title: Věc T-133/08: Žaloba podaná dne 3. dubna 2008 – Schräder v. CPVO – Jørn Hansson (Lemon Symphony)

text:
               7.6.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 142/31

         Žaloba podaná dne 3. dubna 2008 – Schräder v. CPVO – Jørn Hansson (Lemon Symphony)
   (Věc T-133/08)
   (2008/C 142/57)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobce: Ralf Schräder (Lüdinghausen, Německo) (zástupci: T. Leidereiter a W.-A. Schmidt, advokáti)

      Žalovaný: Odrůdový úřad Společenství

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: Jørn Hansson (Søndersø, Dánsko)
   Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí odvolacího senátu žalovaného ze dne 4. prosince 2007 (sp. zn. A 007/2007) a přizpůsobení popisu odrůdy Lemon Symphony;

               —

               podpůrně zrušit rozhodnutí odvolacího senátu žalovaného ze dne 4. prosince 2007 (sp. zn. A 007/2007);

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčené odrůdové právo Společenství: Lemon Symphony

      Držitel odrůdového práva Společenství: Jørn Hansson

      Rozhodnutí Odrůdového úřadu Společenství napadené před odvolacím senátem: Přizpůsobení popisu odrůdy podle čl. 87 odst. 4 nařízení (ES) č. 2100/94 (1)

      Odvolatel před odvolacím senátem: Žalobce

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání
   Dovolávané žalobní důvody:

               —

               porušení čl. 59 odst. 2 nařízení (ES) č. 1239/95 (2), protože žalobce nebyl řádně předvolán k ústnímu jednání;

               —

               porušení článku 75 nařízení č. 2100/94, protože žalobce se k neexistenci oprávnění podat odvolání nemohl vyjádřit ani písemně, ani ústně;

               —

               porušení čl. 71 odst. 1 ve spojení s článkem 68 nařízení č. 2100/94, protože žalobce je rozhodnutím napadeným u odvolacího senátu bezprostředně a osobně dotčen;

               —

               porušení článku 73 nařízení č. 2100/94 a článku 230 ES, protože bylo porušeno právo žalobce na soudní přezkum správního jednání;

               —

               porušení článku 48 nařízení č. 2100/94, kvůli údajné podjatosti jednoho člena odvolacího senátu.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 2100/94 ze dne 27. července 1994 o odrůdových právech Společenství (Úř. věst. L 227, s. 1; Zvl. vyd. 03/16, s. 390).

      (2)  Nařízení Komise (ES) č. 1239/95 ze dne 31. května 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2100/94, pokud jde o řízení před Odrůdovým úřadem Společenství (Úř. věst. L 121, s. 37; Zvl. vyd. 03/17, s. 327).


title: Věc C-247/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Hannover (Německo) dne 29. dubna 2016 – Heike Schottelius v. Falk Seifert

text:
               1.8.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 279/14

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Hannover (Německo) dne 29. dubna 2016 – Heike Schottelius v. Falk Seifert
   (Věc C-247/16)
   (2016/C 279/19)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Landgericht Hannover

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Heike Schottelius

      Žalovaný: Falk Seifert

      Předběžné otázky

   Vyplývá z čl. 3 odst. 2 druhé odrážky směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/44/ES ze dne 25. května 1999 o některých aspektech prodeje spotřebního zboží a záruk na toto zboží (1) zásada evropského spotřebitelského práva, podle níž při všech obchodech týkajících se spotřebního zboží mezi ne-spotřebiteli a spotřebiteli pro uplatnění sekundárních záručních práv postačí, že ne-spotřebitel povinný k plnění nezjednal v rámci přiměřené lhůty nápravu, aniž by v tomto rozsahu bylo vyžadováno výslovné stanovení lhůty k odstranění vady, a že příslušné předpisy vnitrostátního práva je nutno například i v případě smlouvy o dílo týkající se spotřebního zboží vykládat v tomto smyslu a případně restriktivně.

      (1)  Uř. věst. L 171, S. 12


title: Věc C-569/08: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 3. června 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberster Gerichtshof — Rakousko) — Internetportal und Marketing GmbH v. Richard Schlicht ( „Internet — Doména nejvyšší úrovně.eu — Nařízení (ES) č. 874/2004 — Jména domény — Registrace po etapách — Zvláštní znaky — Spekulativní a zneužívající registrace — Pojem „nikoli v dobré víře“ “ )

text:
               31.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/7

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 3. června 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberster Gerichtshof — Rakousko) — Internetportal und Marketing GmbH v. Richard Schlicht
   (Věc C-569/08) (1)

   (Internet - Doména nejvyšší úrovně.eu - Nařízení (ES) č. 874/2004 - Jména domény - Registrace po etapách - Zvláštní znaky - Spekulativní a zneužívající registrace - Pojem „nikoli v dobré víře“)
   2010/C 209/10
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Oberster Gerichtshof

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Internetportal und Marketing GmbH

      Žalovaný: Richard Schlicht

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Oberster Gerichtshof (Rakousko) — Výklad čl. 21 odst. 1 písm. a) a b), odst. 2 a odst. 3 nařízení Komise (ES) č. 874/2004 ze dne 28. dubna 2004, kterým se stanoví obecná pravidla pro zavádění a funkce domény nejvyšší úrovně.eu a zásady, jimiž se řídí registrace (Úř. věst. L 162, s. 40) — Spekulativní a zneužívající registrace — Pojmy „právo nebo oprávněný zájem“ a „nikoli v dobré víře“ — Registrace domény majitelem národní ochranné známky, která byla získána pouze za účelem možnosti registrace v první části registrace po etapách — Doména, která se kvůli odstranění zvláštních znaků „&“ zřetelně odlišuje od ochranné známky, na základě níž byla zaregistrována — Ochranná známka „&R&E&I&F&E&N&“.

      Výrok

               1)

               Článek 21 odst. 3 nařízení Komise (ES) č. 874/2004 ze dne 28. dubna 2004, kterým se stanoví obecná pravidla pro zavádění a funkce domény nejvyšší úrovně.eu a zásady, jimiž se řídí registrace, musí být vykládán v tom smyslu, že nedostatek dobré víry lze prokázat na základě jiných okolností, než jsou okolnosti vyjmenované v písmenech a) až e) tohoto ustanovení.

               2)

               Pro posouzení, zda existuje jednání nikoli v dobré víře ve smyslu čl. 21 odst. 1 písm. b) nařízení č. 874/2004 ve spojení s odstavcem 3 téhož článku, je předkládající soud povinen zohlednit všechny relevantní faktory projednávaného případu, a zejména podmínky, za kterých byl zápis ochranné známky získán, a podmínky, za kterých bylo jméno domény nejvyšší úrovně.eu zaregistrováno.

         Pokud jde o podmínky, za kterých byl získán zápis ochranné známky, musí vnitrostátní soud vzít v úvahu zejména:

               —

               úmysl neužívat ochrannou známku na trhu, pro který byla ochrana požadována;

               —

               prezentaci ochranné známky;

               —

               skutečnost, že byl proveden zápis většího počtu jiných ochranných známek odpovídajících druhovým názvům, a

               —

               skutečnost, že zápis ochranné známky byl proveden krátce před začátkem registrace jmen domény nejvyšší úrovně.eu po etapách.

         Pokud jde o podmínky, za kterých bylo zaregistrováno jméno domény nejvyšší úrovně.eu, musí vnitrostátní soud vzít v úvahu zejména:

               —

               zneužívající užívání zvláštních znaků nebo interpunkce ve smyslu článku 11 nařízení č. 874/2004 pro účely použití transkripčních pravidel obsažených v tomto článku;

               —

               registraci během první části registrace po etapách stanovené tímto nařízením na základě ochranné známky získané za takových okolností, jako jsou okolnosti věci v původním řízení, a

               —

               skutečnost, že byl podán velký počet žádostí o registraci jmen domény odpovídajících druhovým názvům.

      (1)  Úř. věst. C 69, 21.3.2009.


title: Věc T-297/08: Žaloba podaná dne 29. července 2008 – Mepos Electronics v. OHIM (MEPOS)

text:
               27.9.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 247/20

         Žaloba podaná dne 29. července 2008 – Mepos Electronics v. OHIM (MEPOS)
   (Věc T-297/08)
   (2008/C 247/39)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Mepos Electronics Ltd (Kao-siung, Tchaj-wan) (zástupce: M. Wirtz, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 28. května 2008 ve věci R 437/2008-2;

               —

               vyhovět žádosti o navrácení do původního stavu; a

               —

               uložit OHIM náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: Obrazová ochranná známka „MEPOS“ pro výrobky a služby zařazené do třídy 9 – přihláška č. 5 770 383

      Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí ochranné známky žalobkyně

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení článků 36, 77a a 79 nařízení Rady č. 40/94, jakož i článku 6 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod a čl. 6 odst. 2 Smlouvy o Evropské unii, jelikož odvolací senát pochybil svým závěrem, že průzkumový referent dodržel zákonný postup pro přihlašování; porušení článku 78 nařízení Rady č. 40/94, jelikož odvolací senát pochybil tím, že nevyhověl žádosti o navrácení do původního stavu z důvodu nedodržení lhůty pro podání odvolání.


title: Věc T-206/16: Žaloba podaná dne 2. května 2016 – Bodegas Verdúguez v. EUIPO (TRES TOROS 3)

text:
               11.7.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 251/35

         Žaloba podaná dne 2. května 2016 – Bodegas Verdúguez v. EUIPO (TRES TOROS 3)
   (Věc T-206/16)
   (2016/C 251/41)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Bodegas Verdúguez, SL (Villanueva de Alcardete, Španělsko) (zástupce: J. García Domínguez, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „RES TOROS 3“ – Přihláška č. 12 796 926

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 24. února 2016 ve věci R 407/2015-5

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               vyhověl žalobě podané proti napadenému rozhodnutí, zrušil napadené rozhodnutí a přijal další rozhodnutí konstatující, že:

