title: Věc C-357/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Litva) dne 28. června 2016 – UAB „Gelvora“ v. Valstybinė vartotojų teisių apsaugos tarnyba

text:
               12.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 335/37

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Litva) dne 28. června 2016 – UAB „Gelvora“ v. Valstybinė vartotojų teisių apsaugos tarnyba
   (Věc C-357/16)
   (2016/C 335/50)
   Jednací jazyk: litevština

      Předkládající soud

   Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

      Účastníci původního řízení

      Odvolatelka: UAB „Gelvora“

      Odpůrce: Valstybinė vartotojų teisių apsaugos tarnyba

      Předběžné otázky

               1)

               Vztahuje se směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/29/ES ze dne 11. května 2005 o nekalých obchodních praktikách vůči spotřebitelům na vnitřním trhu a o změně směrnice Rady 84/450/EHS, směrnic Evropského parlamentu a Rady 97/7/ES, 98/27/ES a 2002/65/ES a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2006/2004 (směrnice o nekalých obchodních praktikách) na právní vztah mezi společností, na kterou přešla pohledávka na základě smlouvy o postoupení pohledávky, a fyzickou osobou, jíž vznikl odpovídající dluh na základě smlouvy o spotřebitelském úvěru, v případě, kdy uvedená společnost provádí úkony směřující k vymožení dané pohledávky?

               2)

               V případě kladné odpovědi na první otázku, vztahuje se pojem „produkt“ uvedený v čl. 2 písm. c) směrnice na úkony prováděné při vymáhání pohledávky převzaté na základě smlouvy o postoupení pohledávky vůči fyzické osobě, jíž vznikl odpovídající dluh na základě smlouvy o spotřebitelském úvěru uzavřené s původním věřitelem?

               3)

               Vztahuje se uvedená směrnice na právní vztah mezi společností, na kterou přešla pohledávka na základě smlouvy o postoupení pohledávky, a fyzickou osobou, jíž vznikl odpovídající dluh na základě smlouvy o spotřebitelském úvěru, který již byl stanoven pravomocným soudním rozhodnutím, jehož výkonem byl pověřen soudní exekutor, v případě, kdy zmíněná společnost provádí souběžně úkony směřující k vymožení dané pohledávky?

               4)

               V případě kladné odpovědi na třetí otázku, vztahuje se pojem „produkt“ uvedený v čl. 2 písm. c) směrnice na úkony prováděné při vymáhání pohledávky převzaté na základě smlouvy o postoupení pohledávky vůči fyzické osobě, jíž vznikl odpovídající dluh na základě smlouvy o spotřebitelském úvěru uzavřené s původním věřitelem, který již byl stanoven pravomocným soudním rozhodnutím, jehož výkonem byl pověřen soudní exekutor?


title: Věc F-67/10: Žaloba podaná dne 18. srpna 2010 — Marcuccio v. Komise

text:
               23.10.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 288/74

      Žaloba podaná dne 18. srpna 2010 — Marcuccio v. Komise
      (Věc F-67/10)
      ()
      (2010/C 288/140)
      Jednací jazyk: italština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Luigi Marcuccio (Tricase, Itálie) (zástupce: G. Cipressa, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise

         Předmět a popis sporu

      Zrušení rozhodnutí Komise o nenahrazení dvou třetin nákladů vzniklých žalobci ve věci F-41/06.

         Návrhová žádání žalobce

                  —

                  zrušit rozhodnutí žalované v jakékoli formě, kterým byla zamítnuta žádost ze dne 22. září 2009 zaslaná žalovaným OOJ a opravená přípisem ze dne 8. října 2009;

                  —

                  zrušit, je-li to nezbytné, rozhodnutí v jakékoli formě, kterým byla zamítnuta stížnost ze dne 5. dubna 2010 proti napadenému rozhodnutí, zaslaná žalobcem OOJ;

                  —

                  zrušit, je-li to nezbytné, přípis ze dne 27. dubna 2010 s referenčním číslem HR.D.2/MB/1s Ares(2010)220139;

                  —

                  uložit žalované, aby zaplatila žalobci částku 21 608,75 eura, navýšenou o úroky s roční sazbou 10 %, s roční kapitalizací, které začínají běžet počínaje dnem podání žádosti z 22. září 2009 až do skutečného zaplacení výše uvedené částky, z titulu náhrady škody, jež vznikla nebo může vzniknout žalobci v důsledku napadeného rozhodnutí;

                  —

                  uložit žalované náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-35/17: Žaloba podaná dne 20. ledna 2017 – Weber-Stephen Products v. EUIPO (iGrill)

text:
               6.3.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 70/30

         Žaloba podaná dne 20. ledna 2017 – Weber-Stephen Products v. EUIPO (iGrill)
   (Věc T-35/17)
   (2017/C 070/39)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Weber Stephen Products LLC (Palatine, Illinois, Spojené státy) (zástupci: R. Niebel a A. Jauch, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Sporná ochranná známka: Mezinárodní zápis slovní ochranné známky „iGrill“ č. 1 258 162 s vyznačením Evropské unie

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 4. listopadu 2016, ve věci R 538/2016-2

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-131/16: Žaloba podaná dne 22. března 2016 – Belgie v. Komise

text:
               30.5.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 191/36

         Žaloba podaná dne 22. března 2016 – Belgie v. Komise
   (Věc T-131/16)
   (2016/C 191/48)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Belgické království (zástupci: C. Pochet a J. Halleux, jednající jako zmocněnci za asistence M. Segura Catalána a M. Claytona, lawyers)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               vyhověl návrhům na zrušení uplatněných v této žalobě;

               —

               zrušil rozhodnutí Komise ze dne 11. ledna 2016 o režimu státní podpory týkajícímu se výjimky z přebývajícího zisku SA.37667 (2015/C) (ex 2015/NN) zavedenému Belgickým královstvím, jelikož neidentifikuje řádně opatření státní podpory, kvalifikuje systém rozhodování o přebytečném zisku jako režim podpory a považuje jej za neslučitelnou podporu ve smyslu článku 107 TFEU;

               —

               podpůrně zrušil článek 1 a 2 sporného rozhodnutí v rozsahu, v němž považuje systém rozhodování o přebytečném zisku za státní podporu neslučitelnou s vnitřním trhem a v rozporu s obecnými zásadami unijního práva nařizuje vrácení údajné státní podpory od skupin společností, k nimž patří příjemci podpory;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů tohoto řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce pět žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vychází z porušení čl. 2 odst. 6 SFEU, čl. 5 odst. 1 a 2 SEU, neboť pravidla pro státní podpory byla použita k jednostrannému vymezení jurisdikce Belgického státu.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z nesprávného právního posouzení a ze zjevně nesprávného posouzení, pokud jde o identifikaci údajné státní podpory a její kvalifikace jako režimu podpory, který nevyžaduje další prováděcí opatření ve smyslu čl. 1 písm. d) nařízení č. 2015/1589 a článku 107 SFEU.

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází z porušení článku 107 SFEU v rozsahu, v němž byl systém rozhodování o přebytečném zisku považován za státní podporu. Komise neprokázala, že byly použity státní zdroje, neidentifikovala výhodu a nesprávné posoudila selektivitu a narušení hospodářské soutěže.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející ze zjevně nesprávného posouzení, pokud jde o identifikaci příjemců údajné podpory nejen jako belgických subjektů s daňovou povinností v Belgii, ale i nadnárodních skupin, k nimž náleží.

               5.

               Pátý podpůrný žalobní důvod vychází z porušení obecné zásady legality a čl. 16 odst. 1 nařízení Rady (EU) č. 2015/1589 ze dne 13. července 2015, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 108 Smlouvy o fungování Evropské unie (1), v rozsahu, v němž lze požadovat vrácení podpory od nadnárodních skupin, do nichž patří belgické subjekty, které byly předmětem rozhodnutí.

      (1)  Nařízení Rady (EU) 2015/1589 ze dne 13. července 2015, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 108 Smlouvy o fungování Evropské unie (Úř. věst. 2015 L 248, s. 9).


               2.12.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 325/21

         Žádost o stanovisko Soudního dvora ESVO předložená soudem Héraðsdómur Reykjavíkur dne 26. března 2010 ve věci Þór Kolbeinsson v. islandský stát
   (Věc E-2/10)
   2010/C 325/05
   Dopisem ze dne 26. března 2010, který podatelna Soudního dvora ESVO obdržela dne 6. dubna 2010, požádal Héraðsdómur Reykjavíkur (okresní soud v Reykjavíku) Soudní dvůr ESVO o poradní stanovisko ve věci Þór Kolbeinsson v. islandský stát, týkající se následujících otázek:

               1)

               Je slučitelné s ustanoveními směrnice Rady 89/391/EHS ze dne 12. června 1989 o zavádění opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví zaměstnanců při práci a ustanoveními směrnice Rady 92/57/EHS ze dne 24. června 1992 o minimálních požadavcích na bezpečnost a ochranu zdraví na dočasných nebo mobilních staveništích (osmá samostatná směrnice ve smyslu čl. 16 odst. 1 směrnice 89/391/EHS), aby pracovník z důvodu svého vlastního spoluzavinění z nedbalosti nesl zodpovědnost za ztráty vzniklé v důsledku úrazu na pracovišti, když bylo zjištěno, že zaměstnavatel z vlastního podnětu nedostál předpisům týkajících se bezpečnosti a podmínek na pracovišti?

               2)

               Pokud je odpověď na výše uvedenou otázku negativní, má islandský stát povinnost přiznat náhradu škody pracovníkovi, který při práci utrpěl zranění a musel, v rozporu s výše zmíněnými směrnicemi, částečně nebo úplně nahradit ztráty vzniklé v důsledku svého vlastního spoluzavinění z nedbalosti, jestliže islandský stát tyto směrnice řádně neprovedl ve svých právních předpisech?


title: Věc C-58/08: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 8. června 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) — Spojené království) — The Queen, na žádost: Vodafone Ltd, Telefónica O2 Europe plc, T-Mobile International AG, Orange Personal Communications Services Ltd v. Secretary of State for Business, Enterprise and Regulatory Reform ( „Nařízení (ES) č. 717/2007 — Roaming ve veřejných mobilních telefonních sítích ve Společenství — Platnost — Právní základ — Článek 95 ES — Zásady proporcionality a subsidiarity“ )

text:
               31.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/4

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 8. června 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) — Spojené království) — The Queen, na žádost: Vodafone Ltd, Telefónica O2 Europe plc, T-Mobile International AG, Orange Personal Communications Services Ltd v. Secretary of State for Business, Enterprise and Regulatory Reform
   (Věc C-58/08) (1)

   (Nařízení (ES) č. 717/2007 - Roaming ve veřejných mobilních telefonních sítích ve Společenství - Platnost - Právní základ - Článek 95 ES - Zásady proporcionality a subsidiarity)
   2010/C 209/04
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: The Queen, na žádost: Vodafone Ltd, Telefónica O2 Europe plc, T-Mobile International AG, Orange Personal Communications Services Ltd

      Žalovaný: Secretary of State for Business, Enterprise and Regulatory Reform

      za přítomnosti: Office of Communications, Hutchison 3G UK Ltd, GSM Association

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) — Platnost nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 717/2007 ze dne 27. června 2007 o roamingu ve veřejných mobilních telefonních sítích ve Společenství a o změně směrnice 2002/21/ES (Úř. věst. L 171, s. 32) — Volba právního základu — Platnost článku 4, čl. 2 odst. 2 písm. a) a čl. 6 odst. 3 nařízení, které stanoví maximální cenu za roamingová volání, s ohledem na zásadu proporcionality a zásadu subsidiarity

      Výrok

   Přezkum položených otázek neodhalil žádné skutečnosti, kterými by mohla být dotčena platnost nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 717/2007 ze dne 27. června 2007 o roamingu ve veřejných mobilních telefonních sítích ve Společenství a o změně směrnice 2002/21/ES.

