title: Věc C-191/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Supreme Court (Irsko) dne 16. března 2018 – KN v. Minister for Justice and Equality

text:
               4.6.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 190/9

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Supreme Court (Irsko) dne 16. března 2018 – KN v. Minister for Justice and Equality
   (Věc C-191/18)
   (2018/C 190/12)
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   Supreme Court

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: KN

      Další účastník řízení: Minister for Justice and Equality

      Předběžné otázky

               1.

               S ohledem na:

                           a)

                           zaslání oznámení Spojeného království podle článku 50 SEU;

                           b)

                           nejistotu, pokud jde o ujednání, která budou mezi Evropskou unií a Spojeným královstvím upravovat vztahy po vystoupení Spojeného království; a

                           c)

                           z toho plynoucí nejistotu, pokud jde o otázku, do jaké míry bude mít KN v praxi práva podle Smluv, Listiny či příslušných právních předpisů, pokud bude předán do Spojeného království a zůstane tam uvězněn i po vystoupení Spojeného království z Evropské unie,

                     vyžaduje unijní právo, aby dožádaný členský stát odmítl předat do Spojeného království osobu, na kterou je vydán evropský zatýkací rozkaz, jestliže předání jinak vyžadují vnitrostátní právní předpisy tohoto členského státu,

                           i)

                           ve všech případech?

                           ii)

                           v některých případech s ohledem na zvláštní okolnosti případu?

                           iii)

                           v žádném případě?

               2.

               V případě kladné odpovědi otázku 1 bod ii), jaká jsou kritéria či aspekty, které musí soud v dožádaném členském státě posoudit, aby určil, kdy k předání nesmí dojít?

               3.

               Je soud dožádaného členského státu v souvislosti s otázkou 2 povinen odložit přijetí pravomocného rozhodnutí o výkonu evropského zatýkacího rozkazu do doby, než bude jasnější, jaký právní režim nastane po vystoupení příslušného dožadujícího členského státu z Evropské unie?

                           i)

                           ve všech případech?

                           ii)

                           v některých případech s ohledem na zvláštní okolnosti případu?

                           iii)

                           v žádném případě?

               4.

               Zní-li odpověď na otázku 3 tak, jak je uvedeno v bodě ii), jaká jsou kritéria či aspekty, které musí soud v dožádaném členském státě posoudit, aby určil, zda je nutné odložit přijetí pravomocného rozhodnutí o výkonu evropského zatýkacího rozkazu?


title: Věc T-364/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 17. dubna 2018 – Bielawski v. EUIPO (HOUSE OF CARS) „Ochranná známka Evropské unie — Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie HOUSE OF CARS — Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001] — Legitimní očekávání — Právní jistota“

text:
               4.6.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 190/27

         Rozsudek Tribunálu ze dne 17. dubna 2018 – Bielawski v. EUIPO (HOUSE OF CARS)
   (Věc T-364/17) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie HOUSE OF CARS - Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001] - Legitimní očekávání - Právní jistota“)
   (2018/C 190/48)
   Jednací jazyk: polština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Marcin Bielawski (Varšava, Polsko) (zástupce: M. Kondrat, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupkyně: D. Walicka, zmocněnkyně)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 27. března 2017 (věc R 2047/2016-5) týkajícímu se zápisu slovního označení HOUSE OF CARS jako ochranné známky Evropské unie.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Marcinu Bielawskemu se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 249, 31.7.2017.


title: Věc C-215/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Obvodním soudem pro Prahu (Česká republika) dne 26. března 2018 – Libuše Králová v. Primera Air Scandinavia

text:
               4.6.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 190/13

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Obvodním soudem pro Prahu (Česká republika) dne 26. března 2018 – Libuše Králová v. Primera Air Scandinavia
   (Věc C-215/18)
   (2018/C 190/17)
   Jednací jazyk: čeština

      Předkládající soud

   Obvodní soud pro Prahu

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Libuše Králová

      Žalovaný: Primera Air Scandinavia

      Předběžné otázky

               1)

               Existoval mezi žalobkyní a žalovaným smluvní vztah ve smyslu článku 5 odst. 1 nařízení č. 44/2001 (1) o příslušnosti a uznávání a výkonu rozhodnutí v občanských a obchodních věcech, ačkoli mezi žalobkyní a žalovaným nebyla uzavřena smlouva a let byl součástí souborných služeb poskytovaných na základě smlouvy mezi žalobkyní a třetí osobou (cestovní kanceláří)?

               2)

               Lze tento vztah kvalifikovat jako vztah spotřebitelský ve smyslu ustanovení oddílu 4 článku 15 až článku 17 nařízení č. 44/2001 o příslušnosti a uznávání a výkonu rozhodnutí v občanských a obchodních věcech?

               3)

               Je žalovaný pasivně legitimován k uspokojení nároků plynoucích z nařízení č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91?

      (1)  Úř. věst. 2001, L 12, s. 1


title: Věc T-221/18: Žaloba podaná dne 28. března 2018 – Torrefazione Caffè Michele Battista v. EUIPO – Battista Nino Caffè (BATTISTINO)

text:
               4.6.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 190/38

         Žaloba podaná dne 28. března 2018 – Torrefazione Caffè Michele Battista v. EUIPO – Battista Nino Caffè (BATTISTINO)
   (Věc T-221/18)
   (2018/C 190/62)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: italština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Torrefazione Caffè Michele Battista Srl (Triggiano, Itálie) (zástupci: V. Franchini, F. Paesan a R. Bia, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Battista Nino Caffè Srl (Triggiano, Itálie)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Majitel sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie ochranné známky BATTISTINO – Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie č. 1 070 313.

      Řízení před EUIPO: Řízení o prohlášení neplatnosti

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 22. ledna 2018, ve věci R 402/2017-5

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí s následným zamítnutím návrhu na prohlášení neplatnosti napadené ochranné známky; a

               —

               uložil EUIPO a odpůrci zaplatit náhradu nákladů tohoto řízení a obou předcházejících řízení před zrušovacím oddělením EUIPO a před pátým odvolacím senátem EUIPO.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 64 odst. 2, čl. 60 odst. 1 písm. a) a čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 2017/1001.


title: Věc C-605/17 P: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 28. února 2018 – Evropská komise v. Slovenská republika

text:
               4.6.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 190/21

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 28. února 2018 – Evropská komise v. Slovenská republika
   (Věc C-605/17 P) (1)

   (2018/C 190/37)
   Jednací jazyk: slovenština
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 13, 15.1.2018.


title: Věc T-223/18: Žaloba podaná dne 26. března 2018 – Casa Regina Apostolorum della Pia Società delle Figlie di San Paolo v. Komise

text:
               4.6.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 190/38

         Žaloba podaná dne 26. března 2018 – Casa Regina Apostolorum della Pia Società delle Figlie di San Paolo v. Komise
   (Věc T-223/18)
   (2018/C 190/63)
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Casa Regina Apostolorum della Pia Società delle Figlie di San Paolo (Albano Laziale, Itálie) (zástupce: F. Rosi, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               nejprve prohlásil protiprávnost napadeného rozhodnutí, protože bylo vyhotoveno v anglickém jazyce, a nikoli v italském jazyce.

               —

               vyhověl této žalobě, a tedy zrušil opatření Komise pro nedostatek odůvodnění a v každém případě proto, že není založeno na jasných a předem stanovených předpokladech.

               —

               uznal, že na italský systém zdravotní péče se použije režim SOHZ (služba obecného hospodářského zájmu), a tedy zásady uvedené v rozsudku Soudního dvora ve věci Altmark z roku 2003 s odkazem na články 106 a 107 SFEU pro účely použití státní podpory. V důsledku toho uznal, že postup regionu Lazio, pokud jde o vyplácení peněz veřejným zařízením, měl být v souladu se zásadami stanovenými ve výše uvedených ustanoveních, a tedy měl omezit platbu veřejným zdravotním zařízením na základě předpokladů o náhradě nákladů podle kritérií uvedených v rozsudku Altmark ve vztahu k tzv. průměrnému podniku, a prohlásil, že nadměrné financování představuje nadměrnou kompenzaci.

               —

               přiznal žalobkyni, že jí region Lazio vyplatí totéž podle zásady průměrného podniku, a tedy taktéž s přihlédnutím k rostoucím nákladům na práci, a to ve vztahu ke všem zaměstnancům, kteří pro toto zařízení pracovali v letech 2005 až 2006, se stanovením tohoto přístupu jako parametru použitelného pro následující roky.

               —

               uložil rovněž se všemi právními důsledky Komisi nahradit náklady řízení, které žalobkyni vznikly.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Předkládaná žaloba napadá rozhodnutí Komise C (2017) 7973 final ze dne 4. prosince 2017, kterým se zamítá stížnost žalobkyně, italské církevní nemocnice, ohledně údajné kompenzace veřejných nemocnic v Laziu. Napadené rozhodnutí uvádí, že dotčená opatření nepředstavují státní podporu.
   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.

               1.

               Zaprvé je napadeno použití anglického jazyka jakožto závazného jazyka pro vypracování konečného znění.

               2.

               V rámci druhého žalobního důvodu je napadán nedostatek odůvodnění. Komise vůbec nezohlednila některé podstatné aspekty případu a odmítla některé námitky, které žalobkyně vznesla a podložila je předloženou dokumentací. Přitom Komise má povinnost reagovat na všechny námitky vznesené žalobkyní na základě zásad transparentnosti a dobré víry.

               3.

               V rámci třetího žalobního důvodu žalobkyně zpochybňuje skutečnost, že v italském právním systému je systém zdravotní péče charakterizován všeobecností péče, tj. tím, že 100 % zdravotnických služeb poskytuje národní zdravotní služba. Navíc žalobkyně vytýká Komisi, že nemá žádný důkaz o tom, že italský stát financuje, a tudíž pokrývá 100 % péče o své občany, což je aspekt, který vůbec neodpovídá realitě. Žalobkyně namítla, že všeobecnost není abstraktním pojmem, ale musí být konkrétně identifikována, musí být ověřitelná, citelná a nemůže být považována za existující pouze na základě toho, že to uvádí italská vláda.


title: Věc C-216/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court (Irsko) dne 27. března 2018 – Minister for Justice and Equality v. LM

text:
               4.6.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 190/13

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court (Irsko) dne 27. března 2018 – Minister for Justice and Equality v. LM
   (Věc C-216/18)
   (2018/C 190/18)
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   High Court (Irsko)

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: Minister for Justice and Equality

      Odpůrce: LM

      Předběžné otázky

               1)

               Bez ohledu na závěr Soudního dvora v rozsudku Aranyosi a Căldăraru, pokud vnitrostátní soud konstatuje, že existuje přesvědčivý důkaz o tom, že situace ve vydávajícím členském státě není slučitelná se základním právem na spravedlivý proces, protože samotný systém soudnictví ve vystavujícím členském státě již neodpovídá zásadám právního státu, je vykonávající justiční orgán povinen provést další, konkrétní a přesné, posouzení, zda je dotyčná osoba vystavena hrozbě nespravedlivého procesu, pokud proběhne v rámci systému, který již nesplňuje požadavky právního státu?

