title: Věc C-316/14: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 25. září 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Amtsgericht Rüsselsheim - Německo) — Marc Hußock, Ute Hußock, Michelle Hußock, Florian Hußock v. Condor Flugdienst GmbH

text:
               1.12.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 431/17

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 25. září 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Amtsgericht Rüsselsheim - Německo) — Marc Hußock, Ute Hußock, Michelle Hußock, Florian Hußock v. Condor Flugdienst GmbH
   (Věc C-316/14) (1)

   (2014/C 431/27)
   Jednací jazyk: němčina
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 303, 8.9.2014.


title: Věc C-65/07: Žaloba podaná dne 8. února 2007 – Komise Evropských společenství v. Irsko

text:
               24.3.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 69/14

         Žaloba podaná dne 8. února 2007 – Komise Evropských společenství v. Irsko
   (Věc C-65/07)
   (2007/C 69/32)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: B. Stromsky a D. Lawunmi, zmocněnci)

      Žalované: Irsko
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Irsko tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2004/24/ES ze dne 31. března 2004, kterou se mění směrnice 2001/83/ES o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků, pokud jde o tradiční rostlinné léčivé přípravky (1), a v každém případě tím, že o nich Komisi neuvědomilo, nesplnilo povinnosti, které pro ně vyplývají z článku 2 této směrnice;

               —

               uložit Irsku náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta pro provedení směrnice uplynula dne 30. října 2005.

      (1)  Úř. věst. L 136, s. 85.


title: Věc F-62/12: Žaloba podaná dne 15. června 2012 — ZZ v. EASA

text:
               4.8.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 235/17

         Žaloba podaná dne 15. června 2012 — ZZ v. EASA
   (Věc F-62/12)
   2012/C 235/36
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupci: D. Abreu Caldas, A. Coolen, J.-N. Louis, É. Marchal a S. Orlandi, avocats)

      Žalovaná: Evropská agentura pro bezpečnost letectví

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí, podle něhož se bonifikace nároků na důchod nabytých před vstupem do služby vypočítá na základě nových obecných prováděcích ustanovení k článku 11 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu ze dne 3. března 2011.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               rozhodnout, že článek 9 obecných prováděcích ustanovení k článku 11 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu je protiprávní;

               —

               zrušit rozhodnutí, podle něhož se žádost žalobce o převedení nároků na důchod posoudí dle parametrů uvedených v obecných prováděcích ustanoveních k článku 11 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu ze dne 3. března 2011;

               —

               uložit Evropské agentuře pro bezpečnost letectví náhradu nákladů řízení.


title: Věc F-55/11: Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 12. prosince 2012 — Chatzidoukakis v. Komise

text:
               16.2.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 46/33

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 12. prosince 2012 — Chatzidoukakis v. Komise
   (Věc F-55/11) (1)

   2013/C 46/69
   Jednací jazyk: řečtina
   Předseda prvního senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 252, 27.8.2011, s. 56.


title: Věc T-728/14: Žaloba podaná dne 10. října 2014 — Universal Protein Supplements Corp. d/b/a Universal Nutrition v. OHIM — H. Young Holdings (animal)

text:
               1.12.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 431/44

         Žaloba podaná dne 10. října 2014 — Universal Protein Supplements Corp. d/b/a Universal Nutrition v. OHIM — H. Young Holdings (animal)
   (Věc T-728/14)
   (2014/C 431/69)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Universal Protein Supplements Corp. d/b/a Universal Nutrition (New Brunswick, Spojené státy americké) (zástupce: S. Malynicz, Barrister)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: H. Young Holdings plc (Newbury, Spojené království)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Majitelka sporné ochranné známky: další účastnice v řízení před odvolacím senátem

      Sporná ochranná známka: obrazová ochranná známka Společenství obsahující slovní prvek „animal“ – přihláška č. 2 8 24  548

      Řízení před OHIM: řízení o prohlášení neplatnosti

      Napadené rozhodnutí: rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 31. července 2014 ve věci R 2058/2013-1

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí,

               —

               rozhodl, že OHIM a další účastnice v řízení před odvolacím senátem ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené žalobkyní.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení čl. 8 odst. 4 nařízení č. 207/2009,

               —

               porušení čl. 37 písm. b) bodu ii) nařízení č. 2868/95.


title: Věc C-651/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 9. prosince 2013 – Lb Group Ltd v. Ministero dell'Economia e delle Finanze a další

text:
               14.4.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 112/21

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 9. prosince 2013 – Lb Group Ltd v. Ministero dell'Economia e delle Finanze a další
   (Věc C-651/13)
   2014/C 112/26
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Consiglio di Stato

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: Lb Group Ltd

      Odpůrci: Ministero dell'Economia e delle Finanze, Amministrazione Autonoma dei Monopoli di Stato (AAMS), Galassia Game Srl

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba články 49 a násl. a články 56 a násl. SFEU a zásady stanovené Soudním dvorem Evropské unie v rozsudku ze dne 16. února 2012 [spojené věci C-72/10 a C-77/10] vykládat v tom smyslu, že brání tomu, aby do zadávacího řízení byly zahrnuty koncese s kratší délkou trvání než koncese vydané v minulosti, pokud dotčené zadávací řízení bylo oznámeno za účelem nápravy následků plynoucích z protiprávního vyloučení určitého počtu subjektů ze zadávacích řízení?

               2)

               Je třeba články 49 a násl. a články 56 a násl. SFEU a zásady stanovené Soudním dvorem Evropské unie v tomtéž rozsudku ze dne 16. února 2012 [spojené věci C-72/10 a C-77/10] vykládat v tom smyslu, že brání tomu, aby nutnost reorganizace systému prostřednictvím časového sladění konce platnosti koncesí představovala náležité příčinné odůvodnění zkrácení délky trvání koncesí nabídnutých v zadávacím řízení v porovnání s délkou trvání koncesí udělených v minulosti?


title: Věc T-466/15: Usnesení Tribunálu ze dne 14. září 2016 – Makhlouf v. Rada

text:
               7.11.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 410/34

         Usnesení Tribunálu ze dne 14. září 2016 – Makhlouf v. Rada
   (Věc T-466/15) (1)

   (2016/C 410/52)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda sedmého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 337, 12. 10. 2015.


title: Věc C-211/09: Žaloba podaná dne 11. června 2009 — Komise Evropských společenství v. Řecká republika

text:
               15.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 193/13

         Žaloba podaná dne 11. června 2009 — Komise Evropských společenství v. Řecká republika
   (Věc C-211/09)
   2009/C 193/17
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupkyně: M. Karanasou-Apostolopoulou a L. Balta)

      Žalovaná: Řecká republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Řecká republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2006/24/ES (1) o uchovávání údajů vytvářených nebo zpracovávaných v souvislosti s poskytováním veřejně dostupných služeb elektronických komunikací nebo veřejných komunikačních sítí a o změně směrnice 2002/58/ES, nebo v každém případě tím, že Komisi o uvedených předpisech neuvědomila, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice;

               —

               uložit Řecké republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Lhůta k provedení směrnice 2006/24/ES do vnitrostátního právního řádu uplynula dne 15. září 2007.

      (1)  Úř. věst. L 105, 13.4.2006, s. 54.


title: Věc T-424/08: Žaloba podaná dne 16. září 2008 – Nexus Europe (Irsko) v. Komise

text:
               10.1.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/32

         Žaloba podaná dne 16. září 2008 – Nexus Europe (Irsko) v. Komise
   (Věc T-424/08)
   (2009/C 6/67)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Nexus Europe (Dublin, Irsko) (zástupce: M. Noonan, barrister)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               uložit Komisi náhradu škody ve výši 95 418,99 eur;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Dne 31. října 2001 žalobkyně a Komise podepsaly typovou smlouvu o „sdílení nákladů na výzkum a vývoj“ podle přílohy IV („Pravidla pro finanční účast Společenství“ rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 182/1999/ES ze dne 22. prosince 1998 o pátém rámcovém programu Evropského Společenství pro činnosti v oblasti vědy a výzkumu (1998–2002) (1), čímž se žalobkyně, spolu s ostatními smluvními stranami tvořícími konsorcium, zavázala k provádění projektu MUTEIS IST-2003-30117, zaměřeného na objasňování a pochopení funkční a prostorové různorodosti digitální ekonomiky v Evropě z makroekonomické a místní/urbánní perspektivy. Žalobkyně navrhla Komisi podíl na přípustných nákladech projektu na základě úhradového modelu „dodatečných nákladů“. Po výměně korespondence mezi účastníky projektu Komise informovala žalobkyni, že musí dočasně odmítnout náklady na pracovníky a režijní náklady předložené účastníky projektu, a navrhla, aby žalobkyně přehodnotila svou účast na základě podílu na celkových přípustných nákladech nebo plné účasti s možností paušální úhrady režijních nákladů. Změna smlouvy byla žalobkyní podepsána, v souladu s takovými podmínkami, dne 30. dubna 2004.
   Na základě své žaloby na náhradu škody žalobkyně tvrdí, že Komise jednala mimo své pravomoci nebo nad jejich rámec, když usilovala o změnu smlouvy a dovolávala se čl. 3 odst. 2 přílohy II smlouvy. Žalobkyně tvrdí, že zatímco Komise měla odmítnout úhradový model navrhovaný žalobkyní v době podpisu smlouvy, není ve smlouvě ustanovení umožňující Komisi měnit nákladový model v průběhu projektu. Nadto, při neexistenci přijatelného důvodu podezření na podvod nebo finanční nesrovnalosti na straně žalobkyně, žalobkyně tvrdí, že Komise nebyla oprávněna dovolávat se čl. 3 odst. 2 přílohy II smlouvy za účelem odůvodnění změny podmínek smlouvy.
   Žalobkyně dále tvrdí, že Komise porušila své smluvní povinnosti, čímž porušila čl. 1134 odst. 1 belgického občanského zákoníku, podle kterého legálně přijaté závazky fungují jako zákon pro ty, kteří je převzali. Podle žalobkyně má právě nákladový model odsouhlasený stranami při podpisu smlouvy fungovat pod dobu jejího trvání a Komise tím, že požadovala po žalobkyni, aby změnila nákladový model odsouhlasený stranami, porušila smlouvu.
   Žalobkyně krom toho tvrdí, že Komise porušila zásadu legitimního očekávání a zásadu řádné správy.