      (1)  Úř. věst. C 107, 26.4.2008.


title: Věc T-403/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. října 2015 – Intrasoft International v. Komise „Veřejné zakázky na služby — Zadávací řízení — Technická podpora pro srbskou celní správu na podporu modernizace celního systému — Střet zájmů — Odmítnutí nabídky uchazeče zastoupením Unie v Srbské republice — Implicitní zamítnutí stížnosti podané proti odmítnutí nabídky“

text:
               30.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 398/32

         Rozsudek Tribunálu ze dne 13. října 2015 – Intrasoft International v. Komise
   (Věc T-403/12) (1)

   („Veřejné zakázky na služby - Zadávací řízení - Technická podpora pro srbskou celní správu na podporu modernizace celního systému - Střet zájmů - Odmítnutí nabídky uchazeče zastoupením Unie v Srbské republice - Implicitní zamítnutí stížnosti podané proti odmítnutí nabídky“)
   (2015/C 398/41)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Intrasoft International SA (Lucemburk, Lucembursko) (zástupce: S. Pappas, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: F. Erlbacher a E. Georgieva, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení dopisu Komise, jednající prostřednictvím zastoupení Evropské unie při Srbské republice, ze dne 10. srpna 2012, ve kterém je uvedeno, že zakázku na služby týkající se zadávacího řízení EuropeAid/131367/C/SER/RS, nazvaného „Technická podpora pro srbskou celní správu na podporu modernizace celního systému“ (JO 2011/S 160-262712), nelze zadat konsorciu, jehož součástí je Intrasoft International SA, a dále návrh na zrušení údajného implicitního rozhodnutí o zamítnutí stížnosti podané žalobkyní proti dopisu ze dne 10. srpna 2012.

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí o odmítnutí nabídky konsorcia, jehož součástí byla Intrasoft International SA, obsažené v dopise ze dne 10. srpna 2012, vypracovaném zastoupením Evropské unie v Srbské republice jako veřejným zadavatelem pověřeným Evropskou komisí, a týkající se zadávacího řízení EuropeAid/131367/C/SER/RS, nazvaného „Technická podpora pro srbskou celní správu na podporu modernizace celního systému“, se zrušuje.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Komisi se ukládá náhrada nákladů řízení, včetně nákladů souvisejících s řízením o předběžném opatření.

      (1)  Úř. věst. C 343, 10. 11. 2012.


title: Věc C-515/04: Žaloba podaná dne 15. prosince 2004 Komisí Evropských společenství proti Belgickému království

text:
               5.2.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 31/16

         Žaloba podaná dne 15. prosince 2004 Komisí Evropských společenství proti Belgickému království
   (Věc C-515/04)
   (2005/C 31/33)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 15. prosince 2004 žaloba směřující proti Belgickému království podaná Komisí Evropských společenství zastoupenou C. O'Reilly a R. Troostersem, jako zmocněnci, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Komise Evropských společenství navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               určil, že Belgické království tím, že nepřijalo všechny právní a správní předpisy nezbytné k zajištění souladu se směrnicí Rady 2001/55/ES ze dne 20. července 2001 o minimálních normách pro poskytování dočasné ochrany v případě hromadného přílivu vysídlených osob a o opatřeních k zajištění rovnováhy mezi členskými státy při vynakládání úsilí v souvislosti s přijetím těchto osob a s následky z toho plynoucími (1), a v každém případě tím, že neinformovalo Komisi o této skutečnosti, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice;

               2.

               uložil Belgickému království náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta k provedení směrnice do vnitrostátního právního řádu uplynula dne 31. prosince 2002.

      (1)  Úř. věst. L 212, 7.8.2001, s. 12.


title: Věc C-366/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberlandesgericht München (Německo) dne 11. srpna 2008 – Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs eV v. Adolf Darbo AG

text:
               25.10.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 272/12

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberlandesgericht München (Německo) dne 11. srpna 2008 – Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs eV v. Adolf Darbo AG
   (Věc C-366/08)
   (2008/C 272/21)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Oberlandesgericht München
   Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs eV

      Žalovaná: Adolf Darbo AG
   Předběžné otázky

               1)

               Je třeba pojem nízkoenergetické ovocné džemy uvedený v příloze III části A směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/2/ES ze dne 20. února 1995 o potravinářských přídatných látkách jiných než barviva a náhradní sladidla (1) vykládat v tom smyslu, že zahrnuje i džemy s označením džem extra?

               2)

               Bude-li otázka 1 zodpovězena kladně:

                           a)

                           Jak je třeba vykládat pojem nízkoenergetické džemy v příloze III části A směrnice č. 95/2/ES v ostatních ohledech?

                           b)

                           Je třeba jej vykládat zejména v tom smyslu, že zahrnuje i džemy s označením džem extra s 58 % obsahem rozpustné sušiny?

               3)

               Budou-li otázky 1 a 2 b) zodpovězeny kladně:
               Je třeba část II druhou větu přílohy I směrnice Rady 2001/113/ES ze dne 20. prosince 2001 o ovocných džemech, rosolech a marmeládách a kaštanovém krému určených k lidské spotřebě (2) vykládat v tom smyslu, že označení džem extra je přípustné i pro džemy, které obsahují méně než 60 % rozpustné sušiny, nejsou-li na označení džem u takovýchto džemů kladeny nižší požadavky?

      (1)  Úř. věst. L 61, s. 1; Zvl. vyd. 13/15, s. 50.

      (2)  2 Úř. věst. L 10, s. 67; Zvl. vyd. 13/27, s. 190.


title: Věc C-565/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunalul Sibiu (Rumunsko) dne 10. listopadu 2011 — Mariana Irimie v. Statul român prin Ministerul Finanțelor și Economiei, Direcția Generală a Finanțelor Publice Sibiu, Administrația Finanțelor Publice Sibiu, Administrația Fondului pentru Mediu

text:
               28.1.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 25/34

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunalul Sibiu (Rumunsko) dne 10. listopadu 2011 — Mariana Irimie v. Statul român prin Ministerul Finanțelor și Economiei, Direcția Generală a Finanțelor Publice Sibiu, Administrația Finanțelor Publice Sibiu, Administrația Fondului pentru Mediu
      (Věc C-565/11)
      (2012/C 25/66)
      Jednací jazyk: rumunština

         Předkládající soud

      Tribunalul Sibiu

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Mariana Irimie

         Žalovaní: Statul român prin Ministerul Finanțelor și Economiei, Direcția Generală a Finanțelor Publice Sibiu, Administrația Finanțelor Publice Sibiu, Administrația Fondului pentru Mediu

         Předběžná otázka

      Má se zásada rovnocennosti, efektivity a proporcionality nápravných opatření v případě porušení práva Společenství vůči jednotlivcům, k němuž došlo v důsledku uplatnění právního předpisu, který je v rozporu s právem Společenství, vyplývající z judikatury Soudního dvora Evropské unie, ve spojení s právem na vlastnictví stanoveným v článku 6 Smlouvy o Evropské unii a v článku 17 Listiny základních práv Evropské unie, vykládat tak, že brání takovým vnitrostátním právním předpisům, které omezují výši škody, která by mohla být nahrazena jednotlivci, jehož právo bylo porušeno?


title: Věc T-201/06: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 10. září 2008 – Gerson v. OHIM (filtr na barvu částečně zbarvený žlutě) ( Ochranná známka Společenství — Žádost o zápis trojrozměrné ochranné známky Společenství — Filtr na barvu částečně zbarvený žlutě — Absolutní důvody pro zamítnutí — Neexistence rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 )

text:
               25.10.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 272/21

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 10. září 2008 – Gerson v. OHIM (filtr na barvu částečně zbarvený žlutě)
   (Věc T-201/06) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Žádost o zápis trojrozměrné ochranné známky Společenství - Filtr na barvu částečně zbarvený žlutě - Absolutní důvody pro zamítnutí - Neexistence rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94“)
   (2008/C 272/38)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobce: Louis M. Gerson Co., Inc. (Middleboro, Massachusetts, Spojené státy) (zástupce: M. Edenborough, barrister)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: Ó. Mondéjar Ortuño, zmocněnec)
   Předmět věci
   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 15. května 2006 (věc R 1387/2005-2) týkajícího se žádosti o zápis trojrozměrného označení sestávajícího z filtru na barvu zbarveného žlutě poblíž svého hrotu jako ochranné známky Společenství
   Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Louis M. Gerson Co., Inc. se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 224, 16.9.2006.


title: Věc C-47/08: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 24. května 2011 — Evropská komise v. Belgické království ( „Nesplnění povinnosti státem — Článek 43 ES — Svoboda usazování — Notáři — Podmínka státní příslušnosti — Článek 45 ES — Účast na výkonu veřejné moci — Směrnice 89/48/EHS“ )

text:
               9.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 204/2

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 24. května 2011 — Evropská komise v. Belgické království
   (Věc C-47/08) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Článek 43 ES - Svoboda usazování - Notáři - Podmínka státní příslušnosti - Článek 45 ES - Účast na výkonu veřejné moci - Směrnice 89/48/EHS)
   2011/C 204/02
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: J.-P. Keppenne, H. Støvlbæk a G. Zavvos, zmocněnci)

      Vedlejší účastník podporující žalobkyni: Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupce: M. S. Ossowski, zmocněnec)

      Žalovaný: Belgické království (zástupci: C. Pochet, L. Van den Broeck, zmocněnkyně a H. Gilliams, L. Goossens, avocats)

      Vedlejší účastnice podporující žalovaného: Česká republika (zástupce: M. Smolek, zmocněnec), Francouzská republika (zástupci: G. de Bergues a B. Messmer, zmocněnci), Lotyšská republika (zástupci: L. Ostrovska, K. Drēviņa a J. Barbale, zmocněnkyně), Litevská republika (zástupce: D. Kriaučiūnas, zmocněnec), Maďarská republika (zástupci: J. Fazekas, R. Somssich, K. Veres a M. Fehér, zmocněnci), Slovenská republika (zástupci: J. Čorba a B. Ricziová, zmocněnci)

