title: Věc C-282/19: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 13. ledna 2022 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Napoli – Itálie) – YT a další v. Ministero dell'Istruzione, dell'Università e della Ricerca – MIUR, Ufficio Scolastico Regionale per la Campania („Řízení o předběžné otázce – Sociální politika – Směrnice 1999/70/ES – Rámcová dohoda o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřená mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS – Ustanovení 4 a 5 – Pracovní smlouvy na dobu určitou ve veřejném sektoru – Učitelé katolického náboženství – Pojem ‚objektivní důvody‘ ospravedlňující obnovení takových smluv – Trvalá potřeba zástupu zaměstnanců“)

text:
               7.3.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 109/3

      Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 13. ledna 2022 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Napoli – Itálie) – YT a další v. Ministero dell'Istruzione, dell'Università e della Ricerca – MIUR, Ufficio Scolastico Regionale per la Campania
      (Věc C-282/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Sociální politika - Směrnice 1999/70/ES - Rámcová dohoda o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřená mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS - Ustanovení 4 a 5 - Pracovní smlouvy na dobu určitou ve veřejném sektoru - Učitelé katolického náboženství - Pojem ‚objektivní důvody‘ ospravedlňující obnovení takových smluv - Trvalá potřeba zástupu zaměstnanců“)
      (2022/C 109/03)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Tribunale di Napoli

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: YT, ZU, AW, BY, CX, DZ, EA, FB, GC, IE, JF, KG, LH, MI, NY, PL, HD, OK

         Žalovaní: Ministero dell'Istruzione, dell'Università e della Ricerca – MIUR, Ufficio Scolastico Regionale per la Campania

         za přítomnosti: Federazione GILDA-UNAMS

         Výrok

      Ustanovení 5 rámcové dohody o pracovních poměrech na dobu určitou, uzavřené dne 18. března 1999, která je obsažena v příloze směrnice Rady 1999/70/ES ze dne 28. června 1999 o rámcové dohodě o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS, musí být vykládáno v tom smyslu, že jednak brání vnitrostátní právní úpravě, která vylučuje, aby se na učitele katolického náboženství ve veřejných vzdělávacích zařízeních vztahovala pravidla, jejichž cílem je postihovat zneužívání po sobě jdoucích smluv na dobu určitou, pokud ve vnitrostátním právním řádu neexistuje žádné jiné účinné opatření postihující uvedené zneužití, a jednak, že nezbytnost osvědčení o způsobilosti vydaného církevním orgánem, aby těmto učitelům bylo umožněno vyučovat katolické náboženství, nepředstavuje „objektivní důvod“ ve smyslu ustanovení 5 bodu 1 písm. a) této rámcové dohody, jelikož se toto oprávnění vydává pouze jednou, a nikoli před každým školním rokem, na který se uzavírá pracovní smlouva na dobu určitou.

         (1)  Úř. věst. C 206, 17.6.2019.


title: Věc C-377/19: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 13. ledna 2022 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato – Itálie) – Benedetti Pietro e Angelo S.S. a další v. Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA) („Řízení o předběžné otázce – Odvětví mléka a mléčných výrobků – Kvóty – Doplňková dávka – Nařízení (ES) č. 1788/2003 – Dodávky přesahující disponibilní referenční množství producenta – Výběr doplňkové dávky odběratelem – Vrácení přeplatku dávky – Nařízení (ES) č. 595/2004 – Článek 16 – Kritéria pro přerozdělení přeplatku dávky“)

text:
               7.3.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 109/4

      Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 13. ledna 2022 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato – Itálie) – Benedetti Pietro e Angelo S.S. a další v. Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA)
      (Věc C-377/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Odvětví mléka a mléčných výrobků - Kvóty - Doplňková dávka - Nařízení (ES) č. 1788/2003 - Dodávky přesahující disponibilní referenční množství producenta - Výběr doplňkové dávky odběratelem - Vrácení přeplatku dávky - Nařízení (ES) č. 595/2004 - Článek 16 - Kritéria pro přerozdělení přeplatku dávky“)
      (2022/C 109/04)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Consiglio di Stato

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: Benedetti Pietro e Angelo Ss, Capparotto Giampaolo e Lorenzino Ss, Gonzo Dino Ss, Mantovani Giuseppe e Giorgio Ss, Azienda agricola Padovani Luigi, Azienda agricola La Pila di Mastrotto Piergiorgio e C. Ss, Azienda agricola Mastrotto Giuseppe, Soc. agr. semplice F.lli Isolan

         Žalovaná: Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA)

         Výrok

      Článek 16 odst. 1 nařízení Komise (ES) č. 595/2004 ze dne 30. března 2004, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1788/2003, kterým se zavádí doplňková dávka v odvětví mléka a mléčných výrobků, musí být vykládán v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, jejímž důsledkem je, že se přeplatek doplňkové dávky přednostně vrací producentům, u nichž odběratelé splnili povinnost odvést každý měsíc tuto dávku.

         (1)  Úř. věst. C 312, 16.09.2019


title: Věc C-881/19: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 13. ledna 2022 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Krajským soudem v Brně – Česká republika) – Tesco Stores ČR a.s. v. Ministerstvo zemědělství („Řízení o předběžné otázce – Ochrana spotřebitele – Sbližování právních předpisů – Nařízení (EU) č. 1169/2011 – Příloha VII část E bod 2 písm. a) – Poskytování informací o potravinách spotřebitelům – Označování a obchodní úprava potravin – Směrnice 2000/36/ES – Příloha I část A bod 2 písm. c) – Kakaové a čokoládové výrobky – Seznam složek potraviny určené pro spotřebitele v určitém členském státě“)

text:
               7.3.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 109/4

      Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 13. ledna 2022 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Krajským soudem v Brně – Česká republika) – Tesco Stores ČR a.s. v. Ministerstvo zemědělství
      (Věc C-881/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Ochrana spotřebitele - Sbližování právních předpisů - Nařízení (EU) č. 1169/2011 - Příloha VII část E bod 2 písm. a) - Poskytování informací o potravinách spotřebitelům - Označování a obchodní úprava potravin - Směrnice 2000/36/ES - Příloha I část A bod 2 písm. c) - Kakaové a čokoládové výrobky - Seznam složek potraviny určené pro spotřebitele v určitém členském státě“)
      (2022/C 109/05)
      Jednací jazyk: čeština

         Předkládající soud

      Krajský soud v Brně

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Tesco Stores ČR a.s.

         Žalovaný: Ministerstvo zemědělství

         Výrok

      Příloha VII část E bod 2 písm. a) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1169/2011 ze dne 25. října 2011 o poskytování informací o potravinách spotřebitelům, o změně nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1924/2006 a (ES) č. 1925/2006 a o zrušení směrnice Komise 87/250/EHS, směrnice Rady 90/496/EHS, směrnice Komise 1999/10/ES, směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/13/ES, směrnic Komise 2002/67/ES a 2008/5/ES a nařízení Komise (ES) č. 608/2004 musí být vykládána v tom smyslu, že hospodářský subjekt je při označování výrobků uváděných na trh na území určitého členského státu osvobozen od povinnosti uvádět všechny složky, jež jsou součástí směsné složky ve smyslu čl. 2 odst. 2 písm. h) tohoto nařízení, jen tehdy, je-li tato směsná složka, na kterou se vztahuje prodejní název podle přílohy I části A směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/36/ES ze dne 23. června 2000 o kakaových a čokoládových výrobcích určených k lidské spotřebě, označena v seznamu složek tímto prodejním názvem v jazykové verzi dotyčného členského státu.

         (1)  Úř. věst. C 68, 2.3.2020.


title: Věc C-55/20: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 13. ledna 2022 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Sądu Dyscyplinarnego Izby Adwokackiej w Warszawie – Polsko) – Řízení zahájené Ministrem Sprawiedliwości („Řízení o předběžné otázce – Přípustnost – Článek 267 SFEU – Pojem‚vnitrostátní soud‘ – Kárná komise advokátní komory – Kárné šetření zahájené proti advokátovi – Rozhodnutí kárného žalobce, kterým bylo konstatováno, že nedošlo ke kárnému provinění a kterým bylo ukončeno šetření – Odvolání ministra spravedlnosti ke kárné komisi advokátní komory – Směrnice 2006/123/ES – Služby na vnitřním trhu – Článek 4 bod 6 a čl. 10 odst. 6 – Povolovací režim – Odnětí povolení – Článek 47 Listiny základních práv Evropské unie – Nepoužitelnost“)

text:
               7.3.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 109/5

      Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 13. ledna 2022 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Sądu Dyscyplinarnego Izby Adwokackiej w Warszawie – Polsko) – Řízení zahájené Ministrem Sprawiedliwości
      (Věc C-55/20) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Přípustnost - Článek 267 SFEU - Pojem‚vnitrostátní soud‘ - Kárná komise advokátní komory - Kárné šetření zahájené proti advokátovi - Rozhodnutí kárného žalobce, kterým bylo konstatováno, že nedošlo ke kárnému provinění a kterým bylo ukončeno šetření - Odvolání ministra spravedlnosti ke kárné komisi advokátní komory - Směrnice 2006/123/ES - Služby na vnitřním trhu - Článek 4 bod 6 a čl. 10 odst. 6 - Povolovací režim - Odnětí povolení - Článek 47 Listiny základních práv Evropské unie - Nepoužitelnost“)
      (2022/C 109/06)
      Jednací jazyk: polština

         Předkládající soud

      Sąd Dyscyplinarny Izby Adwokackiej w Warszawie

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Minister Sprawiedliwości

         za přítomnosti: Prokuratora Krajowego – Pierwszego Zastępcy Prokuratora Generalnego, Rzecznika Dyscyplinarnego Izby Adwokackiej w Warszawie

         Výrok

      Článek 10 odst. 6 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/123/ES ze dne 12. prosince 2006 o službách na vnitřním trh musí být vykládán v tom smyslu, že nemá za následek použitelnost článku 47 Listiny základních práv Evropské unie na odvolací řízení zahájené orgánem veřejné moci před kárnou komisí advokátní komory, jehož cílem je dosáhnout zrušení rozhodnutí, kterým kárný žalobce ukončil šetření vedené vůči advokátovi poté, co dospěl k závěru o neexistenci kárného provinění přičitatelného posledně uvedenému advokátovi, a v případě zrušení tohoto rozhodnutí, vrácení spisu tomuto kárnému žalobci.