               2)

               V případě, že kritérium, které je třeba uplatnit, vyžaduje zvláštní posouzení reálného nebezpečí, že vyžádané osobě bude zjevně odepřena spravedlnost, a pokud vnitrostátní soud dospěl k závěru, že existuje systémové porušování právního státu, je vnitrostátní soud jakožto vykonávající justiční orgán povinen požádat vydávající justiční orgán o veškeré další nezbytné informace, které by uvedenému soudu umožnily vyloučit hrozbu nespravedlivého procesu, a, je-li tomu tak, jaké záruky spravedlivého procesu by v takovém případě měly být požadovány?


title: Věc T-227/18: Žaloba podaná dne 3. dubna 2018 – Microsemi Europe a Microsemi v. Komise

text:
               4.6.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 190/39

         Žaloba podaná dne 3. dubna 2018 – Microsemi Europe a Microsemi v. Komise
   (Věc T-227/18)
   (2018/C 190/64)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Microsemi Europe Ltd (Reading, Spojené království) a Microsemi Corp. (Aliso Viejo, Kalifornie, Spojené státy) (zástupci: D. Aulfes a J. Lenz, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise ze dne 23. ledna 2018 (ve věci AT.40529 – TSMC), které se opírá o čl. 18 odst. 3 nařízení (ES) č. 1/2003,

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně dvanáct žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z porušení podstatných formálních náležitostí, protože adresát rozhodnutí není dostatečně jasně uveden a není zjistitelný.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z nepříslušnosti v části, v níž je nutno jako adresátku napadeného rozhodnutí považovat žalobkyni č. 2.
               Žalobkyně tvrdí, že Komise není příslušná vydávat právní akty, jejichž právní účinky zasahují mimo území Evropské unie, a nemůže podniku se sídlem ve Spojených státech amerických uložit povinnost informovat.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z porušení smluv a právních norem, které je nutno při plnění smluv použít, v části, v níž je nutno jako adresátku napadeného rozhodnutí považovat žalobkyni č. 2.
               V této souvislosti se uvádí, že Komise nemůže podniku se sídlem ve Spojených státech amerických uložit povinnost informovat, a nemůže ho nesprávně informovat o možnosti uložení pokut.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení smluv a právních norem, které je nutno při plnění smluv použít.
               Žalobkyně dále tvrdí, že podle bodu 23 odůvodnění nařízení (ES) č. 1/2003 Komise nemůže požadovat informace o všech podnicích, které na globální úrovni patří do skupiny podniků, nýbrž pouze takové informace, které se týkají evropského trhu.

               5.

               Pátý žalobní důvod vycházející z porušení smluv a právních norem, které je nutno při plnění smluv použít.
               Dále se uvádí, že Komise porušuje rovněž zásadu proporcionality, když požaduje i informace o trzích mimo Evropskou unii.

               6.

               Šestý žalobní důvod vycházející z porušení smluv a právních norem, které je nutno při plnění smluv použít, v části, v níž je nutno jako adresátku napadeného rozhodnutí považovat žalobkyni č. 1.
               V této souvislosti se uvádí, že je v rozporu se zásadou proporcionality, jsou-li od dceřiné společnosti v Evropské unii požadovány informace o mateřské společnosti ve Spojených státech amerických a dalších propojených společnostech v Evropě.

               7.

               Sedmý žalobní důvod vycházející ze zneužití pravomoci.
               Žalobkyně tvrdí, že vyžadování informací o propojených podnicích v Evropské unii představuje zneužití pravomoci, protože těmto podnikům je možné poskytnutí informací uložit přímo.

               8.

               Osmý žalobní důvod vycházející z porušení podstatných formálních náležitostí z důvodu nedostatečného odůvodnění napadeného rozhodnutí.

               9.

               Devátý žalobní důvod vycházející z porušení podstatných formálních náležitostí z důvodu nedostatečného uvedení účelu, za nímž jsou informace požadovány.

               10.

               Desátý žalobní důvod vycházející z porušení podstatných formálních náležitostí, protože otázky, které napadené rozhodnutí pokládá, jsou nepřípustné.

               11.

               Jedenáctý žalobní důvod vycházející z porušení smluv a právních norem, které je nutno při plnění smluv použít, protože otázky, které napadené rozhodnutí pokládá, jsou neurčité.

               12.

               Dvanáctý žalobní důvod vycházející z porušení smluv a právních norem, které je nutno při plnění smluv použít.


title: Věc C-236/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation (Francie) dne 29. března 2018 – GRDF SA v. Eni Gas & Power France SA, Direct énergie, Commission de régulation de l’énergie, Procureur général près la Cour d'appel de Paris

text:
               4.6.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 190/14

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation (Francie) dne 29. března 2018 – GRDF SA v. Eni Gas & Power France SA, Direct énergie, Commission de régulation de l’énergie, Procureur général près la Cour d'appel de Paris
   (Věc C-236/18)
   (2018/C 190/19)
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour de cassation

      Účastnice původního řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): GRDF SA

      Odpůrci v řízení o kasačním opravném prostředku: Eni Gas & Power France SA, Direct énergie, Commission de régulation de l’énergie, Procureur général près la Cour d'appel de Paris

      Předběžné otázky

   Má být směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/73/ES ze dne 13. července 2009 (1), a zejména její čl. 41 odst. 11, vykládána v tom smyslu, že na jejím základě musí mít regulační orgán rozhodující o řešení sporu pravomoc vydat rozhodnutí s časovou působností zahrnující celou dobu trvání sporu, který mu byl předložen, nehledě na datum, kdy spor mezi stranami vyšel najevo, zejména pokud jsou vyvozeny důsledky z nesouladu určité smlouvy se směrnicí rozhodnutím, jehož časová působnost zahrnuje celou dobu trvání dané smlouvy?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/73/ES ze dne 13. července 2009 o společných pravidlech pro vnitřní trh se zemním plynem a o zrušení směrnice 2003/55/ES (Úř. věst. 2009, L 211, s. 94).


title: Věc T-229/18: Žaloba podaná dne 4. dubna 2018 – Biolatte v. EUIPO (Biolatte)

text:
               4.6.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 190/41

         Žaloba podaná dne 4. dubna 2018 – Biolatte v. EUIPO (Biolatte)
   (Věc T-229/18)
   (2018/C 190/65)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Biolatte Oy (Turku, Finsko) (zástupce: J. Ikonen, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „Biolatte“ – Přihláška č. 15 759 319

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 6. února 2018, ve věci R 351/2017-1

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí v plném rozsahu;

               —

               uložil provedení zápisu slovní ochranné známky v souladu s přihláškou ochranné známky společnosti Biolatte Oy, podané dne 17. srpna 2016 (ve znění změn ze dne 28. října 2016).

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 2017/1001.


title: Věc T-185/16: Usnesení Tribunálu ze dne 9. dubna 2018 – Make up for ever v. EUIPO – L’Oréal (MAKE UP FOR EVER PROFESSIONAL) „Ochranná známka Evropské unie — Návrh na prohlášení neplatnosti — Zpětvzetí návrhu na prohlášení neplatnosti — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“

text:
               4.6.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 190/28

         Usnesení Tribunálu ze dne 9. dubna 2018 – Make up for ever v. EUIPO – L’Oréal (MAKE UP FOR EVER PROFESSIONAL)
   (Věc T-185/16) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Návrh na prohlášení neplatnosti - Zpětvzetí návrhu na prohlášení neplatnosti - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
   (2018/C 190/49)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Make up for ever (Paříž, Francie) (zástupce: C. Caron, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: S. Bonne a D. Hanf, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: L’Oréal SA (Paříž) (zástupkyně: S. Micallef, advokátka)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 5. února 2016 (věc R 3222/2014-5) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi L’Oréal a Make up for ever.

      Výrok

               1.

               O žalobě již není třeba rozhodnout

               2.

               Společnosti Make up for ever a L’Oréal SA ponesou vlastní náklady řízení a každá z nich nahradí polovinu nákladů řízení vynaložených Úřadem Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO).

      (1)  Úř. věst. C 243, 4. 7. 2016.


title: Věc C-636/17: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 28. února 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landesgericht Korneuburg – Rakousko) – Germanwings GmbH v. Emina Pedić

text:
               4.6.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 190/21

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 28. února 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landesgericht Korneuburg – Rakousko) – Germanwings GmbH v. Emina Pedić
   (Věc C-636/17) (1)

   (2018/C 190/38)
   Jednací jazyk: němčina
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 63, 19.2.2018.


title: Věc C-237/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal de première instance de Liège (Belgie) dne 3. dubna 2018 – Pauline Stiernon, Marion Goraguer, Muriel Buccarello, Clémentine Vasseur, Manon Pirotton, Anissa Quotb v. Etat belge SPF Santé publique, Communauté française de Belgique

text:
               4.6.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 190/15

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal de première instance de Liège (Belgie) dne 3. dubna 2018 – Pauline Stiernon, Marion Goraguer, Muriel Buccarello, Clémentine Vasseur, Manon Pirotton, Anissa Quotb v. Etat belge SPF Santé publique, Communauté française de Belgique
   (Věc C-237/18)
   (2018/C 190/20)
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Tribunal de première instance de Liège

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Pauline Stiernon, Marion Goraguer, Muriel Buccarello, Clémentine Vasseur, Manon Pirotton, Anissa Quotb

      Žalovaní: Etat belge SPF Santé publique, Communauté française de Belgique

      Předběžná otázka

   Porušuje královské nařízení ze dne 2. července 2009 stanovící seznam nelékařských zdravotnických povolání články 20, 21 a 45 SFEU a článek 15 Listiny základních práv z důvodu, že nezahrnuje psychomotoriku mezi nelékařská zdravotnická povolání, ačkoliv byl v Belgii zřízen bakalářský studijní program v oboru psychomotorika, čímž omezuje právo na volný pohyb osob, právo na svobodnou volbu povolání a právo pracovat?


title: Věc T-320/16: Usnesení Tribunálu ze dne 9. dubna 2018 – Make up for ever v. EUIPO – L’Oréal (MAKE UP FOR EVER) „Ochranná známka Evropské unie — Návrh na prohlášení neplatnosti — Zpětvzetí návrhu na prohlášení neplatnosti — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“

text:
               4.6.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 190/28

         Usnesení Tribunálu ze dne 9. dubna 2018 – Make up for ever v. EUIPO – L’Oréal (MAKE UP FOR EVER)
   (Věc T-320/16) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Návrh na prohlášení neplatnosti - Zpětvzetí návrhu na prohlášení neplatnosti - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
   (2018/C 190/50)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Make up for ever (Paříž, Francie) (zástupce: C. Caron, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: S. Bonne a D. Hanf, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem:: L’Oréal SA (Paříž) (zástupce: S. Micallef, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 21. března 2016 (věc R 985/2015-5) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi L’Oréal et Make up for ever.

      Výrok

               1.

               O žalobě již není třeba rozhodnout.

               2.

               Společnosti Make up for ever a L’Oréal SA ponesou vlastní náklady řízení a každá z nich nahradí polovinu nákladů řízení vynaložených Úřadem Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO).

      (1)  Úř. věst. C 296, 16.8.2016.


title: Věc C-244/18 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 4. dubna 2018 Larko Geniki Metalleftiki kai Metallourgiki AE proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 1. února 2018 ve věci T-423/14, Larko v. Komise

text:
               4.6.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 190/15

         Kasační opravný prostředek podaný dne 4. dubna 2018 Larko Geniki Metalleftiki kai Metallourgiki AE proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 1. února 2018 ve věci T-423/14, Larko v. Komise
   (Věc C-244/18 P)
   (2018/C 190/21)
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Larko Geniki Metalleftiki kai Metallourgiki AE (zástupci: I. Dryllerakis, I. Soufleros, E. Triantafyllou, G. Psaroudakis, E. Rantos a N. Korogiannakis, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               vyhověl kasačnímu opravnému prostředku,

               —

               vrátil věc Tribunálu, aby o ní znovu rozhodl, a určil, že o nákladech řízení bude rozhodnuto později.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Na podporu kasačního opravného prostředku navrhovatelka uplatňuje čtyři následující důvody kasačního opravného prostředku:

               1.

