title: Věc C-525/14: Žaloba podaná dne 20. listopadu 2014 – Evropská komise v. Česká republika

text:
               9.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 46/23

         Žaloba podaná dne 20. listopadu 2014 – Evropská komise v. Česká republika
   (Věc C-525/14)
   (2015/C 046/30)
   Jednací jazyk: čeština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: P. Němečková a G. Wilms, zmocněnci)

      Žalovaná: Česká republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Česká republika tím, že neuznává některé nizozemské puncovní značky, obzvláště puncovní značky Waarborg Holland, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 34 Smlouvy o fungování Evropské unie;

               —

               uložit České republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

               1.

               Neuznáváním některých nizozemských puncovních značek omezuje Česká republika volný pohyb drahých kovů opuncovaných těmito značkami a předmětů, které jsou z těchto kovů vyrobeny.

               2.

               Ačkoli je drahý kov opuncován pobočkou nizozemského puncovního úřadu ve třetím státě, mělo by se s takovými výrobky zacházet stejně jako se zbožím pocházejícím z Evropské unie vzhledem k tomu, že drahé kovy jsou označeny puncovními značkami v souladu s nizozemskými předpisy a jsou propuštěny s konečnou platností do volného oběhu.

               3.

               Česká republika neprokázala, že případné omezení volného pohybu zboží je způsobilé zaručit uskutečnění sledovaného cíle ochrany spotřebitele a nepřekračuje meze toho, co je nezbytné k jeho dosažení.


title: Věc C-631/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado Contencioso-Administrativo de Oviedo (Španělsko) dne 27. listopadu 2015 – Carlos Álvarez Santirso v. Consejería de Educación, Cultura y Deporte del Principado de Asturias

text:
               22.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 68/21

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado Contencioso-Administrativo de Oviedo (Španělsko) dne 27. listopadu 2015 – Carlos Álvarez Santirso v. Consejería de Educación, Cultura y Deporte del Principado de Asturias
   (Věc C-631/15)
   (2016/C 068/28)
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Juzgado Contencioso-Administrativo de Oviedo

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Carlos Álvarez Santirso

      Žalovaný: Consejería de Educación, Cultura y Deporte del Principado de Asturias

      Předběžné otázky

   Musí být ustanovení 4 rámcové dohody, na niž odkazuje směrnice Rady 1999/70/ES ze dne 28. června 1999 o pracovních poměrech na dobu určitou (1), vykládáno v tom smyslu, že brání takové regionální právní úpravě, jako je zákon Asturského knížectví č. 6/2009 ze dne 29. prosince 2009 o hodnocení pedagogických pracovníků a uplatňování pobídek, který v článku 2 stanoví, že podmínkou pro zařazení do plánu hodnocení (a potažmo pro pobírání souvisejících finančních pobídek) je postavení kariérního úředníka, což znamená, že dočasní úředníci jsou vyloučeni?

      (1)  Směrnice Rady 1999/70/ES ze dne 28. června 1999 o rámcové dohodě o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS (Úř. věst. L 175, 10.7.1999, s. 43; Zvl. vyd. 05/03, s. 368).


title: Věc T-440/16: Žaloba podaná dne 5. srpna 2016 – Souruh v. Rada

text:
               3.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 364/23

      Žaloba podaná dne 5. srpna 2016 – Souruh v. Rada
      (Věc T-440/16)
      (2016/C 364/23)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Souruh SA (Damašek, Sýrie) (zástupce: E. Ruchat, advokát)

         Žalovaná: Rada Evropské unie

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  rozhodl, že její žaloba je přípustná a opodstatněná;

                  —

                  a v důsledku toho zrušil rozhodnutí (SZBP) 2016/850 ze dne 27. května 2016 a na něj navazující prováděcí akty v rozsahu, v němž se týkají žalobkyně;

                  —

                  uložil Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů, které jsou v podstatě stejné nebo podobné s žalobními důvody uplatňovanými ve věci T-411/16, Syriatel Mobile Telecom v. Rada.


title: Věc T-435/05: Žaloba podaná dne  5. prosince 2005  – Danjaq v. OHIM

text:
               11.3.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 60/41

         Žaloba podaná dne 5. prosince 2005 – Danjaq v. OHIM
   (Věc T-435/05)
   (2006/C 60/79)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Danjaq LLC (Santa Monica, Spojené státy americké) (zástupci: L. Berg, S. Skrein, Solicitors, a G. Hobbs a G. Hollingworth, Barristers)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: Mission Productions GmbH (Mnichov, Německo)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí odvolacího senátu ve věci č. R 1118/2004-1;

               —

               připustit námitky osoby, která námitky podala, proti přihlášce ochranné známky Společenství č. 2 256 378 nebo vrátit námitky zpět Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu k dalšímu posouzení v souladu s rozsudkem Soudu,

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Mission Productions GmbH

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „Dr. No“ pro zboží ve třídě 9, 12, 18, 25 a 32 – přihláška č. 2 256 378

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Starší obecně známá ochranná známka, starší nezapsaná ochranná známka a starší označení „Dr. No“ a „Dr. NO“ používané v obchodním styku pro filmy, DVD, knihy komiksů, hudební nahrávky, knihy, plakáty a akční figurky (hračky)

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitek v plném rozsahu

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 2 písm. c) nařízení Rady č. 40/94 vzhledem k tomu, že odvolací senát nesprávně vyložil článek 6a Pařížské úmluvy tím, že rozhodl, že používání na území Společenství musí být prokázáno žalobkyní.
   Porušení čl. 8 odst. 1 písm. a) a b) nařízení Rady č. 40/94, neboť existuje nebezpečí záměny mezi kolidujícími ochrannými známkami vzhledem k tomu, že kolidující ochranné známky a některé zboží označené těmito ochrannými známkami jsou totožné.
   Porušení čl. 8 odst. 4 a článku 73 nařízení Rady č. 40/94 a pravidel 50 odst. 2 a 52 odst.1 nařízení Komise č. 2868/95, protože odvolací senát neposoudil námitky podle čl. 8 odst. 4 nařízení Rady č. 40/94 a protože měl uznat, že žalobkyně je majitelkou řady starších práv a že používala namítané ochranné známky v obchodním styku.


title: Věc C-548/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Arbeidshof te Antwerpen (Belgie) dne 31. října 2011 — Edgard Mulders v. Rijksdienst voor Pensioenen

text:
               28.1.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 25/32

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Arbeidshof te Antwerpen (Belgie) dne 31. října 2011 — Edgard Mulders v. Rijksdienst voor Pensioenen
      (Věc C-548/11)
      (2012/C 25/59)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      Arbeidshof te Antwerpen

         Účastníci původního řízení

         Účastník řízení podávající opravný prostředek: Edgard Mulders

         Účastník řízení, proti němuž směřuje opravný prostředek: Rijksdienst voor Pensioenen

         Předběžné otázky

      Jedná se o porušení článku 46 nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, na osoby samostatně výdělečně činné a jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství (1), jestliže při výpočtu důchodu migrujícího pracovníka není doba pracovní neschopnosti, během níž tento pracovník pobíral dávky na základě pracovní neschopnosti a platil příspěvky na AOW, uznána jako „doba pojištění“ ve smyslu čl. 1 písm. r) uvedeného nařízení?

         (1)  Úř. věst. L 149, s. 2; Zvl. vyd. 05/01, s. 35.


title: Věc T-509/17: Žaloba podaná dne 7. srpna 2017 – Cartera de Inversiones Melca a další v. Komise a SRB

text:
               16.10.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 347/40

         Žaloba podaná dne 7. srpna 2017 – Cartera de Inversiones Melca a další v. Komise a SRB
   (Věc T-509/17)
   (2017/C 347/52)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Cartera de Inversiones Melca, SL (Avilés, Španělsko), Servicios Inmobiliarios Avilés, SL (Avilés), Hotel Avilés, SA (Avilés), Arside Construcciones Mecánicas, SA (Carreño, Španělsko) (zástupci: B. Gutiérrez de la Roza Pérez, P. Rubio Escobar, R. Ruiz de la Torre Esporrín a B. Fernández García, advokáti)

      Žalovaní: Evropská komise a Jednotný výbor pro řešení krizí

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál zrušil:

               —

               rozhodnutí Jednotného výboru pro řešení krizí přijaté výkonném zasedání dne ze 7. června 2017 (SRB/EES/2017/08), kterým se přijímá program řešení krize ve vztahu k Banco Popular Español, S.A.;

               —

               rozhodnutí Komise (EU) 2017/1246 ze dne 7. června 2017, kterým se schvaluje program řešení krize pro Banco Popular Español.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou podobné žalobním důvodům a hlavním argumentům uvedeným ve věcech T-478/17, Mutualidad de la Abogacía a Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos v. Jednotný výbor pro řešení krizí, T-481/17; Fundación Tatiana Pérez de Guzmán y Bueno a SFL v. Jednotný výbor pro řešení krizí, T-482/17; Comercial Vascongada Recalde v. Komise a Jednotný výbor pro řešení krizí; T-483/17, García Suárez a další v. Komise a Jednotný výbor pro řešení krizí; T-484/17, Fidesban a další v. Jednotný výbor pro řešení krizí; T-497/17, Sánchez del Valle a Calatrava Real State 2015 v. Komise a Jednotný výbor pro řešení krizí, a T-498/17, Pablo Álvarez de Linera Granda v. Komise a Jednotný výbor pro řešení krizí.


title: Ve spojených věcech T-349/06, T-371/06, T-14/07, T-15/07 a ve věci T-332/07: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 9. září 2008 – Německo v. Komise ( EFRR — Snížení finanční podpory — Změny finančních plánů bez souhlasu Komise — Pojem významné změny — Článek 24 nařízení (EHS) č. 4253/88 — Žaloba na neplatnost )

text:
               25.10.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 272/24

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 9. září 2008 – Německo v. Komise
   (Ve spojených věcech T-349/06, T-371/06, T-14/07, T-15/07 a ve věci T-332/07) (1)

   („EFRR - Snížení finanční podpory - Změny finančních plánů bez souhlasu Komise - Pojem významné změny - Článek 24 nařízení (EHS) č. 4253/88 - Žaloba na neplatnost“)
   (2008/C 272/44)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Spolková republika Německo (zástupci: M. Lumma a ve věcech T-349/06, T-371/06, T-14/07 a T-15/07, také C. Schulze-Barh, jako zmocněnci ve spolupráci s C. von Donat, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: G. Wilms a L. Flynn, zmocněnci)
   Předmět věci
   návrhy na zrušení rozhodnutí K(2006) 4193 konečné a K(2006) 4194 konečné ze dne 25. září 2006, K(2006) 5163 konečné a K(2006) 5164 konečné ze dne 3. listopadu 2006 a K(2007) 2619 konečné ze dne 25. června 2007 o snížení finančního příspěvku poskytnutého z Evropského fondu pro regionální rozvoj (EFRR) ve prospěch programu cíle 2 1997–1999 Severní Porýní-Vestfálsko, operačního programu Resider – Severní Porýní-Vestfálsko 1994–1999, operačních programů spolkové země Severní Porýní-Vestfálsko v rámci společných iniciativ MSP (malé a střední podniky) a Rechar II, a operačního programu pro strukturální podpory Společenství v regionech spolkové země Severní Porýní-Vestfálsko, spadajících pod cíl 2, pro období 1994 až 1996.
   Výrok rozsudku

               1)

               Věc T-332/07 se spojuje pro účely vyhlášení rozsudku s věcmi T-349/06, T-371/06, T-14/07 a T-15/07.

