title: Věc T-419/12: Usnesení Tribunálu ze dne 27. června 2014 – LVM v. Komise

text:
               15.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 315/72

         Usnesení Tribunálu ze dne 27. června 2014 – LVM v. Komise
   (Věc T-419/12) (1)

   2014/C 315/119
   Jednací jazyk: němčina
   Předseda třetího senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 373, 1.12.2012.


title: Věc C-259/11: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 5. července 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden — Nizozemsko) — DTZ Zadelhoff vof v. Staatssecretaris van Financiën ( „Šestá směrnice o DPH — Článek 5 odst. 3 písm. c) a čl. 13 část B písm. d) bod 5 — Sjednání operace týkající se převodu akcií společností — Operace znamenající rovněž převod vlastnického práva k nemovitostem náležejícím těmto společnostem — Osvobození“ )

text:
               22.9.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 287/14

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 5. července 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden — Nizozemsko) — DTZ Zadelhoff vof v. Staatssecretaris van Financiën
   (Věc C-259/11) (1)

   (Šestá směrnice o DPH - Článek 5 odst. 3 písm. c) a čl. 13 část B písm. d) bod 5 - Sjednání operace týkající se převodu akcií společností - Operace znamenající rovněž převod vlastnického práva k nemovitostem náležejícím těmto společnostem - Osvobození)
   2012/C 287/23
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hoge Raad der Nederlanden

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: DTZ Zadelhoff vof

      Žalovaný: Staatssecretaris van Financiën

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Hoge Raad der Nederlanden — Výklad čl. 5 odst. 3 písm. c) a čl. 13 části B písm. d) bodu 5 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23) — Osvobození od daně stanovená šestou směrnicí — Operace v oblasti cenných papírů uvedené v čl. 13 části B písm. d) bodu 5 — Převod akcií společností, který zahrnuje rovněž převod vlastnického práva k nemovitostem náležejícím těmto společnostem

      Výrok

   Článek 13 část B písm. d) bod 5 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně musí být vykládán v tom smyslu, že se toto osvobození od daně z přidané hodnoty vztahuje na takové operace, jako jsou operace dotčené v původním řízení, jejichž cílem je převod akcií dotčených společností a které vedly k tomuto výsledku, avšak které se v konečném důsledku vztahují na nemovitosti držené dotčenými společnostmi a na jejich (nepřímý) převod. Výjimka z tohoto osvobození od daně stanovená v tomtéž bodě 5 druhé odrážce se nepoužije, pokud členský stát nevyužil možnosti stanovené v čl. 5 odst. 3 písm. c) uvedené směrnice považovat za hmotný majetek akcie nebo podíly rovnocenné akciím, které držiteli právně nebo fakticky poskytují vlastnické právo nebo právo držby nemovitosti.

      (1)  Úř. věst. C 252, 27.8.2011.


title: Věc C-670/13 P: Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 19. června 2014 – The Cartoon Network, Inc. v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Boomerang TV, SA „Kasační opravný prostředek — Ochranná známka Společenství — Přihláška slovní ochranné známky Společenství BOOMERANG — Starší obrazová ochranná známka Společenství Boomerang TV — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny“

text:
               15.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 315/31

         Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 19. června 2014 – The Cartoon Network, Inc. v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Boomerang TV, SA
   (Věc C-670/13 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Společenství - Přihláška slovní ochranné známky Společenství BOOMERANG - Starší obrazová ochranná známka Společenství Boomerang TV - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny“)
   2014/C 315/50
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: The Cartoon Network, Inc. (zástupce: I. Starr, Solicitor)

      Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) a Boomerang TV, SA

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnosti The Cartoon Network, Inc. se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 52, 22.2.2014.


title: Věc T-273/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 24. června 2014 – Unister v. OHIM (Ab in den Urlaub) „Ochranná známka Společenství — Přihláška slovní ochranné známky Společenství Ab in den Urlaub — Ochranná známka tvořená reklamním sloganem — Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 — Neexistence důkazu o rozlišovací způsobilosti získané užíváním — Článek 7 odst. 3 nařízení č. 207/2009“

text:
               4.8.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 253/25

         Rozsudek Tribunálu ze dne 24. června 2014 – Unister v. OHIM (Ab in den Urlaub)
   (Věc T-273/12) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Přihláška slovní ochranné známky Společenství Ab in den Urlaub - Ochranná známka tvořená reklamním sloganem - Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Neexistence důkazu o rozlišovací způsobilosti získané užíváním - Článek 7 odst. 3 nařízení č. 207/2009“)
   2014/C 253/35
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Unister GmbH (Lipsko, Německo) (zástupce: H. Hug a A. Kessler Jensch, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: D. Walicka a R. Pethke, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 3. dubna 2012 (věc R 2150/2011-1) týkajícímu se přihlášky k zápisu slovního označení Ab in den Urlaub jako ochranné známky Společenství.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Unister GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 243, 11. 8. 2012.


title: Věc T-146/13: Usnesení Tribunálu ze dne 1. dubna 2014 – Zhejiang Sunflower Light Energy Science & Technology v. Komise

text:
               10.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 175/52

         Usnesení Tribunálu ze dne 1. dubna 2014 – Zhejiang Sunflower Light Energy Science & Technology v. Komise
   (Věc T-146/13) (1)

   2014/C 175/73
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda pátého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 123, 27.4.2013.


title: Věc C-434/07: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 17. ledna 2008 – Komise Evropských společenství v. Portugalská republika

text:
               29.3.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 79/24

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 17. ledna 2008 – Komise Evropských společenství v. Portugalská republika
   (Věc C-434/07) (1)

   (2008/C 79/46)

      Jednací jazyk: portugalština

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 269, 10.11.2007.


title: Věc T-218/11: Usnesení Tribunálu ze dne 17. února 2012 — Dagher v. Rada ( „Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Omezující opatření přijatá vzhledem k situaci v Pobřeží slonoviny — Vynětí ze seznamu dotčených osob — Žaloba na neplatnost — Nevydání rozhodnutí ve věci samé — Mimosmluvní odpovědnost“ )

text:
               21.4.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 118/25

         Usnesení Tribunálu ze dne 17. února 2012 — Dagher v. Rada
   (Věc T-218/11) (1)

   (Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vzhledem k situaci v Pobřeží slonoviny - Vynětí ze seznamu dotčených osob - Žaloba na neplatnost - Nevydání rozhodnutí ve věci samé - Mimosmluvní odpovědnost)
   2012/C 118/43
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Habib Roland Dagher (Abidžan, Pobřeží slonoviny) (zástupci: J. Y. Dupeux a F. Dressen, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: B. Driessen a E. Dumitriu-Segnana, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Evropská komise (zástupci: A. Bordes a M. Konstantinidis, zmocněnci)

      Předmět věci

   Jednak návrh na zrušení rozhodnutí Rady 2011/71/SZBP ze dne 31. ledna 2011 o změně rozhodnutí 2010/656/SZBP, kterým se obnovují omezující opatření vůči Pobřeží slonoviny (Úř. věst. L 28, s. 60), a prováděcího nařízení Rady (EU) č. 85/2011 ze dne 31. ledna 2011, kterým se provádí nařízení (ES) č. 560/2005, kterým se ukládají některá zvláštní omezující opatření namířená proti některým osobám a subjektům vzhledem k situaci v Pobřeží slonoviny (Úř. věst. L 28, s. 32), v rozsahu, v němž se týkají žalobce, a jednak návrh na náhradu škody.

      Výrok

               1)

               O návrhu na zrušení rozhodnutí Rady 2011/71/SZBP ze dne 31. ledna 2011 o změně rozhodnutí 2010/656/SZBP, kterým se obnovují omezující opatření vůči Pobřeží slonoviny, a prováděcího nařízení Rady (EU) č. 85/2011 ze dne 31. ledna 2011, kterým se provádí nařízení (ES) č. 560/2005, kterým se ukládají některá zvláštní omezující opatření namířená proti některým osobám a subjektům vzhledem k situaci v Pobřeží slonoviny, již není třeba rozhodovat.

               2)

               Návrh na náhradu škody se zamítá.

               3)

               Radě Evropské unie se ukládá náhrada nákladů řízení souvisejících s návrhem na zrušení.

               4)

               Žalobci se ukládá náhrada nákladů řízení souvisejících s návrhem na náhradu škody.

               5)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 179, 18.6.2011.


title: Věc T-50/04: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne  25. října 2005  – Micha v. Komise ( Úředníci — Hodnotící období 1999/2001 — Hodnotící zpráva — Žaloba na neplatnost — Povinnost odůvodnění — Zjevně nesprávné posouzení — Opožděné vypracování hodnotící zprávy )

text:
               24.12.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 330/21

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 25. října 2005 – Micha v. Komise
   (Věc T-50/04) (1)

   („Úředníci - Hodnotící období 1999/2001 - Hodnotící zpráva - Žaloba na neplatnost - Povinnost odůvodnění - Zjevně nesprávné posouzení - Opožděné vypracování hodnotící zprávy“)
   (2005/C 330/51)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Emmanuel Micha (Roeser, Lucembursko) (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis a E. Marchal, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupce(i): C. Berardis-Kayser a L. Lozano Palacios, zmocněnci)
   Předmět věci
   Žádost o zrušení rozhodnutí o konečném vyhotovení hodnotící zprávy žalobce za období od 1. července 1999 do 30. června 2001
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Komisi se ukládá náhrada vlastních nákladů řízení, jakož i náhrada dvou třetin nákladů vynaložených žalobcem.

      (1)  Úř. věst. C 94, 17.4.2004.


title: Věc C-270/06: Žaloba podaná dne 20. června 2006 – Komise Evropských společenství v. Rakouská republika

text:
               2.9.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 212/17

         Žaloba podaná dne 20. června 2006 – Komise Evropských společenství v. Rakouská republika
   (Věc C-270/06)
   (2006/C 212/29)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: H. Støvlbæk, zmocněnec, B. Wägenbaur, advokát)

      Žalovaná: Rakouská republika
   Návrhová žádání žalobkyně
   Žalobkyně navrhuje, v souladu s prvním pododstavcem čl. 226 Smlouvy o ES, aby Soudní dvůr:

               1.

               určil, že Rakouská republika z důvodu toho, že určité úvěrové instituce, které jsou napojeny na centrální orgán, jsou nuceny držet si u svého centrálního orgánu (a podle podmínek jím stanovených) likvidní rezervu ve výši určité procentní sazby vkladů, čímž je jim bráněno, aby uložily své likvidní prostředky u jiných evropských finančních institucí, nesplnila své povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 56 odst. 1 Smlouvy o ES.

               2.

