (EU) č. 1024/2013 - Opatření vyžadující odpočet kumulativní částky nesplacených neodvolatelných platebních příslibů základních vlastních zdrojů kategorie 1 - Neprovedení individuálního přezkumu“)
      (2020/C 399/38)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobci: Arkéa Direct Bank (Puteaux, Francie) a dalších 9 žalobců, jejichž jména jsou uvedena v příloze rozsudku (zástupci: A. Gosset-Grainville, M. Trabucchi a M. Dalon, advokáti)

         Žalovaná: Evropská centrální banka (zástupci: E. Koupepidou, R. Bax a F. Bonnard, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh na základě článku 263 SFEU znějící na částečné zrušení rozhodnutí ECB ECB/SSM/2017-9695000CG7B84NLR5984/207 ze dne 19. prosince 2017 a rozhodnutí ECB ECB-SSM-2019-FRCMU-4 ze dne 14. února 2019.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Bod 8 rozhodnutí Evropské centrální banky (ECB) ECB/SSM/2017-9695000CG7B84NLR5984/207 ze dne 19. prosince 2017 a bod 5 rozhodnutí ECB ECB-SSM-2019-FRCMU-4 ze dne 14. února 2019 se zrušují.

                  2)

                  ECB se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 161, 7.5.2018.


title: Věc T-408/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 23. září 2020 – Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis v. EACEA („Rozhodčí doložka – Dohoda o dotacích uzavřená v rámci akčního programu č. 3 Erasmus Mundus týkajícího se podpory vysokoškolského vzdělávání – Dohoda o dotacích uzavřená v rámci programu celoživotního učení – Způsobilé výdaje – Výzvy k úhradě – Částečné vrácení zálohově vyplacených částek – Smluvní odpovědnost“)

text:
               23.11.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/28

      Rozsudek Tribunálu ze dne 23. září 2020 – Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis v. EACEA
      (Věc T-408/18) (1)

      („Rozhodčí doložka - Dohoda o dotacích uzavřená v rámci akčního programu č. 3 Erasmus Mundus týkajícího se podpory vysokoškolského vzdělávání - Dohoda o dotacích uzavřená v rámci programu celoživotního učení - Způsobilé výdaje - Výzvy k úhradě - Částečné vrácení zálohově vyplacených částek - Smluvní odpovědnost“)
      (2020/C 399/39)
      Jednací jazyk: řečtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis (Soluň, Řecko) (zástupce: V. Christianos, advokát)

         Žalovaná: Výkonná agentura pro vzdělávání, kulturu a audiovizuální oblast (EACEA) (zástupci: H. Monet a P. Kalyva, zmocněnci, ve spolupráci s G. Dellisem, K. Sakellariou a A. Chasapopoulosem, advokáty)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 272 TFUE a znějící na určení, že pohledávky uvedené ve výzvách k úhradě č. 3241804682 a č. 3241804913 ze dnů 9. a 16. dubna 2018, které vydala EACEA vůči žalobkyni, odpovídají způsobilým výdajům ve výši 28 976,83 eur a 77 169,78 eur, a dále na uložení povinnosti EACEA vrátit žalobkyni uvedené částky zvýšené o úroky z prodlení.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá

                  2)

                  Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 319, 10.9.2018.


title: Věc T-421/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 23. září 2020 – Bauer Radio v. EUIPO – Weinstein (MUSIKISS) („Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie MUSIKISS – Slovní a obrazové ochranné známky Spojeného království KISS – Dohoda o vystoupení Spojeného království z Unie a Euratomu – Přechodné období – Rozhodnutí odvolacího senátu vrátit věc námitkovému oddělení – Přípustnost – Relativní důvod pro zamítnutí – Nebezpečí záměny – Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001]“)

text:
               23.11.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/28

      Rozsudek Tribunálu ze dne 23. září 2020 – Bauer Radio v. EUIPO – Weinstein (MUSIKISS)
      (Věc T-421/18) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie MUSIKISS - Slovní a obrazové ochranné známky Spojeného království KISS - Dohoda o vystoupení Spojeného království z Unie a Euratomu - Přechodné období - Rozhodnutí odvolacího senátu vrátit věc námitkovému oddělení - Přípustnost - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001]“)
      (2020/C 399/40)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Bauer Radio Ltd (Peterborough, Spojené království) (zástupkyně: G. Messenger, barrister)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: S. Bonne, H. O’Neill a V. Ruzek, zmocněnci)

