title: Věc C-315/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank Breda (Nizozemsko) dne 27. června 2011 — A. T. G. M. van de Ven, M. A. H. T. van de Ven-Janssen v. Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV

text:
               10.9.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/27

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank Breda (Nizozemsko) dne 27. června 2011 — A. T. G. M. van de Ven, M. A. H. T. van de Ven-Janssen v. Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV
   (Věc C-315/11)
   2011/C 269/51
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Rechtbank Breda

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: A. T. G. M. van de Ven, M. A. H. T. van de Ven-Janssen

      Žalovaná: Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV

      Předběžné otázky

               1)

               Je právo na náhradu škody ve smyslu článku 7 nařízení č. 261/2004 (1) při zpoždění vzhledem ke skutečnosti, že práva na náhradu škody vzniklá na základě přepravní smlouvy nebo obecné občanskoprávní odpovědnosti nebo jinak podle čl. 29 první věty Montrealské úmluvy (2) mohou být uplatněna pouze za podmínek a v mezích odpovědnosti, které jsou v této úmluvě stanoveny, slučitelné s čl. 29 poslední větou uvedené úmluvy?

               2)

               Pokud právo na náhradu škody ve smyslu článku 7 nařízení č. 261/2004 při zpoždění není slučitelné s článkem 29 Montrealské úmluvy, platí ve vztahu k projednávané věci nebo obecně nějaká omezení, pokud jde o okamžik nabytí účinnosti rozhodnutí Soudního dvora?

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91 (Úř. věst. L 46, s. 1; Zvl. vyd. 07/08, s. 10).

      (2)  Rozhodnutí Rady 2001/539/ES ze dne 5. dubna 2001 o uzavření Úmluvy o sjednocení některých pravidel pro mezinárodní leteckou dopravu (Montrealská úmluva) Evropským společenstvím (Úř. věst. L 194, s. 38; Zvl. vyd. 07/05, s. 491).


title: Věc C-228/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht Hamburg (Německo) dne 12. května 2014 – DHL Hub Leipzig GmbH v. Hauptzollamt Braunschweig

text:
               8.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 303/7

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht Hamburg (Německo) dne 12. května 2014 – DHL Hub Leipzig GmbH v. Hauptzollamt Braunschweig
   (Věc C-228/14)
   2014/C 303/09
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Finanzgericht Hamburg

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: DHL Hub Leipzig GmbH

      Žalovaný: Hauptzollamt Braunschweig

      Předběžná otázka

               —

               Má být daň z přidané hodnoty při dovozu u zboží, které bylo znovu vyvezeno jako zboží, které je pod celním dohledem a není zbožím Společenství, u něhož však vznikl celní dluh z důvodu porušení povinnosti podle článku 204 celního kodexu (1) – v daném případě konkrétně proto, že nebyl včas vyřízen režim vnějšího tranzitu Společenství prostřednictvím předložení zboží celnímu úřadu před přepravou do třetího státu – považována za daň, jejíž částka není dlužná ze zákona ve smyslu čl. 236 odst. 1 celního kodexu ve spojení s ustanoveními směrnice 2006/112/ES (2), v každém případě tehdy, když se jakožto vůči dlužníkovi uplatňuje nárok vůči tomu, komu náležela porušená povinnost, aniž mohl se zbožím disponovat?

      (1)  Nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství, Úř. věst. L 302, s. 1.

      (2)  Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty, Úř. věst. L 347, s. 1.


title: Věc T-237/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 1. února 2012 — Valonský region v. Komise ( „Životní prostředí — Směrnice 2003/87/ES — Systém pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů — Národní alokační plán pro povolenky na emise skleníkových plynů pro Belgii na období 2008 až 2012 — Článek 44 nařízení (ES) č. 2216/2004 — Pozdější úprava — Nový účastník — Rozhodnutí pověřit hlavního správce nezávislé evidence transakcí Společenství, aby zanesl úpravu do tabulky „Národního alokačního plánu“  “ )

text:
               10.3.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 73/26

         Rozsudek Tribunálu ze dne 1. února 2012 — Valonský region v. Komise
   (Věc T-237/09) (1)

   (Životní prostředí - Směrnice 2003/87/ES - Systém pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů - Národní alokační plán pro povolenky na emise skleníkových plynů pro Belgii na období 2008 až 2012 - Článek 44 nařízení (ES) č. 2216/2004 - Pozdější úprava - Nový účastník - Rozhodnutí pověřit hlavního správce nezávislé evidence transakcí Společenství, aby zanesl úpravu do tabulky „Národního alokačního plánu“)
   2012/C 73/50
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Valonský region (Belgie) (zástupci: J. M. De Backer, A. Lepièce, I. S. Brouhns a S. Engelen, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: E. White a O. Beynet, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise ze dne 27. března 2009 o národním alokačním plánu pro povolenky na emise skleníkových plynů oznámeném Belgickým královstvím na období 2008 až 2012, kterým se pověřuje hlavní správce, aby zanesl do nezávislé evidence transakcí Společenství úpravy v tabulce belgického „Národního alokačního plánu“.

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Komise ze dne 27. března 2009, kterým se pověřuje hlavní správce, aby zanesl do nezávislé evidence transakcí Společenství úpravy do tabulky belgického „Národního alokačního plánu“, se zrušuje v rozsahu, v němž se týká odmítnutí pověřit tohoto správce, aby zanesl úpravy v alokaci povolenek ve prospěch zařízení č. 116 nazvaného„Arcelor — Cockerill Sambre_HF6_Seraing“, které požadovalo Belgické království ve svém dopise ze dne 18. února 2009.

               2)

               Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 193, 15.8.2009.


title: Věc C-418/16 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 28. července 2016 mobile.de GmbH, dříve mobile.international GmbH proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 12. května 2016 ve spojených věcech T–322/14 a T–325/14, mobile.international v. EUIPO – Rezon

text:
               14.11.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 419/28

         Kasační opravný prostředek podaný dne 28. července 2016 mobile.de GmbH, dříve mobile.international GmbH proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 12. května 2016 ve spojených věcech T–322/14 a T–325/14, mobile.international v. EUIPO – Rezon
   (Věc C-418/16 P)
   (2016/C 419/37)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: mobile.de GmbH, dříve mobile.international GmbH (zástupce: T. Lührig, advokát)

      Další účastníci řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví, Rezon OOD

      Návrhová žádání

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil rozsudek Tribunálu (osmého senátu) vydaný dne 12. května 2016 ve spojených věcech T–322/14 a T–325/14 a

               —

               uložil Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví náhradu nákladů řízení

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Napadené rozhodnutí je v rozporu s čl. 57 odst. 2 nařízení o ochranné známce (1) ve spojení s pravidlem 22 odst. 2 a pravidlem 40 odst. 6 prováděcího nařízení (2), neboť v rozporu se všeobecně uznávanými výkladovými zásadami právní nauky vykládá pojem „důkaz o užívání“ stanovený v čl. 57 odst. 2 nařízení o ochranné známce odlišně, než jak je stanoveno v pravidlu 22 odst. 2 a pravidlu 40 odst. 6 prováděcího nařízení. Rozdílný výklad téhož pojmu uvedeného v nařízení o ochranné známce a v prováděcím nařízení není slučitelný se zásadou právní jistoty a jasnosti. Dále Tribunál nezohledňuje to, že pravidlo 40 odst. 2 a pravidlo 22 odst. 2 prováděcího nařízení vylučují v řízení o prohlášení neplatnosti opožděné předložení důkazů a že EUIPO nemá žádný prostor pro uvážení. Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek má za to, že ustanovení čl. 57 odst. 1 nařízení o ochranné známce by bylo použitelné pouze tehdy, pokud by je EUIPO již uplatnilo, čímž z něj nemůže vycházet rozhodnutí odvolacího senátu ani Tribunálu.
   Napadené rozhodnutí je rovněž v rozporu s čl. 76 odst. 2 nařízení o ochranné známce, neboť se tribunál dopustil nesprávného právního posouzení použitelnosti čl. 76 odst. 2 nařízení o ochranné známce, i když uplatnění pravidla 40 odst. 6 a pravidla 22 odst. 2 prováděcího nařízení v řízení o prohlášení neplatnosti brání systematický výklad pravidla 50 odst. 1 třetí pododstavec prováděcího nařízení.
   Kromě toho nejsou splněny ani podmínky stanovené v čl. 76 odst. 2 nařízení o ochranné známce, neboť vedlejší účastnice řízení neuvedla v rámci celého řízení žádný oprávněný důvod pro opožděné předložení výpočtů, které měla k dispozici od samého počátku. Tribunál tím rovněž nesprávně uplatnil čl. 76 odst. 2 nařízení o ochranné známce, neboť fáze řízení a okolnosti přímo vylučují zohlednění opožděně předložených důkazů. Tribunál navíc zkreslil skutečnosti tím, že nesprávně vymezil skutkový stav, čímž v případě výpočtů předložených před odvolacím senátem nešlo o „doplňující“ nebo „znázorňující“ důkazy.
   Tribunál nezkoumal fonetické ani pojmové rozdíly od skutečně používaných označení a v zásadě se nezaměřil na celkový dojem, ale na jednotlivé části, čímž nesprávně uplatnil čl. 15 odst. 1 písm. a) nařízení o ochranné známce.
   Tribunál zjevně zohlednil irelevantní důkazy, přestože tyto nebyly datovány nebo nebyly z rozhodného období. Tím se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení čl. 57 odst. 2 nařízení o ochranné známce ve spojení s pravidlem 22 odst. 3 a 4 prováděcího nařízení.
   Tribunál měl nesprávně za to, že nemusí zkoumat námitku zneužití práva. Námitku zániku práv v důsledku jejich dlouhodobého neuplatňování Tribunál vůbec nepřezkoumal.
   Konečně je napadené rozhodnutí v rozporu s čl. 64 odst. 1 nařízení o ochranné známce, když měl Tribunál nesprávně za to, že odvolací senát mohl zrušit a vrátit k dalšímu projednání rozhodnutí zrušovacího oddělení pouze stran služeb „reklamy ve spojení s vozidly“, a pokud jde o jiné služby, jejichž používání nebylo prokázáno, měl pravomocně rozhodnout a otevřeně konstatovat v pravomocném výroky částečné zamítnutí návrhů na prohlášení neplatnosti pro nedostatek důkazů o užívání.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, s. 1).

      (2)  Nařízení Komise (ES) č. 2868/95 ze dne 13. prosince, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 40/94 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 303, s. 1).


title: Věc C-320/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Højesteret (Dánsko) dne 2. července 2012 — Malaysia Dairy Industries Pte. Ltd v. Ankenævnet for Patenter og Varemærker

text:
               25.8.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 258/14

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Højesteret (Dánsko) dne 2. července 2012 — Malaysia Dairy Industries Pte. Ltd v. Ankenævnet for Patenter og Varemærker
   (Věc C-320/12)
   2012/C 258/22
   Jednací jazyk: dánština

      Předkládající soud

   Højesteret

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: Malaysia Dairy Industries Pte. Ltd

      Odpůrce: Ankenævnet for Patenter og Varemærker

      Předběžné otázky

               1)

               Je koncept neexistence dobré víry v čl. 4 odst. 4 písm. g) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/95/ES ze dne 22. října 2008, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách (1), výrazem právního standardu, který se má vymezit v souladu s vnitrostátním právem, nebo je to koncept práva Evropské unie, který třeba vykládat v celé Evropské unii jednotně?