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Podle čl. 56 odst. 1 ES jsou zakázána všechna vnitrostátní právní ustanovení, která omezují pohyb kapitálu mezi členskými státy a mezi členskými státy a třetími zeměmi. Tento zákaz jde nad pouhé odstranění nerovného zacházení s hospodářskými subjekty na finančním trhu na základě jejich státní příslušnosti a zahrnuje obecně každé omezení, které činí výkon této základní svobody méně atraktivním. Podle judikatury Soudního dvora představují opatření členského státu omezení pohybu kapitálu, pokud jsou způsobilá odradit rezidenty od toho, aby přijali půjčky nebo učinili vklady v jiném členském státě.
   Komise zastává názor, že ustanovení rakouského spolkového zákona o bankovnictví, která ukládají povinnost určitým úvěrovým institucím, jenž jsou napojeny na centrální orgán, aby ponechaly určitou část jejich likvidní rezervy na účtu jejich centrálního orgánu, představují omezení volného pohybu kapitálu. Tato zákonná povinnost totiž primární banky omezuje v tom, aby uložily podstatnou část svých likvidních prostředků, ve výši tohoto nuceného vkladu, u jiných evropských úvěrových institucí a získaly prostřednictvím přeshraničního převodu vyšší úrokovou míru z těchto likvidních prostředků v jiném členském státě, než je ta, kterou jim poskytuje centrální orgán.
   Sporný předpis rakouského spolkového zákona o bankovnictví nemůže být odůvodněn ani na základě důvodů výslovně uvedených v článku 58 ES, ani z důvodu ochrany spotřebitele nebo z jiných nezbytných požadavků obecného zájmu.
   Podle přesvědčení Komise není sporný, zákonem stanovený, nucený vklad u centrálního orgánu nezbytný pro účely ochrany spotřebitele. Zaprvé v Rakousku již existují zákonná ustanovení k zajištění likvidity, která jsou použitelná na všechny banky, zadruhé existují mírnější prostředky k dosažení dostatečné likvidity, které volný pohyb kapitálu neomezují nebo jej omezují méně. Existující právní úprava působí na ochranu spotřebitele dokonce kontraproduktivně, protože brání primárním bankám v tom, aby svou likvidní rezervu uložily v zájmu svých klientů přeshraničně a případně výnosněji. Dále nic nenaznačuje tomu, že by platební neschopnost jedné nebo druhé primární banky nezbytně vedla k řetězové reakci a zapříčinila nápor spořitelů na spořitelní vklady jiných primárních bank v odvětví. Tento katastrofický scénář není již proto přesvědčivý, že srovnatelné systémy jsou schopny v jiných členských státech existovat i bez takovéto zákonné rezervy a fungují stabilně již mnoho desetiletí, aniž by v těchto členských státech došlo k sériovým bankovním úpadkům.
   Protože projednávaná zákonná povinnost dotčených úvěrových institucí není rovněž nezbytná ani pro účely ochrany obchodní loajality nebo dobré pověsti rakouského finančního sektoru, ani pro uskutečnění účinného dozoru nad finančními institucemi, představuje nepřiměřené omezení volného pohybu kapitálu.


title: Posudek 2/13: Posudek Soudního dvora (pléna) ze dne 18. prosince 2014 – Evropská komise Posudek vydaný na základě čl. 218 odst. 11 SFEU — Návrh mezinárodní dohody — Přistoupení Evropské unie k Evropské úmluvě o ochraně lidských práv a základních svobod — Slučitelnost uvedeného návrhu se Smlouvou o EU a Smlouvou o FEU

text:
               23.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 65/2

         Posudek Soudního dvora (pléna) ze dne 18. prosince 2014 – Evropská komise
   (Posudek 2/13) (1)

   (Posudek vydaný na základě čl. 218 odst. 11 SFEU - Návrh mezinárodní dohody - Přistoupení Evropské unie k Evropské úmluvě o ochraně lidských práv a základních svobod - Slučitelnost uvedeného návrhu se Smlouvou o EU a Smlouvou o FEU)
   (2015/C 065/02)
   Jednací jazyk: všechny úřední jazyky

      Žadatelka

   Evropská komise (zástupci: L. Romero Requena, H. Krämer, C. Ladenburger a B. Smulders, zmocněnci)

      Výrok

   Dohoda o přistoupení Evropské unie k Evropské úmluvě o ochraně lidských práv a základních svobod není slučitelná s čl. 6 odst. 2 SEU ani s protokolem (č. 8) k čl. 6 odst. 2 Smlouvy o Evropské unii o přistoupení Unie k Evropské úmluvě o ochraně lidských práv a základních svobod.

      (1)  Úř. věst. C 260, 7.9.2013


title: Věc T-206/11: Usnesení Tribunálu ze dne 28. září 2011 — Complex v. OHIM — Kajometal (KX) ( „Ochranná známka Společenství — Zamítnutí zápisu — Zpětvzetí přihlášky k zápisu — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“ )

text:
               26.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 347/33

         Usnesení Tribunálu ze dne 28. září 2011 — Complex v. OHIM — Kajometal (KX)
   (Věc T-206/11) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Zamítnutí zápisu - Zpětvzetí přihlášky k zápisu - Nevydání rozhodnutí ve věci samé)
   2011/C 347/56
   Jednací jazyk: polština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Complex S.A. (Lodž, Polsko) (zástupce: R. Rumpel, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: D. Walicka, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice řízení před Tribunálem: Kajometal s.r.o. (Dolný Kubín, Slovensko)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 21. ledna 2011 (věc R 864/2010-2), které se týká námitkového řízení mezi společnostmi Complex S.A. a Kajometal s.r.o.

      Výrok

               1)

               O žalobě již není třeba rozhodovat.

               2)

               Každý účastník řízení ponese vlastní náklady.

      (1)  Úř. věst. C 194, 2.7.2011.


title: Věc C-529/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Hamburg (Německo) dne 22. listopadu 2012 — Andrea Lange v. ERGO Lebensversicherung AG

text:
               9.2.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/11

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Hamburg (Německo) dne 22. listopadu 2012 — Andrea Lange v. ERGO Lebensversicherung AG
   (Věc C-529/12)
   2013/C 38/13
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Landgericht Hamburg

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Andrea Lange

      Žalovaný: ERGO Lebensversicherung AG

      Předběžná otázka

   Je nutno vykládat čl. 15 odst. 1 první větu druhé směrnice Rady 90/619/EHS ze dne 8. listopadu 1990 (1) s ohledem na čl. 31 odst. 1 směrnice 92/96/EHS ze dne 10. listopadu 1992 (2) v tom smyslu, že brání takové právní úpravě, jako je úprava v ustanovení § 5a odst. 2 čtvrté větě Versicherungsvertragsgesetz ve znění třetího zákona, kterým se provádějí směrnice Rady Evropských společenství o životním pojištění ze dne 21. července 1994 (třetí prováděcí zákon k VAG), podle které zaniká právo na odstoupení od smlouvy nebo právo vznést námitku nejpozději rok po zaplacení první pojistné prémie, a to i v případě, že pojistník nebyl o právu odstoupit od smlouvy nebo vznést námitku poučen?

      (1)  Druhá směrnice Rady 90/619/EHS ze dne 8. listopadu 1990 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přímého pojištění (životního pojištění), kterou se stanoví opatření k usnadnění účinného výkonu volného pohybu služeb a kterou se mění směrnice 79/267/EHS (Úř. věst. L 330, s. 50).

      (2)  Směrnice Rady 92/96/EHS ze dne 10. listopadu 1992 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přímého životního pojištění a o změně směrnic 79/267/EHS a 90/619/EHS (třetí směrnice o životním pojištění) (Úř. věst. L 360, s. 1).


title: Věc T-401/08: Žaloba podaná dne 24. září 2008 – Säveltäjäin Tekijänoikeustoimisto Teosto v. Komise

text:
               6.12.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 313/38

         Žaloba podaná dne 24. září 2008 – Säveltäjäin Tekijänoikeustoimisto Teosto v. Komise
   (Věc T-401/08)
   (2008/C 313/69)
   Jednací jazyk: finština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Säveltäjäin Tekijänoikeustoimisto Teosto ry (Helsinky, Finsko) (zástupce: H. Pokela, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Komise Evropských společenství K(2008) 3435 konečné ze dne 16. července 2008 ve věci COMP/C2/38.698-CISAC v celém rozsahu a

               —

               uložit Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení, které vznikly Teosto.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně navrhuje zrušit rozhodnutí Komise K(2008) 3435 konečné ze dne 16. července 2008 (věc COMP/C2/38.698-CISAC), podle kterého podniky uvedené v rozhodnutí měly prostřednictvím použití omezení členství ve svých vzájemných dohodách nebo prostřednictvím de facto používáním těchto omezení obsažených ve vzorové smlouvě International Confederation of Societies of Authors and Composers (Mezinárodní konfederace společností autorů a skladatelů, dále jen „vzorová smlouva CISAC“) porušit článek 81 ES a článek 53 Dohody o EHP.
   Komise své rozhodnutí nedostatečně odůvodnila. Ve svém rozhodnutí neanalyzovala rozdílné výchozí pozice a zvláštnosti různých organizací pro kolektivní správu autorských práv. Komise chybně vycházela z pohnutek omezujících hospodářskou soutěž jako z příčiny situace, která je výsledkem přirozeného vývoje na trhu. Teosto Komisi vysvětlila povahu svého pole působnosti a zvláštnosti finského hudebního trhu, Komise to však ve svém rozhodnutí žádným způsobem nezmínila. Vzhledem k tomu, že Komise za daných rámcových podmínek nezhodnotila logiku jednání Teosto, z odůvodnění Komise není možné jasně vyčíst důvody rozhodnutí.
   Pokud jde o porušení čl. 81 odst. 1 ES v souvislosti s podmínkami členství, organizace kolektivní správy autorských práv měly toto ustanovení podle názoru Komise porušit buď tím, že do svých smluv zahrnuly podmínky, které Komise považuje za zakázané, nebo – i přes jejich odstranění ze smluv – je dále uplatňovaly. Komise neobjasnila, kterého z obou těchto porušení se Teosto podle názoru Komise dopustila, a porušila tím čl. 81 odst. 1 ES. Z rozhodnutí rovněž jasně nevyplývá, z jakých důvodů vychází Komise z toho, že Teosto skutečně uplatňovala podmínky členství. Rozhodnutí je právně chybné, protože Komise měla být schopna přesněji vysvětlit, kterého porušení se adresát rozhodnutí podle jejího názoru dopustil a z jakých důvodů.
   Odůvodnění Komise v souvislosti s tvrzenou koordinací týkající se územních ohraničení je rozporuplné.
   Komise čl. 81 odst. 1 ES použila nesprávně. Teosto uplatněním omezení členství, která odpovídají čl. 11 odst. II vzorové smlouvy CISAC, na rozdíl od toho, co tvrdí Komise, neporušila čl. 81 odst. 1 ES. Teosto neuplatňovala žádné podmínky členství, které Komise považuje za zakázané. Podmínky členství neměly ani účel, který by omezoval hospodářskou soutěž, ani účinek, který by hospodářskou soutěž omezoval.
   Na rozdíl od toho, co tvrdí Komise, se Teosto koordinací územních ohraničení v souvislosti s oprávněním udělovat licence nedopustila porušení čl. 81 odst. 1 ES. Územní ohraničení nejsou výsledkem koordinace. Územní ohraničení neměla ani účel, který by omezoval hospodářskou soutěž, ani účinek, který by hospodářskou soutěž omezoval. Omezení mandátu na určité území, i když se jedná o stát sídla smluvního partnera, není zakázáno. Toto jednání bylo přípustné a pro Teosto bylo na základě přirozené situace na trhu nejrozumnější.
   Teosto tak na rozdíl od toho, co tvrdí Komise, použitím doložky výlučnosti odpovídající čl. 1 odst. I a II vzorové smlouvy CISAC neporušila čl. 81 odst. 1 ES. Doložka výlučnosti je z hlediska hospodářské soutěže neutrální; nemá ani účel, který by omezoval hospodářskou soutěž, ani účinek, který by hospodářskou soutěž omezoval. Teosto doložku výlučnosti nepoužívala; územní rozprostření vlastní činnosti a rozsah mandátů udělených smluvním partnerům je založen na důvodech, které byly dány předem přirozenou logikou trhu.
   Pokud by bylo zastáváno stanovisko, že Teosto jakýmkoli způsobem porušila čl. 81 odst. 1 ES, toto jednání by na základě čl. 81 odst. 3 bylo přesto přípustné. Současný systém, a zejména k němu náležející územní omezení mandátů vedou k značnému nárůstu efektivity, který je ve prospěch spotřebitelů, aniž by odstraňoval hospodářskou soutěž a aniž by šel nad rámec toho, co je nezbytné pro dosažení nárůstu efektivity.
   Komise překročila své pravomoci tím, že organizacím pro kolektivní správu autorských práv uložila nové vyjednání smluv. Komise nemůže nařídit aktivní opatření za účelem změny jednání, které neporušuje článek 81 ES.