      Předmět

   Nesplnění povinnosti státem — Porušení článků 43 ES a 45 ES — Vnitrostátní právní předpisy podrobující přístup k povolání notáře a jeho výkon podmínce státní příslušnosti — Překážka svobody usazování — Rozsah výjimky týkající se činností, které jsou spjaty s výkonem veřejné moci — Nutnost přímé a specifické účasti na takovém výkonu — Neprovedení směrnice Rady 89/48/EHS ze dne 21. prosince 1988 o obecném systému pro uznávání vysokoškolských diplomů vydaných po ukončení nejméně tříletého odborného vzdělávání a přípravy (Úř. věst. 1989, L 19, s. 16; Zvl. vyd. 05/01, s. 337), co se týče povolání notáře

      Výrok

               1)

               Belgické království tím, že pro přístup k povolání notáře stanovilo podmínku státní příslušnosti, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 43 ES.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Evropská komise, Belgické království, Česká republika, Francouzská republika, Lotyšská republika, Litevská republika, Maďarská republika, Slovenská republika a Spojené království Velké Británie a Severního Irska ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 128, 24.5.2008


title: Věc C-34/12 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 24. ledna 2012 společností Idromacchine Srl a dalšími proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 8. listopadu 2011 ve věci T-88/09, Idromacchine Srl a další v. Komise

text:
               24.3.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 89/15

         Kasační opravný prostředek podaný dne 24. ledna 2012 společností Idromacchine Srl a dalšími proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 8. listopadu 2011 ve věci T-88/09, Idromacchine Srl a další v. Komise
   (Věc C-34/12 P)
   2012/C 89/23
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek: Idromacchine Srl, Alessandro Capuzzo, Roberto Capuzzo (zástupci: W. Viscardini a G. Donà, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastníků řízení podávajících kasační opravný prostředek

               —

               částečně zrušit rozsudek Tribunálu (čtvrtého senátu) ze dne 8. listopadu 2011, vydaný ve věci T-88/09, v rozsahu, v němž:

                           —

                           neuznal majetkovou újmu způsobenou společnosti Idromacchine;

                           —

                           uznal pouze nepatrnou nemajetkovou újmu způsobenou společnosti Idromacchine;

                           —

                           neuznal nemajetkovou újmu způsobenou A. Capuzzovi;

                           —

                           a v důsledku toho přijmout návrhová žádání navrhovatelů předložená v prvním stupni;

               —

               uložit Evropské komisi náhradu nákladů obou stupňů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Navrhovatelé se dovolávají následujícího nesprávného právního posouzení, jehož se dopustil Tribunál:

               I.

               zjevně nesprávné posouzení vyplývající z procesních úkonů, jelikož Tribunál usoudil, že zjištění nepravdivosti porušení právních předpisů přičítaného společnosti Idromacchine není předmětem žaloby;

               II.

               nedostatečné a tudíž vadné odůvodnění ohledně zamítnutí výhrad týkajících se porušení povinnosti řádné péče a porušení práv na obhajobu;

               III.

               zjevné zkreslení vyplývající z procesních úkonů, skutečností a důkazů pokud jde o majetkovou újmu — porušení pravidel týkajících se důkazního břemene — vady odůvodnění;

               IV.

               porušení povinnosti odůvodnění, zásad proporcionality a zákazu diskriminace a odepření spravedlnosti v souvislosti s kritérii vyčíslení majetkové újmy přiznané společnosti Idromacchine;

               V.

               porušení zásady zákazu diskriminace, neuvedení odůvodnění, zjevná věcná nepřesnost vyplývající z procesních úkonů v souvislosti s odmítnutím přiznání náhrady nemajetkové újmy způsobené A Capuzzovi a R. Capuzzovi.


title: Věc T-399/12: Žaloba podaná dne 6. září 2012 — Cosma Moden v. OHIM — s.Oliver Bernd Freier (COSMA)

text:
               27.10.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 331/31

      Žaloba podaná dne 6. září 2012 — Cosma Moden v. OHIM — s.Oliver Bernd Freier (COSMA)
      (Věc T-399/12)
      (2012/C 331/59)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Cosma Moden GmbH & Co. KG (Emsdetten, Německo) (zástupce: J. Meyer, Rechtsanwalt)

         Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: s.Oliver Bernd Freier GmbH & Co. KG (Rottendorf, Německo)

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 4. července 2012 ve věci R 2010/2010-4 týkající se přihlášky ochranné známky č. 6 593 479 a změnil ho v tom smyslu, že odvolání je odůvodněné a námitku je třeba v důsledku toho zamítnout i ve zbývající části;

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladu řízení včetně nákladů odvolacího řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

         Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně

         Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka obsahující slovní prvek „COSMA“, pro výrobky a služby zařazené do tříd 24, 25 a 35 — přihláška ochranné známky Společenství č. 6 593 479

         Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: s.Oliver Bernd Freier GmbH & Co. KG

         Namítaná ochranná známka nebo označení: obrazová ochranná známka obsahující slovní prvek „comma“, pro výrobky a služby zařazené do tříd 3, 6, 9, 14, 18, 20, 25, 26, 28 a 35

         Rozhodnutí námitkového oddělení: námitce bylo zčásti vyhověno

         Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

         Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009


title: Věc C-19/05: Žaloba podaná dne 20. ledna 2005 Komisí Evropských společenství proti Dánskému království

text:
               16.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 93/5

         Žaloba podaná dne 20. ledna 2005 Komisí Evropských společenství proti Dánskému království
   (Věc C-19/05)
   (2005/C 93/10)
   Jednací jazyk: dánština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 20. ledna 2005 (telefax ze dne 14.1.) žaloba směřující proti Dánskému království podaná Komisí Evropských společenství, zastoupenou N. B. Rasmussenem a G. Wilmsem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Komise Evropských společenství navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               určil, že Dánské království tím, že nezaplatilo Komisi částku 18 687 475 DKK jako vlastní zdroje spolu s úrokem z prodlení z této částky od 27. července 2000, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z práva Společenství a zejména článku 10 Smlouvy o ES a článků 2 a 8 rozhodnutí Rady 94/728/ES, Euratom (1) ze dne 31. října 1994 o systému vlastních zdrojů Evropských společenství;

               —

               uložil Dánskému království náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   Částka, na kterou se odkazuje v žalobě, představuje clo, které dánské celní úřady opomenuly vybrat v období 1994-1997 od podniku, kterému bylo nesprávně povoleno dotyčnými úřady dovážet určité zboží za nulovou sazbu. Toto povolení bylo vydáno jako kdyby bylo vydáno pro zboží určené pro konstrukci, uzpůsobení nebo vybavení plavidel v souladu s přílohou 1 oddílem II nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 (2) ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku. Zboží však bylo určeno pro výrobu kontejnerů a nemohlo, jak bylo později uznáno dánskými úřady, spadat pod uvedené ustanovení.
   Dánské úřady protiprávně nedaly k dispozici uvedenou částku Komisi jako vlastní zdroje. Argumenty předložené v tomto ohledu odpovídají těm, které Komise uplatnila ve své žalobě proti Dánsku ve věci C-392/02. (3)

      (1)  Úř. věst. L 293, 12.11.1994, s. 9.

      (2)  Úř. věst. L 256, 7.9.1987, s. 1.

      (3)  Úř. věst. C 31, 8.2.2003, s. 4.


title: Věc C-136/12: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 18. července 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Consiglio di Stato — Itálie) — Consiglio Nazionale dei Geologi Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato et Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato v. Consiglio Nazionale dei Geologi ( „Článek 267 třetí pododstavec SFEU — Rozsah povinnosti soudů posledního stupně předložit žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Článek 101 SFEU — Etický kodex profesní komory zakazující použití sazeb, které neodpovídají důstojnosti povolání“ )

text:
               7.9.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 260/13

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 18. července 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Consiglio di Stato — Itálie) — Consiglio Nazionale dei Geologi Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato et Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato v. Consiglio Nazionale dei Geologi
   (Věc C-136/12) (1)

   (Článek 267 třetí pododstavec SFEU - Rozsah povinnosti soudů posledního stupně předložit žádost o rozhodnutí o předběžné otázce - Článek 101 SFEU - Etický kodex profesní komory zakazující použití sazeb, které neodpovídají důstojnosti povolání)
   2013/C 260/22
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Consiglio di Stato

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Consiglio Nazionale dei Geologi, Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato

      Žalovaní: Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato, Consiglio Nazionale dei Geologi

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Consiglio di Stato — Výklad čl. 267 odst. 3 SFEU — Rozsah povinnosti soudů posledního stupně podat žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Pojem „závažné a zjevné porušení unijního práva“ — Procesní pravidla a zásady členského státu, které zakazují vnitrostátnímu soudu podávat k Soudnímu dvoru zjevně nepřípustné otázky formulované účastníkem řízení a dále přeformulovat uvedené otázky z vlastního podnětu — Výklad článku 101 SFEU nařízení Rady (EHS) č. 2137/85 ze dne 25. července 1985 o evropském hospodářském zájmovém sdružení (EHZS) (Úř. věst. L 199, s. 1), směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/36/ES ze dne 6. července 2005 o uznávání odborných kvalifikací (Úř. věst. L 255, s. 22), jakož i směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/123/ES ze dne 12. prosince 2006 o službách na vnitřním trhu (Úř. věst. L 376, s. 36) — Etický kodex profesní komory, který zakazuje uplatňovat sazby, které neodpovídají důstojnosti povolání („decoro e dignità professionale“), jakož i kvantitě a kvalitě poskytnutých plnění — Použitelnost vnitrostátních pravidel v oblasti hospodářské soutěže, která jsou přísnější, než unijní pravidla

      Výrok

               1)

               Článek 267 třetí pododstavec SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že je pouze na vnitrostátním soudu, aby určil a formuloval předběžné otázky týkající se výkladu unijního práva, které považuje za relevantní pro vyřešení sporu v původním řízení. Vnitrostátní pravidla, jež by vedla k narušení této pravomoci, musí být ponechána nepoužita.

               2)

               Taková pravidla, jaká stanoví etický kodex pro výkon povolání geologa v Itálii, schválený Consiglio nazionale dei geologi dne 19. prosince 2006 a naposledy změněný dne 24. března 2010, která uvádějí jako kritéria stanovení odměny geologa vedle kvality a rozsahu služby i důstojnost povolání, jsou rozhodnutím sdružení podniků ve smyslu čl. 101 odst. 1 SFEU, jehož účinkem může být omezení hospodářské soutěže na vnitřním trhu. Je na předkládajícím soudu, aby posoudil s ohledem na celkový kontext, ve kterém tento kodex vyvíjí účinky, i s ohledem na celý vnitrostátní právní rámec, jakož i praxi národní geologické komory ohledně provádění uvedeného kodexu, zda má v daném případě uvedený účinek. Uvedený soud musí rovněž ověřit, zda ve světle relevantních poznatků, které má k dispozici, mohou být pravidla téhož kodexu, zejména v rozsahu, v němž používají kritéria důstojnosti povolání, považována za nezbytná pro uskutečnění legitimního cíle spojeného se zárukami přiznanými příjemcům služeb geologů.