         (1)  Úř. věst. C 191, 8.6.2020.


title: Věc C-110/20: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 13. ledna 2022 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Consiglio di Stato – Itálie) – Regione Puglia v. Ministero dell'Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare a další („Řízení o předběžné otázce – Energetika – Směrnice 94/22/ES – Podmínky udělování a užívání povolení k vyhledávání, průzkumu a těžbě uhlovodíků – Povolení k vyhledávání uhlovodíků ve specifické zeměpisné oblasti udělené na určitou dobu – Sousední oblasti – Udělení několika povolení témuž subjektu – Směrnice 2011/92/EU – Článek 4 odst. 2 a 3 – Posuzování vlivů na životní prostředí“)

text:
               7.3.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 109/6

      Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 13. ledna 2022 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Consiglio di Stato – Itálie) – Regione Puglia v. Ministero dell'Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare a další
      (Věc C-110/20) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Energetika - Směrnice 94/22/ES - Podmínky udělování a užívání povolení k vyhledávání, průzkumu a těžbě uhlovodíků - Povolení k vyhledávání uhlovodíků ve specifické zeměpisné oblasti udělené na určitou dobu - Sousední oblasti - Udělení několika povolení témuž subjektu - Směrnice 2011/92/EU - Článek 4 odst. 2 a 3 - Posuzování vlivů na životní prostředí“)
      (2022/C 109/07)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Consiglio di Stato

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Regione Puglia

         Žalovaní: Ministero dell’Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare, Ministero dei Beni e delle Attività culturali e del Turismo, Ministero dello Sviluppo economico, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Commissione tecnica di verifica dell’impatto ambientale.

         za přítomnosti: Global Petroleum Ltd

         Výrok

      Směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/22/ES ze dne 30. května 1994 o podmínkách udělování a užívání povolení k vyhledávání, průzkumu a těžbě uhlovodíků a čl. 4 odst. 2 a 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/92/EU ze dne 13. prosince 2011 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí, musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání vnitrostátní právní úpravě, která stanoví horní hranici rozlohy oblasti, na kterou se vztahuje povolení k průzkumu uhlovodíků, avšak výslovně nezakazuje, aby bylo témuž subjektu uděleno několik povolení pro sousední oblasti, které společně pokrývají plochu o rozloze větší, něž je tato hranice, za podmínky, že takové udělení může zajistit co nejúčinnější výkon dotčeného průzkumu z technického a hospodářského hlediska, jakož i dosažení cílů sledovaných směrnicí 94/22. Je tedy rovněž třeba v rámci posuzování vlivů na životní prostředí posoudit kumulativní účinek záměrů, které mohou mít významný vliv na životní prostředí a které tento subjekt předloží v těchto žádostech o povolení k průzkumu uhlovodíků.

         (1)  Úř. věst. C 247, 27.7.2020.


title: Věc C-156/20: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 13. ledna 2022 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Supreme Court of the United Kingdom – Spojené království) – Zipvit Ltd v. The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs („Řízení o předběžné otázce – Společný systém daně z přidané hodnoty (DPH) – Směrnice 2006/112/ES – Článek 168 – Nárok na odpočet daně – Poskytování poštovních služeb, které bylo nesprávně osvobozeno od daně – DPH považovaná za zahrnutou do obchodní ceny služeb pro účely uplatnění nároku na odpočet daně – Vyloučení – Pojem DPH, ‚která je splatná nebo byla odvedena‘“)

text:
               7.3.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 109/6

      Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 13. ledna 2022 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Supreme Court of the United Kingdom – Spojené království) – Zipvit Ltd v. The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs
      (Věc C-156/20) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Společný systém daně z přidané hodnoty (DPH) - Směrnice 2006/112/ES - Článek 168 - Nárok na odpočet daně - Poskytování poštovních služeb, které bylo nesprávně osvobozeno od daně - DPH považovaná za zahrnutou do obchodní ceny služeb pro účely uplatnění nároku na odpočet daně - Vyloučení - Pojem DPH, ‚která je splatná nebo byla odvedena‘“)
      (2022/C 109/08)
      Jednací jazyk: angličtina

         Předkládající soud

      Supreme Court of the United Kingdom

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Zipvit Ltd

         Žalovaný: The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

         Výrok

      Článek 168 písm. a) směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty musí být vykládán v tom smyslu, že daň z přidané hodnoty (DPH) nemůže být považována za splatnou nebo odvedenou ve smyslu tohoto ustanovení, a není tedy osobou povinnou k dani odpočitatelná, pokud tato osoba a její poskytovatel služeb měli na základě nesprávného výkladu unijního práva vnitrostátními orgány mylně za to, že dotčená plnění jsou osvobozena od DPH a vystavené faktury ji v důsledku toho nevykazují, a to za okolností, kdy smlouva uzavřená mezi těmito dvěma osobami stanoví, že je-li tato daň splatná, příjemce služeb ji nese na vlastní náklady, a dále pokud zavčas nebyly učiněny žádné kroky k tomu, aby byla DPH doplacena, takže jakémukoli postupu poskytovatele služeb a daňové a celní správy za účelem dosažení doplacení nezaplacené DPH brání promlčení.

         (1)  Úř. věst. C 215, 29. 6. 2020.


title: Věc C-326/20: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 13. ledna 2022 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Administratīvā apgabaltiesa – Lotyšsko) – „MONO“ SIA v. Valsts ieņēmumu dienests („Řízení o předběžné otázce – Spotřební daně – Směrnice 2008/118/ES – Osvobození od harmonizované spotřební daně – Zboží určené k použití v rámci diplomatických nebo konzulárních styků – Podmínky pro uplatnění osvobození od daně stanovené hostitelským členským státem – Platba bezhotovostními platebními prostředky“)

text:
               7.3.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 109/7

      Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 13. ledna 2022 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Administratīvā apgabaltiesa – Lotyšsko) – „MONO“ SIA v. Valsts ieņēmumu dienests
      (Věc C-326/20) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Spotřební daně - Směrnice 2008/118/ES - Osvobození od harmonizované spotřební daně - Zboží určené k použití v rámci diplomatických nebo konzulárních styků - Podmínky pro uplatnění osvobození od daně stanovené hostitelským členským státem - Platba bezhotovostními platebními prostředky“)
      (2022/C 109/09)
      Jednací jazyk: lotyština

         Předkládající soud

      Administratīvā apgabaltiesa

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně:„MONO“ SIA

         Žalovaná: Valsts ieņēmumu dienests

         Výrok

      Článek 12 směrnice Rady 2008/118/ES ze dne 16. prosince 2008 o obecné úpravě spotřebních daní a o zrušení směrnice 92/12/EHS musí být vykládán v tom smyslu, že brání tomu, aby hostitelský členský stát při stanovení podmínek a omezení pro uplatnění osvobození od spotřební daně u zboží používaného v rámci diplomatických a konzulárních styků podřídil toto osvobození podmínce, aby cena za nabytí tohoto zboží byla uhrazena bezhotovostními platebními prostředky.

         (1)  Úř. věst. C 329, 5.10.2020.


title: Věc C-697/21: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 5. ledna 2022 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Amtsgericht Düsseldorf – Německo) – PW v. Eurowings GmbH („Letecká doprava – Náhrady cestujícím v letecké dopravě v případě zrušení letu – Způsoby vrácení ceny za letenku – Vrácení ceny ve formě poukazu – Žádost o vrácení v penězích“)

text:
               7.3.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 109/13

      Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 5. ledna 2022 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Amtsgericht Düsseldorf – Německo) – PW v. Eurowings GmbH
      (Věc C-697/21) (1)

      („Letecká doprava - Náhrady cestujícím v letecké dopravě v případě zrušení letu - Způsoby vrácení ceny za letenku - Vrácení ceny ve formě poukazu - Žádost o vrácení v penězích“)
      (2022/C 109/19)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Amtsgericht Düsseldorf

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: PW

         Žalovaná: Eurowings GmbH

         Výrok

      Věc C-697/21 se vyškrtává z rejstříku Soudního dvora.

         (1)  Datum doručení: 19. listopadu 2021.


title: Věc C-548/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landesverwaltungsgericht Tirol (Rakousko) dne 6. září 2021 – C.G. v. Bezirkshauptmannschaft Landeck

text:
               7.3.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 109/14

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landesverwaltungsgericht Tirol (Rakousko) dne 6. září 2021 – C.G. v. Bezirkshauptmannschaft Landeck
      (Věc C-548/21)
      (2022/C 109/20)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Landesverwaltungsgericht Tirol

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: C.G.

         Žalovaná: Bezirkshauptmannschaft Landeck

         Předběžné otázky

                  1)

                  Musí být čl. 15 odst. 1 (popřípadě ve spojení s článkem 5) směrnice 2002/58/ES (1) ve znění směrnice 2009/136/ES (2) ve světle článků 7 a 8 Listiny základních práv vykládán v tom smyslu, že zpřístupnění údajů uložených v mobilních telefonech orgánům veřejné moci nezasahuje do základních práv zakotvených v těchto článcích Listiny základních práv natolik závažným způsobem, že by přístup k nim měl být v oblasti prevence, vyšetřování, odhalování a stíhání trestných činů omezen na boj proti závažné trestné činnosti?

                  2)

                  Musí být čl. 15 odst. 1 směrnice 2002/58 ve znění směrnice 2009/136 ve světle článků 7, 8 a 11, jakož i čl. 52 odst. 1 Listiny základních práv vykládán v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je právní úprava obsažená v § 18 ve spojení s § 99 odst. 1 [rakouského] trestního řádu, podle které si bezpečnostní orgány mohou v průběhu vyšetřování trestného činu bez povolení soudu nebo nezávislého správního orgánu samy zjednat neomezený a nekontrolovaný přístup k veškerým digitálním datům uloženým v mobilním telefonu?

                  3)

                  Musí být článek 47 Listiny základních práv, popřípadě ve spojení s články 41 a 52 Listiny základních práv, s ohledem na zásadu rovnosti zbraní a právo na účinnou právní ochranu vykládán v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě členského státu, která stejně jako § 18 ve spojení s § 99 odst. 1 [rakouského] trestního řádu umožňuje, aby byl mobilní telefon prozkoumán pomocí digitální analýzy, aniž je o tom dotčená osoba informována předem nebo alespoň po provedení daného opatření?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/58/ES ze dne 12. července 2002 o zpracování osobních údajů a ochraně soukromí v odvětví elektronických komunikací (Směrnice o soukromí a elektronických komunikacích) (Úř. věst. 2002, L 201, s. 37).

         (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/136/ES ze dne 25. listopadu 2009, kterou se mění směrnice 2002/22/ES o univerzální službě a právech uživatelů týkajících se sítí a služeb elektronických komunikací, směrnice 2002/58/ES o zpracování osobních údajů a ochraně soukromí v odvětví elektronických komunikací a nařízení (ES) č. 2006/2004 o spolupráci mezi vnitrostátními orgány příslušnými pro vymáhání dodržování zákonů na ochranu zájmů spotřebitele (Úř. věst. 2009, L 337, s. 11).


title: Věc C-725/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Slovinsko) dne 30. listopadu 2021 – SOMEO S.A., dříve PEARL STREAM S.A. v. Republika Slovinsko

text:
               7.3.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 109/14

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Slovinsko) dne 30. listopadu 2021 – SOMEO S.A., dříve PEARL STREAM S.A. v. Republika Slovinsko
      (Věc C-725/21)
      (2022/C 109/21)
      Jednací jazyk: slovinština

         Předkládající soud

      Vrhovno sodišče Republike Slovenije

         Účastnice původního řízení

         Stěžovatelka: SOMEO S.A., dříve PEARL STREAM S.A.

         Odpůrkyně: Republika Slovinsko

         Předběžné otázky

                  1.

                  Je pro účely zařazení jednotlivého výrobku jako „části a součásti“ sedadla motorových vozidel ve smyslu kapitoly 94 kombinované nomenklatury uvedené v příloze I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku (1), ve zněních použitelných na spor v původním řízení, nezbytné, aby sedadlo bez uvedeného výrobku nemohlo plnit svou základní a hlavní funkci (ve smyslu jeho funkční jednotky), nebo postačuje, aby jednotlivá část nebo součást, která je určena výhradně k namontování do autosedaček, mohla být uznána za část nebo součást sedadla?