title: Věc C-52/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesverwaltungsgerichts (Rakousko) dne 1. února 2017 – VTB Bank (Austria) AG

text:
               8.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 144/21

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesverwaltungsgerichts (Rakousko) dne 1. února 2017 – VTB Bank (Austria) AG
   (Věc C-52/17)
   (2017/C 144/27)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesverwaltungsgericht

      Účastníci původního řízení

      Stěžovatelka: VTB Bank (Austria) AG

      Žalovaný orgán: Österreichische Finanzmarktaufsicht

      Předběžné otázky

               1.

               Lze použít ustanovení sekundárního unijního práva (zejména například článek 64 nebo čl. 65 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/36/EU ze dne 26. června 2013 o přístupu k činnosti úvěrových institucí a o obezřetnostním dohledu nad úvěrovými institucemi a investičními podniky, o změně směrnice 2002/87/ES a zrušení směrnic 2006/48/ES a 2006/49/ES (1)) na úřední uložení úroků podle zákonné právní úpravy členského státu, podle které je třeba úvěrové instituci při překročení limitu pro velké expozice podle článku 395 odstavce 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 575/2013 ze dne 26. června 2013 o obezřetnostních požadavcích na úvěrové instituce a investiční podniky a o změně nařízení (EU) č. 648/2012 (2) uložit za 30 dnů úroky ve výši 2 % překročení limitu pro velké expozice, počítáno na rok?

               2.

               Brání unijní právo (zejména čl. 395 odst. 1 a odst. 5 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 575/2013 ze dne 26. června 2013 o obezřetnostních požadavcích na úvěrové instituce a investiční podniky a o změně nařízení (EU) č. 648/2012, ve znění opravy, Úř. věst. L 321 s. 6 ze dne 30.11.2013) vnitrostátní právní úpravě, jaká byla obsažena v § 97 odst. 1 čtvrté řádky Bankwesengesetz (zákon o bankovním systému, ve znění BGBl. I č. 532/2014), pokud jsou navzdory splnění hmotněprávních podmínek právní úpravy o výjimce článku 395 odstavce 5 uloženy při porušení článku 395 odst. 1 úroky (z čerpání hospodářské výhody)?

               3.

               Musí být čl. 48 odst. 3 nařízení Evropské centrální banky (EU) č. 468/2014 (nařízení o rámci jednotného mechanismu dohledu) (ECB/2014/17) (3), vykládán v tom smyslu, že „formálně zahájené řízení v oblasti dohledu“ lze spatřovat již v tom, že podnik odevzdává hlášení orgánu dohledu, nebo lze spatřovat „formálně zahájené řízení v oblasti dohledu“ v tom, že v souběžném řízení pro podobná porušení v předcházejících obdobích již bylo vydáno rozhodnutí orgánu dohledu?

      (1)  Úř. věst. 2013, L 176, s. 338.

      (2)  Úř. věst. 2013, L 176, s. 1.

      (3)  Nařízení Evropské centrální banky (EU) č. 468/2014 ze dne 16. dubna 2014, kterým se stanoví rámec spolupráce Evropské centrální banky s vnitrostátními příslušnými orgány a vnitrostátními pověřenými orgány v rámci jednotného mechanismu dohledu (nařízení o rámci jednotného mechanismu dohledu) Úř. věst. 2014, L 141, s. 1.


title: Spojené věci T-659/13 a T-660/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 8. října 2015 – Česká republika v. Komise „Doprava — Směrnice 2010/40/EU — Inteligentní dopravní systémy — Nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 885/2013 — Poskytování informačních služeb týkajících se bezpečných a chráněných parkovacích míst pro nákladní a užitková vozidla — Článek 3 odst. 1, článek 8 a čl. 9 odst. 1 písm. a) nařízení v přenesené pravomoci č. 885/2013 — Nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 886/2013 — Údaje a postupy pro bezplatné poskytování minimálních univerzálních informací o dopravním provozu souvisejících s bezpečností silničního provozu uživatelům — Článek 5 odst. 1, článek 9 a čl. 10 odst. 1 písm. a) nařízení v přenesené pravomoci č. 886/2013“

text:
               30.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 398/39

         Rozsudek Tribunálu ze dne 8. října 2015 – Česká republika v. Komise
   (Spojené věci T-659/13 a T-660/13) (1)

   („Doprava - Směrnice 2010/40/EU - Inteligentní dopravní systémy - Nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 885/2013 - Poskytování informačních služeb týkajících se bezpečných a chráněných parkovacích míst pro nákladní a užitková vozidla - Článek 3 odst. 1, článek 8 a čl. 9 odst. 1 písm. a) nařízení v přenesené pravomoci č. 885/2013 - Nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 886/2013 - Údaje a postupy pro bezplatné poskytování minimálních univerzálních informací o dopravním provozu souvisejících s bezpečností silničního provozu uživatelům - Článek 5 odst. 1, článek 9 a čl. 10 odst. 1 písm. a) nařízení v přenesené pravomoci č. 886/2013“)
   (2015/C 398/49)
   Jednací jazyk: čeština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Česká republika (zástupci: M. Smolek a J. Vláčil, zmocněnci)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupkyně: J. Hottiaux, Z. Malůšková a K. Walkerová, zmocněnkyně)

      Předmět věci

   Ve věci T-659/13 návrh na zrušení nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 885/2013 ze dne 15. května 2013, kterým se doplňuje směrnice Evropského parlamentu a Rady 2010/40/EU o inteligentních dopravních systémech, pokud jde o poskytování informačních služeb týkajících se bezpečných a chráněných parkovacích míst pro nákladní a užitková vozidla (Úř. věst. L 247, s. 1), a podpůrně návrh na zrušení čl. 3 odst. 1, článku 8 a čl. 9 odst. 1 písm. a) nařízení v přenesené pravomoci č. 885/2013, a ve věci T-660/13 návrh na zrušení nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 886/2013 ze dne 15. května 2013, kterým se doplňuje směrnice Evropského parlamentu a Rady 2010/40/EU, pokud jde o údaje a postupy pro poskytování minimálních univerzálních informací o dopravním provozu souvisejících s bezpečností silničního provozu uživatelům, pokud možno bezplatně (Úř. věst. L 247, s. 6), a podpůrně návrh na zrušení čl. 5 odst. 1, článku 9 a čl. 10 odst. 1 písm. a) nařízení v přenesené pravomoci č. 886/2013.

      Výrok rozsudku

               1)

               Věci T-659/13 a T-660/13 se spojují pro účely rozsudku.

               2)

               Žaloby se zamítají.

               3)

               České republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 45, 15.2.2014.


title: Věc C-341/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sozialgericht Dortmund (Německo) dne 24. července 2008  – Dr. Domnica Petersen v. Berufungsausschuss für Zahnärzte für den Bezirk Westfalen-Lippe

text:
               11.10.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 260/8

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sozialgericht Dortmund (Německo) dne 24. července 2008 – Dr. Domnica Petersen v. Berufungsausschuss für Zahnärzte für den Bezirk Westfalen-Lippe
   (Věc C-341/08)
   (2008/C 260/14)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Sozialgericht Dortmund
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Dr. Domnica Petersen

      Žalovaný: Berufungsausschuss für Zahnärzte für den Bezirk Westfalen-Lippe
   Předběžné otázky

               1.

               Může být zákonná právní úprava maximální věkové hranice pro povolení vykonávat povolání (v projednávaném případě: činnost smluvní zubní lékařky) objektivním a přiměřeným opatřením na ochranu legitimního cíle (v projednávaném případě: zdraví pacientů se zákonným zdravotním pojištěním) ve smyslu článku 6 směrnice 2000/78/ES (1) a přiměřeným a nezbytným prostředkem k dosažení tohoto cíle, pokud vychází výlučně z domněnky zakládající se na „všeobecné zkušenosti“, že od určitého věku dochází k všeobecnému poklesu výkonnosti, aniž by přitom mohlo být nějakým způsobem přihlédnuto k individuální výkonnosti konkrétní dotčené osoby?

               2.

               V případě kladné odpovědi na první otázku: Je možné vycházet z legitimního cíle (zákona) ve smyslu článku 6 směrnice 2000/78/ES (v projednávaném případě: ochrana zdraví pacientů se zákonným zdravotním pojištěním) také tehdy, pokud tento cíl nehrál pro vnitrostátního zákonodárce při výkonu jeho zákonodárné pravomoci dokonce vůbec žádnou roli?

               3.

               V případě záporné odpovědi na první nebo na druhou otázku: Je možné, aby zákon vydaný před vydáním směrnice 2000/78/ES, který je s touto směrnicí neslučitelný, nebyl z důvodu přednosti evropského práva použit také tehdy, pokud vnitrostátní právo, které směrnici provádí [v projednávaném případě: Allgemeines Gleichbehandlungsgesetz (všeobecný zákon o rovném zacházení)] takovýto právní důsledek v případě porušení zákazu diskriminace nestanoví?

      (1)  Úř. věst. L 303, s. 16.


title: Věc F-93/11: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 21. března 2013 — Taghani v. Komise ( „Veřejná služba — Otevřené výběrové řízení — Rozhodnutí výběrové komise o nepřipuštění k hodnotícím zkouškám — Opravné prostředky — Žaloba k soudu podaná bez vyčkání na rozhodnutí o stížnosti — Přípustnost — Změna oznámení o výběrovém řízení po konání vstupních testů — Zásada ochrany legitimního očekávání — Právní jistota“ )

text:
               25.5.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 147/32

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 21. března 2013 — Taghani v. Komise
   (Věc F-93/11) (1)

   (Veřejná služba - Otevřené výběrové řízení - Rozhodnutí výběrové komise o nepřipuštění k hodnotícím zkouškám - Opravné prostředky - Žaloba k soudu podaná bez vyčkání na rozhodnutí o stížnosti - Přípustnost - Změna oznámení o výběrovém řízení po konání vstupních testů - Zásada ochrany legitimního očekávání - Právní jistota)
   2013/C 147/58
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Jamal Taghani (Brusel, Belgie) (zástupci: S. Rodrigues a A. Blot, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Currall a B. Eggers, zmocněnci)

      Předmět věci

   Veřejná služba — Návrh na zrušení rozhodnutí předsedy výběrové komise výběrového řízení EPSO/AST/111/10 — sekretáři (AST 1) nepřipustit žalobce k hodnotícím zkouškám

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí výběrové komise otevřeného výběrového řízení EPSO/AST/111/10 ze dne 15. června 2011 nepřipustit J. Taghaniho k hodnotícím zkouškám se zrušuje.