               2)

               Pokud je koncept neexistence dobré víry v čl. 4 odst. 4 písm. g) směrnice 2008/95 konceptem práva Evropské unie, musí být tento koncept chápán v tom smyslu, že může postačovat, aby přihlašovatel v době podaní přihlášky věděl nebo musel vědět o zahraniční ochranné známce, nebo existuje další požadavek týkající se subjektivního postoje přihlašovatele pro účely zamítnutí zápisu?

               3)

               Může se členský stát rozhodnout, že zavede zvláštní ochranu zahraničních ochranných známek, která se ve vztahu k požadavku neexistence dobré víry odlišuje od čl. 4 odst. 4 písm. g) směrnice 2008/95, například tím, že stanoví zvláštní požadavek, aby přihlašovatel věděl nebo musel vědět o zahraniční ochranné známce?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/95/ES ze dne 22. října 2008, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách (Úř. věst. L 299, s. 25).


title: Věc T-471/04: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne  23. února 2006  – Karatzoglou v. EAO ( Dočasný zaměstnanec — Ukončení smlouvy — Článek 47 odst. 2 písm. a) pracovního řádu ostatních zaměstnanců — Dodržování ustanovení smlouvy — Legitimní očekávání )

text:
               22.4.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 96/13

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 23. února 2006 – Karatzoglou v. EAO
   (Věc T-471/04) (1)

   („Dočasný zaměstnanec - Ukončení smlouvy - Článek 47 odst. 2 písm. a) pracovního řádu ostatních zaměstnanců - Dodržování ustanovení smlouvy - Legitimní očekávání“)
   (2006/C 96/24)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobce: Georgios Karatzoglou (Ioannina, Řecko) (zástupce: S. Pappas, advokát)

      Žalovaná: Evropská agentura pro obnovu (EAO) (zástupci: J.-N. Louis, S. Orlandi, X. Martin a C. Manolopoulos, advokáti)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení rozhodnutí EAO ze dne 26. února 2004, kterým byla ukončena smlouva žalobce
   Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Evropské agentury pro obnovu (EAO) ze dne 26. února 2004, kterým byla ukončena smlouva žalobce, se zrušuje.

               2)

               EAO se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 57, 5.3.2005.


               5.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 39/4

         Žaloba společnosti Kimek Offshore AS podaná dne 1. prosince 2014 proti Kontrolnímu úřadu ESVO
   (Věc E-23/14)
   (2015/C 39/04)
   Společnost Kimek Offshore AS, kterou zastupuje Bjørnar Alterskjær a Robert Lund, advokáti z advokátní kanceláře ALT, Fridtjof Nansens plass 6, N-0160 Oslo, Norsko, podala dne 1. prosince 2014 k Soudnímu dvoru ESVO žalobu proti Kontrolnímu úřadu ESVO.
   Žalobce žádá Soudní dvůr ESVO, aby:

               1.

               zrušil rozhodnutí Kontrolního úřadu ESVO č. 225/14/KOL ze dne 18. června 2014 o regionálně odlišených příspěvcích na sociální zabezpečení v letech 2014–2020,

               2.

               nařídil Kontrolnímu úřadu ESVO úhradu nákladů tohoto řízení.

      Právní a skutkové okolnosti a žalobní důvody:

               —

               Žalobce, podnik Kimek Offshore, je součástí skupiny Kimek Group. Podnik Kimek Offshore je společnost poskytující služby v oblasti ropy a plynu a poskytuje hlavně svářeče, svářeče potrubí, mechaniky a inženýry. Jeho správní a řídící středisko se nachází ve městě Kirkenes v Norsku.

               —

               Věc se týká žaloby na zrušení rozhodnutí, kterým Kontrolní úřad ESVO schválil regionální podporu v Norsku na období 2014–2020.

         Žalobce tvrdí, že Kontrolní úřad ESVO:

               —

               porušil svou povinnost zahájit formální vyšetřovací řízení stanovené v čl. 1 odst. 2 oddílu I protokolu 3 a čl. 6 odst. 1 oddílu II protokolu 3 Dohody o Kontrolním úřadu a Soudním dvoru (čl. 4 odst. 4 oddílu II protokolu 3 Dohody o Kontrolním úřadu a Soudním dvoru),

               —

               porušil svou povinnost uvést podle článku 16 Dohody o Kontrolním úřadu a Soudním dvoru důvody rozhodnutí, pokud jde o pravidla zdanění sociálního zabezpečení v souvislosti s poskytováním pracovníků.


title: Věc T-462/08: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 21. dubna 2009 — Winzer Pharma v. OHIM — Alcon (OFTAL CUSI) ( Ochranná známka Společenství — Zrušení rozhodnutí odvolacího senátu — Nevydání rozhodnutí ve věci samé )

text:
               18.7.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 167/11

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 21. dubna 2009 — Winzer Pharma v. OHIM — Alcon (OFTAL CUSI)
   (Věc T-462/08) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Zrušení rozhodnutí odvolacího senátu - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
   2009/C 167/24
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Dr. Robert Winzer Pharma GmbH (Berlín, Německo) (zástupce: S. Schneller, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem, vystupující jako vedlejší účastnice před Soudem: Alcon Inc. (Hünenberg, Švýcarsko) (zástupci: J. Isern Jara a M. Vidal-Quadras Trias de Bes, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 17. července 2008 (věc R 1471/2007-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi Dr. Robert Winzer Pharma GmbH a Alcon Inc.

      Výrok

               1.

               O žalobě již není třeba rozhodnout.

               2.

               Žalovaná ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady řízení vynaložené žalobkyní.

               3.

               Vedlejší účastnice řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 327, 20.12.2008.


title: Věc C-125/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundespatentgericht (Německo) dne 9. března 2010 — Merck & Co Inc v. Deutsches Patent- und Markenamt

text:
               19.6.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 161/17

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundespatentgericht (Německo) dne 9. března 2010 — Merck & Co Inc v. Deutsches Patent- und Markenamt
      (Věc C-125/10)
      (2010/C 161/24)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Bundespatentgericht

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Merck & Co Inc

         Žalovaný: Deutsches Patent- und Markenamt

         Předběžná otázka

      Může být vydáno dodatkové ochranné osvědčení pro léčivé přípravky (1), je-li doba, která uplynula mezi dnem, ke kterému byla podána přihláška základního patentu, a dnem vydání první registrace ve Společenství, kratší než pět let?

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 469/2009 ze dne 6. května 2009 o dodatkových ochranných osvědčeních pro léčivé přípravky (kodifikované znění) (Úř. věst. L 152, s. 1).


title: Věc F-67/08: Žaloba podaná dne 6. srpna 2008 – Visser-Fornt Raya v. Europol

text:
               8.11.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 285/55

         Žaloba podaná dne 6. srpna 2008 – Visser-Fornt Raya v. Europol
   (Věc F-67/08)
   (2008/C 285/99)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Maria Teresa Visser-Fornt Raya (Haag, Nizozemsko) (zástupce: P. de Casparis, advokát)

      Žalovaný: Evropský policejní úřad (Europol)
   Předmět a popis sporu
   Zrušení rozhodnutí ze dne 4. října 2007, kterým Europol žalobkyni oznámil, že neexistuje žádná možnost nabídnout jí stálé pracovní místo
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí ze dne 4. října 2007, kterým žalovaný žalobkyni oznámil, že neexistuje žádná možnost nabídnout jí stálé pracovní místo, jakož i rozhodnutí ze dne 29. dubna 2008 o zamítnutí stížnosti podané proti prvně uvedenému rozhodnutí a rozhodnutí ze dne 12. června 2008, které navazuje na rozhodnutí ze dne 4. října 2007,

               —

               uložit Europolu náhradu nákladů řízení.


title: Věc F-90/13: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 19. března 2015 – Marcuccio v. Komise „Vyloučení z řízení uplatněné vůči zástupci účastníka řízení — Nezvolení si nového zástupce — Žalobce, který přestal odpovídat na výzvy Soudu — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“

text:
               4.5.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 146/49

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 19. března 2015 – Marcuccio v. Komise
   (Věc F-90/13) (1)

   („Vyloučení z řízení uplatněné vůči zástupci účastníka řízení - Nezvolení si nového zástupce - Žalobce, který přestal odpovídat na výzvy Soudu - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
   (2015/C 146/67)
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Luigi Marcuccio (Tricase, Itálie) (zástupce: A., advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Currall a G. Gattinara, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí o zamítnutí žádostí žalobce o náhradu škody vzniklé v důsledku toho, že žalovaná údajně zaslala dopis týkající se žalobce advokátovi, který jej nezastupoval, a tím porušila jeho právo na respektování soukromého života

      Výrok usnesení

               1)

               Není důvodné rozhodnout o žalobě F-90/13, Marcuccio v. Komise.

               2)

               Luigi Marcuccio ponese vlastní náklady řízení a ukládá se mu náhrada nákladů vynaložených Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 24, 25.1.2014, s. 40.


title: Věc F-81/12: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 10. dubna 2014 – Nieminen v. Rada „Veřejná služba — Povýšení — Povyšovací řízení 2010 — Povyšovací řízení 2011 — Rozhodnutí nepovýšit žalobce — Povinnost uvést odůvodnění — Srovnávací přezkum zásluh — Administrátoři v jazykové funkční skupině a administrátoři v jiných funkčních skupinách — Kvóty pro povýšení — Konstantní trvání zásluh“

text:
               26.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 159/38

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 10. dubna 2014 – Nieminen v. Rada
   (Věc F-81/12) (1)

   („Veřejná služba - Povýšení - Povyšovací řízení 2010 - Povyšovací řízení 2011 - Rozhodnutí nepovýšit žalobce - Povinnost uvést odůvodnění - Srovnávací přezkum zásluh - Administrátoři v jazykové funkční skupině a administrátoři v jiných funkčních skupinách - Kvóty pro povýšení - Konstantní trvání zásluh“)
   2014/C 159/51
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Risto Nieminen (Kraainem, Belgie) (zástupci: původně C. Abreu Caldas, S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis a É. Marchal, advokáti, poté C. Abreu Caldas, S. Orlandi a J.-N. Louis, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: J. Herrmann a M. Bauer, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí nepovýšit žalobce do platové třídy AD 12 za hodnotící období 2010 a 2011.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Risto Nieminen ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Radou Evropské unie.