                  První důvod kasačního opravného prostředku, který vychází z porušení čl. 107 odst. 1 SFEU, se týká závěru, že opatření č. 3 přiznalo navrhovatelce výhodu na základě nesprávného uplatnění kritéria soukromého investora.

               2.

                  Druhý důvod kasačního opravného prostředku, který vychází z porušení čl. 107 odst. 1 SFEU a čl. 296 odst. 2 SFEU, se týká závěru, že opatření č. 2 a 4 přiznala navrhovatelce výhodu. Pokud jde o opatření č. 2 (záruka z roku 2008): nesprávný výklad časového kritéria v souvislosti s pojmem společnost v obtížích. Nesprávný výklad kritéria odměny za záruku. Pokud jde o opatření č. 4 (záruka z roku 2010): a) nedostatečné odůvodněni poskytnutí záruky v rámci stávající praxe, b) nedostatečné odůvodnění, pokud jde o nenapravitelnou újmu, která byla navrhovatelce údajně způsobena, c) nedostatečné odůvodnění a porušení čl. 107 odst. 1 SFEU, jakož i zásady ochrany legitimní důvěry, pokud je o podmínky záruky a výši provize, d) nedostatečné odůvodnění zvláštního postavení Řecké národní banky (ETE) jako soukromého akcionáře.

               3.

                  Třetí důvod kasačního opravného prostředku, který vychází z porušení čl. 107 odst. 3 písm. b) a čl. 296 odst. 2 SFEU, se týká závěru, že opatření č. 6 je neslučitelné se společným trhem: a) pokud jde o použití Dočasného rámce na rok 2011; b) pokud jde o použití Pokynů o záchraně a restrukturalizaci.

               4.

                  Čtvrtý důvod kasačního opravného prostředku, který vychází z porušení čl. 108 odst. 2 SFEU, čl. 14 odst. 1 nařízení č. 659/1999 (1)
                  a čl. 296 odst. 2 SFEU, se týká vyčíslení podpory, která má být vrácena v případě opatření č. 2, 4 a 6. Jedná se o body uvedené v napadeném rozsudku ohledně specifik státní podpory ve formě záruk.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (Úř. věst. 1999, L 83, s. 1; Zvl. vyd. 08/01, s. 339).


title: Věc T-235/18: Žaloba podaná dne 6. dubna 2018 – Qualcomm v. Komise

text:
               4.6.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 190/41

         Žaloba podaná dne 6. dubna 2018 – Qualcomm v. Komise
   (Věc T-235/18)
   (2018/C 190/66)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Qualcomm, Inc. (San Diego, Kalifornie, Spojené státy) (zástupci: M. Pinto de Lemos Fermiano Rato, M. Davilla a M. English, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               zrušil nebo podpůrně výrazně snížil výši pokuty;

               —

               nařídil organizační procesní opatření či dokazování popsané v žalobě; a

               —

               uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně sedm žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vychází z procesních vad, kterými je stiženo napadené rozhodnutí;

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází ze zjevně nesprávného posouzení, chybějícího odůvodnění a zkreslení důkazů, k čemuž došlo odmítnutím důvodů uvedených na obhajobu Qualcomm;

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází ze zjevně nesprávného právního posouzení v napadeném rozhodnutí spočívajícího ve zjištění, že sporné dohody mohly mít protisoutěžní účinky;

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vychází ze zjevně nesprávného právního posouzení v napadeném rozhodnutí spočívajícího v definování relevantního výrobního trhu a zjištění dominantního postavení;

               5.

               Pátý žalobní důvod vychází ze zjevně nesprávného právního posouzení v napadeném rozhodnutí spočívajícího v neuvedení důvodů, pokud jde o trvání údajného protiprávního jednání;

               6.

               Šestý žalobní důvod vychází ze zjevně nesprávného právního posouzení v napadeném rozhodnutí spočívajícího v aplikaci pokynů o pokutách a porušení zásady proporcionality; a

               7.

               Sedmý žalobní důvod vychází ze zjevně nesprávného právního posouzení v napadeném rozhodnutí spočívajícího v založení pravomoci Komise a vlivu na obchod mezi členskými státy.


title: Věc C-252/18 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 6. dubna 2018 Řeckou republikou proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 1. února 2018 ve věci T-506/15, Řecká republika v. Evropská komise

text:
               4.6.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 190/16

         Kasační opravný prostředek podaný dne 6. dubna 2018 Řeckou republikou proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 1. února 2018 ve věci T-506/15, Řecká republika v. Evropská komise
   (Věc C-252/18 P)
   (2018/C 190/22)
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Řecká republika (zástupci: G. Kanellopoulos, E. Leftheriotou, A. Vasilopoulou a E. Chroni)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) navrhuje, aby Soudní dvůr vyhověl jejímu kasačnímu opravnému prostředku, zrušil napadený rozsudek Tribunálu ze dne 1. února 2018 ve věci T-506/15 tak, jak je konkrétně uvedeno v kasačním opravném prostředku, vyhověl žalobě podané Řeckou republikou dne 29. srpna 2015 v souladu s kasačním opravným prostředkem, zrušil rozhodnutí Komise 2015/1119/EU ze dne 22. června 2015 v části, v níž Komise ukládá a) jednorázové a paušální finanční opravy ve výši EUR 313 483 531,71 pro roky žádosti 2009, 2010 a 2011 v oblasti přímých podpor vázaných na plochu a b) paušální finanční opravu ve výši 2 %, pokud jde o podmíněnost v roce žádosti 2011, jakož i uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Na podporu svého kasačního opravného prostředku předkládá žalobkyně pět důvodů:

               A.

               Pokud jde o část, v níž se napadený rozsudek zabývá prvním a druhým žalobním důvodem týkajícími se opravy ve výši 25 % podpor na plochu (body 48-140 napadeného rozsudku).
               První důvod kasačního opravného prostředku se týká nesprávného výkladu a použití článku 2 nařízení Komise (ES) č. 796/2004 ze dne 21. dubna 2004, pokud jde o definici pastviny, a nesprávného použití článku 296 SFEU, jakož i nedostatečného a nepřiměřeného odůvodnění napadeného rozsudku.
               Druhý důvod kasačního opravného prostředku se týká nesprávného výkladu a použití pokynů (dokument VI/5530/1997) a vztahuje se k existenci podmínek pro uplatnění finanční opravy ve výši 25 %, nesprávného výkladu a použití článku 296 SFEU a článků 43, 44 a 137 nařízení č. 73/2009, nedostatečného a rozporného odůvodnění napadeného rozsudku, porušení zásady rovnosti zbraní a pozměnění souhrnné zprávy.

               B.

               Pokud jde o část, v níž se napadený rozsudek zabývá třetím žalobním důvodem týkajícím se uložení finanční opravy ve výši 5 % za slabiny ve fungování systému identifikace zemědělských pozemků (SIZP) (body 141-162 napadeného rozsudku).
               Třetí důvod kasačního opravného prostředku se týká porušení zásady legality, řádné správy, práva na obhajobu dotyčné osoby, porušení zásady proporcionality, nesprávného výkladu a použití článku 296 SFEU a nedostatečného odůvodnění.

               C.

               Pokud jde o část, v níž se napadený rozsudek zabývá čtvrtým žalobním důvodem týkajícím se uložení finanční opravy ve výši 2 % (body 163-183 napadeného rozsudku).
               Čtvrtý důvod kasačního opravného prostředku se týká nesprávného výkladu a použití čl. 31 odst. 2 nařízení č. 1122/2009 e článku 27 nařízení č. 796/2004, nedostatečného odůvodnění napadeného rozsudku, jakož i zkreslení obsahu žaloby.

               D.

               Pokud jde o část, v níž se napadený rozsudek zabývá pátým žalobním důvodem týkajícím se režimu podmíněnosti (body 184-268 napadeného rozsudku).
               Pátý důvod kasačního opravného prostředku se týká nesprávného výkladu a použití článků 11 nařízení č. 885/2006 a 31 nařízení č. 1290/2005, jakož i nedostatečného odůvodnění napadeného rozsudku.


title: Věc T-320/17: Usnesení Tribunálu ze dne 10. dubna 2018 – European Dynamics Luxembourg a Evropaïki Dynamiki v. EIF

text:
               4.6.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 190/42

         Usnesení Tribunálu ze dne 10. dubna 2018 – European Dynamics Luxembourg a Evropaïki Dynamiki v. EIF
   (Věc T-320/17) (1)

   (2018/C 190/67)
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda devátého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 256, 7.8.2017.


title: Věc T-813/16: Usnesení Tribunálu ze dne 11. dubna 2018 – ABES v. Komise „Žaloba na neplatnost — Státní podpory — Subvence přiznané portugalskými orgány subjektu poskytujícímu sociální služby pro seniory — Předběžné řízení o přezkumu — Rozhodnutí konstatující neexistenci státní podpory — Žaloba zpochybňující opodstatněnost sporného opatření — Nedostatek podstatného zasažení soutěžního postavení — Nepřípustnost“

text:
               4.6.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 190/29

         Usnesení Tribunálu ze dne 11. dubna 2018 – ABES v. Komise
   (Věc T-813/16) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Státní podpory - Subvence přiznané portugalskými orgány subjektu poskytujícímu sociální služby pro seniory - Předběžné řízení o přezkumu - Rozhodnutí konstatující neexistenci státní podpory - Žaloba zpochybňující opodstatněnost sporného opatření - Nedostatek podstatného zasažení soutěžního postavení - Nepřípustnost“)
   (2018/C 190/51)
   Jednací jazyk: portugalština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Abes – companhia de assistência, bem-estar e serviços para seniores, Lda (São Pedro de Tomar, Portugalsko) (zástupce: N. Mimoso Ruiz, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: M. França a K. Herrmann, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Portugalská republika (zástupci: L. Inez Fernandes, M. Figueiredo a M. J. Castanheira Neves, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh založený na článku 263 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí Komise C(2016) 5054 final ze dne 9. srpna 2016 o státní podpoře SA.38920 (2014/NN), jímž bylo před zahájením šetření určeno, že dotace přiznaná ve prospěch Santa Casa de Misericórdia de Tomar nepředstavuje státní podporu ve smyslu článku 107 odst. 1 SFEU.

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá pro nepřípustnost.

               2)

               Společnost Abes – companhia de assistência, bem-estar e serviços para seniores, Lda, ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

               3)

               Portugalská republika ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 30, 30.1.2017.


title: Věc C-344/16: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 23. ledna 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof – Německo) – Die Länderbahn GmbH DLB v. DB Station & Service AG

text:
               4.6.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 190/17

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 23. ledna 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof – Německo) – Die Länderbahn GmbH DLB v. DB Station & Service AG
   (Věc C-344/16) (1)

   (2018/C 190/23)
   Jednací jazyk: němčina
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 428, 21. 11. 2016.


title: Věc C-603/16 P: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 16. února 2018 – Rada Evropské unie v. PT Wilmar Bioenergi Indonesia, PT Wilmar Nabati Indonesia, Evropská komise, European Biodiesel Board (EBB)

text:
               4.6.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 190/17

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 16. února 2018 – Rada Evropské unie v. PT Wilmar Bioenergi Indonesia, PT Wilmar Nabati Indonesia, Evropská komise, European Biodiesel Board (EBB)
   (Věc C-603/16 P) (1)

   (2018/C 190/24)
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 30, 31.1.2017.


title: Věc C-604/16 P: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 16. února 2018 – Rada Evropské unie v. PT Pelita Agung Agrindustri, Evropská komise, European Biodiesel Board (EBB)

text:
               4.6.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 190/18

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 16. února 2018 – Rada Evropské unie v. PT Pelita Agung Agrindustri, Evropská komise, European Biodiesel Board (EBB)
   (Věc C-604/16 P) (1)

   (2018/C 190/25)
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 30, 30.1.2017.