               2)

               Žaloby se zamítají.

               3)

               Spolkové republice Německo se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 20, 27.1.2007.


title: Věc T-369/03: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne  14. prosince 2005  – Arizona Chemical a další v. Komise ( Směrnice 67/548/EHS — Zamítnutí vyřazení kalafuny jako nebezpečné látky — Žaloba na neplatnost — Nenapadnutelný akt — Žaloba na náhradu škody — Promlčení — Námitka protiprávnosti — Nepřípustnost )

text:
               25.3.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 74/18

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 14. prosince 2005 – Arizona Chemical a další v. Komise
   (Věc T-369/03) (1)

   („Směrnice 67/548/EHS - Zamítnutí vyřazení kalafuny jako nebezpečné látky - Žaloba na neplatnost - Nenapadnutelný akt - Žaloba na náhradu škody - Promlčení - Námitka protiprávnosti - Nepřípustnost“)
   (2006/C 74/37)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Arizona Chemical BV (Huizen, Nizozemsko), Eastman Belgium BVBA (Kallo, Belgie), Resinall Europe BVBA (Bruges, Belgie), Cray Valley Iberica, SA (Madrid, Španělsko) (zástupci: C. Mereu a K. Van Maldegem, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: T. Pynnä a A. Guimaraes-Purokoski, zmocněnci)

      Vedlejší účastník na podporu žalované: Finská republika (zástupci: X. Lewis a F. Simonetti, zmocněnci)
   Předmět věci
   Jednak návrh na zrušení aktu Komise, jímž byl zamítnut návrh žalobkyň směřující k vyřazení látky zvané kalafuna ze seznamu senzibilizujících látek uvedených v příloze I směrnice Rady 67/548/EHS ze dne 27. června 1967 o sbližování právních a správních předpisů týkajících se klasifikace, balení a označování nebezpečných látek (Úř. věst. 1967, 196, s. 1.), a jednak návrh na náhradu vzniklé škody
   Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Žalobkyně ponesou vlastní náklady řízení, jakož i náklady řízení vynaložené žalovanou.

               3)

               Vedlejší účastník ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 7, 10.1.2004.


title: Věc T-381/06: Žaloba podaná dne 15. prosince 2006 – FRA.BO v. Komise

text:
               24.2.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 42/29

         Žaloba podaná dne 15. prosince 2006 – FRA.BO v. Komise
   (Věc T-381/06)
   (2007/C 42/51)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: FRA.BO SpA (Miláno, Itálie) (zástupci: R. Celli a F. Distefano, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit článek 2 rozhodnutí Komise ze dne 20. září 2006 (věc COMP/F/ – Tvarovky – K (2006) 4180 konečné) v řízení podle článku 81 ES v rozsahu, ve kterém se týká výše pokuty uložené žalobkyni;

               —

               snížit pokutu uloženou žalobkyni podle rozhodnutí soudu; a

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení;

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně se domáhá částečného zrušení rozhodnutí Komise K (2006) 4180 konečné ze dne 20. září 2006 ve věci COMP/F/ – Tvarovky, na základě kterého Komise shledala, že žalobkyně a ostatní podniky porušily článek 81 ES a článek 53 Dohody o Evropském hospodářském prostoru tím, že stanovovaly ceny, domlouvaly se na seznamech cen, na slevách a rabatech, zavádění mechanismů na zvyšování cen, rozdělovaly si vnitrostátní trhy a zákazníky a vyměňovaly si ostatní obchodní informace.
   Žalobkyně popírá napadené rozhodnutí z následujících důvodů:

               —

               Žalobkyně tvrdí, zaprvé, že se Komise dopustila zjevně nesprávného posouzení a porušila základní zásady práva tím, že nesprávně a protiprávně uplatnila zásady sdělení o shovívavosti z roku 2002 (1).

               —

               Žalobkyně dále tvrdí, že se Komise dopustila zjevně nesprávného posouzení tím, že přiznala FRA.BO nepřiměřeně nízké snížení ve výši 20 % na základě sdělení o shovívavosti z roku 1996 a porušila základní zásady proporcionality, legitimních očekávání a povinnosti uvést odůvodnění.

      (1)  Oznámení Komise o ochraně před pokutami a snížení pokut v případech kartelů (Úř. věst. 2002, C 45, s. 3).


title: Věc T-156/05: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 27. září 2006 – Lantzoni v. Soudní dvůr ( Úředníci — Povýšení — Přidělování bodů pro povýšení — Souvislosti s hodnotící zprávou — Odmítnutí povýšení )

text:
               2.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 294/47

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 27. září 2006 – Lantzoni v. Soudní dvůr
   (Věc T-156/05) (1)

   („Úředníci - Povýšení - Přidělování bodů pro povýšení - Souvislosti s hodnotící zprávou - Odmítnutí povýšení“)
   (2006/C 294/98)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Dimitra Lantzoni (Übersyren, Lucembursko) (zástupce: M. Bouché, advokát)

      Žalovaný: Soudní dvůr Evropských společenství (zástupce: M. Schauss, zmocněnec)
   Předmět věci
   Zrušení rozhodnutí výboru, který byl pověřen vyřízením stížností žalobkyně ze dne 8. března 2005 týkajícího se jednak bodů pro povýšení přidělených žalobkyni pro rok 2002, a jednak jejího nepovýšení za rok 2003.
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba zamítá.

               2)

               Každý z účastníků ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 155, 25. 6. 2005.


title: Věc T-519/11 P: Usnesení Tribunálu ze dne 6. září 2012 — Gozi v. Komise ( „Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Úředníci — Žádost o pomoc — Rozhodnutí Komise, kterým se odmítá poskytnout žalobci náhrada nákladů řízení vynaložených v rámci řízení před vnitrostátním trestním soudem — Kasační opravný prostředek, který je zčásti nepřípustný a zčásti zjevně neopodstatněný“ )

text:
               20.10.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 319/10

         Usnesení Tribunálu ze dne 6. září 2012 — Gozi v. Komise
   (Věc T-519/11 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Úředníci - Žádost o pomoc - Rozhodnutí Komise, kterým se odmítá poskytnout žalobci náhrada nákladů řízení vynaložených v rámci řízení před vnitrostátním trestním soudem - Kasační opravný prostředek, který je zčásti nepřípustný a zčásti zjevně neopodstatněný)
   2012/C 319/17
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Sandro Gozi (Soglianó Al Rubicone, Itálie) (zástupci: G. Passalacqua a G. Calcerano, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: J. Currall a J. Baquero Cruz, zmocněnci)

      Předmět

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 20. července 2011, Gozi v. Komise (F-116/10, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí) a směřující ke zrušení tohoto rozsudku.

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Sandro Gozi ponese vlastní náklady řízení a uhradí náklady řízení vynaložené Evropskou Komisí v rámci tohoto stupně.

      (1)  Úř. věst. C 347, 26.11.2011.


title: Věc C-71/05: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne  8. června 2006  – Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2002/30/ES — Letecká doprava — Omezení ke snížení hluku na letištích Společenství — Neprovedení ve stanovené lhůtě )

text:
               29.7.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 178/6

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 8. června 2006 – Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství
   (Věc C-71/05) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2002/30/ES - Letecká doprava - Omezení ke snížení hluku na letištích Společenství - Neprovedení ve stanovené lhůtě )
   (2006/C 178/09)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupce: M. Huttunen, zmocněnec)

      Žalované: Lucemburské velkovévodství (zástupce: S. Schreiner, zmocněnec)
   Předmět věci
   Neplnění povinnosti státem – Nepřijetí ve stanovené lhůtě směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/30/ES ze dne 26. března 2002 o pravidlech a postupech pro zavedení provozních omezení ke snížení hluku na letištích Společenství (Úř. věst. L 85 s. 40)
   Výrok

               1)

               Lucemburské velkovévodství tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2002/30/ES ze dne 26. března 2002 o pravidlech a postupech pro zavedení provozních omezení ke snížení hluku na letištích Společenství, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice.

               2)

               Lucemburskému velkovévodství se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 82, 2.4.2005.


title: Věc C-93/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tercera de la Audiencia Provincial de Navarra (Španělsko) dne 26. února 2014 – Miguel Angel Zurbano Belaza, Antonia Artieda Soria v. Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, S.A.

text:
               19.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 151/13

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tercera de la Audiencia Provincial de Navarra (Španělsko) dne 26. února 2014 – Miguel Angel Zurbano Belaza, Antonia Artieda Soria v. Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, S.A.
   (Věc C-93/14)
   2014/C 151/16
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Audiencia Provincial de Navarra

      Účastníci původního řízení

      Odvolatelé: Miguel Angel Zurbano Belaza a Antonia Artieda Soria

      Odpůrkyně: Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, S.A.

      Předběžné otázky

               1)

               Jestliže bankovní instituce podala v roce 2009 osobní žalobu, jíž se domáhá částky, o které má za to, že ji dluží její klienti po dražbě nemovitostí zatížených hypotékou, je směrnice 93/13/EHS (1) použitelná pro účely přezkoumání klauzulí smlouvy o hypotečním úvěru podepsané v roce 1986 se zřetelem k tomu, že jak k třetí dražbě (dne 19. července 1993), tak k rozhodnutí soudu, jimiž byl schválen výpočet výše úroků (dne 3. července 2000), a konečně i k příklepu dražených nemovitostí (dne 18. července 2000) došlo po zveřejnění směrnice?

               2)

               Jestliže bankovní instituce podala v roce 2009 osobní žalobu, jíž se domáhá částky, o které má za to, že ji dluží její klienti po dražbě nemovitostí zatížených hypotékou, musí vnitrostátní soud vyložit článek 10 zákona č. 26/1984 ve světle směrnice 1993/13 se zřetelem k tomu, že jak k třetí dražbě (dne 19. července 1993), tak k rozhodnutí soudu, jimiž byl schválen výpočet výše úroků (dne 3. července 2000), a konečně i k příklepu dražených nemovitostí (dne 18. července 2000) došlo po zveřejnění směrnice?

               3)

               Dotýká se kogentní charakter dvanáctého pravidla článku 131 Ley Hipotecaria pro účely výjimky stanovené v čl. 1 odst. 2 směrnice 1993/13 pouze způsobu, jakým je třeba postupovat při třetí dražbě, jestliže hypoteční věřitel podal věcnou žalobu, avšak nebrání vnitrostátnímu soudu poté, co hypoteční věřitel později podal osobní žalobu, v přezkoumání toho, zda je způsob, jímž je vypočítána požadovaná částka, v souladu s právní úpravou Společenství?

               4)

               Je v rozporu s právní úpravou Společenství o ochraně spotřebitele (články 3 a 5 směrnice 1993/13) situace, kdy po dražbě nemovitostí zatížených hypotékou a jejich příklepu za „směšnou“ částku podá později bankovní instituce proti svým klientům osobní žalobu a přitom zohlední pro účely určení výše požadovaného dluhu tuto „směšnou“ částku nabídnutou v minulosti za dražené nemovitosti?

               5)

               Jestliže bankovní instituce podala v roce 2009 osobní žalobu, jíž se domáhá částky, o které má za to, že ji dluží její klienti po dražbě nemovitostí zatížených hypotékou, které jí byly přiklepnuty za „směšnou“ cenu, je nezohlednění legislativních změn provedených zákony č. 1/2000 a č. 4/2011 v rozporu s obecnou zásadou rovného zacházení?