      (1)  Úř. věst. C 151 26.5.2012


title: Věc T-377/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 18. listopadu 2013 — Preparados Alimenticios v. OHIM — Rila Feinkost-Importe (Jambo Afrika) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství Jambo Afrika — Starší obrazové ochranné známky Společenství JUMBO, JUMBO CUBE, JUMBO MARINADE, JUMBO NOKKOS, JUMBO ROF, JUMBO CHORBA MOUTON-MUTTON, JUMBO Aroma All purpose seasoning Condiment — Starší národní obrazové ochranné známky JUMBO — Starší nezapsaná slovní ochranná známka JUMBO — Relativní důvod pro zamítnutí — Neexistence nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“ )

text:
               11.1.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 9/22

         Rozsudek Tribunálu ze dne 18. listopadu 2013 — Preparados Alimenticios v. OHIM — Rila Feinkost-Importe (Jambo Afrika)
   (Věc T-377/10) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství Jambo Afrika - Starší obrazové ochranné známky Společenství JUMBO, JUMBO CUBE, JUMBO MARINADE, JUMBO NOKKOS, JUMBO ROF, JUMBO CHORBA MOUTON-MUTTON, JUMBO Aroma All purpose seasoning Condiment - Starší národní obrazové ochranné známky JUMBO - Starší nezapsaná slovní ochranná známka JUMBO - Relativní důvod pro zamítnutí - Neexistence nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)
   2014/C 9/34
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Preparados Alimenticios, SA (L’Hospitalet de Llobregat, Španělsko) (zástupce: D. Pellisé Urquiza, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: P. Geroulakos, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Rila Feinkost-Importe GmbH & Co. KG (Stemwede-Levern, Německo) (zástupce: T. Weeg, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 9. června 2010 (věc R 1144/2009-1), týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Preparados Alimenticios, SA a Rila Feinkost-Importe GmbH & Co. KG.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Preparados Alimenticios, SA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 301, 6.11.2010.


title: Věc T-158/06: Žaloba podaná dne 20. června 2006 – Adobe v. OHIM (FLEX)

text:
               12.8.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 190/25

         Žaloba podaná dne 20. června 2006 – Adobe v. OHIM (FLEX)
   (Věc T-158/06)
   (2006/C 190/45)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Adobe Systems Inc. (San Jose, USA) (zástupce: M. Graf, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 11. dubna 2006 ve věci R 1430/2005-2 Adobe Systems Incorporated v. OHIM (Flex) v rozsahu, v jakém zamítá odvolání pro jiné zboží než „počítačový hardware; počítačové periferní zařízení a zařízení pro zpracování dat“ ve třídě 9 a služby uvedené v přihlášce do třídy 42.

               —

               uložit Úřadu náhradu vlastních nákladů řízení a náhradu nákladů řízení žalovaného.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka FLEX pro zboží a služby ve třídách 9, 38 a 42 – přihláška č. 3 795 011

      Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí přihlášky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Částečné zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení Rady č. 40/94 a nezohlednění předchozích vnitrostátních zápisů.


title: Věc T-161/11: Žaloba podaná dne 15. března 2011 — High Tech v. OHIM — Vitra Collections (Tvar židle)

text:
               7.5.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 139/26

         Žaloba podaná dne 15. března 2011 — High Tech v. OHIM — Vitra Collections (Tvar židle)
   (Věc T-161/11)
   2011/C 139/50
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: italština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: High Tech Srl (Milán, Itálie) (zástupci: G. Floridia a R. Floridia, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: Vitra Collections AG

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí a prohlásil ochrannou známku Společenství č. 2.298.420 za neplatnou

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: trojrozměrná obrazová ochranná známka představující „Alu chair“ (ochranná známka Společenství č. 2 298 420) pro výrobky zařazené do třídy 20.

      Majitelka ochranné známky Společenství: Vitra Collections AG

      Účastník řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: žalobkyně

      Odůvodnění návrhu na prohlášení neplatnosti: porušení čl. 7 odst. 1 písm. e) bodu iii) nařízení č. 207/2009. Žalobkyně také uplatňuje neplatnost ochranné známky z důvodu, že její zápis by vyloučil žalobkyni z trhu s designovými předměty, které jsou veřejným dílem, a jedná se tedy o přihlášku, která nebyla podána v dobré víře.

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: zamítnutí návrhu na prohlášení neplatnosti

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: výklad a nesprávné použití čl. 7 odst. 1 písm. e) bodu iii) a čl. 52 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc F-9/10: Žaloba podaná dne 29. ledna 2010 — AC v. Rada

text:
               1.5.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 113/79

         Žaloba podaná dne 29. ledna 2010 — AC v. Rada
   (Věc F-9/10)
   2010/C 113/116
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobce: AC (Brusel, Belgie) (zástupci: S. Rodriguez a C. Bernard-Glanz, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí nezařadit žalobce na seznam osob povýšených do platové třídy AD13 při povyšování v roce 2009 a uložení povinnosti žalované nahradit nemajetkovou újmu, kterou žalobce utrpěl.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování nezařadit žalobce na seznam osob povýšených do platové třídy AD 13 při povyšování v roce 2009, kteréžto rozhodnutí vyplývá ze sdělení zaměstnancům č. 94/09 ze dne 27. dubna 2009;

               —

               v případě potřeby zrušit rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování, kterým byla zamítnuta stížnost žalobce;

               —

               uložit žalované, aby žalobci uhradil částku pět tisíc eur jako náhradu utrpěné nemajetkové újmy;

               —

               uložit Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení.


title: Věc F-95/05: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 13. prosince 2007 – N v. Komise (Veřejná služba — Dočasní zaměstnanci — Přijímací řízení — Místo vedoucího správy — Třetí země — Negativní stanovisko lékařské služby)

text:
               26.1.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/52

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 13. prosince 2007 – N v. Komise
   (Věc F-95/05) (1)

   (Veřejná služba - Dočasní zaměstnanci - Přijímací řízení - Místo vedoucího správy - Třetí země - Negativní stanovisko lékařské služby)
   (2008/C 22/98)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: N (Brusel, Belgie) (zástupci: původně K. H. Hagenaar, advokát, poté J. van Drooghenbroeck a T. Demaseure, advokáti, konečně I. Kletzlen, advokátka)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: J. Currall a K. Herrmann, zmocněnci)
   Předmět věci
   Jednak zrušení rozhodnutí Komise nepřijmout žalobkyni jako dočasného zaměstnance na místo vedoucího správy v Guineji Conakry v důsledku negativního stanoviska lékařské služby, a jednak návrh na náhradu škody
   Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí ředitele ředitelství K „Zahraniční služba“ generálního ředitelství pro vnější vztahy Komise Evropských společenství ze dne 15. dubna 2005 informující žalobkyni, že nebude přijata jako vedoucí správy delegace v Guineji, se zrušuje.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Komisi Evropských společenství se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 10, 14.1.2006, s. 22 (Věc původně zaregistrovaná u Soudu prvního stupně Evropských společenství pod číslem T-377/05 a převedená na Soud pro veřejnou službu Evropské unie usnesením ze dne 15.12.2005).


title: Věc T-595/11 P: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. prosince 2012 — A v. Komise ( „Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Úředníci — Sociální zabezpečení — Nemoc z povolání — Trvalá celková invalidita — Přístup k osobnímu spisu — Náhrada cestovních nákladů — Žádost o náhradu škody“ )

text:
               9.2.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/21

         Rozsudek Tribunálu ze dne 13. prosince 2012 — A v. Komise
   (Věc T-595/11 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Úředníci - Sociální zabezpečení - Nemoc z povolání - Trvalá celková invalidita - Přístup k osobnímu spisu - Náhrada cestovních nákladů - Žádost o náhradu škody)
   2013/C 38/36
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: A (P., Francie) (zástupci: B. Cambier, A. Paternostre a L. Levi, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: J. Currall a J. Baquero Cruz, zmocněnci)

      Předmět

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (třetího senátu) ze dne 14. září 2011, A v. Komise (F-12/09, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí) za účelem zrušení tohoto rozsudku

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (třetího senátu) ze dne 14. září 2011, A v. Komise (F-12/09, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí) se stal pokud jde o návrh na zrušení rozhodnutí ze dne 28. dubna 2008 bezpředmětným v rozsahu, v němž se zamítá poskytnutí zálohy podle čl. 19 odst. 4 společných pravidel a použít ustanovení čl. 73 odst. 2 písm. b) služebního řádu, jakož i návrh směřující k tomu, aby bylo Komisi uloženo zaplatit odškodnění podle tohoto článku.

               2)

               Ve zbývající části se kasační opravný prostředek zamítá.

               3)

               Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení

      (1)  Úř. věst. C 49, 18.2.2012.


               31.1.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 29/5

         Žádost o poradní stanovisko Soudního dvora ESVO, kterou předložila společnost Héraðsdómur Reykjavíkur dne 14. září 2012 ve věci Yngvi Harðarson v. Askar Capital hf.
   (Věc E-10/12)
   2013/C 29/06
   Dopisem ze dne 14. září 2012 podal Héraðsdómur Reykjavíkur (Okresní soud Reykjavik) k Soudnímu dvoru ESVO žádost o poradní stanovisko ve věci Yngvi Harðarson v. Askar Capital hf., která byla na podatelnu soudu doručena dne 14. září 2012 a která se týká následující otázky:
   Měla by se směrnice Rady 91/533/EHS ze dne 14. října 1991 o povinnosti zaměstnavatele informovat zaměstnance o podmínkách pracovní smlouvy nebo pracovního poměru vykládat tak, že za okolností, mezi které patří konkurzní řízení nebo obdobné rozdělení společnosti s ručením omezeným, se má náhrada poskytnutá zaměstnanci posuzovat na základě písemné pracovní smlouvy, pokud nebyl zaměstnanci předložen žádný písemný dokument týkající se změn, ať již dočasných či trvalých, které mohou být činěny v souvislosti s hlavními prvky pracovní smlouvy či pracovního poměru mezi stranami ve lhůtách stanovených v článku 5 směrnice?


title: Věc C-7/09: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 12. listopadu 2009 — Komise Evropských společenství v. Belgické království ( Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2006/86/ES — Požadavky na sledovatelnost, oznamování závažných nežádoucích reakcí a účinků a některé technické požadavky na kódování, zpracování, konzervaci, skladování a distribuci lidských tkání a buněk — Neprovedení ve stanovené lhůtě )

text:
               16.1.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 11/6

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 12. listopadu 2009 — Komise Evropských společenství v. Belgické království
   (Věc C-7/09) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2006/86/ES - Požadavky na sledovatelnost, oznamování závažných nežádoucích reakcí a účinků a některé technické požadavky na kódování, zpracování, konzervaci, skladování a distribuci lidských tkání a buněk - Neprovedení ve stanovené lhůtě“)
   2010/C 11/10
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: C. Cattabriga a J. Sénéchal, zmocněnci)

      Žalované: Belgické království (zástupce: D. Haven, zmocněnec)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Nepřijetí předpisů nezbytných k dosažení souladu se směrnicí Komise 2006/86/ES ze dne 24. října 2006, kterou se provádí směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/23/ES, pokud jde o požadavky na sledovatelnost, oznamování závažných nežádoucích reakcí a účinků a některé technické požadavky na kódování, zpracování, konzervaci, skladování a distribuci lidských tkání a buněk (Úř. věst. L 294, s. 32), nebo jejich nesdělení, ve stanovené lhůtě

      Výrok

               1)

               Belgické království tím, že ve lhůtě stanovené v čl. 11 odst. 1 pododstavci 1 směrnice Komise 2006/86/ES ze dne 24. října 2006, kterou se provádí směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/23/ES, pokud jde o požadavky na sledovatelnost, oznamování závažných nežádoucích reakcí a účinků a některé technické požadavky na kódování, zpracování, konzervaci, skladování a distribuci lidských tkání a buněk, nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu s touto směrnicí, nesplnilo povinnosti, které pro ně z této směrnice vyplývají.