                  2.

                  Má možnost (ne)samostatného všeobecného použití obou dotčených výrobků vliv na jejich zařazení (či nezařazení) do podpoložky 9401 90 80?

         (1)  Nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku (Úř. věst. 1987, L 256, s. 1; Zvl. vyd. 02/02, s. 382).


title: Věc C-752/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Administrativen sad Chaskovo (Bulharsko) dne 7. prosince 2021 – JP EOOD v. Otdel „Mitnichesko razsledvane i razuznavane“ v TD „Mitnitsa Burgas“

text:
               7.3.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 109/15

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Administrativen sad Chaskovo (Bulharsko) dne 7. prosince 2021 – JP EOOD v. Otdel „Mitnichesko razsledvane i razuznavane“ v TD „Mitnitsa Burgas“
      (Věc C-752/21)
      (2022/C 109/22)
      Jednací jazyk: bulharština

         Předkládající soud

      Administrativen sad Chaskovo

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelka v řízení o kasačním opravném prostředku: JP EOOD

         Odpůrce v řízení o kasačním opravném prostředku: Otdel „Mitnichesko razsledvane i razuznavane“ v Teritorialna direktsia „Mitnitsa Burgas“

         Předběžné otázky

                  1.

                  Musí být čl. 44 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady č. 952/2013 ze dne 9. října 2013 (1) ve spojení s článkem 13 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod a článkem 47 Listiny základních práv Evropské unie vykládán v tom smyslu, že není přípustné takové vnitrostátní ustanovení, jako je čl. 59 odst. 2 zakon za administrativnite narušenia i nakazania (zákon o správních deliktech a sankcích, dále jen „ZANN“), podle nějž okruh osob, které jsou oprávněny podat opravný prostředek proti rozhodnutí o uložení pokuty, nezahrnuje vlastníka majetku konfiskovaného týmž rozhodnutím, jestliže se nedopustil inkriminovaného skutku?

                  2.

                  Musí být ustanovení čl. 22 odst. 7 nařízení č. 952/2013 ve spojení s články 29 a 44 tohoto nařízení, s článkem 13 EÚLP a článkem 47 Listiny vykládáno v tom smyslu, že není přípustné takové vnitrostátní ustanovení, jako je čl. 232 odst. 1 zakon za mitnicite (celní zákon, dále jen „ZM“), které vylučuje opravné prostředky proti rozhodnutí o uložení pokuty proti neznámému pachateli, jestliže tímto rozhodnutím podle vnitrostátního práva může být nařízena konfiskace majetku patřícího třetí osobě, která není účastníkem přestupkového řízení, ve prospěch státu?

                  3.

                  Musí být článek 4 rámcového rozhodnutí Rady 2005/212/SVV (2) ze dne 24. února 2005 ve spojení s článkem 47 Listiny vykládán per argumentum a fortiori v tom smyslu, že se použije i tehdy, není-li skutek trestným činem, jakož i v tom smyslu, že jsou nepřípustná taková vnitrostátní ustanovení, která jako čl. 59 odst. 2 ZANN vylučují vlastníka konfiskovaného majetku z okruhu osob oprávněných podat opravný prostředek resp. která jako článek 232 ZM výslovně stanoví, že proti rozhodnutí, jímž může být podle vnitrostátního práva konfiskován majetek třetí osoby, která není účastníkem přestupkového řízení, nelze podat opravný prostředek?

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 952/2013 ze dne 9. října 2013, kterým se stanoví celní kodex Unie (Úř. věst. 2013, L 269, s. 1).

         (2)  Rámcové rozhodnutí Rady 2005/212/SVV ze dne 24. února 2005 o konfiskaci výnosů a majetku z trestné činnosti a nástrojů trestné činnosti (Úř. věst. L 68, 15.3.2005, s. 49).


title: Věc C-767/21 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 8. prosince 2021 Jérômem Rivièrem a dalšími proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 6. října 2021 ve věci T-88/20, Rivière a další v. Parlament

text:
               7.3.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 109/16

      Kasační opravný prostředek podaný dne 8. prosince 2021 Jérômem Rivièrem a dalšími proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 6. října 2021 ve věci T-88/20, Rivière a další v. Parlament
      (Věc C-767/21 P)
      (2022/C 109/23)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek: Jérôme Rivière, Dominique Bilde, Joëlle Mélin, Aurélia Beigneux, Thierry Mariani, Jordan Bardella, Jean-Paul Garraud, Jean-François Jalkh, Gilbert Collard, Gilles Lebreton, Nicolaus Fest, Gunnar Beck, Philippe Olivier (zástupce: F. Wagner, advokát)

         Další účastník řízení: Evropský parlament

         Návrhová žádání účastníků řízení podávajících kasační opravný prostředek

      Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelé“) navrhují, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušil rozsudek Tribunálu Evropské unie ze dne 6. října 2021 ve věci T-88/20, Rivière a další v. Parlament,

                  —

                  s ohledem na články 263 a 277 SFEU prohlásil, že žaloba je přípustná,

                  —

                  konstatoval, že ústní rozhodnutí předsedy Evropského parlamentu ze dne 13. ledna 2020 postrádá právní základ, a zrušil jej,

                  —

                  uložil Evropskému parlamentu náhradu všech nákladů řízení.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Navrhovatelé uplatňují na podporu kasačního opravného prostředku dva důvody.
      První důvod vychází ze zkreslení skutkového stavu a nesprávného posouzení právní povahy skutkových okolností. Navrhovatelé zejména tvrdí, že zkreslení skutkového stavu představuje druhá věta bodu 38 napadeného rozsudku. Napadené opatření v praxi vedlo k tomu, že poslanci, kteří odmítli dát pryč své vlajky, byli připraveni o právo vystoupit v rozpravě. Tribunál v důsledku tohoto zkreslení skutkového stavu opomenul druhý následek rozhodnutí ze dne 13. ledna 2020. Tribunál se tudíž dopustil nesprávného posouzení právní povahy skutkových okolností. Nevzal do úvahy, že poslancům byla odňata jedna ze základních součástí výkonu jejich mandátu, kterým je možnost účasti v rozpravě.
      Druhý důvod vychází z porušení a právního a skutkového zkreslení článku 10 jednacího řádu Evropského parlamentu, jakož i ze zjevně nesprávného posouzení. Tribunál měl podle navrhovatelů ze skutkového hlediska zkoumat, zda byla malá vlajka používaná poslanci transparentem, dále zda přítomnost této vlajky ohrožovala řádný průběh jednání nebo představovala nevhodné jednání a ohrožovala hladký průběh činnosti Parlamentu, a na základě tohoto zkoumání měl vyvodit právní závěry. Při porovnání s jinými úředními jazyky Unie Tribunál nezohlednil článek 1 nařízení č. 1 ze dne 15. dubna 1958 o užívání jazyků v Evropském hospodářském společenství (1), v němž je uvedeno, že francouzština je úředním a pracovním jazykem orgánů Evropské unie, a tedy i Parlamentu. Ve vztahu k francouzským poslancům měl být článek 10 jednacího řádu vykládán v souladu se smyslem, který má ve francouzském jazyce.
      Tribunál neprovedl analýzu slovního spojení: „Nesmějí vystavovat transparenty“, ani pododstavce 3 v kontextu článku 10, zejména jeho pododstavce 2. Důkaz o tom, že přítomnost vlajky nezpůsobuje žádné problémy, byl předložen v odpovědi na námitku nepřípustnosti – poslanci mohli vystavovat malé evropské vlajky a belgický poslanec Guy Verhofstadt mohl s takovou vlajkou před sebou pronést svůj projev.
      Vzhledem k tomu, že Tribunál v bodech 43 až 49 napadeného rozsudku uvedl odůvodnění po vzoru Parlamentu, a to na zcela jiném právním základě, než je článek 10, přičemž rovnosti poslanců, pokud jde o řečnickou dobu, se dovolával na základě článku 171 jednacího řádu, nazvaného „Rozdělení řečnické doby a seznam řečníků“, přidal do článku 10 účel, který tento článek nemá. Došlo tak ke zkreslení ustanovení právního předpisu, v jehož důsledku přiznal Tribunál tomuto článku právní účinky, které však tento článek nemá. Rozhodnutí ze dne 13. ledna 2020 podle navrhovatelů vyvolalo právní účinky, které mohly ovlivnit podmínky výkonu jejich mandátu, jelikož podstatným způsobem pozměnilo jejich právní postavení. Předmětné opatření tedy je napadnutelným aktem a napadený rozsudek by měl být zrušen.

         (1)  Úř. věst. 1958, L 17, s. 385; Zvl. vyd. 01/01, s. 3.


title: Věc C-788/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Retten i Esbjerg (Dánsko) dne 17. prosince 2021 – Skatteministeriet Departementet v. Global Gravity ApS

text:
               7.3.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 109/17

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Retten i Esbjerg (Dánsko) dne 17. prosince 2021 – Skatteministeriet Departementet v. Global Gravity ApS
      (Věc C-788/21)
      (2022/C 109/24)
      Jednací jazyk: dánština

         Předkládající soud

      Retten i Esbjerg

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Skatteministeriet Departementet

         Žalovaná: Global Gravity ApS

         Předběžné otázky

                  1)

               Jaká kritéria je třeba použít pro určení, zda výrobek představuje kontejner uvedený v podpoložce 8609 00 9000 kombinované nomenklatury společného celního sazebníku, jak je stanovena v příloze I nařízení Komise (EU) č. 1001/2013 (1) ze dne 4. října 2013, kterým se mění příloha I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku (2), včetně toho:
                              a)

                              zda tato kritéria, posuzovaná samostatně, mohou vést k zařazení výrobku jako kontejneru;

                              b)

                              zda by při určování toho, zda má být výrobek zařazen jako kontejner, mělo být provedeno celkové posouzení kritérií s tím, že splnění několika kritérií – nikoli však všech – vede k tomu, že výrobek bude zařazen jako kontejner,
                              nebo

                              c)

                              zda musí být k tomu, aby mohl být výrobek zařazen jako kontejner, splněna všechna kritéria kumulativně?

                  2)

                  Musí být pojem „kontejner“ uvedený v podpoložce 8609 00 9000 kombinované nomenklatury společného celního sazebníku ve znění uvedeném v příloze I nařízení č. 1001/2013 vykládán tak, že se vztahuje na výrobek, který je systémem pro přepravu trubek sestávajícím z řady hliníkových zvedacích profilů, dvou ocelových zvedacích tyčí na každý zvedací profil a dvou šroubů M20 na každý zvedací profil používaných k zajištění těchto profilů, přičemž celý systém je používán následujícím způsobem: na zvedací profily se umísťují trubky, přidá se nová sada zvedacích profilů a na tyto profily se umístí další trubky a tak dále, dokud není zabaleno požadované množství trubek; celý systém je vždy zakončen sadou zvedacích profilů; po dokončení balení trubek do zvedacích profilů se ke zvedacím tyčím v každém ze čtyř rohů připevní (protažením oky na zvedacích tyčích) ocelové řetězy a výrobek je připraven k nakládce buď jeřábem, nebo vysokozdvižným vozíkem, pokud se přeprava provádí po zemi.