      (1)  Směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách [zneužívajících klauzulích] ve spotřebitelských smlouvách (Úř. vest. L 95, s. 29; Zvl. vyd. 15/02, s. 288).


title: Věc F-36/14: Žaloba podaná dne 18. dubna 2014 – ZZ v. Komise

text:
               1.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 292/60

         Žaloba podaná dne 18. dubna 2014 – ZZ v. Komise
   (Věc F-36/14)
   2014/C 292/77
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupci: C. Bernard-Glanz a A. Blot, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí Komise, kterými byla jednak zamítnuta žádost o prodloužení služby žalobkyně, a jednak byl potvrzen její odchod do důchodu ke dni 1. června 2014.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               Zrušit rozhodnutí OOJ ze dne 28. března 2014, přijaté současně s rozhodnutím generálního ředitele DG ENTR ze dne 7. dubna 2014, kterým byla zamítnuta žádost o prodloužení služby žalobkyně a tudíž potvrzen její odchod do důchodu je dni 1. června 2014;

               —

               vyplatit náhradu škody, která mohla vzniknout v důsledku napadených rozhodnutí;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-564/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal d'instance d'Orléans (Francie) dne 6. prosince 2012 — BNP Paribas Personal Finance SA, Facet SA v. Guillaume Delmatti

text:
               9.2.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/14

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal d'instance d'Orléans (Francie) dne 6. prosince 2012 — BNP Paribas Personal Finance SA, Facet SA v. Guillaume Delmatti
   (Věc C-564/12)
   2013/C 38/19
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Tribunal d'instance d'Orléans

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: BNP Paribas Personal Finance SA, Facet SA

      Žalovaný: Guillaume Delmatti

      Předběžné otázky

               1)

               Zapovídá článek 22 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/48/ES ze dne 23. dubna 2008 o smlouvách o spotřebitelském úvěru (1), vykládaný s ohledem na směrnici Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách ve spotřebitelských smlouvách (2), existenci a uplatňování v úvěrových smlouvách standardních doložek o prohlášení spotřebitele o splnění povinností věřitele?

               2)

               Brání obecná zásada účinnosti práva Společenství a články 22 a 23 směrnice 2008/48/ES tomu, aby věřitel mohl prokázat své předsmluvní a smluvní povinnosti pouze prostřednictvím standardních doložek užitých v úvěrové smlouvě týkajících se prohlášení spotřebitele o splnění těchto povinností, aniž soudu předložil jím vydané a vypůjčovateli předané dokumenty?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/48/ES ze dne 23. dubna 2008 o smlouvách o spotřebitelském úvěru a o zrušení směrnice Rady 87/102/EHS (Úř. věst. L 133, s. 66).

      (2)  Úř. věst. L 95, s. 29.


title: Rozsudek Soudního dvora ze dne 22. září 2016 ve věci E-29/15 – Sorpa bs. v. Úřad pro ochranu hospodářské soutěže (Zneužívání dominantního postavení – pojem podniku – družstevní agentury zřizované obcemi – nakládání s odpady – služby obecného hospodářského zájmu – uplatňování rozdílných podmínek vůči obchodním partnerům při plnění stejné povahy – cenová diskriminace)

text:
               20.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 123/7

         ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
   ze dne 22. září 2016
   ve věci E-29/15
   Sorpa bs. v. Úřad pro ochranu hospodářské soutěže
   (Zneužívání dominantního postavení – pojem podniku – družstevní agentury zřizované obcemi – nakládání s odpady – služby obecného hospodářského zájmu – uplatňování rozdílných podmínek vůči obchodním partnerům při plnění stejné povahy – cenová diskriminace)
   (2017/C 123/08)
   Ve věci E-29/15, Sorpa bs. v. Úřad pro ochranu hospodářské soutěže – ŽÁDOST podaná Soudnímu dvoru Nejvyšším soudem Islandu (Hæstiréttur Íslands) podle článku 34 Dohody mezi státy ESVO o zřízení Kontrolního úřadu a Soudního dvora ohledně výkladu Dohody o EHP, a zejména článku 54 této dohody, Soudní dvůr ve složení Carl Baudenbacher, předseda a soudce-zpravodaj, Per Christiansen a Páll Hreinsson, soudci, vynesl dne 22. září 2016 rozsudek, jehož výrok zní:

               1.

               Obec může představovat podnik ve smyslu článku 54 Dohody o EHP, pokud vykonává hospodářskou činnost, která spočívá v nabízení zboží nebo služeb na trhu. Pro určení, zda je činnost jako nakládání s odpady hospodářská, je třeba zohlednit existenci hospodářské soutěže se soukromými subjekty. V tomto ohledu musí být skutečnost, že poplatek přijatý za poskytování služeb souvisejících s nakládáním s odpady nemůže přesahovat vzniklé náklady, poměřována s existencí hospodářské soutěže na trhu.

               2.

               Nakládání s odpady může být službou obecného hospodářského zájmu ve smyslu čl. 59 odst. 2 Dohody o EHP. Je na předkládajícím soudu, aby určil, zda by použití článku 54 Dohody o EHP znemožnilo, aby obce poskytovaly služby v oblasti nakládání s odpady, které jim byly svěřeny, nebo aby je poskytovaly za hospodářsky přijatelných podmínek.

               3.

               Pro stanovení, zda veřejný subjekt představuje podnik ve smyslu pravidel hospodářské soutěže EHP, pokud poskytuje služby v oblasti nakládání s odpady, je irelevantní, zda je uvedený subjekt obec nebo družstevní agentura, jejímiž členy je několik obcí.

               4.

               Ustanovení článku 54 Dohody o EHP se nepoužije na protisoutěžní chování, které je od podniků vyžadováno vnitrostátními právními předpisy, nebo pokud vnitrostátní právní předpisy vytvářejí právní rámec, který sám vylučuje jakoukoliv možnost jejich soutěžního jednání. Ustanovení článku 54 Dohody o EHP však lze použít, pokud vnitrostátní právní předpisy nevylučují, aby se podniky zapojovaly do samostatného jednání, které brání hospodářské soutěži, omezuje ji nebo ji narušuje.

               5.

               Pokud by stát EHP vnitrostátními právními předpisy umožnil veřejným subjektům výjimku z použití pravidel hospodářské soutěže EHP, například tím, že jim udělí zvláštní nebo výlučná práva, musí tak učinit v souladu s pravidly hospodářské soutěže EHP, zejména s čl. 59 odst. 1 Dohody o EHP.

               6.

               Vlastníky obecního družstva lze považovat za obchodní partnery uvedeného družstva ve smyslu čl. 54 druhého pododstavce písm. c) Dohody o EHP, pokud s družstvem netvoří jeden podnik.

               7.

               Tím, že dominantní podnik svým vlastníkům poskytuje slevy, které odpírá jiným zákazníkům, znevýhodňuje ostatní zákazníky v hospodářské soutěži ve smyslu čl. 54 druhého pododstavce písm. c) Dohody o EHP, pokud tito zákazníci s vlastníky dominantního podniku soutěží na trhu, který dominovanému trhu předchází nebo na něj navazuje.


title: Věc T-48/02: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne  6. prosince 2005  – Brouwerij Haacht v. Komise ( Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Pokuty — Pokyny o metodě stanovování pokut — Skutečná schopnost účastníka protiprávního jednání způsobit významnou škodu jiným subjektům — Polehčující okolnosti — Sdělení o spolupráci )

text:
               11.2.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 36/28

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 6. prosince 2005 – Brouwerij Haacht v. Komise
   (Věc T-48/02) (1)

   („Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Pokuty - Pokyny o metodě stanovování pokut - Skutečná schopnost účastníka protiprávního jednání způsobit významnou škodu jiným subjektům - Polehčující okolnosti - Sdělení o spolupráci“)
   (2006/C 36/60)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Brouwerij Haacht NV (Boortmeerbeek, Belgie) (zástupci: Y. van Gerven, F. Louis a H. Viaene, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: A. Bouquet a W. Wils, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení a podpůrně snížení pokuty uložené žalobkyni v článku 4 rozhodnutí Komise 2003/569/ES ze dne 5. prosince 2001 v řízení podle článku 81 Smlouvy o ES (věc IV/37.614/F3 PO/Interbrew a Alken-Maes) (Úř. věst. 2003, L 200, s. 1)
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Žalobkyni se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 109, 4.5.2002.


title: Věc T-331/13: Žaloba podaná dne 4. června 2013 — Nikolaou v. Komise a Evropská centrální banka

text:
               31.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 252/35

         Žaloba podaná dne 4. června 2013 — Nikolaou v. Komise a Evropská centrální banka
   (Věc T-331/13)
   2013/C 252/58
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Marinos Nikolaou (Nikósie, Kypr) (zástupci: E. Efstathiou, K. Efstathiou a K. Liasidou, advokáti)

      Žalované: Evropská centrální banka a Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               prohlásil žalobu za přípustnou a opodstatněnou,

               —

               zrušil rozhodnutí Euroskupiny ze dne 25. března 2013, které nabylo definitivní podoby v rozhodnutí guvernéra kyperské centrální banky jakožto zástupce Evropského systému centrálních bank K.D.P. 104/2013 ze dne 29. března 2013, kterým bylo rozhodnuto o „prodeji některých činností“ společnosti Cypru Popular Bank Publice Co Ltd a jež je v podstatě společným rozhodnutím Evropské centrální banky a Evropské komise,

               —

               podpůrně, rozhodl, že bez ohledu na formu a druh, je výše uvedené rozhodnutí Euroskupiny v podstatě společným rozhodnutím Evropské centrální banky a Evropské komise,

               —

               uložil Evropské centrální bance a Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce čtyři žalobní důvody.

               1)

               První žalobním důvodem žalobce tvrdí, že vzhledem k tomu, že Evropská centrální banka, jakož i Evropská komise překročily pravomoci, které jim svěřuje Smlouva o Evropské unii, je napadené rozhodnutí neplatné, a sice jde o akt, při jehož přijímání oba tyto orgány překročily své pravomoci.

               2)

               Druhým žalobním důvodem žalobce tvrdí, že napadené rozhodnutí porušuje vlastnické právo, které je chráněno článkem 1 Protokolu č. 1 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a článkem 14 téže úmluvy, a také Listinou základních práv Evropské unie.

               3)

               Třetím žalobním důvodem žalobce tvrdí, že napadené rozhodnutí zjevně postrádá jakýkoliv právní základ a je v rozporu se zásadou proporcionality.

