title: Spojené věci C-262/17, C-263/17 a C-273/17: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 28. listopadu 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia – Itálie) – Solvay Chimica Italia SpA a další (C-262/17), Whirlpool Europe Srl a další (C-263/17), Sol Gas Primari Srl (C-273/17) v. Autorità per l'energia elettrica, il gas e il sistema idrico „Řízení o předběžné otázce – Vnitřní trh s elektřinou – Směrnice 2009/72/ES – Distribuční soustavy – Článek 28 – Uzavřené distribuční soustavy – Pojem – Výjimky – Meze – Článek 32 odst. 1 – Přístup třetích osob – Článek 15 odst. 7 a čl. 37 odst. 6 písm. b) – Poplatky za dispečink“

text:
               28.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 35/3

      Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 28. listopadu 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia – Itálie) – Solvay Chimica Italia SpA a další (C-262/17), Whirlpool Europe Srl a další (C-263/17), Sol Gas Primari Srl (C-273/17) v. Autorità per l'energia elettrica, il gas e il sistema idrico
      (Spojené věci C-262/17, C-263/17 a C-273/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Vnitřní trh s elektřinou - Směrnice 2009/72/ES - Distribuční soustavy - Článek 28 - Uzavřené distribuční soustavy - Pojem - Výjimky - Meze - Článek 32 odst. 1 - Přístup třetích osob - Článek 15 odst. 7 a čl. 37 odst. 6 písm. b) - Poplatky za dispečink“)
      (2019/C 35/04)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: Solvay Chimica Italia SpA, Solvay Specialty Polymers Italy SpA, Solvay Chimica Bussi SpA, Ferrari f.lli Lunelli SpA, Fenice – Qualità Per L’ambiente SpA, Erg Power Srl, Erg Power Generation SpA, Eni SpA, Enipower SpA (C-262/17), Whirlpool Europe Srl, Fenice – Qualità Per L’ambiente SpA, FCA Italy SpA, FCA Group Purchasing Srl, FCA Melfi SpA, Barilla G. e R. Fratelli SpA, Versalis SpA (C-263/17), Sol Gas Primari Srl (C-273/17)

         Žalovaná: Autorità per l'energia elettrica, il gas e il sistema idrico

         Za přítomnosti: Nuova Solmine SpA, American Husky III, Inovyn Produzione Italia SpA, Sasol Italy SpA, Radici Chimica SpA, La Vecchia Soc. cons. arl, Zignago Power Srl, Santa Margherita e Kettmeir e Cantine Torresella SpA, Zignago Vetro SpA, Chemisol Italia Srl, Vinavil SpA, Italgen SpA, Arkema Srl, Yara Italia SpA, Ineos Manufacturing Italia SpA, ENEL Distribuzione SpA, Terna SpA, CSEA – Cassa per i servizi energetici e ambientali, Ministero dello Sviluppo economico (C-262/17), Terna SpA, CSEA – Cassa per i servizi energetici e ambientali, Ministero dello Sviluppo economico, ENEL Distribuzione SpA (C-263/17), Terna SpA, Ministero dello Sviluppo economico (C-273/17)

         Výrok

                  1)

                  Článek 2 bod 5 a čl. 28 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/72/ES ze dne 13. července 2009 o společných pravidlech pro vnitřní trh s elektřinou a o zrušení směrnice 2003/54/ES musí být vykládány v tom smyslu, že takové soustavy, jako jsou soustavy dotčené v původním řízení, které byly zřízeny pro účely vlastní spotřeby před vstupem této směrnice v platnost, které provozuje soukromý subjekt a je k nim připojen omezený počet výrobních a spotřebních jednotek, které jsou pak připojeny k veřejné soustavě, jsou distribučními soustavami spadajícími do působnosti uvedené směrnice.

                  2)

                  Článek 28 směrnice 2009/72 musí být vykládán v tom smyslu, že takové soustavy, jako jsou soustavy dotčené ve věci původním řízení, které členský stát kvalifikoval jako uzavřené distribuční soustavy ve smyslu odstavce 1 tohoto článku, mohou být proto z tohoto titulu tímto členským státem osvobozeny pouze od povinností uvedených v odstavci 2 uvedeného článku a zároveň se na ně mohou vztahovat jiné výjimky stanovené v této směrnici, a to konkrétně výjimka podle čl. 26 odst. 4 této směrnice, pokud splňují podmínky uvedeného ustanovení, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu. Tento členský stát v každém případě nemůže uvedené soustavy zařadit do samostatné kategorie distribučních soustav, aby pro ně mohly platit výjimky nestanovené v uvedené směrnici.

                  3)

                  Článek 32 odst. 1 směrnice 2009/72 musí být vykládán v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je úprava dotčená ve věci v původním řízení, která stanoví, že pro uzavřené distribuční soustavy ve smyslu čl. 28 odst. 1 této směrnice neplatí povinnost umožnit přístup třetím osobám, nýbrž musí pouze umožnit přístup třetím osobám spadajícím do kategorie uživatelů připojitelných k těmto soustavám, kteří mají právo na přístup k veřejné síti.

                  4)

                  Článek 15 odst. 7 a čl. 37 odst. 6 písm. b) směrnice 2009/72 musí být vykládány v tom smyslu, že v případě neexistence objektivního odůvodnění brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je úprava dotčená ve věci v původním řízení, která stanoví, že se poplatky za dispečink pro uživatele uzavřené distribuční soustavy vypočítají na základě toho, kolik elektrické energie si jednotliví uživatelé s touto soustavou vyměnili přes bod připojení jejich zařízení k této soustavě, pokud se ukáže, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu, že se uživatelé uzavřené distribuční soustavy nenacházejí ve stejné situaci jako ostatní uživatelé veřejné sítě a poskytovatel dispečinku v rámci veřejné sítě nese pouze omezené náklady na tyto uživatele uzavřené distribuční soustavy.

         (1)  Úř. věst. C 309, 18.9.2017.


title: Věc T-696/18: Žaloba podaná dne 26. listopadu 2018 – C.R.D.O.P „Jamón de Teruel/Paleta de Teruel“ v. EUIPO – Airesano Foods (AIRESANO BLACK El ibérico de Teruel)

text:
               28.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 35/30

      Žaloba podaná dne 26. listopadu 2018 – C.R.D.O.P „Jamón de Teruel/Paleta de Teruel“ v. EUIPO – Airesano Foods (AIRESANO BLACK El ibérico de Teruel)
      (Věc T-696/18)
      (2019/C 35/36)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Consejo Regulador de la Denominación de Origen Protegida „Jamón de Teruel/Paleta de Teruel“ (Teruel, Španělsko) (zástupce: F. Pérez Álvarez, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Airesano Foods, SL (La Puebla de Valverde, Španělsko)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatel sporné ochranné známky: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem

         Sporná ochranná známka: Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie AIRESANO BLACK El ibérico de Teruel – Přihláška č. 15 240 005

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 24. září 2018, ve věci R 88/2018-4

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO a dalším účastnici řízení náhradu nákladů řízení.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení čl. 13 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1151/2012.

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 1 písm. a) a b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc C-264/17: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 29. listopadu 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Münster – Německo) – Harry Mensing v. Finanzamt Hamm „Řízení o předběžné otázce – Daně – Daň z přidané hodnoty (DPH) – Směrnice 2006/112/ES – Článek 314 – Článek 316 – Článek 322 – Zvláštní režimy použitelné v oblasti uměleckých děl – Režim ziskové přirážky – Obchodníci povinní k dani – Dodání uměleckých děl jejich autory nebo jejich právními nástupci – Plnění uvnitř Společenství – Odmítnutí vnitrostátními daňovými orgány přiznat osobě povinné k dani možnost rozhodnout se pro použití režimu ziskové přirážky – Podmínky použití – Nárok na odpočet daně zaplacené na vstupu – Umělecká díla, sběratelské předměty a starožitnosti“

text:
               28.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 35/4

      Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 29. listopadu 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Münster – Německo) – Harry Mensing v. Finanzamt Hamm
      (Věc C-264/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Daně - Daň z přidané hodnoty (DPH) - Směrnice 2006/112/ES - Článek 314 - Článek 316 - Článek 322 - Zvláštní režimy použitelné v oblasti uměleckých děl - Režim ziskové přirážky - Obchodníci povinní k dani - Dodání uměleckých děl jejich autory nebo jejich právními nástupci - Plnění uvnitř Společenství - Odmítnutí vnitrostátními daňovými orgány přiznat osobě povinné k dani možnost rozhodnout se pro použití režimu ziskové přirážky - Podmínky použití - Nárok na odpočet daně zaplacené na vstupu - Umělecká díla, sběratelské předměty a starožitnosti“)
      (2019/C 35/05)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Finanzgericht Münster

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Harry Mensing

         Žalovaný: Finanzamt Hamm

         Výrok

                  1)

                  Článek 316 odst. 1 písm. b) směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty musí být vykládán v tom smyslu, že se obchodník povinný k dani může rozhodnout pro použití režimu ziskové přirážky na dodání uměleckých děl, která mu byla na vstupu dodána v rámci dodání uvnitř Společenství osvobozeného od daně jejich autory nebo jejich právními nástupci, přestože nespadají do kategorií osob vyjmenovaných v článku 314 této směrnice.

                  2)

                  Obchodník povinný k dani se nemůže rozhodnout pro použití režimu ziskové přirážky podle čl. 316 odst. 1 písm. b) směrnice 2006/112 na dodání uměleckých děl, která mu byla na vstupu dodána v rámci dodání uvnitř Společenství osvobozeného od daně, a zároveň si činit nárok na odpočet daně z přidané hodnoty zaplacené na vstupu v situacích, kdy je takový nárok vyloučen podle čl. 322 písm. b) této směrnice, když posledně zmíněné ustanovení nebylo provedeno do vnitrostátního práva.