      (1)  Úř. věst. 1999, L 26, s. 1.


title: Věc T-565/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 3. července 2014 – National Iranian Tanker Company v. Rada „Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Omezující opatření přijatá vůči Íránu ve snaze zabránit šíření jaderných zbraní — Zmrazení finančních prostředků — Povinnost (uvést) odůvodnění — Nesprávné posouzení — Posun časových účinků zrušení“

text:
               25.8.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/31

         Rozsudek Tribunálu ze dne 3. července 2014 – National Iranian Tanker Company v. Rada
   (Věc T-565/12) (1)

   („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vůči Íránu ve snaze zabránit šíření jaderných zbraní - Zmrazení finančních prostředků - Povinnost (uvést) odůvodnění - Nesprávné posouzení - Posun časových účinků zrušení“)
   2014/C 282/40
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: National Iranian Tanker Company (Teherán, Írán) (zástupci: R. Chandrasekera, S. Ashley, C. Murphy, solicitors, M. Lester, barrister, a D. Wyatt, QC))

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: S. Boelaert a M. Bishop, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Rady 2012/635/SZBP ze dne 15. října 2012, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 282, s. 58), v rozsahu, v němž bylo jméno žalobkyně zapsáno na seznam obsažený v příloze II rozhodnutí Rady 2010/413/SZBP ze dne 26. července 2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení společného postoje 2007/140/SZBP (Úř. věst. L 195, s. 39), jakož i návrh na zrušení prováděcího nařízení Rady (EU) č. 945/2012 ze dne 15. října 2012, kterým se provádí nařízení (EU) č. 267/2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. 2012 L 282, s. 16), v rozsahu, v němž se toto nařízení týká žalobkyně.

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Rady 2012/635/SZBP ze dne 15. října 2012, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu, se zrušuje v rozsahu, v němž bylo jméno společnosti National Iranian Tanker Company zapsáno do přílohy II rozhodnutí Rady 2010/413/SZBP ze dne 26. července 2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení společného postoje 2007/140/SZBP.

               2)

               Prováděcí nařízení Rady (EU) č. 945/2012 ze dne 15. října 2012, kterým se provádí nařízení (EU) č. 267/2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu, se zrušuje v rozsahu, v němž bylo jméno společnosti National Iranian Tanker Company zapsáno do přílohy IX nařízení Rady (EU) č. 267/2012 ze dne 23. března 2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení nařízení (EU) č. 961/2010.

               3)

               Účinky rozhodnutí 2012/635 a prováděcího nařízení č. 945/2012 jsou zachovány vůči společnosti National Iranian Tanker Company až do data uplynutí lhůty pro podání opravného prostředku podle článku 56 prvního pododstavce statutu Soudního dvora Evropské unie, nebo bude-li v této lhůtě podán opravný prostředek, až do jeho zamítnutí.

               4)

               Rada Evropské unie ponese kromě vlastních nákladů řízení také náklady vynaložené společností National Iranian Tanker Company.

      (1)  Úř. věst. C 55, 23. 2. 2013.


title: Věc T-464/17: Žaloba podaná dne 26. července 2017 – TP v. Komise

text:
               18.9.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 309/36

         Žaloba podaná dne 26. července 2017 – TP v. Komise
   (Věc T-464/17)
   (2017/C 309/48)
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobce: TP (zástupce: W. Limuti, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil a odvolal napadené rozhodnutí a zrušil všechny z něj plynoucí akty, jakož i přípravné akty, i ty doposud neznámé, tím, že zruší všechny účinky z nich plynoucí ve vztahu k žalobci a zasahující do jeho právní a majetkové sféry; nařídil, aby otázka byla vyřešena takovým způsobem, který žalobci umožní uplatnit své argumenty poté, co obdrží nezbytné informace, a dále aby bylo přijato nové rozhodnutí v souladu se zásadami důvěry, legality a transparentnosti;

               —

               vyhověl této žalobě, a v důsledku toho uznal škodu, jež žalobci od té doby vznikla, a konkrétně nejen majetkovou škodu, ale i nemajetkovou škodu (psychickou a tělesnou újma), jak byla popsána v lékařském znaleckém posudku, jenž byl vložen do spisu, který konstatuje středně závažnou existenční újmu [utrpení], jakož i problémy s adaptací doprovázené úzkostí a chronickou depresí, jež byly vyvolány traumatizmem způsobeným v pracovním prostředí, ve výši 20 %.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Tato žaloba směřuje proti rozhodnutí, kterým byla zamítnuta stížnost podaná žalobcem. Touto stížností žalobce zpochybnil srážku z platu, kterou provedl Úřad „pro správu a vyplácení individuálních nároků (PMO) v důsledku rozsudku vydaného Tribunale di Treviso (soud v Trevisu, Itálie), který rozhodl o rozvodu žalobce a jeho bývalé manželky.
   Žalobce uplatňuje na podporu žaloby následující důvody:

               1-

               Porušení práva úředníka být vyslechnut a předložit vyjádření.

               2-

               Porušení práva žalobce získat relevantní informace pro svoji obranu.

               3-

               Porušení práva žalobce na sdělení důvodů, jež brání tomu, aby mu byly relevantní informace předány.

               4-

               Porušení a nesprávné uplatnění článku 7 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (1), a v důsledku toho porušení práva na informace o řízení zahájeném proti žalobci a porušení povinnosti odůvodnit rozhodnutí.

               5-

               Porušení článku 24 statutu, a v důsledku toho porušení práva žalobce být vyslechnut a práva na pomoc ze strany instituce při obraně proti útokům jiných osob.

               6-

               Existence psychické a tělesné újmy žalobce a příčinná souvislost mezi chováním správy a vzniklou újmou.

      (1)  Úř. věst. 2001, L 145, s. 3.


title: Věc T-183/04: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 19. března 2007 – Tokai Europe v. Komise ( Žaloba na neplatnost — Společný celní sazebník — Zařazení do kombinované nomenklatury — Osoba, která není osobně dotčena — Nepřípustnost )

text:
               28.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 96/34

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 19. března 2007 – Tokai Europe v. Komise
   (Věc T-183/04) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Společný celní sazebník - Zařazení do kombinované nomenklatury - Osoba, která není osobně dotčena - Nepřípustnost“)
   (2007/C 96/71)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Tokai Europe GmbH (Mönchengladbach, Německo) (zástupce: H. Kroemer, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: X. Lewis a B. Schima, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení nařízení Komise (ES) č. 384/2004 ze dne 1. března 2004 o zařazení některého zboží do kombinované nomenklatury (Úř. věst. L 64, s. 21; Zvl. vyd. 02/16, s. 60).
   Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Žalobkyni se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 217, 28.8.2004.


title: Věc F-61/11: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 23. října 2012 — Possanzini v. Frontex ( „Veřejná služba — Dočasný zaměstnanec — Postup týkající se prodloužení smlouvy dočasného zaměstnance — Oznámení informující zaměstnance o negativním stanovisku hodnotitele v souvislosti s prodloužením — Akt nepříznivě zasahující do právního postavení — Neexistence — Návrh na zrušení nepříznivých vyjádření k výkonnosti uvedených v ročních hodnotících zprávách — Zjevně nepřípustná žaloba“ )

text:
               16.2.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 46/31

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 23. října 2012 — Possanzini v. Frontex
   (Věc F-61/11) (1)

   (Veřejná služba - Dočasný zaměstnanec - Postup týkající se prodloužení smlouvy dočasného zaměstnance - Oznámení informující zaměstnance o negativním stanovisku hodnotitele v souvislosti s prodloužením - Akt nepříznivě zasahující do právního postavení - Neexistence - Návrh na zrušení nepříznivých vyjádření k výkonnosti uvedených v ročních hodnotících zprávách - Zjevně nepřípustná žaloba)
   2013/C 46/61
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobce: Daniele Possanzini (Varšava, Polsko) (zástupce: S. Pappas, advokát)

      Žalovaná: Evropská agentura pro řízení operativní spolupráce na vnějších hranicích členských států Evropské unie (Frontex) (zástupci: S. Vuorensola a H. Caniard, zmocněnci, D. Waelbroeck a A. Duron, advokáti)

      Předmět věci

   Veřejná služba — Návrh na zrušení rozhodnutí, kterým bylo zrušeno rozhodnutí prodloužit pracovní smlouvu uzavřenou s žalobcem na dobu určitou a zrušení některých částí hodnotících zpráv za období srpem 2006 až prosinec 2009.

      Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se odmítá jako zjevně nepřípustná.

               2)

               Daniele Possanzini ponese vlastní náklady řízení a ukládá se mu náhrada nákladů řízení vynaložených Evropskou agenturou pro řízení operativní spolupráce na vnějších hranicích členských států Evropské unie.

      (1)  Úř. věst. C 226, 30.7.2011, s. 32.


title: Věc F-131/06: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 14. prosince 2007 – Steinmetz v. Komise (Veřejná služba — Úředníci — Smírné narovnání — Provádění dohody — Odmítnutí úhrady výdajů v rámci služební cesty — Zjevná nepřípustnost — Neexistence právního zájmu na podání žaloby — Rozdělení nákladů — Náklady způsobené bezdůvodně či zlovolně)

text:
               23.2.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 51/61

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 14. prosince 2007 – Steinmetz v. Komise
   (Věc F-131/06) (1)

   (Veřejná služba - Úředníci - Smírné narovnání - Provádění dohody - Odmítnutí úhrady výdajů v rámci služební cesty - Zjevná nepřípustnost - Neexistence právního zájmu na podání žaloby - Rozdělení nákladů - Náklady způsobené bezdůvodně či zlovolně)
   (2008/C 51/113)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Robert Steinmetz (Lucemburk, Lucembursko) (zástupce: J. Choucroun, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: J. Currall a K. Herrmann, zmocněnci)
   Předmět věci
   Zrušení rozhodnutí Komise ze dne 21. února 2005, kterým bylo odmítnuto úplné provedení smírného narovnání, ke kterému došlo mezi účastníky řízení v rámci věci T-155/05, podané u Soudu prvního stupně Evropských společenství
   Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se odmítá jako zjevně nepřípustná.

               2)

               R. Steinmetz ponese vlastní náklady řízení s výjimkou částky 500 eur.

               3)

               Komise Evropských společenství ponese kromě vlastních nákladů řízení náklady řízení R. Steinmetze ve výši 500 eur.