               4)

               Čtvrtým žalobním důvodem žalobce tvrdí, že napadené rozhodnutí je v rozporu také s obecnými právními zásadami Evropské unie a zejména se zásadou, podle níž se nikdo nemůže dovolávat svého protiprávního jednání, aby získal výhodu nebo legalizoval své protiprávní jednání.


title: Věc T-631/13: Žaloba podaná dne 29. listopadu 2013 — Raffinerie Heide v. Komise

text:
               1.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 31/16

         Žaloba podaná dne 29. listopadu 2013 — Raffinerie Heide v. Komise
   (Věc T-631/13)
   2014/C 31/28
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Raffinerie Heide GmbH (Hemmingstedt, Německo) (zástupce: advokát U. Karpenstein)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               Prohlásil za neplatné rozhodnutí Komise ze dne 5. září 2013 o vnitrostátních prováděcích opatřeních pro přechodné bezplatné přidělování povolenek na emise skleníkových plynů v souladu s čl. 11 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES (1) (2013/448/EU, Úř. věst. L 240, s. 27) v rozsahu, ve kterém se v čl. 1 odst. 1 ve spojení s přílohou I písm. A odmítá zařazení žalobkyně na seznam podle článku 11 směrnice 2003/87/ES a předběžné celkové roční množství povolenek na emise, které měly být žalobkyni pod číslem DE000000000000010 bezplatně přiděleny;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod vycházející z nepoužití uvážení
               Žalobkyně v této souvislosti mimo jiné uplatňuje, že unijní systém pro obchod s povolenkami na emise skleníkových plynů pro třetí obchodovací období (2013 až 2020) nevylučuje přidělení ve zvláště závažných případech a Komisi nezbavuje povinnosti zohledňovat ve svých rozhodnutích základní práva podniků a zásadu proporcionality. Komise tuto skutečnost nevzala v úvahu a nevyužila tak uvážení, které jí unijní právo vymezilo.

               2)

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení základních práv žalobkyně
               Žalobkyně na tomto místě uvádí, že odmítnutí přidělení, o které požádal příslušný vnitrostátní orgán, porušuje základní práva žalobkyně plynoucí z článků 17 a 16 Listiny základních práv Evropské unie, jakož i zásady proporcionality. Nedostatečné přidělení povolenek žalobkyni je zjevně nepřiměřenou a směrnicí 2003/87/ES nezamýšlenou tvrdostí. Přivození situace, která ohrožuje existenci podniku, jako je podnik žalobkyně, neslouží ke splnění cílů směrnice, ani k tomu není nezbytné nebo přiměřené.

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES (Úř. věst. L 275, s. 32).


title: Věc T-328/02: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 13. července 2006 – Smit Harbour Towage Rotterdam v. Komise

text:
               16.9.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 224/53

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 13. července 2006 – Smit Harbour Towage Rotterdam v. Komise
   (Věc T-328/02) (1)

   (2006/C 224/111)

      Jednací jazyk: nizozemština

   Předseda třetího senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 323, 21.12.2002.


title: Věc C-205/15: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 30. června 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Judecătoria Sibiu – Rumunsko) – Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Brașov (DGRFP) v. Vasile Toma, Biroul Executorului Judecătoresc Horațiu-Vasile Cruduleci „Řízení o předběžné otázce — Listina základních práv Evropské unie — Článek 47 — Právo na přístup k soudu — Zásada rovnosti zbraní — Zásady rovnocennosti a efektivity — Řízení o výkonu soudního rozhodnutí, kterým se nařizuje vrácení daně vybrané v rozporu s unijním právem — Osvobození orgánů veřejné moci od některých soudních výloh — Pravomoc Soudního dvora“

text:
               12.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 335/19

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 30. června 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Judecătoria Sibiu – Rumunsko) – Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Brașov (DGRFP) v. Vasile Toma, Biroul Executorului Judecătoresc Horațiu-Vasile Cruduleci
   (Věc C-205/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Listina základních práv Evropské unie - Článek 47 - Právo na přístup k soudu - Zásada rovnosti zbraní - Zásady rovnocennosti a efektivity - Řízení o výkonu soudního rozhodnutí, kterým se nařizuje vrácení daně vybrané v rozporu s unijním právem - Osvobození orgánů veřejné moci od některých soudních výloh - Pravomoc Soudního dvora“)
   (2016/C 335/25)
   Jednací jazyk: rumunština

      Předkládající soud

   Judecătoria Sibiu

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Brașov (DGRFP)

      Žalovaní: Vasile Toma, Biroul Executorului Judecătoresc Horațiu-Vasile Cruduleci

      Výrok

   Článek 47 Listiny základních práv Evropské unie, jakož i zásady rovnocennosti a efektivity je nutno vykládat v tom smyslu, že nebrání takové právní úpravě, jako je právní úprava dotčená v původním řízení, podle níž jsou právnické osoby veřejného práva při podání námitek proti výkonu soudního rozhodnutí týkajícího se vrácení daní, jež byly vybrány v rozporu s unijním právem, osvobozeny od soudních poplatků a zároveň se na ně při podání návrhu na zastavení takového vykonávacího řízení nevztahuje povinnost složit kauci, kdežto na návrhy, které v rámci těchto řízení podají fyzické a právnické osoby soukromého práva, se povinnost úhrady těchto soudních výloh v zásadě vztahuje.

      (1)  Úř. věst. C 245, 27. 7. 2015.


title: Věc T-261/04: Žaloba podaná dne 21. června 2004 Alainem Crespinetem proti Komisi Evropských společenství

text:
               6.11.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 273/28

         Žaloba podaná dne 21. června 2004 Alainem Crespinetem proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-261/04)
   (2004/C 273/56)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 21. června 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Alainem Crespinetem, s bydlištěm v Rosières (Belgie), zastoupeným Sébastienem Orlandim, Albertem Coolenem, Jean-Noëlem Louisem a Etiennem Marchalem, advokáty, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Žalobce navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí o udělení jeho přednostních bodů za hodnotící období pro povýšení 2003 a rozhodnutí o tom, že jeho jméno nebude zapsáno na seznam úředníků povýšených do třídy A5 za totéž hodnotící období;

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   V projednávané věci se žalobce brání tomu, že orgán oprávněný ke jmenování jej zamítl povýšit do třídy A5 v rámci hodnotícího období pro povýšení 2003, poté, co mu udělil za totéž hodnotící období nedostatečný počet přednostních bodů pro dosažení hranice bodů nezbytných pro to, aby byl vzat v úvahu pro povýšení.
   Na podporu svých tvrzení žalobce uplatňuje:

               —

               porušení článků 5, 7 a 26 služebního řádu,

               —

               porušení článků 43 a 45 služebního řádu a jeho obecných prováděcích ustanovení,

               —

               porušení zásady vzájemné souvislosti mezi třídou a pracovním místem,

               —

               porušení zásady způsobilosti ke služebnímu zařazení,

               —

               porušení zásady rovného zacházení a zákazu diskriminace.

         Žalobce má zejména za to, že udělení jednoho bodu za rok ve třídě, jak je upraveno v čl. 12 odst. 3 obecných prováděcích ustanovení článku 45 služebního řádu, uznává roky služby ve třídě úředníků, kteří mohou být povýšeni bez ohledu na jejich skutečné zásluhy, které prokázaly během těchto let, na které se vztahují posudky o udělení známek.


title: Věc T-431/16: Žaloba podaná dne 1. srpna 2016 – VIMC v. Komise

text:
               10.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 371/16

         Žaloba podaná dne 1. srpna 2016 – VIMC v. Komise
   (Věc T-431/16)
   (2016/C 371/19)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: VIMC – Vienna International Medical Clinic GmbH (Kulmbach, Německo) (zástupkyně: R. Bramerdorfer, advokátka)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise ze dne 27. května 2016 (spisová značka: věc AT.40231 – VIMC/WK&FGB) a

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobkyně se touto žalobou domáhá zrušení rozhodnutí Komise C (2016) 3351 final ze dne 27. května 2016, kterým byla na základě článku 13 nařízení (ES) č. 1/2003 (1) zamítnuta stížnost žalobkyně.
   Na podporu své žaloby žalobkyně uvádí jediný žalobní důvod, kterým namítá zneužití pravomoci.
   Žalobkyně v této souvislosti uvádí, že použití nebo nepoužití článku 13 nařízení (ES) č. 1/2003 nespadá do diskreční pravomoci Komise. Komise musí naopak zohlednit zvláštní okolnosti konkrétního případu a nemůže na základě tohoto ustanovení bez jakéhokoli bližšího odůvodnění zamítnout podnět, kterým se již zabývá státní orgán.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. 2003, L 1, s. 1).


title: Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 14. července 2005 ve věci C-420/04 P: Georgios Gouvras proti Komisi Evropských společenství (Opravný prostředek — Úředníci — Zaměstnání — Dočasné přidělení v zájmu služby — Změna místa zaměstnání se zpětným účinkem a finanční práva s tím spojená — Vrácení bezdůvodného obohacení)

text:
               3.9.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/24

      USNESENÍ SOUDNÍHO DVORA

   (šestého senátu)
   ze dne 14. července 2005
   ve věci C-420/04 P: Georgios Gouvras proti Komisi Evropských společenství (1)

   (Opravný prostředek - Úředníci - Zaměstnání - Dočasné přidělení v zájmu služby - Změna místa zaměstnání se zpětným účinkem a finanční práva s tím spojená - Vrácení bezdůvodného obohacení)
   (2005/C 217/47)
   Jednací jazyk: francouzština
   Ve věci C-420/04 P, jejímž předmětem je opravný prostředek na základě článku 56 Statutu Soudního dvora, podaný dne 29. září 2004, Georgios Gouvras, úředník Komise Evropských společenství, (advokát: J.-N. Louis), přičemž druhým účastníkem řízení je: Komise Evropských společenství, (zmocněnci: J. Currall a L. Lozano Palacios), Soudní dvůr (šestý senát), ve složení A. Borg Barthet, předseda senátu (zpravodaj), J.-P. Puissochet a S. von Bahr, soudci, generální advokátka: C. Stix-Hackl, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 14. července 2005 usnesení, jehož výrok je následující:

               1)

               Opravný prostředek se zamítá.

               2)

               G. Gouvrasovi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 284, 20.11.2004.


title: Rozsudek soudu prvního stupně ze dne 30. června 2004 ve věci T-107/02, GE Betz Inc. proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (Ochranná známka — Námitkové řízení — Starší obrazová známka — Přihláška slovní ochranné známky Společenství BIOMATE — Nepředložení důkazů v jazyce námitkového řízení — Legitimní očekávání — Pravidla 16, 17 a 18 nařízení (ES) č. 2868/95)

text:
               25.9.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 239/17

      ROZSUDEK SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 30. června 2004
   ve věci T-107/02, GE Betz Inc. proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (1)

   (Ochranná známka - Námitkové řízení - Starší obrazová známka - Přihláška slovní ochranné známky Společenství BIOMATE - Nepředložení důkazů v jazyce námitkového řízení - Legitimní očekávání - Pravidla 16, 17 a 18 nařízení (ES) č. 2868/95)
   (2004/C 239/34)
   Jednací jazyk: angličtina
   Ve věci T 107/02, GE Betz Inc., dříve BetzDearborn Inc., se sídllem v Trevose, Pensylvánie (Spojené státy americké), zastoupená G. Glasem a K. Manhaevem, advokáty, s adresou pro účely doručování v Lucemburku, proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (zmocněnec: původně E. Joly a poté G. Schneider), dalším účastníkem řízení před odvolacím senátem OHIM była Atofina Chemicals Inc., se sídlem ve Filadelfii, Pensylvánie (Spojené státy americké), zastoupená M. Edenboroughem, advokátem a M. Medyckyj, advokátkou, jejímž předmětem je odvolání proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 17. ledna 2002 (věc R 1003/200-1), které se týká námitkového řízení mezi Atofina Chemicals Inc. a GE Betz Inc., Soud (druhý senát), ve složení N. J. Forwood, předseda, J. Pirrung a A. W. H. Meij, soudci, tajemník: J. Plingers, rada, vydal dne 30. června 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 17. ledna 2002 (věc R 1003/2000-1) se ruší v rozsahu, ve kterém ruší rozhodnutí námitkového oddělení ze dne 7. září 2000, vrací věc námitkovému oddělení k dalšímu projednání a ukládá každému účastníku, aby nesl své náklady vzniklé v rámci řízení před odvolacím senátem.