                           1)

                           zákaz stanovený v čl. 7 odst. 1 písm. j) se nevztahuje na přihlašovanou ochrannou známu Evropské unie,

                           2)

                           podpůrně – jen v případě, že Tribunál rozhodne, že zákaz stanovený v čl. 7 odst. 1 písm. j) se vztahuje na přihlašovanou ochrannou známu Evropské unie – tento zákaz se uplatní jen na „vína“, zamítnutí zápisu se tedy vztahuje jen na tyto výrobky a ochranná známka Evropské unie může být zapsána pro ostatní výrobky třídy 33 uvedené v přihlášce;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 7 odst. 1 písm. j) nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-824/14: Žaloba podaná dne 19. prosince 2014 – Eveready Battery Company v. OHIM – Hussain a další (POWER EDGE)

text:
               23.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 65/45

         Žaloba podaná dne 19. prosince 2014 – Eveready Battery Company v. OHIM – Hussain a další (POWER EDGE)
   (Věc T-824/14)
   (2015/C 065/61)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Eveready Battery Company, Inc. (St. Louis, Spojené státy) (zástupce: N. Hebeis, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastníci v řízení před odvolacím senátem: Imran Hussain a další (Leeds, Spojené království)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Přihlašovatel: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Společenství obsahující slovní prvky „Powe Edge“ – Přihláška č. 9 108 705

      Řízení před OHIM: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 6. října 2014 ve věci R 38/2014-2

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí;

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-265/08: Rozsudek Tribunálu ze dne 19. září 2012 — Německo v. Komise ( „EFRR — Snížení finanční podpory — Operační program cíle 1 (1994–1999) týkající se spolkové země Durynsko (Německo)“ )

text:
               27.10.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 331/17

      Rozsudek Tribunálu ze dne 19. září 2012 — Německo v. Komise
      (Věc T-265/08) (1)

      (EFRR - Snížení finanční podpory - Operační program cíle 1 (1994–1999) týkající se spolkové země Durynsko (Německo))
      (2012/C 331/28)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Spolková republika Německo (zástupci: M. Lumma, T. Henze, C. Blaschke a K. Petersen, zmocněnci, ve spolupráci s U. Karpensteinem, avocat)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupkyně: A. Steiblytė a B. Conte, zmocněnkyně)

         Vedlejší účastníci podporující žalobkyni: Španělské království (zástupci: původně J. M. Rodríguez Cárcamo, poté N. Díaz Abad a J. M. Rodríguez Cárcamo, a nakonec A. Rubio González, abogados del Estado), Francouzská republika (zástupci: G. de Bergues a N. Rouam, zmocněnci) a Nizozemské království (zástupci: C. Wissels, Y. de Vries, B. Koopman, M. Bulterman a J. Langer, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C(2008) 1690 final ze dne 30. dubna 2008 o snížení finančního příspěvku z Evropského fondu pro regionální rozvoj (EFRR) pro operační program v regionu spolkové země Durynsko spadajícím pod cíl 1 ve Spolkové republice Německo (1994–1999) rozhodnutím Komise C(94) 1939/5 ze dne 5. srpna 1994

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Spolková republika Německo ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

                  3)

                  Španělské království, Francouzská republika a Nizozemské království ponesou vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 223, 30.8.2008.


title: Věc T-344/09: Žaloba podaná dne 31. srpna 2009 — Hearst Communications v. OHIM — Vida Estética (COSMOBELLEZA)

text:
               24.10.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 256/34

         Žaloba podaná dne 31. srpna 2009 — Hearst Communications v. OHIM — Vida Estética (COSMOBELLEZA)
   (Věc T-344/09)
   2009/C 256/61
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Hearst Communications, Inc. (zástupce: A. Nordemann, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Vida Estética, S.L. (Barcelona, Španělsko)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 4. června 2009 ve věci R 770/2007-2; a

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „COSMOBELLEZA“ pro výrobky a služby ve třídách 35 a 41

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Francouzská ochranná známka „COSMOPOLITAN“, zapsaná pro výrobky ve třídě 16; mezinárodní ochranná známka „COSMO TEST“, zapsaná pro výrobky a služby ve třídách 25, 38 a 41; portugalská ochranná známka „COSMO“, zapsaná pro služby ve třídě 41; mezinárodní ochranná známka „COSMOPOLITAN TELEVISION“, zapsaná pro výrobky a služby ve třídách 38 a 41; mezinárodní ochranná známka „COSMOPOLITAN“, zapsaná pro služby ve třídách 35 a 39; ochranná známka Spojeného království „COSMOPOLITAN“, zapsaná pro služby ve třídách 35 a 39; obrazová ochranná známka Spojeného království „THE COSMOPOLITAN SHOW“, zapsaná pro služby ve třídách 35 a 41; ochranná známka Spojeného království „COSMO“, zapsaná pro služby ve třídách 35 a 41; ochranná známka Spojeného království „COSMOPOLITAN TELEVISION“, zapsaná pro služby ve třídách 38 a 41; irská mezinárodní ochranná známka „COSMOPOLITAN TELEVISION“, zapsaná pro služby ve třídách 38 a 41; všeobecně známé ochranné známky „COSMO“ a „COSMOPOLITAN“ ve všech členských státech pro výrobky a služby ve třídách 16, 28 a 41; nezapsané ochranné známky „COSMO“ a „COSMOPOLITAN,“ užívané ve všech členských státech pro výrobky a služby ve třídách 16, 28 a 41, jakož i obchodní názvy „COSMO“ a „COSMOPOLITAN“, užívané ve všech členských státech pro výrobky a služby v týchž třídách.

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitek

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady 207/2009 tím, že odvolací senát nesprávně rozhodl, že dotyčné ochranné známky nejsou podobné, že dotčené výrobky a služby nejsou podobné a že tak neexistuje nebezpečí záměny mezi dotyčnými ochrannými známkami.


title: Věc T-731/15: Žaloba podaná dne 12. prosince 2015 – Klyuyev v. Rada

text:
               22.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 68/34

         Žaloba podaná dne 12. prosince 2015 – Klyuyev v. Rada
   (Věc T-731/15)
   (2016/C 068/44)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Sergiy Klyuyev (Doněck, Ukrajina) (zástupci: R. Gherson, Solicitor, B. Kennelly, Barrister, a T. Garner, Solicitor)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Rady (SZBP) 2015/1781 ze dne 5. října 2015, kterým se mění rozhodnutí 2014/119/SZBP o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci na Ukrajině a prováděcí nařízení Rady (EU) 2015/1777 ze dne 5. října 2015, kterým se provádí nařízení (EU) č. 208/2014 o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci na Ukrajině, v rozsahu, v němž se týkají žalobce; a

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce šest žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z toho, že Rada neurčila správný právní základ. Článek 29 SEU není správným právním základem pro napadené rozhodnutí, protože stížnost proti žalobci ho neidentifikovala jako osobu, která porušila právní stát nebo lidská práva na Ukrajině (ve smyslu čl. 21 odst. 2 SEU a článku 23 SEU). Jelikož rozhodnutí bylo neplatné, Rada nemohla vycházet z čl. 215 odst. 2 SFEU, aby napadené nařízení provedla. V době, kdy byla omezující opatření uložena, nebyla vůči žalobci vznesena žaloba v kontextu soudních řízení, že by jeho činnosti ohrožovaly právní stát nebo porušovaly lidská práva na Ukrajině. Omezující opatření ve skutečnosti podporují porušení práva ze strany ukrajinských orgánů při jejich zacházení se žalobcem.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že Rada se dopustila zjevně nesprávného posouzení tím, že měla za to, že žalobce splnil kritéria pro zahrnutí do seznamu osob. Tvrzení předložená Radě kanceláří státního zástupce byly velmi obecné a nebyly podloženy důkazy (tím méně „konkrétními“ důkazy) v rámci jakéhokoli soudního řízení proti žalobci. Žalobce poukázal na omyly ještě před uložením omezujících opatření, ale Rada nezískala odpovědi a nezbytné důkazy od ukrajinských orgánů. Rada pochybila tím, že tvrzení přijala bez jejich ověření, zejména kvůli tomu, že soudní řízení na Ukrajině nesplňuje evropské standardy.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z toho, že Rada porušila právo žalobce na obhajobu a právo na účinnou soudní ochranu. Ve věci opětovného určení má Rada zvýšenou povinnost provést šetření u dožadujících orgánů a poskytnout informace dotčené osobě. Tato povinnost byla v tomto případě porušena.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z toho, že Rada žalobci neposkytla dostatečné důvody pro jeho uvedení na seznamu. Tyto důvody nebyly dostatečně podrobné a přesné.

               5.

               Pátý žalobní důvodu vycházející z toho, že Rada vážně porušila žalobcova základní práva na majetek a dobrou pověst. Omezující opatření byla uložena bez řádné ochrany, která by žalobci umožnila se řádně obrátit na Radu. Omezující opatření nejsou omezena na konkrétní majetek, který by měl představovat zpronevěřené veřejné prostředky či omezena na jen část prostředků, které měly být údajně zpronevěřeny.

               6.