      (1)  Úř. věst. C 326, 30.12.2006, s. 86.


title: Věc T-581/11: Žaloba podaná dne 9. listopadu 2011 — Dimian v. OHIM — Bayer Design Fritz Bayer (BABY BAMBOLINA)

text:
               28.1.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 25/58

      Žaloba podaná dne 9. listopadu 2011 — Dimian v. OHIM — Bayer Design Fritz Bayer (BABY BAMBOLINA)
      (Věc T-581/11)
      (2012/C 25/112)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Dimian AG (Norimberk, Německo) (zástupci: P. Pozzi a G. Ghisletti, advokáti)

         Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Bayer Design Fritz Bayer GmbH & Co. KG (Michelau, Německo)

         Návrhová žádání

                  —

                  zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 3. srpna 2011 ve věci R 1822/2010-2; a

                  —

                  uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

         Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: Obrazová ochranná známka „BABY BAMBOLINA“ pro výrobky zařazené do třídy 28 — Zápis ochranné známky Společenství č. 6403927

         Majitelka ochranné známky Společenství: další účastnice řízení před odvolacím senátem

         Účastník řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: žalobkyně

         Odůvodnění návrhu na prohlášení neplatnosti: Účastnice řízení požadující prohlášení neplatnosti odůvodnila svou žádost na základě čl. 53 odst. 1 písm. c) ve spojení s čl. 8 odst. 4 nařízení Rady (ES) 207/2009 a čl. 53 odst. 1 písm. a) ve spojení s čl. 8 odst. 1 písm. b) a čl. 8 odst. 2 písm. c) nařízení Rady (ES) 207/2009

         Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Zamítnutí návrhu na prohlášení neplatnosti

         Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

         Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 53 odst. 1 písm. c) a čl. 8 odst. 4 ve spojení s nařízením Rady č. 207/2009 v rozsahu, v němž odvolací senát vyloučil relevanci zmíněných katalogů týkajících se období let 2008-2009.


title: Věc T-362/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 28. září 2016 – Lacamanda Group v. EUIPO – Woolley (HENLEY) „Ochranná známka Evropské unie — Řízení o prohlášení neplatnosti — Slovní ochranná známka Evropské unie HENLEY — Starší slovní ochranné známky Spojeného království a Evropské unie HENLEYS — Článek 8 odstavec 5 nařízení (ES) č. 207/2009 — Prospěch neprávem získaný z rozlišovací způsobilosti nebo dobrého jména starší ochranné známky“

text:
               7.11.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 410/15

         Rozsudek Tribunálu ze dne 28. září 2016 – Lacamanda Group v. EUIPO – Woolley (HENLEY)
   (Věc T-362/15) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o prohlášení neplatnosti - Slovní ochranná známka Evropské unie HENLEY - Starší slovní ochranné známky Spojeného království a Evropské unie HENLEYS - Článek 8 odstavec 5 nařízení (ES) č. 207/2009 - Prospěch neprávem získaný z rozlišovací způsobilosti nebo dobrého jména starší ochranné známky“)
   (2016/C 410/19)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: The Lacamanda Group Ltd (Manchester, Spojené království) (zástupce: C. Scott, barrister)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: H. O’Neill, zmocněnec)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastník před Tribunálem: Nigel Woolley (Braceborough, Spojené království) (zástupce: S. Malynicz, barrister)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 24. dubna 2016 (věc R 2255/2012-4) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi The Lacamanda Group a Nigelem Woolleyem.

      Výrok

               1.

               Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 24. dubna 2015 (věc R 2255/2012-4) se zrušuje.

               2.

               EUIPO ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností The Lacamanda Group Ltd.

               3.

               Nigel Woolley ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 294, 7.9.2015.


title: Věc C-426/07: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Wojewódzki Sąd Administracyjny v Białymstoku (Polská republika) dne 14. září 2007 – Dariusz Krawczyński v. Dyrektor Izby Celnej w Białymstoku

text:
               24.11.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 283/20

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Wojewódzki Sąd Administracyjny v Białymstoku (Polská republika) dne 14. září 2007 – Dariusz Krawczyński v. Dyrektor Izby Celnej w Białymstoku
   (Věc C-426/07)
   (2007/C 283/36)
   Jednací jazyk: polština
   Předkládající soud
   Wojewódzki Sąd Administracyjny w Białymstoku
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Dariusz Krawczyński

      Žalovaný: Dyrektor Izby Celnej w Białymstoku
   Předběžné otázky

               1)

               Lze spotřební daň zavedenou v některém členském státě Evropských společenství, jako je daň upravená v polském zákoně ze dne 23. ledna 2004 o spotřební dani (Dz. U. [Dziennik Ustaw, Sbírka zákonů Polské republiky] č. 29, položka 257, ve znění pozdějších předpisů), jíž podléhá každý prodej osobního automobilu před jeho prvním přihlášením k registraci v tuzemsku, považovat za určitou formu nepřípustné daně z obratu ve smyslu čl. 33 odst. 1 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145 ze dne 13.6.1977, s. 1 Zvl. vyd. 09/01, s. 23) (nyní čl. 401 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty [Úř. věst. L 347 ze dne 11.12.2006, s. 1], která vstoupila v platnost dnem 1. ledna 2007)?
               V případě záporné odpovědi na výše uvedenou otázku:

               2)

               Je spotřební daň odpovídající sporné dani ve věci projednávané před Wojewódzki Sąd Administracyjny w Białymstoku, jíž je podroben každý prodej osobního automobilu před jeho prvním přihlášením k registraci v tuzemsku, v rozporu s článkem 90 Smlouvy o založení Evropského společenství – který stanoví zákaz diskriminace a využití vnitrostátního zdanění k ochraně podobných výrobků domácích –, jestliže prodej ojetých vozidel, která byla již dříve přihlášena k registraci v Polské republice, této dani nepodléhá?


title: Věc C-194/15: Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 4. února 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Commissione Tributaria Provinciale di Torino – Itálie) – Véronique Baudinet a další v. Agenzia delle Entrate – Direzione Provinciale I di Torino „Řízení o předběžné otázce — Články 63 SFEU a 65 SFEU — Volný pohyb kapitálu — Článek 49 SFEU — Svoboda usazování — Přímé daně — Zdaňování dividend — Dvoustranná smlouva o zamezení dvojího zdanění — Dvojí právní zdanění“

text:
               18.4.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 136/3

         Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 4. února 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Commissione Tributaria Provinciale di Torino – Itálie) – Véronique Baudinet a další v. Agenzia delle Entrate – Direzione Provinciale I di Torino
   (Věc C-194/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Články 63 SFEU a 65 SFEU - Volný pohyb kapitálu - Článek 49 SFEU - Svoboda usazování - Přímé daně - Zdaňování dividend - Dvoustranná smlouva o zamezení dvojího zdanění - Dvojí právní zdanění“)
   (2016/C 136/04)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Commissione Tributaria Provinciale di Torino

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Véronique Baudinet, Adrien Boyer, Pauline Boyer, Edouard Boyer

      Žalovaný: Agenzia delle Entrate – Direzione Provinciale I di Torino

      Výrok

   Články 49 SFEU, 63 SFEU a 65 SFEU musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání takové právní úpravě členského státu, o jakou jde v původním řízení, podle které v případě, že rezidentovi tohoto členského státu, jenž je akcionářem společnosti usazené v jiném členském státě, vyplatí tato společnost dividendy zdaňované v obou těchto členských státech, není dvojímu zdanění zamezeno v členském státě, jehož je dotyčný akcionář rezidentem, prostřednictvím daňového započtení alespoň ve výši odpovídající dani zaplacené v členském státě zdroje těchto dividend.

      (1)  Úř. věst. C 245, 27.7.2015


title: Věc T-308/04: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 20. listopadu 2007 – Ianniello v. Komise ( Veřejná služba — Úředníci — Posudek o vývoji služebního postupu — Hodnotící období 2001/2002 — Žaloba na neplatnost — Žaloba na náhradu škody )

text:
               12.1.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 8/12

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 20. listopadu 2007 – Ianniello v. Komise
   (Věc T-308/04) (1)

   („Veřejná služba - Úředníci - Posudek o vývoji služebního postupu - Hodnotící období 2001/2002 - Žaloba na neplatnost - Žaloba na náhradu škody“)
   (2008/C 8/21)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Francesco Ianniello (Brusel, Belgie) (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis a É. Marchal, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: G. Berscheid a V. Joris, zmocněnci)
   Předmět věci
   Zrušení posudku o vývoji služebního postupu žalobce za období 2001/2002, jakož i platba náhrady utrpěné nemateriální újmy.
   Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí obsahující přijetí posudku o vývoji služebního postupu žalobce za období 2001/2002 se zrušuje.

               2)

               Žaloba se ve zbývající části zamítá.

               3)

               Komise ponese vlastní náklady řízení a ukládá se jí náhrada nákladů řízení žalobce.

      (1)  Úř. věst. C 262 ze dne 23.10.2004.


title: Věc T-157/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 3. července 2014 – Sorinet Commercial Trust Bankers v. Rada „Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Omezující opatření přijatá vůči Íránu ve snaze zabránit šíření jaderných zbraní — Zmrazení finančních prostředků — Žaloba na neplatnost — Lhůta k podání žaloby — Lhůta pro přijetí stanoviska — Přípustnost — Povinnost odůvodnění — Nesprávné posouzení — Změna účinků zrušení v čase“

text:
               25.8.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/34

         Rozsudek Tribunálu ze dne 3. července 2014 – Sorinet Commercial Trust Bankers v. Rada
   (Věc T-157/13) (1)

   („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vůči Íránu ve snaze zabránit šíření jaderných zbraní - Zmrazení finančních prostředků - Žaloba na neplatnost - Lhůta k podání žaloby - Lhůta pro přijetí stanoviska - Přípustnost - Povinnost odůvodnění - Nesprávné posouzení - Změna účinků zrušení v čase“)
   2014/C 282/44
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Sorinet Commercial Trust Bankers Ltd. (Kish Island, Írán) (zástupci: L. Defalque a C. Malherbe, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: A. De Elera, M. Bishop a A. Vitro, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení jednak rozhodnutí Rady 2012/829/SZBP ze dne 21. prosince 2012, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 356, s. 71), v rozsahu, v jakém zařazuje název žalobkyně na seznam uvedený v příloze II rozhodnutí Rady 2010/413/SZBP ze dne 26. července 2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení společného postoje 2007/140/SZBP (Úř. věst. L 195, s. 39), jakož i prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1264/2012 ze dne 21. prosince 2012, kterým se provádí nařízení (EU) č. 267/2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 356, s. 55), a to v rozsahu, v jakém zařazuje název žalobkyně na seznam uvedený v příloze IX nařízení Rady (EU) č. 267/2012 ze dne 23. března 2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení nařízení (EU) č. 961/2010 (Úř. věst. L 88, s. 1), a jednak rozhodnutí 2013/270/SZBP ze dne 6. června 2013 , kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP (Úř. věst. L 156, s. 10), v rozsahu, v jakém ponechává název žalobkyně na seznamu uvedeném v příloze II rozhodnutí 2010/413, jakož i prováděcího nařízení Rady (EU) č. 522/2013 ze dne 6. června 2013 , kterým se provádí nařízení č. 267/2012 (Úř. věst. L 156, s. 3), v rozsahu, v jakém ponechává název žalobkyně na seznamu uvedeném v příloze IX nařízení č. 267/2012.

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Rady 2012/829/SZBP ze dne 21. prosince 2012, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu, se zrušuje v rozsahu, v jakém zařazuje Sorinet Commercial Trust Bankers Ltd na seznam uvedený v příloze II rozhodnutí Rady 2010/413/SZBP ze dne 26. července 2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení společného postoje 2007/140/SZBP.

               2)

               Prováděcí nařízení Rady (EU) č. 1264/2012 ze dne 21. prosince 2012, kterým se provádí nařízení (EU) č. 267/2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu, se zrušuje v rozsahu, v jakém zařazuje Sorinet Commercial Trust Bankers na seznam uvedený v příloze IX nařízení Rady (EU) č. 267/2012 ze dne 23. března 2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení nařízení (EU) č. 961/2010.

               3)

               Rozhodnutí 2013/270/SZBP ze dne 6. června 2013, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP, se zrušuje v rozsahu, v jakém ponechává Sorinet Commercial Trust Bankers na seznamu uvedeném v příloze II rozhodnutí 2010/413.