201805250591897312018/C 200/481832017TC20020180611CS01CSINFO_JUDICIAL20180424383811Věc T-183/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 24. dubna 2018 – Menta y Limón Decoración v. EUIPO – Ayuntamiento de Santa Cruz de La Palma (Vyobrazení muže v regionálním kroji) „Ochranná známka Evropské unie — Řízení o neplatnosti — Obrazová ochranná známka Evropské unie představující muže v regionálním kroji — Starší národní průmyslové vzory — Relativní důvod pro zamítnutí — Článek 53 odst. 2 písm. d) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní článek 60 odst. 2 písm. d) nařízení (EU) 2017/1001] — Zákaz užívání ochranné známky Evropské unie na základě vnitrostátního práva — Použití vnitrostátního práva EUIPO“
 ---documentbreak--- C2002018CS3810120180424CS0048381381Rozsudek Tribunálu ze dne 24. dubna 2018 – Menta y Limón Decoración v. EUIPO – Ayuntamiento de Santa Cruz de La Palma (Vyobrazení muže v regionálním kroji)
   (Věc T-183/17) (
         1
      )
   „„Ochranná známka Evropské unie — Řízení o neplatnosti — Obrazová ochranná známka Evropské unie představující muže v regionálním kroji — Starší národní průmyslové vzory — Relativní důvod pro zamítnutí — Článek 53 odst. 2 písm. d) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní článek 60 odst. 2 písm. d) nařízení (EU) 2017/1001] — Zákaz užívání ochranné známky Evropské unie na základě vnitrostátního práva — Použití vnitrostátního práva EUIPO““2018/C 200/48Jednací jazyk: španělština
      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Menta y Limón Decoración, SL (Argame, Španělsko) (zástupce: E. Estella Garbayo, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: původně S. Palmero Cabezas, poté J. Crespo Carrillo, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Ayuntamiento de Santa Cruz de La Palma (Santa Cruz de La Palma, Španělsko) (zástupce: M. J. Sanmartín Sanmartín, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 9. ledna 2017 (věc R 510/2015-4) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Menta y Limón Decoración a Ayuntamiento de Santa Cruz de La Palma

      Výrok

            1.

            Žaloba se zamítá.

            2.

            Společnosti Menta y Limón Decoración, SL se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (
         1
      ) – Úř. věst. C 151, 15.5.2017.


201805250521897062018/C 200/642492018TC20020180611CS01CSINFO_JUDICIAL20180416505011Věc T-249/18: Žaloba podaná dne 16. dubna 2018 – Saab Halabi v. Rada
 ---documentbreak--- C2002018CS5010120180416CS0064501501Žaloba podaná dne 16. dubna 2018 – Saab Halabi v. Rada
   (Věc T-249/18)2018/C 200/64Jednací jazyk: angličtina
      Účastníci řízení

      Žalobce: Tarek William Saab Halabi (Venezuela) (zástupci: L. Giuliano a F. Di Gianni, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

            —

            zrušil Rozhodnutí Rady (SZBP) 2018/90 ze dne 22. ledna 2018, kterým se mění rozhodnutí (SZBP) 2017/2074 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci ve Venezuele, a prováděcí nařízení Rady (EU) 2018/88 ze dne 22. ledna 2018, kterým se provádí nařízení (EU) 2017/2063 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci ve Venezuele, v rozsahu, v němž se jejich ustanovení týkají žalobce; a

            —

            uložil Rada náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce dva žalobní důvody.

            1.

            První žalobní důvod vycházející z toho, že Rada porušila zásadu řádné správy a porušila právo žalobce na obhajobu a účinnou soudní ochranu tím, že v přiměřené lhůtě neposkytla přístup k důkazům, na jejichž základě bylo provedeno zařazení žalobce na seznam osob a subjektů, na které se vztahují omezující opatření.

            2.

            Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že Rada neprokázala existenci podmínek pro jeho zařazení na uvedený seznam a dopustila se zjevně nesprávného posouzení, neboť neprokázala, že žalobce v jeho funkci nejvyššího státního zástupce a ve dřívějších funkcích ombudsmana a předsedy Republikánské mravnostní rady narušoval demokracii a právní stát ve Venezuele.


201806080301931522018/C 221/372252018TC22120180625CS01CSINFO_JUDICIAL20180401313221Věc T-225/18: Žaloba podaná dne 1. dubna 2018 – Manéa v. CdT
 ---documentbreak--- C2212018CS3110120180401CS0037311322Žaloba podaná dne 1. dubna 2018 – Manéa v. CdT
   (Věc T-225/18)2018/C 221/37Jednací jazyk: francouzština
      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Camelia Manéa (Echternach, Lucembursko) (zástupce: M.-A. Lucas, advokát)

      Žalované: Překladatelské středisko pro instituce Evropské unie (CdT)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

            —

            zrušil rozhodnutí ze dne 29. května 2017 ředitelky Překladatelského střediska pro instituce Evropské unie neprodloužit s účinností od 12. listopadu 2015 pracovní smlouvu na dobu určitou žalobkyně v postavení dočasného zaměstnance, jejíž platnost tedy skutečně uplynula dne 31. ledna 2016;

            —

            nařídil, aby byla žalobkyně zařazena zpět na své pracovní místo dočasné zaměstnankyně v překladatelském středisku s účinností od 1. ledna 2019, nebo pokud to není možné, aby žalovanému uložil povinnost zaplatit jí jako náhradu materiální škody a morální újmy, které jí byly způsobeny ztrátou zaměstnání na dobu neurčitou, částku ve výši pracovní odměny, která by jí byla vyplácena, kdyby ještě zůstala ve službě překladatelského střediska po dobu čtyř let, případně sníženou o odměny nebo příspěvky, na které by jinak mohla mít nárok, a zaplatit příslušné příspěvky do důchodového systému Společenství;

            —

            uložil překladatelskému středisku zaplatit jí jako náhradu materiální škody a morální újmy, které jí byl způsobeny rozhodnutím ze dne 12. listopadu 2015, částku ve výši 11136 eur z titulu morální újmy, částku ve výši 12000 eur z titulu ztráty pracovní odměny a částku 9674 EUR z titulu nákladů na poradenství;

            —

            uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.

            1.

            První žalobní důvod vycházející z porušení povinnosti uvést žalobkyni do právní situace, která existovala před přijetím aktu vzatého zpět, z nesprávných skutkových zjištění, ze zjevně nesprávných posouzení nebo z nedostatečného odůvodnění, z nepřihlédnutí k zájmu služby, jelikož nové rozhodnutí o neobnovení pracovní smlouvy žalobkyně dne 31. ledna 2016 bylo založeno na skutečnostech, které na rozdíl od jejího názoru neexistovaly v době, kdy vyvstala otázka obnovení její pracovní smlouvy v listopadu roku 2015.

            2.

            Druhý důvod vycházející zaprvé z nepřihlédnutí k zaměstnanecké politice definované správní radou v rozsahu, v jakém bylo v rozhodnutí o neobnovení pracovní smlouvy uvedeno, že je v zájmu služby provádět politiku nahrazování dočasných zaměstnanců smluvními zaměstnanci. Zadruhé, tento žalobní důvod vychází z nesprávného posouzení v rozsahu, v němž bylo rozhodnuto, že nahrazení žalobkyně smluvním zaměstnancem je odůvodněno reorganizací odboru podpory překladu, a zatřetí, z nesprávného skutkového zjištění v rozsahu, v jakém byl učiněn názor, že tomu tak bylo.

            3.

            Třetí žalobní důvod vycházející z nesprávného právního posouzení, ze zjevně nesprávného posouzení, nebo z nedostatečného odůvodnění v rozsahu, v němž bylo rozhodnuto zpětně a výlučně z důvodu zájmu služby raději neobnovit pracovní smlouvu žalobkyně, než jí poskytnout odškodnění, přestože přepracování rozhodnutí, které bylo vzato zpět, bylo podle jejího názoru nemožné nebo obzvláště obtížné. Toto rozhodnutí navíc podle jejího názoru není nezbytné k dosažení cílů daného opatření, nepředstavuje úplný přezkum okolností daného případu, je v rozporu s legitimním očekáváním a vede k přetrvávání povinnosti nahradit škodu vyplývající z ostatních nesrovnalostí, jimiž bylo stiženo původní rozhodnutí.


201806150681955372018/C 231/256262016TC23120180702CS01CSINFO_JUDICIAL20180516212222Věc T-626/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 16. května 2018 – Troszczynski v. Parlament „Pravidla pro poskytování náhrad a příspěvků poslancům Evropského parlamentu — Příspěvky na parlamentní asistenci — Vrácení neoprávněně vyplacených částek — Pravomoc generálního tajemníka — Electa una via — Právo na obhajobu — Důkazní břemeno — Povinnost uvést odůvodnění — Politická práva — Rovné zacházení — Zneužití pravomoci — Nezávislost poslanců — Nesprávné skutkové zjištění — Přiměřenost“
 ---documentbreak--- C2312018CS2120120180516CS0025212222Rozsudek Tribunálu ze dne 16. května 2018 – Troszczynski v. Parlament
   (Věc T-626/16) (
         1
      )
   „„Pravidla pro poskytování náhrad a příspěvků poslancům Evropského parlamentu — Příspěvky na parlamentní asistenci — Vrácení neoprávněně vyplacených částek — Pravomoc generálního tajemníka — Electa una via — Právo na obhajobu — Důkazní břemeno — Povinnost uvést odůvodnění — Politická práva — Rovné zacházení — Zneužití pravomoci — Nezávislost poslanců — Nesprávné skutkové zjištění — Přiměřenost““2018/C 231/25Jednací jazyk: francouzština
      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Mylène Troszczynski (Noyon, Francie) (zástupce: původně M. Ceccaldi, poté F. Wagner, advokáti)

      Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: G. Corstens a S. Seyr, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh založený na článku 263 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí generálního tajemníka Parlamentu ze dne 23. června 2016, jímž bylo žalobkyni uloženo vrácení částky 56554 eur, neoprávněně vyplacené v rámci příspěvků na parlamentní asistenci, a s tím souvisejícího oznámení o dluhu.

      Výrok rozsudku

            1)

            Žaloba se zamítá.

            2)

            Mylène Troszczynski ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropským parlamentem, včetně nákladů řízení souvisejících s řízením o předběžném opatření.

      (
         1
      ) – Úř. věst. C 383, 17.10.2016.


201806150441954822018/C 231/182622018CJC23120180702CS01CSINFO_JUDICIAL20180416141632Věc C-262/18 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 16. dubna 2018 Evropská komise proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 5. února 2018 ve věci T-216/15, Dôvera zdravotná poisťovňa, a.s. v. Evropská komise
 ---documentbreak--- C2312018CS1420120180416CS0018142163Kasační opravný prostředek podaný dne 16. dubna 2018 Evropská komise proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 5. února 2018 ve věci T-216/15, Dôvera zdravotná poisťovňa, a.s. v. Evropská komise
   (Věc C-262/18 P)2018/C 231/18Jednací jazyk: angličtina
      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: P.J. Loewenthal, F. Tomat, zmocněnci)

      Další účastnice řízení: Dôvera zdravotná poisťovňa a.s., Slovenská republika, Union zdravotná poisťovňa a.s.