      (1)  Úř. věst. C 295, 29.9.2012, s. 34.


title: Věc T-410/09: Žaloba podaná dne 7. října 2009 — Almamet v. Komise

text:
               19.12.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 312/34

         Žaloba podaná dne 7. října 2009 — Almamet v. Komise
   (Věc T-410/09)
   2009/C 312/56
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Almamet GmbH Handel mit Spänen und Pulvern aus Metall (Ainring, Německo) (zástupci: S. Hautbourg a C. Renner, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství

      Návrhové žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Komise ze dne 22. července 2009 (věc COMP/39.396) v rozsahu, v němž se týká žalobkyně;

               —

               podpůrně, snížit pokutu uloženou v článku 2 tohoto rozhodnutí;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobkyně se domáhá částečného zrušení rozhodnutí Komise K(2009) 5791 konečné ze dne 22. července 2009 (věc COMP/39.396 — Činidla na bázi karbidu vápníku a hořčíku pro ocelářský průmysl a plynárenský průmysl) přijatého v řízení podle článku 81 ES a článku 53 EHP, kterým Komise konstatovala, že se několik dodavatelů karbidu vápníku a granulovaného hořčíku účastnilo rozdělení trhu, dohod o kvótách a rozdělení zákazníků, stanovení cen a výměny důvěrných obchodních informací na podstatné části trhu EHP, a tím se dopustili porušení výše uvedených ustanovení Smlouvy (dále jen „napadené rozhodnutí“) v rozsahu, v němž se týká žalobkyně a, podpůrně, snížení pokuty, která jí byla uložena v článku 2 napadeného rozhodnutí.
   Žalobkyně uvádí na podporu své žaloby na neplatnost tři žalobní důvody:

               Zaprvé žalobkyně tvrdí, že Komise porušila její právo na obhajobu tím, že použila dokumenty, které byly zabaveny nad rámec působnosti rozhodnutí Komise nařizujícího kontrolu.

               Zadruhé tvrdí, že Komise právně dostatečným způsobem neprokázala existenci porušení konstatovaného v článku 1 napadeného rozhodnutí v rozsahu, v němž se týká hořčíku. Žalobkyně se domnívá, že dokonce i v případě, že by dokumenty, které byly protiprávně zabaveny, mohly být zařazeny do spisu Komise, postrádají v zásadě přesnost a ucelenost. Podle tvrzení žalobkyně spočívají ostatní důkazy v ústním vyjádřením v rámci žádosti o uplatnění shovívavosti, které je nejen nepřesné, ale obsahuje také nesprávné vylíčení určitých skutečností a je zpochybňováno ostatními účastníky řízení. Na tomto základě má žalobkyně za to, že důkazní břemeno s ohledem na údajné porušení nadále nese Komise.

               Zatřetí žalobkyně namítá, že se Komise dopustila zjevně nesprávného posouzení ohledně jednotné a trvající povahy protiprávního jednání. Zejména neexistuje skutečná zaměnitelnost karbidu vápníku s granulovaným hořčíkem. Krom toho žalobkyně tvrdí, že neexistoval žádný společný celkový plán pro dva výrobky, prokázaný existencí odlišných setkání pro každý výrobek.
               Podpůrně, žalobkyně na podporu svého návrhového žádání týkajícího se snížení pokuty uložené v článku 2 napadeného rozhodnutí uvádí další čtyři žalobní důvody.

               Začtvrté žalobkyně tvrdí, že Komise porušila body 23 a 26 Sdělení o spolupráci (1) tím, že odmítla žalobkyni snížit pokutu podle uvedeného sdělení. Žalobkyně se domnívá, že údaje obsažené v její žádosti o uplatnění shovívavosti jsou informacemi s výraznou přidanou hodnotou. Žalobkyně se zejména domnívá, že Komise nebyla oprávněna odmítnout snížení pokuty pouze na základě toho, že její žádost neobsahovala žádné informace o údajném porušení ve vztahu k hořčíku, neboť toto porušení není předmětem řízení.

               Zapáté žalobkyně uvádí, že Komise porušila článek 81 ES a čl. 23 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 1/2003 (2), jakož bod 32 Pokynů pro výpočet pokut (3) tím, že konečnou částku pokuty stanovila ve výši přesahují 10 % jejího posledního auditem ověřeného obratu. Žalobkyně namítá, že Komise pro účely výpočtu výše pokuty vycházela z údajů týkající se pro forma obratu žalobkyně za rok 2008, namísto jejího posledního auditem ověřeného obratu za rok 2007. Navíc má žalobkyně za to, že Komise měla na základě bodu 37 Pokynů pro výpočet pokut uplatnit 20 % slevu poté, co vypočetla zákonnou nejvyšší sazbu ve výši 10 %.

               Zašesté žalobkyně uvádí, že Komise porušila zásadu proporcionality tím, že žalobkyni stanovila nepřiměřenou výši pokuty. Žalobkyně tvrdí, že uložení pokuty v takové výši, že vede k záporné účetní hodnotě nebo snižuje účetní hodnotu společnosti na nulu, je zjevně nepřiměřené. Navíc uložená pokuta přesahuje platební schopnost obchodníka jako je žalobkyně, který obchoduje s výrobky velmi vysoké hodnoty a velmi nízkými obchodními maržemi. Konečně žalobkyně se domnívá, že 20 % snížení uplatněné Komisí dostatečně nezohledňuje zvláštní situaci žalobkyně, která byla Komisí výslovně uznána, a pokuta tak zůstává na nepřiměřené úrovni.

               Zasedmé, žalobkyně uvádí, že se Komise dopustila zjevně nesprávného posouzení, když měla za to, že žalobkyně nesplnila podmínky bodu 35 Pokynů pro výpočet pokut. Žalobkyně se domnívá, že Komise stanovila částku pokuty na úrovni, která nenapravitelně ohrožuje její hospodářskou životaschopnost a způsobuje znehodnocení jejích aktiv. Navíc žalobkyně namítá, že se Komise dopustila nesprávného posouzení, když měla za to, že ve věci žalobkyně neexistovala žádná sociální a hospodářská souvislost, která by měla být zohledněna.

      (1)  Oznámení Komise o ochraně před pokutami a snížení pokut v případech kartelů (Úř. věst. C 298, s. 17).

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. L 1, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205).

      (3)  Pokyny pro výpočet pokut uložených podle čl. 23 odst. 2 písm. a) nařízení č. 1/2003 (Úř. věst. C 210, s. 2).


title: Věc C-35/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte suprema di cassazione (Itálie) dne 28. ledna 2009 – Ministero dell'Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate v. Paolo Speranza

text:
               4.4.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/16

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte suprema di cassazione (Itálie) dne 28. ledna 2009 – Ministero dell'Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate v. Paolo Speranza
   (Věc C-35/09)
   (2009/C 82/29)
   Jednací jazyk: italština
   Předkládající soud
   Corte suprema di cassazione
   Účastníci původního řízení

      Navrhovatelé: Ministero dell'Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate

      Odpůrce: Paolo Speranza
   Předběžné otázky

               1)

               Má být čl. 4 odst. 1 písm. c) směrnice 69/335/EHS (1), podle něhož předmětem daně z kapitálu je zvýšení základního kapitálu kapitálové společnosti vkladem majetku jakéhokoli druhu, vykládán v tom smyslu, že dani bude podléhat skutečný vklad, a nikoli pouhé rozhodnutí o zvýšení kapitálu, k němuž poté nedojde?

               2)

               Má být čl. 4 odst. 1 písm. c) směrnice 69/335/EHS vykládán v tom smyslu, že daní má být zatížena pouze společnost, které je kapitálový vklad poskytnut, a nikoli rovněž veřejný činitel, který akt vyhotoví nebo obdrží?

               3)

               Jsou v každém případě v souladu se zásadou proporcionality prostředky obrany, které italské právní předpisy poskytují veřejnému činiteli, s ohledem na skutečnost, že článek 38 nařízení prezidenta republiky č. 131 z roku 1986 stanoví, že neplatnost nebo možnost zrušení rozhodnutí o zvýšení kapitálu je nerelevantní, a umožňuje vrátit zaplacenou daň pouze v případě, že občanskoprávní rozsudek, který prohlásí neplatnost aktu nebo jej zruší, nabude právní moci?

      (1)  Úř. věst. L 249, s. 25.


title: Věc C-172/17 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 5. dubna 2017 ANKO A.E. Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 25. ledna 2017 ve věci T-768/14, ANKO v. Evropská komise

text:
               29.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 168/27

         Kasační opravný prostředek podaný dne 5. dubna 2017 ANKO A.E. Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 25. ledna 2017 ve věci T-768/14, ANKO v. Evropská komise
   (Věc C-172/17 P)
   (2017/C 168/36)
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: ANKO A.E. Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias (zástupce: Stavroula Paliou, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil rozsudek Tribunálu ze dne 25. ledna 2017 ve věci T-768/14 a vrátil věc Tribunálu k novému rozhodnutí ve věci samé;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Navrhovatelka tvrdí, že rozsudek Tribunálu ze dne 25. ledna 2017 ve věci T-768/14 obsahuje právní závěry, které jsou v rozporu s normami unijního práva, a napadá je tímto kasačním opravným prostředkem.
   Podle navrhovatelky musí být napadený rozsudek zrušen z následujících důvodů:

               i

                  Zaprvé, zkreslení skutkových okolností, pokud jde o spolehlivost systému pro zaznamenávání pracovní doby.

               ii

                  Zadruhé, nesprávné právní posouzení v souvislosti s činností, pokud jde o pravidla, která se vztahují na předmět a na důkazní břemeno.

               iii

                  Zatřetí, nesprávné právní posouzení v souvislosti s vedlejším opravným prostředkem, pokud jde o pravidla týkající se rozložení důkazního břemene.

               iv

                  Začtvrté, porušení podstatné formální náležitosti, a zejména nedostatek odůvodnění, pokud jde o skutečnost, zda pohledávka Komise byla jistá, o stanovené pevné částce a splatná.


title: Věc C-623/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie)dne 5. prosince 2011 — Société Geodis Calberson GE v. FranceAgriMer

text:
               11.2.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 39/11

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie)dne 5. prosince 2011 — Société Geodis Calberson GE v. FranceAgriMer
   (Věc C-623/11)
   2012/C 39/21
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Conseil d'État

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Société Geodis Calberson GE

      Žalovaná: FranceAgriMer

      Předběžné otázky

   Conseil d'État žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o otázce, zda ustanovení článku 16 nařízení Komise (ES) č. 111/1999 ze dne 18. ledna 1999 (1) musejí být vykládána tak, že přiznávají Soudnímu dvoru Evropské unie pravomoc rozhodovat o sporech týkajících se podmínek, za nichž intervenční agentura určená k přijímání nabídek v rámci veřejné zakázky na bezplatnou dodávku zemědělských produktů do Ruska uskuteční platbu úspěšnému uchazeči a uvolní jistotu na provedení dodávky složenou uvedeným uchazečem ve prospěch této agentury, zejména o žalobách směřujících k náhradě újmy vyplývající z pochybení, kterých se intervenční agentura dopustila při provádění těchto operací.