               2)

               Úřadu se ukládá náhrada nákladů řízení žalobkyně včetně nákladů, které žalobkyni vznikly v rámci řízení před odvolacím senátem.

               3)

               Vedlejší účastník ponese své náklady.

      (1)  Úř. věst. C 169, 13. 7. 2002.


title: Věc C-475/04: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne  1. června 2006  – Komise Evropských společenství v. Řecká republika (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2002/58/ES — Elektronické komunikace — Zpracování osobních údajů — Ochrana soukromí — Ochrana fyzických osob — Neprovedení ve stanovené lhůtě)

text:
               29.7.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 178/3

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 1. června 2006 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika
   (Věc C-475/04) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2002/58/ES - Elektronické komunikace - Zpracování osobních údajů - Ochrana soukromí - Ochrana fyzických osob - Neprovedení ve stanovené lhůtě)
   (2006/C 178/05)
   Jednací jazyk: řečtina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: G. Zavvos a M. Shotter, zmocněnci)

      Žalovaná: Řecká republika (zástupci: N. Dafniou a M. Tassopoulou, zmocněnci)
   Předmět
   Nesplnění povinnosti státem – Neprovedení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/58/ES ze dne 12. července 2002 o zpracování osobních údajů a ochraně soukromí v odvětví elektronických komunikací (směrnice o soukromí a elektronických komunikacích) (Úř. věst. L 201, s. 37) ve stanovené lhůtě
   Výrok

               1)

               Řecká republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2002/58/ES ze dne 12. července 2002 o zpracování osobních údajů a ochraně soukromí v odvětví elektronických komunikací (směrnice o soukromí a elektronických komunikacích), nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice.

               2)

               Řecké republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 314, 18.12.2004.


title: Věc T-465/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 6. září 2013 — Globula v. Komise ( „Vnitřní trh se zemním plynem — Směrnice 2003/55/ES — Povinnost plynárenských podniků zorganizovat systém sjednaného přístupu třetích osob k plynárenským skladovacím zařízením — Rozhodnutí českých orgánů, jímž byla žalobkyni udělena dočasná výjimka pro její plánované podzemní plynárenské skladovací zařízení v Dambořicích — Rozhodnutí Komise nařizující České republice zrušit rozhodnutí o výjimce — Časová působnost směrnice 2003/55“ )

text:
               19.10.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 304/16

         Rozsudek Tribunálu ze dne 6. září 2013 — Globula v. Komise
   (Věc T-465/11) (1)

   (Vnitřní trh se zemním plynem - Směrnice 2003/55/ES - Povinnost plynárenských podniků zorganizovat systém sjednaného přístupu třetích osob k plynárenským skladovacím zařízením - Rozhodnutí českých orgánů, jímž byla žalobkyni udělena dočasná výjimka pro její plánované podzemní plynárenské skladovací zařízení v Dambořicích - Rozhodnutí Komise nařizující České republice zrušit rozhodnutí o výjimce - Časová působnost směrnice 2003/55)
   2013/C 304/27
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Globula a. s. (Hodonín, Česká republika) (zástupci: M. Petite, D. Paemen, A. Tomtsis, D. Koláček a P. Zákoucký, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: O. Beynet a T. Scharf, zmocněnci)

      Vedlejší účastník podporující žalobkyni: Česká republika (zástupci: M. Smolek, J. Očková a T. Müller, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C(2011) 4509 ze dne 27. června 2011 o výjimce pro podzemní plynárenské skladovací zařízení v Dambořicích z pravidel vnitřního trhu pro přístup třetích stran.

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Komise C(2011) 4509 ze dne 27. června 2011 o výjimce pro podzemní plynárenské skladovací zařízení v Dambořicích z pravidel vnitřního trhu pro přístup třetích stran se zrušuje.

               2)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností Globula a.s.

               3)

               Česká republika ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 305 15.10.2011.


title: Věc F-34/08: Žaloba podaná dne 11. března 2008 – Simon v. Komise

text:
               9.5.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 116/36

         Žaloba podaná dne 11. března 2008 – Simon v. Komise
   (Věc F-34/08)
   (2008/C 116/71)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Anne Simon (Nuakšott, Mauretánie) (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Předmět a popis sporu
   Zrušení rozhodnutí Evropského úřadu pro výběr personálu ze dne 25. října 2007 nezapsat jméno žalobkyně na seznam úspěšných kandidátů a do databáze CAST 27/Relex.
   Návrhové žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Evropského úřadu pro výběr personálu ze dne 25. října 2007 nezapsat jméno žalobkyně na seznam úspěšných kandidátů a do databáze CAST 27/Relex;

               —

               uložit Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-528/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Nejvyšším správním soudem (Česká republika) dne 7. října 2015 – Policie ČR v. Salah Al Chodor a další

text:
               18.1.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 16/16

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Nejvyšším správním soudem (Česká republika) dne 7. října 2015 – Policie ČR v. Salah Al Chodor a další
   (Věc C-528/15)
   (2016/C 016/20)
   Jednací jazyk: čeština

      Předkládající soud

   Nejvyšší správní soud

      Účastníci původního řízení

      Stěžovatelka: Policie ČR, Krajské ředitelství policie Ústeckého kraje, odbor cizinecké policie

      Další účastníci řízení: Salah Al Chodor, Ajlin Al Chodor, Ajvar Al Chodor

      Předběžná otázka

   Má samotná skutečnost, že zákon nevymezil objektivní kritéria pro posuzování vážného nebezpečí útěku cizince [čl. 2 písm. n) nařízení č. 604/2013 (1)], za následek neaplikovatelnost institutu zajištění dle čl. 28 odst. 2 téhož nařízení?

      (1)  Úř. věst. L 180, s. 31.


title: Věc C-373/07 P: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 2. dubna 2009 — Mebrom NV v. Komise Evropských společenství ( Kasační opravný prostředek — Ochrana ozonové vrstvy — Dovoz methylbromidu do Evropské unie — Odmítnutí přidělit dovozní kvóty pro rok 2005 — Legitimní očekávání — Právní jistota )

text:
               20.6.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 141/7

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 2. dubna 2009 — Mebrom NV v. Komise Evropských společenství
   (Věc C-373/07 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Ochrana ozonové vrstvy - Dovoz methylbromidu do Evropské unie - Odmítnutí přidělit dovozní kvóty pro rok 2005 - Legitimní očekávání - Právní jistota“)
   2009/C 141/11
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Mebrom NV (zástupci: K. Van Maldegem a C. Mereu, advokáti)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství (zástupce: X. Lewis, zmocněnec)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (druhého senátu) ze dne 22. května 2007 Mebrom NV v. Komise (T-216/05), kterým Soud zamítl jako neopodstatněnou žalobu směřující ke zrušení rozhodnutí Komise A(05)4338-D/6176 ze dne 11. dubna 2005, kterým se v souladu s články 6 a 7 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2037/2000 ze dne 29. června 2000 o látkách, které poškozují ozonovou vrstvu (Úř. věst. L 244, s.1; Zvl. vyd. 15/05, s. 190) zamítá přidělení množstevního limitu žalobkyni na dovoz methylbromidu do Evropské unie — Nesprávné použití práva Společenství — Nedostatečné odůvodnění — Porušení článku 220 ES

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Mebrom NV se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 247, 20.10.2007.


title: Věc C-410/09: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 12. května 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Sąd Najwyższy — Polská republika) — Polska Telefonia Cyfrowa sp. z o.o. v. Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej ( „Akt o podmínkách přistoupení k Evropské unii — Článek 58 — Směrnice 2002/21/ES — Pokyny Komise — Nevyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie v jazyce členského státu — Uplatnitelnost vůči jednotlivcům“ )

text:
               9.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 204/7

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 12. května 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Sąd Najwyższy — Polská republika) — Polska Telefonia Cyfrowa sp. z o.o. v. Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej
   (Věc C-410/09) (1)

   (Akt o podmínkách přistoupení k Evropské unii - Článek 58 - Směrnice 2002/21/ES - Pokyny Komise - Nevyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie v jazyce členského státu - Uplatnitelnost vůči jednotlivcům)
   2011/C 204/13
   Jednací jazyk: polština

      Předkládající soud

   Sąd Najwyższy

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: Polska Telefonia Cyfrowa sp. z o.o.

      Odpůrce: Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej

      za přítomnosti: Prezes Urzędu Ochrony Konkurencji i Konsumentów

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Sąd Najwyższy — Výklad článku 58 Aktu o podmínkách přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky k Evropské unii a o úpravách smluv, na nichž je založena Evropská unie (Úř. věst. 2003, L 236, s. 33) — Zveřejňování právních aktů v Úředním věstníku Evropské unie — Uplatňování pokynů Komise nezveřejněných v jazyce členského státu regulačním orgánem tohoto státu

      Výrok

   Článek 58 Aktu o podmínkách přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky a o úpravách smluv, na nichž je založena Evropská unie, musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání možnosti, aby vnitrostátní regulační orgán v rozhodnutí, kterým tento orgán ukládá určité regulační povinnosti operátorovi poskytujícímu služby elektronických komunikací, odkázal na pokyny Komise pro analýzu trhu a hodnocení významné tržní síly podle předpisového rámce pro sítě a služby elektronických komunikací, a to navzdory skutečnosti, že tyto pokyny nebyly vyhlášeny v Úředním věstníku Evropské unie v jazyce dotyčného členského státu, ačkoliv je tento jazyk jedním z úředních jazyků Unie.

      (1)  Úř. věst. C 24, 30.1.2010.


title: Věc C-101/05: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 18. prosince 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Regeringsrätten – Švédsko) – Skatteverket v. A (Volný pohyb kapitálu — Omezení pohybu kapitálu mezi členskými státy a třetími zeměmi — Daň z příjmů z kapitálového majetku — Dividendy obdržené od společnosti usazené v členském státě EHP — Osvobození od daně — Dividendy obdržené od společnosti usazené ve třetí zemi — Osvobození od daně podmíněné existencí daňové dohody stanovující výměnu informací — Účinnost daňového dohledu)

text:
               23.2.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 51/6

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 18. prosince 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Regeringsrätten – Švédsko) – Skatteverket v. A
   (Věc C-101/05) (1)

   (Volný pohyb kapitálu - Omezení pohybu kapitálu mezi členskými státy a třetími zeměmi - Daň z příjmů z kapitálového majetku - Dividendy obdržené od společnosti usazené v členském státě EHP - Osvobození od daně - Dividendy obdržené od společnosti usazené ve třetí zemi - Osvobození od daně podmíněné existencí daňové dohody stanovující výměnu informací - Účinnost daňového dohledu)
   (2008/C 51/09)
   Jednací jazyk: švédština
   Předkládající soud
   Regeringsrätten
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Skatteverket

      Žalovaný: A
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Regeringsrätten – Výklad článků 56 ES a 58 ES – Zdanění dividend vyplácených společností se sídlem v třetím státě u osoby povinné k dani se sídlem nebo bydlištěm v členském státě – Vnitrostátní právní úprava, která podmiňuje osvobození takových dividend od daně existencí dohody o zamezení dvojího zdanění s třetím státem, která obsahuje ustanovení o výměně informací
   Výrok
   Články 56 ES a 58 ES musejí být vykládány v tom smyslu, že nebrání právním předpisům členského státu, podle kterých může být osvobození od daně z dividend vyplácených formou akcií dceřiné společnosti poskytnuto pouze tehdy, je-li vyplácející společnost usazena v členském státě EHP nebo ve státě, se kterým členský stát zdanění uzavřel daňovou dohodu stanovující výměnu informací, podléhá-li toto osvobození podmínkám, jejichž dodržení může být ověřeno příslušnými orgány tohoto členského státu pouze na základě informací získaných od státu, v němž je usazena vyplácející společnost.