               4)

               Prováděcí nařízení Rady (EU) č. 522/2013 ze dne 6. června 2013 , kterým se provádí nařízení č. 267/2012, se zrušuje v rozsahu, v jakém ponechává Sorinet Commercial Trust Bankers na seznamu uvedeném v příloze IX nařízení č. 267/2012.

               5)

               Účinky přílohy II rozhodnutí 2010/413, ve znění rozhodnutí 2013/270, a účinky přílohy IX nařízení č. 267/2012, ve znění prováděcího nařízení č. 522/2013, pokud jde o Sorinet Commercial Trust Bankers, jsou zachovány do uplynutí lhůty pro podání opravného prostředku stanovené v čl. 56 prvním pododstavci statutu Soudního dvora Evropské unie, nebo do případného zamítnutí opravného prostředku podaného v uvedené lhůtě.

               6)

               Rada Evropské unie ponese vlastní náklady, jakož i náklady vynaložené společností Sorinet Commercial Trust Bankers.

      (1)  Úř. věst. C 147, 25.5.2013.


title: Spojené věci T-239/04 a T-323/04: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 12. září 2007 – Itálie a Brandt Italia v. Komise ( Státní podpory — Právní předpisy stanovující naléhavá opatření na podporu zaměstnanosti pro podniky ve finančních nesnázích — Rozhodnutí prohlašující režim podpor za neslučitelný se společným trhem a nařizující navrácení vyplacené podpory )

text:
               20.10.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 247/26

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 12. září 2007 – Itálie a Brandt Italia v. Komise
   (Spojené věci T-239/04 a T-323/04) (1)

   („Státní podpory - Právní předpisy stanovující naléhavá opatření na podporu zaměstnanosti pro podniky ve finančních nesnázích - Rozhodnutí prohlašující režim podpor za neslučitelný se společným trhem a nařizující navrácení vyplacené podpory“)
   (2007/C 247/39)
   Jednací jazyk: italština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně ve věci T-239/04: Italská republika (zástupce: D. Del Gaizo, zmocněnec)

      Žalobkyně ve věci T-323/04: Brandt Italia SpA (Verolanuova, Itálie) (zástupci: M. van Empel, C. Visco a S. Lamarca, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: V. Di Bucci, C. Giolito a E. Righini, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2004/800/ES ze dne 30. března 2004 o režimu státní podpory prováděném Itálií, který se týká naléhavých opatření na podporu zaměstnanosti (Úř. věst. L 352, s. 10)
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloby se zamítají.

               2)

               Italská republika ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady vynaložené v rámci věci T-239/04 Komisí.

               3)

               Brandt Italia SpA ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady vynaložené v rámci věci T-323/04 Komisí.

      (1)  Úř. věst. C 217, 28.8.2004.


title: Spojené věci T-265/04, T-292/04 a T-504/04: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 4. března 2009 – Tirrenia di Navigazione a další v. Komise ( Státní podpory — Námořní doprava — Dotace vyplacené italskými orgány regionálním společnostem — Rozhodnutí prohlašující podpory zčásti za slučitelné a zčásti za neslučitelné se společným trhem — Žaloba na neplatnost — Přípustnost — Právní zájem na podání žaloby — Nové nebo existující podpory — Povinnost uvést odůvodnění — Článek 4 odst. 3 nařízení (EHS) č. 3577/92 )

text:
               18.4.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 90/22

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 4. března 2009 – Tirrenia di Navigazione a další v. Komise
   (Spojené věci T-265/04, T-292/04 a T-504/04) (1)

   („Státní podpory - Námořní doprava - Dotace vyplacené italskými orgány regionálním společnostem - Rozhodnutí prohlašující podpory zčásti za slučitelné a zčásti za neslučitelné se společným trhem - Žaloba na neplatnost - Přípustnost - Právní zájem na podání žaloby - Nové nebo existující podpory - Povinnost uvést odůvodnění - Článek 4 odst. 3 nařízení (EHS) č. 3577/92“)
   2009/C 90/33
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně ve věci T-265/04: Tirrenia di Navigazione SpA, dříve Tirrenia di Navigazione SpA a Adriatica di Navigazione SpA (Neapol, Itálie) (zástupci: původně G. Roberti, A. Franchi a G. Bellitti, poté G. Roberti a G. Belliti, advokáti)

      Žalobkyně ve věci T-292/04: Caremar SpA (Neapol), Toremar SpA (Livorno, Itálie), Siremar SpA (Palermo, Itálie) a Saremar SpA (Cagliari, Itálie) (zástupci: původně G. Roberti, A. Franchi a G. Bellitti, poté G. Roberti a G. Bellitti, advokáti)

      Žalobkyně ve věci T-504/04: Navigazione Libera del Golfo SpA (Neapol) (zástupci: S. Ravenna a A. Abate, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: V. Di Bucci a E. Righini, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Caremar SpA (zástupci: dříve G. Roberti, A. Franchi a G. Bellitti, poté G. Roberti a G. Bellitti, advokáti) a Italská republika (zástupce: M. Fiorilli, zmocněnec)

      Předmět věci

   Návrhy na částečné zrušení rozhodnutí Komise 2005/163/ES ze dne 16. března 2004 o státních podporách poskytnutých Itálií námořním společnostem Adriatica, Caremar, Siremar, Saremar a Toremar (Gruppo Tirrenia) (Úř. věst. 2005, L 53, s. 29)

      Výrok rozsudku

               1)

               Ve věcech T-265/04 a T-292/04 se rozhodnutí Komise 2005/163/ES ze dne 16. března 2004 o státních podporách poskytnutých Itálií námořním společnostem Adriatica, Caremar, Siremar, Saremar a Toremar (Gruppo Tirrenia) zrušuje.

               2)

               Ve věci T-504/04 se žaloba stala bezpředmětnou.

               3)

               Ve věci T-265/04 ponese Komise vlastní náklady řízení a ukládá se jí rovněž náhrada nákladů vynaložených Tirrenia di Navigazione SpA.

               4)

               Ve věci T-292/04 ponese Komise vlastní náklady řízení a ukládá se jí rovněž náhrada nákladů vynaložených Caremar SpA, Siremar SpA, Saremar SpA a Toremar SpA.

               5)

               Ve věci T-504/04 ponese Komise vlastní náklady řízení a ukládá se jí rovněž náhrada nákladů vynaložených Navigazione Libera del Golfo SpA.

               6)

               Ve věci T-504/04 ponesou Italská republika a Caremar vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 239, 25.9.2004.


title: Věc C-273/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie) dne 5. června 2014 – Pierre Fabre Médicament v. Ministre du budget, des comptes publics et de la réforme de l'Etat a Ministre des affaires sociales et de la santé

text:
               25.8.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/23

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie) dne 5. června 2014 – Pierre Fabre Médicament v. Ministre du budget, des comptes publics et de la réforme de l'Etat a Ministre des affaires sociales et de la santé
   (Věc C-273/14)
   2014/C 282/29
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Conseil d'État

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Pierre Fabre Médicament

      Žalovaní: Ministre du budget, des comptes publics et de la réforme de l'Etat a Ministre des affaires sociales et de la santé

      Předběžná otázka

   Vztahují se ustanovení čl. 6 odst. 3 a 5 směrnice Rady 89/105/EHS ze dne 21. prosince 1988 o průhlednosti opatření upravujících tvorbu cen u humánních léčivých přípravků a jejich začlenění do oblasti působnosti vnitrostátních systémů zdravotního pojištění (1) na rozhodnutí o výmazu hromadně vyráběného léčivého přípravku ze seznamu léčivých přípravků podávaných pacientům hospitalizovaným ve zdravotnických zařízeních, jež mohou být hrazeny ze systémů povinného zdravotního pojištění nad rámec nemocniční péče hrazené v rámci paušálů za pobyt a péči stanovených na každou diagnosticky příbuznou skupinu?

      (1)  Úř. věst. L 40, s. 8.


title: Věc C-124/14: Žaloba podaná dne 17. března 2014 – Evropská komise v. Italská republika

text:
               10.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 175/22

         Žaloba podaná dne 17. března 2014 – Evropská komise v. Italská republika
   (Věc C-124/14)
   2014/C 175/27
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: C. Cattabriga a M. van Beek, zmocněnci)

      Žalovaná: Italská republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Určit, že Italská republika tím, že „řídícím pracovníkům“ (tj. lékařům) ve státní zdravotní službě upřela nárok na průměrnou týdenní pracovní dobu nepřesahující 48 hodin a všemu zdravotnickému personálu ve státní zdravotní službě upřela nárok na jedenáct po sobě jdoucích hodin denního odpočinku, aniž mu poskytla rovnocennou náhradní dobu odpočinku, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 3, 6 a čl. 17 odst. 2 směrnice 2003/88/ES (1);

               —

               uložit Italské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Články 3 a 6 směrnice 2003/88/ES ukládají členským státům povinnost přijmout nezbytná opatření, aby každý pracovník měl nárok na minimální denní odpočinek po dobu 11 po sobě jdoucích hodin během 24 hodin, a dále aby průměrná délka pracovní doby nepřekračovala pro každé období sedmi dnů včetně přesčasů 48 hodin. Jakákoli výjimka z těchto ustanovení, která není vyloučena, podléhá přesně stanoveným podmínkám.
   Italský zákonodárce při provedení směrnice2003/88/ES údajně porušil tato ustanovení, když z působnosti pravidel týkajících se maximální průměrné týdenní pracovní doby vyloučil veškeré „řídící pracovníky“ ve státní zdravotní službě a z působnosti pravidel o denním odpočinku vyloučil veškerý zdravotnický personál v této službě.
   Zaprvé Komise konkrétně namítá, že všichni lékaři pracující ve státní zdravotní službě v Itálii jsou oficiálně zahrnuti pod kategorii „řídící pracovníci“ na základě právních předpisů a národních kolektivních smluv souvisejících s touto službou, aniž by se těšili výsadám spojeným s vedoucími pozicemi nebo požívali jakékoli autonomie v oblasti pracovní doby. Zadruhé italské orgány nebyly schopny prokázat, že navzdory skutečnosti, že zdravotnickému personálu ve státní zdravotní službě je upřen nárok na denní odpočinek po dobu 11 po sobě jdoucích hodin, má tento personál přesto ihned po skončení pracovní doby nárok na dostatečnou nepřetržitou náhradní dobu odpočinku.