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

            —

            zrušil rozsudek Tribunálu (druhého senátu) ze dne 5. února 2018 ve věci T-216/15, Dôvera v. Komise;

            —

            vrátil věc Tribunálu k posouzení;

            —

            podpůrně, využil své pravomoci stanovené v článku 61 statutu Soudního dvora Evropské unie vydat konečné rozhodnutí; a

            —

            pro případ, že věc bude vrácena Tribunálu, stanovil, že o nákladech řízení bude rozhodnuto později, nebo pro případ, že vydá konečné rozhodnutí, rozhodl, že Dôvera zdravotná poisťovňa a.s. a Union zdravotná poisťovňa a.s. ponesou náklady řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Napadeným rozsudkem prohlásil Tribunál rozhodnutí Komise (EU) 2015/248 ze dne 15. října 2014 o opatřeních SA.23008 (2013/C) (ex 2013/NN), která Slovenská republika zavedla ve prospěch společností Spoločná zdravotná poisťovňa, a. s. (SZP) a Všeobecná zdravotná poisťovňa, a. s. (VZP) (Úř. věst. 2015, L 41, s. 25) za neplatné.
   Komise uplatňuje na podporu kasačního opravného prostředku tři důvody.
   Zaprvé má Komise za to, že Tribunál nesplnil svou povinnost uvést odůvodnění stanovenou v článku 36 a v čl. 53 odst. 1 statutu Soudního dvora. Z napadeného rozsudku vyplývá, že Tribunál prohlásil napadené rozhodnutí za neplatné na základě druhého žalobního důvodu žalobkyně v prvním stupni, podle něhož Komise dospěla k nesprávnému závěru, že zákonné zdravotní pojištění na Slovensku se zakládá převážně na bázi solidarity. Právní kritérium, které bylo skutečně přijato pro účely zrušení tohoto rozhodnutí, však odpovídá kritériu, které žalobkyně uplatňuje v prvním žalobním důvodu, tj. že pouhá existence hospodářských vlastností mění poskytování zdravotního pojištění na hospodářskou činnost. Vzhledem k tomu, že právní kritéria, kterých se dovolávala žalobkyně v rámci svého prvního a druhého žalobního důvodu, se vzájemně vylučují, není pro Komisi zjevné, na jakém základě bylo napadené rozhodnutí zrušeno.
   Zadruhé má Komise za to, že Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení tím, že nesprávně vyložil pojem „podnik“ ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU. V napadeném rozsudku Tribunál potvrdil závěr Komise, podle kterého se slovenský systém povinného zdravotního pojištění v podstatě zakládá na solidaritě, jakož i její výklad, podle něhož byly hospodářské prvky tohoto systému zavedeny za účelem dosažení sociálních a solidárních cílů. Konstatoval nicméně, že Komise se dopustila nesprávného posouzení, když dospěla k závěru, že činnost vykonávaná zdravotními pojišťovnami v rámci slovenského systému povinného zdravotního pojištění nemá hospodářskou povahu. K tomuto závěru dospěl zdůrazněním možnosti pojišťoven dosahovat, využívat a rozdělovat část svých zisků, jakož i existencí konkurence mezi pojišťovnami při získávání zákazníků a při zajišťování kvality služeb. Dále rozhodl, že samotná existence pojišťoven ve Slovenské republice, založených za účelem dosahování zisku, mění SZP a VZP na podniky ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU. Tento závěr Tribunálu je v rozporu s judikaturou, podle které systém zdravotního pojištění, který je založen převážně na bázi solidarity a jehož ekonomické prvky byly zavedeny za účelem zajištění udržitelnosti systému a dosažení sociálních a solidárních cílů, na kterých se zakládá, nemá hospodářskou povahu, takže zdravotní pojišťovny v tomto systému nepředstavují podniky.
   Zatřetí má Komise za to, že Tribunál zkreslil důkazy, které mu byly předloženy v prvním stupni, když dospěl k závěru existence „intenzivní a komplexní konkurence“ mezi zdravotními pojišťovnami na Slovensku, ačkoli spis obsahuje pouze údaje o velmi slabé konkurenci ohledně bezplatného poskytování dobrovolných plnění.


201808030342049932018/C 294/181182018CJC29420180820CS01CSINFO_JUDICIAL20180214131422Věc C-118/18 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 14. února 2018 Hochmann Marketing GmbH, dříve Bittorrent Marketing GmbH, proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 12. prosince 2017 ve věci T-771/15, Hochmann Marketing v. EUIPO
 ---documentbreak--- C2942018CS1320120180214CS0018132142Kasační opravný prostředek podaný dne 14. února 2018 Hochmann Marketing GmbH, dříve Bittorrent Marketing GmbH, proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 12. prosince 2017 ve věci T-771/15, Hochmann Marketing v. EUIPO
   (Věc C-118/18 P)2018/C 294/18Jednací jazyk: angličtina
      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Hochmann Marketing GmbH, dříve Bittorrent Marketing GmbH (zástupce: C. Hoppe, Rechtsanwalt)

      Další účastník řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
   Rozhodnutím ze dne 28. června 2018 Soudní dvůr (devátý senát) rozhodl, že kasační opravný prostředek je nepřípustný.


201808030202050072018/C 294/514072018CJC29420180820CS01CSINFO_JUDICIAL20180621373822Věc C-407/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Višje sodišče v Mariboru (Slovinsko) dne 21. června 2018 – Aleš Kuhar, Jožef Kuhar v. Addiko Bank d.d.
 ---documentbreak--- C2942018CS3720120180621CS0051372382Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Višje sodišče v Mariboru (Slovinsko) dne 21. června 2018 – Aleš Kuhar, Jožef Kuhar v. Addiko Bank d.d.
   (Věc C-407/18)2018/C 294/51Jednací jazyk: slovinština
      Předkládající soud

   Višje sodišče v Mariboru

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Aleš Kuhar, Jožef Kuhar

      Žalovaná: Addiko Bank d.d.

      Předběžná otázka

   Musí být, s ohledem na zásadu efektivity unijního práva, směrnice Rady 93/13/EHS (
         1
      ) vykládána v tom smyslu, že v rámci vykonávacího řízení je vykonávací soud povinen z moci úřední odmítnout nařízení výkonu z důvodu zneužívajícího ujednání obsaženého v notářském zápise se svolením k přímě vykonatelnosti (exekuční titul), a to v takovém případě, jako je projednávaný případ, v němž procesní právo členského státu neposkytuje vykonávacímu soudu účinnou možnost přerušení nebo odložení výkonu (na žádost dlužníka nebo z moci úřední) až do pravomocného rozhodnutí o zneužívající povaze tohoto ujednání, které je vydáno na základě výsledku nalézacího řízení zahájeného dlužníkem jakožto spotřebitelem?
   (
         1
      ) – Směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách ve spotřebitelských smlouvách (Úř. věst. L 95, s. 29).


201808030252049692018/C 294/075642016CJC29420180820CS01CSINFO_JUDICIAL201806286611Věc C-564/16 P: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 28. června 2018 – Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) v. Puma SE „Kasační opravný prostředek – Ochranná známka Evropské unie – Nařízení (ES) č. 207/2009 – Článek 8 odst. 5 – Článek 76 – Námitkové řízení – Relativní důvody pro zamítnutí zápisu – Nařízení (ES) č. 2868/95 – Pravidlo 19 – Pravidlo 50 odst. 1 – Existence dřívějších rozhodnutí Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) uznávajících dobré jméno starší ochranné známky – Zásada řádné správy – Zohlednění těchto rozhodnutí v pozdějších námitkových řízeních – Povinnost uvést odůvodnění – Procesní povinnosti odvolacích senátů EUIPO“
 ---documentbreak--- C2942018CS610120180628CS00076161Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 28. června 2018 – Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) v. Puma SE
   (Věc C-564/16 P) (
         1
      )
   „„Kasační opravný prostředek — Ochranná známka Evropské unie — Nařízení (ES) č. 207/2009 — Článek 8 odst. 5 — Článek 76 — Námitkové řízení — Relativní důvody pro zamítnutí zápisu — Nařízení (ES) č. 2868/95 — Pravidlo 19 — Pravidlo 50 odst. 1 — Existence dřívějších rozhodnutí Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) uznávajících dobré jméno starší ochranné známky — Zásada řádné správy — Zohlednění těchto rozhodnutí v pozdějších námitkových řízeních — Povinnost uvést odůvodnění — Procesní povinnosti odvolacích senátů EUIPO““2018/C 294/07Jednací jazyk: angličtina
      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) (zástupci: D. Botis a D. Hanf, zmocněnci)

      Další účastnice řízení: Puma SE (zástupce: P. González-Bueno Catalán de Ocón, advokát)

      Výrok

            1)

            Kasační opravný prostředek se zamítá.

            2)

            Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (
         1
      ) – Úř. věst. C 86, 20.3.2017.


201808030052049982018/C 294/293562018CJC29420180820CS01CSINFO_JUDICIAL20180531222211Věc C-356/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landesgericht Salzburg (Rakousko) dne 31. května 2018 – Christian Gmoser v. Nürnberger Versicherung Aktiengesellschaft Österreich
 ---documentbreak--- C2942018CS2210120180531CS0029221221Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landesgericht Salzburg (Rakousko) dne 31. května 2018 – Christian Gmoser v. Nürnberger Versicherung Aktiengesellschaft Österreich
   (Věc C-356/18)2018/C 294/29Jednací jazyk: němčina
      Předkládající soud

   Landesgericht Salzburg

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Christian Gmoser

      Odpůrkyně: Nürnberger Versicherung Aktiengesellschaft Österreich

      Předběžné otázky

            1.

            Je třeba čl. 15 odst. 1 směrnice 90/619/EHS (druhá směrnice o životním pojištění) (
                  1
               ), ve znění směrnice 92/96/EHS (třetí směrnice o životním pojištění) (
                  2
               ), ve spojení s článkem 31 směrnice 92/96/EHS vykládat v tom smyslu, že sdělení o možnosti odstoupení od smlouvy musí obsahovat rovněž informaci, že odstoupení nevyžaduje určitou formu?

            2.

            Lze učinit prohlášení o odstoupení od smlouvy z důvodu chybné informace o právu na odstoupení i po ukončení smlouvy o životním pojištění výpovědí (a odkupu) pojistníkem?

      (
         1
      ) – Druhá směrnice Rady 90/619/EHS ze dne 8. listopadu 1990 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přímého pojištění (životního pojištění), kterou se stanoví opatření k usnadnění účinného výkonu volného pohybu služeb a kterou se mění směrnice 79/267/EHS, Úř. věst. 1990, L 330, s. 50.
   (
         2
      ) – Směrnice Rady 92/96/EHS ze dne 10. listopadu 1992 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přímého životního pojištění a o změně směrnic 79/267/EHS a 90/619/EHS (třetí směrnice o životním pojištění, Úř. věst. 1992, L 360 s. 1.