               Šestý žalobní důvod vycházející z toho, že ačkoli má Rada pravdu, že kritéria pro určení se mohou rozšířit na jakákoli šetření, jež nesouvisí se soudním řízením, tato kritéria jsou nepřiměřená a protiprávní.


title: Věc T-556/10: Žaloba podaná dne 6. prosince 2010 — Novatex v. Rada

text:
               29.1.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 30/55

         Žaloba podaná dne 6. prosince 2010 — Novatex v. Rada
   (Věc T-556/10)
   ()
   2011/C 30/97
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Novatex Ltd, Karáčí, Pákistán (zástupce: B. Servais, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit prováděcí nařízení Rady (EU) č. 857/2010 ze dne 27. září 2010 o uložení konečného vyrovnávacího cla z dovozu některých polyethylentereftalátů pocházejících z Íránu, Pákistánu a Spojených arabských emirátů a o konečném výběru uloženého prozatímního cla (1);

               —

               uložit Radě náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu své žaloby žalobkyně uplatňuje dva žalobní důvody.
   V rámci prvního žalobního důvodu žalobkyně uvádí, že Rada porušila článek 3 nařízení Rady (ES) č. 597/2009 (2) tím, že nesprávně dospěla k závěru, že program konečné daně je systém, který se vzdává vládních příjmů, a v důsledku toho představuje finanční příspěvek, a že program konečné daně vždy poskytuje žalobkyni výhodu. Žalobkyně tvrdí, že:

               —

               program konečné daně nelze na základě čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu (ii) nařízení Rady (ES) č. 597/2009, vykládaného v souladu s příslušným ustanovením Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních, jakož i jeho výkladu, který podala judikatura WTO, považovat za finanční příspěvek.

               —

               napadené nařízení je v rozporu s čl. 3 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 597/2009, vykládaným v souladu s příslušným ustanovením Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních, tím, že uvádí, že program konečné daně poskytuje žalobkyni výhodu.

         V rámci druhého žalobního důvodu žalobkyně uvádí, že Rada porušila:

               —

               článek 3 odst. 2 a čl. 6 písm. b) nařízení Rady č. 597/2009, vykládané v souladu s příslušným ustanovením Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních, tím, že uplatnila použitelnou obchodní sazbu platnou během posuzovaného období, jak byla zjištěna na internetových stránkách pákistánské národní banky, a nikoli obchodní sazbu platnou v době, kdy žalobkyně sjednala půjčku;

               —

               článek 7 odst. 2 nařízení Rady č. 597/2009, vykládaný v souladu s příslušným ustanovením Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních, tím, že použila nevhodný jmenovatel, tedy vývozní obrat, zatímco příslušným jmenovatelem byl obrat.

      (1)  Úř. věst. 2010 L 254, s. 10.

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 597/2009 ze dne 11. června 2009 o ochraně před dovozem subvencovaných výrobků ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (Úř. věst. L 188, 18.7.2009, s. 93).


title: Věc T-13/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 17. prosince 2010 — Storck v. OHIM (tvar čokoládové myši) ( „Ochranná známka společenství — Přihláška trojrozměrné ochranné známky Společenství — Tvar čokoládové myši — Absolutní důvod pro zamítnutí — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009) — Právo na obhajobu“ )

text:
               12.2.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 46/11

         Rozsudek Tribunálu ze dne 17. prosince 2010 — Storck v. OHIM (tvar čokoládové myši)
   (Věc T-13/09) (1)

   (Ochranná známka společenství - Přihláška trojrozměrné ochranné známky Společenství - Tvar čokoládové myši - Absolutní důvod pro zamítnutí - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009) - Právo na obhajobu)
   2011/C 46/19
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: August Storck KG (Berlín, Německo) (zástupci: P. Goldenbaum, T. Melchert a I. Rohr, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: původně G. Schneider, poté G. Schneider a R. Manea, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 12. listopadu 2008 (věc R 185/2006-4) týkající se přihlášky k zápisu trojrozměrného označení tvořeného tvarem čokoládové myši jako ochranné známky Společenství.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti August Storck KG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 69, 21.3.2009.


title: Věc C-396/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Slovinsko) dne 15. července 2016 – T-2 družba za ustvarjanje, razvoj in trženje elektronskih komunikacij in opreme, d.o.o (v současné době v insolvenci) v. Slovinská republika

text:
               12.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 335/42

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Slovinsko) dne 15. července 2016 – T-2 družba za ustvarjanje, razvoj in trženje elektronskih komunikacij in opreme, d.o.o (v současné době v insolvenci) v. Slovinská republika
   (Věc C-396/16)
   (2016/C 335/57)
   Jednací jazyk: slovinština

      Předkládající soud

   Vrhovno sodišče Republike Slovenije

      Účastnice původního řízení

      Navrhovatelka: T-2, družba za ustvarjanje, razvoj in trženje elektronskih komunikacij in opreme, d.o.o (v současné době v insolvenci)

      Odpůrkyně: Slovinská republika

      Předběžné otázky

               1)

               Musí být snížení závazků na základě dohody o vyrovnání s věřiteli schválené pravomocným usnesením, které je předmětem původního řízení, považováno za změnu okolností zohledněných při výpočtu výše odpočtu DPH na vstupu, na základě čl. 185 odst. 1 směrnice o DPH (1), nebo za jinou situaci, ve které je odpočet nižší nebo vyšší než na jaký měla osoba povinná k dani nárok, na základě článku 184 směrnice o DPH?

               2)

               Musí být snížení závazků na základě dohody o vyrovnání s věřiteli schválené pravomocným usnesením, které je předmětem původního řízení, považováno za (částečné) nezaplacení plnění na základě čl. 185 odst. 2 první bod směrnice o DPH?

               3)

               Musí členský stát, s ohledem na požadavky jasnosti a jistoty v právních vztazích, uložených unijním zákonodárcem a ustanovením článku 186 směrnice o DPH, pro účely vyžadování opravy odpočtu daně v případě úplného nebo částečného nezaplacení plnění, jak umožňuje čl. 185 odst. 2 druhý bod této směrnice, upravit konkrétně ve vnitrostátních právních předpisech případy nezaplacení plnění, tedy mezi ně zahrnout schválenou pravomocnou dohodu o vyrovnání s věřiteli (pokud spadá do konceptu nezaplacení plnění)?

      (1)  Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty
   (Úř. věst. L 347, s. 1).


title: Věc C-239/09: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 16. prosince 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Berlin — Německo) — Seydaland Vereinigte Agrarbetriebe GmbH & Co. KG v. BVVG Bodenverwertungs- und -verwaltungs GmbH ( „Státní podpory — Podpory poskytnuté Spolkovou republikou Německo pro nabývání ploch — Program privatizace zemědělských ploch a restrukturalizace zemědělství v německých nových zemích“ )

text:
               19.2.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 55/7

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 16. prosince 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Berlin — Německo) — Seydaland Vereinigte Agrarbetriebe GmbH & Co. KG v. BVVG Bodenverwertungs- und -verwaltungs GmbH
   (Věc C-239/09) (1)

   (Státní podpory - Podpory poskytnuté Spolkovou republikou Německo pro nabývání ploch - Program privatizace zemědělských ploch a restrukturalizace zemědělství v německých nových zemích)
   2011/C 55/11
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Landgericht Berlin

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Seydaland Vereinigte Agrarbetriebe GmbH Co. KG

      Žalovaný: BVVG Bodenverwertungs- und -verwaltungs GmbH

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Berlin — Výklad článku 87 ES — Státní podpory — Privatizace pozemků v nových německých spolkových zemích — Nabytí těchto pozemků za cenu stanovenou podle vnitrostátního ustanovení, kterým se stanoví ocenění tržní hodnoty pozemků na základě regionálních kritérií, která je nižší než reálná prodejní hodnota — Slučitelnost tohoto ustanovení s článkem 87 ES

      Výrok

   Článek 87 ES musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání vnitrostátní právní úpravě, která stanoví takové metody výpočtu pro určení hodnoty zemědělských a lesních pozemků prodávaných veřejnými orgány v rámci programu privatizace, jako jsou metody upravené v § 5 odst. 1 nařízení o nabývání ploch (Flächenerwerbsverordnung) ze dne 20. prosince 1995, pokud uvedené metody stanoví aktualizaci cen v případě jejich rychlého růstu tak, aby cena skutečně zaplacená kupujícím se co nejvíce blížila tržní hodnotě těchto pozemků.

      (1)  Úř. věst. C 220, 12.9.2009.


title: Věc T-591/08: Rozsudek Tribunálu ze dne 5. října 2012 — Evropaïki Dynamiki v. Komise ( „Veřejné zakázky na služby — Nabídkové řízení — Poskytnutí počítačových služeb — Zařazení uchazeče na druhé místo v systému kaskády — Žaloba na neplatnost — Doložky o vyloučení z nabídkového řízení — Střet zájmů — Povinnost uvést odůvodnění — Zjevně nesprávné posouzení — Rovné zacházení — Mimosmluvní odpovědnost“ )

text:
               24.11.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 366/28

         Rozsudek Tribunálu ze dne 5. října 2012 — Evropaïki Dynamiki v. Komise
   (Věc T-591/08) (1)

   (Veřejné zakázky na služby - Nabídkové řízení - Poskytnutí počítačových služeb - Zařazení uchazeče na druhé místo v systému kaskády - Žaloba na neplatnost - Doložky o vyloučení z nabídkového řízení - Střet zájmů - Povinnost uvést odůvodnění - Zjevně nesprávné posouzení - Rovné zacházení - Mimosmluvní odpovědnost)
   2012/C 366/53
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atény, Řecko) (zástupci: N. Korogiannakis a P. Katsimani, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně B. Simon a E. Manhaeve, zmocněnci, ve spolupráci s P. Wytinckem, advokátem, poté. E. Manhaeve, ve spolupráci s P. Wytinckem a B. Hoorelbekem, advokáty)

      Předmět věci

   Zaprvé návrh na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 17. října 2008, kterými byla žalobkyně zařazena na místo druhého smluvního partnera v systému kaskády pro položky č. 2 a 3 v rámci jejích nabídek podaných v nabídkovém řízení nazvaném „Statistické informační technologie“ a týkajícím se služeb poradenství a vývoje formátu výměny statistických dat a metadat (SDMX) (Úř. věst. 2008/S 120-159017), jakož i všech následných souvisejících rozhodnutí, včetně rozhodnutí přidělit zakázku jiným uchazečům zařazeným na první místo v kaskádě pro tyto položky a zadruhé návrh na náhradu škody.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnost Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 82, 4.4.2009.


title: Věc T-162/05: Žaloba podaná dne 18. dubna 2005 Dirkem Grijseelsem a Ana Lopez García proti Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru

text:
               9.7.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/27