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/88/ES ze dne 4. listopadu 2003 o některých aspektech úpravy pracovní doby (Úř. věst. L 299, s. 9)


title: Věc C-417/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itálie) dne 10. července 2017 – Hera Comm Srl v. Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato, Autorità per l’Energia Elettrica il Gas e il Sistema Idrico

text:
               9.10.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 338/8

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itálie) dne 10. července 2017 – Hera Comm Srl v. Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato, Autorità per l’Energia Elettrica il Gas e il Sistema Idrico
   (Věc C-417/17)
   (2017/C 338/08)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: Hera Comm Srl

      Odpůrci: Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato, Autorità per l’Energia Elettrica il Gas e il Sistema Idrico

      Předběžné otázky

               1)

               Brání smysl a účel „obecné“ směrnice 2005/29/ES (1), chápané jako „bezpečnostní síť“ na ochranu spotřebitelů, jakož i konkrétně bod 10 odůvodnění, čl. 3 odst. 4 a čl. 5 odst. 3 téže směrnice vnitrostátní právní úpravě, podle níž spadá posuzování dodržování zvláštních povinností na ochranu spotřebitelů stanovených odvětvovými směrnicemi 2009/72/ES (2) a 2009/73/ES (3) do působnosti obecné směrnice 2005/29/ES o nekalých obchodních praktikách, čímž je vyloučen zásah odvětvového orgánu – v daném případě AEEGSI – příslušného k odstraňování porušování odvětvové směrnice, a to ve všech případech, které mohou zahrnovat i prvky nekalé obchodní praktiky?

               2)

               Má být zásada přednosti lex specialis podle čl. 3 odst. 4 směrnice 2005/29/ES vykládána jako zásada upravující vztahy mezi systémy právní úpravy (obecnou a odvětvovou právní úpravou) nebo vztahy mezi právními předpisy (obecnými a zvláštními předpisy) či vztahy mezi nezávislými orgány odpovědnými za regulaci a dohled v příslušných odvětvích?

               3)

               Lze mít za to, že se jedná o „rozpor“ uvedený v čl. 3 odst. 4 směrnice 2005/29/ES jen tehdy, když existuje podstatný rozpor mezi ustanoveními právních předpisů týkajících se nekalých obchodních praktik a jinými unijními předpisy upravujícími zvláštní aspekty obchodních praktik, nebo stačí, že dotčené právní předpisy a právní předpisy o nekalých obchodních praktikách obsahují natolik odlišnou právní úpravu, že to vede ke kolizi předpisů, pokud jde o stejnou konkrétní situaci?

               4)

               Vztahuje se pojem „pravidla Společenství“ uvedený v čl. 3 odst. 4 směrnice 2005/29/ES jen na ustanovení obsažená v unijních nařízeních a směrnicích nebo také na předpisy, kterými se uvedená ustanovení přímo provádějí, anebo zahrnuje daný pojem také právní a správní předpisy, kterými se provádějí zásady unijního práva?

               5)

               Brání zásada přednosti lex specialis podle bodu 10 odůvodnění a čl. 3 odst. 4 směrnice 2005/29/ES, jakož i článek 37 směrnice 2009/72/ES a článek 41 směrnice 2009/73/ES výkladu odpovídajících vnitrostátních provádějících předpisů, podle něhož vždy, když v některém regulovaném odvětví, na které se vztahuje odvětvová „spotřebitelská“ právní úprava přiznávající regulační a sankční pravomoci příslušnému odvětvovému orgánu, dojde k postupu, který lze spojit s pojmem „agresivní praktika“ ve smyslu článků 8 a 9 směrnice 2005/29/ES nebo „za všech okolností“ agresivní podle přílohy I směrnice 2005/29/ES, je třeba uplatnit obecný právní předpis o nekalých praktikách, a to i tehdy, když existuje odvětvový právní předpis přijatý na ochranu (těchto) spotřebitelů a založený na ustanoveních unijního práva, který úplně upravuje stejné „agresivní praktiky“ nebo v každém případě uvedené „nekalé praktiky“?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/29/ES ze dne 11. května 2005 o nekalých obchodních praktikách vůči spotřebitelům na vnitřním trhu a o změně směrnice Rady 84/450/EHS, směrnic Evropského parlamentu a Rady 97/7/ES, 98/27/ES a 2002/65/ES a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2006/2004 (směrnice o nekalých obchodních praktikách) (Úř. věst. L 149, s. 22).

      (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/72/ES ze dne 13. července 2009 o společných pravidlech pro vnitřní trh s elektřinou a o zrušení směrnice 2003/54/ES (Úř. věst. L 211, s. 55).

      (3)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/73/ES ze dne 13. července 2009 o společných pravidlech pro vnitřní trh se zemním plynem a o zrušení směrnice 2003/55/ES (Úř. věst. L 211, s. 94).


title: Věc C-320/07 P: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 12. března 2009 — Antartica Srl v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Nasdaq Stock Market Inc. ( Kasační opravný prostředek — Ochranná známka Společenství — Nařízení (ES) č. 40/94 — Článek 8 odst. 5 — Zamítnutí zápisu — Starší ochranná známka s dobrým jménem NASDAQ — Obrazové označení nasdaq — Užívání starší ochranné známky pro výrobky a služby nabízené údajně zdarma — Neoprávněně získaný prospěch z rozlišovací schopnosti a dobrého jména starší ochranné známky — Relevantní veřejnost )

text:
               16.5.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 113/7

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 12. března 2009 — Antartica Srl v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Nasdaq Stock Market Inc.
   (Věc C-320/07 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Společenství - Nařízení (ES) č. 40/94 - Článek 8 odst. 5 - Zamítnutí zápisu - Starší ochranná známka s dobrým jménem NASDAQ - Obrazové označení ‚nasdaq‘ - Užívání starší ochranné známky pro výrobky a služby nabízené údajně zdarma - Neoprávněně získaný prospěch z rozlišovací schopnosti a dobrého jména starší ochranné známky - Relevantní veřejnost“)
   2009/C 113/12
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Antartica Srl (zástupci: E. Racca a A. Fusillo, avvocati)

      Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec), Nasdaq Stock Market Inc. (zástupci: J. van Manen a J. Hofhuis, advocaten)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku čtvrtého senátu Soudu prvního stupně vydanému dne 10. května 2007 ve věci T-47/06, Antartica v. OHIM, kterým Soud zamítl jako neopodstatněnou žalobu podanou přihlašovatelem obrazové ochranné známky „nasdaq“ pro výrobky zařazené do tříd 9, 12, 14, 25 a 28 proti rozhodnutí R 752/2004-2 druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 7. prosince 2005, kterým se ruší rozhodnutí námitkového oddělení, kterým se zamítají námitky podané majitelem slovní ochranné známky Společenství a národní slovní ochranné známky „NASDAQ“ pro výrobky zařazené do tříd 9, 16, 35, 36, 38 a 42 — Výklad čl. 8 odst. 5 nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Antartica Srl se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 211, 8.9.2007.


title: Věc T-38/06: Žaloba podaná dne  23. ledna 2006  – Italská republika v. Komise

text:
               25.3.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 74/31

         Žaloba podaná dne 23. ledna 2006 – Italská republika v. Komise
   (Věc T-38/06)
   (2006/C 74/57)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Italská republika (zástupce: Paolo Gentili, Avvocato dello Stato)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit přípis Komise, Generálního ředitelství pro regionální politiku – Programy a projekty na Kypru, v Řecku, Itálii, na Maltě a v Nizozemsku – č. 11877 ze dne 10. listopadu 2005, jehož předmětem je POR Campanie (č. CCI 1999 IT 16 1 PO 007) – žádost o platbu č. 2005 2716;

               —

               zrušit přípis Komise, Generálního ředitelství pro regionální politiku – Programy a projekty na Kypru, v Řecku, Itálii, na Maltě a v Nizozemsku – č. 12362 ze dne 18. listopadu 2005, jehož předmětem je DOCUP Ob 2 – Lazio 2000-2006 (č. CCI 2000 IT 16 2 DO 009) – žádost o platbu SYSFIN č. 2005 2707 Adonis 2005 23064, dopis ministerstva hospodářství a financí ze dne 26. října 2005, č. zápisu 0031966;

               —

               zrušit přípis Komise, Generálního ředitelství pro regionální politiku – Programy a projekty na Kypru, v Řecku, Itálii, na Maltě a v Nizozemsku – č. 12363 ze dne 18. listopadu 2005, jehož předmětem je POR Campanie (č. CCI 1999 IT 16 1 PO 007) – žádost o platbu č. 2005 2871;

               —

               zrušil všechny spojené a následné akty;

               —

               uložil Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou totožné s žalobními důvody a hlavními argumenty uvedenými ve věci T-345/04, Italská republika v. Komise
       (1).

      (1)  Úř. věst. C 262, 23.10.2004, s. 55


title: Věc T-533/12: Žaloba podaná dne 7. prosince 2012 — IBSolution v. OHIM — IBS (IBSolution)

text:
               16.2.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 46/19

         Žaloba podaná dne 7. prosince 2012 — IBSolution v. OHIM — IBS (IBSolution)
   (Věc T-533/12)
   2013/C 46/35
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: IBSolution GmbH (Neckarsulm, Německo) (zástupce: F. Ekey, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: IBS AB (Solna, Švédsko)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               prohlásil žalobu za opodstatněnou;

               —

               zrušil rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 21. září 2012 ve věci 771/2011-2;

               —

               pozměnil rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 21. září 2012 ve věci 771/2011-2 a uložil povinnost zapsat požadovanou ochrannou známku, a

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „IBSolution“ pro služby zařazené do tříd 35, 41 a 42 — přihláška ochranné známky Společenství č. 8421877

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Namítaná ochranná známka nebo označení: přihláška ochranné známky Společenství č. 38729 obrazové ochranné známky „IBS“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 16, 35, 41 a 42

      Rozhodnutí námitkového oddělení: částečné vyhovění námitkám

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 207/2009.


title: Věc C-605/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Naczelny Sąd Administracyjny (Polsko) dne 24. prosince 2012 — Welmory Sp Z.o.o. v. Dyrektor Izby Skarbowej w Gdańsku

text:
               16.3.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 79/8

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Naczelny Sąd Administracyjny (Polsko) dne 24. prosince 2012 — Welmory Sp Z.o.o. v. Dyrektor Izby Skarbowej w Gdańsku
   (Věc C-605/12)
   2013/C 79/15
   Jednací jazyk: polština

      Předkládající soud

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Welmory Sp Z.o.o.

      Žalovaný: Dyrektor Izby Skarbowej w Gdańsku

      Předběžná otázka

   Je pro účel zdanění služeb, které byly poskytnuty společností A se sídlem v Polsku společnosti B se sídlem v jiném členském státě Evropské unie, pokud společnost B při své ekonomické činnosti využívá infrastrukturu společnosti A, sídlem stálé provozovny ve smyslu článku 44 směrnice 2006/112/ES (1) ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1) místo, kde má společnost A sídlo?

      (1)  Úř. věst. L 347, s. 1.


title: Věc C-171/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rajonen sad Sofia (Bulharsko) dne 24. března 2016 – trestní řízení proti Trajanu Beškovi

text:
               6.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 200/11

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rajonen sad Sofia (Bulharsko) dne 24. března 2016 – trestní řízení proti Trajanu Beškovi
   (Věc C-171/16)
   (2016/C 200/17)
   Jednací jazyk: bulharština

      Předkládající soud

   Rajonen sad Sofia

      Účastník původního řízení

   Trajan Beškov

      Předběžné otázky

               1)

               Jak je třeba vykládat pojem „nové trestní řízení“, který je používán v rámcové rozhodnutí Rady 2008/675/SVV ze dne 24. července 2008 o zohledňování odsouzení v členských státech Evropské unie v případě nového trestního řízení; musí tento vyklad nutně souviset s konstatováním viny u spáchaného trestného činu, nebo se může týkat i řízení, ve kterém podle vnitrostátního práva druhého členského státu trest uložený přecházejícím rozsudkem zahrnuje jiný trest, nebo se musí zahrnout do jiného trestu, nebo musí být rozhodnuto o jeho samostatném výkonu?