         (1)  Prováděcí nařízení Komise (EU) č. 1001/2013 ze dne 4. října 2013, kterým se mění příloha I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku (Úř. věst. 2013, L 290, s. 1).

         (2)  Úř. věst. 1987, L 256, s. 1.


title: Věc C-808/21: Žaloba podaná dne 21. prosince 2021 – Evropská komise v. Česká republika

text:
               7.3.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 109/18

      Žaloba podaná dne 21. prosince 2021 – Evropská komise v. Česká republika
      (Věc C-808/21)
      (2022/C 109/25)
      Jednací jazyk: čeština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: P. Ondrůšek, J. Tomkin, zmocněnci)

         Žalovaná: Česká republika

         Návrhové žádání žalobkyně

                  —

                  určit, že tím, že občanům Unie, kteří nemají státní občanství České republiky, ale mají bydliště v České republice, odepírá právo stát se členem politické strany nebo politického hnutí, Česká republika nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 22 Smlouvy o fungování Evropské unie;

                  —

                  uložit České republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Podle článku 22 Smlouvy o fungování Evropské unie má každý občan Unie s bydlištěm v členském státě, jehož není státním příslušníkem, právo volit a být volen v obecních volbách a ve volbách do Evropského parlamentu v členském státě, v němž má bydliště, za stejných podmínek jako státní příslušníci tohoto státu.
      Dle názoru Komise vzhledem k tomu, že občané Unie, kteří nemají státní příslušnost České republiky, ale mají bydliště v České republice, nemají právo stát se členem politické strany nebo politického hnutí, tito občané Unie nemohou vykonávat politická práva, která jsou jim udělena v souladu s článkem 22 Smlouvy o fungování Evropské unie, za stejných podmínek jako státní příslušníci České republiky.


title: Věc C-29/22 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 12. ledna 2022 KS a KD proti usnesení Tribunálu (devátého senátu) vydanému dne 10. listopadu 2021 ve věci T-771/20, KS a KD v. Rada a další

text:
               7.3.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 109/18

      Kasační opravný prostředek podaný dne 12. ledna 2022 KS a KD proti usnesení Tribunálu (devátého senátu) vydanému dne 10. listopadu 2021 ve věci T-771/20, KS a KD v. Rada a další
      (Věc C-29/22 P)
      (2022/C 109/26)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelky): KS a KD (zástupci: J. Stojsavljevic-Savic, Solicitor, F. Randolph QC a P. Koutrakos, Barrister)

         Další účastnice řízení: Rada Evropské unie, Evropská komise, Evropská služba pro vnější činnost (ESVČ)

         Návrhová žádání

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelky) navrhují, aby Soudní dvůr:

                  —

                  vyhověl kasačnímu opravnému prostředku, zrušil napadené usnesení a vyhověl návrhovým žádáním uvedeným v žalobě;

                  —

                  podpůrně, vyhověl kasačnímu opravnému prostředku a vrátil věc Tribunálu ke konečnému rozhodnutí ve věci a

                  —

                  uložil žalovaným náhradu nákladů řízení o kasačním opravném prostředku, řízení před Tribunálem a řízení před kontrolní komisí EULEX pro dodržování lidských práv.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Kasační opravný prostředek vychází z toho, že Tribunál se svým závěrem, že nemá pravomoc rozhodnout o žalobě, kterou se žalobkyně domáhají náhrady újmy, již jim žalované způsobily porušením jejich základních lidských práv, dopustil nesprávného právního posouzení. Tento důvod kasačního opravného prostředku se dělí na čtyři části:
      Zaprvé se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení širokým výkladem výluky SZBP (společná zahraniční a bezpečnostní politika Evropské unie) stanovené v poslední větě čl. 24 odst. 1 druhého pododstavce SEU a v čl. 275 prvním pododstavci SFEU.
      Zadruhé se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení nesprávným použitím rozsudku ze dne 6. října 2020, Bank Refah Kargaran v. Rada (C-134/19 P, EU:C:2020:793).
      Zatřetí se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení nesprávným použitím rozsudku ze dne 25. března 2021, Carvalho a další v. Parlament a Rada (C-565/19 P, nezveřejněný, EU:C:2021:252).
      Začtvrté se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení neposouzením věcné stránky žalobních nároků a nedostatečným odůvodněním svého rozhodnutí.


title: Věc C-44/22 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 19. ledna 2022 Evropskou komisí proti usnesení Tribunálu (devátého senátu) vydanému dne 10. listopadu 2021 ve věci T-771/20, KS a KD v. Rada a další

text:
               7.3.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 109/19

      Kasační opravný prostředek podaný dne 19. ledna 2022 Evropskou komisí proti usnesení Tribunálu (devátého senátu) vydanému dne 10. listopadu 2021 ve věci T-771/20, KS a KD v. Rada a další
      (Věc C-44/22 P)
      (2022/C 109/27)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Evropská komise (zástupci: Y. Marinova a J. Roberti di Sarsina, zmocněnci)

         Další účastnice řízení: KS, KD, Rada Evropské unie, Evropská služba pro vnější činnost (ESVČ)

         Návrhová žádání

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka) navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušil napadené usnesení v celém rozsahu;

                  —

                  určil, že unijní soudy mají výlučnou pravomoc rozhodnout ve věci;

                  —

                  vrátil věc Tribunálu k rozhodnutí o přípustnosti a ve věci samé;

                  —

                  rozhodl, že o nákladech tohoto i předchozího řízení bude rozhodnuto později.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Na podporu kasačního opravného prostředku předkládá navrhovatelka čtyři důvody.
      První důvod kasačního opravného prostředku: nesprávné právní posouzení spočívající v tom, že Tribunál i) neuznal povahu omezení pravomocí Soudního dvora Evropské unie (SDEU) podle článku 24 SEU a článku 275 SFEU jakožto odchylku od obecné pravomoci, ii) v rozporu s ustálenou judikaturou SDEU nevyložil tuto odchylku restriktivně a iii) v tomto kontextu vyložil rozsudky ve věcech H (1), SatCen (2) a Elitaliana (3) nesprávně v tom smyslu, že nepředstavují oporu pro pravomoc SDEU v projednávané věci.
      Druhý důvod kasačního opravného prostředku: nesprávné právní posouzení spočívající v tom, že Tribunál nekvalifikoval žalobu správně jako žalobu na náhradu újmy týkající se tvrzených porušení základních lidských práv a nevyložil omezení pravomoci SDEU vzhledem k lidským právům a k požadavkům právního státu vyplývajícím z primárního práva Unie, které v projednávané věci stanoví pravomoc SDEU.
      První část: nesprávné právní posouzení spočívající v tom, že Tribunál kvalifikoval akty, jednání a opomenutí, proti kterým směřuje žaloba, jako akty, jednání a opomenutí spadající pod politické či strategické otázky spojené s Misí a týkající se definování či provádění SZBP (společná zahraniční a bezpečnostní politika Evropské unie), a nikoli jako akty, jednání a opomenutí, v jejichž důsledku vznikla újma způsobená tvrzenými porušeními lidských práv v kontextu SZBP.
      Druhá část: nesprávné právní posouzení spočívající v tom, že Tribunál nevyložil článek 24 SEU a článek 275 SFEU vzhledem k unijním základním právům a svobodám podle Listiny a EÚLP a k hodnotám, na kterých je podle Smluv založena Unie, a sice k zásadě právního státu a zásadě dodržování lidských práv [článek 2, čl. 3 odst. 5, čl. 6 odst. 1 a 3, čl. 21 odst. 2 písm. b) a článek 23 SEU, článek 19 SEU a článek 47 Listiny].
      Třetí důvod kasačního opravného prostředku: nesprávné právní posouzení spočívající v tom, že Tribunál nesprávně vyložil rozsudek Bank Refah (4) a žalobu na náhradu újmy nekvalifikoval jako samostatný právní prostředek, pro který není stanovena výluka z pravomoci SDEU podle článku 268 a čl. 340 druhého pododstavce SFEU.
      Čtvrtý důvod kasačního opravného prostředku: nesprávné právní posouzení spočívající v tom, že Tribunál nezajistil autonomii unijního právního řádu a žalobkyně připravil o jejich právo na účinnou právní ochranu.
      První část: nesprávné právní posouzení spočívající v tom, že Tribunál neurčil, že unijní soudy mají výlučnou pravomoc rozhodnout v projednávané věci.
      Druhá část: nesprávné právní posouzení spočívající v tom, že Tribunál v projednávané věci připravil žalobkyně o veškeré účinné prostředky nápravy a prostě je ponechal bez jakékoli reálné možnosti si zajistit ochranu svých základních práv.

         (1)  Rozsudek Soudního dvora ze dne 19. července 2016, H v. Rada a další, C-455/14 P, EU:C:2016:569.

         (2)  Rozsudek Tribunálu ze dne 25. října 2018, KF v. SatCen, T-286/15, EU:T:2018:718; rozsudek Soudního dvora ze dne 25. června 2020, SatCen v. KF, C-14/19 P, ECLI:EU:C:2020:492; usnesení Tribunálu ze dne 10. července 2020, KF v. SatCen, T-619/19, nezveřejněné, EU:T:2020:337; rozsudek Soudního dvora ze dne 14. října 2021, KF v. SatCen, C-464/20 P, nezveřejněný, ECLI:EU:C:2021:848.

         (3)  Rozsudek Soudního dvora ze dne 12. listopadu 2015, Elitaliana v. Eulex Kosovo, C-439/13 P, EU:C:2015:753.

         (4)  Rozsudek Soudního dvora ze dne 6. října 2020, Bank Refah Kargaran v. Rada (C-134/19 P, EU:C:2020:793).


title: Věc C-327/20: Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 13. ledna 2022 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Sądu Okręgowego w Opolu – Polsko) – Skarb Państwa – Starosta Nyski v. New Media Development & Hotel Services Sp. z o.o. („Řízení o předběžné otázce – Směrnice 2011/7/EU – Postup proti opožděným platbám v obchodních transakcích – Oblast působnosti – Pojem ‚obchodní transakce‘ – Orgán veřejné moci jednající jako věřitel podniku – Vyloučení – Přenechání nemovitosti orgánem veřejné moci do trvalého užívání podniku za roční poplatek“)

text:
               7.3.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 109/8

      Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 13. ledna 2022 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Sądu Okręgowego w Opolu – Polsko) – Skarb Państwa – Starosta Nyski v. New Media Development & Hotel Services Sp. z o.o.
      (Věc C-327/20) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Směrnice 2011/7/EU - Postup proti opožděným platbám v obchodních transakcích - Oblast působnosti - Pojem ‚obchodní transakce‘ - Orgán veřejné moci jednající jako věřitel podniku - Vyloučení - Přenechání nemovitosti orgánem veřejné moci do trvalého užívání podniku za roční poplatek“)
      (2022/C 109/10)
      Jednací jazyk: polština

         Předkládající soud

      Sąd Okręgowy w Opolu

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Skarb Państwa – Starosta Nyski

         Žalovaná: New Media Development & Hotel Services Sp. z o.o.