         Žaloba podaná dne 18. dubna 2005 Dirkem Grijseelsem a Ana Lopez García proti Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru
   (Věc T-162/05)
   (2005/C 171/45)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 18. dubna 2005 žaloba podaná proti Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru Dirkem Grijseelsem, s bydlištěm v Ternat (Belgie), a Ana Lopez García, s bydlištěm v Bruselu, zastoupenými Sébastienem Orlandim, Xavierem Martinem, Albertem Coolenem, Jean-Noël Louisem a Etiennem Marchalem, advokáty, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Žalobci navrhují, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí jmenovat žalobce úředníky Evropských společenství v rozsahu, v němž stanoví třídu, do které byli přijati, podle článku 12 přílohy XIII služebního řádu;

               —

               uložil Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobní důvody a hlavní argumenty, jichž se žalobce dovolává, jsou totožné se žalobními důvody a hlavními argumenty ve věcech T-130/05 a T-160/05 a podobné žalobním důvodům a hlavním argumentům ve věci T-58/05.


title: Věc C-61/07: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 18. července 2007 – Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství (Nesplnění povinnosti státem — Mechanismus určený k tomu, aby umožnil monitorování emisí skleníkových plynů — Provádění Kjótského protokolu)

text:
               8.9.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 211/11

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 18. července 2007 – Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství
   (Věc C-61/07) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Mechanismus určený k tomu, aby umožnil monitorování emisí skleníkových plynů - Provádění Kjótského protokolu)
   (2007/C 211/19)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: U. Wölker a J.-B. Laignelot, zmocněnci)

      Žalované: Lucemburské velkovévodství (zástupce: C. Schiltz, zmocněnec)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Neoznámení ve stanovené lhůtě zprávy obsahující informace stanovené v čl. 3 odst. 2 rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 280/2004/ES ze dne 11. února 2004 o mechanismu monitorování emisí skleníkových plynů ve Společenství a provádění Kjótského protokolu – Informace týkající se národních odhadů emisí skleníkových plynů a opatření přijatých pro omezení nebo snížení těchto emisí
   Výrok

               1)

               Lucemburské velkovévodství tím, že neposkytlo informace požadované v čl. 3 odst. 2 rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 280/2004/ES ze dne 11. února 2004 o mechanismu monitorování emisí skleníkových plynů ve Společenství a provádění Kjótského protokolu, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z tohoto ustanovení.

               2)

               Lucemburskému velkovévodství se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 95, 28.4.2007.


title: Věc T-114/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 7. listopadu 2012 — Giordano v. Komise ( „Mimosmluvní odpovědnost — Rybolov — Zachování rybolovných zdrojů — Obnova populace tuňáka obecného — Nouzová opatření zakazující odlov plavidly lovícími košelkovými nevody — Protiprávní jednání — Příčinná souvislost“ )

text:
               22.12.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/19

         Rozsudek Tribunálu ze dne 7. listopadu 2012 — Giordano v. Komise
   (Věc T-114/11) (1)

   (Mimosmluvní odpovědnost - Rybolov - Zachování rybolovných zdrojů - Obnova populace tuňáka obecného - Nouzová opatření zakazující odlov plavidly lovícími košelkovými nevody - Protiprávní jednání - Příčinná souvislost)
   2012/C 399/33
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Jean-François Giordano (Sète, Francie) (zástupci: D. Rigeade a J. Jeanjean, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Bouquet a D. Nardi, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žaloba na náhradu škody, která byla žalobci údajně způsobena přijetím nařízení Komise (ES) č. 530/2008 ze dne 12. června 2008 o zavedení nouzových opatření pro plavidla lovící košelkovými nevody tuňáka obecného v Atlantském oceánu východně od 45° západní délky a ve Středozemním moři (Úř. věst. L 155, s. 9)

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Jean-Françoisovi Giordanovi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 139, 7.5.2011.


title: Věc T-150/11: Usnesení Tribunálu ze dne 10. prosince 2013 — Gobierno de Aragón a další v. Rada ( „Žaloba na neplatnost — Státní podpory — Rozhodnutí týkající se podpor určených k usnadnění uzavírání nekonkurenceschopných uhelných dolů — Částečné zrušení — Neoddělitelnost — Nepřípustnost“ )

text:
               15.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/30

         Usnesení Tribunálu ze dne 10. prosince 2013 — Gobierno de Aragón a další v. Rada
   (Věc T-150/11) (1)

   (Žaloba na neplatnost - Státní podpory - Rozhodnutí týkající se podpor určených k usnadnění uzavírání nekonkurenceschopných uhelných dolů - Částečné zrušení - Neoddělitelnost - Nepřípustnost)
   2014/C 45/48
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobci: Gobierno de Aragón (Španělsko); Principado de Asturias (Španělsko) a Junta de Castilla y León (Španělsko) (zástupci: C. Fernández Vicién, I. Moreno-Tapia Rivas, E. Echeverría Álvarez a M. López Garrido, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: A. Lo Monaco a F. Florindo Gijón, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Evropská komise (zástupci: É. Gippini Fournier, L. Flynn a C. Urraca Caviedes zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Rady 2010/787/EU ze dne 10. prosince 2010 o státní podpoře k usnadnění uzavírání nekonkurenceschopných uhelných dolů (Úř. věst. L 336, s. 24).

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Gobierno de Aragón (Španělsko), Principado de Asturias (Španělsko) a Junta de Castilla y León (Španělsko) ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Radou Evropské unie.

               3)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 130, 30.4.2011.


title: Věc C-525/09: Žaloba podaná dne 17. prosince 2009 — Evropská komise v. Portugalská republika

text:
               27.2.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 51/21

         Žaloba podaná dne 17. prosince 2009 — Evropská komise v. Portugalská republika
   (Věc C-525/09)
   2010/C 51/32
   Jednací jazyk: portugalština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: A. Marghelis a G. Braga da Cruz, zmocněnci)

      Žalovaná: Portugalská republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Portugalská republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2006/21/ES ze dne 15. března 2006 (1) o nakládání s odpady z těžebního průmyslu a o změně směrnice 2004/35/ES a v každé případě tím, že o nich neuvědomila Komisi, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 25 uvedené směrnice.

               —

               uložit Portugalské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Lhůta pro provedení směrnice uplynula dne 30. dubna 2008.

      (1)  Úř. věst. L 102, s. 15.


title: Věc C-219/06: Žaloba podaná dne  12. května 2006  – Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství

text:
               15.7.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 165/19

         Žaloba podaná dne 12. května 2006 – Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství
   (Věc C-219/06)
   (2006/C 165/35)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupce: N. Yerrell, zmocněnec)

      Žalovaný: Lucemburské velkovévodství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               konstatovat, že Lucemburské velkovévodství tím, že nepřijalo opatření, která vyplývají z rozsudku Soudního dvora ze dne 30. září 2004 ve věci C-481/03 (1) ohledně neoznámení prováděcích opatření směrnic 2001/12/ES (2) a 2001/13/ES (3), nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají na základě těchto směrnic a čl. 228 odst. 1 ES;

               —

               nařídit Lucemburskému velkovévodství zaplatit Komisi penále 4 800 eur za den prodlení se splněním povinností vyplývajících z rozsudku vydaného ve věci C-481/03, co se týče směrnice 2001/12/ES, jakož i penále 4 800 eur za den prodlení se splněním povinností vyplývajících z rozsudku vydaného ve věci C-481/03, co se týče směrnice 2001/13/ES, ode dne vydání rozsudku v této věci až do dne, kdy budou splněny povinnosti vyplývající z rozsudku vydaného ve věci C-481/03;

               —

               nařídit Lucemburskému velkovévodství zaplatit Komisi paušální částku, jejíž částka je výsledkem součinu denní částky 1 000 eur a počtu dní trvání porušení ode dne vydání rozsudku ve věci C-481/03 do dne, kdy bude vydán rozsudek v této věci, co se týče směrnice 2001/12/ES, jakož i obdobnou částku, co se týče směrnice 2001/13/ES; a

               —

               uložit Lucemburskému velkovévodství náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Komisi nebylo oznámeno žádné ustanovení přijaté Lucemburským velkovévodstvím na základě rozsudku Soudního dvora ve věci C-481/03.

      (1)  Nezveřejněno.

      (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/12/ES ze dne 26. února 2001, kterou se mění směrnice Rady 91/440/EHS o rozvoji železnic Společenství (Úř. věst. L 75, s. 1; Zvl. vyd. 07/05, s. 376).