               2)

               Evropské komisi se ukládá zaplatit J. Taghanimu 1 000 eur.

               3)

               Žaloba se ve zbývající části zamítá.

               4)

               Účastníci řízení ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 347, 26.11.2011, s. 46.


title: Věc F-102/13: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 2. srpna 2016 – Urena de Poznanski v. Komise „Veřejná služby – Úředníci – Důchody – Článek 11 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu – Převedení nároku na důchod nabytého na základě jiných důchodových systémů do unijního důchodového systému – Rozhodnutí o uznání započtení příspěvkových let na základě nových OPU týkajících se článků 11 et 12 přílohy VIII služebního řádu – Článek 81 jednacího řádu – Žaloba, která je zčásti zjevně nepřípustná a zčásti zjevně neopodstatněná“

text:
               3.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 364/47

      Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 2. srpna 2016 – Urena de Poznanski v. Komise
      (Věc F-102/13) (1)

      („Veřejná služby - Úředníci - Důchody - Článek 11 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu - Převedení nároku na důchod nabytého na základě jiných důchodových systémů do unijního důchodového systému - Rozhodnutí o uznání započtení příspěvkových let na základě nových OPU týkajících se článků 11 et 12 přílohy VIII služebního řádu - Článek 81 jednacího řádu - Žaloba, která je zčásti zjevně nepřípustná a zčásti zjevně neopodstatněná“)
      (2016/C 364/59)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Soldimar Urena de Poznanski (Brusel, Belgie) (zástupce: S. Orlandi, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně C. Ehrbar a G. Gattinara, zmocněnci, poté J. Currall a G. Gattinara, zmocněnci, a nakonec G. Gattinara, zmocněnec)

         Předmět věci

      Žaloba o zrušení rozhodnutí, které se týká provedení výpočtu započtení nároku na důchod nabytého před vstupem do služby na základě nových OPU a převedení nároků žalobkyně na důchod do unijního důchodového systému, a které uplatňuje nová OPU k článkům 11 a 12 přílohy VIII služebního řádu úředníků.

         Výrok usnesení

                  1)

                  Žaloba se zamítá jako zčásti zjevně nepřípustná a zčásti zjevně neopodstatněná.

                  2)

                  Každá ze stran ponese náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 24, 25.1.2014, s. 40.


title: Věc T-95/09 R II: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 15. ledna 2010 — United Phosphorus v. Komise ( Řízení o předběžných opatřeních — Směrnice 91/414/EHS — Rozhodnutí o nezařazení napropamidu do přílohy I směrnice Rady 91/414 — Prodloužení odkladu vykonatelnosti )

text:
               27.2.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 51/32

         Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 15. ledna 2010 — United Phosphorus v. Komise
   (Věc T-95/09 R II)
   („Řízení o předběžných opatřeních - Směrnice 91/414/EHS - Rozhodnutí o nezařazení napropamidu do přílohy I směrnice Rady 91/414 - Prodloužení odkladu vykonatelnosti“)
   2010/C 51/63
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: United Phosphorus Ltd (Warrington, Cheshire, Spojené království) (zástupci: C. Mereu a K. Van Maldegem, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: L. Parpala a N. Rasmussen, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na prodloužení odkladu vykonatelnosti rozhodnutí Komise 2008/902/ES ze dne 7. listopadu 2008, o nezařazení napropamidu do přílohy I směrnice Rady 91/414/EHS a o odnětí povolení pro přípravky na ochranu rostlin obsahující tuto látku (Úř. věst. L 326, s. 35).

      Výrok

               1)

               Odklad vykonatelnosti stanovený v bodu 1 usnesení předsedy Soudu ze dne 28. dubna 2009, United Phosphorus v. Komise (T-95/09 R, nezveřejněné ve Sbírce rozhodnutí) se prodlužuje do 30. listopadu 2010, aniž by však přesahoval datum vynesení rozhodnutí v původním řízení nebo datum formálního ukončení zkráceného postupu zahájeného, pokud jde o napropamid, z titulu článku 13 nařízení Komise (ES) č. 33/2008 ze dne 17. ledna 2008, kterým se stanoví prováděcí pravidla ke směrnici Rady 91/414/EHS, pokud jde o běžný a zkrácený postup pro posuzování účinných látek, které byly součástí pracovního programu podle čl. 8 odst. 2 uvedené směrnice, nebyly však zařazeny do její přílohy I (Úř. věst. L 15, s. 5).

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc T-395/12: Žaloba podaná dne 4. září 2012 — Fetim v. OHIM — Solid Floor (Solidfloor The professional's choice)

text:
               17.11.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 355/32

         Žaloba podaná dne 4. září 2012 — Fetim v. OHIM — Solid Floor (Solidfloor The professional's choice)
   (Věc T-395/12)
   2012/C 355/68
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Fetim BV (Amsterdam, Nizozemí) (zástupce: L. Bakers, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Solid Floor Ltd (Londýn, Spojené království)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 15. června 2012 ve věci R 884/2011-2; a

               —

               uložil OHIM náhradu nákladu řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka „Solidfloor The professional’s choice“ pro výrobky náležející do třídy 19 — přihláška ochranné známky Společenství č. 5667837

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Namítaná ochranná známka nebo označení: registrovaná ochranná známka Spojeného království č. 2390415 ve formě obrazové ochranné známky „SOLID floor“ pro výrobky ve třídách 19 a 37; obchodní jméno „Solid Floor Ltd“ používané v obchodním styku ve Spojeném království; doménové jméno „SOLID floor“

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitky v plném rozsahu.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zrušení napadeného rozhodnutí, vyhovění námitce v plném rozsahu a zamítnutí přihlášky ochranné známky Společenství

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 207/209.


title: Věc T-101/06: Žaloba podaná dne  23. března 2006  – Castell del Remei v. OHIM

text:
               20.5.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 121/16

         Žaloba podaná dne 23. března 2006 – Castell del Remei v. OHIM
   (Věc T-101/06)
   (2006/C 121/28)
   Jazyk, ve kterém byla sepsána žaloba: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Castell del Remei S.L. (Lérida, Španělsko) (zástupci: Fernand de Visscher, Emannuel Cornu, Donatienne Moreau, Jorge Grau Mora, Alejandro Angulo Lafora Maite Ferrándiz Avendaño, María Baylos Morales a Antonio Velázquez Ibáñez, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   Druhý účastník řízení před odvolacím senátem: Bodegas Roda (Haro, La Rioja, Španělsko)
   Návrhové žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 17. ledna 2006, kterým bylo potvrzeno zamítnutí přihlášky ochranné známky Společenství č. 23258256 „Castell del Remei (obrazová)“, jež v důsledku toho musí být OHIM zapsána;

               —

               uložit OHIM náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Žalobce

      Přihlašovaná ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka „Castell del Remei ODA“ (přihláška č. 2 325 256), pro výrobky tříd 29, 30 a 33.
   Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Bodegas Roda, S.A.

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Španělská slovní ochranná známka „RODA“ (č. 1 757 553), „RODA I“ (č. 2 006 616), „RODA II“ (č. 2 006 615) a „BODEGAS RODA“ (č. 137 050), pro výrobky třídy 33, a obchodní firma „BODEGAS RODA, S.A.“, „pro obchod věnující se pěstování a výrobě vína...“

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitkám a zamítnutí přihlášky.
   Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: Nesprávné použití čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 40/94 o ochranné známce Společenství.


title: Věc C-168/05: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 26. října 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Audiencia Provincial de Madrid – Španělsko) – Elisa María Mostaza Claro v. Centro Móvil Milenium SL (Směrnice 93/13/EHS — Zneužívající klauzule ve spotřebitelských smlouvách — Nezpochybnění zneužívajícího charakteru klauzule v rámci rozhodčího řízení — Možnost vznést tuto námitku v rámci řízení o opravném prostředku proti rozhodčímu nálezu)

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/9

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 26. října 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Audiencia Provincial de Madrid – Španělsko) – Elisa María Mostaza Claro v. Centro Móvil Milenium SL
   (Věc C-168/05) (1)

   (Směrnice 93/13/EHS - Zneužívající klauzule ve spotřebitelských smlouvách - Nezpochybnění zneužívajícího charakteru klauzule v rámci rozhodčího řízení - Možnost vznést tuto námitku v rámci řízení o opravném prostředku proti rozhodčímu nálezu)
   (2006/C 326/19)
   Jednací jazyk: španělština
   Předkládající soud
   Audiencia Provincial de Madrid
   Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Elisa María Mostaza Claro

      Žalovaná: Centro Móvil Milenium SL
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Audiencia Provincial de Madrid – Výklad čl. 6 odst. 1, čl. 7 odst. 1, jakož i bodu 1 písm. q) přílohy směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách [zneužívajících klauzulích] ve spotřebitelských smlouvách (Úř. věst. L 95, s. 29) – Přiměřené a účinné prostředky zabraňující dalšímu používání zneužívajících klauzulí – Neplatnost rozhodčí dohody neuplatněná spotřebitelem v rámci rozhodčího řízení
   Výrok
   Směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách [zneužívajících klauzulích] ve spotřebitelských smlouvách musí být vykládána v tom smyslu, že vyžaduje, aby vnitrostátní soud, kterému je předložena žaloba na neplatnost rozhodčího nálezu, posoudil neplatnost rozhodčí dohody a zrušil tento nález v důsledku toho, že uvedená dohoda obsahuje zneužívající klauzuli, i když spotřebitel neplatnost rozhodčí dohody uplatnil nikoli v rámci rozhodčího řízení, ale pouze v rámci žaloby na neplatnost.

      (1)  Úř. věst. C 155, 25.6.2005.


title: Věc T-566/15: Žaloba podaná dne 28. září 2015 – Excalibur City v. OHIM – Ferrero (MERLIN'S KINDERWELT)

text:
               30.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 398/67

         Žaloba podaná dne 28. září 2015 – Excalibur City v. OHIM – Ferrero (MERLIN'S KINDERWELT)
   (Věc T-566/15)
   (2015/C 398/81)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Excalibur City s.r.o. (Znojmo, Česká republika) (zástupce: E. Engin-Deniz, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Ferrero SpA (Alba, Itálie)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Společenství obsahující slovní prvky „MERLIN’S KINDERWELT“ – Přihláška č. 1 1 2 02  066

      Řízení před OHIM: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 16. července 2015, ve věci R 1617/2014-1

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               změnil napadené rozhodnutí v tom smyslu, že zamítne námitky;

               —

               případně zrušil napadené rozhodnutí, jakož i rozhodnutí námitkového oddělení ze dne 26. května 2014 ve věci námitky č. B 002152844.