         Výrok

      Pojem „obchodní transakce“ ve smyslu čl. 2 bodu 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/7/EU ze dne 16. února 2011 o postupu proti opožděným platbám v obchodních transakcích musí být vykládán v tom smyslu, že nezahrnuje výběr poplatku orgánem veřejné moci jako odměny za trvalé užívání pozemku od podniku, jehož je tento orgán věřitelem.

         (1)  Úř. věst. C 28, 25.1.2021.


title: Věc C-351/20 P: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 13. ledna 2022 – Liviu Dragnea v. Evropská komise („Kasační opravný prostředek – Vyšetřování Evropského úřadu pro boj proti podvodům (OLAF) – Zprávy o vyšetřování – Žádost o zahájení vyšetřování ohledně provádění předchozích vyšetřování OLAF – Žádost o přístup k dokumentům – Dopis o odmítnutí – Článek 263 SFEU – Rozhodnutí, které může být předmětem žaloby na neplatnost – Lhůta k podání žaloby – Žaloba proti dopisu potvrzujícímu zprávy o vyšetřování OLAF – Nařízení (ES) č. 1049/2001 – Článek 6 a čl. 7 odst. 2 – Povinnost informovat žadatele o jeho právu podat potvrzující žádost“)

text:
               7.3.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 109/8

      Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 13. ledna 2022 – Liviu Dragnea v. Evropská komise
      (Věc C-351/20 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Vyšetřování Evropského úřadu pro boj proti podvodům (OLAF) - Zprávy o vyšetřování - Žádost o zahájení vyšetřování ohledně provádění předchozích vyšetřování OLAF - Žádost o přístup k dokumentům - Dopis o odmítnutí - Článek 263 SFEU - Rozhodnutí, které může být předmětem žaloby na neplatnost - Lhůta k podání žaloby - Žaloba proti dopisu potvrzujícímu zprávy o vyšetřování OLAF - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Článek 6 a čl. 7 odst. 2 - Povinnost informovat žadatele o jeho právu podat potvrzující žádost“)
      (2022/C 109/11)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Liviu Dragnea (zástupci: C. Toby, O. Riffaud a B. Entringer, avocats)

         Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: J.-P. Keppenne a J. Baquero Cruz, zmocněnci)

         Výrok

                  1)

                  Usnesení Tribunálu Evropské unie ze dne 12. května 2020, Dragnea v. Komise (T-738/18, nezveřejněné, EU:T:2020:208) se zrušuje v rozsahu, v němž Tribunál tímto usnesením odmítl jako nepřípustnou žalobu Livia Dragnei znějící na zrušení dopisu Evropského úřadu pro boj proti podvodům (OLAF) ze dne 1. října 2018 v rozsahu, v němž mu OLAF tímto dopisem odepřel přístup k dokumentům požadovaným v jeho dopise ze dne 22. srpna 2018.

                  2)

                  Věc se vrací Tribunálu Evropské unie, aby rozhodl o tomto bodu návrhu na zrušení.

                  3)

                  Ve zbývající části se kasační opravný prostředek zamítá.

                  4)

                  Liviu Dragnea a Evropská komise ponesou vlastní náklady řízení vynaložené v rámci projednávaného kasačního opravného prostředku.

                  5)

                  Ve zbývající části bude o nákladech řízení rozhodnuto později.

         (1)  Úř. věst. C 313, 21.9.2020.


title: Věc C-361/20 P: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 13. ledna 2022 – YG v. Evropská komise („Kasační opravný prostředek – Veřejná služba – Úředník – Povýšení – Povyšovací řízení 2017 – Rozhodnutí nepovýšit žalobce – Článek 45 odst. 1 služebního řádu úředníků Evropské unie – Srovnání zásluh – Zásada rovného zacházení – Povinnost uvést odůvodnění“)

text:
               7.3.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 109/9

      Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 13. ledna 2022 – YG v. Evropská komise
      (Věc C-361/20 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Úředník - Povýšení - Povyšovací řízení 2017 - Rozhodnutí nepovýšit žalobce - Článek 45 odst. 1 služebního řádu úředníků Evropské unie - Srovnání zásluh - Zásada rovného zacházení - Povinnost uvést odůvodnění“)
      (2022/C 109/12)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: YG (zástupci: A. Champetier a S. Rodrigues, advokáti)

         Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: L. Hohenecker, L. Vernier a L. Radu Bouyon, zmocněnci)

         Výrok

                  1)

                  Kasační opravný prostředek se zamítá.

                  2)

                  YG se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 433, 14.12.2020.


title: Věc C-363/20: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 13. ledna 2022 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Fővárosi Törvényszék – Maďarsko) – MARCAS MC Szolgáltató Zrt. v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága („Řízení o předběžné otázce – Společnosti – Korporační daň – Daňová kontrola – Působnost unijního práva – Listina základních práv Evropské unie – Článek 51 odst. 1 – Uplatňování práva Unie – Absence – Čtvrtá směrnice 78/660/EHS – Roční účetní závěrky některých forem společností – Zaúčtování příjmů z práv duševního vlastnictví – Článek 2 odst. 3 – Zásada pravdivého a věrného obrazu – Článek 31 – Ocenění položek uvedených v ročních účetních závěrkách – Dodržování účetních zásad“)

text:
               7.3.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 109/9

      Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 13. ledna 2022 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Fővárosi Törvényszék – Maďarsko) – MARCAS MC Szolgáltató Zrt. v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
      (Věc C-363/20) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Společnosti - Korporační daň - Daňová kontrola - Působnost unijního práva - Listina základních práv Evropské unie - Článek 51 odst. 1 - Uplatňování práva Unie - Absence - Čtvrtá směrnice 78/660/EHS - Roční účetní závěrky některých forem společností - Zaúčtování příjmů z práv duševního vlastnictví - Článek 2 odst. 3 - Zásada pravdivého a věrného obrazu - Článek 31 - Ocenění položek uvedených v ročních účetních závěrkách - Dodržování účetních zásad“)
      (2022/C 109/13)
      Jednací jazyk: maďarština

         Předkládající soud

      Fővárosi Törvényszék

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: MARCAS MC Szolgáltató Zrt.

         Žalovaný: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

         Výrok

                  1)

                  Soudní dvůr Evropské unie nemá pravomoc odpovědět na předběžné otázky položené Fővárosi Törvényszék (soud hlavního města Budapešti, Maďarsko) rozhodnutím ze dne 29. června 2020 v rozsahu, v němž se týkají postupů daňové správy členského státu souvisejících s kontrolou a postihem daňových deliktů v oblasti korporační daně.

                  2)

                  Článek 2 odst. 3 a článek 31 čtvrté směrnice Rady 78/660/EHS ze dne 25. července 1978, založené na čl. [50 odst. 2 písm. g) SFEU], o ročních účetních závěrkách některých forem společností, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/51/ES ze dne 18. června 2003, musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání postupu daňové správy členského státu, která zpochybňuje účetní záznamy společnosti s odůvodněním, že tyto záznamy nejsou v souladu se zásadami úplnosti a nezávislosti účetních období, které jsou zakotveny v právní úpravě tohoto členského státu, i když jsou dodrženy všechny ostatní účetní zásady stanovené v této právní úpravě, pokud nedodržení těchto zásad nepředstavuje výjimečnou odchylku nezbytnou pro dodržení zásady pravdivého a věrného obrazu, která byla zveřejněna v komentáři k účetní závěrce s náležitým odůvodněním a s uvedením vlivu na stav aktiv nebo pasiv, finanční pozici a zisk nebo ztrátu.

         (1)  Úř. věst. C 413, 7.12.2020.


title: Věc C-513/20: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 13. ledna 2022 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Supremo Tribunal Administrativo – Portugalsko) – Autoridade Tributária e Aduaneira v. Termas Sulfurosas de Alcafache SA („Řízení o předběžné otázce – Společný systém daně z přidané hodnoty (DPH) – Směrnice 2006/112/ES – Článek 132 odst. 1 písm. b) – Osvobození některých činností od daně ve veřejném zájmu – Osvobození nemocniční a lékařské péče od daně – Úzce související činnosti – Lázeňská léčba – Částka vybíraná na základě vyhotovení osobní karty obsahující zdravotní záznamy“)

text:
               7.3.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 109/10

      Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 13. ledna 2022 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Supremo Tribunal Administrativo – Portugalsko) – Autoridade Tributária e Aduaneira v. Termas Sulfurosas de Alcafache SA
      (Věc C-513/20) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Společný systém daně z přidané hodnoty (DPH) - Směrnice 2006/112/ES - Článek 132 odst. 1 písm. b) - Osvobození některých činností od daně ve veřejném zájmu - Osvobození nemocniční a lékařské péče od daně - Úzce související činnosti - Lázeňská léčba - Částka vybíraná na základě vyhotovení osobní karty obsahující zdravotní záznamy“)
      (2022/C 109/14)
      Jednací jazyk: portugalština

         Předkládající soud

      Supremo Tribunal Administrativo

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Autoridade Tributária e Aduaneira

         Žalovaná: Termas Sulfurosas de Alcafache SA

         Výrok

      Článek 132 odst. 1 písm. b) směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty musí být vykládán v tom smyslu, že činnost spočívající ve vyhotovení osobní karty obsahující zdravotní záznamy, která opravňuje k zakoupení lékařské péče v rámci „klasické lázeňské léčby“ v lázeňském zařízení, může spadat pod osvobození od daně z přidané hodnoty stanovené v tomto ustanovení jako činnost úzce související s lékařskou péčí, pokud tyto karty uvádějí údaje o zdravotním stavu, předepsané a plánované lékařské péči, jakož i o způsobu jejího poskytnutí, a konzultace těchto údajů je nezbytná pro poskytnutí této péče a dosažení sledovaných léčebných cílů. Uvedená lékařská péče, jakož i s ní úzce související činnosti musí být mimoto prováděny za sociálních podmínek srovnatelných s podmínkami veřejnoprávních subjektů léčebným nebo diagnostickým ústavem nebo jiným řádně uznaným zařízením téže povahy ve smyslu tohoto čl. 132 odst. 1 písm. b).

         (1)  Úř. věst. C 19, 18.1.2021.


title: Věc C-514/20: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 13. ledna 2022 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesarbeitsgericht – Německo) – DS v. Koch Personaldienstleistungen GmbH („Řízení o předběžné otázce – Sociální politika – Listina základních práv Evropské unie – Článek 31 odst. 2 – Směrnice 2003/88/ES – Úprava pracovní doby – Článek 7 – Dovolená za kalendářní rok – Pracovní doba – Práce přesčas – Výpočet pracovní doby za každý měsíc – Neexistence příplatku za práci přesčas v případě čerpání dovolené“)

text:
               7.3.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 109/11

      Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 13. ledna 2022 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesarbeitsgericht – Německo) – DS v. Koch Personaldienstleistungen GmbH
      (Věc C-514/20) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Sociální politika - Listina základních práv Evropské unie - Článek 31 odst. 2 - Směrnice 2003/88/ES - Úprava pracovní doby - Článek 7 - Dovolená za kalendářní rok - Pracovní doba - Práce přesčas - Výpočet pracovní doby za každý měsíc - Neexistence příplatku za práci přesčas v případě čerpání dovolené“)
      (2022/C 109/15)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Bundesarbeitsgericht

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: DS

         Žalovaná: Koch Personaldienstleistungen GmbH

         Výrok

      Článek 7 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/88/ES ze dne 4. listopadu 2003 o některých aspektech úpravy pracovní doby, nahlížený ve světle čl. 31 odst. 2 Listiny základních práv Evropské unie, musí být vykládán v tom smyslu, že brání ustanovení kolektivní smlouvy, podle kterého se za účelem určení, zda je dosaženo limitní hodnoty pro odpracované hodiny zakládající nárok na příplatek za práci přesčas, nezohledňují hodiny odpovídající době placené dovolené za kalendářní rok, kterou pracovník čerpal, jako odpracované hodiny.