               2)

               Je třeba čl. 3 odst. 1 ve spojení s bodem 13 odůvodnění rámcového rozhodnutí 2008/675/SVV vykládat v tom smyslu, že toto ustanovení nebrání vnitrostátním právním předpisům, podle kterých řízení týkající se zohlednění předchozího rozsudku vydaného v jiném členském státě nemůže být zahájeno na návrh odsouzené osoby, ale výlučně členským státem, ve kterém byl vydán předchozí rozsudek, nebo členským státem, ve kterém se vede nové trestní řízení?

               3)

               Je třeba vykládat čl. 3 odst. 3 rámcového rozhodnutí 2008/675/SVV v tom smyslu, že nepřipouští, aby stát, který vede nové trestní řízení, změnil způsob výkonu trestu uloženého v členském státě, který vydal předchozí rozsudek, a to i v případech, kdy podle vnitrostátního práva druhého členského státu trest uložený přecházejícím rozsudkem zahrnuje jiný trest, nebo se musí zahrnout do jiného trestu, nebo musí být rozhodnuto o jeho samostatném výkonu?


title: Věc T-95/10: Žaloba podaná dne 17. února 2010 — Cindu Chemicals a další v. ECHA

text:
               1.5.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 113/65

         Žaloba podaná dne 17. února 2010 — Cindu Chemicals a další v. ECHA
   (Věc T-95/10)
   2010/C 113/97
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Cindu Chemicals BV (Uithoorn, Nizozemsko), Deza, a.s. (Valašské Meziříčí, Česká republika), Koppers Denmark A/S (Nyborg, Dánsko), Koppers UK Ltd (Scunthorpe, Spojené království) (zástupci: K. Van Maldegem, R. Cana, advokáti, a P. Sellar, solicitor)

      Žalovaná: Evropská agentura pro chemické látky (ECHA)

      Návrhová žádání žalobkyň

               —

               prohlásit žalobu za přípustnou a opodstatněnou;

               —

               částečně zrušit napadený akt v rozsahu, v němž se týká anthracenového oleje, anthracenového oleje nízkého;

               —

               uložit ECHA náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobkyně se domáhají částečného zrušení rozhodnutí Evropské agentury pro chemické látky (ECHA) (ED/68/2009), které identifikuje anthracenový olej, anthracenový olej nízký (CAS č. 90640-82-7) („anthracenový olej (nízký)“) jako látku, která splňuje kritéria čl. 57 odst. d) a e) nařízení (ES) č. 1907/2006 (1) („REACH“) v souladu s článkem 59 REACH.
   Na základě napadeného rozhodnutí, které bylo žalobkyním sděleno prostřednictvím tiskové zprávy ECHA, byl anthracenový olej (nízký) zařazen do seznamu 14 chemických látek ze seznamu látek vzbuzujících zvlášť velké obavy ke schválení („SVHC“) pro případné zahrnutí do přílohy XIV k REACH. Důvody, které jsou uvedeny v napadeném aktu pro identifikaci anthracenového oleje, anthracenového oleje nízkého jako SVHC, jsou, že tato látka je karcinogenní, mutagenní a vysoce bioakumulativní („vPvB“) v souladu s kritérii stanovenými v příloze XIII k REACH.
   Žalobkyně se domnívají, že napadený akt je v rozporu s pravidly přijatými pro identifikaci SVHC podle REACH, a na podporu své žaloby uvádějí čtyři žalobní důvody, které jsou shodné s žalobními důvody vznesenými ve věci T-94/10 Rütgers Germany a další v. ECHA.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 ze dne 18. prosince 2006 o registraci, hodnocení, povolování a omezování chemických látek, o zřízení Evropské agentury pro chemické látky, o změně směrnice 1999/45/ES a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 793/93, nařízení Komise (ES) č. 1488/94, směrnice Rady 76/769/EHS a směrnic Komise 91/155/EHS, 93/67/EHS, 93/105/ES a 2000/21/ES (Úř. věst. L 396, s. 1)


title: Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 5. října 2004 ve věci C-192/03 P: Alcon Inc. proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM), Dr. Robert Winzer Pharma GmbH (Opravný prostředek — Ochranná známka Společenství — Nařízení (ES) č. 40/94 — Neplatnost ochranné známky Společenství — Článek 51 nařízení č. 40/94 — Absolutní důvody pro zamítnutí zápisu — Čl. 7 odst. 1 písm. d) nařízení č. 40/94 — Rozlišovací způsobilost získaná užíváním — Čl. 7 odst. 3 nařízení č. 40/94 — Pojem „BSS“)

text:
               8.1.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/21

      USNESENÍ SOUDNÍHO DVORA

   (šestého senátu)
   ze dne 5. října 2004
   ve věci C-192/03 P: Alcon Inc. proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM), Dr. Robert Winzer Pharma GmbH (1)

   (Opravný prostředek - Ochranná známka Společenství - Nařízení (ES) č. 40/94 - Neplatnost ochranné známky Společenství - Článek 51 nařízení č. 40/94 - Absolutní důvody pro zamítnutí zápisu - Čl. 7 odst. 1 písm. d) nařízení č. 40/94 - Rozlišovací způsobilost získaná užíváním - Čl. 7 odst. 3 nařízení č. 40/94 - Pojem „BSS“)
   (2005/C 6/41)
   Jednací jazyk: angličtina
   Ve věci C-192/03 P, jejímž předmětem je opravný prostředek na základě článku 56 statutu Soudního dvora, podaný dne 2. května 2003, Alcon Inc., dříve Alcon Universal Ltd, se sídlem v Hünenberg (Švýcarsko), (advokáti: C. Morcom, QC, a S. Clark), přičemž dalšími účastníky řízení jsou: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (zmocněnci: S. Laitinen a A. Sesma Merino), Dr. Robert Winzer Pharma GmbH, se sídlem v Olching (Německo), (advokát: S. Schneller), Soudní dvůr (šestý senát), ve složení J.-P. Puissochet (zpravodaj), předseda senátu, F. Macken a U. Lõhmus, soudci, generální advokát: M. Poiares Maduro, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 5. října 2004 usnesení, jehož výrok je následující:

               1)

               Opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Alcon Inc. se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 158, 5.7.2003.


title: Věc T-572/10: Žaloba podaná dne 21. prosince 2010 — Komise v. Commune de Millau

text:
               5.3.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 72/19

         Žaloba podaná dne 21. prosince 2010 — Komise v. Commune de Millau
   (Věc T-572/10)
   2011/C 72/33
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: S. Petrova, zmocněnkyně, a E. Bouttier, advokát)

      Žalovaná: Commune de Millau (Millau, Francie)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               rozhodl, že Commune de Millau odpovídá společně a nerozdílně za závazky a dluhy Société d’économie mixte d’équipement de l’Aveyron (SEMEA) vůči Evropské komisi;

               —

               uložil Commune de Millau, aby společně a nerozdílně se společností SEMEA zaplatila žalobkyni částku jistiny ve výši 41 012 eur, spolu s úroky splatnými ode dne 10. března 1992, nebo podpůrně ode dne 27. dubna 1993;

               —

               nařídil kapitalizaci úroků;

               —

               uložil Commune de Millau, aby společně a nerozdílně se společností SEMEA zaplatila částku ve výši 5 000 eur z důvodu neoprávněného odporu společnosti SEMEA;

               —

               uložil Commune de Millau, aby společně a nerozdílně se společností SEMEA nahradila náklady tohoto řízení;

               —

               nařídil spojení této věci s věcí T-168/10, Komise v. SEMEA.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobní důvody a hlavní argumenty uplatněné žalobkyní jsou totožné s žalobními důvody a hlavními argumenty uplatněnými ve věci T-168/10, Komise v. SEMEA (1), přičemž Komise krom toho uvádí, že Commune de Millau odpovídá společně a nerozdílně za zaplacení dluhu společnosti SEMEA v rozsahu, v němž Commune de Millau převzala aktiva a pasiva společnosti SEMEA, včetně smlouvy uzavřené mezi společností SEMEA a Komisí, jež tvoří základ sporu.

      (1)  Úř. věst. 2010, C 161, s. 48.


title: Věc T-159/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. dubna 2011 — Air France v. OHIM (Vyobrazení kosodélníka) ( „Ochranná známka Společenství — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství vyobrazující tvar kosodélníka — Absolutní důvod pro zamítnutí — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“ )

text:
               28.5.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 160/22

         Rozsudek Tribunálu ze dne 13. dubna 2011 — Air France v. OHIM (Vyobrazení kosodélníka)
   (Věc T-159/10) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství vyobrazující tvar kosodélníka - Absolutní důvod pro zamítnutí - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)
   2011/C 160/34
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Société Air France (Roissy-en-France, Francie) (zástupce: A. Grolée, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 27. ledna 2010 (věc R 1018/2009-2) týkajícímu se zápisu označení vyobrazujícího tvar kosodélníka jako ochranné známky Společenství

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Société Air France se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 161, 19.6.2010.


title: Věc T-186/07: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 2. července 2008 – Ashoka v. OHIM (DREAM IT, DO IT !) ( Ochranná známka Společenství — Přihláška slovní ochranné známky Společenství DREAM IT, DO IT ! — Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 )

text:
               15.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/51

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 2. července 2008 – Ashoka v. OHIM (DREAM IT, DO IT !)
   (Věc T-186/07) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Přihláška slovní ochranné známky Společenství DREAM IT, DO IT ! - Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94“)
   (2008/C 209/89)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Ashoka (Arlington, Virginie, Spojené státy) (zástupci: A. Link a A. Jaeger-Lenz, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: G. Schneider, zmocněnec)
   Předmět
   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 15. března 2007 (věc R 635/2006-1), týkajícímu se zápisu slovního označení DREAM IT, DO IT ! jako ochranné známky Společenství
   Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Ashoka se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 170, 21.7.2007.


title: Věc T-346/15: Žaloba podaná dne 18. června 2015 – Bank Tejarat v. Rada

text:
               14.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 302/62

         Žaloba podaná dne 18. června 2015 – Bank Tejarat v. Rada
   (Věc T-346/15)
   (2015/C 302/77)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Bank Tejarat (Teherán, Írán) (zástupci: S. Zaiwalla, P. Reddy, A. Meskarian, Solicitors, M. Brindle, QC, a R. Blakeley, Barrister)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Rady (SZBP) 2015/556 ze dne 7. dubna 2015, kterým se mění rozhodnutí Rady 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. 2015 L 92, s. 101), v rozsahu, v němž se vztahuje na žalobkyni;

               —

               zrušil prováděcí nařízení Rady (EU) 2015/549 ze dne 7. dubna 2015, kterým se provádí nařízení (EU) č. 267/2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. 2015 L 92, s. 12), v rozsahu, v němž se vztahuje na žalobkyni;

               —

               uložil Radě náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyní.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně sedm žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vychází z porušení článku 266 SFEU.