      (1)  Nařízení Komise (ES) č. 111/1999 ze dne 18. ledna 1999, kterým se stanoví obecná prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2802/98 o programu dodávek zemědělských produktů do Ruské federace (Úř. věst. L 14, s. 3; Zvl. vyd. 3/24 s. 296).


title: Věc C-696/15 P: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 26. července 2017 – Česká republika v. Evropská komise „Kasační opravný prostředek — Doprava — Směrnice 2010/40/EU — Zavedení inteligentních dopravních systémů v oblasti silniční dopravy — Článek 7 — Přenesení pravomoci na Evropskou komisi — Meze — Nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 885/2013 — Poskytování informačních služeb týkajících se bezpečných a chráněných parkovacích míst pro nákladní a užitková vozidla — Nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 886/2013 — Údaje a postupy pro bezplatné poskytování minimálních univerzálních informací o dopravním provozu souvisejících s bezpečností silničního provozu uživatelům — Článek 290 SFEU — Výslovné vymezení cílů, obsahu, rozsahu a doby trvání přenesení pravomoci — Podstatný prvek předmětné oblasti — Zřízení kontrolního orgánu“

text:
               18.9.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 309/7

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 26. července 2017 – Česká republika v. Evropská komise
   (Věc C-696/15 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Doprava - Směrnice 2010/40/EU - Zavedení inteligentních dopravních systémů v oblasti silniční dopravy - Článek 7 - Přenesení pravomoci na Evropskou komisi - Meze - Nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 885/2013 - Poskytování informačních služeb týkajících se bezpečných a chráněných parkovacích míst pro nákladní a užitková vozidla - Nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 886/2013 - Údaje a postupy pro bezplatné poskytování minimálních univerzálních informací o dopravním provozu souvisejících s bezpečností silničního provozu uživatelům - Článek 290 SFEU - Výslovné vymezení cílů, obsahu, rozsahu a doby trvání přenesení pravomoci - Podstatný prvek předmětné oblasti - Zřízení kontrolního orgánu“)
   (2017/C 309/08)
   Jednací jazyk: čeština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Česká republika (zástupci: M. Smolek, J. Vláčil, T. Müller a J. Pavliš, zmocněnci)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: A. Buchet, P.J.O. Van Nuffel, J. Hottiaux a Z. Malůšková, zmocněnci)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               České republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 78, 29.2.2016.


title: Věc T-98/13: Žaloba podaná dne 20. února 2013 — CMT v. OHIM — Camomilla (Camomilla)

text:
               18.5.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 141/19

         Žaloba podaná dne 20. února 2013 — CMT v. OHIM — Camomilla (Camomilla)
   (Věc T-98/13)
   2013/C 141/35
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: italština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: CMT Compagnia manifatture tessili Srl (CMT Srl) (Neapol, Itálie) (zástupci: G. Floridia a R. Floridia, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Camomilla SpA (Buccinasco, Itálie)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ve věci R 1615/2011-1 ze dne 29. listopadu 2012 v důsledku zjištění, že jsou splněny podmínky týkající se absolutního důvodu neplatnosti podle čl. 52 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009, který je založen na tom, že přihlašovatel v době podání přihlášky nebyl v dobré víře, jakož i relativního důvodu neplatnosti podle čl. 53 odst. 1 písm. a) ve spojení s čl. 8 odst. 1 písm. b) a čl. 8 odst. 5 uvedeného nařízení;

               —

               podpůrně a pouze v případě, že Tribunál posoudí jako nepřípustné dokumenty předložené v rámci odvolání k odvolacímu senátu a bude je považovat za podstatné pro účely vyhovění žalobě, zrušil napadené rozhodnutí z důvodu nedodržení zásady kontradiktornosti a porušení práva na obhajobu, a vrátil věc zrušovacímu oddělení k novému rozhodnutí ve věci samé;

               —

               v každém případě vyzval Úřad, aby přijal nezbytná opatření za účelem dosažení souladu s rozsudkem Tribunálu;

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů tohoto řízení a majitelce ochranné známky Společenství náhradu nákladů řízení před zrušovacím oddělením a odvolacím senátem.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: Obrazová ochranná známka obsahující slovní prvek „Camomilla“ pro výrobky tříd 16, 18 e 24 — ochranná známka Společenství č. 269 241

      Majitelka ochranné známky Společenství: Camomilla SpA

      Účastnice řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Odůvodnění návrhu na prohlášení neplatnosti: Národní obrazová ochranná známka obsahující slovní prvek „CAMOMILLA“ pro výrobky třídy 25

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Zamítnutí návrhu

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 52 odst. 1 písm. b) a čl. 53 odst. 1 písm. a) ve spojení s čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009


title: Věc T-33/08: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 11. června 2009 — Bastos Viegas v. OHIM — Fabre Médicament (OPDREX) ( Ochranná známka společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství OPDREX — Starší národní slovní ochranná známka OPTREX — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009] )

text:
               1.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 180/47

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 11. června 2009 — Bastos Viegas v. OHIM — Fabre Médicament (OPDREX)
   (Věc T-33/08) (1)

   („Ochranná známka společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství OPDREX - Starší národní slovní ochranná známka OPTREX - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009]“)
   2009/C 180/87
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Bastos Viegas, SA (Penafiel, Portugalsko) (zástupci: G. Marín Raigal a P. López Ronda, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: Ó. Mondéjar Ortuño, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Soudem: Pierre Fabre Médicament SA (Boulogne Billancourt, Francie) (zástupci: J. Grau Mora, A. Angulo Lafora a M. Ferrándiz Avendaño, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 14. listopadu 2007 (věc R 1238/2006-4), týkajícímu se námitkového řízení mezi Pierre Fabre Médicament SA a Bastos Viegas, SA

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti Bastos Viegas, SA, se ukládá náhrada nákladů.

      (1)  Úř. věst. C 79, 29.3.2008.


title: Věc T-170/08: Žaloba podaná dne 13. května 2008 – Komise v. I.D. FOS Research

text:
               5.7.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/42

         Žaloba podaná dne 13. května 2008 – Komise v. I.D. FOS Research
   (Věc T-170/08)
   (2008/C 171/81)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: R. Lyal, W. Roels, zmocněnci)

      Žalovaná: I.D. FOS Research EEIG (Mol, Belgie)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               uložit žalované, aby žalobkyni zaplatila částku ve výši 21 599,26 eur zvýšenou o úroky z prodlení ve výši 6 375,94 eur

               —

               uložit žalované, aby zaplatila 3,99 eur denně jakožto úroky z prodlení počínaje dnem 8. ledna 2007 až do úplného splacení dluhu

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Evropské společenství, zastoupené Komisí uzavřelo se žalovanou dne 12. prosince 1995 smlouvu BRPR-CT95-0099. Smlouva se týkala projektu pro zlepšení zabezpečení kvality a metod lisování napínacích kabelů. Tato smlouva a tento projekt vznikly v rámci zvláštního programu pro výzkum a vývoj technologií včetně názorné ukázky, v oblasti průmyslových a obráběcích technologií (1).
   Po provedení smlouvy se uskutečnila kontrola smluvního plnění žalovanou. Opíraje se o výsledky této kontroly se Komise rozhodla požadovat zpět část zaplacených peněz v souladu s všeobecnými podmínkami smlouvy.

      (1)  Rozhodnutí Rady 94/571/ES ze dne 27. července 1994 o přijetí zvláštního programu pro výzkum a vývoj technologií včetně názorné ukázky, v oblasti průmyslových a obráběcích technologií (1994–1998) (Úř. věst. L 222, s. 19) (neoficiální překlad).


title: Věc T-182/14: Žaloba podaná dne 19. března 2014 – Marzocchi Pompe v. OHIM – Settima Flow Mechanisms (ELIKA)

text:
               26.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 159/34

         Žaloba podaná dne 19. března 2014 – Marzocchi Pompe v. OHIM – Settima Flow Mechanisms (ELIKA)
   (Věc T-182/14)
   2014/C 159/47
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: italština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Marzocchi Pompe SpA (Casalecchio di Reno, Itálie) (zástupce: M. Bovesi, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Settima Flow Mechanisms (Grossolengo, Itálie)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 20. prosince 2013 (věc R 428/2013-2) a prohlásil platnost ochranné známky ELIKA ve vztahu ke všem výrobkům, pro které byla zapsána;

               —

               přijal jakékoliv další opatření, které Tribunál považuje za nezbytné;

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů tohoto řízení a řízení před odvolacím senátem, včetně nákladů vynaložených Marzocchi Pompe SpA ve smyslu čl. 87 odst. 2 ve spojení s čl. 91 písm. b) a čl. 132 odst. 2 jednacího řádu Tribunálu.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: Mezinárodní zápis s určením Evropské unie obrazové ochranné známky obsahující slovní prvek „ELIKA“ pro výrobky třídy 7 – ochranná známka Společenství č. 1 051 270

      Majitelka ochranné známky Společenství: Marzocchi Pompe SpA

      Účastník řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: Settima Flow Mechanisms

      Odůvodnění návrhu na prohlášení neplatnosti: Článek 52 odst. 1 písm. a) a čl. 7 odst. 1 písm. b), c) a g) nařízení č. 207/2009

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Prohlášení neplatnosti ochranné známky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení 207/2009


title: Věc C-202/09: Žaloba podaná dne 5. května 2009 — Komise Evropských společenství v. Irsko

text:
               18.7.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 167/7

         Žaloba podaná dne 5. května 2009 — Komise Evropských společenství v. Irsko
   (Věc C-202/09)
   2009/C 167/14
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupkyně: L. Balta, A.-A. Gilly, zmocněnkyně)

      Žalované: Irsko

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Irsko tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2006/24/ES (1) ze dne 15. března 2006 o uchovávání údajů vytvářených nebo zpracovávaných v souvislosti s poskytováním veřejně dostupných služeb elektronických komunikací nebo veřejných komunikačních sítí a o změně směrnice 2002/58/ES (2), nebo v každém případě tím, že o jejich přijetí neuvědomilo Komisi, nesplnilo povinnosti, které pro ně vyplývají z uvedené směrnice;

               —

               uložit Irsku náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Lhůta pro provedení směrnice uplynula dne 15. září 2007.

      (1)  Úř. věst. L 105, s. 54.