         (1)  Úř. věst. C 19, 18.1.2021.


title: Věc C-683/20: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 13. ledna 2022 – Evropská komise v. Slovenská republika („Nesplnění povinnosti státem – Venkovní prostředí – Směrnice 2002/49/ES – Hodnocení a řízení hluku ve venkovním prostředí – Hlavní silnice a hlavní železniční tratě – Článek 8 odst. 2 – Akční plány – Článek 10 odst. 2 – Příloha VI – Souhrnné přehledy akčních plánů – Nesdělení Komisi ve stanovených lhůtách“)

text:
               7.3.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 109/11

      Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 13. ledna 2022 – Evropská komise v. Slovenská republika
      (Věc C-683/20) (1)

      („Nesplnění povinnosti státem - Venkovní prostředí - Směrnice 2002/49/ES - Hodnocení a řízení hluku ve venkovním prostředí - Hlavní silnice a hlavní železniční tratě - Článek 8 odst. 2 - Akční plány - Článek 10 odst. 2 - Příloha VI - Souhrnné přehledy akčních plánů - Nesdělení Komisi ve stanovených lhůtách“)
      (2022/C 109/16)
      Jednací jazyk: slovenština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: R. Lindenthal a M. Noll-Ehlers, zmocněnci)

         Žalovaná: Slovenská republika (zástupkyně: B. Ricziová, zmocněnkyně)

         Výrok

                  1.

                  Slovenská republika tím, že nevypracovala akční plány pro hlavní silnice a hlavní železniční tratě uvedené v příloze tohoto rozsudku, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 8 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/49/ES ze dne 25. června 2002 o hodnocení a řízení hluku ve venkovním prostředí, ve spojení s její přílohou VI, a tím, že nesdělila Evropské komisi souhrnné přehledy uvedených akčních plánů, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 10 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/49/ES ze dne 25. června 2002 o hodnocení a řízení hluku ve venkovním prostředí, ve spojení s její přílohou VI.

                  2.

                  Slovenské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 53, 15.2.2021.


title: Věc C-724/20: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 13. ledna 2022 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour de cassation – Francie) – Paget Approbois SAS v. Depeyre entreprises SARL, Alpha Insurance A/S („Řízení o předběžné otázce – Svoboda usazování – Volný pohyb služeb – Pojišťovací a zajišťovací činnosti – Směrnice 2009/138/ES – Likvidace pojišťoven – Článek 292 – Účinky likvidačních řízení na probíhající soudní řízení – Výjimka z použití lex concursus – Lex processus“)

text:
               7.3.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 109/12

      Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 13. ledna 2022 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour de cassation – Francie) – Paget Approbois SAS v. Depeyre entreprises SARL, Alpha Insurance A/S
      (Věc C-724/20) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Svoboda usazování - Volný pohyb služeb - Pojišťovací a zajišťovací činnosti - Směrnice 2009/138/ES - Likvidace pojišťoven - Článek 292 - Účinky likvidačních řízení na probíhající soudní řízení - Výjimka z použití lex concursus - Lex processus“)
      (2022/C 109/17)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Cour de cassation

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: Paget Approbois SAS

         Žalované: Depeyre entreprises SARL, Alpha Insurance A/S

         Výrok

                  1)

                  Článek 292 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/138/ES ze dne 25. listopadu 2009 o přístupu k pojišťovací a zajišťovací činnosti a jejím výkonu (Solventnost II) musí být vykládán v tom smyslu, že pojem „probíhající soudní řízení týkající se majetku nebo práva, kterých byla pojišťovna zbavena“, uvedený v daném článku, zahrnuje probíhající soudní řízení, jehož předmětem je pojistné plnění požadované z titulu škody utrpěné ve členském státě pojistníkem od pojišťovny, vůči které probíhá likvidační řízení v jiném členském státě.

                  2)

                  Článek 292 směrnice 2009/138/ES musí být vykládán v tom smyslu, že cílem práva členského státu, na jehož území probíhá soudní řízení ve smyslu uvedeného článku, je upravit veškeré účinky likvidačního řízení na toto soudní řízení. Zejména je třeba použít ustanovení práva tohoto členského státu, která zaprvé stanoví, že zahájení takového řízení má za následek přerušení probíhajícího soudního řízení, zadruhé vážou pokračování v řízení na podmínku, že věřitel přihlásil svou pohledávku z pojistného plnění jako součást závazků dotčené pojišťovny, a že byly do řízení přibrány orgány pověřené provedením likvidačního řízení, a zatřetí zakazují uložit zaplacení jakéhokoli odškodění, přičemž může být pouze potvrzena existence takové pohledávky a může být stanovena její výše, jelikož taková ustanovení v zásadě nezasahují do pravomoci vyhrazené právu členského státu původu na základě čl. 274 odst. 2 uvedené směrnice.

         (1)  Úř. věst. C 79, 8.3.2021.


title: Věc C-623/21: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 29. října 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Stuttgart – Německo) – Société Air France SA v. AQ a další („Letecká doprava – Náhrady cestujícím v letecké dopravě v případě zrušení nebo významného zpoždění letu – Rozlišení mezi odepřením nástupu na palubu, zrušením a významným zpožděním v případě přesměrovaného letu, který vedl k menšímu zpoždění než původně zarezervovaný let“)

text:
               7.3.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 109/13

      Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 29. října 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Stuttgart – Německo) – Société Air France SA v. AQ a další
      (Věc C-623/21) (1)

      („Letecká doprava - Náhrady cestujícím v letecké dopravě v případě zrušení nebo významného zpoždění letu - Rozlišení mezi odepřením nástupu na palubu, zrušením a významným zpožděním v případě přesměrovaného letu, který vedl k menšímu zpoždění než původně zarezervovaný let“)
      (2022/C 109/18)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Landgericht Stuttgart

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Société Air France SA

         Žalovaní: AQ, TP, IO, ON, XZ

         Výrok

      Věc C-623/21 se vyškrtává z rejstříku Soudního dvora.

         (1)  Datum doručení: 8.10.2021.


title: Věc T-321/17: Usnesení Tribunálu ze dne 20. prosince 2021 – Niemelä a další v. ECB („Žaloba na neplatnost – Hospodářská a měnová politika – Obezřetnostní dohled nad úvěrovými institucemi – Zvláštní úkoly v oblasti dohledu svěřené ECB – Rozhodnutí o odebrání povolení úvěrové instituce – Nahrazení napadeného aktu během probíhajícího řízení – Zánik předmětu sporu – Ztráta aktivní legitimace – Nevydání rozhodnutí ve věci samé – Žaloba na náhradu škody – Zjevná nepřípustnost“)

text:
               7.3.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 109/21

      Usnesení Tribunálu ze dne 20. prosince 2021 – Niemelä a další v. ECB
      (Věc T-321/17) (1)

      („Žaloba na neplatnost - Hospodářská a měnová politika - Obezřetnostní dohled nad úvěrovými institucemi - Zvláštní úkoly v oblasti dohledu svěřené ECB - Rozhodnutí o odebrání povolení úvěrové instituce - Nahrazení napadeného aktu během probíhajícího řízení - Zánik předmětu sporu - Ztráta aktivní legitimace - Nevydání rozhodnutí ve věci samé - Žaloba na náhradu škody - Zjevná nepřípustnost“)
      (2022/C 109/28)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobci: Heikki Niemelä (Ohain, Belgie), Mika Lehto (Espoo, Finsko), Nemea plc (St. Julians, Malta), Nevestor SA (Ohain), Nemea Bank plc (St. Julians) (zástupce: A. Meriläinen, advokát)

         Žalovaná: Evropská centrální banka (zástupci: C. Hernández Saseta a A. Witte, zmocněnci, ve spolupráci B. Schneiderem, advokátem)

         Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Evropská komise (zástupci: A. Steiblytė a A. Nijenhuis, zmocněnci)

         Předmět věci

      Jednak návrh podaný na základě článku 263 SFEU na zrušení rozhodnutí Evropské centrální banky ECB/SSM/2017–213800JENPXTUY75VSO/1 WHD-2017-0003 ze dne 23. března 2017, kterým se odebírá povolení k činnosti úvěrové instituce Nemea Bank plc, a jednak návrh vycházející z článku 268 SFEU na náhradu škody údajně vzniklé žalobcům.

         Výrok

                  1)

                  Není důvodné rozhodnout o žalobě na neplatnost.

                  2)

                  Návrh na náhradu škody se zamítá jako zjevně nepřípustný.

                  3)

                  Heikki Niemelä, Mika Lehto, Nemea plc, Nevestor SA a Nemea Bank plc a Evropská centrální banka (ECB) ponesou vlastní náklady řízení týkající se žaloby na neplatnost.

                  4)

                  Heikki Niemelä, Mika Lehto, Nemea, Nevestor a Nemea Bank ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení ECB týkající se návrhu na náhradu škody.

                  5)

                  Evropská komise ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 283, 28.8.2017.


title: Věc T-682/20: Usnesení Tribunálu ze dne 15. prosince 2021 – Legero Schuhfabrik v. EUIPO – Rieker Schuh (obuv) („(Průmyslový) vzor Společenství – Řízení o prohlášení neplatnosti – Zapsaný (průmyslový) vzor Společenství představující obuv – Starší (průmyslové) vzory národní a Společenství předložené po podání návrhu na prohlášení neplatnosti – Článek 28 odst. 1 písm. b) bod v) nařízení (ES) č. 2245/2002 – Důvody neplatnosti – Nedostatek novosti – Absence individuální povahy – Míra volnosti původce (průmyslového) vzoru – Neexistence odlišného celkového dojmu – Články 5 a 6 a čl. 25 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 6/2002 – Žaloba po právní stránce zjevně zcela neopodstatněná“)

text:
               7.3.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 109/22

      Usnesení Tribunálu ze dne 15. prosince 2021 – Legero Schuhfabrik v. EUIPO – Rieker Schuh (obuv)
      (Věc T-682/20) (1)

      („(Průmyslový) vzor Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Zapsaný (průmyslový) vzor Společenství představující obuv - Starší (průmyslové) vzory národní a Společenství předložené po podání návrhu na prohlášení neplatnosti - Článek 28 odst. 1 písm. b) bod v) nařízení (ES) č. 2245/2002 - Důvody neplatnosti - Nedostatek novosti - Absence individuální povahy - Míra volnosti původce (průmyslového) vzoru - Neexistence odlišného celkového dojmu - Články 5 a 6 a čl. 25 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 6/2002 - Žaloba po právní stránce zjevně zcela neopodstatněná“)
      (2022/C 109/29)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Legero Schuhfabrik GmbH (Feldkirchen bei Graz, Rakousko) (zástupce: M. Gail, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: S. Hanne, zmocněnec)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Rieker Schuh AG (Thayngen, Švýcarsko) (zástupce: A. Schabenberger, advokát)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí třetího odvolacího senátu EUIPO ze dne 10. září 2020 (věc R 1650/2019-3) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Legero Schuhfabrik a Rieker Schuh.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti Legero Schuhfabrik GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 19, 18. 1. 2021.