                           —

                           Napadené akty jsou v rozporu s článkem 266 SFEU, protože Rada nepřijala opatření nezbytná k tomu, aby bylo dosaženo souladu s rozsudkem Soudního dvora Evropské unie ve věci T-176/12.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z porušení zásady res iudicata.

                           —

                           Napadené akty porušují zásady res iudicata, právní jistoty a konečné povahy rozhodnutí.

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází z porušení práva na účinnou soudní ochranu.

                           —

                           Přijetím napadených aktů došlo k porušení zásady efektivity, práva na účinnou soudní ochranu a práv, která žalobkyni přiznává článek 47 Listiny základních práv Evropské unie a článek 6 a článek 13 Evropské úmluvy o lidských právech, a to tím, že tyto akty maří důsledky rozsudku Tribunálu ve věci T-176/12.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z porušení práva na řádnou správu.

                           —

                           Napadené akty porušují právo žalobkyně na řádnou správu, jelikož Rada nepostupovala ve vztahu k žalobkyni ani nestranně, ani spravedlivě.

               5.

               Pátý žalobní důvod vychází z porušení práva na respektování dobré pověsti a práva vlastnit majetek.

                           —

                           Napadené akty porušují práva, která žalobkyni přiznávají články 7 a 17 Listiny základních práv a článek 8 EÚLP a článek 1 prvního protokolu Evropské úmluvy o lidských právech, a zásadu proporcionality.

               6.

               Šestý žalobní důvod vychází z porušení povinnosti uvést odůvodnění.

                           —

                           Rada napadené akty dostatečně neodůvodnila a žalobkyně nebyla schopná na tvrzení Rady odpovídajícím způsobem reagovat.

               7.

               Sedmý žalobní důchod vychází ze zjevně nesprávného posouzení.

                           —

                           Materiální kritéria zařazení na seznam nejsou v žádném případě splněna a Rada se dopustila zjevně nesprávného posouzení, když přijala napadené akty, jelikož tvrzení uvedená v odůvodnění jsou nepravdivá a kritéria pro zařazení na seznam nejsou splněna.


               28.1.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/27

         (2006/C 22/54)
   Poslední publikace Soudního dvora v Úředním věstníku Evropské unie

         Úř. věst. C 10, 14.1.2006

   Dřívější publikace

      Úř. věst. C 330, 24.12.2005

      Úř. věst. C 315, 10.12.2005

      Úř. věst. C 296, 26.11.2005

      Úř. věst. C 281, 12.11.2005

      Úř. věst. C 271, 29.10.2005

      Úř. věst. C 257, 15.10.2005

   Tyto texty jsou k dispozici na adrese:

               EUR-Lex: http://europa.eu.int/eur-lex

               CELEX: http://europa.eu.int/celex


title: Věc C-132/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Fővárosi Bíróság (Maďarsko) dne 2. dubna 2008 – Lidl Magyarország Kereskedelmi Bt. v. Nemzeti Hírközlési Hatóság Tanácsa

text:
               19.7.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 183/7

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Fővárosi Bíróság (Maďarsko) dne 2. dubna 2008 – Lidl Magyarország Kereskedelmi Bt. v. Nemzeti Hírközlési Hatóság Tanácsa
   (Věc C-132/08)
   (2008/C 183/14)
   Jednací jazyk: maďarština
   Předkládající soud
   Fővárosi Bíróság
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Lidl Magyarország Kereskedelmi Bt.

      Žalovaná: Nemzeti Hírközlési Hatóság Tanácsa
   Předběžné otázky

               1)

               Lze článek 8 směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/5/ES, týkající se volného pohybu rádiových zařízení a telekomunikačních koncových zařízení (dále jen „zařízení“), vykládat tak, že pro uvedení na trh zařízení, které spadá do působnosti uvedené směrnice a které výrobce se sídlem v jiném členském státě opatřil označením CE, nelze stanovit další povinnosti nad rámec uvedené směrnice?

               2)

               Lze ustanovení čl. 2 písm. e) a f) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/95/ES z hlediska povinností týkajících se uvádění na trh vykládat tak, že za výrobce lze považovat také subjekt, který uvádí zařízení na trh ve členském státě (bez účasti na jejich výrobě) a který má sídlo v jiném členském státě než výrobce?

               3)

               Lze ustanovení čl. 2 písm. e) bodů i), ii) a iii) a čl. 2 písm. f) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/95/ES vykládat tak, že distributor (který není totožný s výrobcem) zařízení vyráběných v jiném členském státě může být povinen vystavit prohlášení o shodě uvádějící technické údaje daného zařízení?

               4)

               Lze ustanovení čl. 2 písm. e) bodů i), ii) a iii) a písm. f) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/95/ES vykládat tak, že subjekt, který pouze uvádí určitá zařízení na trh ve členském státě, v němž má sídlo, lze považovat současně za výrobce zařízení, pokud jeho činnost distributora neovlivňuje bezpečnostní vlastnosti zařízení?

               5)

               Lze ustanovení čl. 2 písm. f) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/95/ES vykládat tak, že od distributora v něm uvedeného lze vyžadovat, aby splnit požadavky, jejichž splnění lze jinak požadovat pouze od výrobce definovaného v čl. 2 písm. e) uvedené směrnice, jako například vystavení prohlášení o shodě týkajícího se technických údajů daného zařízení?

               6)

               Může článek 30 ([dříve] článek 36) Římské smlouvy spolu s takzvanými kategorickými požadavky (mandatory requirements) zakládat výjimku z použití formule Dassonville, při současném zohlednění zásady rovnocennosti (principle of equivalence) a zásady vzájemného uznávání (mutual recognition)?

               7)

               Lze ustanovení článku 30 ([dříve] článek 36) Římské smlouvy vykládat tak, že obchod se zbožím v tranzitním režimu a jeho dovoz nelze omezit z jiných důvodů, než které uvádí?

               8)

               Splňuje označení CE požadavky zásady rovnocennosti a zásady vzájemného uznávání, jakož i podmínky článku 30 ([dříve] článek 36) Římské smlouvy?

               9)

               Lze označení CE vykládat tak, že členské státy na zařízení opatřená tímto označením nemohou v žádném případě uplatňovat další technické či jakostní předpisy?

               10)

               Lze ustanovení čl. 6 odst. 1 a čl. 8 odst. 2 druhé věty směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/95/ES vykládat tak, že pokud výrobce neuvádí výrobky na trh, lze pro účely uvádění zboží na trh výrobce a distributora považovat za subjekty stejných povinností?


title: Věc T-275/04: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne  15. března 2006  – Aries Meca v. Komise

text:
               6.5.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 108/29

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 15. března 2006 – Aries Meca v. Komise
   (Věc T-275/04) (1)

   (2006/C 108/53)

      Jednací jazyk: francouzština

   Předseda třetího senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 262, 23.10.2004.


title: Věc C-496/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Ufficio del Giudice di Pace di Venafro (Itálie) dne 15. října 2010 — Trestní řízení vedené proti Aldovi Patriciellovi

text:
               18.12.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 346/34

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Ufficio del Giudice di Pace di Venafro (Itálie) dne 15. října 2010 — Trestní řízení vedené proti Aldovi Patriciellovi
   (Věc C-496/10)
   ()
   2010/C 346/58
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Ufficio del Giudice di Pace di Venafro

      Účastníci původního řízení

   Aldo Patriciello

      Předběžná otázka

   Představuje či nepředstavuje údajný trestný čin přičítaný evropskému poslanci Alddovi Patriciellovi (který je popsaný v obžalobě a byl již předmětem rozhodnutí o ochraně imunity přijatého Evropským parlamentem dne 5. května 2009) kvalifikovaný jako urážka na cti podle článku 594 trestního zákoníku, názor vyjádřený v rámci výkonu parlamentních funkcí ve smyslu článku 9 protokolu?


title: Věc T-394/15: Žaloba podaná dne 17. července 2015 – KPN v. Komise

text:
               14.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 302/67

         Žaloba podaná dne 17. července 2015 – KPN v. Komise
   (Věc T-394/15)
   (2015/C 302/83)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: KPN BV (Haag, Nizozemsko) (zástupci: J. de Pree a C. van der Hoeven, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise C (2014) 7241 final ze dne 10. října 2014, kterým se spojení podniků označuje za slučitelné s vnitřním trhem a Dohodou o EHP (věc M.7000 – Liberty Global/Ziggo), a

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vychází z porušení článku 2 a článku 8 nařízení (ES) č. 139/2004 (1), ke kterému došlo tím, že se Komise dopustila zjevně nesprávného posouzení vertikálních účinků spojení na trhu s prémiovými televizními sportovními kanály.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z porušení článku 296 SFEU, ke kterému došlo tím, že Komise nezdůvodnila, proč neposoudila možné vertikální protisoutěžní účinky na trhu s prémiovými televizními sportovními kanály.

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází z porušení článku 2 a článku 8 nařízení (ES) č. 139/2004, ke kterému došlo tím, že se Komise v rozhodnutí dopustila zjevně nesprávného posouzení role a vlivu pana Maloneho v ostatních podnicích působících na stejných trzích.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 139/2004 ze dne 20. ledna 2004 o kontrole spojování podniků (nařízení ES o spojování) (Úř. věst. 2004 L 24, s. 1; Zvl. vyd. 08/03, s. 40).