      (2)  Úř. věst. L 201, s. 37; Zvl. vyd. 13/29, s. 514.


title: Věc T-154/09: Žaloba podaná dne 10. dubna 2009 — MRI v. Komise

text:
               20.6.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 141/55

         Žaloba podaná dne 10. dubna 2009 — MRI v. Komise
   (Věc T-154/09)
   2009/C 141/111
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Manuli Rubber Indusries SpA (MRI) (Miláno, Itálie) (zástupci: L. Radicati di Brozolo, advokát, M. Pappalardo, advokát, E. Marasà, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství

      Návrhové žádání žalobkyně

               —

               prohlásit článek 1 rozhodnutí za neplatný v rozsahu, v němž konstatuje, že žalobkyně v době od 1. dubna 1986 do 1. srpna 1992 a od 3. září 1996 do 2. května 2007, a zejména v době od 3. září 1996 dne 9. května 2000, se podílela na jediném a pokračujícím protiprávním jednání na trhu mořského potrubí;

               —

               prohlásit článek 2 rozhodnutí za neplatný v rozsahu, v němž — jak vyplývá z pochybení vůči žalobkyni popsaného v předložené žalobě — jí byla uložena pokuta ve výši 4 900 000 eur;

               —

               odmítnout všechny tomu odporující výtky a tvrzení

         podpůrně:

               —

               snížit ve smyslu článku 229 ES pokutu ve výši 4 900 000 eur, která byla uložena žalobkyni v článku 2 rozhodnutí;

         a v každém případě:

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Rozhodnutí napadené v této věci je totožné jako ve věci T-146/09 Parker ITR a Parker Hannifin v. Komise.
   K odůvodnění svých návrhů žalobkyně nejprve uplatňuje, že rozhodnutí je, pokud jde hodnocení protiprávního jednání, které jí je kladeno za vinu ve formě podílu na jediném a rozsáhlém kartelu v letech 1986 až 2007, zejména s ohledem na konstatování protiprávního jednání v letech 1996 až 2007 a zahrnutím doby od září 1996 do května 1997 do doby, za kterou byla vyměřena pokuta, je zatíženo vadou.
   K tomu uplatňuje, že protiprávní jednání nemůže být ani pokračující, ani opakované, pokud mezi jednotlivými dobami protiprávních jednání chybějí podstatné časové úseky a především došlo k pozitivním událostem, které jsou neslučitelné s vůlí pokračovat nebo opakovat protiprávní jednání, například k veřejnému a výslovnému přerušení vazby ke kartelu žalobkyní, které bylo konstatováno i Komisí.
   Žalobkyně dále uplatňuje protiprávnost vyměření výše pokuty zejména z hlediska trvání, závažnosti a zmírnění pokuty se zřetelem k úpravě týkající se korunního svědectví.


title: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 11. listopadu 2004 ve věci C-249/02: Portugalská republika proti Komisi Evropských společenství (Zemědělství — Společná zemědělská politika — Financování EZOZF — Skutečné výdaje členského státu nižší než odhad výdajů sdělený Komisi — Pravomoc Komise snížit částky vyplácené jako zálohy — Dopis generálního ředitele Komise, kterým je členský stát informován o tomto snížení — Akt s právně závaznými účinky)

text:
               8.1.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/6

         Rozsudek Soudního dvora
   (druhého senátu)
   ze dne 11. listopadu 2004
   ve věci C-249/02: Portugalská republika proti Komisi Evropských společenství (1)

   (Zemědělství - Společná zemědělská politika - Financování EZOZF - Skutečné výdaje členského státu nižší než odhad výdajů sdělený Komisi - Pravomoc Komise snížit částky vyplácené jako zálohy - Dopis generálního ředitele Komise, kterým je členský stát informován o tomto snížení - Akt s právně závaznými účinky)
   (2005/C 6/09)
   Jednací jazyk: portugalština
   Ve věci C-249/02, Portugalská republika, (zmocněnci: L. Fernandes, ve spolupráci s C. Botelhem Monizem a E. Maiou Cadetem) proti Komisi Evropských společenství (zmocněnci: L. Visaggio, ve spolupráci s N. Castrem Marquesem), jejímž předmětem je žaloba na zrušení na základě článku 230 Smlouvy o ES podaná 1. července 2002, Soudní dvůr (druhý senát), ve složení C. W. A. Timmermans, předseda senátu, C. Gulmann, J.-P. Puissochet (zpravodaj), R. Schintgen a J. N. Cunha Rodrigues, soudci, generální advokát: D. Ruiz-Jarabo Colomer, vedoucí soudní kanceláře: Múgica Arzamendi, vrchní rada, vydal dne 11. listopadu 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Rozhodnutí obsažené v dopise generálního ředitele generálního ředitelství pro zemědělství Komise Evropských společenství ze dne 18. dubna 2002, jehož předmětem je snížení finančních záloh schválených pro finanční rok 2002 podle čl. 39 odst. 3 nařízení Komise (ES) č. 1750/1999 ze dne 23. července 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1257/1999 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského a záručního fondu (EZOZF), naposledy pozměněnému nařízením Komise (ES) č. 1763/2001 ze dne 6. září 2001, se zrušuje.

               2)

               Komisi Evropských společenství se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 219, 14.9.2002.


title: Věc T-97/05: Žaloba podaná dne 22. února 2005 Sergio Rossi S.p.A. proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

text:
               14.5.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 115/27

         Žaloba podaná dne 22. února 2005 Sergio Rossi S.p.A. proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc T-97/05)
   (2005/C 115/50)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: italština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 22. února 2005 žaloba podaná proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu Sergio Rossi S.p.A., zastoupenou Alessandrem Ruo, advokátem.
   Marcorossi S.r.l. byla druhým účastníkem řízení před odvolacím senátem.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               1)

               zrušil napadené rozhodnutí;

               2)

               uložil žalovanému jako neúspěšnému účastníku řízení náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

               Přihlašovatelka ochranné známky Společenství:

               Marcorossi S.r.l.

               Přihlašovaná ochranná známka Společenství:

               Slovní ochranná známka „MARCOROSSI“ – přihláška č. 1 405 869 pro výrobky třídy 18 (kabelky, kufříky, kožená galanterie, náprsní tašky, víceúčelové tašky, deštníky) a třídy 25 (boty, pásky, oděvní součásti).

               Majitelka ochranné známky nebo označení, namítaných v námitkovém řízení:

               Žalobkyně.

               Namítaná ochranná známka nebo označení:

               Italská a mezinárodní ochranná známka „MISS ROSSI“ pro výrobky třídy 25, italská ochranná známka „SERGIO ROSSI“ pro boty třídy 25 a ochranná známka Společenství „SERGIO ROSSI“ pro výrobky třídy 3, 18 a 25.

               Rozhodnutí námitkového oddělení:

               Vyhovění námitkám.

               Rozhodnutí odvolacího senátu:

               Vyhovění odvolání a zamítnutí námitek.

               Žalobní důvody:

               Porušení článku 8 nařízení (ES) č. 40/94 o ochranné známce Společenství, neboť ochranná známka, která je předmětem napadeného rozhodnutí, spadá do rozsahu působnosti tohoto ustanovení.


title: Věc F-149/15: Žaloba podaná dne 21. prosince 2015 – ZZ v. Komise

text:
               22.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 68/46

         Žaloba podaná dne 21. prosince 2015 – ZZ v. Komise
   (Věc F-149/15)
   (2016/C 068/60)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupkyně: L. Levi, advokátka)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí, kterým byla žalobci uložena sankce odložení postupu do vyššího platového stupně a povinnost nahradit škodu, která údajně vznikla Evropské unii, a návrh na náhradu údajně vzniklé nemajetkové újmy a náhradu za údajné poškození dobré pověsti.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               Zrušit rozhodnutí CMS 13-005 tripartitního OOJ v rozsahu, v němž stanoví sankci odložení postupu do vyššího platového stupně na dobu 18 měsíců a náhradu škody ve výši 108 596,35 eur;

               —

               v případě potřeby zrušit rozhodnutí o zamítnutí stížnosti žalobce;

               —

               podpůrně, snížit finanční sankci obsaženou v rozhodnutí CMS 13-005;

               —

               uložit žalované náhradu nemajetkové újmy, která žalobci vznikla, a náhradu za poškození dobré pověsti žalobce, vyhodnocené na 20 000 eur;

               —

               uložit žalované náhradu všech nákladů řízení.


title: Věc T-209/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 3. července 2013 — MB System v. Komise ( „Státní podpory — Podpora poskytnutá Německem skupině Biria ve formě tiché účasti prostřednictvím veřejného podniku — Rozhodnutí, kterým se podpora prohlašuje za neslučitelnou s vnitřním trhem — Rozhodnutí přijaté následně po zrušení předcházejícího rozhodnutí, týkajícího se téhož řízení, Tribunálem — Zvýhodnění — Kritérium soukromého investora — Pojem podnik v obtížích — Výpočet prvku podpory — Zjevně nesprávné posouzení“ )

text:
               10.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 233/6

         Rozsudek Tribunálu ze dne 3. července 2013 — MB System v. Komise
   (Věc T-209/11) (1)

   (Státní podpory - Podpora poskytnutá Německem skupině Biria ve formě tiché účasti prostřednictvím veřejného podniku - Rozhodnutí, kterým se podpora prohlašuje za neslučitelnou s vnitřním trhem - Rozhodnutí přijaté následně po zrušení předcházejícího rozhodnutí, týkajícího se téhož řízení, Tribunálem - Zvýhodnění - Kritérium soukromého investora - Pojem podnik v obtížích - Výpočet prvku podpory - Zjevně nesprávné posouzení)
   2013/C 233/09
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: MB System GmbH & Co. KG (Nordhausen, Německo) (zástupci: G. Brüggen a C. Geiert, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: F. Erlbacher a T. Maxian Rusche, zmocněnci)

      Předmět věci

   Zrušení rozhodnutí Komise 2011/471/EU ze dne 14. prosince 2010 o režimu podpory C 38/05 (ex NN 52/04) Německa ve prospěch skupiny Biria (Úř. věst. L 195, s. 55).

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti MB System GmbH & Co. KG se ukládá náhrada nákladů řízení, včetně nákladů řízení o předběžném opatření.

      (1)  Úř. věst. C 186, 25.6.2011.


title: Věc C-378/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Commissione Tributaria Regionale di Roma (Itálie) dne 16. července 2015 – Mercedes Benz Italia SpA v. Agenzia delle Entrate Direzione Provinciale Roma 3

text:
               12.10.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 337/4

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Commissione Tributaria Regionale di Roma (Itálie) dne 16. července 2015 – Mercedes Benz Italia SpA v. Agenzia delle Entrate Direzione Provinciale Roma 3
   (Věc C-378/15)
   (2015/C 337/05)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Commissione Tributaria Regionale di Roma

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: Mercedes Benz Italia SpA

      Odpůrce: Agenzia delle Entrate Direzione Provinciale Roma 3

      Předběžná otázka

   Brání pro účely výkonu práva na odpočet daně výkladu článků 168, 173, 174 a 175 směrnice č. 2006/112/ES (1) na základě zásad proporcionality, efektivity a neutrality, jak jsou stanoveny v právu Společenství, vnitrostátní právní předpisy (konkrétně čl. 19 odst. 5 a článek 19-a nařízení prezidenta republiky 633/1972) a praxe vnitrostátní daňové správy, které ukládají odkaz na složení obratu hospodářského subjektu, i pro určení tzv. vedlejších plnění, aniž by stanovily metodu výpočtu založenou na složení a skutečném určení nákupů, která by objektivně odrážela skutečný podíl vzniklých výdajů na každou z činností – zdanitelných a nezdanitelných – vykonávaných poplatníkem?