         (1)  Úř. věst. C 283, 28.8.2017.


title: Věc T-704/18: Žaloba podaná dne 28. listopadu 2018 – Wacker Chemie v. Komise

text:
               28.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 35/30

      Žaloba podaná dne 28. listopadu 2018 – Wacker Chemie v. Komise
      (Věc T-704/18)
      (2019/C 35/37)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Wacker Chemie AG (Mnichov, Německo) (zástupci: M. Kachel a D. Fouquet, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí žalované SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) ze dne 28. května 2018 s č. C(2018) 3166 v rozsahu, v němž za roky 2012 a 2013 nařizuje vrácení více než 20 % zveřejněných síťových poplatků velkým odběratelům elektřiny s nejméně 7 000 hodinami roční spotřeby, vrácení více než 15 % zveřejněných síťových poplatků velkým odběratelům elektřiny s nejméně 7 500 hodinami roční spotřeby, a vrácení více než 10 % zveřejněných síťových poplatků velkým odběratelům elektřiny s nejméně 8 000 hodinami roční spotřeby;

                  —

                  podpůrně, zrušil v plném rozsahu rozhodnutí žalované SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) ze dne 28. května 2018 s č. C(2018) 3166, pokud jde o roky 2012 a 2013;

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení, včetně nákladů na právní zastoupení a cestovních výdajů.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby uvádí žalobkyně tři žalobní důvody, které se v podstatě shodují nebo jsou podobné s žalobními důvody uvedenými ve věci T-693/18, ZY v. Komise.


title: Věc C-738/18 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 27. listopadu 2018 Duferco Long Products SA proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 18. září 2018 ve věci T-93/17, Duferco Long Products v. Komise

text:
               28.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 35/15

      Kasační opravný prostředek podaný dne 27. listopadu 2018 Duferco Long Products SA proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 18. září 2018 ve věci T-93/17, Duferco Long Products v. Komise
      (Věc C-738/18 P)
      (2019/C 35/19)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Duferco Long Products SA (zástupci: J.-F. Bellis, R. Luff, M. Favart, Q. Declève, avocats)

         Další účastnice řízení: Evropská komise

         Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  1.

                  zrušil napadený rozsudek (T-93/17, EU:T:2018:558);

                  2.

                  zrušil čl. 1 písm. f) a článek 2 rozhodnutí Komise ze dne 20. ledna 2016 o státních podporách SA.33926 2013/C (ex 2013/NN, 2015/CP), které poskytla Belgie ve prospěch společnosti Duferco;

                  3.

                  uložil žalované náhradu nákladů tohoto řízení, jakož i náhradu nákladů řízení před Tribunálem.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Ve svém kasačním opravném prostředku navrhovatelka uvádí, že Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když odmítl přezkoumat dvě početní chyby, kterých se dopustila Komise v rámci posouzení povahy pari passu šestého opatření uvedeného v rozhodnutí Komise ze dne 20. ledna 2016 o státních podporách SA.33926 2013/C, jakož i při použití kritéria soukromého investora v tržním hospodářství.
      Navrhovatelka konkrétně uvádí, že:

                  —

                  Tribunál neprovedl odpovídající soudní přezkum způsobu, jakým Komise použila kritérium soukromého investora v tržním hospodářství;

                  —

                  Tribunál měl v prvé řadě přezkoumat žalobní důvod vycházející z pochybení Komise v rámci posouzení povahy pari passu tohoto šestého opatření namísto toho, aby upřednostnil analýzu dokumentů předložených Belgií.


title: Věc C-328/17: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 28. listopadu 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale Amministrativo Regionale della Liguria – Itálie) – Amt Azienda Trasporti e Mobilità SpA a další v. Atpl Liguria – Agenzia regionale per il trasporto pubblico locale SpA, Regione Liguria „Řízení o předběžné otázce – Veřejné zakázky – Přezkumná řízení – Směrnice 89/665/EHS – Článek 1 odst. 3 – Směrnice 92/13/EHS – Článek 1 odst. 3 – Právo na přezkum podmíněné předložením nabídky v rámci zadávacího řízení“

text:
               28.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 35/5

      Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 28. listopadu 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale Amministrativo Regionale della Liguria – Itálie) – Amt Azienda Trasporti e Mobilità SpA a další v. Atpl Liguria – Agenzia regionale per il trasporto pubblico locale SpA, Regione Liguria
      (Věc C-328/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Veřejné zakázky - Přezkumná řízení - Směrnice 89/665/EHS - Článek 1 odst. 3 - Směrnice 92/13/EHS - Článek 1 odst. 3 - Právo na přezkum podmíněné předložením nabídky v rámci zadávacího řízení“)
      (2019/C 35/06)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Tribunale Amministrativo Regionale della Liguria

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Amt Azienda Trasporti e Mobilità SpA, Atc Esercizio SpA, Atp Esercizio Srl, Riviera Trasporti SpA, Tpl Linea Srl

         Žalovaní: Atpl Liguria – Agenzia regionale per il trasporto pubblico locale SpA, Regione Liguria

         Výrok

      Ustanovení čl. 1 odst. 3 směrnice Rady 89/665/EHS ze dne 21. prosince 1989 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přezkumného řízení při zadávání veřejných zakázek na dodávky a stavební práce, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/66/ES ze dne 11. prosince 2007, a čl. 1 odst. 3 směrnice Rady 92/13/EHS ze dne 25. února 1992 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se uplatňování pravidel Společenství pro postupy při zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a telekomunikací, ve znění směrnice 2007/66, musí být vykládána v tom smyslu, že nebrání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je právní úprava dotčená ve věci v původním řízení, která neumožňuje hospodářským subjektům podat návrh na přezkum rozhodnutí veřejných zadavatelů, jež se týkají zadávacího řízení, kterého se uvedené hospodářské subjekty rozhodly neúčastnit, neboť na základě právní úpravy použitelné na toto zadávací řízení bylo zadání zakázky v jejich prospěch velmi nepravděpodobné.
      Předkládajícímu soudu nicméně přísluší, aby zevrubně a při zohlednění všech relevantních skutečností, jimiž se vyznačuje kontext věci, jež mu byla předložena, posoudil, zda konkrétním použitím této právní úpravy nemůže být dotčeno právo dotčených hospodářských subjektů na účinnou soudní ochranu.

         (1)  Úř. věst. C 309, 18.9.2017.


title: Věc T-545/11 RENV: Rozsudek Tribunálu ze dne 21. listopadu 2018 – Stichting Greenpeace Nederland a PAN Europe v. Komise „Přístup k dokumentům – Nařízení č. 1049/2001 – Dokumenty týkající se prvního povolení pro uvedení účinné látky ‚glyfosátu‘ na trh – Částečné odepření přístupu – Riziko porušení obchodních zájmů fyzické nebo právnické osoby – Článek 4 odst. 5 nařízení č. 1049/2001 – Převažující veřejný zájem – Nařízení (ES) č. 1367/2006 – Článek 6 odst. 1 nařízení č. 1367/2006 – Směrnice 91/414/EHS“

text:
               28.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 35/17

      Rozsudek Tribunálu ze dne 21. listopadu 2018 – Stichting Greenpeace Nederland a PAN Europe v. Komise
      (Věc T-545/11 RENV) (1)

      („Přístup k dokumentům - Nařízení č. 1049/2001 - Dokumenty týkající se prvního povolení pro uvedení účinné látky ‚glyfosátu‘ na trh - Částečné odepření přístupu - Riziko porušení obchodních zájmů fyzické nebo právnické osoby - Článek 4 odst. 5 nařízení č. 1049/2001 - Převažující veřejný zájem - Nařízení (ES) č. 1367/2006 - Článek 6 odst. 1 nařízení č. 1367/2006 - Směrnice 91/414/EHS“)
      (2019/C 35/20)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Stichting Greenpeace Nederland (Amsterdam, Nizozemsko), Pesticide Action Network Europe (PAN Europe) (Brusel, Belgie) (zástupci: B. Kloostra a A. van den Biesen, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Buchet, P. Ondrůšek a L. Pignataro-Nolin, zmocněnci)

         Vedlejší účastnice podporující žalobkyně: Švédské království (zástupci: A. Falk, C. Meyer-Seitz, H. Shev, L. Swedenborg a F. Bergius, zmocněnci)

         Vedlejší účastníci podporující žalovanou: Spolková republika Německo (zástupci: T. Henze a D. Klebs, zmocněnci); European Chemical Industry Council (Cefic) (Brusel) a Association européenne pour la protection des cultures (ECPA) (Brusel) (zástupci: I. Antypas a D. Waelbroeck, advokáti); CropLife International AISBL (CLI) (Brusel) (zástupci: R. Cana, E. Mullier, advokáti, a D. Abrahams, barrister); CropLife America Inc. (Washington, DC, Spojené státy), National Association of Manufacturers of the United States of America (NAM) (Washigton) a America Chemistry Council Inc. (ACC) (Washington) (zástupci: původně M. Abenhaïm a K. Nordlander, advokáti, poté K. Nordlander a M. Zdzieborska, solicitor, a nakonec K. Nordlander, M. Zdzieborska a Y.-A. Benizri, advokáti); a European Crop Care Association (ECCA) (Brusel) (zástupce: S. Pappas, advokát)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 263 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 10. srpna 2011, kterým byl odepřen přístup ke svazku 4 návrhu hodnotící zprávy vypracovaného Spolkovou republikou Německo, jakožto členským státem zpravodajem, o účinné látce „glyfosátu“ podle směrnice Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh (Úř. věst. 1991, L 230, s. 1; Zvl. vyd. 03/11, s. 332)

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Stichting Greenpeace Nederland a Pesticide Action Network Europe (PAN Europe) se ukládá náhrada nákladů řízení.

                  3)

                  Švédské království a Spolková republika Německo ponesou vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 355, 3.12.2011.


title: Věc C-340/17 P: Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 29. listopadu 2018 – Alcohol Countermeasure Systems (International) Inc. v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) „Kasační opravný prostředek – Ochranná známka Evropské unie – Nařízení (ES) č. 207/2009 – Řízení o prohlášení neplatnosti – Prohlášení neplatnosti starší ochranné známky Spojeného království – Skutečné používání – Důkaz – Účinky vstoupení Spojeného království z Evropské unie na řízení před Tribunálem a právoplatnost sporného rozhodnutí – Neexistence“

text:
               28.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 35/6

      Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 29. listopadu 2018 – Alcohol Countermeasure Systems (International) Inc. v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
      (Věc C-340/17 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Evropské unie - Nařízení (ES) č. 207/2009 - Řízení o prohlášení neplatnosti - Prohlášení neplatnosti starší ochranné známky Spojeného království - Skutečné používání - Důkaz - Účinky vstoupení Spojeného království z Evropské unie na řízení před Tribunálem a právoplatnost sporného rozhodnutí - Neexistence“)
      (2019/C 35/07)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Alcohol Countermeasure Systems (International) Inc. (zástupci: E. Baud a P. Marchiset, advokáti)

         Další účastník řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) (zástupci: D. Botis a S. Hanne, zmocněnci)

         Vedlejší účastník podporující žalovaného: Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupci: C. Brodie a Z. Lavery, zmocněnci, ve spolupráci s N. Saundersem, barrister)

         Výrok

                  1)

                  Kasační opravný prostředek se zamítá.

                  2)

                  Společnost Alcohol Countermeasure Systems (International) Inc. ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Úřadem Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO).