               2)

               Belgickému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 69, 21.3.2009.


title: Věc C-480/06: Žaloba podaná dne 24. listopadu 2006 – Komise Evropských společenství v. Spolková republika Německo

text:
               27.1.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 20/10

         Žaloba podaná dne 24. listopadu 2006 – Komise Evropských společenství v. Spolková republika Německo
   (Věc C-480/06)
   (2007/C 20/14)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: X. Lewis a B. Schima, zmocněnci)

      Žalovaná: Spolková republika Německo
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Spolková republika Německo tím, že Landkreise Rotenburg (Wümme), Harburg, Soltau-Fallingbostel a Stade uzavřely smlouvu o odstraňování odpadu přímo se Stadtreinigung Hamburg a tato smlouva o poskytování služeb nebyla předmětem nabídkového řízení Společenství v otevřeném nebo omezeném nabídkovém řízení, nesplnila své povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 8 ve spojení s hlavami III až VI směrnice Rady 92/50/EHS ze dne 18. června 1992 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na služby (1).

               —

               Spolkové republice Německo se ukládá náhrada nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Čtyři dolnosaské Landkreise (okresy) uzavřely dne 18. prosince 1995 smlouvu o odstraňování odpadu se Stadtreinigung Hamburg, subjektem veřejného práva. Tato smlouva byla uzavřena bez provedení zadávacího řízení a nebyla předmětem nabídkového řízení Společenství.
   Landkreise jsou zadavateli a tato smlouva je písemnou úplatnou smlouvou o poskytování služeb, jež přesahuje prahovou hodnotu relevantní pro použití směrnice 92/50/EHS, a tudíž spadá do působnosti této směrnice.
   Okolnost, že Stadtreinigung Hamburg jako veřejnoprávní subjekt je sama zadavatelem ve smyslu směrnice 92/50/EHS, nemění nic na tom, že předmětná smlouva spadá do působnosti této směrnice: jak Soudní dvůr výslovně uvedl, použijí se směrnice o veřejných zakázkách vždy, pokud zadavatel má v úmyslu uzavřít písemnou úplatnou smlouvu se subjektem od něj formálně odlišným, majícím ve vztahu k zadavateli vlastní rozhodovací pravomoc.
   Nejsou patrné žádné skutečnosti, jež by odůvodňovaly zadání zakázky přímou dohodou ve formě vyjednávacího řízení bez předchozího vyhlášení veřejné zakázky.
   Komise rovněž nemůže souhlasit s názorem spolkové vlády, že na spolupráci mezi místními správními orgány jakožto projev práva na místní samosprávu se, bez ohledu na zvolenou právní formu, právo veřejných zakázek nevztahuje. Právo na místní samosprávu totiž nemůže vést k tomu k tomu, že by místním územně samosprávným celkům bylo umožněno přehlížet ustanovení o zadávání veřejných zakázek. Pokud tyto místní územně samosprávné celky uzavírají smlouvy o poskytování služeb s jinými subjekty, třebaže jsou tyto subjekty rovněž samy zadavateli, podléhají tyto smlouvy právu veřejných zakázek. Německá vláda také nebyla schopna prokázat, že tato smlouva o poskytování služeb mohla být z technických důvodů zadána pouze určitému poskytovateli služeb.
   Z těchto důvodů dochází Komise k závěru, že Spolková republika Německo přímým uzavřením smlouvy na odvoz odpadu bez provedení zadávacího řízení a bez nabídkového řízení Společenství porušila směrnici 92/50/EHS.

      (1)  Úř. věst. L 209, s. 1.


title: Věc C-511/09 P: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 27. října 2011 — Dongguan Nanzha Leco Stationery Mfg. Co., Ltd v. Rada Evropské unie, Evropská komise, IML Industria Meccanica Lombarda Srl ( „Kasační opravný prostředek — Dumping — Dovoz pákových mechanismů pocházejících z Čínské lidové republiky — Nařízení (ES) č. 1136/2006 — Určení dumpingového rozpětí — Srovnání běžné hodnoty a vývozní ceny — Nařízení (ES) č. 384/96 — Článek 2 odst. 7 písm. a) a odst. 10“ )

text:
               17.12.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 370/10

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 27. října 2011 — Dongguan Nanzha Leco Stationery Mfg. Co., Ltd v. Rada Evropské unie, Evropská komise, IML Industria Meccanica Lombarda Srl
   (Věc C-511/09 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Dumping - Dovoz pákových mechanismů pocházejících z Čínské lidové republiky - Nařízení (ES) č. 1136/2006 - Určení dumpingového rozpětí - Srovnání běžné hodnoty a vývozní ceny - Nařízení (ES) č. 384/96 - Článek 2 odst. 7 písm. a) a odst. 10)
   2011/C 370/14
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Dongguan Nanzha Leco Stationery Mfg. Co., Ltd (zástupce: P Bentley QC)

      Další účastníci řízení: Rada Evropské unie (zástupci: J.-P. Hix, B. Driessen, zmocněnci, G. Berrisch, advokát), Evropská komise (zástupci: H. van Vliet a C. Clyne, zmocněnci), IML Industria Meccanica Lombarda Srl (zástupce: R. Bierwagen, advokát)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (sedmého senátu) vydanému dne 23. září 2009 ve věci, Dongguan Nanzha Leco Stationery Mfg. Co., Ltd v. Rada (T-296/06), kterým se zamítá návrh na částečné zrušení nařízení Rady (ES) č. 1136/2006 ze dne 24. července 2006 o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu pákových mechanismů pocházejících z Čínské lidové republiky a o konečném výběru uloženého prozatímního cla (Úř. věst. L 205, s. 1) — Určení dumpingového rozpětí

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnost Dongguan Nanzha Leco Stationery Mfg. Co., Ltd ponese vlastní náklady řízení a ukládá se jí rovněž náhrada nákladů řízení vynaložených Radou Evropské unie a společností IML Industria Meccanica Lombarda Srl.

               3)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 37, 13.2.2010.


title: Věc C-382/05: Žaloba podaná dne  20. října 2005  Komisí Evropských společenství proti Italské republice

text:
               28.1.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/4

         Žaloba podaná dne 20. října 2005 Komisí Evropských společenství proti Italské republice
   (Věc C-382/05)
   (2006/C 22/07)
   Jednací jazyk: italština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 20. října 2005 žaloba směřující proti Italské republice podaná Komisí Evropských společenství zastoupenou A. Aresu a X. Levisem, jako zmocněnci.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               určil, že Italská republika nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají ze směrnice Rady 92/50/EHS (1) ze dne 18. června 1992 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na služby a zejména jejích článků 11, 15 a 17 tím, že Presidenza del Consiglio dei Ministri (kancelář předsedy vlády) – Dipartimento per la protezione civile (Ministerstvo civilní ochrany) – Ufficio del Commissario delegato per l'emergenza rifiuti e la tutela delle acque in Sicilia zahájily řízení o zadání veřejné zakázky na použití části komunálního odpadu zbývající vedle tříděného odpadu v obcích v regionu Sicílie a uzavřelo smlouvy bez postupu uvedeného ve výše uvedené směrnici, zejména bez zveřejnění vyhlášení zakázky v Úředním věstníku Evropské unie;

               2.

               uložil Italské republice náhradu nákladů řízení.

         Návrhová žádání a hlavní argumenty:
   Podle Komise přezkum dokumentů souvisejících se zadáním dotčené zakázky vedl k závěru, že zakázky musí být hodnoceny jako veřejné zakázky na služby, náležející do působnosti směrnice 92/50/EHS.
   Z toho vyplývá, že tyto zakázky měly být přiděleny v souladu s pravidly o zveřejnění a účasti stanovenými v hlavě III a IV této směrnice a zejména, po zveřejnění vyhlášení zakázky v Úředním věstníku Evropské unie, jak je stanoveno v článcích 15 a 17 směrnice, a v souladu s postupem uvedeným v článku 11.
   V projednávané věci nemůže být vyhlášení zakázky zveřejněné jménem Commissario delegato považováno za dostatečné pro splnění povinnosti zveřejnění stanovené ve výše uvedených ustanoveních. Nejenže vzor použitý při zveřejnění odkazuje na řízení o „předběžných informacích“, a nikoliv na uzavření smlouvy, ale především jsou informace uvedené ve výzvě zjevně nedostatečné ve srovnání s informacemi, které musí být uvedeny v souladu se vzorem vyhlášení zakázky uvedeným v příloze ke směrnici 92/50/EHS, naposledy změněné směrnicí 2001/78/EHS.