      (3)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/13/ES ze dne 26. února 2001, kterou se mění směrnice Rady 95/18/ES o vydávání licencí železničním podnikům (Úř. věst. L 75, s. 26; Zvl. vyd. 07/05, s. 401).


title: Věc T-395/06: Žaloba podaná dne 14. prosince 2006 – Itálie v. Komise

text:
               24.2.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 42/32

         Žaloba podaná dne 14. prosince 2006 – Itálie v. Komise
   (Věc T-395/06)
   (2007/C 42/56)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Italská republika (zástupce: P. Gentili, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit přípis Komise Evropských společenství č. 9433 ze dne 4.10.2006, Generální ředitelství pro regionální politiku – Programy a projekty na Kypru, v Řecku, v Maďarsku, v Itálii, na Maltě a v Nizozemsku – jehož předmětem je platba Komise odlišná od požadované částky. Odkaz: Program DOCUP Piemonte (č. CCI 2000 IT 162 DO 007);

               —

               zrušit přípis Komise Evropských společenství č. 10841 ze dne 14.11.2006, Generální ředitelství pro regionální politiku – Programy a projekty na Kypru, v Řecku, v Maďarsku, v Itálii, na Maltě a v Nizozemsku – jehož předmětem je certifikace a prohlášení o dočasných výdajích a žádost o platbu. Odkaz: DOCUP Veneto, cíl 2 2000-2006 (č. CCI 2000 IT 162 DO 005);

               —

               zrušit přípis Komise Evropských společenství č. 10853 ze dne 14.11.2006, Generální ředitelství pro regionální politiku – Programy a projekty na Kypru, v Řecku, v Maďarsku, v Itálii, na Maltě a v Nizozemsku – jehož předmětem je platba Komise odlišná od požadované částky. Odkaz: Program POR Puglia (č. CCI 1999 IT 161 PO 009);

               —

               zrušit přípis Komise Evropských společenství č. 10929 ze dne 15.11.2006, Generální ředitelství pro regionální politiku – Programy a projekty na Kypru, v Řecku, v Maďarsku, v Itálii, na Maltě a v Nizozemsku – jehož předmětem je platba Komise odlišná od požadované částky. Odkaz: Program DOCUP Toscana, cíl 2 (č. CCI 2000 IT 162 DO 001);

               —

               zrušit přípis Komise Evropských společenství č. 10930 ze dne 15.11.2006, Generální ředitelství pro regionální politiku – Programy a projekty na Kypru, v Řecku, v Maďarsku, v Itálii, na Maltě a v Nizozemsku – jehož předmětem je platba Komise Evropských společenství odlišná od požadované částky. Odkaz: POR Campania 2000-2006 (č. CCI 1999 IT 161 PO 007);

               —

               zrušit přípis Komise Evropských společenství č. 11019 ze dne 17.11.2006, Generální ředitelství pro regionální politiku – Programy a projekty na Kypru, v Řecku, v Maďarsku, v Itálii, na Maltě a v Nizozemsku – jehož předmětem je platba Komise Evropských společenství odlišná od požadované částky. Odkaz: Program POR Sardegna 2000-2006 (č. CCI 1999 IT 161 PO 010);

               —

               zrušit všechny akty s nimi související a jim předcházející a uložit Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou podobné se žalobními důvody a hlavními argumenty dovolávanými ve věci T-345/04, Italská republika proti Komisi (1).

      (1)  Úř. věst. C 262, 23.10.2004, s. 55.


               14.2.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 40/15

         Žádost o stanovisko Soudního dvoru ESVO předložené dne 24. října 2007 Follo tingrett ve věci L'Oréal Norge AS v. Per Aarskog AS a ostatní
   (Věc E-9/07)
   (2008/C 40/06)
   Dopisem ze dne 24. října 2007 byla soudem Follo tingrett (okresní soud Follo) podána k Soudnímu dvoru ESVO žádost o stanovisko ve věci L'Oréal Norge AS v. Per Aarskog AS a ostatní, která byla na podatelnu soudu doručena dne 31. října 2007. Žádost se týká těchto otázek:

               1)

               Dá se čl. 7 odst. 1 směrnice Rady 89/104/EHS chápat tak, že má majitel ochranné známky právo zabránit dovozům z třetích zemí vně EHS, pokud k těmto dovozům dojde bez souhlasu majitele ochranné známky?

               2)

               Dá se čl. 7 odst. 1 směrnice 89/104/EHS chápat tak, že mezinárodní vyčerpání je povoleno?


title: Věc C-453/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgerichtshof (Rakousko) dne 29. září 2014 – Vorarlberger Gebietskrankenkasse, Alfred Knauer

text:
               22.12.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 462/15

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgerichtshof (Rakousko) dne 29. září 2014 – Vorarlberger Gebietskrankenkasse, Alfred Knauer
   (Věc C-453/14)
   (2014/C 462/24)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Verwaltungsgerichtshof

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Vorarlberger Gebietskrankenkasse, Alfred Knauer

      Žalovaný: Landeshauptmann von Vorarlberg

      Vedlejší účastník řízení: Rudolf Mathis

      Předběžná otázka

   Musí být článek 5 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 883/2004 ze dne 29. dubna 2004 o koordinaci systémů sociálního zabezpečení (1) s přihlédnutím k článku 45 SFEU vykládán v tom smyslu, že starobní důchody vyplácené v rámci systému profesního důchodového pojištění (který je iniciován a zabezpečován státem, má přiměřeným způsobem umožňovat zachování obvyklé životní úrovně, který funguje na kapitalizačním principu, je v zásadě povinný, avšak může stanovit i odvádění vyšších, příspěvků „nad rámec povinných příspěvků“, přesahujících zákonem stanovenou minimální výši, a odpovídající vyšší dávky, a jehož provádění přísluší instituci sociálního zabezpečení, kterou zřizuje nebo využívá zaměstnavatel, jakým je v projednávaném případě „druhý pilíř“ lichtenštejnského důchodového systému) a starobní důchody vyplácené v rámci povinného penzijního systému (který je rovněž iniciován a zabezpečován státem, má přiměřeným způsobem umožňovat zachování obvyklé životní úrovně, funguje nicméně na principu průběžného financování, je povinný a jeho provádění přísluší zákonem zřízeným pojišťovacím subjektům, jako je tomu v případě rakouského penzijního systému) jsou ve smyslu výše uvedeného ustanovení „rovnocenné“?

      (1)  Úř. věst. L 166, s. 1.


title: Věc C-612/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Spetsializiran nakazatelen sad (Bulharsko) dne 18. listopadu 2015 – trestní řízení proti N. Kolevovi a dalším

text:
               8.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 48/14

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Spetsializiran nakazatelen sad (Bulharsko) dne 18. listopadu 2015 – trestní řízení proti N. Kolevovi a dalším
   (Věc C-612/15)
   (2016/C 048/22)
   Jednací jazyk: bulharština

      Předkládající soud

   Spetsializiran nakazatelen sad (zvláštní trestní soud)

      Účastníci původního řízení

   N. Kolev a další

      Předběžné otázky

               1)

               Je vnitrostátní zákon v souladu s povinností členského státu stanovit účinné trestní stíhání trestných činů spáchaných celními úředníky, pokud podle tohoto zákona dochází v případě trestního řízení, které je vedeno proti celnímu úředníkovi z důvodu účasti na zločinném spolčení založeném za účelem páchání trestných činů korupce v rámci výkonu jejich služby (přijímání úplatků výměnou za neprovedení celní kontroly), jakož i z důvodu konkrétního uplácení a z důvodu [přechovávání výnosů z trestné činnosti ve formě] zatajení přijatých úplatků, k jeho zastavení za následujících podmínek, aniž soud v dané věci přezkoumal vznesená obvinění ze spáchání trestného činu: a) po vznesení obvinění ze spáchání trestného činu uplynuly dva roky; b) obviněná osoba podala návrh na ukončení trestního vyšetřování; c) státnímu zástupci byla soudem stanovena tříměsíční lhůta pro ukončení trestního vyšetřování; d) státní zástupce se během této lhůty dopustil „porušení podstatných formálních požadavků“(a sice jestliže nedošlo k řádnému objasnění doplněného obvinění ze spáchání trestného činu, nebyla poskytnuta možnost nahlížet do vyšetřovacího spisu a byla předložena rozporuplná žaloba); e) státnímu zástupci byla soudem stanovena nová jednoměsíční lhůta k nápravě těchto „porušení podstatných formálních požadavků“; [f)] státní zástupce tato „porušení podstatných formálních požadavků“ ve stanovené lhůtě nenapravil – přičemž k těmto porušením v rámci první tříměsíční lhůty a k neprovedení nápravy během poslední jednoměsíční lhůty došlo z důvodů jak na straně státního zástupce (jestliže nedošlo k odstranění rozporů v žalobě; nebyly podniknuty skutečné kroky po převážnou část trvání těchto lhůt), tak i na straně obhajoby (porušení povinnosti spolupráce při objasňování obvinění ze spáchání trestného činu a povinnosti poskytnout možnost nahlížet do vyšetřovacího spisu z důvodu pobytu obviněných osob v nemocnici a porušení dalších uplatněných pracovních povinností advokátů); [g)] vzniklo subjektivní právo obviněné osoby na zastavení trestního řízení z důvodu neprovedení nápravy „porušení podstatných formálních požadavků“ ve lhůtě stanovené za tímto účelem?

               2)

               V případě záporné odpovědi na tuto otázku, jakou část výše uvedené právní úpravy má vnitrostátní soud nechat nepoužitou, aby mohlo být zajištěno účinné uplatňování unijního práva: 2.1. zastavení trestního řízení při uplynutí jednoměsíční lhůty nebo 2.2. klasifikace výše uvedených vad jako „porušení podstatných formálních požadavků“ nebo 2.3. ochrana subjektivního práva vzniklého podle písm. [g)] – pokud existuje možnost toto porušení účinně napravit v rámci soudního řízení?

                           2.1.

                           Má být rozhodnutí nepoužít ustanovení vnitrostátního práva, které stanoví zastavení trestního řízení, vázáno ke skutečnosti, že

                                       A)

                                       státnímu zástupci je poskytnuta dodatečná lhůta k nápravě „porušení podstatných formálních požadavků“, která má stejně dlouhé trvání jako lhůta, během níž nebyl objektivně schopen tak učinit z důvodu překážek přičitatelných obhajobě?

                                       B)

                                       soud v případě A) zjistí, že tyto překážky vznikly v důsledku „zneužití práva“?

                                       C)

                                       v případě záporné odpovědi na otázku položenou pod písm. A), soud zjistí, že vnitrostátní právo poskytuje dostatečné záruky pro ukončení trestního vyšetřování během přiměřené lhůty?

                           2.2.

                           Je rozhodnutí neuplatnit klasifikaci výše uvedených vad jako „porušení podstatných formálních požadavků“, kterou stanoví vnitrostátní právo, slučitelné s unijním právem, a sice:

                                       A)

                                       Bylo by dostatečně zaručeno právo podle čl. 6 odst. 3 směrnice č. 2012/13/EU (1) [směrnice Evropského parlamentu a Rady 2012/13/EU ze dne 22. května 2012 o právu na informace v trestním řízení] spočívající v poskytnutí podrobných informací týkajících se obvinění ze spáchání trestného činu obhajobě,

                                                   -1)

                                                   pokud jsou tyto informace poskytnuty po skutečném předložení obžaloby soudu, ale předtím, než je proveden jejich soudní přezkum, jakož i pokud byly obhajobě poskytnuty veškeré informace o podstatných aspektech obvinění ze spáchání trestného činu předtím, než byla obžaloba předložena soudu (tak tomu je v případě obviněného M. Christova)?