      (1)  Směrnici Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1).


title: Věc C-271/12: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 8. května 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour d'appel de Mons — Belgie) — Petroma Transports SA, Martens Energie SA, Martens Immo SA, Martens SA, Fabian Martens, Geoffroy Martens, Thibault Martens v. État belge ( „Daně — Daň z přidané hodnoty — Šestá směrnice 77/388/EHS — Nárok na odpočet daně na vstupu — Povinnosti osoby povinné k dani — Vadné nebo nepřesné faktury v jejím držení — Neuvedení povinných údajů — Odmítnutí nároku na odpočet — Dodatečné důkazy reálnosti fakturovaných plnění — Opravné faktury — Nárok na vrácení DPH — Zásada neutrality“ )

text:
               3.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 225/35

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 8. května 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour d'appel de Mons — Belgie) — Petroma Transports SA, Martens Energie SA, Martens Immo SA, Martens SA, Fabian Martens, Geoffroy Martens, Thibault Martens v. État belge
   (Věc C-271/12) (1)

   (Daně - Daň z přidané hodnoty - Šestá směrnice 77/388/EHS - Nárok na odpočet daně na vstupu - Povinnosti osoby povinné k dani - Vadné nebo nepřesné faktury v jejím držení - Neuvedení povinných údajů - Odmítnutí nároku na odpočet - Dodatečné důkazy reálnosti fakturovaných plnění - Opravné faktury - Nárok na vrácení DPH - Zásada neutrality)
   2013/C 225/60
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour d'appel de Mons

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Petroma Transports SA, Martens Energie SA, Martens Immo SA, Martens SA, Fabian Martens, Geoffroy Martens, Thibault Martens

      Žalovaný: État belge

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Cour d'appel de Mons — Belgie — Výklad pravidel týkajících se daně z přidané hodnoty — Odpočet daně na vstupu — Povinnost osoby povinné k dani — Podmínění nároku na odpočet DPH existencí faktury obsahující povinně určité náležitosti — Pojem podstatná náležitost — Odmítnutí nároku na odpočet — Pozdější předložení informací, jež mají prokázat reálnost, povahu a částku poskytnutých plnění — Slučitelnost vnitrostátní judikatury, která odmítá nárok na odpočet v případě opomenutí povinných náležitostí na faktuře, s unijním právem — Výklad zásady neutrality — Dopad nepřesnosti faktur na povinnost státu vrátit vybranou DPH

      Výrok

               1)

               Ustanovení šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně, ve znění směrnice Rady 94/5/ES ze dne 14. února 1994, musí být vykládána v tom smyslu, že nebrání takové vnitrostátní právní úpravě, o jakou se jedná v původním řízení, podle níž lze příjemcům služeb povinným k dani, kteří mají k dispozici neúplné faktury, odepřít nárok na odpočet daně z přidané hodnoty, i když jsou tyto faktury po přijetí takového zamítavého rozhodnutí doplněny poskytnutím informací, které mají prokázat reálnost, povahu a částku fakturovaných plnění.

               2)

               Zásada daňové neutrality nebrání tomu, aby správce daně odmítl vrácení daně z přidané hodnoty zaplacené společností poskytující služby, když společnostem, které byly příjemci těchto služeb, byl odepřen nárok na odpočet daně z přidané hodnoty zatěžující uvedené služby z důvodu nedostatků zjištěných na fakturách vystavených uvedenou společností poskytující služby.

      (1)  Úř. věst. C 243, 11.8.2012.


title: Věc F-132/11: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 7. listopadu 2013 — Marcuccio v. Komise ( „Veřejná služba — Článek 34 odst. 1 a 6 jednacího řádu — Žaloba podaná faxem ve lhůtě pro podání žaloby — Vlastnoruční podpis advokáta, který se liší od podpisu uvedeného v originálu žaloby zaslaném dopisem — Opožděnost žaloby — Zjevná nepřípustnost — Neexistence“ )

text:
               21.12.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 377/22

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 7. listopadu 2013 — Marcuccio v. Komise
   (Věc F-132/11) (1)

   (Veřejná služba - Článek 34 odst. 1 a 6 jednacího řádu - Žaloba podaná faxem ve lhůtě pro podání žaloby - Vlastnoruční podpis advokáta, který se liší od podpisu uvedeného v originálu žaloby zaslaném dopisem - Opožděnost žaloby - Zjevná nepřípustnost - Neexistence)
   2013/C 377/51
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Luigi Marcuccio (Tricase, Itálie) (zástupce: G. Cipressa)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: C. Berardis-Kayser a J. Baquero Cruz, zmocněnci, A. Dal Ferro, advokát)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení implicitního rozhodnutí Komise, kterým se zamítá žádost žalobce zaprvé, aby mu písemně sdělila počet pracovních dnů roční dovolené, kterých nabyl před rokem 2005 a v letech 2005 až 2010 a na které měl nárok v době, kdy podal svou žádost, jakož i počet dní dovolené, na které by měl žalobce nárok do konce roku 2010, zadruhé, aby si všechny tyto dny dovolené vybral a zatřetí, aby mu byly sděleny důvody pro případné zamítnutí jeho žádostí

      Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se odmítá jako zjevně nepřípustná.

               2)

               L. Marcuccio ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 65, 3.3.2012, s. 23.


title: Věc T-495/12: Žaloba podaná dne 16. listopadu 2012 — European Drinks v. OHIM — Alexandrion Grup Romania (Dracula Bite)

text:
               26.1.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 26/57

         Žaloba podaná dne 16. listopadu 2012 — European Drinks v. OHIM — Alexandrion Grup Romania (Dracula Bite)
   (Věc T-495/12)
   2013/C 26/115
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: European Drinks (Ștei, Rumunsko) (zástupce: V. von Bomhard, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: SC Alexandrion Grup Romania Srl (Pleasa, Rumunsko)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 6. září 2012 ve věci R 680/2011-4; a

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladu řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Dotčená ochranná známka Společenství: barevná obrazová ochranná známka „Dracula Bite“ pro zboží a služby ve třídách 33, 35 a 39 — přihláška ochranné známky Společenství č. 7588247

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: zápis rumunské obrazové ochranné známky „Dracula“ pod č. 34847 pro zboží a služby ve třídách 33 a 35

      Rozhodnutí námitkového oddělení: zamítnutí námitek v plném rozsahu

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 42 odst. 2 a čl. 42 odst. 3 nařízení Rady č. 207/2009


title: Věc C-272/10: Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 18. ledna 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Dioikitiko Efeteio Thessalonikis — Řecko) — Souzana Berkizi-Nikolakaki v. Anotato Symvoulio epilogis prosopikou (ASEP), Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis ( „Článek 104 odst. 3 jednacího řádu — Sociální politika — Článek 155 odst. 2 SFEU — Směrnice 1999/70/ES — Ustanovení 8 rámcové dohody o pracovních poměrech na dobu určitou — Pracovní smlouvy uzavřené na dobu určitou ve veřejném sektoru — Po sobě jdoucí pracovní smlouvy — Zneužití — Sankce — Přeměna na pracovní smlouvu na dobu neurčitou — Procesní podmínky — Prekluzívní lhůta — Zásady rovnocennosti a efektivity — Snížení obecné úrovně ochrany zaměstnanců“ )

text:
               16.4.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 120/3

         Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 18. ledna 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Dioikitiko Efeteio Thessalonikis — Řecko) — Souzana Berkizi-Nikolakaki v. Anotato Symvoulio epilogis prosopikou (ASEP), Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis
   (Věc C-272/10) (1)

   (Článek 104 odst. 3 jednacího řádu - Sociální politika - Článek 155 odst. 2 SFEU - Směrnice 1999/70/ES - Ustanovení 8 rámcové dohody o pracovních poměrech na dobu určitou - Pracovní smlouvy uzavřené na dobu určitou ve veřejném sektoru - Po sobě jdoucí pracovní smlouvy - Zneužití - Sankce - Přeměna na pracovní smlouvu na dobu neurčitou - Procesní podmínky - Prekluzívní lhůta - Zásady rovnocennosti a efektivity - Snížení obecné úrovně ochrany zaměstnanců)
   2011/C 120/05
   Jednací jazyk: řečtina

      Předkládající soud

   Dioikitiko Efeteio Thessalonikis

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Souzana Berkizi-Nikolakaki

      Žalované: Anotato Symvoulio epilogis prosopikou (ASEP), Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Dioikitiko Efeteio Thessalonikis — Výklad bodu 3 ustanovení 8 přílohy směrnice Rady 1999/70/ES ze dne 28. června 1999 o rámcové dohodě EKOS, UNICE a CEEP o pracovních poměrech na dobu určitou (Úř. věst. L 175, s. 43; Zvl. vyd. 05/03, s. 368) — Vnitrostátní právní úprava zavádějící prekluzívní lhůtu pro přeměnu pracovních smluv na dobu určitou na pracovní smlouvy na dobu neurčitou

      Výrok

               1)

               Článek 155 odst. 2 SFEU, jakož i rámcová dohoda o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřená dne 18. března 1999, která je obsažena v příloze směrnice Rady 1999/70/ES ze dne 28. června 1999 o rámcové dohodě o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS, musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je úprava obsažená v čl. 11 odst. 2 nařízení prezidenta 164/2004 o ustanoveních týkajících se zaměstnanců zaměstnaných na základě pracovních smluv na dobu určitou ve veřejném sektoru, jež stanoví, že žádost zaměstnance o přeměnu po sobě jdoucích pracovních smluv na dobu určitou, které mohou být považovány za zneužívající, na pracovní smlouvu na dobu neurčitou musí být podána u příslušného orgánu v prekluzívní lhůtě dvou měsíců od data vstupu v platnost tohoto nařízení, a to pod podmínkou, že tato lhůta není méně příznivá než lhůta vztahující se k obdobným vnitrostátním žalobám podle pracovního práva a neznemožňuje ani nadměrně neztěžuje výkon práv přiznaných právem Unie, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu.

               2)

               Ustanovení 8 bod 3 rámcové dohody o pracovních poměrech na dobu určitou musí být vykládáno v tom smyslu, že nebrání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je úprava obsažená v čl. 11 odst. 2 nařízení prezidenta 164/2004, jež stanoví, že žádost zaměstnance o přeměnu po sobě jdoucích pracovních smluv na dobu určitou, které mohou být považovány za zneužívající, na pracovní smlouvu na dobu neurčitou, musí být podána u příslušného orgánu v prekluzívní lhůtě dvou měsíců od data vstupu v platnost tohoto nařízení, i když odpovídající lhůty stanovené obdobnou vnitrostátní právní úpravou předcházející tomuto datu byly prodlouženy, pokud se tato právní úprava nedotkne obecné úrovně ochrany zaměstnanců v pracovním poměru na dobu určitou.

      (1)  Úř. věst. C 221, 14.8.2010


title: Věc C-570/10: Žaloba podaná dne 6. prosince 2010 — Evropská komise v. Irsko

text:
               26.2.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/22

         Žaloba podaná dne 6. prosince 2010 — Evropská komise v. Irsko
   (Věc C-570/10)
   2011/C 63/40
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: N. Yerrell a M. Mac Aodha, zmocněnci)

      Žalované: Irsko

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Irsko tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2008/68/ES ze dne 24. září 2008 o pozemní přepravě nebezpečných věcí (1) nebo v každém případě tím, že o nich Komisi neuvědomilo, nesplnilo povinnosti, které pro ně vyplývají z článku 10 této směrnice;

               —

               uložit Irsku náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Lhůta k provedení směrnice uplynula dne 30. června 2009.

      (1)  Úř. věst. L 260, s. 13.


title: Věc T-663/13 P: Rozsudek Tribunálu ze dne 15. října 2014 – Účetní dvůr v. BF „Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Přijímání — Jmenování na místo ředitele lidských zdrojů — Zamítnutí kandidatury — Povinnost odůvodnění zprávy předložené předvýběrovou komisí“

text:
               24.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 421/41

         Rozsudek Tribunálu ze dne 15. října 2014 – Účetní dvůr v. BF
   (Věc T-663/13 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Přijímání - Jmenování na místo ředitele lidských zdrojů - Zamítnutí kandidatury - Povinnost odůvodnění zprávy předložené předvýběrovou komisí“)
   2014/C 421/57
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Účetní dvůr Evropské unie (zástupci: T. Kennedy a J. Vermer, zmocněnci)

      Další účastník řízení: BF (Lucemburk, Lucembursko) (zástupce: L. Levi, advokát)

      Předmět

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (prvního senátu) ze dne 17. října 2013, BF v. Účetní dvůr (F-69/11, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí) a směřující ke zrušení tohoto rozsudku

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Účetní dvůr Evropské unie ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené BF v rámci řízení v tomto stupni.