      (1)  Úř. věst. L 209, 24.7.1992, s. 1.


title: Věc T-520/09: Žaloba podaná dne 24. prosince 2009 — TF1 a další v. Komise

text:
               27.3.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 80/30

         Žaloba podaná dne 24. prosince 2009 — TF1 a další v. Komise
   (Věc T-520/09)
   2010/C 80/51
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Télévision française 1 (TF1) (Boulogne Billancourt, Francie), Métropole télévision (M6) (Neuilly-sur-Seine, Francie), Canal + SA (Issy-Les-Moulineaux, Francie) (zástupci: J.-P. Hordies a C. Smits, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhové žádání žalobkyň

               —

               zrušit rozhodnutí Evropské komise ze dne 1. září 2009 ve věci Státní podpora C 27/09 (ex N 34/A/09 & N 34/B/09) — Rozpočtová podpora ve prospěch France Télévisions (2010–2012) v části, ve které měla Komise za to, že oznámená rozpočtová podpora ve výši 450 milionů eur poskytnutá France Télévisions za rok 2009 je slučitelná se Smlouvou o ES na základě jejího čl. 86 odst. 2;

               —

               uložit Komisi, aby zahájila ohledně podpory formální vyšetřovací řízení, stanovené v čl. 108 odst. 2 SFEU;

               —

               uložit Komisi náhradu veškerých nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Projednávaná žaloba směřuje ke zrušení rozhodnutí K(2009) 6693 konečné ze dne 1. září 2009, přijatého Komisí po skončení řízení stanoveného v čl. 88 odst. 3 ES (nyní článek 108 SFEU), ve kterém Komise považovala rozpočtovou podporu v maximální výši 450 milionů eur poskytnutou France Télévisions za rok 2009 za slučitelnou se společným trhem. Žalobkyně v tomto kontextu požadují zahájení formálního vyšetřovacího řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU.
   Na podporu svého návrhu žalobkyně uplatňují jediný žalobní důvod vycházející z toho, že existovaly vážné obtíže, při kterých byla Komise povinna zahájit formální vyšetřovací řízení stanovené v čl. 88 odst. 2 ES (nyní čl. 108 odst. 2 SFEU) a vyzvat zúčastněné strany k předání svých vyjádření.
   Žalobkyně uplatňují existenci náznaků vážných obtíží vyplývajících jednak z okolností předběžného vyšetřovacího řízení, a dále z obsahu napadeného rozhodnutí.
   Nadměrná délka trvání předběžného vyšetřovacího řízení, průběh řízení a rozsah sporné subvence mohou být projevem existence náznaků vážných obtíží vyplývajících z okolností předběžného vyšetřovacího řízení.
   Existence náznaků vážných obtíží, vyplývajících z obsahu napadeného rozhodnutí, spočívá na dvou poznatcích. Vyplývá jednak z nedostatečné úrovně informovanosti, či dokonce z nepřesných informací, které měla Komise k dispozici v okamžiku přijetí napadeného rozhodnutí, a dále ze skutečnosti, že Komise nemohla dojít k závěru o slučitelnosti podpory bez hlubší analýzy, s ohledem na strukturální rizika přeplacení v projednávaném případě.


title: Věc C-235/15: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 23. září 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Curtea de Apel Constanţa – Rumunsko) – Maria Bosneaga v. Instituția Prefectului – județul Constanța – Serviciul Public Comunitar Regim Permise de Conducere și Înmatriculare a Vehiculelor

text:
               19.12.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 475/14

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 23. září 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Curtea de Apel Constanţa – Rumunsko) – Maria Bosneaga v. Instituția Prefectului – județul Constanța – Serviciul Public Comunitar Regim Permise de Conducere și Înmatriculare a Vehiculelor
   (Věc C-235/15) (1)

   (2016/C 475/22)
   Jednací jazyk: rumunština
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 270, 17.8.2015.


title: Věc T-595/11 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 24. listopadu 2011 A proti rozsudku vydanému dne 14. září 2011 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-12/09, A v. Komise

text:
               18.2.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 49/25

         Kasační opravný prostředek podaný dne 24. listopadu 2011 A proti rozsudku vydanému dne 14. září 2011 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-12/09, A v. Komise
   (Věc T-595/11 P)
   2012/C 49/46
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: A (Port-Vendres, Francie) (zástupci: B. Cambier, A. Paternostre a L. Levi, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

   Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatel) žádá:

               —

               zrušit rozsudek Soudu pro veřejnou službu Evropské unie ze den 14. září 2011 ve věci F-12/09;

               —

               vyhovět návrhům podaným navrhovatelem v prvním stupni v souladu s tím

                           —

                           zrušit rozhodnutí, kterými Evropská komise zamítá vyplacení odškodnění navrhovateli, dlužného na základě článku 73 služebního řádu a uložit jí, aby navrhovateli neprodleně vyplatila odškodnění podle článku 73 služebního řádu jakož i další odškodnění podle obecných právních zásad ve výši rozdílu mezi výší skutečně vzniklé škody a odškodněním podle článku 73 služebního řádu;

                           —

                           uložit Komisi, aby navrhovateli zaplatila úroky z prodlení počínaje od prosince 2004 — okamžiku, k němuž měla být nemoc uznána jako nemoc z povolání, výše vzniklé škody a trvalá povaha jeho zdravotního stavu;

                           —

                           uložit Evropské komisi zaplatit navrhovateli jakoukoli částku, která se Soudu jeví jako přiměřená k vyrovnání nemateriální újmy, která navrhovateli vznikla na základě četných porušení povinností a pravidel, kterých se dopustily útvary Evropské komise při provádění zdravotního řízení týkajícího se navrhovatele;

                           —

                           uložit žalované náhradu nákladů řízení v obou stupních.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Na podporu kasačního opravného prostředku předkládá navrhovatel tři důvody kasačního opravného prostředku.

               1)

               První důvod kasačního opravného prostředku vychází z porušení zásady dodržení přiměřené doby trvání řízení, povinnosti péče a zásady legitimního očekávání jakož i zkreslení skutečností vyplývajících ze spisu.

               2)

               Druhý důvod kasačního opravného prostředku vychází z porušení práva na úplnou náhradu vzniklé újmy.

               3)

               Třetí důvod kasačního opravného prostředku vychází z porušení článku 73 a 90 Služebního řádu úředníků Evropské unie, zásad řádné správy a hospodárnosti řízení, zákazu zpětného účinku, zásady hierarchie norem a pojmu konsolidace jakož i zkreslování skutkových okolností a tvrzení žalobce.


title: Věc C-645/15: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 24. listopadu 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bayerischer Verwaltungsgerichtshof – Německo) – Bund Naturschutz in Bayern e.V., Harald Wilde v. Freistaat Bayern „Řízení o předběžné otázce — Životní prostředí — Posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí — Směrnice 2011/92/EU — Záměr podléhající posouzení — Bod 7 přílohy I — Evropská dohoda o hlavních silnicích s mezinárodním provozem (AGR) — Rozšíření čtyřproudé silnice v délce kratší než 10 km“

text:
               30.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 30/13

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 24. listopadu 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bayerischer Verwaltungsgerichtshof – Německo) – Bund Naturschutz in Bayern e.V., Harald Wilde v. Freistaat Bayern
   (Věc C-645/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Životní prostředí - Posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí - Směrnice 2011/92/EU - Záměr podléhající posouzení - Bod 7 přílohy I - Evropská dohoda o hlavních silnicích s mezinárodním provozem (AGR) - Rozšíření čtyřproudé silnice v délce kratší než 10 km“)
   (2017/C 030/14)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bayerischer Verwaltungsgerichtshof

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Bund Naturschutz in Bayern e.V., Harald Wilde

      Žalovaná: Freistaat Bayern

      za přítomnosti: Stadt Nürnberg

      Výrok

               1)

               Přílohu I bod 7 písm. c) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/92/EU ze dne 13. prosince 2011 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí nelze vykládat v tom smyslu, že se toto ustanovení vztahuje na záměr úpravy silnice, který – třebaže se jako ve věci původním řízení týká úseku s délkou kratší než 10 km – spočívá v rozšíření nebo úpravě již existující čtyřproudé nebo víceproudé silnice.

               2)

               Příloha I bod 7 písm. b) směrnice 2011/92 musí být vykládána v tom smyslu, že „rychlostními silnicemi“ ve smyslu tohoto ustanovení jsou silnice, jejichž technické parametry jsou obsaženy v definici uvedené v příloze II bodě II.3 Evropské dohody o hlavních silnicích s mezinárodním provozem (AGR), podepsané v Ženevě dne 15. listopadu 1975, i když tyto silnice nejsou součástí hlavních silnic s mezinárodním provozem upravené v této dohodě nebo se nacházejí v městské oblasti.

               3)

               Pojem „výstavba“ ve smyslu přílohy I bodu 7 písm. b) směrnice 2011/92 musí být vykládán tak, že se týká provedení dříve neexistujících děl nebo změny, ve fyzickém smyslu, děl dříve existujících. Pro posouzení, zda taková změna může být považována z hlediska svého rozsahu a svých vlastností za rovnocennou takové výstavbě, předkládajícímu soudu přísluší, aby zohlednil všechny parametry dotčeného díla, a nikoli pouze jeho délku nebo zachování jeho původní trasy.

      (1)  Úř. věst. C 90, 7.3.2016.


title: Věc F-52/15: Žaloba podaná dne 7. dubna 2015 – ZZ v. Komise

text:
               8.6.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 190/38

         Žaloba podaná dne 7. dubna 2015 – ZZ v. Komise
   (Věc F-52/15)
   (2015/C 190/46)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupci: S. Rodrigues a A. Blot, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí Komise, kterým byla zamítnuta žádost žalobce o prodloužení služby a tím potvrzen jeho povinný odchod do důchodu k 31. říjnu 2014, a návrh na náhradu údajně utrpěné majetkové újmy společně s úroky a zaplacení symbolické částky jedno euro jako náhradu údajné nemajetkové újmy.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               Zrušit rozhodnutí OOJ ze dne 25. června 2014, kterým byla zamítnuta žádost žalobce o prodloužení služby a tím potvrzen jeho povinný odchod do důchodu k 31. říjnu 2014;

               —

               v případě potřeby zrušit rozhodnutí o zamítnutí jeho stížnosti ze dne 10. prosince 2014, které bylo žalobci doručeno dne 29. prosince 2014;

               —

               nahradit majetkovou újmu, která byla žalobci způsobena v důsledku napadených rozhodnutí;

               —

               přiznat žalobci symbolickou částku jedno euro jako náhradu nemajetkové újmy;

               —

               uložit žalované náhradu veškerých nákladů řízení.


title: Věc T-675/15: Žaloba podaná dne 20. listopadu 2015 – Shanxi Taigang Stainless Steel v. Komise

text:
               1.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/65

         Žaloba podaná dne 20. listopadu 2015 – Shanxi Taigang Stainless Steel v. Komise
   (Věc T-675/15)
   (2016/C 038/88)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Shanxi Taigang Stainless Steel Co. Ltd (Tchaj-jüan, Čína) (zástupci: F. Carlin, barrister, a N. Niejahr, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil prováděcí nařízení Komise (EU) 2015/1429 ze dne 26. srpna 2015 o uložení konečného antidumpingového cla na dovoz plochých za studena válcovaných výrobků z korozivzdorné oceli pocházejících z Čínské lidové republiky a Tchaj-wanu (Úř. věst. L 224, s. 10) v rozsahu, v němž zavádí antidumpingové clo na dovozy žalobkyně a s konečnou platností vybírá prozatímní clo uložené na tyto dovozy, a

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vychází ze skutečnosti, že Komise porušila čl. 2 odst. 7 druhý pododstavec nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 (1) (dále jen „základní nařízení“) tím, že Spojené státy americké (dále jen „Spojené státy“) v projednávaném případě označila a vybrala jako vhodnou srovnatelnou zemi. Tato volba spočívala na chybném výkladu a použití výše uvedeného ustanovení a na zjevně nesprávných posouzeních skutečností. Podpůrně tvrdí, že se Komise zjevně dopustila chybného použití čl. 2 odst. 7 písm. a) základního nařízení tím, že neprovedla některé požadované opravy běžné hodnoty, třebaže zvolila Spojené státy jako srovnatelnou zemi.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází ze skutečnosti, že Komise porušila čl. 2 odst. 10 základního nařízení tím, že neprovedla úpravu nákladů amerického exportujícího výrobce na vnitrostátní dopravu požadovanou v bodě k) tohoto ustanovení.