                                                   -2)

                                                   v případě kladné odpovědi na otázku položenou pod položkou 2.2.A)-1) – pokud jsou tyto informace poskytnuty ještě po skutečném předložení obžaloby soudu, ale předtím, než soud tuto žalobu přezkoumá, a obhajobě byly poskytnuty částečné informace týkající se podstatných aspektů obvinění ze spáchání trestného činu předtím, než byla obžaloba předložena soudu, přičemž pouze částečné informace byly poskytnuty proto, že překážky byly přičitatelné obhajobě (tak tomu je v případě obviněných N. Koleva a S. Kostadinova)?

                                                   -3)

                                                   pokud tyto informace vykazují rozpory ohledně konkrétního vyjádření žádosti o úplatek (jednou bylo uvedeno, že úplatek výslovně požadoval jiný obviněný, zatímco obviněný M. Christov projevil svou nespokojenost pokřiveným výrazem obličeje, když osoba podléhající celní kontrole nabídla příliš malou peněžitou částku, zatímco jindy bylo uvedeno, že obviněný M. Christov výslovně a konkrétně požadoval úplatek)?

                                       B)

                                       Bylo by v původním řízení dostatečně zaručeno právo obhajoby podle čl. 7 odst. 3 směrnice č. 2012/13, aby jí byl poskytnut přístupu k materiálům „nejpozději při předložení obžaloby soudu“, pokud měla obhajoba přístup k podstatné části materiálů ještě předtím a bylo jí umožněno nahlížet do nich, nicméně obhajoba této možnosti nevyužila z důvodu překážek (nemoc, pracovní povinnosti) a s odkazem na vnitrostátní právo, které požaduje, aby bylo předvolání za účelem nahlížení do materiálů předloženo alespoň tři dny v předstihu? Musí být po odstranění překážek a v případě alespoň třídenní lhůty k předložení předvolání za účelem nahlížení poskytnuta druhá příležitost? Je nutné přezkoumat, zda uvedené překážky objektivně existovaly nebo zda představují zneužití práva?

                                       C)

                                       Má zákonem stanovený požadavek obsažený v čl. 6 odst. 3 [„nejpozději při předložení obžaloby soudu“], resp. v čl. 7 odst. 3 směrnice č. 2012/13 [„nejpozději při předložení obžaloby soudu“] stejný význam v obou ustanoveních? Jaký význam má tento požadavek – před skutečným předložením obžaloby soudu nebo nejpozději při jeho předložení soudu, anebo po jejím předložení soudu, ale předtím, než soud učiní opatření týkající se přezkumu této obžaloby?

                                       D)

                                       Má zákonný požadavek na poskytnutí informací týkajících se obvinění ze spáchání trestného činu obhajobě a na poskytnutí přístupu ke spisu řízení takovým způsobem, aby mohl být zajištěn „účinný výkon práva na obhajobu“ a „spravedlivý proces“ podle čl. 6 odst. 1 a čl. 7 odst. 2 a 3 směrnice č. 2012/13, stejný význam v obou ustanoveních? Byl by tento požadavek splněn,

                                                   -1)

                                                   kdyby byly podrobné informace týkající se obvinění ze spáchání trestného činu obhajobě poskytnuty sice po předložení obžaloby soudu, ale předtím, než byla učiněna opatření k jejímu přezkumu v dané věci, a obhajobě byla poskytnuta dostatečná lhůta k přípravě? – Předtím byly poskytnuty neúplné a částečné informace týkající se obvinění ze spáchání trestného činu.

                                                   -2)

                                                   kdyby měla obhajoba přístup ke všem materiálům sice po předložení obžaloby soudu, ale předtím, než byla učiněna opatření k jejímu přezkumu v dané věci, a byla jí poskytnuta dostatečná lhůta k přípravě? – Dříve měla obhajoba přístup k velké části materiálů týkajících se řízení.

                                                   -3)

                                                   kdyby soud učinil opatření, jimiž by obhajobě zaručil, že všechna prohlášení, která učiní poté, co se seznámí s podrobnou obžalobou a všemi materiály týkajícími se řízení, budou mít stejný účinek, jaký by měla, kdyby byla učiněna vůči státnímu zástupci ještě před předložením obžaloby soudu?

                                       E)

                                       Byl by zajištěn „spravedlivý proces“ podle čl. 6 odst. 1 a 4, jakož i „účinný výkon práva na obhajobu“ podle čl. 6 odst. 1 směrnice č. 2012/13, kdyby se soud rozhodl zahájit soudní řízení o končené obžalobě, která vykazuje rozpory týkající se vyjádření žádosti o úplatek, přičemž by ovšem bylo posléze státnímu zástupci umožněno, aby tyto rozpory odstranil, a účastníkům řízení by bylo umožněno, aby uplatnili práva, která by jim příslušela při předložení obžaloby v případě neexistence takových rozporů?

                                       F)

                                       Bylo by dostatečně zaručeno právo na přístup k obhájci zakotvené v čl. 3 odst. 1 směrnice č. 2013/48/EU (2), kdyby bylo v rámci trestního vyšetřování advokátovi umožněno dostavit se, aby byl srozuměn s předběžným obviněním ze spáchání trestného činu a byl mu poskytnut úplný přístup ke všem materiálům týkajícím se řízení, ten se ale z důvodu pracovních povinností a s odkazem na vnitrostátní právo, které stanoví lhůtu k předložení předvolání v délce alespoň tří dní, nedostavil? Musí být poskytnuta nová lhůta v délce alespoň tří dní poté, co tyto povinnosti zaniknou? Je nutné zkoumat, zda je důvod pro [ne]dostavení se oprávněný nebo zda došlo ke zneužití práva?

                                       G)

                                       Mělo by porušení práva na přístup k obhájci v trestním vyšetřování zakotvené v čl. 3 odst. 1 směrnice č. 2013/48 dopad na „praktický a účinný výkon práva na obhajobu“, pokud by soud po předložení obhajoby tomuto soudu poskytl advokátovi úplný přístup ke konečné a podrobné obžalobě, jakož i ke všem materiálům týkajícím se řízení, a následně by učinil opatření s cílem zaručit advokátovi, že všechna prohlášení, která učiní poté, co se seznámí s podrobnou obžalobou a se všemi materiály týkajícími se řízení, budou mít stejný účinek, jaký by měla, kdyby byla učiněna vůči státnímu zástupci ještě před předložením obžaloby soudu?

                           2.3.

                           Je subjektivní právo na zastavení trestního řízení (za výše objasněných podmínek), které vzniklo obviněné osobě, slučitelné s unijním právem, přestože existuje možnost v plném rozsahu napravit „porušení podstatných formálních požadavků“, které nenapravil státní zástupce, opatřeními přijatými soudem v rámci soudního řízení, takže právní situace obviněné osoby by nakonec byla stejná jako situace, ve které by se nacházela v případě včasné nápravy tohoto porušení?

               3)

               Lze použít příznivější vnitrostátní právní úpravu týkající se práva na projednání věci v rámci přiměřené lhůty, práva na informace, jakož i práva na přístup k obhájci, pokud by spolu s dalšími okolnostmi (postup popsaný v bodě 1) vedla k zastavení trestního řízení?

               4)

               Je třeba vykládat čl. 3 odst. 1 směrnice č. 2013/48 vykládat v tom smyslu, že vnitrostátní soud zmocňuje k vyloučení ze soudního řízení advokáta, který zastupoval dvě obviněné osoby, přičemž jedna osoba vypovídala o skutečnostech, které poškodily zájmy druhého obviněného, který sám nevypovídal?

         V případě kladné odpovědi na tuto otázku, zajistil by soud právo na přístup k obhájci ve smyslu čl. 3 odst. 1 této směrnice, pokud by poté, co připustil účast advokáta, který současně obhajoval dva obviněné s protichůdnými zájmy, na soudním řízení, přidělil každému z obou obviněných nového odlišného obhájce ex offo?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady č. 2012/13/EU ze dne 22. května 2012 o právu na informace v trestním řízení (Úř. věst. L 142, s. 1).