               9.5.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 116/2

         Určení senátu, který je pověřen projednáváním věcí uvedených v článku 104b jednacího řádu Soudního dvora
   (2008/C 116/02)
   Soudní dvůr Evropských společenství na své schůzi dne 12. února 2008 určil na dobu od 1. března do 6. října 2008 třetí senát Soudního dvora jako senát, který je v souladu s čl. 9 odst. 1 jednacího řádu Soudního dvora pověřen projednáváním věcí uvedených v článku 104b jednacího řádu.


title: Věc C-335/15: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 14. července 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Consiglio di Stato – Itálie) – Maria Cristina Elisabetta Ornano v. Ministero della Giustizia, Direzione Generale dei Magistrati del Ministero „Řízení o předběžné otázce — Sociální politika — Článek 119 Smlouvy o ES (později článek 141 ES) — Směrnice 75/117/EHS — Stejná odměna za práci pro muže a ženy — Článek 1 — Směrnice 92/85/EHS — Opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví při práci těhotných zaměstnankyň a zaměstnankyň krátce po porodu nebo kojících zaměstnankyň — Článek 11 bod 2 písm. b) a čl. 11 bod 3 — Vnitrostátní právní předpisy stanovící příspěvek pro řádné soudce na náklady spojené s výkonem jejich profesní činnosti — Neexistence nároku na tento příspěvek u řádné soudkyně v případě povinné mateřské dovolené čerpané před 1. lednem 2005“

text:
               12.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 335/23

         Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 14. července 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Consiglio di Stato – Itálie) – Maria Cristina Elisabetta Ornano v. Ministero della Giustizia, Direzione Generale dei Magistrati del Ministero
   (Věc C-335/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Sociální politika - Článek 119 Smlouvy o ES (později článek 141 ES) - Směrnice 75/117/EHS - Stejná odměna za práci pro muže a ženy - Článek 1 - Směrnice 92/85/EHS - Opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví při práci těhotných zaměstnankyň a zaměstnankyň krátce po porodu nebo kojících zaměstnankyň - Článek 11 bod 2 písm. b) a čl. 11 bod 3 - Vnitrostátní právní předpisy stanovící příspěvek pro řádné soudce na náklady spojené s výkonem jejich profesní činnosti - Neexistence nároku na tento příspěvek u řádné soudkyně v případě povinné mateřské dovolené čerpané před 1. lednem 2005“)
   (2016/C 335/31)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Consiglio di Stato

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Maria Cristina Elisabetta Ornano

      Žalovaný: Ministero della Giustizia, Direzione Generale dei Magistrati del Ministero

      Výrok

   Článek 119 Smlouvy o ES (později článek 141 ES), článek 1 směrnice Rady 75/117/EHS ze dne 10. února 1975 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se uplatňování zásady stejné odměny za práci pro muže a ženy, čl. 11 bod 2 písm. b) směrnice Rady 92/85/EHS ze dne 19. října 1992 o zavádění opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví při práci těhotných zaměstnankyň a zaměstnankyň krátce po porodu nebo kojících zaměstnankyň (desátá směrnice ve smyslu čl. 16 odst. 1 směrnice 89/391/EHS), jakož i čl. 11 bod 3 směrnice 92/85 musí být vykládány v tom smyslu, že pokud dotyčný členský stát nestanovil zachování všech složek odměny, na které měla řádná soudkyně nárok před mateřskou dovolenou, nebrání uvedená ustanovení takové vnitrostátní právní úpravě, o jakou jde ve věci v původním řízení, podle které nemá řádná soudkyně v případě doby povinné mateřské dovolené předcházející 1. lednu 2005 nárok na příspěvek na náklady spojené s výkonem profesní činnosti řádných soudců, za podmínky, že tato zaměstnankyně měla během uvedené doby příjem ve výši nejméně rovnocenné dávce stanovené vnitrostátními předpisy v oblasti sociálního zabezpečení, kterou by pobírala v případě, že přeruší činnost ze zdravotních důvodů, což musí ověřit vnitrostátní soud.

      (1)  Úř. věst. C 294, 7. 9. 2015.


title: Věc F-55/05: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne  16. května 2006  – Voigt v. Komise (Úředníci — Nemoc z povolání — Neexistence rozhodnutí nepříznivě zasahujícího do právního postavení — Předčasná žaloba — Zjevná nepřípustnost)

text:
               1.7.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 154/23

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 16. května 2006 – Voigt v. Komise
   (Věc F-55/05) (1)

   (Úředníci - Nemoc z povolání - Neexistence rozhodnutí nepříznivě zasahujícího do právního postavení - Předčasná žaloba - Zjevná nepřípustnost)
   (2006/C 154/54)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Eric Voigt (Orange, Francie) (zástupce: B. Autric, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: J. Currall a K. Herrmann, zmocněnci, ve spolupráci s F. Longfilsem, advokátem)
   Předmět věci
   Jednak uznání nemoci, kterou žalobce trpí, jako nemoci z povolání, a jednak náhrada škody, o které se domnívá, že mu vznikla
   Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se jako zjevně nepřípustná odmítá.

               2)

               Žalobce ponese vlastní náklady řízení a polovinu nákladů řízení vynaložených Komisí.

      (1)  Úř. věst. C 229, 17.9.2005 (věc původně zapsaná u Soudu prvního stupně Evropských společenství pod číslem T-258/05, na Soud pro veřejnou službu Evropské unie převedena usnesením ze dne 15.12.2005).


title: Věc C-261/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Superior de Justicia de Castilla y León (Španělsko) dne 25. května 2010 — Pedro Antonio Macedo Lozano v. Gerardo García S.L.

text:
               14.8.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 221/21

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Superior de Justicia de Castilla y León (Španělsko) dne 25. května 2010 — Pedro Antonio Macedo Lozano v. Gerardo García S.L.
   (Věc C-261/10)
   ()
   2010/C 221/34
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Tribunal Superior de Justicia de Castilla y León

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Pedro Antonio Macedo Lozano

      Žalovaná: Gerardo García S.L.

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba článek 3 a čl. 5 odst. 2, články 6 a 7 směrnice 2003/10/ES (1) vykládat v tom smyslu, že podnik, v němž denní hladina expozice zaměstnanců hluku přesahuje 85 dbA (měřená bez vzetí účinku chráničů sluchu v úvahu), plní preventivní povinnosti stanovené touto směrnicí ve vztahu k hmotným pracovním podmínkám poskytnutím takových chráničů sluchu těmto zaměstnancům, s jejichž mírou tlumení se denní expozice těchto zaměstnanců hluku sníží pod 80 dbA?

               2)

               Je třeba čl. 5 odst. 2 směrnice 2003/10/ES vykládat v tom smyslu, že „program technických nebo organizačních opatření“, který musí zavést podnik, v němž denní hladina expozice zaměstnanců hluku přesahuje 85 dbA (měřená bez vzetí účinku chráničů sluchu v úvahu), má za cíl snížení hladiny expozice hluku pod 85 dbA?

               3)

               Je v případě záporné odpovědi na první otázku třeba směrnici 2003/10/ES vykládat v tom smyslu, že je v rozporu s vnitrostátním pravidlem nebo soudní praxí, která zprošťuje podnik povinnosti zaplatit peněžitý příplatek, který má podnik v zásadě zaplatit zaměstnancům dotčeným denními hladinami expozice hluku přesahujícími 85 dbA, tím, že poskytne těmto zaměstnancům chrániče sluchu, jejichž tlumící účinek způsobuje, že denní expozice zůstává pod 80 dbA?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/10/ES ze dne 6. února 2003 o minimálních požadavcích na bezpečnost a ochranu zdraví před expozicí zaměstnanců rizikům spojeným s fyzikálními činiteli (hlukem) (sedmnáctá samostatná směrnice ve smyslu čl. 16 odst. 1 směrnice 89/391/EHS) (Úř. věst. L 42, s. 38; Zvl. vyd. 05/04, s. 300).


title: Věc T-468/16: Žaloba podaná dne 23. srpna 2016 – Verein Deutsche Sprache v. Komise

text:
               10.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 371/26

         Žaloba podaná dne 23. srpna 2016 – Verein Deutsche Sprache v. Komise
   (Věc T-468/16)
   (2016/C 371/29)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Verein Deutsche Sprache eV (Dortmund, Německo) (zástupce: Rechtsanwalt W. Ehrhardt)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               prohlásil za neplatné usnesení generálního sekretáře přijaté jménem Komise podle článku 4 prováděcích ustanovení k nařízení (ES) č. 1049/2001 ze dne 10. června 2016;

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce dva žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod: Porušení čl. 10 odst. 3 SEU, čl. 11 odst. 2 SEU a čl. 41 odst. 2 písm. c) Listiny základních práv Evropské unie (dále jen: Listina) – Absence otevřeného a transparentního dialogu

                           —

                           Žalobce tvrdí, že usnesení nezohledňuje jeho nepochybný úmysl vyjádřený v žádosti o přístup k dokumentům, kterým je získat celkový náhled na proces, jenž vedl k rozhodnutí o přestavbě tiskového centra v budově Berlaymont patřící Komisi a k omezení počtu jazyků na angličtinu a francouzštinu. Bylo předloženo jen několik dokumentů, které obsahovaly především formality, avšak neposkytovaly informace o autorech a důvodech rozhodnutí.
                           Komise se v napadeném usnesení nezabývá zdroji dokumentů uvedenými žalobcem, ponechává si pro sebe důvody pro zamítnutí přístupu a porušuje tak povinnosti plynoucí z čl. 10 odst. 3 SEU a dalších právních předpisů Evropské unie přijímat rozhodnutí otevřeně a co nejblíže občanům a uvádět pro tato rozhodnutí důvody.

                           —

                           Dále žalobce tvrdí, že Komise porušila svou povinnost plynoucí z čl. 11 odst. 2 SEU, vést se zastupujícími spolky otevřený a transparentní dialog, jelikož nezohlednila obavy spolku, neposkytla dokumenty a neuvedla dostatečné informace o důvodech odepření jejich poskytnutí.

               2.

               Druhý žalobní důvod: Porušení čl. 15 odst. 3 prvního pododstavce SFEU, článku 42 Listiny, jakož i čl. 2 odst. 1 a 3 a čl. 4 odst. 6 nařízení (ES) č. 1049/2001 (1) – Částečné odepření přístupu k dokumentům

                           —

                           V rámci druhého žalobního důvodu žalobce tvrdí, že nezohlednění podstatných částí žádosti porušuje zásadu transparentnosti Evropské unie.

                           —

                           Žalobce dále uvádí, že Komise ve svém usnesení chybně rozhodla, že určitý dokument nelze zpřístupnit z důvodů ochrany údajů, aniž tento dokument blíže označila a obsahově popsala a aniž toto rozhodnutí dostatečně odůvodnila.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. 2001, L 145, s. 43).


title: Věc T-118/14: Žaloba podaná dne 17. února 2014 – LDC Argentina v. Rada

text:
               19.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 151/23

         Žaloba podaná dne 17. února 2014 – LDC Argentina v. Rada
   (Věc T-118/14)
   2014/C 151/31
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: LDC Argentina SA (Buenos Aires, Argentina) (zástupci: J. Bellis a R. Luff, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil prováděcí nařízení Rady (EU) č. 1194/2013 ze dne 19. listopadu 2013 o uložení konečného antidumpingového cla a o konečném výběru prozatímního cla uloženého na dovoz bionafty pocházející z Argentiny a Indonésie (Úř. věst. L 315, s. 2) v rozsahu, v němž se týká žalobkyně; a

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod První žalobní důvod vychází z toho, že orgány se dopustily zjevně nesprávného posouzení skutkových okolností, když dospěly k závěru, že byly zkresleny ceny sójových bobů a sójového oleje, což odůvodňuje použití čl. 2 odst. 5 druhého pododstavce základního antidumpingového nařízení (1).

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z toho, že čl. 2 odst. 5 druhý pododstavec základního antidumpingového nařízení, jak jej vykládají orgány v projednávané věci, nelze použít na dovozy z členského státu WTO, jelikož je neslučitelný s antidumpingovou dohodou WTO.

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází z toho, že posouzení újmy nezohledňuje v rozporu s čl. 3 odst. 7 základního antidumpingového nařízení činitele, které narušují příčinnou souvislost mezi údajnou újmou a dovozy označenými za dumpingové.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (Úř. věst. L 343, s. 51).