      (1)  Úř. věst. C 106, 30.4.2005.


title: Věc C-322/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Korkein hallinto-oikeus (Finsko) dne 28. června 2011 — K

text:
               27.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 252/25

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Korkein hallinto-oikeus (Finsko) dne 28. června 2011 — K
   (Věc C-322/11)
   2011/C 252/46
   Jednací jazyk: finština

      Předkládající soud

   Korkein hallinto-oikeus

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: K

      Odpůrce: Veronsaajien oikeudenvalvontayksikkö, valtiovarainministeriö

      Předběžné otázky

   Musí být články 63 SFEU a 65 SFEU vykládány tak, že brání vnitrostátní právní úpravě, podle které osoba s neomezenou daňovou povinností ve Finsku nesmí odečíst ztrátu z prodeje nemovitosti ležící ve Francii od příjmů z prodeje akcií podléhajících dani ve Finsku, zatímco ztrátu z prodeje odpovídající nemovitosti ležící ve Finsku za určitých předpokladů od příjmů z prodeje odečíst může?


title: Věc C-542/10: Žaloba podaná dne 17. listopadu 2010 — Evropská komise v. Polská republika

text:
               29.1.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 30/25

         Žaloba podaná dne 17. listopadu 2010 — Evropská komise v. Polská republika
   (Věc C-542/10)
   ()
   2011/C 30/41
   Jednací jazyk: polština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: Ł. Habiak a S. La Pergola)

      Žalovaná: Polská republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Polská republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nebytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2007/64/ES ze dne 13. listopadu 2007 o platebních službách na vnitřním trhu, kterou se mění směrnice 97/7/ES, 2002/65/ES, 2005/60/ES a 2006/48/ES a zrušuje směrnice 97/5/ES (1), nebo v každém případě tím, že Komisi o uvedených předpisech neuvědomila, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 94 odst. 1 uvedené směrnice,

               —

               uložit Polské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Lhůta pro provedení směrnice 2007/64 uplynula dne 1. listopadu 2009.

      (1)  Úř. věst. L 319, s. 1.


title: Věc T-104/05: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 5. června 2008 – Cegelec v. Parlament

text:
               2.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 197/36

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 5. června 2008 – Cegelec v. Parlament
   (Věc T-104/05) (1)

   (2008/C 197/67)

      Jednací jazyk: francouzština

   Předseda pátého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 106, 30.4.2005.


title: Věc C-313/04: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 11. července 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgericht Frankfurt am Main – Německo) – Franz Egenberger GmbH Molkerei und Trockenwerk v. Bundesanstalt für Landwirtschaft und Ernährung (Mléko a mléčné výrobky — Nařízení (ES) č. 2535/2001 — Novozélandské máslo — Dovozní licenční řízení — Osvědčení Inward Monitoring Arrangement (IMA 1)

text:
               16.9.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 224/4

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 11. července 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgericht Frankfurt am Main – Německo) – Franz Egenberger GmbH Molkerei und Trockenwerk v. Bundesanstalt für Landwirtschaft und Ernährung
   (Věc C-313/04) (1)

   (Mléko a mléčné výrobky - Nařízení (ES) č. 2535/2001 - Novozélandské máslo - Dovozní licenční řízení - Osvědčení Inward Monitoring Arrangement (IMA 1)
   (2006/C 224/07)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Verwaltungsgericht Frankfurt am Main
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Franz Egenberger GmbH Molkerei und Trockenwerk

      Žalovaná: Bundesanstalt für Landwirtschaft und Ernährung

      Za přítomnosti: Fonterra (Logistics) Ltd
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Verwaltungsgericht Frankfurt am Main – Platnost čl. 25 odst. 1 a čl. 35 odst. 2 nařízení Komise (ES) č. 2535/2001 ze dne 14. prosince 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o dovozní režim pro mléko a mléčné výrobky a otevření celních kvót (Úř. věst. L 341, s. 29; Zvl. vyd. 03/34, s. 356) – Vydání dovozní licence, o kterou lze podat žádost pouze ve Spojeném království, pro novozélandské máslo, které podléhá podmínce předložení licence „Inward Monitoring Arrangement“ (IMA1) – Porušení článku 28, čl. 34 odst. 2 a čl. 82 odst. 1 ES a čl. 26 odst. 2 a čl. 29 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 (Úř. věst. L 160, s. 48; Zvl. vyd. 03/25, s. 366) – Porušení článku XVII odst. 1 písm. a) dohody GATT – Porušení čl. 1 odst. 3 dohody o dovozním licenčním řízení (Úř. věst. L 336, s. 151)
   Výrok

               1)

               Článek 35 odst. 2 nařízení Komise (ES) č. 2535/2001 ze dne 14. prosince 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o dovozní režim pro mléko a mléčné výrobky a otevření celních kvót, je neplatný v rozsahu, v němž stanoví, že žádosti o dovozní licenci pro novozélandské máslo se sníženou celní sazbou lze podávat pouze u příslušných orgánů Spojeného království.

               2)

               Články 25 a 32 nařízení č. 2535/2001 ve spojení s přílohami III, IV a XII téhož nařízení jsou neplatné v rozsahu, v němž umožňují diskriminaci při vydávání dovozních licencí pro novozélandské máslo se sníženou celní sazbou.

      (1)  Úř. věst. C 239, 25.9.2004.


title: Věc T-619/11: Žaloba podaná dne 2. prosince 2011 — CB v. Komise

text:
               11.2.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 39/17

         Žaloba podaná dne 2. prosince 2011 — CB v. Komise
   (Věc T-619/11)
   2012/C 39/34
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: CB (Německo) (zástupci: T. Hackemann a H. Horstkotte, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhové žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               prohlásil za neplatné rozhodnutí Evropské komise K(2011) 275 ze dne 26. ledna 2011 o státní podpoře Německa C-7/10 (ex CP 250/09 a NN 5/10) „Zákon o dani z příjmu právnických osob (KStG), systém převodu daňových ztrát („Sanierungsklausel“)“, ve znění opravy oznámené pod č. K(2011) 2628;

               —

               podpůrně, prohlásil toto rozhodnutí za neplatné přinejmenším v rozsahu, v němž v tomto rozhodnutí není ve prospěch takových podniků, jako je žalobkyně, upravena žádná výjimka z povinnosti navrácení dotčených prostředků, která by se zakládala na zásadě ochrany legitimního očekávání;

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu své žaloby uplatňuje žalobkyně v podstatě následující:

               1)

               Porušení čl. 107 odst. 1 SFEU: Odpočet ztráty nepředstavuje podporu poskytnutou ze státních prostředků
               Žalobkyně v této souvislosti uvádí, že § 8c odst. 1 německého zákona o dani z příjmu právnických osob (Körperschaftssteuergesetz, dále jen „KStG“) je v rozporu s objektivním aspektem zásady odpočitatelnosti nákladů a se zásadou schopnosti odvádět daně a že prostřednictvím systému převodu daňových ztrát má být pouze bráněno protiústavnímu zásahu do majetkových hodnot osob povinných k dani v případech spadajících do působnosti tohoto systému převodu ztrát. Z tohoto důvodu není podle názoru žalobkyně naplněna skutková podstata státní podpory podle práva Společenství.

               2)

               Porušení čl. 107 odst. 1 SFEU: Chybějící selektivita při neexistenci výjimek z rozhodného referenčního systému
               Žalobkyně v tomto ohledu tvrdí, že rozhodným referenčním systémem je všeobecná právní úprava odpočtu ztrát právnickými osobami (§ 10d německého zákona o dani z příjmu ve spojení s § 8 odst. 1 KStG a § 10a německého zákona o živnostenské dani) a že § 8c KStG je pouze výjimkou z tohoto rozhodného referenčního systému, která je pak dále omezena mimo jiné systémem převodu daňových ztrát.

               3)

               Porušení čl. 107 odst. 1 SFEU: Chybějící selektivita z důvodu nerozlišování mezi hospodářskými subjekty, které se s ohledem na sledovaný cíl nacházejí ve srovnatelné faktické a právní situaci
               Žalobkyně v této souvislosti mimo jiné uvádí, že systému převodu daňových ztrát může využít každý podnik s daňovou povinností a že tímto systémem nejsou zvýhodněna žádná konkrétní odvětví nebo oblasti činnosti, ani podniky určité velikosti.

               4)

               Porušení čl. 107 odst. SFEU: Chybějící selektivita v důsledku odůvodnění na základě povahy, a případně vnitřní struktury daňového systému
               Žalobkyně v tomto ohledu uvádí, že systém převodu daňových ztrát je odůvodněn systematikou daňového systému v souladu s ústavněprávními zásadami, jako jsou zásady zdanění na základě schopnosti odvádět daně, zákazu přílišného zdanění a přiměřenosti.

               5)

               Porušení čl. 107 odst. 1 SFEU: Zjevně nesprávné posouzení z důvodu nedostatečného rozboru německé daňové právní úpravy
               V této souvislosti žalobkyně tvrdí, že Komise opomíjí německou daňově právní úpravu týkající se odpočtu ztrát.