      (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady č. 2013/48/EU ze dne 22. října 2013 o právu na přístup k obhájci v trestním řízení a řízení týkajícím se evropského zatýkacího rozkazu a o právu na informování třetí strany a právu na komunikaci s třetími osobami a konzulárními úřady v případě zbavení osobní svobody (Úř. věst. L 294, s. 1).


title: Věc F-146/07: Žaloba podaná dne 29. prosince 2007 – Marcuccio v. Komise

text:
               8.3.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 64/67

         Žaloba podaná dne 29. prosince 2007 – Marcuccio v. Komise
   (Věc F-146/07)
   (2008/C 64/110)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Luigi Marcuccio (Tricase, Itálie) (zástupce: G. Cipressa, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Předmět a popis sporu
   Žaloba podaná proti zamítnutí žalovanou žádosti žalobce o provedení nebo ukončení šetření týkajícího se skutečnosti, že dne 29. října 2001 v budově delegace Evropské komise v Angole, kde vykonával svou pracovní činnost v postavení úředníka žalované, a v pracovní době přišel žalobce náhodně do kontaktu s bělavým práškem neznámé povahy, a žádosti o to, aby mu byla poskytnuta jakákoliv informace o tom, jak bylo se vzorkem uvedeného prášku naloženo a o postupech pro zachování vzorku a přístupu k němu.
   Žalobce na podporu svých argumentů uplatňuje tři následující žalobní důvody: 1) absolutní nedostatek odůvodnění i mimo jiné z důvodu nelogičnosti, nesouvislosti, nepřiměřenosti, nejasnosti a předstíraných důvodů, které je založeno na nedostatečném nebo nepřiměřeném šetření; 2) závažné a zjevné porušení zákona; 3) porušení povinnosti řádné péče a řádného úředního postupu.
   Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit případně sdělení ze dne 23. února 2007 pod č. ADMINB.2/MB/nb D(07) 4623;

               —

               zrušit rozhodnutí, v jakékoliv formě, kterým žalovaná zamítla žádost ze dne 10. října 2006, kterou žalobce zaslal orgánu oprávněnému ke jmenování;

               —

               zrušit případně rozhodnutí, v jakékoliv formě, o zamítnutí stížnosti ze dne 27. dubna 2007 zaslané orgánu oprávněnému ke jmenování;

               —

               zrušit případně sdělení ze dne 4. září 2007 pod č. ADMINB.2/MB/ls D(07) 19393;

               —

               určit, že žalovaná neprovedla nebo neukončila žádné patřičné šetření a nepřijala žádná přípravná opatření nebo opatření vyplývající z takového šetření za účelem zjištění okolnosti, která předcházela nebo následovala a která by souvisela se skutečností, že žalobce dne 29. října 2001 v budově delegace Evropské komise v Angole, kde vykonával svou pracovní činnost v postavení úředníka žalované, a v pracovní době přišel náhodně do kontaktu s bělavým práškem neznámé povahy;

               —

               určit, že neprovedení šetření je protiprávní;

               —

               uložit žalované povinnost provést nebo ukončit šetření, přijmout celou řadu relevantních aktů, které vyplývají z tohoto šetření, poskytnout žalobci informace týkající se události ze dne 29. října 2001 a zaručit žalobci přístup ke vzorku prášku;

               —

               uložit žalované povinnost zaplatit žalobci z titulu náhrady nezvratné újmy, která mu již do dnešního dne vznikla v důsledku neprovedení šetření, částku 3 000 000 eur, nebo vyšší nebo nižší částku, kterou Soud pro veřejnou službu bude považovat za oprávněnou a spravedlivou;

               —

               uložit žalované povinnost zaplatit žalobci z titulu náhrady té části újmy, která mu vznikne po dni podání této žaloby v důsledku neprovedení šetření, částku 300 eur, nebo vyšší nebo nižší částku, kterou Soud pro veřejnou službu bude považovat za oprávněnou a spravedlivou, za každý den ode dne následujícího po dni podání této žaloby do dne, kdy šetření bude ukončeno, budou přijata všechna přípravná opatření nebo opatření vyplývající z takového šetření a žalobci budou oznámeny výsledky šetření, které budou adekvátně zveřejněny v budově delegace a rovněž v sídle generálního ředitelství pro rozvoj a generálního ředitelství pro vnější vztahy ES;

               —

               posoudit jednání žalované před, během a po události ze dne 29. října 2001 a v každém případě související s touto událostí, kromě neprovedení šetření;

               —

               určit, že dotčené jednání je protiprávní;

               —

               uložit žalované povinnost zaplatit žalobci z titulu náhrady újmy v důsledku dotčených jednání částku 5 000 000 eur, nebo vyšší nebo nižší částku, kterou Soud pro veřejnou službu bude považovat za oprávněnou a spravedlivou;

               —

               uložit ES povinnost nahradit žalobci veškeré náklady řízení, včetně nákladů řízení na přípravu znalecké zprávy, která bude případně vypracována za účelem zjištění, zda jsou splněny podmínky pro to, aby byla žalované uložena povinnost zaplatit žalobci výše uvedené částky, jakož i obecněji zjištění jakékoliv relevantní skutečnosti pro účely vydání rozsudku v této věci.


title: Věc C-92/06 P: Kasační opravný prostředek podaný dne  10. února 2006  Soffass SpA proti rozsudku vydanému dne  23. listopadu 2005  ve věci T-396/04, Soffass SpA v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (OHIM)

text:
               20.5.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 121/3

         Kasační opravný prostředek podaný dne 10. února 2006 Soffass SpA proti rozsudku vydanému dne 23. listopadu 2005 ve věci T-396/04, Soffass SpA v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (OHIM)
   (Věc C-92/06 P)
   (2006/C 121/05)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Soffass SpA (zástupci: V. Bilardo, C. Bacchini, M. Mazzitelli, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastník řízení: Sodipan SCA, vedlejší účastník
   Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

               —

               zrušení napadeného rozsudku;

               —

               zohlednění požadavků formulovaných v rozhodnutí prvního stupně a zrušení usnesení prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 16. července 2004 ve věci R 699/2003-1;

               —

               uložení OHIM náhrady nákladů řízení.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek uvádí, že napadený rozsudek porušuje ustanovení čl. 8 odst. 1 písm. b) a čl. 8 odst. 2 písm. a) bodu ii) nařízení ES 40/94 (1), která stanoví, že se ochranná známka nezapíše „pokud z důvodu totožnosti nebo podobnosti se starší ochrannou známkou a totožnosti nebo podobnosti výrobků nebo služeb, na které se ochranná známka vztahuje, existuje nebezpečí záměny u veřejnosti na území, na kterém je starší ochranná známka chráněna; nebezpečí záměny zahrnuje i nebezpečí asociace se starší ochrannou známkou […]“. Soud prvního stupně nezohlednil nebezpečí záměny, jak je vykládáno Soudním dvorem.
   Podle účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek nemůže dojít k zájmeně ochranných známek, které jsou předmětem tohoto řízení, vzhledem k fonetickým,vizuálním, grafickým a konceptuálním rozdílům.

      (1)  Úř. věst. L 11, 14.1.1994, s. 1.


title: Věc T-398/06: Žaloba podaná dne 15. prosince 2006 – UniCredito Italiano v. OHIM – Union Investment Privatfonds (1 Unicredit)

text:
               24.2.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 42/33

         Žaloba podaná dne 15. prosince 2006 – UniCredito Italiano v. OHIM – Union Investment Privatfonds (1 Unicredit)
   (Věc T-398/06)
   (2007/C 42/59)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: italština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: UniCredito Italiano SpA (Janov, Itálie) (zástupci: G. Floridia a R. Floridia, Avvocati)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Union Investment Privatfonds GmbH
   Návrhové žádání žalobkyně

               —

               zrušit napadené rozhodnutí.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka „1 Unicredit“, přihláška k zápisu č. 2.055.069. pro výrobky a služby ve třídách 9, 16, 35, 36, 38, 39, 41 a 42.

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Union Investment Privatfonds GmbH

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Německé slovní ochranné známky „UNIFONDS“ (č. 881.995) a „UNIRAK“ (č. 991.997) a obrazová ochranná známka „UNIZINS“ (č. 2.016.954) pro služby ve třídě 36 (kapitálové investice)

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitce

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Nesprávné použití teorie o rozšířené ochraně tzv. sériových ochranných známek formulované Soudem prvního stupně Evropských společenství v rozsudku ze dne 23.2.2006 ve věci T-194/03 Bainbridge.


title: Věc T-56/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 18. října 2016 – Raimund Schmitt Verpachtungsgesellschaft v. EUIPO (BRAUWELT) „Ochranná známka Evropské unie — Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie BRAUWELT — Absolutní důvody pro zamítnutí zápisu — Popisný charakter — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 207/2009 — Rozlišovací způsobilost získaná užíváním — Článek 7 odst. 3 nařízení č. 207/2009 — Právo být vyslechnut — Povinnost uvést odůvodnění — Článek 75 nařízení č. 207/2009“

text:
               28.11.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 441/18

      Rozsudek Tribunálu ze dne 18. října 2016 – Raimund Schmitt Verpachtungsgesellschaft v. EUIPO (BRAUWELT)
      (Věc T-56/15) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie BRAUWELT - Absolutní důvody pro zamítnutí zápisu - Popisný charakter - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 207/2009 - Rozlišovací způsobilost získaná užíváním - Článek 7 odst. 3 nařízení č. 207/2009 - Právo být vyslechnut - Povinnost uvést odůvodnění - Článek 75 nařízení č. 207/2009“)
      (2016/C 441/22)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Raimund Schmitt Verpachtungsgesellschaft mbH & Co. KG (Norimberk, Německo) (zástupce: M. Höfler, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: A. Schifko, zmocněnec)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 4. prosince 2014 (věc R 1121/2014-4), týkajícímu se zápisu slovního označení BRAUWELT jako ochranné známky Evropské unie.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti Raimund Schmitt Verpachtungsgesellschaft mbH & Co. KG se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 118, 13. 4. 2015.


title: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne  17. listopadu 2005  ve věci C-73/05: Komise Evropských společenství proti Francouzské republice (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2000/34/ES — Úprava pracovní doby )

text:
               28.1.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/2

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (šestého senátu)
   ze dne 17. listopadu 2005
   ve věci C-73/05: Komise Evropských společenství proti Francouzské republice (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2000/34/ES - Úprava pracovní doby )
   (2006/C 22/04)
   Jednací jazyk: francouzština
   Ve věci C-73/05, jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti státem na základě článku 226 ES, podaná dne 15. února 2005, Komise Evropských společenství (zmocněnec: N. Yerrell) proti Francouzské republice (zmocněnci: G. de Bergues a O. Christmann), Soudní dvůr (šestý senát), ve složení A. Borg Barthet (zpravodaj), zastupující předseda šestého senátu, U. Lõhmus a A. Ó Caoimh, soudci, generální advokátka: J. Kokott, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 17. listopadu 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Francouzská republika tím, že nepřijala veškeré právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2000/34/ES ze dne 22. června 2000 upravující směrnici 93/104/ES o některých aspektech úpravy pracovní doby za účelem pokrytí odvětví a činností vyloučených z uvedené směrnice, nesplnila své povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice.