title: Věc T-683/20: Usnesení Tribunálu ze dne 15. prosince 2021 – Legero Schuhfabrik v. EUIPO – Rieker Schuh (obuv) („(Průmyslový) vzor Společenství – Řízení o prohlášení neplatnosti – Zapsaný (průmyslový) vzor Společenství představující obuv – Starší vnitrostátní (průmyslové) vzory nebo (průmyslové) vzory Společenství předložené po podání návrhu na prohlášení neplatnosti – Článek 28 odst. 1 písm. b) bod v) nařízení (ES) č. 2245/2002 – Důvody neplatnosti – Nedostatek novosti – Absence individuální povahy – Míra volnosti původce (průmyslového) vzoru – Neexistence odlišného celkového dojmu – Články 5 a 6 a čl. 25 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 6/2002 – Žaloba po právní stránce zjevně zcela neopodstatněná“)

text:
               7.3.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 109/22

      Usnesení Tribunálu ze dne 15. prosince 2021 – Legero Schuhfabrik v. EUIPO – Rieker Schuh (obuv)
      (Věc T-683/20) (1)

      („(Průmyslový) vzor Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Zapsaný (průmyslový) vzor Společenství představující obuv - Starší vnitrostátní (průmyslové) vzory nebo (průmyslové) vzory Společenství předložené po podání návrhu na prohlášení neplatnosti - Článek 28 odst. 1 písm. b) bod v) nařízení (ES) č. 2245/2002 - Důvody neplatnosti - Nedostatek novosti - Absence individuální povahy - Míra volnosti původce (průmyslového) vzoru - Neexistence odlišného celkového dojmu - Články 5 a 6 a čl. 25 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 6/2002 - Žaloba po právní stránce zjevně zcela neopodstatněná“)
      (2022/C 109/30)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Legero Schuhfabrik GmbH (Feldkirchen bei Graz, Rakousko) (zástupce: M. Gail, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: S. Hanne, agent)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Rieker Schuh AG (Thayngen, Švýcarsko) (zástupce: A. Schabenberger, advokát)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí třetího odvolacího senátu EUIPO ze dne 10. září 2020 (věc R 1648/2019-3) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Legero Schuhfabrik a Rieker Schuh.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti Legero Schuhfabrik GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 19, 18.1.2021.


title: Věc T-684/20: Usnesení Tribunálu ze dne 15. prosince 2021 – Legero Schuhfabrik v. EUIPO – Rieker Schuh (obuv) („(Průmyslový) vzor Společenství – Řízení o prohlášení neplatnosti – Zapsaný (průmyslový) vzor Společenství představující obuv – Starší (průmyslové) vzory národní a Společenství předložené po podání návrhu na prohlášení neplatnosti – Článek 28 odst. 1 písm. b) bod v) nařízení (ES) č. 2245/2002 – Důvody neplatnosti – Nedostatek novosti – Absence individuální povahy – Míra volnosti původce (průmyslového) vzoru – Neexistence odlišného celkového dojmu – Články 5 a 6 a čl. 25 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 6/2002 – Žaloba po právní stránce zjevně zcela neopodstatněná“)

text:
               7.3.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 109/23

      Usnesení Tribunálu ze dne 15. prosince 2021 – Legero Schuhfabrik v. EUIPO – Rieker Schuh (obuv)
      (Věc T-684/20) (1)

      („(Průmyslový) vzor Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Zapsaný (průmyslový) vzor Společenství představující obuv - Starší (průmyslové) vzory národní a Společenství předložené po podání návrhu na prohlášení neplatnosti - Článek 28 odst. 1 písm. b) bod v) nařízení (ES) č. 2245/2002 - Důvody neplatnosti - Nedostatek novosti - Absence individuální povahy - Míra volnosti původce (průmyslového) vzoru - Neexistence odlišného celkového dojmu - Články 5 a 6 a čl. 25 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 6/2002 - Žaloba po právní stránce zjevně zcela neopodstatněná“)
      (2022/C 109/31)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Legero Schuhfabrik GmbH (Feldkirchen bei Graz, Rakousko) (zástupce: M. Gail, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: S. Hanne, zmocněnec)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Rieker Schuh AG (Thayngen, Švýcarsko) (zástupce: A. Schabenberger, advokát)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí třetího odvolacího senátu EUIPO ze dne 10. září 2020 (věc R 1649/2019-3) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Legero Schuhfabrik a Rieker Schuh.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti Legero Schuhfabrik GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 19, 18. 1. 2021.


title: Věc T-734/20: Usnesení Tribunálu ze dne 15. prosince 2021 – Boquoi Handels v. EUIPO (Vyobrazení ledového krystalu na modrém kruhovém pozadí) („Ochranná známka Evropské unie – Přihláška obrazového označení znázorňujícího ledový krystal na modrém kruhovém pozadí – Částečné zamítnutí přihlášky – Zpětvzetí přihlášky k zápisu – Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)

text:
               7.3.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 109/23

      Usnesení Tribunálu ze dne 15. prosince 2021 – Boquoi Handels v. EUIPO (Vyobrazení ledového krystalu na modrém kruhovém pozadí)
      (Věc T-734/20) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška obrazového označení znázorňujícího ledový krystal na modrém kruhovém pozadí - Částečné zamítnutí přihlášky - Zpětvzetí přihlášky k zápisu - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
      (2022/C 109/32)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Boquoi Handels OHG (Grünwald, Německo) (zástupkyně: S. Lorenz, advokátka)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: A. Graul a E. Markakis, zmocněnci)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 25. září 2020 (věc R 522/2020-2) týkajícímu se přihlášky obrazového označení znázorňujícího vyobrazení ledového krystalu na modrém kruhovém pozadí.

         Výrok

                  1)

                  O žalobě již není namístě rozhodnout.

                  2)

                  Společnosti Boquoi Handels OHG se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 53, 15. 2 .2021.


title: Věc T-785/21: Žaloba podaná dne 20. prosince 2021 – SC Ha Ha Ha Production v. EUIPO – The Smiley Company (SMILEY)

text:
               7.3.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 109/24

      Žaloba podaná dne 20. prosince 2021 – SC Ha Ha Ha Production v. EUIPO – The Smiley Company (SMILEY)
      (Věc T-785/21)
      (2022/C 109/33)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: SC Ha Ha Ha Production SRL (Calinesti, Rumunsko) (zástupce: O. Anghel, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: The Smiley Company SPRL (Brusel, Belgie)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie SMILEY – Přihláška k zápisu č. 17 569 641

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 23. září 2021 ve věci R 2936/2019-5 o zrušení rozhodnutí ze dne 15. ledna 2021 a rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 21. října 2021 ve věci R 2936/2019-5

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 23. září 2021 o zrušení rozhodnutí ze dne 15. ledna 2021;

                  —

                  zrušil rozhodnutí pátého odvolacího senátu ze dne 21. října 2021 za účelem zápisu přihlašované ochranné známky Evropské unie, SMILEY č. 17 569 641, pro výrobky a služby zařazené do třídy 41;

                  —

                  uložil žalovanému a případně další účastnici řízení před odvolacím senátem náhradu nákladů řízení včetně nákladů vynaložených v odvolacím řízení.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení článku 103 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

                  —

                  porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

                  —

                  porušení obecných zásad unijního práva.


title: Věc T-803/21: Žaloba podaná dne 27. prosince 2021 – NQ v. Rada a další

text:
               7.3.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 109/25

      Žaloba podaná dne 27. prosince 2021 – NQ v. Rada a další
      (Věc T-803/21)
      (2022/C 109/34)
      Jednací jazyk: portugalština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: NQ (zástupkyně: R. Leandro Vasconcelos a M. Martins Pereira, advokátky)

         Žalované: Rada Evropské unie, Evropská komise, Evropská služba pro vnější činnost (ESVČ)

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Služby nástrojů zahraniční politiky (FPI) Komise ze dne 1. prosince 2021 a rozhodnutí o nedoporučení pro budoucí volební pozorovatelské mise Evropské unie po dobu pěti let;

         podpůrně, pro případ, že by uvedené nebylo považováno za akt napadnutelný žalobou:

                  —

                  zrušil hodnotící zprávu ze dne 16. října;

         ještě podpůrněji, pro případ, že by žádný z uvedených aktů nebyl aktem napadnutelným žalobou:

                  —

                  zrušil rozhodnutí zástupce vedoucího pozorovatelské mise (Deputy Chief Observer) ze dne 22. října;

                  —

                  rozhodl, že Evropská komise a případně i ESVČ a Rada Evropské unie ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené žalobkyní.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně šest žalobních důvodů.

                  1)

                  První žalobní důvod vychází z porušení práva být vyslechnut
                  V průběhu hodnocení, které skončilo vypracováním hodnotící zprávy ze dne 16. října 2021, bylo porušeno právo žalobkyně být vyslechnuta k návrhu hodnotící zprávy, tzn. před přijetím konečného rozhodnutí. Toto právo je odvozeno z práva na řádnou správu zakotveného v článku 41 Listiny základních práv Evropské unie (dále jen „Listina“).

                  2)

                  Druhý žalobní důvod vychází z porušení povinnosti uvést odůvodnění
                  FPI při přijímání napadeného rozhodnutí nesplnila svou povinnost uvést odůvodnění. Tuto povinnost stanoví primárně čl. 296 druhý pododstavec SFEU a potvrzuje čl. 41 odst. 2 třetí odrážka Listiny. Z odůvodnění napadeného rozhodnutí nejsou seznatelné důvody, na jejichž základě bylo rozhodnuto o nedoporučení a uplatněno vyloučení na dobu pěti let.

                  3)

                  Třetí žalobní důvod vychází z porušení zásady právní jistoty
                  Při přijímání napadeného rozhodnutí byla porušena zásada právní jistoty. Zásada právní jistoty je jednou z obecných zásad unijního práva. Napadené rozhodnutí neobsahuje žádný odkaz na právní základ pro vyloučení a takový základ není seznatelný ani ve spojení s jinými prvky rozhodnutí.

                  4)

                  Čtvrtý žalobní důvod vychází z porušení zásady proporcionality
                  Nedoporučení pro budoucí mise po dobu pěti let je nepřiměřené s ohledem na nezávažnost dotčených údajných porušení kodexu chování.

                  5)

                  Pátý žalobní důvod vychází z porušení práva na soukromý a rodinný život
                  Napadené rozhodnutí je v rozporu s právem na soukromý a rodinný život zakotveným v článku 7 Listiny a v článku 8 Evropské úmluvy o lidských právech (dále jen „EÚLP“). Žalobkyně tvrdí, že její rodinné závazky jí nebránily v dokončení zahájených úkolů.