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009;

               —

               Porušení čl. 8 odst. 5 nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-121/08: Žaloba podaná dne 10. března 2008 – PC-Ware Information Technologies v. Komise

text:
               9.5.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 116/27

         Žaloba podaná dne 10. března 2008 – PC-Ware Information Technologies v. Komise
   (Věc T-121/08)
   (2008/C 116/49)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: PC-Ware Information Technologies BV (Amsterodam, Nizozemsko) (zástupce: L. Devillé, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobkyně

               —

               prohlásit žalobu na neplatnost za nepřípustnou;

               —

               zrušit rozhodnutí generálního ředitelství Evropské komise odmítnout nabídku, kterou žalobkyně podala do nabídkového řízení DIGIT/R2/PO/2007/022-LAR 2007, a zadat zakázku vítěznému uchazeči, které bylo žalobkyni sděleno dopisem ze dne 11. ledna 2008;

               —

               určit, že protiprávní jednání Komise představuje porušení práva, které má za následek její odpovědnost;

               —

               podpůrně, pokud již byla zakázka provedena, jestliže Soud vydá svůj rozsudek nebo pokud již rozhodnutí není možno zrušit, uložit Komisi, aby zaplatila 654 962,38 eur jako náhradu škody, která žalobkyni vznikla v souvislosti s tímto řízením;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů tohoto řízení i v případě, že bude žaloba zamítnuta.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně se účastnila nabídkového řízení DIGIT/R2/PO/2007/022 – Velkoobchodníci s výrobky společnosti Microsoft (LAR 2007) (Úř. věst. 2007, s. 183-223062) s cílem uzavřít rámcovou dohodu o jednotném pořizovacím kanálu pro nákup softwarových výrobků a licencí společnosti Microsoft prostřednictvím jednoho jediného prodejce. Žalobkyně napadá rozhodnutí Komise, kterým byla tato zakázka zadána jinému podniku.
   K odůvodnění žalobkyně zaprvé uvádí, že rozhodnutí bylo nedostatečně odůvodněno. Poukazuje na to, že při podání její nabídky výslovně prohlásila, že v souladu s článkem 40 belgického zákona ze dne 14. července 1991 o obchodních praktikách, informování a ochraně spotřebitele, který zakazuje prodej se ztrátou, poskytla nejvyšší možnou slevu. Komise nedostatečně odůvodnila rozhodnutí vzhledem k uplatnění tohoto zákazu a dodržení zásady rovnosti.
   Zadruhé uvádí žalobkyně, že úspěšná nabídka porušuje článek 40 belgického zákona ze dne 14. července 1991 o obchodních praktikách, informování a ochraně spotřebitele. Komise měla úspěšnou nabídku odmítnout za použití článku 55 směrnice 2004/18/ES (1), jakož i čl. 139 odst. 1 a čl. 146 odst. 4 nařízení č. 2342/2002 (2) a zásady řádné správy.

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby (Úř. věst. L 134, s. 114; Zvl. vyd. 06/07, s. 132).

      (2)  Nařízení Komise (ES, Euratom) č. 2342/2002 ze dne 23. prosince 2002 o prováděcích pravidlech k nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (Úř. věst. L 357, s. 1; Zvl. vyd. 01/04, s. 145).


title: Věc F-60/12: Žaloba podaná dne 8. června 2012 — ZZ v. Komise

text:
               11.8.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 243/34

         Žaloba podaná dne 8. června 2012 — ZZ v. Komise
   (Věc F-60/12)
   2012/C 243/59
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: ZZ (zástupce: E. Guerrieri Piaceri, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí o nepřiznání žalobkyni šesti bodů v rámci povyšovacího řízení v roce 2011, přezkoumání hodnotící zprávy a přidělení bodů nezbytných pro povýšení do platové třídy AST2

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit hodnotící zprávu, která hodnotí žalobkyni za dobu 01.01.2010 — 31.12.2010 a rozhodnutí přiznávající žalobkyni dva body za totéž období;

               —

               v důsledku tohoto zrušení uložit žalované provést další posouzení hodnotící zprávy žalobkyně a přiznat body nezbytné pro její povýšení do platové třídy AST2 se zpětným účinkem ke dni 01.01.2011;

               —

               uložit žalované zaplatit částku odhadovanou ex aequo et bono na 20 000 eur (včetně nákladů řízení).


title: Věc C-72/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte Suprema di Cassazione (Itálie) dne 9. února 2010 — trestní řízení vedené proti Marcellovi Costovi

text:
               17.4.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 100/27

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte Suprema di Cassazione (Itálie) dne 9. února 2010 — trestní řízení vedené proti Marcellovi Costovi
   (Věc C-72/10)
   2010/C 100/41
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Corte Suprema di Cassazione

      Účastník původního řízení

   Marcello Costa

      Předběžná otázka

   Nechť Soudní dvůr Evropské unie stanoví, jaký je výklad článků 43 a 49 Smlouvy o založení Evropské unie vzhledem ke svobodě usazování a pohybu služeb v oblasti sázek na sportovní události, aby bylo možno určit, zda uvedená ustanovení této smlouvy povolují použití vnitrostátní právní úpravy, která stanoví monopolní postavení státu a systém koncesí a povolení, jenž v rámci určeného počtu koncesí stanoví: a) existenci všeobecné ochrany držitelů koncesí vydaných v předchozím období na základě postupu, který neoprávněně vyloučil část subjektů; b) existenci předpisů skutečně zaručujících zachování obchodních pozic získaných na základě postupu, který neoprávněně vyloučil část subjektů (jako například zákaz pro nové koncesionáře umisťovat svá sázková okénka do určité vzdálenosti od již existujících okének); c) případy zániku koncesí a propadnutí vysokých kaucí, kam zahrnuje případ, kdy koncesionář přímo či nepřímo provozuje přeshraniční herní činnosti obdobné těm, které jsou předmětem koncese.


title: Věc C-399/06 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 25. září 2006 Faraj Hassan proti rozsudku vydanému Soudem prvního stupně (druhým senátem) dne 12. června 2006 ve věci T-49/04, Faraj Hassan v. Rada Evropské unie a Komise Evropských společenství

text:
               2.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 294/30

         Kasační opravný prostředek podaný dne 25. září 2006 Faraj Hassan proti rozsudku vydanému Soudem prvního stupně (druhým senátem) dne 12. června 2006 ve věci T-49/04, Faraj Hassan v. Rada Evropské unie a Komise Evropských společenství
   (Věc C-399/06 P)
   (2006/C 294/54)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Faraj Hassan (zástupci: E. Grieves, Barrister, H. Miller, Solicitor)

      Další účastnice řízení: Rada Evropské unie, Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek
   Navrhovatel navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1)

               zrušil rozsudek Soudu prvního stupně,

               2)

               zrušil nařízení Rady (ES) č. 881/2002 ze dne 27. května 2002 (1) ve znění nařízení Komise (ES) č. 2049/2003 ze dne 20. listopadu 2003 (2) a/nebo nařízení Komise (ES) č. 2049/2003 ze dne 20. listopadu 2003 v plném rozsahu a/nebo v rozsahu, v jakém se dotýká navrhovatele; a

               3)

               podpůrně prohlásil výše uvedená nařízení za nepoužitelná ve vztahu k navrhovateli; a

               4)

               přijal další opatření, která považuje za vhodná; a

               5)

               uložil Radě náhradu nákladů navrhovatele vynaložených na toto řízení;

               6)

               uložil Radě náhradu škody.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Navrhovatel uplatňuje, že Rada a Komise jsou povinny respektovat práva chráněná Evropskou úmluvou o lidských právech (dále jen „úmluva“) a mohou tuto povinnost zrušit, pouze pokud je následkem jejího zrušení nabídnuta „přinejmenším rovnocenná ochrana“.
   Dále uplatňuje, že ochrana nabídnutá Radou bezpečnosti Spojených národů (dále jen „RB OSN“) není rovnocenná ochraně nabízené úmluvou.
   Navrhovatel tvrdí, že Soud prvního stupně se dopustil nesprávného právního posouzení, když:

               i)

               neposoudil přímo, zda RB OSN nabídla ochranu rovnocennou ochraně nabízené úmluvou, zejména ve vztahu k článkům 6, 8, 13 a článku 1 protokolu 1 úmluvy; a

               ii)

               přezkoumal činnost RB OSN nepřímo prostřednictvím zásady jus cogens místo prostřednictvím odkazu na ochranu nabízenou články 6, 8, 13 a článkem 1 protokolu 1 úmluvy.

         Dále uplatňuje, že Soud se dopustil pochybení, když rozhodl, že omezení užívání majetku nebylo relevantní vzhledem k podstatě vlastnického práva.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 881/2002 ze dne 27. května 2002 o zavedení některých zvláštních omezujících opatření namířených proti některým osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibanem a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 467/2001, kterým se zakazuje vývoz určitého zboží a služeb do Afghánistánu, zesiluje zákaz letů a rozšiřuje zmrazení prostředků a jiných finančních zdrojů afghánského Talibanu (Úř. věst. L 139, s. 9).

      (2)  Nařízení Komise (ES) č. 2049/2003 ze dne 20. listopadu 2003, kterým se po dvacáté páté mění nařízení Rady (ES) č. 881/2002 o zavedení některých zvláštních omezujících opatření namířených proti některým osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibanem a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 467/2001 (Úř. věst. L 303, s. 20).


title: Věc T-161/11: Usnesení Tribunálu ze dne 24. března 2014 – High Tech v. OHIM – Vitra Collections (Tvar židle)

text:
               26.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 159/37

         Usnesení Tribunálu ze dne 24. března 2014 – High Tech v. OHIM – Vitra Collections (Tvar židle)
   (Věc T-161/11) (1)

   2014/C 159/50
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda druhého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 139, 7.5.2011.


title: Věc C-125/15 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 11. března 2015 Soudním dvorem Evropské unie proti usnesení Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 2. února 2015 ve věci T-577/14, Gascogne Sack Deutschland a Gascogne v. Evropská unie

text:
               11.5.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 155/15

         Kasační opravný prostředek podaný dne 11. března 2015 Soudním dvorem Evropské unie proti usnesení Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 2. února 2015 ve věci T-577/14, Gascogne Sack Deutschland a Gascogne v. Evropská unie
   (Věc C-125/15 P)
   (2015/C 155/17)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Soudní dvůr Evropské unie (zástupci: A. V. Placco a E. Beysen, zmocněnci)

      Další účastnice řízení: Gascogne Sack Deutschland GmbH a Gascogne

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

   Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatel) navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil usnesení Tribunálu (třetího senátu) ze dne 2. února 2015 ve věci T-577/14, Gascogne Sack Deutschland a Gascogne v. Evropská unie, a to v rozsahu, v němž jím byl zamítnut druhý až čtvrtý bod návrhových žádání, která SDEU předložil v návrhu podaném k Tribunálu podle článku 114 jeho jednacího řádu;

               —

               vyhověl zmíněným bodům návrhových žádání, a tudíž

                           —

                           vydal konečné rozhodnutí ve věci s tím, že pro nepřípustnost odmítne žalobu na náhradu škody podanou společnostmi Gascogne Sack Deutschland GmbH a Groupe Gascogne S.A., neboť směřuje proti SDEU (coby orgánu zastupujícímu Unii);