         Další účastník řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastník před Tribunálem: Simon Weinstein (Vídeň, Rakousko) (zástupci: M. R. Petsche a M. Grötschl, advokáti)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 14. března 2018 (věc R 510/2017-1), týkajícímu se námitkového řízení mezi společností Bauer Radio a S. Weinsteinem.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti Bauer Radio Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 294, 20.8.2018.


title: Věc T-433/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 23. září 2020 – Bax v. ECB („Veřejná služba – Zaměstnanci ECB – Podpora při změně kariéry – Způsobilost – Právní jistota – Rovné zacházení – Legitimní očekávání – Povinnost jednat s náležitou péčí – Diskriminace na základě pohlaví – Přiměřenost – Odpovědnost“)

text:
               23.11.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/29

      Rozsudek Tribunálu ze dne 23. září 2020 – Bax v. ECB
      (Věc T-433/18) (1)

      („Veřejná služba - Zaměstnanci ECB - Podpora při změně kariéry - Způsobilost - Právní jistota - Rovné zacházení - Legitimní očekávání - Povinnost jednat s náležitou péčí - Diskriminace na základě pohlaví - Přiměřenost - Odpovědnost“)
      (2020/C 399/41)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Annemieke Bax (Frankfurt nad Mohanem, Německo) (zástupkyně: L. Levi a A. Champetier, advokátky)

         Žalovaná: Evropská centrální banka (zástupci: F. Malfrère a D. Camilleri Podestà, zmocněnci, ve spolupráci s B. Wägenbaurem, advokátem)

         Předmět věci

      Návrh založený na článku 270 SFEU a na článku 50a statutu Soudního dvora Evropské unie a znějící zaprvé na zrušení rozhodnutí ECB ze dne 14. prosince 2017, kterým byla zamítnuta žádost žalobkyně o účast v programu podpory při změně kariéry, a v případě potřeby zrušení rozhodnutí ECB ze dne 8. května 2018, kterým bylo zamítnuto zvláštní odvolání žalobkyně podané proti výše uvedenému rozhodnutí ze dne 14. prosince 2017, a zadruhé na náhradu nemajetkové újmy, která žalobkyni údajně vznikla.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Každá z účastnic řízení ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 328, 17.9.2018.


title: Věc T-36/19: Rozsudek Tribunálu ze dne 23. září 2020 – PE Digital v. EUIPO – Spark Networks Services (ElitePartner) („Ochranná známka Evropské unie – Řízení o prohlášení neplatnosti – Obrazová ochranná známka Evropské unie ElitePartner – Absolutní důvod pro zamítnutí – Nedostatek rozlišovací způsobilosti – Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001 – Povinnost uvést odůvodnění“)

text:
               23.11.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/30

      Rozsudek Tribunálu ze dne 23. září 2020 – PE Digital v. EUIPO – Spark Networks Services (ElitePartner)
      (Věc T-36/19) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o prohlášení neplatnosti - Obrazová ochranná známka Evropské unie ElitePartner - Absolutní důvod pro zamítnutí - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001 - Povinnost uvést odůvodnění“)
      (2020/C 399/43)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: PE Digital GmbH (Hamburk, Německo) (zástupci: V. von Bomhard a J. Fuhrmann, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: S. Hanne, zmocněnec)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Spark Networks Services GmbH (Berlín, Německo) (zástupci: C. Brennecke a J. Gräbig, advokáti)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 25. října 2018 (věc R 614/2017-1), týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Spark Networks Services a PE Digital

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti PE Digital GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení, včetně nákladů vynaložených společností Spark Networks Services GmbH v řízení před prvním odvolacím senátem Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO).

         (1)  Úř. věst. C 93, 11.3.2019.


title: Věc T-174/19: Rozsudek Tribunálu ze dne 23. září 2020 – Vincenti v. EUIPO („Veřejná služba – Úředníci – Povýšení – Povyšovací řízení 2014 až 2017 – Rozhodnutí nepovýšit žalobce do platové třídy AST 8 – Právo být vyslechnut“)

text:
               23.11.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/31

      Rozsudek Tribunálu ze dne 23. září 2020 – Vincenti v. EUIPO
      (Věc T-174/19) (1)

      („Veřejná služba - Úředníci - Povýšení - Povyšovací řízení 2014 až 2017 - Rozhodnutí nepovýšit žalobce do platové třídy AST 8 - Právo být vyslechnut“)
      (2020/C 399/44)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobce: Guillaume Vincenti (Alicante, Španělsko) (zástupce: H. Tettenborn, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: A. Lukošiūtė a K. Tóth, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 270 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí EUIPO ze dne 6. června 2018 nepovýšit žalobce do platové třídy AST 8 v povyšovacím řízení 2014 až 2017.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Rozhodnutí Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 6. června 2018 nepovýšit žalobce do platové třídy AST 8 v povyšovacím řízení 2014 až 2017 se zrušuje.