                  3)

                  Spojené království Velké Británie a Severního Irska ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 347, 16.10.2017.


title: Věc T-508/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 22. listopadu 2018 – Litva v. Komise „EZOZF, EZZF a EZFRV – Výdaje vyloučené z financování – Výdaje vynaložené Litvou – Podpora na předčasný odchod do důchodu – Článek 11 odst. 1 nařízení (ES) č. 1257/1999 – Článek 23 nařízení (ES) č. 1698/2005 – Pojem ‚výkon obchodní zemědělské činnosti‘ – Spojitost s pojmem ‚částečně soběstačné hospodářství‘“

text:
               28.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 35/18

      Rozsudek Tribunálu ze dne 22. listopadu 2018 – Litva v. Komise
      (Věc T-508/15) (1)

      („EZOZF, EZZF a EZFRV - Výdaje vyloučené z financování - Výdaje vynaložené Litvou - Podpora na předčasný odchod do důchodu - Článek 11 odst. 1 nařízení (ES) č. 1257/1999 - Článek 23 nařízení (ES) č. 1698/2005 - Pojem ‚výkon obchodní zemědělské činnosti‘ - Spojitost s pojmem ‚částečně soběstačné hospodářství‘“)
      (2019/C 35/21)
      Jednací jazyk: litevština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Litevská republika (zástupci: D. Kriaučiūnas, M. Palionis, T. Lozoraitis, R. Krasuckaitė a A. Petrauskaitė, zmocněnci)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Aquilina a J. Jokubauskaitė, zmocněnkyně)

         Předmět věci

      Návrh na základě článku 263 SFEU znějící na zrušení prováděcího rozhodnutí Komise (EU) 2015/1119 ze dne 22. června 2015, kterým se z financování Evropskou unií vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) (Úř. věst. 2015, L 182, s. 39), v rozsahu, v němž ukládá Litevské republice paušální finanční opravu ve výši 5 %, čímž vylučuje částku ve výši 1 938 300,08 eur z financování v rámci opatření „Předčasný odchod do důchodu“ v období od 16. října 2010 do 15. října 2013.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Litevské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 371, 9.11.2015.


title: Věc C-717/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hof van Beroep te Gent (Belgie) dne 15. listopadu 2018 – Procureur-generaal v. X

text:
               28.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 35/12

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hof van Beroep te Gent (Belgie) dne 15. listopadu 2018 – Procureur-generaal v. X
      (Věc C-717/18)
      (2019/C 35/15)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      Hof van Beroep te Gent

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatel: Procureur-generaal

         Další účastník řízení: X

         Předběžné otázky

                  1)

                  Připouští čl. 2 odst. 2 rámcového rozhodnutí o EZR (1), jak bylo provedeno zákonem o EZR do belgického práva, aby vykonávající členský stát při přezkumu toho, zda je v projednávané věci splněna stanovená podmínka horní hranice sazby v trvání minimálně tří let, vycházel z trestního zákona, který ve vystavujícím členském státě platí v okamžiku vystavení evropského zatýkacího rozkazu?

                  2)

                  Připouští čl. 2 odst. 2 rámcového rozhodnutí o EZR, jak bylo provedeno zákonem o EZR do belgického práva, aby vykonávající členský stát při přezkumu toho, zda je v projednávané věci splněna stanovená podmínka horní hranice sazby v trvání minimálně tří let, vycházel z trestního zákona, který ve vystavujícím členském státě platí v okamžiku vystavení evropského zatýkacího rozkazu a jímž byla zpřísněna trestní sazba v porovnání s trestním zákonem, který ve vystavujícím členském státě platil v okamžiku spáchání činů?

         (1)  Rámcové rozhodnutí Rady 2002/584/SVV ze dne 13. června 2002 o evropském zatýkacím rozkazu a postupech předávání mezi členskými státy (Úř. věst. L 190, 2002, s. 1).


title: Věc T-587/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 21. listopadu 2018 – HM v. Komise „Veřejná služba – Úředníci – Přijímání – Oznámení o výběrovém řízení EPSO/AST-SC/03/15 – Nepřipuštění k účasti na hodnoticích testech – Žádost o přezkum – Odmítnutí předat tuto žádost výběrové komisi v otevřeném výběrovém řízení z důvodu opožděného podání – Rozdělení pravomocí mezi úřadem EPSO a výběrovou komisí“

text:
               28.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 35/18

      Rozsudek Tribunálu ze dne 21. listopadu 2018 – HM v. Komise
      (Věc T-587/16) (1)

      („Veřejná služba - Úředníci - Přijímání - Oznámení o výběrovém řízení EPSO/AST-SC/03/15 - Nepřipuštění k účasti na hodnoticích testech - Žádost o přezkum - Odmítnutí předat tuto žádost výběrové komisi v otevřeném výběrovém řízení z důvodu opožděného podání - Rozdělení pravomocí mezi úřadem EPSO a výběrovou komisí“)
      (2019/C 35/22)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: HM (zástupce: H. Tettenborn, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: T. Bohr a G. Gattinara, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh založený na článku 270 SFEU znějící na zrušení jednak rozhodnutí Evropského úřadu pro výběr personálu (EPSO) ze dne 17. srpna 2015 nepřihlížet k žádosti o přezkum rozhodnutí výběrové komise, kterým bylo rozhodnuto o nepřipuštění žalobkyně do dalšího stadia výběrového řízení EPSO/AST-SC/03/15–3, a jednak „implicitního rozhodnutí“ výběrové komise nevyhovět této žádosti.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Rozhodnutí Evropského úřadu pro výběr personálu (EPSO) ze dne 17. srpna 2015 nepřihlížet k žádosti o přezkum rozhodnutí výběrové komise, kterým bylo rozhodnuto o nepřipuštění žalobkyně HM do dalšího stadia výběrového řízení EPSO/AST-SC/03/15–3, se zrušuje.

                  2)

                  Ve zbývající části se žaloba zamítá.

                  3)

                  Komisi Evropských společenství se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 191, 30. 5. 2016 (věc původně zapsaná do rejstříku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie pod číslem F-17/16 a předaná Tribunálu Evropské unie dne 1. 9. 2016).


title: Věc T-705/18: Žaloba podaná dne 28. listopadu 2018 – Air Liquide Industriegase v. Komise

text:
               28.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 35/31

      Žaloba podaná dne 28. listopadu 2018 – Air Liquide Industriegase v. Komise
      (Věc T-705/18)
      (2019/C 35/38)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Air Liquide Industriegase GmbH & Co. KG (Düsseldorf, Německo) (zástupci: M. Kachel a D. Fouquet, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil v plném rozsahu rozhodnutí žalované SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) ze dne 28. května 2018 s č. C(2018) 3166, pokud jde o roky 2012 a 2013;

                  —

                  podpůrně, zrušil rozhodnutí žalované SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) ze dne 28. května 2018 s č. C(2018) 3166 v rozsahu, v němž za roky 2012 a 2013 nařizuje vrácení více než 20 % zveřejněných síťových poplatků velkým odběratelům elektřiny s nejméně 7 000 hodinami roční spotřeby, vrácení více než 15 % zveřejněných síťových poplatků velkým odběratelům elektřiny s nejméně 7 500 hodinami roční spotřeby, a vrácení více než 10 % zveřejněných síťových poplatků velkým odběratelům elektřiny s nejméně 8 000 hodinami roční spotřeby;

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení, včetně nákladů na právní zastoupení a cestovních výdajů.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby uvádí žalobkyně tři žalobní důvody, které se v podstatě shodují nebo jsou podobné s žalobními důvody uvedenými ve věci T-693/18, ZY v. Komise.


title: Věc T-603/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 22. listopadu 2018 – Brahma v. Soudní dvůr Evropské unie „Veřejná služba – Úředníci ve zkušební době – Zkušební doba – Prodloužení zkušební doby – Propuštění na konci zkušební doby – Článek 34 služebního řádu – Zneužití pravomoci – Povinnost uvést odůvodnění – Článek 25 odst. 2 služebního řádu – Právo být vyslechnut – Článek 90 odst. 2 služebního řádu – Odpovědnost – Formální požadavky – Pravidlo shody mezi žalobou a stížností – Přípustnost – Majetková újma – Nemajetková újma – Příčinná souvislost“

text:
               28.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 35/19

      Rozsudek Tribunálu ze dne 22. listopadu 2018 – Brahma v. Soudní dvůr Evropské unie
      (Věc T-603/16) (1)

      („Veřejná služba - Úředníci ve zkušební době - Zkušební doba - Prodloužení zkušební doby - Propuštění na konci zkušební doby - Článek 34 služebního řádu - Zneužití pravomoci - Povinnost uvést odůvodnění - Článek 25 odst. 2 služebního řádu - Právo být vyslechnut - Článek 90 odst. 2 služebního řádu - Odpovědnost - Formální požadavky - Pravidlo shody mezi žalobou a stížností - Přípustnost - Majetková újma - Nemajetková újma - Příčinná souvislost“)
      (2019/C 35/23)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Zoher Brahma (Thionville, Francie) (zástupce: A. Tymen, avocat)

         Žalovaný: Soudní dvůr Evropské unie (zástupci: původně J. Inghelram a L. Tonini Alabiso, poté J. Inghelram a Á. Almendros Manzano, jako zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh založený na článku 270 SFEU, který zní na zrušení rozhodnutí ze dne 17. července 2015, v němž Soudní dvůr Evropské unie rozhodl, že nejmenuje žalobce úředníkem a propustí jej s účinností k 31. červenci 2015, jakož i rozhodnutí výboru pověřeného vyřizováním stížností ze dne 16. března 2016, kterým byla zamítnuta stížnost žalobce podaná proti rozhodnutí ze dne 17. července 2015, a na náhradu majetkové a nemajetkové újmy, která žalobci údajně vznikla v důsledku těchto rozhodnutí.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Rozhodnutí vedoucího kanceláře Soudního dvora Evropské unie jakožto orgánu oprávněného ke jmenování ze dne 17. července 2015, kterým byl po skončení zkušební doby a s účinností od 31. července 2015 Zoher Brahma propuštěn, se zrušuje.

                  2)

                  Rozhodnutí výboru pověřeného vyřizováním stížností ze dne 16. března 2016, kterým byla zamítnuta stížnost proti rozhodnutí vedoucího kanceláře Soudního dvora Evropské unie jakožto orgánu oprávněného ke jmenování ze dne 17. července 2015, kterým byl po skončení zkušební doby a s účinností od 31. července 2015 Zoher Brahma propuštěn, se zrušuje.

                  3)

                  Ve zbývající části se žaloba zamítá.

                  4)

                  Soudnímu dvoru Evropské unie se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 296 du 16.8.2016 (věc původně zapsaná u Soudu pro veřejnou službu Evropské unie pod číslem F-33/16 a postoupená Tribunálu Evropské unie dne 1.9.2016).


title: Věc C-506/17: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 28. listopadu 2018 – Evropská komise v. Slovinská republika „Nesplnění povinnosti státem – Životní prostředí – Skládky odpadu – Směrnice 1999/31/ES – Článek 14 písm. b) a c) – Povolení k provozu – Uzavření nepovolených míst skládek – Povolení nezbytných prací na základě schváleného plánu úprav místa skládky – Stanovení přechodného období pro uskutečnění plánu“

text:
               28.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 35/6

      Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 28. listopadu 2018 – Evropská komise v. Slovinská republika
      (Věc C-506/17) (1)

      („Nesplnění povinnosti státem - Životní prostředí - Skládky odpadu - Směrnice 1999/31/ES - Článek 14 písm. b) a c) - Povolení k provozu - Uzavření nepovolených míst skládek - Povolení nezbytných prací na základě schváleného plánu úprav místa skládky - Stanovení přechodného období pro uskutečnění plánu“)
      (2019/C 35/08)
      Jednací jazyk: slovinština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: původně E. Sanfrutos Cano a M. M. Žebre, poté E. Sanfrutos Cano, B. Rous Demiri a F. Thiran a nakonec E. Sanfrutos Cano a B. Rous Demiri, F. Thiran a C. Hermes, zmocněnci)

         Žalovaná: Slovinská republika (zástupkyně: J. Morela a N. Pintar Gosenca, zmocněnkyně)

         Výrok

                  1)

                  Slovinská republika tím, že nepřijala opatření nezbytná k:

                              —

                              tomu, aby byly nejpozději dne 16. července 2009 v souladu s čl. 7 písm. g) a článkem 13 směrnice Rady 1999/31/ES ze dne 26. dubna 1999 o skládkách odpadů uzavřeny skládky Dragonja, Dvori, Rakek-Pretržje, Bukovžlak-Cinkarna, Suhadole, Lokovica, Mislinjska Dobrava, Izola, Mozelj, Dolga Poljana, Dolga vas, Jelšane, Volče, Stara gora, Stara vas, Dogoše, Mala gora, Tuncovec-Steklarna, Tuncovec-OKP a Bočna-Podhom, které neobdržely v souladu s článkem 8 této směrnice povolení k pokračování provozu, a

                              —

                              tomu, aby nejpozději dne 16. července 2009 byla skládka Ostri vrh v souladu s požadavky směrnice 1999/31, s výjimkou požadavků stanovených v její příloze I bodě 1,
                              nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 14 písm. b) a čl. 14 písm. c) směrnice 1999/31.