                           —

                           podpůrně v případě, že by Soudní dvůr dospěl k názoru, že skutečnost, že uvedená žaloba směřuje proti SDEU, a nikoli proti Komisi (coby orgánu zastupujícímu Unii), nemá vliv na její přípustnost, ale že Tribunál měl v rámci rozhodování o procesní námitce, kterou v řízení před ním vznesl SDEU, nařídit, aby na místo SDEU vstoupila coby žalovaná Komise, vrátil věc Tribunálu, aby rozhodl o žalobě na náhradu škody společností Gascogne Sack Deutschland GmbH a Groupe Gascogne S.A. v souladu s právními závěry Soudního dvora;

               —

               uložil společnostem Gascogne Sack Deutschland GmbH a Groupe Gascogne S.A. náhradu nákladů řízení vynaložených SDEU v řízení v prvním stupni i v řízení o kasačním opravném prostředku.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Na podporu kasačního opravného prostředku uvádí navrhovatel dva důvody, z nichž první se týká pravidel pro zastupování Unie před soudy a druhý porušení povinnosti Tribunálu uvést odůvodnění.
   V rámci prvního důvodu kasačního opravného prostředku, vycházejícího z nedodržení pravidel pro zastupování Unie před soudy, SDEU poznamenává, že vzhledem k tomu, že neexistuje žádné výslovné ustanovení specificky upravující zastupování Unie před unijními soudy v řízeních o žalobách podaných na základě článku 268 SFEU, je třeba pravidla pro takové zastupování dovodit z obecných zásad platných pro výkon soudnictví, konkrétně ze zásady řádného výkonu spravedlnosti, jakož i zásad nezávislosti a nestrannosti soudu.
   V rámci druhého důvodu kasačního opravného prostředku navrhovatel tvrdí, že napadené usnesení je v důsledku toho, že v něm nejsou konkrétně vyvráceny argumenty vznesené před Tribunálem a zaměřené na dopad rozsudků C-40/12 P, Gascogne Sack v. Komise
       (1), a C-58/12 P, Groupe Gascogne v. Komise
       (2), stiženo vadou porušení povinnosti uvést odůvodnění.

      (1)  EU:C:2013:768.

      (2)  EU:C:2013:770.


title: Věc T-141/07: Žaloba podaná dne 4. května 2007 – General Technic-Otis v. Komise

text:
               23.6.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 140/39

         Žaloba podaná dne 4. května 2007 – General Technic-Otis v. Komise
   (Věc T-141/07)
   (2007/C 140/65)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: General Technic-Otis Sàrl (Howald, Lucemburské velkovévodství) (zástupce: M. Nosbusch, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit na základě článku 230 ES rozhodnutí přijaté Komisí dne 21. února 2001 v řízení podle článku 81 Smlouvy o ES a článku 53 EHP ve věci COMP/E-1/38.823 – Elevators and Escalators v rozsahu, v němž se týká GTO;

               —

               podpůrně zrušit či snížit na základě článku 229 ES výši pokuty, která jí byla tímto rozhodnutím uložena;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně se touto žalobou domáhá zrušení rozhodnutí Komise K(2007) 512 konečné ze dne 21. února 2007 v řízení podle článku 81 ES a článku 53 Dohody o EHP (ve věci COMP/E-1/38.823 – Elevators and Escalators) ohledně kartelové dohody v oblasti instalace a údržby výtahů a eskalátorů v Belgii, Německu, Lucembursku a Nizozemsku týkající se manipulování s nabídkovým řízením, rozdělování trhů, stanovování cen, zadávání projektů a kupních smluv, smluv o instalaci, údržbě a modernizaci zařízení a výměny informací v rozsahu, v němž se jí toto rozhodnutí týká. Žalobkyně se podpůrně domáhá zrušení nebo snížení pokuty, která jí byla napadeným rozhodnutím uložena.
   Žalobkyně vznáší na podporu svých návrhů sedm žalobních důvodů.
   Žalobkyně v rámci svého prvního žalobního důvodu uplatňuje, že Komise se dopustila právního a skutkového omylu při použití pravidel o výpočtu pokut, co se týče její úvahy, že předmětné praktiky představují „velmi závažné“ porušení. Žalobkyně tvrdí, že základní částka pro stanovení pokuty měla být tedy snížena vzhledem k omezenému zeměpisnému rozsahu dotčeného trhu, jakož i k omezenému dopadu předmětných praktik na dotčený trh.
   Ve svém druhém žalobním důvodu žalobkyně tvrdí, že se Komise dopustila právního a skutkového omylu, neboť nepřihlédla ke skutečným hospodářským možnostem žalobkyně způsobit škodu. Rovněž tvrdí, že Komise měla při stanovení výše pokuty zohlednit její postavení malého či středního podniku s autonomním vedením, který v důsledku toho nemůže vytvořit značnou škodu na trhu.
   Žalobkyně ve svém třetím žalobním důvodu uplatňuje, že se Komise dopustila právního a skutkového omylu, neboť neomezila výši pokuty na 10 % jejího obratu a nebyla oprávněna zohlednit obrat mateřských společností při výpočtu maximální výše pokuty, která měla být žalobkyni uložena.
   Čtvrtý žalobní důvod vychází z toho, že Komise porušila zásadu rovného zacházení, neboť nepoužila zásady odpovědnosti stejně na všechny účastníky dotčené kartelové dohody. Žalobkyně tvrdí, že Komise přičítala předmětné praktiky jejím mateřským společnostem, zatímco takto neučinila u jiné společnosti, v jejíž neprospěch svědčilo téže rozhodnutí, přestože se tato společnost nacházela v situaci srovnatelné se situací žalobkyně, pokud jde o výkon kontroly mateřskými společnostmi.
   Žalobkyně v rámci pátého žalobního důvodu uplatňuje, že Komise se dopustila skutkového omylu, neboť jí nepřiznala snížení ve výši 50 % pokuty na základě oznámení o shovívavosti (1). Žalobkyně tvrdí, že její spolupráce se službami Komise byla úzká, stálá a zvláště rozsáhlá a odůvodňuje maximální snížení pokuty stanovené oznámením o shovívavosti, a sice ve výši 50 %.
   Šestý žalobní důvod, jehož se žalobkyně dovolává, vychází z porušení zásady legitimního očekávání, jelikož Komise nepřiznala žalobkyni dodatečné snížení ve výši 10 % pokuty z důvodu, že nezpochybňovala skutečnosti. Žalobkyně tvrdí, že oznámení námitek, jakož i rozhodovací praxe Komise u ní vzbuzuje oprávněnou naději získat z tohoto důvodu snížení ve výši 10 %, a nikoliv pouze 1 %, jak bylo stanoveno v napadeném rozhodnutí.
   Sedmý žalobní důvod vychází z porušení zásady proporcionality trestů, neboť pokuta uložená žalobkyni není odůvodněná s ohledem na dotyčné porušení, a zejména vzhledem k jeho údajně omezenému dopadu na trh a k tomu, že se jej dopustila společnost menší velikosti.

      (1)  Oznámení Komise o ochraně před pokutami a snížení pokut v případech kartelů, Úř. věst. 2002, C 45, s. 3.


title: Věc C-262/12: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 19. prosince 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État — Francie) — Association Vent De Colère! Fédération nationale a další v. Ministre de l'écologie, du développement durable, des transports et du logement, Ministre de l'Économie, des Finances et de l'Industrie ( „Řízení o předběžné otázce — Státní podpora — Pojem „státní zásah nebo zásah za použití státních prostředků“ — Elektřina vyrobená ve větrných elektrárnách — Povinnost výkupu za cenu vyšší, než je tržní cena — Plná kompenzace — Příspěvky, které mají zaplatit koneční spotřebitelé elektřiny“ )

text:
               22.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 52/11

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 19. prosince 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État — Francie) — Association Vent De Colère! Fédération nationale a další v. Ministre de l'écologie, du développement durable, des transports et du logement, Ministre de l'Économie, des Finances et de l'Industrie
   (Věc C-262/12) (1)

   (Řízení o předběžné otázce - Státní podpora - Pojem „státní zásah nebo zásah za použití státních prostředků“ - Elektřina vyrobená ve větrných elektrárnách - Povinnost výkupu za cenu vyšší, než je tržní cena - Plná kompenzace - Příspěvky, které mají zaplatit koneční spotřebitelé elektřiny)
   2014/C 52/17
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Conseil d'État

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Association Vent De Colère ! Fédération nationale, Alain Bruguier, Jean-Pierre Le Gorgeu, Marie-Christine Piot, Eric Errec, Didier Wirth, Daniel Steinbach, Sabine Servan-Schreiber, Philippe Rusch, Pierre Recher, Jean-Louis Moret, Didier Jocteur Monrozier

      Žalovaní: Ministre de l'écologie, du développement durable, des transports et du logement, Ministre de l'Économie, des Finances et de l'Industrie

      Za přítomnosti: Syndicat des énergies renouvelables,

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Conseil d'État (Francie) — Výklad článku 87 ES, nyní článek 107 SFEU — Pojem „státní zásah nebo zásah za použití státních prostředků“ — Povinný výkup elektřiny vyrobené ve větrných elektrárnách za cenu vyšší, než je tržní cena — Plná kompenzace dodatečných nákladů — Změna způsobu financování této kompenzace — Příspěvky, které mají zaplatit koneční spotřebitelé elektřiny.

      Výrok

   Článek 107 odst. 1 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že takový mechanismus plné kompenzace dodatečných nákladů, které vznikají podnikům z důvodu povinného výkupu elektřiny vyrobené ve větrných elektrárnách za cenu vyšší, než je tržní cena, jenž je financován všemi konečnými spotřebiteli elektřiny v tuzemsku, jako je mechanismus vyplývající ze zákona č. 2000-108 ze dne 10. února 2000 o modernizaci a rozvoji veřejné služby zásobování elektřinou, ve znění zákona č. 2006-1537 ze dne 7. prosince 2006 o odvětví energie, představuje zásah za použití státních prostředků.