                  2)

                  EUIPO se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 206, 17.6.2019.


title: Věc T-314/19: Rozsudek Tribunálu ze dne 23. září 2020 – Fundación Tecnalia Research & Innovation v. Komise („Rozhodčí doložka – Grantová dohoda uzavřená v rámci sedmého rámcového programu pro výzkum, technologický rozvoj a demonstrace (2007-2013) – Rozvoj a testování snímacích systémů určených ke kontrole kvality a výkonnosti postupů pečení pekárenských výrobků – Projekt Bread-Guard – Překrývání se projektu s jiným projektem financovaným z téhož programu – Změny popisu úkolů, které mají být provedeny – Pozbytí práv duševního vlastnictví nezbytných k uskutečnění projektu – Nadhodnocení měsíčního počtu osob potřebných k projektu – Informační povinnosti příjemců – Vážná profesní pochybení – Vypovězení grantové dohody ze strany Komise“)

text:
               23.11.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/31

      Rozsudek Tribunálu ze dne 23. září 2020 – Fundación Tecnalia Research & Innovation v. Komise
      (Věc T-314/19) (1)

      („Rozhodčí doložka - Grantová dohoda uzavřená v rámci sedmého rámcového programu pro výzkum, technologický rozvoj a demonstrace (2007-2013) - Rozvoj a testování snímacích systémů určených ke kontrole kvality a výkonnosti postupů pečení pekárenských výrobků - Projekt Bread-Guard - Překrývání se projektu s jiným projektem financovaným z téhož programu - Změny popisu úkolů, které mají být provedeny - Pozbytí práv duševního vlastnictví nezbytných k uskutečnění projektu - Nadhodnocení měsíčního počtu osob potřebných k projektu - Informační povinnosti příjemců - Vážná profesní pochybení - Vypovězení grantové dohody ze strany Komise“)
      (2020/C 399/45)
      Jednací jazyk: španělština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně:: Fundación Tecnalia Research & Innovation (Saint-Sébastian, Španělsko) (zástupci: P. Palacios Pesquera a M. Rius Coma, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Estrada de Solà a S. Izquierdo Pérez, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 272 SFEU a znějící na určení toho, že Komise neoprávněně vypověděla grantovou dohodu týkající se projektu FP7-KBBE-2013-7-613647 BreadGuard.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Fundación Tecnalia Research & Innovation se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 230, 8.7.2019.


title: Věc T-401/19: Rozsudek Tribunálu ze dne 23. září 2020 – Brillux v. EUIPO – Synthesa Chemie (Freude an Farbe) („Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie – Obrazová ochranná známka Freude an Farbe ve žluté, oranžové, červené, růžové, fialové, modré, tyrkysové, tmavě zelené, světle zeleně a antracitové barvě – Starší obrazová ochranná známka Evropské unie Glemadur Freude an Farbe – Relativní důvod pro zamítnutí – Nebezpečí záměny – Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001]“)

text:
               23.11.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/32

      Rozsudek Tribunálu ze dne 23. září 2020 – Brillux v. EUIPO – Synthesa Chemie (Freude an Farbe)
      (Věc T-401/19) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie - Obrazová ochranná známka Freude an Farbe ve žluté, oranžové, červené, růžové, fialové, modré, tyrkysové, tmavě zelené, světle zeleně a antracitové barvě - Starší obrazová ochranná známka Evropské unie Glemadur Freude an Farbe - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001]“)
      (2020/C 399/46)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Brillux GmbH & Co. KG (Münster, Německo) (zástupkyně: R. Schiffer, advokátka)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: S. Hanne, zmocněnec)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Synthesa Chemie GesmbH (Perg, Rakousko) (zástupce: A. Haberl, advokát)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 29. března 2019 (věc R 1498/2018-5) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Synthesa Chemie a Brillux

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti Brillux GmbH & Co. KG se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 288, 26.8.2019.