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází ze skutečnosti, že Komise porušila čl. 3 odst. 2, 6 a 7 základního nařízení. Její analýza některých faktorů újmy a příčinné souvislosti je stižena zjevně nesprávnými posouzeními skutečností nebo není v souladu s její povinností posuzovat informace pečlivě a nestranně.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (Úř. věst. L 343, s. 51).


title: Věc T-264/04: Žaloba podaná dne 30. června 2004 World Wide Fund of Nature European Policy Programme proti Radě Evropské unie

text:
               23.10.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 262/30

         Žaloba podaná dne 30. června 2004 World Wide Fund of Nature European Policy Programme proti Radě Evropské unie
   (Věc T-264/04)
   (2004/C 262/58)
   Jednací jazyk: angličtina
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 30. června 2004 žaloba podaná proti Radě Evropské unie World Wide Fund of Nature European Policy Programme, Brusel, Belgie, zastoupeným R. Haynesovou, Barristerkou.
   Žalobce navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil napadnuté rozhodnutí Rady ze dne 30. dubna 2004 ohledně odepření zpřístupnění dokumentu označeného v žalobcově žádosti jako relevantní.

         Žalobní důvody a hlavní tvrzení
   Dopisem ze dne 23. února 2004 žádal žalobce Radu v souladu s článkem 6 nařízení 1049/2001 (1)
      Úř. věst. L 145, 31.05.2001, s. 43–48 o informace týkající se bodu nazvaného „WTO-udržitelnost a obchod po Cancúnu“ z programu jednání setkání představitelů výboru „pro článek 133 Smlouvy o ES“, konaného dne 19. prosince 2003. Dopisem ze dne 17. března 2004 uvedla Rada, že v souvislosti s jeho žádostí našla nótu Komise týkající se širokého okruhu otázek ve vztahu k postupu po konferenci v Cancúnu, kterou však odmítla zpřístupnit z důvodu, že takové zpřístupnění by mohlo ohrozit obchodní zájmy Evropské unie a poškodit hospodářské vztahy se třetími zeměmi. Dále informovala žalobce, že z jednání představitelů výboru nebyl pořizován zápis.
   Žalobce podal dne 5. dubna 2004 potvrzující žádost v souladu s čl. 7 odst. 2 nařízení 1049/2001. Napadeným rozhodnutím opakovala Rada své odmítnutí z důvodů, které již uvedla.
   Na podporu své žádosti o zrušení napadnutého rozhodnutí žalobce uvádí, že Rada chybovala v posouzení citlivosti relevantních informací, neuvedla přiměřené důvody odepření přístupu a neuplatnila řádně princip proporcionality tím, že neumožnila částečné zpřístupnění.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise.


title: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 30. září 2004 ve věci T-313/02, David Meca-Medina, Igor Majcen proti Komisi Evropských společenství (Hospodářská soutěž — Volný pohyb služeb — Antidopingová úprava přijatá Mezinárodním olympijským výborem (MOV) — Úprava čistě sportovní povahy)

text:
               4.12.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 300/39

      ROZSUDEK SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 30. září 2004
   ve věci T-313/02, David Meca-Medina, Igor Majcen proti Komisi Evropských společenství (1)

   (Hospodářská soutěž - Volný pohyb služeb - Antidopingová úprava přijatá Mezinárodním olympijským výborem (MOV) - Úprava čistě sportovní povahy)
   (2004/C 300/76)
   Jednací jazyk: francouzština
   Ve věci T-313/02, David Meca-Medina, s bydlištěm v Barceloně (Španělsko) a Igor Majcen, s bydlištěm v Ljubljaně (Slovinsko), zastoupení J.-L. Dupontem, advokátem, proti Komisi Evropských společenství (zmocněnci: O. Beynetová a A. Bouquet, s adresou pro účely doručování v Lucemburku), podporované Finskou republikou, (zmocněnkyně: T. Pynnä, s adresou pro účely doručování v Lucemburku), jejímž předmětem je návrh na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 1. srpna 2002, kterým byla zamítnuta stížnost podaná žalobci proti Mezinárodnímu olympijskému výboru (MOV), kterou se domáhali určení neslučitelnosti některých správních ustanovení přijatých Mezinárodním olympijským výborem a prováděných Mezinárodní plaveckou federací (FINA), jakož i některých jednání týkajících se kontroly dopingu, s pravidly Společenství v oblasti hodpodářské soutěže a volného pohybu služeb (věc COMP/38158 – Meca-Medina a Majcen v. MOV), Soud (čtvrtý senát), ve složení H. Legal, předseda, V. Tiili a M. Vilaras, soudci; vedoucí soudní kanceláře: J. Palacio González, vrchní rada, vydal dne 30. září 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Žalobci ponesou své náklady, jakož i náklady vzniklé Komisi.

               3)

               Finská republika ponese své náklady.

      (1)  Úř. věst. C 305, 7.12.2002.


title: Věc T-134/10: Žaloba podaná dne 19. března 2010 — FESI v. Rada

text:
               5.6.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 148/36

         Žaloba podaná dne 19. března 2010 — FESI v. Rada
   (Věc T-134/10)
   2010/C 148/62
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Fédération européenne de l’industrie du sport (FESI) (Brusel, Belgie) (zástupci: E. Vermulst a Y. Van Gerven, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit prováděcí nařízení Rady (EU) č. 1294/2009 ze dne 22. prosince 2009 o uložení konečného antidumpingového cla na dovoz některé obuvi se svrškem z usně pocházející z Vietnamu a Čínské lidové republiky rozšířeného na dovoz některé obuvi se svrškem z usně zasílané ze zvláštní administrativní oblasti ČLR Macao bez ohledu na to, zda je u něj deklarován původ ze zvláštní administrativní oblasti ČLR Macao, na základě přezkumu před pozbytím platnosti podle čl. 11 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 384/96 (1) v plném rozsahu nebo podpůrně v rozsahu, v němž se týká žalobce a jeho členů, a zejména jeho čtyř členů vybraných jako reprezentativní vzorek (Adidas AG, Nike European Operations BV, Puma AG a Timberland Europe BV);

               —

               uložit Radě, aby zveřejnila údaje o výrobě týkající se každého výrobce Unie vybraného jako reprezentativní vzorek, které byly základem reprezentativního vzorku při přezkumném šetření, jakož i údaje o zaměstnanosti týkající se každého výrobce Unie vybraného jako reprezentativní vzorek;

               —

               uložit Radě náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu svých tvrzení žalobce uplatňuje sedm žalobních důvodů.
   Zaprvé tvrdí, že Rada tím, že nepožádala výrobce Evropské unie, kteří podali stížnost, aby vyplnili žádosti pro výběr vzorku, nesprávně použila čl. 17 odst. 1 základního nařízení (2), dopustila se zjevně nesprávného posouzení a porušila práva na obhajobu a zásadu zákazu diskriminace. Žalobce konkrétně tvrdí, že orgány Evropské unie nepožádaly výrobce Evropské unie, kteří podali stížnost, aby vyplnili žádosti pro výběr vzorku, a tudíž reprezentativní vzorek výrobců EU byl vybrán při neexistenci požadovaných údajů, na základě omezených a neověřitelných údajů poskytnutých stěžovateli. Žalobce tvrdí, že v důsledku toho orgány EU nemohly ověřit adekvátnost vybraného vzorku. Dále tvrdí, že orgány EU zacházely s dotyčnými subjekty, které se nacházely ve srovnatelných situacích, odlišně bez jakéhokoliv objektivního důvodu a porušily základní zásadu zákazu diskriminace.
   Zadruhé žalobce tvrdí, že při výběru reprezentativního vzorku výrobců EU se Rada dopustila zjevně nesprávného posouzení a porušila čl. 17 odst. 1 základního nařízení. Uvádí, že reprezentativní vzorek výrobců EU nepředstavoval největší reprezentativní objem výroby nebo prodeje, který mohl být ve stanovené lhůtě přiměřeně přezkoumán ve smyslu čl. 17 odst. 1 základního nařízení a že vzorek byl převážně vybrán na základě kritérií, která nejsou v tomto ustanovení stanovena.
   Zatřetí žalobce tvrdí, že Rada porušila čl. 6 odst. 10 Dohody Světové obchodní organizace o antidumpingu tím, že nepoužila čl. 17 odst. 1 základního nařízení v souladu s touto dohodou. Rada nestanovila vzorek výrobců EU, který by představoval největší procento objemu výroby nebo prodeje, jak je požadováno čl. 6 odst. 10 Dohody Světové obchodní organizace o antidumpingu.
   Začtvrté žalobce tvrdí, že při určení pravděpodobnosti přetrvání újmy Rada porušila čl. 3 odst. l, čl. 3 odst. 2, čl. 3 odst. 5 a čl. 11 odst. 2 základního nařízení a dopustila se zjevně nesprávného posouzení skutkových okolností. Podle názoru žalobce Rada nesprávně při neexistenci opatření stanovila pravděpodobnost přetrvání újmy na základě zjištění o přetrvání újmy během období přezkumného šetření („OPŠ“) průmyslu EU, které je založeno na makroekonomických údajích, jež zahrnovaly údaje o výrobcích, kteří nejsou součástí průmyslu EU a na základě neověřených údajů. Navíc mikroekonomičtí ukazatelé byli hodnoceni na základě údajů o nereprezentativním vzorku výrobců EU.
   Zapáté žalobce tvrdí, že uplatněním důvěrného zacházení co se týče totožnosti výrobců EU, kteří podali stížnost, Rada porušila čl. 19 odst. 1 základního nařízení a porušila práva na obhajobu, neboť uplatnila důvěrné zacházení bez oprávněného důvodu a bez toho, aniž by řádně přezkoumala žádost o důvěrné zacházení.
   Zašesté tvrdí, že zavedením systému týkajícího se kontrolního čísla výrobku („KČV“) pro klasifikaci dotčeného výrobku Rada porušila čl. 2 odst. 10 a čl. 3 odst. 2 základního nařízení a zásadu řádné péče a řádné správy. Žalobce se domnívá, že použitý systém týkající se KČV a nová klasifikace některých kategorií obuvi uprostřed šetření zabránilo spravedlivému srovnání mezi běžnou hodnotou a vývozní cenou. Mimoto podle žalobce tato okolnost rovněž zabránila objektivnímu přezkoumání jak objemu dumpingového dovozu tak účinkům dumpingového dovozu na ceny podobných výrobků na domácím trhu, jakož i následného dopadu tohoto dovozu na domácí výrobce těchto výrobků. Krom toho žalobce rovněž tvrdí, že Rada náležitě a nestranně nepřezkoumala všechny relevantní skutečnosti a opodstatněné důvody pro změnu systému týkajícího se KČV, jak navrhoval žalobce.
   Konečně žalobce tvrdí, že při výběru referenční země Rada porušila zásadu řádné péče a řádné správy, dopustila se zjevně nesprávného posouzení skutkových okolností a porušila čl. 2 odst. 7 základního nařízení. Žalobce se domnívá, že se Rada dopustila závažných procesních pochybení tím, že vybrala Brazílii jako referenční zemi, neboť tento výběr nebyl v tomto případě proveden adekvátním a přiměřeným způsobem.