      (1)  Úř. věst. C 52, 22. 2. 2014.


title: Věc F-46/14: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 20. července 2016 – Hoeve v. Komise „Veřejná služba – Úředníci – Důchody – Článek 11 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu – Důchodová práva nabytá před nástupem do služebního poměru v Unii v rámci vnitrostátního důchodového systému – Převod do unijního důchodového systému – Návrh na započtení odpracovaných let – Námitka nepřípustnosti – Pojem ‚akt nepříznivě zasahující do právního postavení‘ – Článek 83 jednacího řádu“

text:
               3.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 364/50

      Usnesení Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 20. července 2016 – Hoeve v. Komise
      (Věc F-46/14) (1)

      („Veřejná služba - Úředníci - Důchody - Článek 11 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu - Důchodová práva nabytá před nástupem do služebního poměru v Unii v rámci vnitrostátního důchodového systému - Převod do unijního důchodového systému - Návrh na započtení odpracovaných let - Námitka nepřípustnosti - Pojem ‚akt nepříznivě zasahující do právního postavení‘ - Článek 83 jednacího řádu“)
      (2016/C 364/64)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Roelof-Jan Wino Hoeve (Brusel, Belgie) (zástupci: původně D. de Abreu Caldas, M. de Abreu Caldas a J.-N. Louis, advokáti, poté J.-N. Louis, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně J. Currall a G. Gattinara, zmocněnci, poté G. Gattinara, zmocněnec, nakonec G. Gattinara a F. Simonetti, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh na zrušení rozhodnutí o převodu důchodových práv žalobce do unijního důchodového systému, které uplatňuje nová obecná ustanovení týkající se článků 11 a 12 přílohy VIII služebního řádu.

         Výrok usnesení

                  1)

                  Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

                  2)

                  Roelof-Jan Wino Hoeve ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vzniklé Evropské komisi.

         (1)  Úř. věst. C 212, 7.7.2014, s. 47.


title: Věc C-442/11: Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 9. února 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court of Justice (Chancery Division) — Spojené království) — Novartis AG v. Actavis UK Ltd ( „Článek 104 odst. 3 první pododstavec jednacího řádu — Humánní léčivé přípravky — Dodatkové ochranné osvědčení — Nařízení (ES) č. 469/2009 — Články 4 a 5 — Jediná účinná látka, pro kterou bylo vydáno toto osvědčení — Rozsah ochrany — Léčivý přípravek obsahující několik účinných látek, mezi nimiž je i účinná látka, pro kterou bylo vydáno osvědčení“ )

text:
               5.5.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 133/12

         Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 9. února 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court of Justice (Chancery Division) — Spojené království) — Novartis AG v. Actavis UK Ltd
   (Věc C-442/11) (1)

   (Článek 104 odst. 3 první pododstavec jednacího řádu - Humánní léčivé přípravky - Dodatkové ochranné osvědčení - Nařízení (ES) č. 469/2009 - Články 4 a 5 - Jediná účinná látka, pro kterou bylo vydáno toto osvědčení - Rozsah ochrany - Léčivý přípravek obsahující několik účinných látek, mezi nimiž je i účinná látka, pro kterou bylo vydáno osvědčení)
   2012/C 133/22
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   High Court of Justice (Chancery Division)

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Novartis AG

      Žalovaná: Actavis UK Ltd

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — High Court of Justice (Chancery Division) — Výklad článků 4 a 5 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 469/2009 ze dne 6. května 2009 o dodatkových ochranných osvědčeních pro léčivé přípravky (Úř. věst. L 152, s. 1) — Dosah osvědčení — Ochrana jen takových léčivých přípravků, které obsahují pouze chráněnou účinnou látku, anebo rovněž ochrana léčivých přípravků obsahujících chráněnou účinnou látku v kombinaci s další účinnou látkou

      Výrok

   Články 4 a 5 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 469/2009 ze dne 6. května 2009 o dodatkových ochranných osvědčeních pro léčivé přípravky musí být vykládány v tom smyslu, že v případě „výrobku“ složeného z jedné účinné látky, který byl chráněn základním patentem a jeho majitel se mohl dovolávat ochrany poskytnuté tímto patentem tomuto „výrobku“, aby zabránil uvádění na trh léčivého přípravku obsahujícího tuto účinnou látku v kombinaci s jednou nebo více jinými účinnými látkami, umožňuje dodatkové ochranné osvědčení vydané pro tento stejný „výrobek“ svému majiteli po uplynutí platnosti základního patentu bránit tomu, aby léčivý přípravek obsahující uvedený výrobek uváděly na trh třetí osoby pro účely použití „výrobku“ jakožto léčivého přípravku, jež bylo povoleno před uplynutím platnosti uvedeného osvědčení.

      (1)  Úř. věst. C 311, 22.10.2011.


title: Věc C-99/17 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 24. února 2017 společností Infineon Technologies AG proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 15. prosince 2016 ve věci T-758/14, Infineon Technologies AG v. Evropská komise

text:
               29.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 168/20

         Kasační opravný prostředek podaný dne 24. února 2017 společností Infineon Technologies AG proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 15. prosince 2016 ve věci T-758/14, Infineon Technologies AG v. Evropská komise
   (Věc C-99/17 P)
   (2017/C 168/27)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Infineon Technologies AG (zástupci: M. Klusmann, Rechtsanwalt, T. Lübbig, Rechtsanwalt)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil rozsudek Tribunálu (pátého senátu) ze dne 15. prosince 2016 ve věci T-758/14;

               —

               zrušil rozhodnutí Evropské komise č. C(2014) 6250 final ze dne 3. září 2014 (věc AT.39574 – Smart Card Chips) v rozsahu, v němž se týká společnosti Infineon Technologies AG;

               —

               podpůrně snížil pokutu ve výši 82 874,000 eur, která byla uložena navrhovatelce v bodě 457 písm. a) rozhodnutí Komise ze dne 3. září 2014, na přiměřenou částku;

               —

               podpůrně vrátil věc Tribunálu k novému posouzení;

               —

               uložil další účastnici řízení náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Navrhovatelka v podstatě tvrdí, že:

               —

               Tribunál porušil svoji povinnost provést dostatečný přezkum napadeného rozhodnutí, jak stanoví článek 263 SFEU, zejména z důvodu, že v projednávané věci zaujal nesprávný přístup spočívající v provedení neúplného a selektivního soudního přezkumu. Navzdory tomu, že všechny kontakty dotčené v uvedeném rozhodnutí byly navrhovatelkou zpochybněny, Tribunál přezkoumal pouze méně než polovinu těchto kontaktů, aniž poskytl dostatečné odůvodnění ohledně výběru konkrétních kontaktů, které byly či nebyly přezkoumány, a aniž pro takový postup existoval jakýkoli právní základ;

               —

               Komise a Tribunál se dopustily nesprávného právního posouzení při použití článku 101 SFEU zvláště z toho důvodu, že konstatovaly „celkové“ omezení hospodářské soutěže z hlediska účelu ze strany navrhovatelky, a to zejména výměnou informací o obecných tendencích trhu a předpovědích o vývoji cen. Komise a Tribunál navíc porušily podmínky pro prokázání jediného a pokračujícího protiprávního jednání, jak je uplatňuje Soudní dvůr v judikatuře;

               —

               Komise a Tribunál se dopustily nesprávného právního posouzení při výpočtu pokuty uložené navrhovatelce. Tribunál zejména nezohlednil účinky vyplývající z jeho vlastního neúplného a selektivního přezkumu (kdy přezkoumal pouze několik sporných kontaktů), a v důsledku toho porušil svoji pravomoc přezkumu v plné jurisdikci ve vztahu k uložené pokutě. Tribunál se navíc dopustil pochybení – a dostatečně to neodůvodnil – při zahrnutí příjmů navrhovatelky, které nepocházely ze SIM karet, což vedlo k nadměrné, a tudíž nepřiměřené pokutě.
               Další argumenty se týkají několika zkreslení důkazů Tribunálem, nesprávného rozložení důkazního břemene ohledně potenciálně nedůvěryhodných důkazů a nesprávných právních posouzení týkajících se důkazů, které Komise použila vůči navrhovatelce a které nebyly zpřístupněny během řízení před Komisí.

               —

               Podpůrně, rozsudek je v rozporu se zásadou proporcionality zejména v rozsahu, v němž Tribunál vzhledem k omezené účasti navrhovatelky na dotčeném protiprávním jednání, nedostatečnému zohlednění polehčujících okolností a tomu, že celková částka pokuty uložené navrhovatelce je nepřiměřená, nepřiznal navrhovatelce dostatečné snížení pokuty.


title: Věc F-14/08: Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 18. prosince 2008 – X v. Parlament

text:
               21.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/78

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 18. prosince 2008 – X v. Parlament
   (Věc F-14/08) (1)

   (2009/C 44/141)

      Jednací jazyk: řečtina

   Předseda prvního senátu rozhodl o vyškrtnutí věci v důsledku smírného urovnání.

      (1)  Úř. věst. C 142, 7.6.2008, s. 39.


               24.12.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 330/26

         (2005/C 330/63)
   Poslední publikace Soudního dvora v Úředním věstníku Evropské unie

         Úř. věst. C 315, 10.12.2005

   Dřívější publikace

      Úř. věst. C 296, 26.11.2005

      Úř. věst. C 281, 12.11.2005

      Úř. věst. C 271, 29.10.2005

      Úř. věst. C 257, 15.10.2005

      Úř. věst. C 243, 1.10.2005

      Úř. věst. C 229, 17.9.2005

   Tyto texty jsou k dispozici na adrese:

               EUR-Lex: http://europa.eu.int/eur-lex

               CELEX: http://europa.eu.int/celex


title: Věc T-265/04: Žaloba podaná dne 24. června 2004 Adriatica di Navigazione S.p.A. proti Komisi Evropských společenství

text:
               25.9.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 239/26

         Žaloba podaná dne 24. června 2004 Adriatica di Navigazione S.p.A. proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-265/04)
   (2004/C 239/57)
   Jednací jazyk: italština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 24. června 2004 žaloba podaná společností Adriatica di Navigazione S.p.A., zastoupenou Gianem Michelem Robertim, Alessandrou Franchi a Guidem Bellittim, advokáty, proti Komisi Evropských společenství.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               zrušil napadené rozhodnutí v části, ve které se náhrady za závazky veřejné služby poskytnuté společnosti Adriatica považují za podporu podle článku 87 Smlouvy a ve které jsou tato opatření kvalifikována jako nová podpora;

               kromě toho podpůrně zrušil čl. 1 odst. 2 napadeného rozhodnutí;

               anebo podpůrně zrušil čl. 1 odst. 3 napadeného rozhodnutí v části, ve které se ukládá Itálii, aby zajistila navrácení podpory společně s úroky;