               6)

               Dovolání se ochrany legitimního očekávání podle práva Společenství
               Žalobkyně v této souvislosti uvádí, že výsady spočívající v převodu daňových ztrát v případě nabytí podílu v souvislosti s odpočtem ztrát byly Komisí poprvé přezkoumány v rámci formálního vyšetřovacího řízení a že se přitom jedná o neobvyklý krok, neboť možná povaha dotčeného opatření jako podpory by mohla pouhým důsledkem zjednodušení právní úpravy, u níž je nesporné, že je v souladu s právem státních podpor (§ 8 odst. 4 KStG). Že bude zjednodušení zákona relevantní z hlediska práva státních podpor, nebylo zřejmé ani pro německého zákonodárce, ani pro podniky, které využily odborného poradenství.


title: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 6. července 2004 ve věci T-281/01, Hubert Huygens proti Komisi Evropských společenství (Úředníci — Řízení o udělení známek — Prodlení ve vyhotovení posudku o udělení známek — Přiměřená lhůta — Žaloba na náhradu škody — Nemajetková a majetková újma — Řízení o povýšení — Konkludentní zamítnutí povýšení žalobce — Žaloba na neplatnost — Rozhodnutí o nepovýšení žalobce za období 2000 — Nedostatek odůvodnění — Rozhodnutí o povýšení 54 úředníků za období 2000 — Nepřípustnost)

text:
               25.9.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 239/15

      ROZSUDEK SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 6. července 2004
   ve věci T-281/01, Hubert Huygens proti Komisi Evropských společenství (1)

   (Úředníci - Řízení o udělení známek - Prodlení ve vyhotovení posudku o udělení známek - Přiměřená lhůta - Žaloba na náhradu škody - Nemajetková a majetková újma - Řízení o povýšení - Konkludentní zamítnutí povýšení žalobce - Žaloba na neplatnost - Rozhodnutí o nepovýšení žalobce za období 2000 - Nedostatek odůvodnění - Rozhodnutí o povýšení 54 úředníků za období 2000 - Nepřípustnost)
   (2004/C 239/31)
   Jednací jazyk: francouzština
   Ve věci T-281/01, Hubert Huygens, úředník Komise Evropských společenství, s bydlištěm v Olm (Lucembursko), zastoupený S. Nyssensem, advokátem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku, proti Komisi Evropských společenství (zmocněnci: J. Curral a F. Clotuche-Duvieusart, s adresou pro účely doručování v Lucemburku), jejímž předmětem je jednak žaloba na náhradu škody utrpěné z důvodu prodlení v řízení o udělení známek žalobci za známkované období 1997/1999 a jednak návrh na zrušení konkludentního rozhodnutí Komise o zamítnutí návrhu na náhradu škody utrpěné z důvodu tohoto prodlení, konkludentního rozhodnutí Komise, kterým se zamítá povýšení žalobce do třídy B1 za hodnotící období pro povýšení 2000 a rozhodnutí Komise o povýšení 54 úředníků do třídy B1 za hodnotící období pro povýšení 2000 a, v každém případě, rozhodnutí ředitele Úřadu pro úřední tisky Evropských společenství o povýšení 4 úředníků do třídy B1 za hodnotící období pro povýšení 2000, Soud (první senát), ve složení B. Vesterdorf, předseda, P. Mengozzi a M. E. Martins Ribeiro, soudci; tajemník: J. Plingers, rada, vydal dne 6. července 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1.

               Komisi se ukládá uhradit žalobci částku 500 EUR jako náhradu nemajetkové újmy, kterou utrpěl.

               2.

               Rozhodnutí Komise nepovýšit žalobce do třídy B1 za hodnotící období pro povýšení 2000, vyplývající ze zveřejnění seznamu úředníků povýšených do této třídy ve Správních informacích č. 31 ze dne 6. dubna 2000, se zrušuje.

               3.

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               4.

               Komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 3, 5.1.2002.


title: Věc T-193/16: Žaloba podaná dne 22. dubna 2016 – NG v. Evropská rada

text:
               27.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 232/26

         Žaloba podaná dne 22. dubna 2016 – NG v. Evropská rada
   (Věc T-193/16)
   (2016/C 232/34)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: NG (Lesbos, Řecko) (zástupce: B. Burns, Solicitor)

      Žalovaná: Evropská rada

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil dohodu mezi Evropskou radou a Tureckem ze dne 18. března 2016 nazvanou „Prohlášení EU a Turecka, 18. března 2016“;

               —

               uložil náhradu nákladů řízení žalobkyně.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce pět žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z tvrzení, že dohoda mezi Evropskou radou a Tureckem ze dne 18. března 2016 nazvaná „Prohlášení EU a Turecka, 18. března 2016“ je neslučitelná se základními právy EU, zejména s články 1, 18 a 19 Listiny základních práv Evropské unie.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že Turecko není bezpečnou třetí zemí ve smyslu článku 36 směrnice Rady 2005/85/ES ze dne 1. prosince 2005 o minimálních normách pro řízení v členských státech o přiznávání a odnímání postavení uprchlíka (Úř. věst. L 326, 13. 12. 2005, s. 13-34).

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z tvrzení, že směrnice Rady 2001/55/ES ze dne 20. července 2001 o minimálních normách pro poskytování dočasné ochrany v případě hromadného přílivu vysídlených osob a o opatřeních k zajištění rovnováhy mezi členskými státy při vynakládání úsilí v souvislosti s přijetím těchto osob a s následky z toho plynoucími (Úř. věst. L 212, 7. 8. 2001, s. 12-23) měla být provedena.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že dotčená dohoda je ve skutečnosti závaznou smlouvou nebo „aktem“ majícím právní účinky na žalobkyni a že nedodržení souladu s článkem 218 SFEU a/nebo čl. 78 odst. 3 SFEU, společně nebo samostatně, způsobuje neplatnost dotčené dohody.

               5.

               Pátý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že zákaz hromadného vyhoštění ve smyslu čl. 19 odst. 1 Listiny základních práv Evropské unie je porušen.


title: Věc F-09/09: Žaloba podaná dne 6. února 2009 — Vicente Carbajosa a další v. Komise

text:
               4.4.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/37

         Žaloba podaná dne 6. února 2009 — Vicente Carbajosa a další v. Komise
   (Věc F-09/09)
   (2009/C 82/65)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobci: Isabel Vicente Carbajosa (Brusel, Belgie) a další (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Předmět a popis sporu
   Návrh na zrušení rozhodnutí o přijetí a zveřejnění oznámení o výběrových řízeních EPSO/AD/116/08 a EPSO/AD/117/08 a rozhodnutí týkajících se oprav předvýběrových testů a písemných zkoušek a známkování ústních zkoušek
   Návrhová žádání žalobců

               —

               zrušit rozhodnutí Komise o zveřejnění a stanovení podmínek pro přijetí a průběh zkoušek u výběrových řízení EPSO/AD/116/08 a EPSO/AD/117/08;

               —

               zrušit rozhodnutí výběrových komisí výběrových řízení EPSO/AD/116/08 a EPSO/AD/117/08 týkající se oprav předvýběrových testů a písemných zkoušek a známkování ústních zkoušek;

               —

               uložit Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-647/11: Žaloba podaná dne 19. prosince 2011 — Asos v. OHIM — Maier (ASOS)

text:
               25.2.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 58/11

         Žaloba podaná dne 19. prosince 2011 — Asos v. OHIM — Maier (ASOS)
   (Věc T-647/11)
   2012/C 58/20
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Asos plc (Londýn, Spojené království) (zástupce: P. Kavanagh, Solicitor)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: Roger Maier (San Pietro di Stabio, Švýcarsko)

      Návrhová žádání

               —

               Zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 17. října 2011 ve věci R 2215/2010-4,

               —

               povolit zápis přihlašované ochranné známky pro všechny výrobky a služby, které jsou v přihlášce ochranné známky uvedeny, a

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „ASOS“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 3, 14, 18, 25 a 35 — přihláška ochranné známky Společenství č. 4524997

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: další účastník řízení před odvolacím senátem

      Namítaná ochranná známka nebo označení: slovní ochranná známka Společenství „ASSOS“ zapsaná pod č. 4580767 pro výrobky zařazené do tříd 3, 12 a 25

      Rozhodnutí námitkového oddělení: částečné vyhovění námitkám

      Rozhodnutí odvolacího senátu: částečné zrušení rozhodnutí námitkového oddělení

      Dovolávané žalobní důvody: Odvolací senát řádně nevyhodnotil koexistenci a její dopad na celkové posouzení nebezpečí záměny a postupoval nesprávně, když důkaz o koexistenci odmítl jako nerelevantní. Odvolací senát dále nesprávně posoudil pojmový význam přihlašované ochranné známky a nezohlednil správný pojmový význam přihlašované ochranné známky v rámci celkového posuzování nebezpečí záměny.


title: Věc C-106/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sąd Najwyższy (Polsko) dne 22. února 2016 – Polbud – Wykonawstwo sp. z o.o.

text:
               13.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 211/23

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sąd Najwyższy (Polsko) dne 22. února 2016 – Polbud – Wykonawstwo sp. z o.o.
      (Věc C-106/16)
      (2016/C 211/29)
      Jednací jazyk: polština

         Předkládající soud

      Sąd Najwyższy

         Účastnice původního řízení

         Navrhovatelka: Polbud – Wykonawstwo sp. z o.o.

         Předběžné otázky

                  1)

                  Brání článek 49 a článek 54 Smlouvy o fungování Evropské unie tomu, aby členský stát, ve kterém byla obchodní společnost (společnost s ručením omezeným) založena původně, uplatnil předpisy vnitrostátního práva, které výmaz v obchodím rejstříku podmiňují zrušením společnosti po provedení likvidace, pokud byla společnost znovu založena v jiném členském státě na základě rozhodnutí společníků o pokračování právní subjektivity získané v členském státě založení?

            V případě záporné odpovědi:

                  2)

                  Je možné články 49 a 54 Smlouvy o fungování Evropské unie vykládat v tom smyslu, že povinnost společnosti provést likvidaci stanovená vnitrostátním právem zahrnuje ukončení probíhajících obchodů, vymožení pohledávek, splnění závazků a zpeněžení majetku společnost, uspokojení nebo zajištění věřitelů, předložení finanční zprávy o provedených opatřeních, jakož i určení osoby, která uchovává účetnictví a dokumenty, což jsou úkony prováděné před zánikem společnosti, představuje opatření vhodné, nezbytné a přiměřené k tomu, aby byl chráněn obecný zájem ve formě ochrany věřitelů, menšinových společníků a zaměstnanců odcházející společnosti?

                  3)

                  Musí být články 49 a 54 Smlouvy o fungování Evropské unie vykládat v tom smyslu, že o omezení svobody usazování se jedná tehdy, pokud společnost s cílem přeměnit se na společnost jiného členského státu do něj přemístí své sídlo ve smyslu stanov, aniž by přemístila sídlo svého hlavního podniku, které zůstane ve členském státu původního založení?


title: Věc C-145/09: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 23. listopadu 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg — Německo) — Land Baden-Württemberg v. Panagiotis Tsakouridis ( Volný pohyb osob — Směrnice 2004/38/ES — Článek 16 odst. 4 a čl. 28 odst. 3 písm. a) — Občan Unie, který se narodil a bydlí více než 30 let v hostitelském členském státě — Nepřítomnost na území hostitelského členského státu — Odsouzení pro trestný čin — Rozhodnutí o vyhoštění — Naléhavé důvody týkající se veřejné bezpečnosti )

text:
               29.1.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 30/3

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 23. listopadu 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg — Německo) — Land Baden-Württemberg v. Panagiotis Tsakouridis
   (Věc C-145/09) (1)

   (Volný pohyb osob - Směrnice 2004/38/ES - Článek 16 odst. 4 a čl. 28 odst. 3 písm. a) - Občan Unie, který se narodil a bydlí více než 30 let v hostitelském členském státě - Nepřítomnost na území hostitelského členského státu - Odsouzení pro trestný čin - Rozhodnutí o vyhoštění - Naléhavé důvody týkající se veřejné bezpečnosti)
   2011/C 30/04
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Land Baden-Württemberg

      Žalovaný: Panagiotis Tsakouridis

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg — Výklad čl. 16 odst. 4 a čl. 28 odst. 3 písm. a) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004 o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států, o změně nařízení (EHS) č. 1612/68 a o zrušení směrnic 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS (Úř. věst. L 158, s. 77) — Rozhodnutí o vyhoštění občana Unie, který se narodil v hostitelském členském státě a žije v něm přes 30 let, z důvodu několikanásobného odsouzení za trestné činy — Výklad pojmu „závažné důvody veřejné bezpečnosti“ a podmínek, za kterých dochází ke ztrátě ochrany před vyhoštěním získané podle uvedeného ustanovení

      Výrok

               1)

               Článek 28 odst. 3 písm. a) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004 o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států, o změně nařízení (EHS) č. 1612/68 a o zrušení směrnic 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS, musí být vykládán v tom smyslu, že za účelem určení, zda občan Unie měl pobyt v hostitelském členském státě po dobu posledních deseti let před rozhodnutím o vyhoštění, což je rozhodujícím kritériem pro přiznání zvýšené ochrany, kterou toto ustanovení poskytuje, je třeba vzít v úvahu v každém jednotlivém případě všechny rozhodující aspekty, zejména dobu trvání každé z nepřítomností dotyčné osoby v hostitelském členském státě, celkovou dobu a frekvenci těchto nepřítomností, jakož i důvody, které měla dotyčná osoba k opuštění tohoto členského státu a které mohou prokázat, zda tyto nepřítomnosti znamenají přesunutí centra osobních, rodinných nebo profesních zájmů dotyčné osoby do jiného státu, či nikoliv.