                  2)

                  Slovinské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 357, 23.10.2017.


title: Věc T-82/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 21. listopadu 2018 – PepsiCo v. EUIPO – Intersnack Group (Exxtra Deep) „Ochranná známka Evropské unie – Řízení o prohlášení neplatnosti – Slovní ochranná známka Evropské unie Exxtra Deep – Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu – Popisný charakter – Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení (EU) 2017/1001]“

text:
               28.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 35/20

      Rozsudek Tribunálu ze dne 21. listopadu 2018 – PepsiCo v. EUIPO – Intersnack Group (Exxtra Deep)
      (Věc T-82/17) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o prohlášení neplatnosti - Slovní ochranná známka Evropské unie Exxtra Deep - Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení (EU) 2017/1001]“)
      (2019/C 35/24)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: PepsiCo, Inc. (New York, Spojené státy) (zástupci: V. von Bomhard a J. Fuhrmann, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupkyně: M. Rajh a D. Walicka, zmocněnkyně)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice řízení před Tribunálem: Intersnack Group GmbH & Co. KG (Düsseldorf, Německo) (zástupci: T. Lampel a M. Pfaff, advokáti)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 24. listopadu 2016 (věc R 482/2016-4) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi PepsiCo a Intersnack Group

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 24. listopadu 2016 (věc R 482/2016-4) se zrušuje.

                  2)

                  EUIPO ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady vzniklé společnosti PepsiCo, Inc.

                  3)

                  Společnost Intersnack Group GmbH & Co. KG ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 121, 18.4.2017.


title: Věc C-724/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation (Francie) dne 21. listopadu 2018 – Cali Apartments SCI v. Procureur général près la cour d'appel de Paris, Město Paříž

text:
               28.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 35/12

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation (Francie) dne 21. listopadu 2018 – Cali Apartments SCI v. Procureur général près la cour d'appel de Paris, Město Paříž
      (Věc C-724/18)
      (2019/C 35/16)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Cour de cassation

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelka: Cali Apartments SCI

         Odpůrci: Procureur général près la cour d'appel de Paris (státní zástupce při Odvolacím soudu v Paříži), Město Paříž

         Předběžné otázky

                  1)

                  Použije se směrnice 2006/123/ES ze dne 12. prosince 2006 (1), vzhledem k definici jejího předmětu a oblasti působnosti, jak je vymezují články 1 a 2, na úplatný opakovaný krátkodobý pronájem – i v rámci nepodnikatelské činnosti – zařízených prostor určených k bydlení, ve kterých nemá pronajímatel hlavní bydliště, příležitostným zákazníkům, kteří zde nemají trvalý pobyt, zejména s ohledem na pojem poskytovatelé a pojem služby?

                  2)

                  v případě kladné odpovědi na předchozí otázku, představuje taková vnitrostátní právní úprava, jako je právní úprava obsažená v článku L. 631-7 zákoníku o výstavbě a bydlení, povolovací režim pro výše uvedené činnosti ve smyslu článků 9 až 13 směrnice 2006/123 ze dne 12. prosince 2006, nebo pouze požadavek podléhající ustanovením článků 14 a 15?
                  V případě, že se použijí články 9 až 13 směrnice 2006/123/ES ze dne 12. prosince 2006:

                  3)

                  Musí být čl. 9 písm. b) této směrnice vykládán v tom smyslu, že cíl spočívající v boji proti nedostatku bytů určených k pronájmu představuje naléhavý důvod obecného zájmu, který umožňuje ospravedlnit vnitrostátní opatření vyžadující v některých zeměpisných oblastech povolení v případě opakovaného krátkodobého pronájmu zařízených prostor určených k bydlení příležitostným zákazníkům, kteří zde nemají trvalý pobyt?

                  4)

                  Pokud ano, je takové opatření přiměřené sledovanému cíli?

                  5)

                  Brání čl. 10 odst. 2 písm. d) a e) směrnice vnitrostátnímu opatření, podle něhož je třeba získat povolení v případě, že je zařízený prostor určený k bydlení pronajímán „opakovaně“, na „krátkou dobu“, „příležitostným zákazníkům, kteří zde nemají trvalý pobyt“?

                  6)

                  Brání čl. 10 odst. 2 písm. d) až g) směrnice povolovacímu režimu, podle kterého jsou podmínky pro udělení povolení stanoveny v usnesení rady obce s ohledem na cíl udržet sociální rozmanitost, zejména v závislosti na charakteristikách trhů s bytovými prostory a potřebu nezhoršovat bytovou nouzi?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/123/ES ze dne 12. prosince 2006 o službách na vnitřním trhu (Úř. věst. L 376, s. 36)


title: Věc T-706/18: Žaloba podaná dne 28. listopadu 2018 – Air Liquide Deutschland v. Komise

text:
               28.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 35/32

      Žaloba podaná dne 28. listopadu 2018 – Air Liquide Deutschland v. Komise
      (Věc T-706/18)
      (2019/C 35/39)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Air Liquide Deutschland GmbH (Düsseldorf, Německo) (zástupci: Rechtsanwälte M. Kachel a D. Fouquet)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil v plném rozsahu rozhodnutí žalované SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) ze dne 28. května 2018 týkající se věci C(2018) 3166 ve vztahu k rokům 2012 a 2013;

                  —

                  podpůrně zrušil rozhodnutí žalované SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) ze dne 28. května 2018 týkající se věci C(2018) 3166 v rozsahu, v němž se uvedeným rozhodnutím nařizuje, aby velkoodběratelé, kteří využívali minimálně 7 000 hodin příkonu ročně, vrátili zpět částku ve výši více než 20 % zveřejněných poplatků sítě, velkoodběratelé, kteří využívali minimálně 7 500 hodin příkonu ročně, vrátili částku ve výši více než 15 % zveřejněných poplatků sítě, a velkoodběratelé, kteří využívali minimálně 8 000 hodin příkonu ročně, vrátili částku ve výši více než 10 % zveřejněných poplatků sítě.

                  —

                  uložil Komisi náhradu nákladů řízení, včetně nákladů na právní zastoupení a cestovních výdajů.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody, které jsou v podstatě totožné nebo podobné žalobním důvodů uvedeným ve věci T-693/18, ZY v. Komise.


title: Věc T-460/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 21. listopadu 2018 – Bopp v. EUIPO (vyobrazení pravidelného osmiúhelníku) „Ochranná známka Evropské unie – Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie znázorňující modrý osmiúhelníkový rámeček – Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu – Rozlišovací způsobilost – Článek 7 odst. 1 písm. b) a článek 75 nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. b) a článek 94 nařízení (EU) 2017/1001]“

text:
               28.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 35/23

      Rozsudek Tribunálu ze dne 21. listopadu 2018 – Bopp v. EUIPO (vyobrazení pravidelného osmiúhelníku)
      (Věc T-460/17) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie znázorňující modrý osmiúhelníkový rámeček - Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu - Rozlišovací způsobilost - Článek 7 odst. 1 písm. b) a článek 75 nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. b) a článek 94 nařízení (EU) 2017/1001]“)
      (2019/C 35/28)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobce: Carsten Bopp (Glashütten, Německo) (zástupce: F. Pröckl, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: A. Söder, D. Walicka, zmocněnci)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 8. května 2017 (věc R 1954/2016-4) týkajícímu se přihlášky k zápisu obrazového označení znázorňujícího modrý osmiúhelníkový rámeček jako ochranné známky Evropské unie.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Carstenu Boppovi se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 300, 11.9.2017.


title: Věc T-711/18: Žaloba podaná dne 27. listopadu 2018 – Wyld v. EUIPO – Kaufland Warenhandel (wyld)

text:
               28.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 35/32

      Žaloba podaná dne 27. listopadu 2018 – Wyld v. EUIPO – Kaufland Warenhandel (wyld)
      (Věc T-711/18)
      (2019/C 35/40)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Wyld GmbH (Mnichov, Německo) (zástupce: M. Douglas, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Kaufland Warenhandel GmbH & Co. KG (Neckarsulm, Německo)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „wyld“ – Přihláška č. 14 525 562

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 24. září 2018, ve věci R 2621/2017-2

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil a přihlášku ochranné známky Evropské unie č. 14 525 562 „wyld“ v rozsahu, v němž byla zamítnuta, nechal zapsat;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení čl. 47 odst. 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-677/18: Žaloba podaná dne 19. listopadu 2018 – Galletas Gullón v. EUIPO – Intercontinental Great Brands (gullón TWINS COOKIE SANDWICH)

text:
               28.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 35/23

      Žaloba podaná dne 19. listopadu 2018 – Galletas Gullón v. EUIPO – Intercontinental Great Brands (gullón TWINS COOKIE SANDWICH)
      (Věc T-677/18)
      (2019/C 35/29)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Galletas Gullón, SA (Aguilar de Campoo, Španělsko) (zástupkyně: S. Martínez-Almeida y Alejos-Pita, advokátka)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Intercontinental Great Brands LLC (East Hanover, New Jersey, USA)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Přihláška obrazové ochranné známky gullón TWINS COOKIE SANDWICH – Přihláška č. 13 877 543

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 5. září 2018 ve věci R 2378/2017-2

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí;

                  —

                  uložil žalovanému a případně vedlejší účastnici řízení náhradu nákladů řízení před Tribunálem a nákladů řízení vynaložených v řízení před odvolacím senátem.