      (1)  Úř. věst. C 243, 11.8.2012.


title: Věc T-13/13: Usnesení Tribunálu ze dne 14. června 2013 — MasterCard International v. OHIM — Nehra (surfpin)

text:
               3.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 225/83

         Usnesení Tribunálu ze dne 14. června 2013 — MasterCard International v. OHIM — Nehra (surfpin)
   (Věc T-13/13) (1)

   2013/C 225/191
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda třetího nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 86, 23.3.2013.


title: Věc C-607/11: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 7. března 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court of Justice (Chancery Division) — Spojené království) — ITV Broadcasting Limited a další v. TV Catch Up Limited ( „Směrnice 2001/29/ES — Článek 3 odst. 1 — Šíření vysílání poskytovatelů komerčního televizního vysílání třetí stranou prostřednictvím internetu —  „Live streaming“ — Sdělování veřejnosti“ )

text:
               27.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 123/6

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 7. března 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court of Justice (Chancery Division) — Spojené království) — ITV Broadcasting Limited a další v. TV Catch Up Limited
   (Věc C-607/11) (1)

   (Směrnice 2001/29/ES - Článek 3 odst. 1 - Šíření vysílání poskytovatelů komerčního televizního vysílání třetí stranou prostřednictvím internetu - „Live streaming“ - Sdělování veřejnosti)
   2013/C 123/08
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   High Court of Justice (Chancery Division)

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: ITV Broadcasting Limited, ITV 2 Ltd, ITV Digital Channels Ltd, Channel 4 Television Corporation, 4 Ventures Ltd, Channel 5 Broadcasting Ltd, ITV Studios Ltd

      Žalovaná: TV Catch Up Limited

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — High Court of Justice (Chancery Division) — Výklad čl. 3 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/29/ES ze dne 22. května 2001 o harmonizaci určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti (Úř. věst. L 167, s. 10; Zvl. vyd. 17/01, s. 230) — Pojem „sdělování veřejnosti“ — Souhlas nositelů práva se šířením svých děl v televizním vysílání buď na celém území členského státu nebo ve vymezené geografické oblasti tohoto státu — Nepřetržité vysílání provozované třetí stranou, která je poskytovatelem vysílání, pro jednotlivé předplatitele, kteří zaplatili televizní poplatky, a mohou tedy přijímat živé vysílání prostřednictvím internetového streamingu

      Výrok

               1)

               Pojem „sdělování veřejnosti“ ve smyslu čl. 3 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/29/ES ze dne 22. května 2001 o harmonizaci určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti musí být vykládán tak, že se vztahuje i na další přenos děl zahrnutých v pozemním televizním vysílání,

                           —

                           který provádí subjekt odlišný od původního poskytovatele vysílání

                           —

                           přes internetový streaming zpřístupněný předplatitelům tohoto subjektu, kteří mohou tento další přenos přijímat poté, co se připojí k jeho serveru,

                           —

                           přestože se tito předplatitelé nacházejí v určené oblasti příjmu tohoto pozemního televizního vysílání a mohou toto vysílání legálně přijímat na televizním přijímači.

               2)

               Na odpověď na první otázku nemá vliv skutečnost, že takový další přenos, jako je další přenos dotčený ve věci v původním řízení, je financován reklamou, takže má ziskovou povahu.

               3)

               Na odpověď na první otázku nemá vliv skutečnost, že takový další přenos, jako je další přenos dotčený ve věci v původním řízení, provádí subjekt, který je přímým konkurentem původního poskytovatele vysílání.

      (1)  Úř. věst. C 65, 3.3.2012.


title: Věc T-221/00: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 14. října 2008 – Casinó municipale di Venezia v. Komise

text:
               20.12.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 327/41

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 14. října 2008 – Casinó municipale di Venezia v. Komise
   (Věc T-221/00) (1)

   (2008/C 327/72)

      Jednací jazyk: italština

   Předseda šestého rozšířeného senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 316, 4.11.2000.


title: Věc C-623/15 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 20. listopadu 2015 společností Toshiba Corp. proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 9. září 2015 ve věci T-104/13, Toshiba Corp. v. Evropská komise

text:
               25.1.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 27/26

         Kasační opravný prostředek podaný dne 20. listopadu 2015 společností Toshiba Corp. proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 9. září 2015 ve věci T-104/13, Toshiba Corp. v. Evropská komise
   (Věc C-623/15 P)
   (2016/C 027/30)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Toshiba Corp. (zástupci: J. F. MacLennan, Solicitor, A. Schulz, advokát, J. Jourdan, advokát, A. Kadri, Solicitor)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Navrhovatelka navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil rozsudek Tribunálu ve věci T-104/13 v rozsahu, v němž potvrdil závěr Evropské komise, že společnost Toshiba je společně a nerozdílně odpovědná za jednání společnosti MTPD;

               —

               zrušil rozhodnutí Evropské komise ve věci COMP/39.437 (Katodové trubice pro obrazovky televizorů a počítačové monitory) v rozsahu, v němž konstatovala, že společnost Toshiba porušila článek 101 SFEU, a shledala společnost Toshiba společně a nerozdílně odpovědnou za jednání společnosti MTPD;

               —

               uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Na podporu kasačního opravného prostředku předkládá navrhovatelka jediný důvod:
   Tribunál nesprávně použil pojem „podnik“, když některé skutečnosti nesprávně považovat za známku toho, že společnost Toshiba byla schopna vykonávat nebo skutečně vykonávala na společnost MTPD rozhodující vliv a když učinil závěr, že tyto skutečnosti ve svém souhrnu představují dostačující oporu pro závěr, že společnost Toshiba takový vliv na společnost MTPD vykonávala.


title: Věc C-498/06: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de lo Social Único de Algeciras (Španělsko) dne 7. prosince 2006 – Maira María Robledillo Núñez v. Fondo de Garantía Salarial (Fogasa)

text:
               10.3.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 56/13

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de lo Social Único de Algeciras (Španělsko) dne 7. prosince 2006 – Maira María Robledillo Núñez v. Fondo de Garantía Salarial (Fogasa)
   (Věc C-498/06)
   (2007/C 56/23)
   Jednací jazyk: španělština
   Předkládající soud
   Juzgado de lo Social Único de Algeciras
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Maira María Robledillo Núñez

      Žalovaný: Fondo de Garantía Salarial (Fogasa)
   Předběžné otázky
   Je, s ohledem na obecnou zásadu rovnosti a zásadu zákazu diskriminace, objektivně odůvodněno rozdílné zacházení stanovené v čl. 33 odst. 2 ET (v platném znění a v bezprostředně předcházejícím znění, které bylo platné do 14. června 2006), a spadá tedy v důsledku toho náhrada škody za výpověď vyplacená zaměstnanci na základě mimosoudního smíru do rozsahu působnosti směrnice 80/987/EHS (1) o sbližování právních předpisů členských států týkajících se ochrany zaměstnanců v případě platební neschopnosti zaměstnavatele, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/74/ES (2) ze dne 23. září 2002, přičemž čl. 33 odst. 1 ET připouští pro účely zajištění, prostřednictvím záruční instituce, úhrady mzdy za dobu trvání řízení, která by rovněž byla následkem uvedené výpovědi?

      (1)  Úř. věst. L 283, s. 23 (Zvl. vyd. 05/01, s. 217).

      (2)  Úř. věst. L 270, s. 10 (Zvl. vyd. 05/04, s. 261).


title: Usnesení Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 26. dubna 2005 ve věci C-149/04 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce): Ugo Fava proti Comune di Carrara (Daň na mramor vybraná na území obce z důvodu jeho vývozu za hranice území obce — Čl. 92 odst. 1 a čl. 104 odst. 3 jednacího řádu — Částečná nepřípustnost — Otázka totožná s otázkou, jakou již Soudní dvůr zodpověděl)

text:
               23.7.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 182/20

      USNESENÍ SOUDNÍHO DVORA

   (čtvrtého senátu)
   ze dne 26. dubna 2005
   ve věci C-149/04 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce): Ugo Fava proti Comune di Carrara (1)

   (Daň na mramor vybraná na území obce z důvodu jeho vývozu za hranice území obce - Čl. 92 odst. 1 a čl. 104 odst. 3 jednacího řádu - Částečná nepřípustnost - Otázka totožná s otázkou, jakou již Soudní dvůr zodpověděl)
   (2005/C 182/37)
   Jednací jazyk: italština
   Ve věci C-149/04, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím Corte suprema di cassazione (Itálie) ze dne 27. října 2003, došlá Soudnímu dvoru 23. března 2004, v řízení Ugo Fava (správce konkurzní podstaty společnosti IMEG Srl) proti Comune di Carrara, Soudní dvůr (čtvrtý senát), ve složení K. Lenaerts (zpravodaj), předseda senátu, N. Colneric a J. N. Cunha Rodrigues, soudci, generální advokát: M. Poiares Maduro, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 26. dubna 2005 usnesení, jehož výrok je následující:

               1)

               Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce je nepřípustná v rozsahu, v jakém se týká výkladu článků 81, 85 a 86 ES.

               2)

               Daň úměrná hmotnosti zboží uložená pouze v jediné obci členského státu a postihující jednu kategorii zboží z důvodu jeho vývozu přes hranice území obce je daní s rovnocenným účinkem vývoznímu clu ve smyslu článku 23 ES navzdory skutečnosti, že tato daň postihuje rovněž zboží, jehož konečné místo určení se nachází na území daného členského státu.

               3)

               Nelze se dovolávat článku 23 ES k odůvodnění žádostí o vrácení částek vybraných před dnem 16. července 1992 z důvodu daně uložené na mramor, kromě případů, kdy žadatel před uvedeným datem podal soudní žalobu nebo rovnocennou stížnost.

      (1)  Úř. věst. C 106, 30.04.2004.


title: Věc F-29/09: Žaloba podaná dne 30. března 2009 — Lebedef a Jones v. Komise

text:
               6.6.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/21

         Žaloba podaná dne 30. března 2009 — Lebedef a Jones v. Komise
   (Věc F-29/09)
   2009/C 129/36
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobci: Giorgio Lebedef (Senningerberg, Lucembursko) a Trevor Jones (Ernzen, Lucembursko) (zástupce: F. Frabetti, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství

      Předmět a popis sporu

   Návrh na zrušení rozhodnutí o odepření postavit kupní sílu odměn v Lucemburku na úroveň odpovídající úrovni kupní síly odměn v Bruselu, a podpůrně návrh na zrušení výplatních pásek žalobců vydaných od 15. června 2008.

      Návrhová žádání žalobců

               —

               zrušit konkludentní rozhodnutí o odepření postavit kupní sílu odměn v Lucemburku na úroveň odpovídající úrovni kupní síly odměn v Bruselu;

               —

               podpůrně zrušit výplatní pásky žalobců vydané za období od 15. června 2008;

               —

               uložit Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.


title: Spojené věci C-509/09 a C-161/10: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 25. října 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof, Tribunal de grande instance de Paris — Německo, Francie) — eDate Advertising GmbH v. X, Olivier Martinez, Robert Martinez v. MGN Limited ( „Nařízení (ES) č. 44/2001 — Příslušnost a výkon soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech — Příslušnost ve věcech týkajících se protiprávního jednání či jednání, které je postaveno na roveň protiprávnímu jednání (deliktní a kvazideliktní odpovědnost) — Směrnice 2000/31/ES — Zveřejnění informací na internetu — Porušení osobnostních práv — Místo, kde došlo nebo může dojít ke škodné události — Právo použitelné na služby informační společnosti“ )

text:
               17.12.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 370/9

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 25. října 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof, Tribunal de grande instance de Paris — Německo, Francie) — eDate Advertising GmbH v. X, Olivier Martinez, Robert Martinez v. MGN Limited
   (Spojené věci C-509/09 a C-161/10) (1).
   (Nařízení (ES) č. 44/2001 - Příslušnost a výkon soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech - Příslušnost ve věcech týkajících se protiprávního jednání či jednání, které je postaveno na roveň protiprávnímu jednání (deliktní a kvazideliktní odpovědnost) - Směrnice 2000/31/ES - Zveřejnění informací na internetu - Porušení osobnostních práv - Místo, kde došlo nebo může dojít ke škodné události - Právo použitelné na služby informační společnosti)
   2011/C 370/13
   Jednací jazyk: němčina a francouzština

      Předkládající soud

   Bundesgerichtshof, Tribunal de grande instance de Paris

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: eDate Advertising GmbH, Olivier Martinez, Robert Martinez