      (1)  Úř. věst. 2009 L 352, s. 1.

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (Úř. věst. 1996 L 56, s. 1).


title: Věc T-96/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 24. ledna 2017 – Solenis Technologies v. EUIPO (STRONG BONDS. TRUSTED SOLUTIONS.) „Ochranná známka Evropské unie — Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie STRONG BONDS. TRUSTED SOLUTIONS. — Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b) a odst. 2 nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               6.3.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 70/19

         Rozsudek Tribunálu ze dne 24. ledna 2017 – Solenis Technologies v. EUIPO (STRONG BONDS. TRUSTED SOLUTIONS.)
   (Věc T-96/16) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie STRONG BONDS. TRUSTED SOLUTIONS. - Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) a odst. 2 nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2017/C 070/27)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Solenis Technologies LP (Wilmington, Spojené státy) (zástupkyně: A. Sanz Cerralbo, advokátka)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: M. Fischer a A. Kusturovic, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 3. prosince 2015 (věc R 613/2015-2) týkajícímu se přihlášky k zápisu slovního označení STRONG BONDS. TRUSTED SOLUTIONS. jako ochranné známky Evropské unie

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Solenis Technologies LP se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 156, 2.5.2016.


title: Věc C-583/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) dne 13. prosince 2010 — Spojené státy americké v. Christine Nolan

text:
               19.3.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 89/4

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) dne 13. prosince 2010 — Spojené státy americké v. Christine Nolan
   (Věc C-583/10)
   2011/C 89/08
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: Spojené státy americké

      Odpůrkyně: Christine Nolan

      Předběžná otázka

   Vzniká povinnost zaměstnavatele projednat hromadné propouštění podle směrnice 98/59/ES (1), (i) když navrhuje, avšak zatím neučinil strategické obchodní nebo provozní rozhodnutí, které pravděpodobně nebo nevyhnutelně povede k hromadnému propouštění, nebo (ii) pouze tehdy, až bylo toto rozhodnutí skutečně učiněno, a zaměstnavatel tedy navrhuje následné propouštění?

      (1)  Směrnice Rady 98/59/ES ze dne 20. července 1998 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se hromadného propouštění (Úř. věst. L 225, s. 16; Zvl. vyd. 05/03, s. 327).


title: Věc C-446/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Maďarsko) dne 18. srpna 2015 – Signum Alfa Sped Kft. v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Kiemelt Adó- és Vám Főigazgatóság

text:
               16.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 381/15

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Maďarsko) dne 18. srpna 2015 – Signum Alfa Sped Kft. v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Kiemelt Adó- és Vám Főigazgatóság
   (Věc C-446/15)
   (2015/C 381/18)
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Signum Alfa Sped Kft.

      Žalovaná: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Kiemelt Adó- és Vám Főigazgatóság

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba vykládat ustanovení směrnice 2006/112 (1) týkající se odpočtu DPH v tom smyslu, že daňový orgán může obecně vyžadovat, aby osoba povinná k dani, která chce uplatnit nárok na odpočet DPH, za tím účelem, aby daňový orgán nepovažoval hospodářské plnění za fiktivní, ověřovala, zda má vystavitel faktury za služby, pro které chce uplatnit nárok na odpočet, k dispozici osobní a věcné prostředky nezbytné pro poskytování dotčené služby jak v okamžiku jejího poskytnutí, tak v okamžiku ověření a zda splnil své povinnosti ohledně podání daňového přiznání a úhrady DPH, nebo aby měla vedle faktury k dispozici další dokumenty týkající se hospodářského plnění a bez formálních vad? Je třeba vyžadovat, aby vystavitel faktury uskutečňoval svoji hospodářskou činnost bez jakékoli nesrovnalosti, a to nejen v okamžiku právního jednání, na němž se zakládá nárok na odpočet DPH, nýbrž také v okamžiku daňové kontroly?

               2)

               Je třeba v případě, že daňový orgán s ohledem na okolnosti popsané v první otázce prohlásí, že ačkoli se hospodářské plnění uskutečnilo, obsah faktury je nevěrohodný, protože se toto plnění neuskutečnilo mezi stranami uvedenými na faktuře, vyžadovat, aby daňový orgán, se zřetelem k tomu, že na něm obecně spočívá důkazní břemeno, rovněž zjistil, které subjekty uskutečnily v takovém případě právní jednání a který subjekt vystavil fakturu, nebo může daňový orgán odmítnout přiznat nárok na odpočet, který chce uplatnit osoba povinná k dani, a to bez přesvědčivého důkazu uvedených skutkových okolností, bez údajů nebo okolností, které naznačují jméno třetí osoby nebo jí zastávanou roli, nýbrž pouze na základě toho, co v tomto ohledu prohlásí samotný daňový orgán?

               3)

               Je třeba vykládat ustanovení směrnice 2006/112 týkající se odpočtu DPH v tom smyslu, že daňový orgán, ačkoli nezpochybňuje uskutečnění hospodářského plnění uvedeného na faktuře a tato faktura formálně vyhovuje zákonným požadavkům, může odmítnout přiznat nárok na odpočet DPH, aniž provede přezkum náležité péče – prakticky na základě objektivní odpovědnosti – z toho důvodu, že jelikož se hospodářské plnění neuskutečnilo mezi stranami uvedenými na faktuře, nevěrohodnost obsahu faktury vylučuje z povahy věci přezkum náležité péče, nebo je daňový orgán, který odmítl přiznat nárok na odpočet, za takových okolností rovněž povinen prokázat, že osoba povinná k dani, která chce uplatnit nárok na odpočet, věděla o protiprávním jednání – směřujícím případně k daňovému úniku – podniku, s nímž udržovala smluvní vztah, nebo že byla dokonce zapojena do takového protiprávního jednání?

               4)

               Je v případě kladné odpovědi na předcházející otázku s ustanoveními směrnice 2006/112 týkajícími se odpočtu DPH a se zásadami daňové neutrality, právní jistoty a proporcionality, zakotvenými Soudním dvorem Evropské unie v jeho judikatuře, slučitelný takový výklad předpisu, podle něhož náležitá péče příjemce faktury může být zkoumána pouze tehdy, pokud lze prokázat, že se uskutečnilo plnění mezi stranami, tedy zda se hospodářské plnění uskutečnilo mezi stranami způsobem určeným na faktuře, a existují pouze nesprávnosti jiného druhu, například formální vady, zejména se zřetelem k tomu, že vnitrostátní daňová právní úprava obsahuje ustanovení týkající se faktur s formálními vadami a faktur vystavených, aniž došlo k hospodářskému plnění?

      (1)  Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. 347, s. 1).


title: Věc T-107/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 19. listopadu 2015 – Řecko v. Komise „EZOZF — Záruční sekce — EZZF a EZFRV — Výdaje vyloučené z financování — Nařízení (ES) č. 1782/2003 — Režim nároků ze systému jednotných plateb — vnitrostátní rezerva — Kritéria pro přiznání — Riziko pro fond — Podmíněnost“

text:
               18.1.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 16/29

         Rozsudek Tribunálu ze dne 19. listopadu 2015 – Řecko v. Komise
   (Věc T-107/14) (1)

   („EZOZF - Záruční sekce - EZZF a EZFRV - Výdaje vyloučené z financování - Nařízení (ES) č. 1782/2003 - Režim nároků ze systému jednotných plateb - vnitrostátní rezerva - Kritéria pro přiznání - Riziko pro fond - Podmíněnost“)
   (2016/C 016/35)
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Řecká republika (zástupci: původně I. Chalkias, E. Leftheriotou a A. Vasilopoulou, poté M. Kanellopoulos, E. Leftheriotou a A. Vasilopoulou, zmocněnci)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: P. Rossi a D. Triantafyllou, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení prováděcího rozhodnutí Komise 2013/763/EU ze dne 12. prosince 2013, kterým se z financování Evropskou unií vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF), v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) (Úř. věst. L 338, s. 81), v rozsahu, v němž se týká Řecké republiky

      Výrok rozsudku

               1)

               Prováděcí rozhodnutí Komise 2013/763/EU ze dne 12. prosince 2013, kterým se z financování Evropskou unií vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF), v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV), se zrušuje v rozsahu, v němž ukládá Řecké republice paušální opravu týkající se přiznání nároků z vnitrostátní rezervy a v němž Evropská komise ukládá Řecké republice finanční opravu za rok 2008, týkající se podmíněnosti.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 129, 28.4.2014.


title: Věc T-508/15: Žaloba podaná dne 2. září 2015 – Litevská republika v. Evropská komise

text:
               9.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 371/29

         Žaloba podaná dne 2. září 2015 – Litevská republika v. Evropská komise
   (Věc T-508/15)
   (2015/C 371/32)
   Jednací jazyk: litevština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Litevská republika (zástupci: D. Kriaučiūnas, R. Krasuckaitė, M. Palionis a A. Petrauskaitė, zmocněnci)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil prováděcí rozhodnutí Komise (EU) 2015/1119 ze dne 22. června 2015, kterým se z financování Evropskou unií vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV), v rozsahu, v němž je určeno Litevské republice a vztahuje se k systému předčasného odchodu do důchodu v rámci produkce zemědělských komodit (rozpočtová položka: 6711);

               —

               uložil Evropské komise náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně jeden žalobní důvod vycházejí z porušení unijního práva:
   Komise tím, že přijala napadené rozhodnutí, porušila čl. 52 odst. 2 nařízení (EU) č. 1306/2013 (1) ve spojení se zásadou proporcionality, jelikož:

               (1)

               Komise, aniž náležitě zohlednila povahu porušení pravidel a finanční újmu způsobenou Unii, použila paušální opravu, i když informace poskytnuté na základě následných ověření všech žádostí, jež provedla Litva vhodným a přiměřeným způsobem, umožnily s přesností určit finanční újmu skutečně vzniklou Evropské unii. Vláda Litevské republiky tvrdí, že následná ověření provedená litevskými orgány jsou vhodným prostředkem k určení skutečné finanční újmy, protože:

                           —

                           kritéria zvolená pro ověřování jsou v souladu s koncepcí produkce zemědělských komodit;

                           —

                           Komise nesprávně propojila koncepci zemědělské produkce komodit s koncepcí částečně soběstačných hospodářství;

                           —

                           Komise nevzala v úvahu cíle Litevské republiky a opatření, která byla jasně stanovena v programových dokumentech pro rozvoj venkova.

               (2)

               V každém případě Komise nesprávně uplatnila nadměrnou finanční opravu ve výši 5 %, neboť tato oprava se má použít pouze, pokud je riziko ztráty pro rozpočet EU významné, přičemž ověření provedená a informace předložené ze strany Litevské republiky prokazují, že by mohlo vzniknout jen malé finanční riziko pro rozpočet EU.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1306/2013 ze dne 17. prosince 2013 o financování, řízení a sledování společné zemědělské politiky a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 352/78, (ES) č. 165/94, (ES) č. 2799/98, (ES) č. 814/2000, (ES) č. 1290/2005 a (ES) č. 485/2008 (Úř. věst. L 347, s. 549).