         Dovolávaný žalobní důvod

      Porušení čl. 8 odst. 5 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Oprava oznámení v Úředním věstníku týkajícího se věci T-603/18 (Úř. věst. C 436, 3.12.2018)

text:
               28.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 35/34

      Oprava oznámení v Úředním věstníku týkajícího se věci T-603/18
      (
            Úřední věstník Evropské unie C 436 ze dne 3. prosince 2018
         )
      (2019/C 35/41)
      Oznámení zveřejněné ohledně věci T-603/18, ZE v. Parlament, se nahrazuje následujícím textem:

               „Žaloba podaná dne 9. října 2018 – ZE v. Parlament
               (Věc T-603/18)
               ()
               Jednací jazyk: řečtina

                  Účastníci řízení

                  Žalobce: ZE (zástupce: P. Giatagantzidis, avvocato)

                  Žalovaný: Evropský parlament

                  Návrhová žádání

               Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                           —

                           zrušil rozhodnutí generálního tajemníka Evropského parlamentu ze dne 25. září 2018 o nařízení pozastavení výkonu jeho funkce do 31. října 2018 a všechny další související akty,

                           —

                           uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

                  Žalobní důvody a hlavní argumenty

               Na podporu žaloby předkládá žalobce pět žalobních důvodů.

                           1.

                           První žalobní důvod vycházející z porušení práva být vyslechnut před tím, než bylo vůči němu přijato napadené rozhodnutí.

                           2.

                           Druhý žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že napadené rozhodnutí bylo přijato na základě metody vyhledávání informací v rozporu s právem žalobce na řádnou správu věcí veřejných v souladu s článkem 41 Listiny základních práv Evropské unie.

                           3.

                           Třetí žalobní důvod vycházející z porušení zásady nestrannosti ze strany generálního tajemníka tím, že nařídil zahájení správního řízení proti žalobci a přijal napadené rozhodnutí.

                           4.

                           Čtvrtý žalobní důvod vycházející ze zjevného porušení práva žalobce na ochranu soukromí z důvodu, že mu byl uložen zákaz přístupu na pracoviště, jakož i k jeho osobním spisům.

                           5.

                           Pátý žalobní důvod vycházející z porušení presumpce neviny a důvěrné povahy řízení v průběhu řízení vzhledem k vyjádřením vysoce postavených úředníků Evropského parlamentu v tisku.“


title: Věc T-684/18: Žaloba podaná dne 20. listopadu 2018 – ZV v. Komise

text:
               28.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 35/24

      Žaloba podaná dne 20. listopadu 2018 – ZV v. Komise
      (Věc T-684/18)
      (2019/C 35/30)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: ZV (zástupce: J. N. Louis, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Komise oznámená dopisem ze dne 12. února 2018 o zamítnutí žádosti žalobkyně o pracovní místo zástupce mediátora a obsazení místa jmenováním jiného uchazeče;

                  —

                  uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází ze zneužití pravomoci a řízení. V tomto ohledu žalobkyně tvrdí, že oznámení o volném pracovním místě COM/2017/1739 neumožnilo zajistit, aby měl vybraný uchazeč skutečně vzdělání a zkušenosti, které jsou nezbytné k obsazení volného pracovního místa. Kromě toho žalobkyně uvádí, že úspěšný uchazeč nemá veškerou požadovanou kvalifikaci, a mimo jiné mediační zkušenost a hluboké právní znalosti o služebním řádu Evropské unie.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází z porušení rozhodnutí Komise C(2002/601) ze dne 4. března 2002 o posílení mediační služby, jelikož jeho čl. 6 odst. 3 stanoví, že předseda Komise jmenuje zastupující mediátory na návrh mediátora, ale neupravuje předběžné výběrové řízení ani vytvoření seznamu vybraných uchazečů. V projednávaném případě přitom předseda poradního výboru pro jmenování provedl předběžné výběrové řízení a předložil mediátorovi tři přihlášky, které obdržel. Z toho podle tvrzení žalobkyně vyplývá, že mediátor nezkoumal všechny přihlášky a porušil tak výše uvedené ustanovení, když předsedovi Komise navrhl jmenovat úspěšného uchazeče.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vychází z porušení povinnosti odůvodnění napadených rozhodnutí.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vychází z porušení oznámení o volném pracovním místě COM/2017/1739 a zjevně nesprávného posouzení. V této souvislosti žalobkyně tvrdí, že úspěšný uchazeč nesplňuje na rozdíl od ní předpoklady požadované výše uvedeným oznámením k obsazení sporného pracovního místa, tedy zejména řádné znalosti služebního řádu úředníků a předpisů platných pro úředníky a ostatní zaměstnance Evropské unie, jakož i zkušenosti s řešením sporů.


title: Věc T-690/18: Žaloba podaná dne 22. listopadu 2018 – Sony Interactive Entertainment Europe v. EUIPO – Vieta Audio (Vita)

text:
               28.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 35/25

      Žaloba podaná dne 22. listopadu 2018 – Sony Interactive Entertainment Europe v. EUIPO – Vieta Audio (Vita)
      (Věc T-690/18)
      (2019/C 35/31)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Sony Interactive Entertainment Europe Ltd (Londýn, Spojené království) (zástupce: S. Malynicz, QC)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Vieta Audio, SA (Barcelona, Španělsko)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitel sporné ochranné známky: Žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „Vita“ – Ochranná známka Evropské unie č. 9 993 361

         Řízení před EUIPO: Řízení o prohlášení neplatnosti

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 10. září 2018 ve věci R 695/2018-4

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO a další účastnici řízení náhradu nákladů řízení.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení čl. 72 odst. 6 nařízení Evropského parlamentu a Rady 2017/1001;

                  —

                  Porušení čl. 58 odst. 1 písm. a) nařízení Evropského parlamentu a Rady 2017/1001.


title: Věc T-691/18: Žaloba podaná dne 22. listopadu 2018 – KPN v. Komise

text:
               28.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 35/25

      Žaloba podaná dne 22. listopadu 2018 – KPN v. Komise
      (Věc T-691/18)
      (2019/C 35/32)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: KPN BV (Rotterdam, Nizozemsko) (zástupci: P. van Ginneken a G. Béquet, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Komise C(2018) 3569 final ze dne 30. května 2018, kterým se prohlašuje spojení podniků směřující k tomu, že společnost Liberty Global plc získá výlučnou kontrolu nad společností Ziggo NV, za slučitelné s vnitřním trhem a s Dohodou o EHP (Věc M.7000 — Liberty Global v. Ziggo);

                  —

                  vrátil věc zpět Komisi k novému přezkumu podle čl. 10 odst. 5 nařízení o spojování, (1) a

                  —

                  uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně šest žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z toho, že se Komise dopustila nesprávného posouzení při vymezení trhu, pokud jde o prémiové placené televizní služby se sportovními a filmovými kanály.

                              —

                              V tomto ohledu žalobkyně tvrdí, že během správního řízení upozornila na to, že pro poskytovatele služeb placeného televizního vysílání, širokopásmového připojení a mobilních služeb a balíčků obsahujících některé těchto služeb je Ziggo Sport Totaal (dále jen „ZST“) nepostradatelný k tomu, aby se mohli účastnit soutěže na maloobchodním trhu. To bylo údajně potvrzeno v rámci šetření trhu, které provedla Komise. V důsledku toho nejsou dva prémiové placené televizní sportovní kanály ZST a FOX Sports navzájem nahraditelné.

                              —

                              Žalobkyně dále tvrdí, že Komise přesto konstatovala existenci jediného trhu pro velkoobchodní dodávky a nákupy placených prémiových sportovních kanálů, zahrnujících ZST a FOX Sports, a dále to, že není nutná další segmentace trhu.

                              —

                              Podle žalobkyně bylo tímto nesprávným posouzením při vymezení trhu ovlivněno další posuzování Komise a v konečném důsledku i závěr o schválení spojení.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází z toho, že Komise dostatečně neodůvodnila vymezení trhu, pokud jde o placené prémiové televizní sportovní a filmové kanály.

                              —

                              V tomto ohledu žalobkyně tvrdí, že předpoklad Komise, podle něhož jsou kanály FOX Sports a ZST součástí téhož trhu, měl být podrobně vysvětlen, neboť tento předpoklad je v rozporu s šetřením trhu, jež provedla Komise a které ukázalo, že kanál ZST je „nepostradatelný“, a s dřívějšími rozhodnutími Komise.

                              —

                              Žalobkyně dále tvrdí, že Komise neodůvodnila vymezení trhu prémiových placených filmových televizních kanálů.

                              —

                              Žalobkyně má za to, že nedostatečným odůvodněním vymezení trhu bylo ovlivněno další posuzování Komise a v konečném důsledku i závěr o schválení spojení.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vychází z toho, že se Komise dopustila zjevně nesprávného posouzení stran schopnosti uzavřít trh s kanálem ZST a výsledného dopadu na trh velkoobchodních dodávek a nákupů ZST

                              —

                              V tomto ohledu žalobkyně tvrdí, že spojení rozšířilo silové postavení spojujících se účastnic na trhu pro ZST na celé nizozemské území.

                              —

                              Žalobkyně dále tvrdí, že odpíráním přístupu k ZST třetím stranám (za ekonomicky udržitelných podmínek) mají účastnice spojení možnost uzavřít trh s kanálem ZST pro soutěžitele na navazujících trzích.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z toho, že Komise nedostatečně odůvodnila posouzení schopnosti uzavřít trh s kanálem ZST a výsledného dopadu na trh velkoobchodních dodávek a nákupů ZST

                              —

                              V tomto ohledu žalobkyně tvrdí, že Komise odmítá argument, podle něhož je ZST „nepostradatelný“, a proto může být uzavřen trh přístupu k ZST na základě vymezení trhu, jež je uvedeno v bodě 5.1.2.1 napadeného rozhodnutí. Žalobkyně, jež se opírá o své tvrzení, podle kterého není v napadeném rozhodnutí vymezen trh nebo tento trh není vymezen správně, tvrdí, že posouzení Komise vychází z nesprávného předpokladu.

                              —

                              Žalobkyně dále tvrdí, že Komise dostatečně neodůvodnila své posouzení, podle kterého účastnice spojení nemají schopnost uzavřít trh se ZST, a výsledný dopad.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vychází ze zjevně nesprávného posouzení Komise, pokud jde o schopnost uzavřít trh s obsahem kanálu HBO.
                  V tomto ohledu žalobkyně tvrdí, že se Komise dopustila nesprávného posouzení, když kvůli neexistenci vymezení trhu a na základě nesprávných domněnek dospěla k závěru, že účastnice spojení nemají významnou tržní sílu.

                  6.

                  Šestý žalobní důvod vychází z toho, že Komise dostatečně neodůvodnila své posouzení schopnosti uzavřít trh s obsahem kanálu HBO.
                  V tomto ohledu žalobkyně tvrdí, že bez spolehlivého vymezení trhu, pokud jde o filmový obsah, je posouzení Komise, jež se týká účinků spojení na uvedený trh, bez dalšího nedostatečně odůvodněné.