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní tvrzení:
   Touto žalobou společnost Adriatica di Navigazione S.p.A. napadá, ve smyslu čtvrtého pododstavce článku 230 Smlouvy o ES, rozhodnutí Evropské komise ze dne 16. března K(2004) 470 týkající se státní podpory, kterou Itálie poskytla námořním společnostem Adriatica, Caremar, Siremar, Saremar a Toremar. Žalobkyně zejména žádá Soud prvního stupně, aby zrušil napadené rozhodnutí v části, ve které se náhrady poskytnuté společnosti Adriatica za závazky veřejné služby považují za podporu podle článku 87 Smlouvy a ve které jsou tato opatření kvalifikována jako nová podpora.
   Na podporu své žaloby žalobkyně uvádí tři žalobní důvody.
   V prvním žalobním důvodu žalobkyně uplatňuje, že Komise se dopustila dvojího nesprávného posouzení. Zaprvé podle názoru žalobkyně je rozhodnutí Komise neplatné, protože Komise nesprávně kvalifikovala náhrady poskytnuté Italským státem námořním společnostem Gruppo Tirrenia na vyrovnání nákladů za jejich závazky veřejné služby jako podporu ve smyslu článku 87 ES. Následkem této chybné kvalifikace napadené rozhodnutí porušuje (a) diskreční pravomoc, kterou mají členské státy v souvislosti s identifikací a financováním závazků veřejné služby, a (b) čl. 4 odst. 3 nařízení 3577/92 (1). Zadruhé Adriatica uvádí, že Komise se každopádně dopustila nesprávného posouzení, když kvalifikovala tyto náhrady jako novou podporu. V tomto ohledu žalobkyně zdůrazňuje, že Komise nevzala v úvahu, že příslušné právní předpisy a úmluvy regionálních společností Gruppo Tirrenia ohledně veřejných služeb byly Komisi oznámeny a Komise je povolila ať výslovně nebo implicitně.
   V druhém žalobním důvodu se žalobkyně dovolává nesprávného posouzení, které podle jejího tvrzení učinila Komise v napadeném rozhodnutí, když určila, že režim náhrad pro společnost Adriatica v letech 1992 až 1994 nebyl slučitelný [se společným trhem], protože Adriatica byla odpovědná za nesoutěžní jednání zakázané v článku 81 ES. V tomto ohledu žalobkyně poznamenává, že toto posouzení je nesprávné, jelikož Komise měla prvně zjistit, zda existovala příčinná souvislost mezi konkrétním případem, který zakládá porušení hospodářské soutěže, a případem podpůrných opatření, a došla by k závěru, že za těchto okolností žádná příčinná souvislost neexistovala. Dále žalobkyně zdůraznila, že ke zjištění, zda takováto souvislost existovala, byla pouhá shoda subjektu porušení hospodářské soutěže a výše uvedených náhrad naprosto irelevantní. V tomto ohledu se žalobkyně také dovolává porušení povinnosti uvést odůvodnění stanovené v článku 253 ES.
   Konečně se žalobkyně v třetím žalobním důvodu dovolává toho, že napadené rozhodnutí je protizákonné v části, ve které v rozporu s obecnými zásadami ochrany legitimního očekávání a přiměřenosti správní činnosti nařizuje, aby podpora poskytnutá společnosti Adriatica za období od ledna 1992 do července 1994 byla navrácena.

      (1)  Nařízení Rady (EHS) č. 3577/92 ze dne 7. prosince 1992 o uplatňování zásady volného pohybu služeb v námořní dopravě v členských státech (námořní kabotáž) (Úř. věst. 1992 L 364, s. 7).


title: Věc C-255/08: Žaloba podaná dne 13. června 2008 – Komise Evropských společenství v. Nizozemské království

text:
               30.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 223/26

         Žaloba podaná dne 13. června 2008 – Komise Evropských společenství v. Nizozemské království
   (Věc C-255/08)
   (2008/C 223/40)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: M. van Beek a J.-B. Laignelot)

      Žalované: Nizozemské království
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Nizozemské království tím, že nevydalo právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu s čl. 4 odst. 2 a 3 ve spojení s přílohami II a III směrnice Rady 85/337/EHS (1) ze dne 27. června 1985 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí, ve znění směrnice 97/11/ES (2) a směrnice 2003/35/ES (3), nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice;

               —

               uložit Nizozemskému království náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

               1.

               Podle čl. 249 odst. 3 ES je směrnice pro každý členský stát, kterému je určena, závazná, pokud jde o výsledek, jehož má být dosaženo, přičemž volba formy a prostředků se ponechává vnitrostátním orgánům.

               2.

               Členské státy proto musí přijmout opatření nezbytná k provedení směrnic ve vnitrostátním právu ve lhůtě stanovené v těchto směrnicích a neprodleně o těchto opatřeních uvědomit Komisi.

               3.

               V projednávaném případě čl. 3 odst. 1 směrnice 97/11/ES stanoví, že členské státy přijmou předpisy nezbytné k dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 14. března 1999 a neprodleně o tom uvědomí Komisi. Nizozemsko však tuto povinnost nesplnilo.

               4.

               Na základě výše uvedeného je třeba dospět k závěru, že Nizozemsko dosud nepřijalo opatření nezbytná k řádnému provedení čl. 4 odst. 2 a 3 ve spojení s přílohou II a přílohou III směrnice 85/337, ve znění směrnice 97/11 a směrnice 2003/35, jelikož nebyla uplatněna všechna kritéria podle přílohy III směrnice na veškeré záměry podle přílohy II směrnice.

      (1)  Úř. věst. L 175, s. 40; Zvl. vyd. 15/01, s. 248.

      (2)  Úř. věst. L 73, s. 5; Zvl. vyd. 15/03, s. 151.

      (3)  Úř. věst. L 156, s. 17; Zvl. vyd. 15/07, s. 466.


title: Věc T-517/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 16. října 2014 – Alro v. Komise „Státní podpory — Elektrická energie — Preferenční sazby — Rozhodnutí o zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU — Žaloba na neplatnost — Akt, který nelze napadnout žalobou — Podpora zcela provedená částečně ke dni rozhodnutí a částečně ke dni podání žaloby — Nepřípustnost“

text:
               24.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 421/34

         Rozsudek Tribunálu ze dne 16. října 2014 – Alro v. Komise
   (Věc T-517/12) (1)

   („Státní podpory - Elektrická energie - Preferenční sazby - Rozhodnutí o zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU - Žaloba na neplatnost - Akt, který nelze napadnout žalobou - Podpora zcela provedená částečně ke dni rozhodnutí a částečně ke dni podání žaloby - Nepřípustnost“)
   2014/C 421/46
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Alro SA (Slatina, Rumunsko) (zástupci: C. Quigley, QC, O. Bretz, solicitor, a S. Verschuur, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: É. Gippini Fournier a T. Maxian Rusche, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C (2012) 2517 final ze dne 25. dubna 2012 o zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU týkajícího se státní podpory SA 33624 (2012/C) (ex 2011/NN) – Rumunsko – Zvýhodněné sazby za elektřinu pro Alro Slatina SA, a podpůrně návrh na zrušení rozhodnutí C (2012) 2517 final v rozsahu, v jakém se uplatňuje na období od 1. ledna 2007 do 31. prosince 2009

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Společnosti Alro SA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 32, 2.2.2013.


title: Věc T-71/05: Žaloba podaná dne 14. února 2005 Jacquesem Wunenburgerem proti Komisi Evropských společenství

text:
               30.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 106/35

         Žaloba podaná dne 14. února 2005 Jacquesem Wunenburgerem proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-71/05)
   (2005/C 106/72)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 14. února 2005 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Jacquesem Wunenburgerem, s bydlištěm v Záhřebu (Chorvatsko), zastoupeným Ericem Boigelotem, advokátem.
   Žalobce navrhuje, aby Soud:

               1.

               zrušil návrh posudku za období od 1. července 1997 do 30. června 1999, které bylo žalobci předáno k datu 22. března 2002;

               2.

               zrušil návrh posudku za období od 1. července 1999 do 30. června 2001, které bylo žalobci předáno k datu 22. března 2002;

               3.

               přiznal náhradu škody za nemajetkovou újmu z důvodu neexistence posudků v osobním spise žalobce za období 1997–1999 a 1999–2001 a z důvodu dopadu na jeho služební postup, přičemž újma byla oceněna dle zásady spravedlivého posouzení na 9 996 EUR s výhradou zvýšení v průběhu řízení;

               4.

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobce v této věci tvrdí, že od hodnotícího období 1997–1999 neobdržel konečné verze posudků.
   V tomto ohledu připomíná, že z ustálené judikatury vyplývá, že posudek nemůže být zrušen pouze z toho důvodu, že byl vyhotoven pozdě, kromě výjimečných okolností, tyto okolnosti by mohly být založeny takovým zpožděním, že si hodnotitelé již nemohou vzpomenout na poskytnutá plnění. Toto je přitom případ návrhů dotčených posudků.
   Na podporu svých návrhů žalobce uplatňuje:

               —

               Porušení druhého pododstavce článku 225 a článků 26 a 43 služebního řádu, jakož i obecných prováděcích ustanovení týkajících se použití článku 43 téhož řádu, týkajících se postupu při vyhotovení posudku.

               —

               Existence zneužití pravomoci v projednávaném případě.

               —

               Porušení některých obecných právních zásad, jakými jsou dodržování práva obhajoby, zásada řádné správy, zásada ochrany oprávněného očekávání a dodržování povinnosti péče, zásada rovného zacházení, a dále zásady, které orgánu pověřenému jmenováním ukládají, aby vydal rozhodnutí pouze na základě právně přípustných důvodů, tzn. relevantních a nepostižených zjevným omylem v skutkovém či právním posouzení.


title: Věc T-226/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 27. února 2014 – Lidl Stiftung v. OHIM – Lídl Music (LIDL) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky LIDL — Starší národní obrazová ochranná známka LÍDL MUSIC — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b), nařízení (ES) č. 207/2009 — Skutečné užívání starší ochranné známky — Článek 15 odst. 1 a článek 42, odstavce 2 a 3, nařízení č. 207/2009“

text:
               7.4.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 102/34

         Rozsudek Tribunálu ze dne 27. února 2014 – Lidl Stiftung v. OHIM – Lídl Music (LIDL)
   (Věc T-226/12) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky LIDL - Starší národní obrazová ochranná známka LÍDL MUSIC - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b), nařízení (ES) č. 207/2009 - Skutečné užívání starší ochranné známky - Článek 15 odst. 1 a článek 42, odstavce 2 a 3, nařízení č. 207/2009“)
   2014/C 102/54
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Lidl Stiftung & Co. KG (Neckarsulm, Německo) (zástupci: původně M. Schaeffer, M. Wolter a A. Marx, poté M. Wolter, A. Marx a M. Kefferpütz, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: L. Rampini, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Lídl Music spol. s r.o. (Brno, Česká republika)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 21. března 2012 (věc R 2380/2010-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Lídl Music spol. s r.o. a Lidl Stiftung & Co. KG

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti Lidl Stiftung & Co. KG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 227, 28.7.2012.