title: Věc T-402/19: Rozsudek Tribunálu ze dne 23. září 2020 – Brillux v. EUIPO – Synthesa Chemie (Freude an Farbe) („Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie – Obrazová ochranná známka Freude an Farbe – Starší obrazová ochranná známka Evropské unie Glemadur Freude an Farbe – Relativní důvod pro zamítnutí – Nebezpečí záměny – Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001]“)

text:
               23.11.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/33

      Rozsudek Tribunálu ze dne 23. září 2020 – Brillux v. EUIPO – Synthesa Chemie (Freude an Farbe)
      (Věc T-402/19) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie - Obrazová ochranná známka Freude an Farbe - Starší obrazová ochranná známka Evropské unie Glemadur Freude an Farbe - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001]“)
      (2020/C 399/47)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Brillux GmbH & Co. KG (Münster, Německo) (zástupkyně: R. Schiffer, advokátka)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: S. Hanne, zmocněnec)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Synthesa Chemie GesmbH (Perg, Rakousko) (zástupce: A. Haberl, advokát)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 29. března 2019 (věc R 1434/2018-5) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Synthesa Chemie a Brillux

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti Brillux GmbH & Co. KG se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 288, 26.8.2019.


title: Věc T-601/19: Rozsudek Tribunálu ze dne 23. září 2020 – Osório & Gonçalves v. EUIPO – Miguel Torres (in.fi.ni.tu.de) („Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie in.fi.ni.tu.de – Starší národní slovní ochranná známka INFINITE – Přípustnost důkazů – Řádné užívání starší ochranné známky – Článek 47 odst. 2 a 3 a čl. 95 odst. 1 nařízení (EU) 2017/1001 – Důkaz o řádném užívání – Relativní důvody pro zamítnutí zápisu – Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení 2017/1001“)

text:
               23.11.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/33

      Rozsudek Tribunálu ze dne 23. září 2020 – Osório & Gonçalves v. EUIPO – Miguel Torres (in.fi.ni.tu.de)
      (Věc T-601/19) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie in.fi.ni.tu.de - Starší národní slovní ochranná známka INFINITE - Přípustnost důkazů - Řádné užívání starší ochranné známky - Článek 47 odst. 2 a 3 a čl. 95 odst. 1 nařízení (EU) 2017/1001 - Důkaz o řádném užívání - Relativní důvody pro zamítnutí zápisu - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení 2017/1001“)
      (2020/C 399/48)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Osório & Gonçalves, SA (Galamares, Portugalsko) (zástupce: D. Araújo e Sá Serras Pereira, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: P. Sipos a V. Ruzek, zmocněnci)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO: Miguel Torres, SA (Vilafranca del Penedès, Španělsko)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 2. července 2019 (věc R 1579/2018-5) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Miguel Torres a Osório & Gonçalves.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti Osório & Gonçalves, SA se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 363, 28.10.2019.


title: Věc T-608/19: Rozsudek Tribunálu ze dne 23. září 2020 – Veronese Design Company v. EUIPO – Veronese (VERONESE) („Ochranná známka Evropské unie – Řízení o prohlášení neplatnosti – Obrazová ochranná známka Evropské unie VERONESE – Starší slovní ochranná známka Evropské unie VERONESE – Relativní důvod pro zamítnutí – Neexistence nebezpečí záměny – Článek 8 odst. 1 písm. b) a čl. 60 odst. 1 písm. a) nařízení (EU) 2017/1001“)

text:
               23.11.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/34

      Rozsudek Tribunálu ze dne 23. září 2020 – Veronese Design Company v. EUIPO – Veronese (VERONESE)
      (Věc T-608/19) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o prohlášení neplatnosti - Obrazová ochranná známka Evropské unie VERONESE - Starší slovní ochranná známka Evropské unie VERONESE - Relativní důvod pro zamítnutí - Neexistence nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) a čl. 60 odst. 1 písm. a) nařízení (EU) 2017/1001“)
      (2020/C 399/49)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Veronese Design Company Ltd (Kowloon, Hongkong) (zástupkyně: B. Lafont, advokátka)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: V. Ruzek, zmocněnec)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Veronese SAS (Paříž, Francie) (zástupkyně: S. Herrburger, advokátka)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 18. června 2019 (věc R 2434/2018-5) týkajícího se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Veronese a Veronese Design Company.

         Výrok

                  1)

                  Rozhodnutí pátého odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 18. června 2019 (věc R 2434/2018-5) týkající se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Veronese SAS a Veronese Design Company Ltd se zrušuje.

                  2)

                  EUIPO ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností Veronese Design Company.

                  3)

                  Společnost Veronese ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 372, 4.11.2019.