         (1)  Nařízení Rady (ES) č. 139/2004 ze dne 20. ledna 2004 o kontrole spojování podniků (Úř. věst. L 24, 29.1.2004, s. 1; Zvl. vyd. 08/03).


title: Věc C-778/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie) dne 11. prosince 2018 – Association française des usagers de banques v. Ministre de l'Économie et des Finances

text:
               11.2.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 54/14

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie) dne 11. prosince 2018 – Association française des usagers de banques v. Ministre de l'Économie et des Finances
      (Věc C-778/18)
      (2019/C 54/18)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Conseil d'État

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Association française des usagers de banques

         Žalovaný: Ministre de l'Économie et des Finances

         Předběžné otázky

                  1)

                  Je podle ustanovení čl. 12 odst. 2 písm. a) směrnice 2014/17/ЕU ze dne 4. února 2014 o smlouvách o spotřebitelském úvěru na nemovitosti určené k bydlení (1), zejména s ohledem na účel, ke kterému podle těchto ustanovení může být otevřen nebo veden platební nebo spořicí účet, nebo podle odstavce 3 téhož článku přípustné, aby úvěrující uložil úvěrovanému jako protiplnění za poskytnutí individualizované výhody povinnost domicilovat veškeré své příjmy ze závislé činnosti nebo obdobné příjmy na platebním účtu po dobu stanovenou v úvěrové smlouvě, nehledě na výši, lhůty splatnosti a dobu trvání úvěru, a dále, aby takto stanovená doba činila deset let nebo odpovídala době platnosti příslušné smlouvy, pokud je tato kratší?

                  2)

                  Brání článek 45 směrnice 2007/64/ES ze dne 13. listopadu 2007 (2), který byl použitelný v rozhodné době a jehož ustanovení jsou převzata v článku 55 směrnice (EU) 2015/2366 ze dne 25. listopadu 2015 (3), a články 9 až 14 směrnice 2014/92/EU ze dne 23. července 2014 (4), týkající se usnadnění mobility bankovních klientů a poplatků za zrušení účtu otevřeného úvěrovaným u úvěrujícího, tomu, aby bylo zrušení účtu, který si otevřel úvěrovaný u úvěrujícího za účelem domicilace svých příjmů jako podmínky pro poskytnutí individualizované výhody v rámci úvěrové smlouvy, sankcionováno pozbytím této výhody, pokud k němu dojde před uplynutím doby stanovené ve smlouvě, a to i po uplynutí doby jednoho roku od otevření dotčeného účtu, a dále, brání zmíněná ustanovení tomu, aby takto stanovená doba činila deset let nebo odpovídala celkové době trvání úvěru?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/17/ЕU ze dne 4. února 2014 o smlouvách o spotřebitelském úvěru na nemovitosti určené k bydlení a o změně směrnic 2008/48/ES a 2013/36/EU a nařízení (EU) č. 1093/2010 (Úř. věst. 2014, L 60, s. 34).

         (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/64/ES ze dne 13. listopadu 2007 o platebních službách na vnitřním trhu, kterou se mění směrnice 97/7/ES, 2002/65/ES, 2005/60/ES a 2006/48/ES a zrušuje směrnice 97/5/ES (Úř. věst. 2007, L 319, s. 1).

         (3)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2015/2366 ze dne 25. listopadu 2015 o platebních službách na vnitřním trhu, kterou se mění směrnice 2002/65/ES, 2009/110/ES a 2013/36/EU a nařízení (EU) č. 1093/2010 a zrušuje směrnice 2007/64/ES (Úř. věst. 2015, L 337, s. 35).

         (4)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/92/EU ze dne 23. července 2014 o porovnatelnosti poplatků souvisejících s platebními účty, změně platebního účtu a přístupu k platebním účtům se základními prvky (Úř. věst. 2014, L 257, s. 214).


title: Věc T-703/18: Žaloba podaná dne 27. listopadu 2018 – Polsko v. Komise

text:
               11.2.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 54/21

      Žaloba podaná dne 27. listopadu 2018 – Polsko v. Komise
      (Věc T-703/18)
      (2019/C 54/36)
      Jednací jazyk: polština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Polská republika (zástupce: B. Majczyna, zmocněnec)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  určil, že rozhodnutí Evropské komise ze dne 17. září 2018 ukládající povinnost provést činnosti a doporučení obsažené v závěrečné zprávě z auditu je v části týkající se doporučení 04.01 písm. g), a sice doporučení uložit povinnost provést finanční opravy u výdajů týkajících se DPH v souvislosti s případy, kdy účastníci, kteří obdrželi pomoc, byli plátci DPH, takže mohli požádat o [vrácení] DPH, avšak tak neučinili, a to u projektů realizovaných v rámci všech operačních programů spolufinancovaných z Evropského sociálního fondu, ve kterých byly výdaje vykázány Evropské komisi k proplacení, neplatné, a

                  —

                  uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby uvádí žalobkyně jeden žalobní důvod vycházející z porušení čl. 65 odst. 2 a čl. 69 odst. 3 písm. c) nařízení č. 1303/2013 (1) ve spojení s čl. 2 bodem 10 téhož nařízení spočívajícího v jejich nesprávném výkladu a v nesprávném závěru, že se na konečné příjemce pomoci z prostředků Evropského sociálního fondu vztahuje čl. 69 odst. 3 písm. c) nařízení č. 1303/2013, i když tito nejsou příjemci ve smyslu čl. 2 bodu 10 tohoto nařízení.
      V tomto žalobním důvodu Polská republika uvádí, že podle obecné zásady způsobilosti výdajů v projektech Evropského sociálního fondu, stanovené v čl. 65 odst. 2 nařízení č. 1303/2013, spadají podmínky způsobilosti výdajů vyplývající z článku 69 tohoto nařízení mezi povinnosti příjemce, který provádí projekt.
      Článek 2 bod 10 nařízení č. 1303/2013 podle žalobkyně jednoznačně ponechává členským státům možnost se v případě pomoci v hodnotě do 200 000 EUR rozhodnout, zda budou za příjemce považovat subjekty, které obdrží pomoc, nebo též subjekty, které takovou pomoc poskytují.
      V projednávané věci je v souladu s volbou polských orgánů veřejné moci příjemcem subjekt, který poskytuje podporu, a nikoli subjekt, který podporu obdržel. Koneční příjemci pomoci nejsou příjemci [ve smyslu čl. 2 bodu 10 nařízení], a proto se na ně podle žalobkyně čl. 69 odst. 3 písm. c) nařízení č. 1303/2013 nevztahuje.
      Polská republika mimoto podotýká, že v projednávané věci by přiznání postavení příjemce subjektům, které obdržely podporu – a jimiž jsou nezaměstnané osoby – obnášelo uložení jim mnoha povinností souvisejících se zúčtováváním obdržené podpory, podáváním zpráv o provádění projektu, kontrolami projektu a zadáváním údajů do informačních systémů sloužících k provádění operačních programů. Takové řešení by znemožňovalo dosažení cílů nařízení č. 1303/2013.

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1303/2013 ze dne 17. prosince 2013 o společných ustanoveních o Evropském fondu pro regionální rozvoj, Evropském sociálním fondu, Fondu soudržnosti, Evropském zemědělském fondu pro rozvoj venkova a Evropském námořním a rybářském fondu, o obecných ustanoveních o Evropském fondu pro regionální rozvoj, Evropském sociálním fondu, Fondu soudržnosti a Evropském námořním a rybářském fondu a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 1083/2006 (Úř. věst. 2013, L 347, s. 320)


title: Věc T-71/19: Žaloba podaná dne 6. února 2019 — BMC v. Komise a Impresa comune Clean Sky 2

text:
               1.4.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 122/24

      Žaloba podaná dne 6. února 2019 — BMC v. Komise a Impresa comune Clean Sky 2
      (Věc T-71/19)
      (2019/C 122/27)
      Jednací jazyk: italština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: BMC Srl (Medicina, Itálie) (zástupci: S. Dindo a L. Picotti, advokáti)

         Žalované: Evropská komise a Impresa comune Clean Sky 2

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál zrušil rozhodnutí oddělení Clean Sky 2 ze dne 6. prosince 2018, kterým se potvrdilo rozhodnutí ze dne 10. října 2018, kterým Clean Sky 2 rozhodla, že nabídku č. 831874 v rámci zadávacího řízení H2020-CS2-CFP08-2018-01 týkající se motorového systému nasávání a systémů protinámrazové ochrany rotorů není možné financovat.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Žalobkyně předložila svou nabídku na účast v zadávacím řízení H2020-CS2-CFP08-2018-01 (Clean Sky 2 Call for proposals 08), které organizovala Clean Sky 2 (Program Clean Sky 2) a jehož cílem je vývoj motorového systému nasávání a systémů protinámrazové ochrany rotorů (integrating a removable anti-icing system).
      Žalobkyně tvrdí, že je v současnosti jediným podnikem na světě, který vyřešil problém letové bezpečnosti vrtulníků v podmínkách mrazu.
      V tomto ohledu upřesnila, že i když se zadávací řízení konkrétně týkalo výzvy k předkládání nabídek na vývoj protinámrazového systému Clean Sky 2 (a konkrétně oddělení pověřené organizací zadávacího řízení) rozhodlo, že nabídka žalobkyně nedosahovala prahovou hodnotu stanovenou v rámci zadávacího řízení.
      V rámci tohoto rozhodnutí došlo k porušení procesních pravidel z těchto důvodů:

                  1.

                  porušení článku 15 nařízení (EU) č. 1290/2013, nadepsaného „Kritéria pro výběr a udělení“ (zejména v případě, že bylo přiděleno předběžné hodnocení, navzdory tomu, co stanoví předmětné ustanovení), jakož i povinnosti uvést odůvodnění stanovené v článku 296 SFEU a článku 41 Listiny základních práv.

                  2.

                  Zneužití pravomoci v projednávané věci z důvodu, že na každé z kritérií se uplatnilo (předběžné) hodnocení, které nebylo upraveno ve stupnici hodnocení předložených nabídek.

                  3.