               2)

               V případě, že předkládající soud dospěje k závěru, že se na dotčeného občana Unie vztahuje ochrana podle čl. 28 odst. 3 směrnice 2004/38, musí být toto ustanovení vykládáno v tom smyslu, že boj proti kriminalitě spojené s nedovoleným organizovaným obchodem s omamnými látkami může spadat pod pojem „naléhavé důvody týkající se veřejné bezpečnosti“, které mohou odůvodnit vyhoštění občana Unie, jenž měl v hostitelském členském státě pobyt po dobu posledních deseti let. V případě, že předkládající soud dospěje k závěru, že se na dotčeného občana Unie vztahuje ochrana podle čl. 28 odst. 2 směrnice 2004/38, musí být toto ustanovení vykládáno v tom smyslu, že boj proti kriminalitě spojené s nedovoleným organizovaným obchodem s omamnými látkami spadá pod pojem „závažné důvody týkající se veřejného pořádku nebo veřejné bezpečnosti“.

      (1)  Úř. věst. C 153, 4.7.2009.


title: Věc C-134/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Belgie) dne 10. dubna 2009 — Association des Riverains et Habitants des Communes Proches de l'Aéroport B.S.C.A. (Brussels South Charleroi Airport) ASBL — A.R.A. Ch, Bernard Page v. Région wallonne

text:
               4.7.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 153/22

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Belgie) dne 10. dubna 2009 — Association des Riverains et Habitants des Communes Proches de l'Aéroport B.S.C.A. (Brussels South Charleroi Airport) ASBL — A.R.A. Ch, Bernard Page v. Région wallonne
   (Věc C-134/09)
   2009/C 153/41
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Conseil d'État

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Association des Riverains et Habitants des Communes Proches de l'Aéroport B.S.C.A.. (Brussels South Charleroi Airport) ASBL — A.R.A. Ch, Bernard Page

      Žalovaný: Région wallonne.

      Předběžné otázky

               1)

               „Může být čl. 1 odst. 5 směrnice 85/337/EHS o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí vykládán tak, že vylučuje ze své působnosti takové právní předpisy — jako je nařízení Valonského regionu ze dne 17. července 2008 o některých povoleních, u kterých existují naléhavé důvody obecného zájmu —, které se omezují na stanovení, že ‚existují důvody naléhavého zájmu‘ pro vydání povolení v oblasti územního plánování, v oblasti životního prostředí a individuálních povolení týkajících se úkonů a prací, které uvádí, a které ‚schvalují‘ povolení, u kterých je uvedeno, že ‚existují naléhavé důvody obecného zájmu‘?“

               2)

                           a)

                           „Brání články 1, 5, 6, 7, 8 a 10a směrnice 85/337/EHS (1), ve znění směrnice Rady 97/11/ES (2) a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/35/ES (3), právnímu režimu, kdy je povolení provést záměr podléhající posouzení vlivů vydáno legislativním aktem, proti kterému není možné podat opravný prostředek u soudu nebo jiného nezávislého a nestranného orgánu zřízeného zákonem za účelem zpochybnění hmotněprávní nebo procesní legality rozhodnutí, kterým se vydává povolení k uskutečnění záměru?“

                           b)

                           „Musí být článek 9 Aarhuské úmluvy o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí, uzavřené dne 25. června 1998 a schválené Evropským společenstvím rozhodnutím Rady 2005/370/ES (4) ze dne 17. února 2005, vykládán tak, že členským státům ukládá stanovit možnost podání opravného prostředku u soudu nebo jiného nezávislého a nestranného orgánu zřízeného zákonem za účelem zpochybnění rozhodnutí, aktů nebo nečinnosti podléhajících ustanovením článku 6 z hlediska hmotněprávní nebo procesní legality týkající se jak hmotněprávního, tak i procesního režimu povolení záměrů podléhajících posouzení vlivů?“

                           c)

                           „Musí být článek 10a směrnice 85/337/EHS, ve znění směrnice 2003/35/ES, vykládán vzhledem k Aarhuské úmluvě o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí, uzavřené dne 25. června 1998 a schválené Evropským společenstvím rozhodnutím Rady 2005/370/ES ze dne 17. února 2005, tak, že ukládá členským státům stanovit možnost podání opravného prostředku u soudu nebo jiného nezávislého a nestranného orgánu zřízeného zákonem za účelem zpochybnění rozhodnutí, aktů nebo nečinnosti podléhajících ustanovením článku 6 z hlediska hmotněprávní nebo procesní legality týkající se jak hmotněprávního, tak i procesního režimu povolení záměrů podléhajících posouzení vlivů?“

      (1)  Směrnice Rady 85/337/EHS ze dne 27. června 1985 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí (Úř. věst. L 175, s. 40, Zvl. vyd. 15/01, s. 248).

      (2)  Směrnice Rady 97/11/ES ze dne 3. března 1997, kterou se mění směrnice 85/337/EHS o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí (Úř. věst. L 73, s. 5, Zvl. vyd. 15/03, s.151).

      (3)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/35/ES ze dne 26. května 2003 o účasti veřejnosti na vypracovávání některých plánů a programů týkajících se životního prostředí a o změně směrnic Rady 85/337/EHS a 96/61/ES, pokud jde o účast veřejnosti a přístup k právní ochraně (Úř. věst. L 156, s. 17).

      (4)  Rozhodnutí Rady 2005/370/ES, ze dne 17. února 2005 o uzavření Úmluvy o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí jménem Evropského společenství (Úř. věst. L 124, s. 1).


title: Věc T-111/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 20. ledna 2015 – Španělsko v. Komise („Fond soudržnosti – Snížení finanční podpory – Lhůta pro přijetí rozhodnutí“)

text:
               2.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 73/23

      Rozsudek Tribunálu ze dne 20. ledna 2015 – Španělsko v. Komise
      (Věc T-111/12) (1)

      („Fond soudržnosti - Snížení finanční podpory - Lhůta pro přijetí rozhodnutí“)
      (2015/C 073/30)
      Jednací jazyk: španělština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Španělské království (zástupce: A. Rubio González, abogado del Estado)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: D. Recchia, zmocněnkyně, původně ve spolupráci s J. Rivas Andrésem a X. M. García García, poté J. Riva Andrésem, advokáty)

         Předmět věci

      Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C (2011) 9990 ze dne 22. prosince 2011, kterým se snižuje finanční podpora z Fondu soudržnosti původně přidělená projektům „Nakládání s odpady v autonomní oblasti Extremadura – 2001“ (CCI č. 2001.ES.16.C.PE.043); „Odvod odpadních vod a dodávky vody v povodí řeky Douro – 2001“ (CCI č. 2000.ES.16.C.PE.070); „Nakládání s odpady v autonomní oblasti Valencie – 2011 – Skupina II“ (CCI č. 2001.ES.16.C.PE.026) a „Odvod a čištění odpadních vod v oblasti Bierzo Bajo“ (CCI č. 2000.ES.16.C.PE.036).

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Rozhodnutí Komise C (2011) 9990 ze dne 22. prosince 2011, kterým se snižuje finanční podpora z Fondu soudržnosti původně přidělená projektům „Nakládání s odpady v autonomní oblasti Extremadura – 2001“ (CCI č. 2001.ES.16.C.PE.043); „Odvod odpadních vod a dodávky vody v povodí řeky Douro – 2001“ (CCI č. 2000.ES.16.C.PE.070); „Nakládání s odpady v autonomní oblasti Valencie – 2011 – Skupina II“ (CCI č. 2001.ES.16.C.PE.026) a „Odvod a čištění odpadních vod v oblasti Bierzo Bajo“ (CCI č. 2000.ES.16.C.PE.036) se zrušuje.

                  2)

                  Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 126, 28.4.2012.


title: Věc T-162/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 28. února 2017 – Canadian Solar Emea a další v. Rada „Dumping — Dovoz krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků) pocházejících nebo odesílaných z Číny — Konečné antidumpingové clo — Závazky — Žaloba na neplatnost — Právní zájem na podání žaloby — Přípustnost — Vyvážející země — Rozsah šetření — Výběr vzorku — Běžná hodnota — Definice dotčeného výrobku — Lhůta pro přijetí rozhodnutí o žádosti o přiznání statusu podniku působícího v tržním hospodářství — Časová působnost nových právních předpisů — Újma — Příčinná souvislost“

text:
               18.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 121/24

         Rozsudek Tribunálu ze dne 28. února 2017 – Canadian Solar Emea a další v. Rada
   (Věc T-162/14) (1)

   („Dumping - Dovoz krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků) pocházejících nebo odesílaných z Číny - Konečné antidumpingové clo - Závazky - Žaloba na neplatnost - Právní zájem na podání žaloby - Přípustnost - Vyvážející země - Rozsah šetření - Výběr vzorku - Běžná hodnota - Definice dotčeného výrobku - Lhůta pro přijetí rozhodnutí o žádosti o přiznání statusu podniku působícího v tržním hospodářství - Časová působnost nových právních předpisů - Újma - Příčinná souvislost“)
   (2017/C 121/34)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Canadian Solar Emea GmbH (Mnichov, Německo), Canadian Solar Manufacturing (Changshu), Inc. (Changshu, Čína), Canadian Solar Manufacturing (Luoyang), Inc. (Luoyang, Čína), Csi Cells Co. Ltd (Suzhou, Čína), Csi Solar Power (Čína), Inc. (Suzhou) (zástupci: původně A. Willems, S. De Knop a J. Charles, poté A. Willems a S. De Knop, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: B. Driessen, zmocněnec, ve spolupráci s B. O’Connorem, solicitor, a S. Gubelem, advokát)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Evropská komise (zástupci: původně J. F. Brakeland, T. Maxian Rusche a A. Stobiecka Kuik, poté J. F. Brakeland, T. Maxian Rusche a A. Demeneix, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh založený na článku 263 SFEU a znějící na zrušení prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1238/2013 ze dne 2. prosince 2013, kterým se ukládá konečné antidumpingové clo a s konečnou platností vybírá uložené prozatímní clo na dovoz krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků) pocházejících nebo odesílaných z Čínské lidové republiky (Úř. věst. 2013, L 325, s. 1), v rozsahu, v němž se týká žalobkyň.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Canadian Solar Emea GmbH, Canadian Solar Manufacturing (Changshu), Inc., Canadian Solar Manufacturing (Luoyang), Inc., Csi Cells Co. Ltd a Csi Solar Power (Čína), Inc. ponesou vlastní náklady řízení a ukládá se jim, aby nahradily náklady vynaložené Radou Evropské unie.

               3)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 135, 5.5.2014.