      Žalovaní: X, MGN Limited

      Předmět věci

   (C-509/09)
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Bundesgerichtshof — Výklad čl. 5 bodu 3 nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (Úř. věst. L 12, s. 1; Zvl. vyd. 19/04, s. 42) a čl. 3 odst. 1 a 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/31/ES ze dne 8. června 2000 o některých právních aspektech služeb informační společnosti, zejména elektronického obchodu, na vnitřním trhu („směrnice o elektronickém obchodu“) (Úř. věst. L 178, s. 1; Zvl. vyd. 13/25, s. 399) — Určení soudní příslušnosti a rozhodného práva u žaloby podávané ve věci, jejímž předmětem je zásah do osobnostních práv, ke kterému mohlo dojít zveřejněním informací na internetu — Kritéria pro určení „místa, kde došlo nebo může dojít ke škodné události“
   (C-161/10)
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Tribunal de grande instance de Paris — Výklad článku 2 a čl. 5 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (Úř. věst. 2001, L 12, s. 1) — Soud příslušný k rozhodnutí o žalobě podané z důvodu porušení soukromí a práva na vlastní zobrazení v důsledku zveřejnění informací a fotografií na internetové stránce provozované ze serveru na území jiného členského státu, než je stát, ve kterém má žalobce bydliště — Určení místa, kde došlo ke škodné události — Relevance rozsahu připojení na spornou internetovou stránku ze státu bydliště žalobce, státní příslušnosti žalobce, a případně jazyka, ve kterém jsou sporné informace šířeny, pro účely určení tohoto místa

      Výrok

               1)

               Článek 5 bod 3 nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech musí být vykládán v tom smyslu, že v případě údajného porušení osobnostních práv obsahem informací zveřejněných na internetových stránkách má osoba, která se pokládá za poškozeného, možnost podat žalobu na náhradu celé nemajetkové újmy buď k soudům členského státu, v němž je vydavatel tohoto obsahu usazen, nebo k soudům členského státu, v němž se nachází centrum jejích zájmů. Tato osoba může také místo žaloby na náhradu celé nemajetkové újmy podat žalobu k soudům každého členského státu, na jehož území je nebo byl přístupný obsah informace zveřejněné na internetu. Tyto soudy jsou příslušné pouze k rozhodování o újmě způsobené na území členského státu sídla soudu, jemuž je žaloba podána.

               2)

               Článek 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/31/ES ze dne 8. června 2000 o některých právních aspektech služeb informační společnosti, zejména elektronického obchodu, na vnitřním trhu (směrnice o elektronickém obchodu) musí být vykládán v tom smyslu, že neukládá provedení do vnitrostátního právního řádu ve formě zvláštního kolizního pravidla. Pokud se však jedná o koordinovanou oblast, musí členské státy zajistit, aby s výhradou výjimek povolených v souladu s podmínkami stanovenými v čl. 3 odst. 4 směrnice 2000/31, nebyl poskytovatel služby elektronického obchodu podřízen přísnějším požadavkům, než jsou ty, které stanoví hmotné právo použitelné v členském státě, v němž je tento poskytovatel usazen.

      (1)  Úř. věst. C 134, 22.5.2010

      Úř. věst. C 148, 5.6.2010


title: Věc C-587/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Litva) dne 12. listopadu 2015 – Lietuvos Respublikos transporto priemonių draudikų biuras v. Gintaras Dockevičius a Jurgita Dockevičienė

text:
               25.1.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 27/17

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Litva) dne 12. listopadu 2015 – Lietuvos Respublikos transporto priemonių draudikų biuras v. Gintaras Dockevičius a Jurgita Dockevičienė
   (Věc C-587/15)
   (2016/C 027/21)
   Jednací jazyk: litevština

      Předkládající soud

   Lietuvos Aukščiausiasis Teismas

      Účastníci původního řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Lietuvos Respublikos transporto priemonių draudikų biuras

      Další účastníci řízení o kasačním opravném prostředku: Gintaras Dockevičius a Jurgita Dockevičienė

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba článek 2, čl. 10 odst. 1 a 4 a čl. 24 odst. 2 směrnice 2009/103 (1), čl. 3 odst. 4, čl. 5 odst. 1 a 4. čl. 6 odst. 1 a článek 10 vnitřních předpisů (2) a článek 47 Listiny (společně či samostatně, avšak nikoli výlučně uvedená ustanovení) chápat a vykládat tak, že v případě, kdy:

                           —

                           vnitrostátní kancelář pojistitelů (kancelář A) vyplatí odškodnění osobě poškozené při dopravní nehodě v členském státě, v němž má daná kancelář sídlo, protože státní příslušník jiného členského státu, který je odpovědný za vznik dané škody, nebyl pojištěn pro případ občanskoprávní odpovědnosti;

                           —

                           z důvodu uvedeného odškodnění vstoupí kancelář A do práv poškozeného a domáhá se náhrady nákladů vynaložených při vyřizování jeho nároku od národní kanceláře pojistitelů ve státě původu odpovědné osoby (kancelář B);

                           —

                           kancelář B bez provedení jakéhokoli nezávislého šetření nebo vyžádání dalších informací vyhoví žádosti kanceláře A o náhradu nákladů;

                           —

                           kancelář B podá proti odpůrcům (odpovědné osobě a vlastníkovi vozidla) žalobu na náhradu jí vynaložených výdajů,

                           —

                           může navrhovatelka v daném řízení (kancelář B) zakládat svůj nárok proti odpůrcům (odpovědné osobě a vlastníkovi vozidla) výlučně na tom, že uhradila příslušné náklady kanceláři A, a (navrhovatelka) nemá povinnost prokázat splnění podmínek občanskoprávní odpovědnosti odpůrce/odpovědné osoby (jeho zavinění, protiprávní jednání, příčinnou souvislost a výši škody) a nemá povinnost prokázat, že při poskytnutí odškodnění poškozenému byly správně použity cizí právní předpisy?

               2)

               Je třeba čl. 24 odst. 1 pátý pododstavec písm. c) směrnice 2009/103 a čl. 3 odst. 1 a 4 vnitřních předpisů (společně či samostatně, avšak nikoli výlučně uvedená ustanovení) chápat a vykládat tak, že kancelář A musí před přijetím konečného rozhodnutí o vyplacení odškodnění poškozenému jasně a srozumitelně (a to včetně jazyka, v němž jsou informace poskytnuty) informovat odpovědnou osobu a vlastníka vozidla (nejedná-li se o stejnou osobu) o zahájení procesu likvidace škodné události a jeho postupu, a poskytnout jim dostatečnou lhůtu pro vyjádření k rozhodnutí o vyplacení odškodnění či jeho výši nebo pro vznesení námitek proti takovému rozhodnutí?

               3)

               V případě záporné odpovědi na první otázku [tedy, že odpůrci (odpovědná osoba a vlastník vozidla) mohou navrhovatelku (kancelář B) vyzvat, aby prokázala, mimo jiné, okolnosti dopravní nehody, použití právního rámce občanskoprávní odpovědnosti odpovědné osoby, výše škody a způsob jejího výpočtu, nebo vznést v tomto ohledu případné námitky či pochybnosti), je třeba článek 2, čl. 10 odst. 1 a čl. 24 odst. 2 směrnice 2009/103 a čl. 3 odst. 4 druhý pododstavec vnitřních předpisů (společně či samostatně, avšak nikoli výlučně uvedená ustanovení) chápat a vykládat tak, že nehledě na to, že kancelář B před přijetím konečného rozhodnutí nepožádala kancelář A o informace ohledně výkladu právních předpisů použitelných ve státě, v němž došlo k dopravní nehodě, a ohledně likvidace škodné události, musí kancelář A v každém případě takové informace kanceláři B poskytnout, pokud si je posledně jmenovaná následně vyžádá, a to společně s jakýmikoli dalšími informacemi, které kancelář B potřebuje k prokázání svého nároku [na náhradu škody] proti odpůrcům (odpovědné osobě a vlastníkovi vozidla)?

               4)

               V případě kladné odpovědi na druhou otázku (tedy, že kancelář A je povinna informovat odpovědnou osobu a vlastníka vozidla o procesu likvidace škodné události a umožnit jim vznést námitky ohledně odpovědnosti či výše škody), jaké důsledky bude mít nesplnění informační povinnosti kanceláře A, pokud jde o:

                           a)

                           povinnost kanceláře B vyhovět žádosti o náhradu předložené kanceláří A;

                           b)

                           povinnost odpovědné osoby a vlastníka vozidla nahradit kanceláři B vynaložené náklady?

               5)

               Je třeba čl. 5 odst. 1 a článek 10 vnitřních předpisů chápat a vykládat tak, že částku vyplacenou kanceláří A poškozenému jako odškodnění je třeba považovat na riziko přijaté samotnou kanceláří A bez nároku na náhradu (ledaže takové riziko převezme kancelář B), a nikoli za peněžitý závazek dalšího účastníka téže dopravní nehody, a to s přihlédnutím a fortiori k okolnostem projednávané věci:

                           —

                           orgán pro odškodnění (kancelář A) původně zamítl nárok poškozeného na odškodnění;

                           —

                           poškozený podal z tohoto důvodu žalobu na náhradu škody;

                           —

                           uvedená žaloba proti kanceláři A byla nižšími soudy zamítnuta jako neopodstatněná a nepodložená;

                           —

                           poškozený a kancelář A se dohodli na smíru až před vyšším soudem, když soud účastníky upozornil, že pokud odmítnout uzavřít smír, bude věc vrácena k novému projednání;

                           —

                           kancelář A odůvodnila své rozhodnutí uzavřít smír v zásadě tím, že se tak předejde vzniku dalších nákladů v důsledku dlouhého soudního řízení;

                           —

                           žádný soud v projednávané věci neurčil odpovědnost (zavinění) odpůrce, který byl účastníkem dopravní nehody?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/103/ES ze dne 16. září 2009 o pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel a kontrole povinnosti uzavřít pro případ takové odpovědnosti pojištění (Úř. věst. L 263, s. 11).

      (2)  Vnitřní předpisy Rady kanceláří, přijaté dohodou uzavřenou dne 30. května 2002 mezi národními kancelářemi pojistitelů členských států Evropského hospodářského prostoru a dalších přidružených států a uvedená v příloze rozhodnutí Komise 2003/564/ES ze dne 28. července 2003, kterým se provádí směrnice Rady 72/166/EHS, pokud jde o kontroly pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel (Úř. věst. L 192, s. 23).


title: Věc T-492/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 12. září 2013 —  „Rauscher“ Consumer Products v. OHIM (Ztvárnění tampónu) ( „Ochranná známka Společenství — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství představující hygienický tampón — Absolutní důvod pro zamítnutí — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“ )

text:
               26.10.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 313/24

         Rozsudek Tribunálu ze dne 12. září 2013 — „Rauscher“ Consumer Products v. OHIM (Ztvárnění tampónu)
   (Věc T-492/11) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství představující hygienický tampón - Absolutní důvod pro zamítnutí - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)
   2013/C 313/47
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně:„Rauscher“ Consumer Products GmbH (Vídeň, Rakousko) (zástupce: M. Stütz, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupkyně: D. Walicka, zmocněnkyně)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 20. července 2011 (věc R 2168/2010-1), týkajícímu se přihlášky k zápisu obrazového označení, které představuje hygienický tampón jako ochranné známky Společenství.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti „Rauscher“ Consumer Products GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 355, 3.12.2011.