                  Zneužití pravomoci v projednávané věci z důvodu nedostatku instrukcí a zkreslení skutkových okolností, konkrétně v tom, že není zaručeno dosažení cílů, které by měl dotčený akt dosáhnout.


title: Věc C-168/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte dei Conti — Sezione giurisdizionale per la Regione Puglia (Itálie) dne 25. února 2019 — HB v. Istituto Nazionale della Previdenza Sociale

text:
               17.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 206/20

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte dei Conti — Sezione giurisdizionale per la Regione Puglia (Itálie) dne 25. února 2019 — HB v. Istituto Nazionale della Previdenza Sociale
      (Věc C-168/19)
      (2019/C 206/24)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Corte dei Conti — Sezione giurisdizionale per la Regione Puglia

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: HB

         Žalovaný: Istituto Nazionale della Previdenza Sociale

         Předběžná otázka

      Musí být články 18 a 21 SFEU vykládány v tom smyslu, že brání právním předpisům členského státu, které v souvislosti se zdaněním příjmů stanoví, že osoba s bydlištěm v jiném členském státě, která dosáhla všech svých příjmů v prvním členském státě, avšak nemá státní příslušnost druhého státu, nemá nárok na daňové úlevy, jež jsou poskytovány ve druhém členském státě?


title: Věc C-580/17: Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 8. května 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Riigikohus — Estonsko) — Mittetulundusühing Järvelaev v. Põllumajanduse Registrite ja Informatsiooni Amet (PRIA) („Řízení o předběžné otázce — Společná zemědělská politika — Podpora pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) — Nařízení (ES) č. 1698/2005 — Použitelnost ratione temporis — Článek 72 — Trvání operací investičního rázu — Významná změna ve spolufinancované investiční operaci — Předmět nabytý na základě investiční operace spolufinancované z EZFRV a pronajatý příjemcem dotace třetí osobě — Financování, řízení a sledování společné zemědělské politiky — Nařízení (ES) č. 1306/2013 — Články 54 a 56 — Povinnost členských států zpětně získat neoprávněné platby v důsledku nesrovnalosti nebo nedbalosti — Pojem „nesrovnalost“ — Zahájení postupu zpětného získávání“)

text:
               8.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 230/8

      Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 8. května 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Riigikohus — Estonsko) — Mittetulundusühing Järvelaev v. Põllumajanduse Registrite ja Informatsiooni Amet (PRIA)
      (Věc C-580/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Společná zemědělská politika - Podpora pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) - Nařízení (ES) č. 1698/2005 - Použitelnost ratione temporis - Článek 72 - Trvání operací investičního rázu - Významná změna ve spolufinancované investiční operaci - Předmět nabytý na základě investiční operace spolufinancované z EZFRV a pronajatý příjemcem dotace třetí osobě - Financování, řízení a sledování společné zemědělské politiky - Nařízení (ES) č. 1306/2013 - Články 54 a 56 - Povinnost členských států zpětně získat neoprávněné platby v důsledku nesrovnalosti nebo nedbalosti - Pojem „nesrovnalost“ - Zahájení postupu zpětného získávání“)
      (2019/C 230/09)
      Jednací jazyk: estonština

         Předkládající soud

      Riigikohus

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Mittetulundusühing Järvelaev

         Žalovaný: Põllumajanduse Registrite ja Informatsiooni Amet (PRIA)

         Výrok

                  1)

                  Trvání investiční operace, která byla stejně jako ve věci v původním řízení schválena a spolufinancována z Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) v programovém období 2007–2013, musí být posouzeno z hlediska ustanovení článku 72 nařízení Rady (ES) č. 1698/2005 ze dne 20. září 2005 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV). Pokud k zpětnému získávání částek neoprávněně vyplacených v rámci této operace dojde po skončení uvedeného programového období, tedy po 1. lednu 2014, musí být založeno na článku 56 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1306/2013 ze dne 17. prosince 2013 o financování, řízení a sledování společné zemědělské politiky a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 352/78, (ES) č. 165/94, (ES) č. 2799/98, (ES) č. 814/2000, (ES) č. 1290/2005 a (ES) č. 485/2008.

                  2)

                  Skutečnost, že příjemce dotace, která byla stejně jako ve věci v původním řízení vyplacena v rámci investiční operace spolufinancované z Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) v rámci osy Leader uvedené v nařízení č. 1698/2005, pronajme předmět nabytý prostřednictvím této dotace třetí osobě, která jej používá pro stejnou činnost, jakou měl vykonávat příjemce uvedené dotace, může představovat významnou změnu ve spolufinancované investiční operaci ve smyslu čl. 72 odst. 1 tohoto nařízení, což musí předkládající soud s ohledem na veškeré dotčené skutkové a právní okolnosti ověřit z hlediska alternativních podmínek uvedených pod písm. a) a b) tohoto ustanovení. Aby mohl být učiněn závěr o existenci neoprávněné výhody poskytnuté některé společnosti nebo veřejnému subjektu ve smyslu čl. 72 odst. 1 písm. a) tohoto nařízení, příslušný vnitrostátní orgán musí pod dohledem příslušných vnitrostátních soudů určit, v čem konkrétně spočívá neoprávněná výhoda. Otázka, zda by skutečný uživatel dotace s ohledem na skutkové a právní okolnosti dotaci obdržel, kdyby o ni sám požádal, je sice relevantní, avšak není rozhodující pro účely použití uvedeného čl. 72 odst. 1 písm. a).

                  3)

                  Článek 72 odst. 1 nařízení č. 1698/2005 musí být vykládán v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je vnitrostátní právní úprava dotčená v původním řízení, která příjemci dotace vyplacené v rámci investiční operace spolufinancované z Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) ukládá povinnost, aby po dobu minimálně pěti let po vyplacení poslední splátky dotace udržoval a osobně užíval předmět nabytý v rámci této investiční operace.

                  4)

                  Článek 56 první pododstavec nařízení č. 1306/2013 musí být vykládán v tom smyslu, že nesrovnalost ve smyslu tohoto ustanovení představuje skutečnost, že příjemce dotace, která byla poskytnuta v rámci investiční operace spolufinancované z Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) a spadá pod osu Leader uvedenou v nařízení č. 1698/2005, neprovedl jeden z aspektů operace uvedených příjemcem v jeho žádosti o dotaci, který představoval jedno z kritérií, na jejichž základě byly žádosti o dotaci posuzovány za účelem jejich řazení dle priority, přestože toto kritérium nebylo požadováno příslušnou vnitrostátní právní úpravou, pokud má neprovedení takového aspektu za následek významnou změnu v investiční operaci ve smyslu čl. 72 odst. 1 nařízení č. 1698/2005, což přísluší posoudit předkládajícímu soudu.

                  5)

                  Článek 56 nařízení č. 1306/2013 musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání tomu, aby byl postup zpětného získání neoprávněně vyplacené dotace zahájen před uplynutím lhůty pěti let od rozhodnutí řídícího orgánu o financování. Toto ustanovení nebrání ani tomu, aby v takovém postupu zpětného získání bylo pokračováno v případě, kdy v průběhu řízení příjemce dotace ukončí nesplnění povinnosti, které bylo důvodem pro zahájení uvedeného postupu.

         (1)  Úř. věst. C 412, 4.12.2017.


title: Spojené věci T-836/16 a T-624/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 16. května 2019 — Polsko v. Komise („Státní podpory — Polská daň v oblasti maloobchodního prodeje — Progresivní daň z obratu — Rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení — Konečné rozhodnutí kvalifikující opatření jako státní podporu neslučitelnou s vnitřním trhem — Pojem „státní podpora“ — Podmínka selektivity“)

text:
               8.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 230/28

      Rozsudek Tribunálu ze dne 16. května 2019 — Polsko v. Komise
      (Spojené věci T-836/16 a T-624/17) (1)

      („Státní podpory - Polská daň v oblasti maloobchodního prodeje - Progresivní daň z obratu - Rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení - Konečné rozhodnutí kvalifikující opatření jako státní podporu neslučitelnou s vnitřním trhem - Pojem „státní podpora“ - Podmínka selektivity“)
      (2019/C 230/34)
      Jednací jazyk: polština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Polská republika (zástupci: B. Majczyna, M. Rzotkiewicz a A. Kramarczyk-Szaładzińska, zmocněnci)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: K. Herrmann a P.-J. Loewenthal, zmocněnci)

         Vedlejší účastník podporující žalobkyni: Maďarsko (zástupci: ve věci T-836/16 M. Fehér, G. Koós a E. Tóth, a ve věci T-624/17 M. Fehér a G. Koós, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrhy podané na základě článku 263 SFEU a znějící na zrušení jednak rozhodnutí Komise C(2016)5596 final ze dne 19. září 2016 o státní podpoře SA.44351 (2016/C) (ex 2016/NN) — Polsko — Polská daň v oblasti maloobchodního prodeje, kterým se zahajuje formální vyšetřovací řízení uvedené v čl. 108 odst. 2 SFEU ve vztahu k tomuto opatření, a jednak rozhodnutí Komise (EU) 2018/160 ze dne 30. června 2017 o státní podpoře SA.44351 (2016/C) (ex 2016/NN), kterou poskytlo Polsko v souvislosti s daní pro maloobchodní odvětví (Úř. věst. 2018, L 29, s. 38), kterým se řízení uzavírá a podle kterého uvedené opatření představuje státní podporu neslučitelnou s vnitřním trhem a bylo zavedeno protiprávně.

         Výrok rozsudku

                  1)

                     Rozhodnutí Komise C(2016)5596 final ze dne 19. září 2016 o státní podpoře SA.44351 (2016/C) (ex 2016/NN) — Polsko — Polská daň v oblasti maloobchodního prodeje, se zrušuje.

                  2)

                     Rozhodnutí Komise (EU) 2018/160 ze dne 30. června 2017 o státní podpoře SA.44351 (2016/C) (ex 2016/NN), kterou poskytlo Polsko v souvislosti s daní pro maloobchodní odvětví, se zrušuje.

                  3)

                     Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Polskou republikou ve věcech T 836/16 a T 624/17.

                  4)

                     Maďarsko ponese vlastní náklady řízení ve věcech T 836/16 a T 624/17.

         (1)  Úř. věst. C 30, 30.1.2017.


title: Věc T-734/18 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 8. května 2019 — Sumitomo Chemical a Tenka Best v. Komise („Řízení o předběžných opatřeních — Biocidní přípravky — Účinná látka empenthrin — Zamítnutí schválení — Návrh na odklad vykonatelnosti — Absence naléhavosti“)

text:
               8.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 230/53

      Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 8. května 2019 — Sumitomo Chemical a Tenka Best v. Komise
      (Věc T-734/18 R)
      („Řízení o předběžných opatřeních - Biocidní přípravky - Účinná látka empenthrin - Zamítnutí schválení - Návrh na odklad vykonatelnosti - Absence naléhavosti“)
      (2019/C 230/67)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Sumitomo Chemical (UK) plc (Londýn, Spojené království) a Tenka Best, SL (Aiguafreda, Španělsko) (zástupci: K. Van Maldegem, advokát, a V. McElwee, solicitor)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: L. Haasbeek a R. Lindenthal, zmocněnci)

         Vedlejší účastník podporující žalovanou: Belgické království (zástupci: L. Van den Broeck a P. Cottin, zmocněnci, ve spolupráci s A. Poppem a E. Jacubowitzem, advokáty)

         Předmět věci

      Návrh založený na článcích 278 a 279 SFEU a znějící na odklad vykonatelnosti prováděcího rozhodnutí Komise (EU) 2018/1251 ze dne 18. září 2018 o neschválení empenthrinu jako stávající účinné látky pro použití v biocidních přípravcích typu 18 (Úř. věst. 2018, L 235, s. 24)

         Výrok

                  1)

                     Návrh na předběžné opatření se zamítá.