201808030692050792018/C 294/604022017TC29420180820CS01CSINFO_JUDICIAL20180703454622Věc T-402/17 a T-403/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 3. července 2018 – Vienna International Hotelmanagement v. EUIPO (Vienna House a VIENNA HOUSE) „Ochranná známka Evropské unie – Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie Vienna House a přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie VIENNA HOUSE – Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu – Popisný charakter – Nedostatek rozlišovací způsobilosti – Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení 2017/1001]“
 ---documentbreak--- C2942018CS4520120180703CS0060452462Rozsudek Tribunálu ze dne 3. července 2018 – Vienna International Hotelmanagement v. EUIPO (Vienna House a VIENNA HOUSE)
   (Věc T-402/17 a T-403/17) (
         1
      )
   „„Ochranná známka Evropské unie — Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie Vienna House a přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie VIENNA HOUSE — Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu — Popisný charakter — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení 2017/1001]““2018/C 294/60Jednací jazyk: němčina
      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Vienna International Hotelmanagement AG (Vídeň, Rakousko) (zástupce: E. Zrzavy, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: D. Hanf, zmocněnec)

      Předmět věci

   Dvě žaloby podané proti rozhodnutím čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 25. dubna 2017 (věci R 333/2016-4 a R 332/2016-4) týkajícím se přihlášek k zápisu slovního označení Vienna House a obrazového označení VIENNA HOUSE jako ochranných známek Evropské unie.

      Výrok

            1)

            Věci T-402/17 a T-403/17 se pro účely tohoto rozsudku spojují.

            2)

            Žaloby se zamítají.

            3)

            Společnosti Vienna International Hotelmanagement AG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (
         1
      ) – Úř. věst. C 277, 21.8.2017.


201808030752050992018/C 294/764132018TC29420180820CS01CSINFO_JUDICIAL20180704616111Věc T-413/18: Žaloba podaná dne 4. července 2018 – Portigon v. SRB
 ---documentbreak--- C2942018CS6110120180704CS0076611611Žaloba podaná dne 4. července 2018 – Portigon v. SRB
   (Věc T-413/18)2018/C 294/76Jednací jazyk: němčina
      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Portigon AG (Düsseldorf, Německo) (zástupci: D. Bliesener a V. Jungkind, Rechtsanwälte)

      Žalovaný: Jednotný výbor pro řešení krizí (SRB)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

            —

            zrušil rozhodnutí žalovaného ze dne 12. dubna 2018 o předem hrazených příspěvcích do Jednotného fondu pro řešení krizí za rok 2018 (SRB/ES/SRF/2018/03) v rozsahu, v němž se týká žalobkyně;

            —

            uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně sedm žalobních důvodů, které jsou v podstatě totožné nebo podobné žalobním důvodům tvrzeným ve věci T-420/17, Portigon v. SRB (
         1
      ).
   (
         1
      ) – Úř. věst. 2017, C 277, s. 56.


201808030632050822018/C 294/774152018TC29420180820CS01CSINFO_JUDICIAL20180704626321Věc T-415/18: Žaloba podaná dne 4. července 2018 – Silgan Closures a Silgan Holdings v. Komise
 ---documentbreak--- C2942018CS6210120180704CS0077621632Žaloba podaná dne 4. července 2018 – Silgan Closures a Silgan Holdings v. Komise
   (Věc T-415/18)2018/C 294/77Jednací jazyk: němčina
      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Silgan Closures GmbH (Mnichov, Německo) a Silgan Holdings Inc. (Stamford, Connecticut, Spojené státy) (zástupci: D. Seeliger, Y. Gürer, R. Grafunder a V. Weiss, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

            —

            zrušil rozhodnutí o kontrole C(2018) 2173 final ze dne 6. dubna 2018, doručené dne 24. dubna 2018;

            —

            zrušil veškerá opatření přijatá v návaznosti na kontrolu provedenou na základě tohoto protiprávního rozhodnutí;

            —

            uložil Komisi, aby zejména vrátila veškeré kopie dokumentů, které byly vyhotoveny v rámci kontrol a které Komise následně odvezla, pod hrozbou zrušení budoucích rozhodnutí Komise Tribunálem, a

            —

            uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně pět žalobních důvodů.

            1.

            První žalobní důvod vycházející z porušení základních práv na obhajobu a procesních zásad
            V rámci prvního žalobního důvodu se žalobkyně dovolávají zejména skutečnosti, že Bundeskartellamt (Spolkový úřad pro hospodářskou soutěž, Německo) předal Komisi informace, které žalobkyně poskytovaly uvedenému úřadu od roku 2014 v souvislosti s vnitrostátním řízení v rámci jejich spolupráce, a které tudíž neměly být dále poskytnuty v rámci výměny informací podle článku 12 nařízení Rady (ES) č. 1/2003 (
                  1
               ).

            2.

            Druhý žalobní důvod vycházející z nedostatečného odůvodnění rozhodnutí o kontrole a nadměrně širokého a nekonkrétního popisu předmětu kontroly („fishing expedition“), jakož i z neexistence dostačujících důkazů

            3.

            Třetí žalobní důvod vycházející z porušení zásady proporcionality
            V tomto ohledu žalobkyně tvrdí, že rozhodnutí o provedení kontroly nebylo z důvodu probíhajícího šetření a stavu řízení před Spolkovým úřadem pro hospodářskou soutěž nutné ani přiměřené.

            4.

            Čtvrtý žalobní důvod vycházející ze zneužití pravomoci
            V rámci čtvrtého žalobního důvodu žalobkyně tvrdí, že nařízení kontroly vychází z hodnocení, které neodpovídá skutkovému stavu. Představuje účelovou protiprávní spolupráci mezi Spolkovým úřadem pro hospodářskou soutěž, jež má Komisi umožnit, aby sankcionovala podniky, jež nemohou být sankcionovány na vnitrostátní úrovni kvůli mezerám v právní úpravě.

            5.

            Pátý žalobní důvod vycházející z nedostatku pravomoci Komise a z porušení zásady subsidiarity
            V tomto ohledu žalobkyně tvrdí, že není zjevné, že by Spolkový úřad pro hospodářskou soutěž neměl dokončit jím vedené řízení, ani to, proč by bylo lépe, aby toto řízení bylo z důvodu svého rozsahu nebo dopadu vedeno v takto pokročilém stadiu na úrovni Unie.

      (
         1
      ) – Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. 2003, L 1, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205).


201808030242050482018/C 294/303572018CJC29420180820CS01CSINFO_JUDICIAL20180531232311Věc C-357/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landesgericht Salzburg (Rakousko) dne 31. května 2018 – Bettina Plackner v. Nürnberger Versicherung Aktiengesellschaft Österreich
 ---documentbreak--- C2942018CS2310120180531CS0030231231Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landesgericht Salzburg (Rakousko) dne 31. května 2018 – Bettina Plackner v. Nürnberger Versicherung Aktiengesellschaft Österreich
   (Věc C-357/18)2018/C 294/30Jednací jazyk: němčina
      Předkládající soud

   Landesgericht Salzburg

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Bettina Plackner

      Odpůrkyně: Nürnberger Versicherung Aktiengesellschaft Österreich

      Předběžná otázka

   Je třeba čl. 15 odst. 1 směrnice 90/619/EHS (druhá směrnice o životním pojištění) (
         1
      ), ve znění směrnice 92/96/EHS (třetí směrnice o životním pojištění) (
         2
      ), ve spojení s článkem 31 směrnice 92/96/EHS vykládat v tom smyslu, že sdělení o možnosti odstoupení od smlouvy musí obsahovat rovněž informaci, že odstoupení nevyžaduje určitou formu?
   (
         1
      ) – Druhá směrnice Rady 90/619/EHS ze dne 8. listopadu 1990 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přímého pojištění (životního pojištění), kterou se stanoví opatření k usnadnění účinného výkonu volného pohybu služeb a kterou se mění směrnice 79/267/EHS (Úř. věst. L 330, s. 50).
   (
         2
      ) – Směrnice Rady 92/96/EHS ze dne 10. listopadu 1992 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přímého pojištění (životního pojištění) a o změně směrnic 79/267/EHS a 90/619/EHS (třetí směrnice o životním pojištění, Úř. věst. 1992, L 360, s. 1).


201808030162050392018/C 294/443872018CJC29420180820CS01CSINFO_JUDICIAL20180612323211Věc C-387/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Wojewódzki Sąd Administracyjny w Warszawie (Polsko) dne 12. června 2018 – Delfarma Sp. z o.o. v. Prezes Urzędu Rejestracji Produktów Leczniczych, Wyrobów Medycznych i Produktów Biobójczych
 ---documentbreak--- C2942018CS3210120180612CS0044321321Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Wojewódzki Sąd Administracyjny w Warszawie (Polsko) dne 12. června 2018 – Delfarma Sp. z o.o. v. Prezes Urzędu Rejestracji Produktów Leczniczych, Wyrobów Medycznych i Produktów Biobójczych
   (Věc C-387/18)2018/C 294/44Jednací jazyk: polština
      Předkládající soud

   Wojewódzki Sąd Administracyjny w Warszawie

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Delfarma Sp. z o.o.

      Žalovaný: Prezes Urzędu Rejestracji Produktów Leczniczych, Wyrobów Medycznych i Produktów Biobójczych

      Předběžná otázka

   Brání unijní právo, zejména článek 34 a článek 36 Smlouvy o fungování Evropské unie, vnitrostátní právní úpravě, podle které nemůže být povolení k uvedení souběžně dováženého léčivého přípravku na trh v členském státě vydáno již z pouhého důvodu, že souběžně dovážený léčivý přípravek byl povolen v členském státě vývozu jako generikum referenčního přípravku, tedy na základě zjednodušené dokumentace, zatímco v členském státě dovozu bylo povoleno uvedení tohoto léčivého přípravku na trh jako referenčního léčivého přípravku, tedy na základě úplné dokumentace, přičemž zamítavé rozhodnutí je vydáno bez posouzení zásadní terapeutické shody obou přípravků a bez toho, aby vnitrostátní orgán požádal příslušný orgán státu vývozu o poskytnutí dokumentace, přestože tuto možnost má?


201808030432049872018/C 294/313592018CJC29420180820CS01CSINFO_JUDICIAL20180601232422Věc C-359/18 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 1. června 2018 Evropskou agenturou pro léčivé přípravky proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 22. března 2018 ve věci T-80/16, Shire Pharmaceuticals Ireland v. EMA
 ---documentbreak--- C2942018CS2320120180601CS0031232242Kasační opravný prostředek podaný dne 1. června 2018 Evropskou agenturou pro léčivé přípravky proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 22. března 2018 ve věci T-80/16, Shire Pharmaceuticals Ireland v. EMA
   (Věc C-359/18 P)2018/C 294/31Jednací jazyk: angličtina
      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská agentura pro léčivé přípravky (zástupci: S. Marino, A. Spina, S. Drosos, T. Jabłoński, zmocněnci)

      Další účastnice řízení: Shire Pharmaceuticals Ireland Ltd.

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

            —

            vyhověl odvolání Evropské agentury pro léčivé přípravky (EMA) a zrušil rozsudek Tribunálu ve věci T-80/16;

            —

            zamítl žalobu na neplatnost jako neopodstatněnou; a

            —

            uložil žalobkyni v prvním stupni náhradu veškerých nákladů řízení (včetně nákladů souvisejících s řízením před Tribunálem).

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   EMA předkládá dva důvody kasačního opravného prostředku.