                  6)

                  Šestý žalobní důvod vychází ze zásahu do svobody projevu
                  Napadeným rozhodnutím bylo zasaženo do svobody projevu žalobkyně. Svoboda projevu je zakotvena v článku 11 Listiny a v článku 10 EÚLP. Tato svoboda se vztahuje na ústní i písemné projevování názorů odlišných či minoritních vůči názorům prosazovaným orgánem, pro který pracují úředníci a ostatní zaměstnanci Unie.


title: Věc T-4/22: Žaloba podaná dne 4. ledna 2022 – Puma v. EUIPO – Doosan Machine Tools (PUMA)

text:
               7.3.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 109/26

      Žaloba podaná dne 4. ledna 2022 – Puma v. EUIPO – Doosan Machine Tools (PUMA)
      (Věc T-4/22)
      (2022/C 109/35)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Puma SE (Herzogenaurach, Německo) (zástupce: P. González-Bueno Catalán de Ocón, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Doosan Machine Tools Co. Ltd (Seongsan-gu, Changwon-si, Jižní Korea)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatel sporné ochranné známky: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

         Sporná ochranná známka: Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie PUMA – Přihláška č. 11 376 209

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 28. října 2021 ve věci R 1677/2020-1

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí,

                  —

                  uložil EUIPO a společnosti Doosan Machine Tools Co., Ltd náhradu nákladů řízení.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 5 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-11/22: Žaloba podaná dne 7. ledna 2022 – Medivet Group v. EUIPO (MEDIVET)

text:
               7.3.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 109/27

      Žaloba podaná dne 7. ledna 2022 – Medivet Group v. EUIPO (MEDIVET)
      (Věc T-11/22)
      (2022/C 109/36)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Medivet Group Ltd (Watford, Spojené království) (zástupci: M. Kloth, R. Briske a M. Tillwich, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie MEDIVET – Přihláška č. 18 132 743

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 13. října 2021, ve věci R 1066/2021-2

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady 2017/1001;

                  —

                  Porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení Evropského parlamentu a Rady 2017/1001.


title: Věc T-12/22: Žaloba podaná dne 7. ledna 2022 – Hasco TM v. EUIPO – Esi (NATURCAPS)

text:
               7.3.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 109/27

      Žaloba podaná dne 7. ledna 2022 – Hasco TM v. EUIPO – Esi (NATURCAPS)
      (Věc T-12/22)
      (2022/C 109/37)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Hasco TM sp. z o.o. sp.k. (Vratislav, Polsko) (zástupkyně: M. Krekora, advokátka)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Esi Srl (Albisola Superiore, Itálie)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitelka sporné ochranné známky: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem

         Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie NATURCAPS – Ochranná známka Evropské unie č. 16 289 795

         Řízení před EUIPO: Řízení o prohlášení neplatnosti

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 9. listopadu 2021 ve věci R 617/2021-4

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  prohlásil žalobu za přípustnou a opodstatněnou;

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení před Tribunálem.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení čl. 64 odst. 2, čl. 47 odst. 2 a čl. 33 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001 ve spojení s čl. 2 odst. 1 Niceské dohody o mezinárodním třídění výrobků a služeb pro účely zápisu známek, čl. 1 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/83/ES ze dne 6. listopadu 2001, článek 2 písm. a) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/46/ES ze dne 10. června 2002 a článek 24 Smlouvy o přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska (2003);

                  —

                  porušení čl. 60 odst. 1 písm. a) ve spojení s čl. 8 odst. 1 písm. a) a b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-22/22: Žaloba podaná dne 13. ledna 2022 – AL v. Rada

text:
               7.3.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 109/28

      Žaloba podaná dne 13. ledna 2022 – AL v. Rada
      (Věc T-22/22)
      (2022/C 109/38)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: AL (zástupkyně: R. Rata, advokátka)

         Žalovaná: Rada Evropské unie

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  primárně, zrušil rozhodnutí žalované ze dne 27. září 2021, jímž byl žalobce odvolán z pracovního místa;

                  —

                  vrátil žalobci jeho původní pracovní místo a funkci na Generálním sekretariátu Rady;

                  —

                  předal spis Generálnímu sekretariátu Rady, aby obnovil disciplinární řízení v souladu s článkem 28 přílohy IX služebního řádu ve světle všech skutečností, které byly prokázány v rozhodnutích orgánu oprávněného ke jmenování, která byla přijata po dni vydání napadeného rozhodnutí;

                  —

                  z vlastního podnětu vznesl jakoukoliv další záležitost veřejného zájmu, považuje-li to za vhodné;

                  —

                  uložil žalované, že ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady vzniklé žalobci.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce třináct žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z porušení čl. 22 odst. 1 přílohy IX služebního řádu ze strany Rady a z porušení řádné správy.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 10 písm. a) přílohy IX služebního řádu, jelikož (i) sankce není přiměřená povaze údajného protiprávního jednání (pokud jde o příspěvky získané na žalobcovu matku jako na vyživované dítě) a vzhledem k okolnostem, za nichž k údajnému protiprávnímu jednání došlo; (ii) napadené rozhodnutí postrádá odůvodnění; (iii) napadené rozhodnutí porušuje presumpci neviny a (iv) napadené rozhodnutí vychází ze zjevně nesprávného posouzení.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z porušení čl. 10 písm. a) přílohy IX služebního řádu, jelikož (i) sankce není přiměřená povaze údajného protiprávního jednání (pokud jde o příspěvky získané za pěstounskou péči o A a B) a vzhledem k okolnostem, za nichž k údajnému protiprávnímu jednání došlo; (ii) napadené rozhodnutí postrádá odůvodnění; (iii) napadené rozhodnutí porušuje presumpci neviny a (iv) napadené rozhodnutí vychází ze zjevně nesprávného posouzení.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 10 písm. a) přílohy IX služebního řádu, jelikož (i) sankce není přiměřená povaze údajného protiprávního jednání (pokud jde o žádosti podané v roce 2014 na přiznání postavení vyživovaného dítěte pro C a D) a vzhledem k okolnostem, za nichž k údajnému protiprávnímu jednání došlo; (ii) napadené rozhodnutí postrádá odůvodnění; (iii) napadené rozhodnutí porušuje presumpci neviny a (iv) napadené rozhodnutí vychází ze zjevně nesprávného posouzení.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 10 písm. b) přílohy IX služebního řádu, jelikož (i) údajné protiprávní jednání nenarušilo bezúhonnost, pověst nebo zájmy Generálního sekretariátu Rady; (ii) napadené rozhodnutí postrádá odůvodnění; (iii) napadené rozhodnutí porušuje presumpci neviny a (iv) napadené rozhodnutí vychází ze zjevně nesprávného posouzení.

                  6.

                  Šestý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 10 písm. c) přílohy IX služebního řádu, jelikož (i) protiprávní jednání nezahrnovalo úmyslné jednání, ale spíše nedbalost; (ii) napadené rozhodnutí postrádá odůvodnění; (iii) napadené rozhodnutí porušuje presumpci neviny a (iv) napadené rozhodnutí vychází ze zjevně nesprávného posouzení a z porušení článku 85 služebního řádu, jelikož chyběl jakýkoli úmysl oklamat správu.

                  7.

                  Sedmý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 10 písm. d) přílohy IX služebního řádu, jelikož (i) protiprávní jednání bylo v zásadě motivováno nejlepším zájmem dětí; (ii) napadené rozhodnutí postrádá odůvodnění; (iii) napadené rozhodnutí porušuje presumpci neviny a (iv) napadené rozhodnutí vychází ze zjevně nesprávného posouzení.

                  8.

                  Osmý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 10 písm. e) přílohy IX služebního řádu, jelikož (i) žalobcova platová třída a délka služby byly střední až nízké; (ii) napadené rozhodnutí postrádá odůvodnění; (iii) napadené rozhodnutí porušuje presumpci neviny a (iv) napadené rozhodnutí vychází ze zjevně nesprávného posouzení.

                  9.

                  Devátý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 10 písm. g) přílohy IX služebního řádu, jelikož (i) míra žalobcovy odpovědnosti a služebních povinností byla střední až nízká; (ii) napadené rozhodnutí postrádá odůvodnění; (iii) napadené rozhodnutí porušuje presumpci neviny a (iv) napadené rozhodnutí vychází ze zjevně nesprávného posouzení.

                  10.

                  Desátý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 10 písm. h) přílohy IX služebního řádu, jelikož (i) protiprávní jednání nezahrnovalo opakované jednání; (ii) napadené rozhodnutí postrádá odůvodnění; (iii) napadené rozhodnutí porušuje presumpci neviny a (iv) napadené rozhodnutí vychází ze zjevně nesprávného posouzení.

                  11.

                  Jedenáctý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 10 písm. i) přílohy IX služebního řádu, jelikož (i) chování žalobce v průběhu jeho pracovního poměru bylo bezproblémové; (ii) napadené rozhodnutí postrádá odůvodnění; (iii) napadené rozhodnutí porušuje presumpci neviny a (iv) napadené rozhodnutí vychází ze zjevně nesprávného posouzení.

                  12.

                  Dvanáctý žalobní důvod vycházející z porušení zásady legitimního očekávání a zásady řádné správy.

                  13.

                  Třináctý žalobní důvod vycházející z porušení povinnosti dbát na blaho úředníků a jeho rodinných příslušníků


title: Věc T-26/22: Žaloba podaná dne 13. ledna 2022 – CIMV v. Komise

text:
               7.3.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 109/30

      Žaloba podaná dne 13. ledna 2022 – CIMV v. Komise
      (Věc T-26/22)
      (2022/C 109/39)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Compagnie industrielle de la matière végétale (CIMV) (Neuilly-sur-Seine, Francie) (zástupci: B. Le Bret, R. Rard a P. Renié, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  určil, že žaloba je přípustná a opodstatněná,

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí,

                  —

                  podpůrně, zrušil článek 3 napadeného rozhodnutí v rozsahu, v němž počítá s nuceným výkonem,

                  —

                  uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu své žaloby na neplatnost rozhodnutí Komise C(2021) 7932 final ze dne 28. října 2021, týkajícího se povinnosti společnosti CIMV navrátit částku 5 888 214,59 eur s příslušenstvím, předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z věcného pochybení plynoucího z nezohlednění splátkového kalendáře nabízeného společností CIMV a z nedostatečného odůvodnění napadeného rozhodnutí.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází z porušení zásad legitimního očekávání a právní jistoty

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vychází z porušení práva obhajobu, práva být vyslechnut a zásady řádné správy.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vychází z porušení zásady proporcionality a zájmu na ochraně finančních zájmů Unie


title: Věc T-27/22: Žaloba podaná dne 18. ledna 2022 – Innovaciones Cosmético Farmacéuticas v. EUIPO – Benito Oliver (th pharma)

text:
               7.3.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 109/30

      Žaloba podaná dne 18. ledna 2022 – Innovaciones Cosmético Farmacéuticas v. EUIPO – Benito Oliver (th pharma)
      (Věc T-27/22)
      (2022/C 109/40)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Innovaciones Cosmético Farmacéuticas SL (Alhama de Murcia, Španělsko) (zástupce: J. Oria Sousa-Montes, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Miguel Ángel Benito Oliver (Pont D’Inca-Marratxi, Španělsko)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatelka sporné ochranné známky: žalobkyně před Tribunálem

         Sporná ochranná známka: přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie th pharma – přihláška č. 17 916 522

         Řízení před EUIPO: námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 9. listopadu 2021 ve věci R 1605/2020-1

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

         Dovolávaný žalobní důvod

      Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) a čl. 47 odst. 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.