                  2)

                     O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc T-245/19: Žaloba podaná dne 10. dubna 2019 — Uzina Metalurgica Moldoveneasca v. Komise

text:
               8.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 230/54

      Žaloba podaná dne 10. dubna 2019 — Uzina Metalurgica Moldoveneasca v. Komise
      (Věc T-245/19)
      (2019/C 230/68)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Uzina Metalurgica Moldoveneasca OAO (Rybnica, Moldavsko) (zástupci: P. Vander Schueren a E. Gergondet, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  rozhodl, že je žaloba přípustná,

                  —

                  zrušil prováděcí nařízení Komise (EU) 2019/159 ze dne 31. ledna 2019 (1) v rozsahu, v němž se týká žalobkyně, a

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně osm žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z toho, že prováděcí nařízení Komise 2019/159 je založeno na zjevně nesprávném posouzení a odporuje zásadám rovnosti a zákazu diskriminace tím, že uplatňuje konečná ochranná opatření na dovoz z Moldavska, zatímco srovnatelný dovoz ze zemí, které jsou členy Evropského hospodářského prostoru, byl vyloučen.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází z toho, že prováděcí nařízení Komise 2019/159 odporuje článku 18 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2015/478 ze dne 11. března 2015 (2) tím, že uplatňuje konečná ochranná opatření na dovoz z Moldavska, ačkoliv dovoz z takových rozvojových zemí, jako je Moldavsko, by měl být z rozsahu působnosti takových opatření vyloučen.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod, který je uplatněn podpůrně, vychází z toho, že žalovaná porušila zásadu řádné správy a zásadu legitimního očekávání, dopustila se zjevně nesprávného posouzení a porušila článek 16 nařízení 2015/478, pokud neposoudila, zda jsou splněny podmínky pro uložení ochranných opatření u jednotlivých kategorií výrobků samostatně tvořících dotčený výrobek.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vychází z toho, že se žalovaná dopustila zjevně nesprávného posouzení, porušila povinnost řádné péče a čl. 9 odst. 1 písm. a) a článek 16 nařízení 2015/478, když konstatovala, že nárůst dovozu výrobku do Evropské unie odůvodňuje uložení ochranných opatření.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vychází z toho, že pokud žalovaná konstatovala hrozbu vážné újmy, dopustila se zjevně nesprávného posouzení, porušila zásadu řádné správy a povinnost řádné péče a postupovala v rozporu s čl. 5 odst. 2, čl. 9 odst. 2 a článkem 16 nařízení 2015/478.

                  6.

                  Šestý žalobní důvod vychází z toho, že se žalovaná dopustila zjevně nesprávného posouzení a porušila článek 16 nařízení 2015/478, jelikož nedoložila, že narůst dovozu byl takový, že hrozilo, že způsobí vážnou újmu výrobnímu odvětví Evropské unie, a nezohlednila další faktory, které mohly odůvodnit údajnou hrozbu vážné újmy.

                  7.

                  Sedmý žalobní důvod vychází z toho, že prováděcí nařízení Komise 2019/159 odporuje článku 16 nařízení 2015/478, jelikož žalovaná neměla dostatek pravomoci a postupovala v rozporu s čl. 5 odst. 1 nařízení 2015/478, když z moci úřední zahájila šetření, které vedlo k přijetí prováděcího nařízení Komise 2019/159.

                  8.

                  Osmý žalobní důvod vychází z toho, že žalovaná porušila právo žalobkyně na spravedlivý proces, když nezveřejnila zásadní informace o vývoji dovozu a stavu újmy způsobené výrobnímu odvětví Evropské unie.

         (1)  Prováděcí nařízení Komise (EU) 2019/159 ze dne 31. ledna 2019, o zavedení konečných ochranných opatření proti dovozu některých výrobků z oceli (Úř. věst. 2019, L 31, s. 27).

         (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2015/478 ze dne 11. března 2015 o společných pravidlech dovozu (Úř. věst. 2015, L 83, s. 16).


title: Věc T-266/19: Žaloba podaná dne 20. dubna 2019 — gastivo portal v. EUIPO — La Fourchette (Ztvárnění vidličky na zeleném pozadí)

text:
               8.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 230/55

      Žaloba podaná dne 20. dubna 2019 — gastivo portal v. EUIPO — La Fourchette (Ztvárnění vidličky na zeleném pozadí)
      (Věc T-266/19)
      (2019/C 230/69)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: gastivo portal GmbH (Brémy, Německo) (zástupci: O. Spieker, A. Schönfleisch, N. Willich a N. Achilles, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: La Fourchette SAS (Paříž, Francie)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

         Sporná ochranná známka: Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie (Ztvárnění vidličky na zeleném pozadí) — Přihláška č. 15 474 356

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 20. února 2019, ve věci R 1213/2018-4

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO a další účastnici řízení před odvolacím senátem náhradu nákladů řízení nezbytně vynaložených žalobkyní v řízení před odvolacím senátem.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

                  —

                  porušení čl. 46 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-267/19: Žaloba podaná dne 20. dubna 2019 — gastivo portal v. EUIPO — La Fourchette (Ztvárnění vidličky na zeleném pozadí)

text:
               8.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 230/56

      Žaloba podaná dne 20. dubna 2019 — gastivo portal v. EUIPO — La Fourchette (Ztvárnění vidličky na zeleném pozadí)
      (Věc T-267/19)
      (2019/C 230/70)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: gastivo portal GmbH (Brémy, Německo) (zástupci: O. Spieker, A. Schönfleisch, N. Willich a N. Achilles, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: La Fourchette SAS (Paříž, Francie)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

         Sporná ochranná známka: Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie (Ztvárnění vidličky na zeleném pozadí) — Přihláška č. 15 474 356

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 20. února 2019, ve věci R 1211/2018-4

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO a další účastnici řízení před odvolacím senátem náhradu nákladů řízení nezbytně vynaložených žalobkyní v řízení před odvolacím senátem.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

                  —

                  porušení čl. 46 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-294/19: Žaloba podaná dne 4. května 2019 — Vanhoudt a další v. EIB

text:
               8.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 230/57

      Žaloba podaná dne 4. května 2019 — Vanhoudt a další v. EIB
      (Věc T-294/19)
      (2019/C 230/71)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobci: Patrick Vanhoudt (Gonderange, Lucembursko) a devět dalších žalobců (zástupce: A. Haines, Barrister)

         Žalovaná: Evropská investiční banka (EIB)

         Návrhová žádání

      Žalobci navrhují, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí EIB ze dne 31. ledna 2019, kterým odmítl žalobcům nahradit nenahrazené ztráty a odmítl zpřístupnit simulační nástroj SPAC a jeho výsledky;

                  —

                  dále či podpůrně uložil EIB povinnost poskytnout žalobcům náhradu nemajetkové újmy způsobené rozhodnutím EIB nezpřístupnit simulační nástroj SPAC a jeho výsledky;

                  —

                  uložil EIB povinnost zpřístupnit pojistně-matematický nástroj SPAC a jeho výsledky ve formě vytisknutých pojistně-matematických simulací tak, aby žalobci mohli posoudit své nenahrazené ztráty a potažmo přiměřenost či nepřiměřenost kompenzačních opatření, které jim EIB poskytla v návaznosti na reformu jejich důchodů a odměn;

                  —

                  uložil EIB náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládají žalobci čtyři žalobní důvody týkající se návrhového žádání znějícího na zrušení rozhodnutí a další důvody uvedené níže v souvislosti s jejich požadavkem, aby Soudní dvůr uložil povinnost předložit uvedený simulační nástroj a jeho výsledky.

                  1.

                  První žalobní důvod týkající se návrhového žádání na zrušení rozhodnutí, v jehož rámci tvrdí, že byly porušeny body 9, 10 a 14 to 18 memoranda o porozumění a přiloženého průvodního dopisu, které uzavřela EIB se zástupci jejích zaměstnanců dne 18. května 2009.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod týkající se návrhového žádání na zrušení rozhodnutí, v jehož rámci tvrdí, že byla porušena zásada legitimního očekávání.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod týkající se návrhového žádání na zrušení rozhodnutí, v jehož rámci tvrdí, že bylo porušeno právo na účinný prostředek nápravy, zásada řádné správy a zásada transparentnosti.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod týkající se návrhového žádání na zrušení rozhodnutí, v jehož rámci tvrdí, že byl porušen přístup k osobním údajům.

            Pokud jde o návrhové žádání směřující k předložení uvedeného simulačního nástroje a jeho výsledků, žalobci dále tvrdí toto:

                  —

                  to, že EIB nezpřístupnila pojistně-matematický simulační nástroj SPAC, je v rozporu s články 41, 42 a 47 Listiny základních práv Evropské unie a čl. 15 odst. 1 a 3 SFEU,

                  —

                  EIB porušila právo žalobců na přístup k osobním údajům v rozporu s články 14 a 17 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2018/1725. (1)

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2018/1725 ze dne 23. října 2018 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů orgány, institucemi a jinými subjekty Unie a o volném pohybu těchto údajů a o zrušení nařízení (ES) č. 45/2001 a rozhodnutí č. 1247/2002/ES (Úř. věst. L 295, 21.11.2018, s. 39).


title: Věc T-299/19: Žaloba podaná dne 9. května 2019 — VG v. Komise

text:
               8.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 230/58

      Žaloba podaná dne 9. května 2019 — VG v. Komise
      (Věc T-299/19)
      (2019/C 230/72)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: VG (zástupkyně: L. Levi, advokátka)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí ze dne 6. března 2019 přijaté v rámci výkonu rozsudku Tribunálu ze dne 27. listopadu 2018 ve spojených věcech T-314/16 a T-435/16 VG v. Komise, v rozsahu, v němž odmítá sdělit žalobkyni určité osobní údaje;

                  —

                  uložil žalované náhradu nemajetkové újmy stanovené ex aequo et bono na 20 000 eur;

                  —

                  uložil žalované náhradu všech nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně jediný žalobní důvod, vycházející z porušení článku 266 SFEU a z překážky věci pravomocně rozsouzené spojené s rozsudkem Tribunálu ze dne 27. listopadu 2018, VG v. Komise (T-314/16 a T-435/16, EU:T:2018:841).
      Žalobkyně se dále domáhá náhrady nemajetkové újmy, která údajně vznikla v důsledku odmítnutí obsaženého v rozhodnutí ze dne 6. března 2019.


title: Věc T-305/19: Žaloba podaná dne 14. května 2019 — Welmax + v. EUIPO — Valmex Medical Imaging (welmax)

text:
               8.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 230/59

      Žaloba podaná dne 14. května 2019 — Welmax + v. EUIPO — Valmex Medical Imaging (welmax)
      (Věc T-305/19)
      (2019/C 230/73)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: polština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Welmax + sp. z o. o. sp.k. (Poznaň, Polsko) (zástupce: M. Machyński, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Valmex Medical Imaging GmbH (Augsburg, Německo)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Mezinárodní zápis ochranné známky „welmax“ s vyznačením Evropské unie — Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie č. 1 342 786

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 22. března 2019, ve věci R 2245/2018-5

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil a vydal rozhodnutí ve věci;

                  —

                  v případě existence některého z právem stanovených důvodů vydal rozsudek pro zmeškání;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení, které vznikly žalobkyni v rámci řízení před Tribunálem, včetně procesního zastoupení, podle příslušných právních předpisů.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Nesprávná skutková zjištění představující základ pro vydání rozhodnutí, která vychází z předpokladu, že rozhodnutí, proti kterému je podle právních předpisů přípustné odvolání, bylo žalobkyni účinně doručeno dne 20. července 2018 (údajně kurýrní službou), přestože obsah tohoto rozhodnutí byl žalobkyni doručen dne 21. září 2018, a to po předchozí e-mailové korespondenci a příslušné žádosti žalobkyně podané pracovníkovi EUIPO;

                  —

                  Porušení čl. 68 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

                  —

                  Porušení čl. 68 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001 ve spojení s čl. 23 odst. 3 nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) 2018/625.