            1)

            První důvod kasačního opravného prostředku má dvě části. V první části tohoto důvodu kasačního opravného prostředku EMA tvrdí, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení, když v bodě 50 napadeného rozsudku uvedl, že čl. 5 odst. 1 nařízení o léčivých přípravcích pro vzácná onemocnění (
                  1
               ) musí být vykládán odděleně od jeho čl. 5 odst. 2. Takový výklad je v rozporu s čl. 5 odst. 1, jelikož maří účinnost tohoto ustanovení.
            Ve druhé části prvního důvodu kasačního opravného prostředku EMA tvrdí, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení, když v bodě 64 napadeného rozsudku uvedl, že EMA by měla vycházet z pojmu „léčivý přípravek“, jestliže pro účely čl. 5 odst. 1 určuje, zda se žádost o stanovení léčivého přípravku pro vzácná onemocnění překrývá s dříve podanou žádostí o registraci.

            2)

            V rámci druhého důvodu kasačního opravného prostředku EMA tvrdí, že Tribunál vycházel z nesprávného výkladu pojmu léčivý přípravek podle čl. 1 odst. 2 směrnice 2001/83/EC (
                  2
               ), když uvedl, že rozdíly mezi dvěma přípravky spočívající v pomocných látkách a způsobech podání tyto přípravky odlišují pro účely čl. 5 odst. 1 nařízení o léčivých přípravcích pro vzácná onemocnění.

      (
         1
      ) – Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 141/2000 ze dne 16. prosince 1999 o léčivých přípravcích pro vzácná onemocnění (Úř. věst. 2000, L 18, s. 1).
   (
         2
      ) – Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/83/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků (Úř. věst. 2001, L 311, s. 67).


201808030812050762018/C 294/784212018TC29420180820CS01CSINFO_JUDICIAL20180710636311Věc T-421/18: Žaloba podaná dne 10. července 2018 – Bauer Radio v. EUIPO – Weinstein (MUSIKISS)
 ---documentbreak--- C2942018CS6310120180710CS0078631631Žaloba podaná dne 10. července 2018 – Bauer Radio v. EUIPO – Weinstein (MUSIKISS)
   (Věc T-421/18)2018/C 294/78Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Bauer Radio Ltd (Peterborough, Spojené království) (zástupce: G. Messenger, barrister)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: Simon Weinstein (Vídeň, Rakousko)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Přihlašovatel sporné ochranné známky: Další účastník řízení před odvolacím senátem

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „MUSIKISS“ – Přihláška č. 12 317 616

      Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 14. března 2018, ve věci R 510/2017-1

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

            —

            napadené rozhodnutí zrušil;

            —

            rozhodl, že EUIPO a další účastník řízení ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené žalobkyní.

      Dovolávaný žalobní důvod

            —

            Porušení článku 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


201808030822050902018/C 294/623412018TC29420180820CS01CSINFO_JUDICIAL20180531474821Věc T-341/18: Žaloba podaná dne 31. května 2018 – NEC Corporation v. Komise
 ---documentbreak--- C2942018CS4710120180531CS0062471482Žaloba podaná dne 31. května 2018 – NEC Corporation v. Komise
   (Věc T-341/18)2018/C 294/62Jednací jazyk: angličtina
      Účastnice řízení

      Žalobkyně: NEC Corporation (Tokyo, Japonsko) (zástupci: R. Bachour, Solicitor, O. Brouwer a A. Pliego Selie, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

            —

            zrušil zcela rozhodnutí Komise C(2018) 1768 final ze dne 21. března 2018 v řízení podle článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP (Věc AT.40136 – Capacitors) v rozsahu, v němž se v něm konstatuje, že žalobkyně porušila článek 101 SFEU a článek 53 Dohody o EHP,

            —

            podpůrně zrušil napadené rozhodnutí v rozsahu, v němž ukládá pokutu žalobkyni, anebo

            —

            ještě podpůrněji vykonal svůj přezkum v plné jurisdikci za účelem úpravy pokuty – s ohledem na argumenty uvedené v prvním a druhém žalobním důvodu – na úroveň, která je v souladu s právem, logikou právního institutu recidivy jakožto přitěžující okolnosti odůvodňující zvýšení pokuty a která je přiměřená, a

            —

            uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.

            1.

            První žalobní důvod vycházející z toho, že napadené rozhodnutí je stiženo nesprávným právním posouzením a zjevně nesprávným posouzením a nedostatkem odůvodnění, neboť opakované protiprávní jednání bylo uplatněno jakožto přitěžující okolnost pro uložení sankcí společnosti NEC Corporation a pokuta uložená NEC Corporation je v rozporu se zásadou proporcionality.

            2.

            Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že napadené rozhodnutí porušuje práva na obhajobu žalobkyně, neboť v článku 1 se uvádí, že se žalobkyně účastnila zjištěného protiprávního jednání, přestože tato skutečnost nebyla zjištěna ani zmíněna v prohlášení o námitkách. Navíc je toto zjištění nesprávné z hlediska právního i skutkového a obsahuje rozporná zjištění a odůvodnění, neboť se v něm připouští (což je kvalifikováno jako irelevantní), že NEC Corporation si protiprávního jednání nebyla vědoma, avšak zároveň se výslovně uvádí, že uvedená společnost nese odpovědnost jakožto mateřská společnost, neboť vykonávala po určité období kontrolu nad společností Tokin Corporation.

            3.

            Třetí žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že Komise neuplatnila stejné snížení základní výše pokuty, kterou uložila Tokin Corporation, při snížení uplatněném na základní výši pokuty uložené NEC Corporation, a dále že Komise měla pro stanovení pokuty použít průměrnou hodnotu prodeje a nikoli vycházet z nereprezentativní hodnoty prodeje za poslední rok zjištěného protiprávního jednání. V důsledku těchto nedostatků byl výpočet pokuty nesprávný a pokuta nepřiměřená (a rovněž je nedostatečně odůvodněn první bod, neboť v odůvodnění napadeného rozhodnutí není uvedeno, proč zjevně nebylo použito stejné snížení základní výše pokuty na pokutu uloženou NEC Corporation).


201808030422049862018/C 294/323642018CJC29420180820CS01CSINFO_JUDICIAL20180604242411Věc C-364/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Itálie) dne 4. června 2018 – Eni SpA v. Ministero dello Sviluppo Economico, Ministero dell’Economia e delle Finanze
 ---documentbreak--- C2942018CS2410120180604CS0032241241Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Itálie) dne 4. června 2018 – Eni SpA v. Ministero dello Sviluppo Economico, Ministero dell’Economia e delle Finanze
   (Věc C-364/18)2018/C 294/32Jednací jazyk: italština
      Předkládající soud

   Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Eni SpA

      Žalovaní: Ministero dello Sviluppo Economico, Ministero dell’Economia e delle Finanze

      Předběžná otázka

   Brání ustanovení čl. 6 odst. 1 směrnice 94/22/ES (
         1
      ) a šestý bod odůvodnění uvedené směrnice ustanovením vnitrostátních předpisů, zejména čl. 19 odst. 5a legislativního nařízení č. 625 z roku 1996, která v důsledku výkladu poskytnutého Consiglio di Stato (Státní rada) v rozsudku č. 290/2018 umožňují při úhradě poplatků za užívání vyžadovat parametr QE, který je založen na cenách ropy a jiných paliv, spíše než index Pfor, který je navázaný na cenu plynu na krátkodobém trhu?
   (
         1
      ) – Směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/22/ES ze dne 30. května 1994 o podmínkách udělování a užívání povolení k vyhledávání, průzkumu a těžbě uhlovodíků (Úř. věst. L 164, s. 3).


201808030772050862018/C 294/794232018TC29420180820CS01CSINFO_JUDICIAL20180706646411Věc T-423/18: Žaloba podaná dne 6. července 2018 – Fissler v. EUIPO (vita)
 ---documentbreak--- C2942018CS6410120180706CS0079641641Žaloba podaná dne 6. července 2018 – Fissler v. EUIPO (vita)
   (Věc T-423/18)2018/C 294/79Jednací jazyk: němčina
      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Fissler GbmH (Idar-Oberstein, Německo) (zástupci: Rechtsanwalt G. Hasselblatt a Rechtsanwältin K. Middelhoff)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „vita“ – Přihláška č. 15 857 188

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 28. března 2018, ve věci R 1326/2017-5

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

            —

            napadené rozhodnutí zrušil;

            —

            uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

            —

            Porušení čl. 7 písm. b) a c) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


201808030452050172018/C 294/086352016CJC29420180820CS01CSINFO_JUDICIAL201806287711Věc C-635/16 P: Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 28. června 2018 – Spliethoff's Bevrachtingskantoor BV v. Evropská komise „Kasační opravný prostředek – Žaloba na neplatnost – Přípustnost – Určení předmětu sporu – Finanční pomoc v rámci Nástroje pro propojení Evropy (CEF) – Odvětví dopravy na období 2014 – 2020 – Výzvy k předkládání návrhů – Výkonná agentura pro inovace a sítě (INEA) – E-mail informující žalobkyni o odmítnutí jejího návrhu – Pozdější rozhodnutí Evropské komise, kterým se stanoví seznam vybraných návrhů – Účinná soudní ochrana“
 ---documentbreak--- C2942018CS710120180628CS00087171Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 28. června 2018 – Spliethoff's Bevrachtingskantoor BV v. Evropská komise
   (Věc C-635/16 P) (
         1
      )
   „„Kasační opravný prostředek — Žaloba na neplatnost — Přípustnost — Určení předmětu sporu — Finanční pomoc v rámci Nástroje pro propojení Evropy (CEF) — Odvětví dopravy na období 2014 – 2020 — Výzvy k předkládání návrhů — Výkonná agentura pro inovace a sítě (INEA) — E-mail informující žalobkyni o odmítnutí jejího návrhu — Pozdější rozhodnutí Evropské komise, kterým se stanoví seznam vybraných návrhů — Účinná soudní ochrana““2018/C 294/08Jednací jazyk: angličtina
      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Spliethoff's Bevrachtingskantoor BV (zástupce: Y. de Vries, advocaat)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: J. Samnadda a J. Hottiaux, zmocněnkyně)

      Výrok

            1)

            Usnesení Tribunálu Evropské unie ze dne 11. října 2016, Spliethoff’s Bevrachtingskantoor v. Komise (T-564/15, nezveřejněné, EU:T:2016:611), se zrušuje.

            2)

            Věc se vrací Tribunálu Evropské unie.

            3)

            O nákladech řízení bude rozhodnuto později.

      (
         1
      ) – Úř. věst. C 70, 6.3.2017.


201808030672050962018/C 294/633422018TC29420180820CS01CSINFO_JUDICIAL20180530484921Věc T-342/18: Žaloba podaná dne 30. května 2018 – Nichicon Corporation v. Komise
 ---documentbreak--- C2942018CS4810120180530CS0063481492Žaloba podaná dne 30. května 2018 – Nichicon Corporation v. Komise
   (Věc T-342/18)2018/C 294/63Jednací jazyk: angličtina
      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Nichicon Corporation (Kjóto, Japonsko) (zástupci: A. Ablasser Neuhuber, F. Neumayr, G. Fussenegger a H. Kühnert, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

            —

            zrušil zcela rozhodnutí Komise C(2018) 1768 final ze dne 21. března 2018 v řízení podle článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP (Věc AT.40136 – Capacitors) v rozsahu, v němž se týká žalobkyně;

            —

            podpůrně částečně zrušil:

                     a.

                     článek 1 písm. f) napadeného rozhodnutí, v němž bylo určeno, že se žalobkyně účastnila jediného a trvajícího porušení článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP v odvětví elektrolytických kondenzátorů, které zahrnuje celý EHP, které spočívalo v dohodách nebo jednáních ve vzájemné shodě, jejichž předmětem byla koordinace stanovování cen od 26. června 1998 do 31. května 2010,

                     b.

                     článek 2 písm. i) napadeného rozhodnutí, kterým se ukládá žalobkyni pokuta ve výši 72901000 eur, a

            —

            snížil pokutu uloženou žalobkyni na základě článku 261 SFEU a článku 31 nařízení Rady (ES) č. 1/2003 (
                  1
               );

            —

            každopádně nahradil posouzení Komise svým posouzením, pokud jde o výši pokuty a snížil pokutu uloženou žalobkyni na základě článku 261 SFEU a článku 31 nařízení Rady (ES) č. 1/2003; a

            —

            uložil Komisi náhradu nákladů řízení v souladu s článkem 134 jednacího řádu Tribunálu.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů.

            1.

            První žalobní důvod vycházející z nesprávných skutkových zjištění
            Nesprávná skutková zjištění se týkají konkrétně tří období kontaktů. Žalobkyně tvrdí, že Komise učinila nesprávné skutkové zjištění, které není dostatečně prokázáno. V důsledku toho měla Komise nesprávně za to, že došlo k porušení článku 101 SFEU.

            2.

            Druhý žalobní důvod vycházející z nesprávného právního posouzení týkajícího se kvalifikace jediného a trvajícího protiprávního jednání a domněnky účasti žalobkyně na uvedeném protiprávním jednání.
            Druhý žalobní důvod se týká údajných pochybení, kterých se Komise měla dopustit jak stran zjištěných kontaktů, které kvalifikovala jako jediné a trvající protiprávní jednání, tak i stran odpovědnosti žalobkyně za takové protiprávní jednání. Zaprvé, Komise podle žalobkyně neprokázala rozsah jediného a trvajícího protiprávního jednání. Zadruhé, Komise nesprávně měla za to, že žalobkyně nese odpovědnost za kontakty, kterých se neúčastnila. Zatřetí, Komise měla dojít k nesprávnému závěru, že protiprávní jednání trvalo nepřetržitě před 7. listopadem 2003. Začtvrté, Komise měla nesprávně za to, že žalobkyně odpovídá za trvající účast v jediném a trvajícím protiprávním jednání po 10. listopadu 2008. Komise tudíž nemůže v důsledku protiprávního jednání uložit žalobkyni pokuty. Zapáté, Komise měla nesprávně za to, že se žalobkyně účastnila jediného a trvajícího protiprávního jednání, přestože se od něj výslovně distancovala.

            3.

            Třetí žalobní důvod vycházející z nedostatku pravomoci

            4.

            Čtvrtý žalobní důvod vycházející ze zjevně nesprávného posouzení spočívajícího ve stanovení pokuty
            Žalobkyně se v rámci svého čtvrtého žalobního důvodu dovolává zjevně nesprávného posouzení spočívajícího ve stanovení pokuty. Zaprvé, Komise porušila zásadu proporcionality a své pokyny pro výpočet pokut tím, že nesprávně jako základ pro výpočet pokuty použila hodnotu veškerých prodejů v EHP. Zadruhé a zatřetí Komise tím, že nesprávně stanovila jak koeficient závažnosti, tak i dodatečnou částku, porušila zásadu proporcionality, povinnost uvést odůvodnění, jakož i zásadu ne bis in idem. Začtvrté, Komise porušila zásadu proporcionality, povinnost uvést odůvodnění a zásadu rovného zacházení tím, že při výpočtu pokuty údajně řádně nezohlednila omezenou účast žalobkyně na protiprávním jednání. Dále Komise porušila zásadu proporcionality a pokyny pro výpočet pokuty tím, že jakožto polehčující okolnosti nezohlednila nedbalost na straně žalobkyně, pokud vůbec vznikla, a její podstatně omezenou roli a její chování konkurenčním způsobem.

            5.

            Pátý žalobní důvod vycházející z porušení podstatných formálních náležitostí
            Pátý žalobní důvod se týká porušení podstatných formálních náležitostí Komisí ve smyslu článku 263 SFEU, když společnosti Nichicon neposkytla dodatečné prohlášení o námitkách a když jí stanovila příliš krátkou lhůtu na obhajobu.

      (
         1
      ) – Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. 2003 L 1, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205).


201808030272049782018/C 294/453892018CJC29420180820CS01CSINFO_JUDICIAL20180613323322Věc C-389/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal de première instance francophone de Bruxelles (Belgie) dne 13. června 2018 – Brussels Securities SA v. Belgický stát
 ---documentbreak--- C2942018CS3220120180613CS0045322332Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal de première instance francophone de Bruxelles (Belgie) dne 13. června 2018 – Brussels Securities SA v. Belgický stát
   (Věc C-389/18)2018/C 294/45Jednací jazyk: francouzština
      Předkládající soud

   Tribunal de première instance francophone de Bruxelles

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Brussels Securities SA

      Žalovaný: Belgický stát

      Předběžná otázka

   Musí být článek 4 směrnice Rady 90/43/EHS (
         1
      ) ze dne 23. července 1990 o společném systému zdanění mateřských a dceřiných společností z různých členských států (jež byla s platností k 18. lednu 2012 nahrazena směrnicí Rady 2011/96/EU ze dne 30. listopadu 2011 o společném systému zdanění mateřských a dceřiných společností z různých členských států (
         2
      )), ve spojení s jinými zdroji unijního práva,
   vykládán v tom smyslu, že brání tomu, aby takový právní předpis vydaný vnitrostátním orgánem, jako jsou zákon o daních z příjmů z roku 1992 a královské prováděcí nařízení k zákonu o daních z příjmů z roku 1992 ve zněních platných pro zdaňovací období 2011,
   kterým byl zvolen režim osvobození od daně (upuštění od zdanění rozdělených zisků, jež obdrží mateřská společnost z důvodu svého podílu na dceřiné společnosti), jež spočívá v tom, že dividendy vyplacené dceřinou společností jsou nejprve zahrnuty do základu daně mateřské společnosti a následně se 95 % těchto dividend odečte od základu daně jako definitivně zdaněné příjmy,
   z důvodu, že se pro určení základu pro výpočet korporační daně mateřské společnosti uvedený belgický režim odpočtu definitivně zdaněných příjmů použije ve vzájemném spojení s

            1.

            pravidly týkajícími se jiného odpočtu představujícího daňové zvýhodnění stanoveného v uvedeném právním předpise (odpočtu na rizikový kapitál),

            2.

            právem na odpočet neuplatněných ztrát minulých období, které je možné převést do dalších období,

            3.

            právem převést do dalších zdaňovacích období neuplatněný odpočet definitivně zdaněných příjmů, neuplatněný odpočet na rizikový kapitál a neuplatněné ztráty minulých období, které lze převést do dalších období, pokud výše těchto položek v určitém zdaňovacím období přesahuje výši zdanitelných zisků, a

            4.

            pořadím odpočtů, podle kterého se v následujících zdaňovacích obdobích odečítají až do vyčerpání výše zdanitelných zisků nejprve převedené definitivně zdaněné příjmy, poté převedený odpočet na rizikový kapitál (u nějž je možnost převedení omezena na „sedm následujících zdaňovacích období“) a nakonec neuplatněné ztráty minulých období, které lze převést do dalších let,

      vedl k tomu, že se o částku odpovídající veškerým dividendám obdrženým od dceřiné společnosti nebo jejich části sníží ztráty mateřské společnosti, které by si mohla odečíst, pokud by byly dotčené dividendy jednoduše vyloučeny ze zisků za zdaňovací období, ve kterém byly obdrženy (a tím se snížil zdanitelný výsledek hospodaření za dané zdaňovací období nebo případně zvýšily daňové ztráty, které je možné převést do dalších období), místo toho, aby byly nejprve zahrnuty do těchto zisků a poté s nimi bylo naloženo podle pravidel osvobození od daně a převodu částek, na které se toto osvobození od daně vztahuje, do dalších období v případě nedostatečného zisku,
   tedy ke snížení výše neuplatněných ztrát minulých období mateřské společnosti, které je možné převést do dalších období, k němuž by mohlo dojít ve zdaňovacích obdobích následujících po zdaňovacím období, ve kterém výše definitivně zdaněných příjmů, odpočtu na rizikový kapitál a neuplatněných ztrát minulých období přesáhla výši zdanitelných zisků?
   (
         1
      ) – Úř. věst. L 225, s. 6.
   (
         2
      ) – Úř. věst. L 345, s. 8.


201808030062050292018/C 294/0922017CJC29420180820CS01CSINFO_JUDICIAL201806287822Věc C-2/17: Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 28. června 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Superior de Justicia de Galicia – Španělsko) – Instituto Nacional de la Seguridad Social v. Jesús Crespo Rey „Řízení o předběžné otázce – Dohoda mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a Švýcarskou konfederací na straně druhé o volném pohybu osob – Sociální zabezpečení migrujících pracovníků – Nařízení (ES) č. 883/2004 – Příloha XI, oddíl ‚Španělsko‘, bod 2 – Starobní důchod – Metoda výpočtu – Teoretická výše – Relevantní příspěvkový základ – Zvláštní dohoda – Volba příspěvkového základu – Vnitrostátní právní úprava ukládající pracovníkovi odvádět příspěvky podle minimálního příspěvkového základu“
 ---documentbreak--- C2942018CS720120180628CS00097282Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 28. června 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Superior de Justicia de Galicia – Španělsko) – Instituto Nacional de la Seguridad Social v. Jesús Crespo Rey
   (Věc C-2/17) (
         1
      )
   „„Řízení o předběžné otázce — Dohoda mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a Švýcarskou konfederací na straně druhé o volném pohybu osob — Sociální zabezpečení migrujících pracovníků — Nařízení (ES) č. 883/2004 — Příloha XI, oddíl ‚Španělsko‘, bod 2 — Starobní důchod — Metoda výpočtu — Teoretická výše — Relevantní příspěvkový základ — Zvláštní dohoda — Volba příspěvkového základu — Vnitrostátní právní úprava ukládající pracovníkovi odvádět příspěvky podle minimálního příspěvkového základu““2018/C 294/09Jednací jazyk: španělština
      Předkládající soud

   Tribunal Superior de Justicia de Galicia

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: Instituto Nacional de la Seguridad Social

      Odpůrce: Jesús Crespo Rey

      Za přítomnosti: Tesorería General de la Seguridad Social

      Výrok

   Dohoda o volném pohybu osob uzavřená mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a Švýcarskou konfederací na straně druhé, která byla podepsaná v Lucemburku dne 21. června 1999, musí být vykládána v tom smyslu, že brání právní takové úpravě členského státu, jako je právní úprava dotčená ve věci v původním řízení, která ukládá migrujícímu pracovníkovi, který uzavřel zvláštní dohodu v rámci systému sociálního zabezpečení tohoto členského státu, povinnost odvádět příspěvky podle minimálního příspěvkového základu, takže při teoretickém výpočtu výše jeho starobního důchodu příslušná instituce tohoto členského státu považuje období, na něž se vztahuje tato dohoda, za dobu odpracovanou v témže členském státě a pro účely tohoto výpočtu vezme v úvahu pouze příspěvky odvedené v rámci uvedené dohody, a to i přesto, že uvedený pracovník předtím, než využil svého práva na volný pohyb, odváděl příspěvky v dotčeném členském státě podle vyššího základu, než je minimální příspěvkový základ, zatímco nemigrující pracovník, který nevyužil práva na volný pohyb a uzavřel takovou dohodu, má možnost přispívat podle vyššího základu, než je minimální příspěvkový základ.
   (
         1
      ) – Úř. věst. C 104, 3.4.2017.