               2)

               Francouzské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 82, 2.4.2005.


title: Výmaz věci C-51/04

text:
               23.7.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 182/34

         Výmaz věci C-51/04 (1)

   (2005/C 182/61)

      (Jednací jazyk: řečtina)

   Usnesením ze dne 22. března 2005 rozhodl předseda Soudního dvora Evropských společenství o výmazu věci C-51/04: Komise Evropských společenství proti Řecké republice.

      (1)  Úř. věst. C 85, 3.4.2004.


title: Věc T-725/16: Usnesení Tribunálu ze dne 27. března 2017 – Palos Caravina v. CdT „Veřejná služba — Dočasní zaměstnanci — Úředníci — Přijímání — Sdělení informací týkajících se jmenování třetí osoby — Článek 25 třetí pododstavec služebního řádu — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“

text:
               6.6.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 178/21

         Usnesení Tribunálu ze dne 27. března 2017 – Palos Caravina v. CdT
   (Věc T-725/16) (1)

   („Veřejná služba - Dočasní zaměstnanci - Úředníci - Přijímání - Sdělení informací týkajících se jmenování třetí osoby - Článek 25 třetí pododstavec služebního řádu - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
   (2017/C 178/29)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Maria José Palos Caravina (Lucemburk, Lucembursko) (zástupci: A. Salerno a P. Singer, advokáti)

      Žalovaný: Překladatelské středisko pro instituce Evropské unie (CdT) (zástupci: M. Garnier a J. Rikkert, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh založený na článku 270 SFEU a znějící na zrušení zaprvé rozhodnutí CdT ze dne 23. prosince 2015, kterým se odmítá sdělit žalobkyni informace ohledně jmenování třetí osoby a zadruhé rozhodnutí CdT ze dne 5. července 2016, kterým se zamítá stížnost žalobkyně podaná proti tomuto odmítnutí.

      Výrok

               1)

               Již není důvodné rozhodnout ve věci samé.

               2)

               Překladatelské středisko pro instituce Evropské unie (CdT) ponese vlastní náklady řízení a uhradí náklady řízení vynaložené Marií José Palos Caravina.

      (1)  Úř. věst. C 462, 12.12.2016.


title: Věc F-148/12: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 23. října 2013 — Solberg v. (EMCDDA) ( „Veřejná služba — Bývalý dočasný zaměstnanec — Hodnotící zpráva — Právní zájem na podání žaloby — Povinnost uvést odůvodnění — Rozsah posuzovací pravomoci“ )

text:
               30.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 352/26

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 23. října 2013 — Solberg v. (EMCDDA)
   (Věc F-148/12) (1)

   (Veřejná služba - Bývalý dočasný zaměstnanec - Hodnotící zpráva - Právní zájem na podání žaloby - Povinnost uvést odůvodnění - Rozsah posuzovací pravomoci)
   2013/C 352/50
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Ulrik Solberg (Lisabon, Portugalsko) (zástupci: D. Abreu Caldas, A. Coolen, S. Orlandi, J.-N. Louis a É. Marchal, advokáti)

      Žalovaný: Evropské monitorovací centrum pro drogy a drogovou závislost (EMCDDA) (zástupci: D. Storti, zmocněnec, ve spolupráci s B. Wägenbaurem, advokátem)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí, kterým se stanoví hodnotící zpráva žalobce za období od 1. ledna do 31. prosince 2011.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               U. Solberg ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropským monitorovacím centrem pro drogy a drogovou závislost.

      (1)  Úř. věst. C 71, 9.3.2013, s. 30.


title: Věc T-242/17: Žaloba podaná dne 25. dubna 2017 – SC v. Eulex Kosovo

text:
               17.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 231/28

         Žaloba podaná dne 25. dubna 2017 – SC v. Eulex Kosovo
   (Věc T-242/17)
   (2017/C 231/35)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: SC (zástupci: L. Moro, advokátka a A. Kunst, advokátka)

      Žalovaná: Eulex Kosovo

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuj, aby Tribunál:

               —

               určil, že žalovaná porušila své smluvní a mimosmluvní závazky vůči žalobkyni;

               —

               určil, že vnitřní výběrové řízení z roku 2016 bylo protiprávní, a tudíž smlouva žalobkyně nebyla protiprávně obnovena;

               —

               rozhodl, že žalobkyni bude přiznána náhrada za ztráty způsobené protiprávním neobnovením její smlouvy ve výši 19 měsíčních hrubých platů spolu s úpravou denních příspěvků a zvýšením platu v souladu s dokumenty „Odměňování mezinárodních smluvních zaměstnanců“ a „Orientační úroveň příspěvků“;

               —

               uložil žalované náhradu morální újmy vzniklé žalobkyni v důsledku protiprávního jednání a rozhodnutí žalované;

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z porušení článků 4 a 6 Standardních operačních postupů pro nové uspořádání, jež zejména vymezují zásady, úlohu a odpovědnost vedoucího úřadu pro lidské zdroje (Human Ressources Office – HRO), a článků 5 (Zásady) a 7 (Výběr), zejména čl. 7.1 písm. a) a b), čl. 7.2 písm. c), f) a k) a čl. 7.3 písm. c) Standardních operačních postupů pro nábor personálu (porušení smluvní povahy).

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 7.2 písm. f) a čl. 7.3 písm. c) Standardních operačních postupů pro nábor personálu a článku 3.2 Etického kodexu žalované, smluvních zásad spravedlnosti a dobré víry (porušení smluvní povahy) a práva žalobkyně na řádnou správu podle článku 41 Listiny základních práv EU (porušení mimosmluvní povahy).

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z porušení zásady nestrannosti a práva žalobkyně na řádnou správu.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení práva žalobkyně na spravedlivé a uspokojivé pracovní podmínky (článek 31 Listiny EU), Memoranda o rozhodnutí ze dne 26. ledna 2011 (Návrh na zavedení hodnocení řidičských schopností) a požadavků stanovených ve výzvě k poskytnutí příspěvků z roku 2014, jakož i práva a řádnou správu.

               5.

               Pátý žalobní důvod vycházející z porušení práva na spravedlivé a uspokojivé pracovní podmínky (článek 31 Listiny).


title: Věc C-399/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 18. července 2016 – X NV v. Staatssecretaris van Financiën

text:
               10.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 371/5

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 18. července 2016 – X NV v. Staatssecretaris van Financiën
   (Věc C-399/16)
   (2016/C 371/06)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hoge Raad der Nederlanden

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: X NV

      Odpůrce: Staatssecretaris van Financiën

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba vykládat články 43 a 48 ES (nyní články 49 a 54 SFEU) v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, podle které nemůže mateřská společnost se sídlem v určitém členském státě zohlednit žádnou kurzovou ztrátu, která se týká částky, kterou investovala do dceřiné společnosti se sídlem v jiném členském státě, třebaže by tak mohla učinit, pokud by byla tato dceřiná společnost součástí jediné daňové jednotky – která by vykazovala takové znaky, které má nizozemská jediná daňová jednotka – společně s prvně uvedenou mateřskou společností se sídlem v prvně uvedeném členském státě, a to v důsledku konsolidace v rámci jediné daňové jednotky?

               2)

               V případě kladné odpovědi na otázku 1, je možné vycházet nebo musí se vycházet v případě stanovení kurzové ztráty, kterou je třeba zohlednit, z toho, že do jediné daňové jednotky se rovněž zahrne (jedna nebo více) z přímých nebo nepřímých dceřiných společností se sídlem v Evropské unii, které drží prostřednictvím této dceřiné společnosti nepřímo mateřská společnost?

               3)

               V případě kladné odpovědi na otázku 1, zohledňují se v takovém případě pouze kurzové ztráty, které by v případě zahrnutí do jediné daňové jednotky mateřské společnosti byly vykázány v letech rozhodných z hlediska sporu, či se zohledňují rovněž výsledky změny kurzu, které byly vykázány v letech dřívějších?


title: Věc F-44/05 RENV: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 23. října 2012 — Strack v. Komise ( „Veřejná služba — Úředníci — Vrácení věci Tribunálu po zrušení — Zbavení zaměstnanců orgánu imunity, pokud jde o ústní a písemná vyjádření v rámci soudního řízení — Jmenování na místo vedoucího oddělení — Zamítnutí žádosti o pracovní místo — Žaloba na neplatnost — Právní zájem neúspěšného uchazeče o pracovní místo na podání žaloby — Překážka věci rozsouzené — Procesní vada — Zvážení dotčených zájmů — Žaloba na náhradu škody — Morální újma utrpěná z důvodu vady“ )

text:
               16.2.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 46/25

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 23. října 2012 — Strack v. Komise
   (Věc F-44/05 RENV)
   (Veřejná služba - Úředníci - Vrácení věci Tribunálu po zrušení - Zbavení zaměstnanců orgánu imunity, pokud jde o ústní a písemná vyjádření v rámci soudního řízení - Jmenování na místo vedoucího oddělení - Zamítnutí žádosti o pracovní místo - Žaloba na neplatnost - Právní zájem neúspěšného uchazeče o pracovní místo na podání žaloby - Překážka věci rozsouzené - Procesní vada - Zvážení dotčených zájmů - Žaloba na náhradu škody - Morální újma utrpěná z důvodu vady)
   2013/C 46/44
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Guido Strack (Kolín, Německo) (zástupci: N. A. Lödler a H. Tettenborn, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: H. Krämer a B. Eggers, zmocněnci)

      Předmět věci

   Vrácení věci po zrušení — Veřejná služba — Zrušení rozhodnutí Komise, kterým byla zamítnuta žádost žalobce o místo vedoucího oddělení „Veřejné zakázky a smlouvy“ a jímž byl na uvedené místo jmenován jiný uchazeč, a dále návrh na náhradu škody (původně T-225/05)

      Výrok rozsudku

               1)

               Návrh na zbavení imunity, které požívají zaměstnanci Komise Evropských společenství ve věci F-44/05, Strack v. Komise, se odmítá jako nepřípustný.

               2)

               Návrh na náhradu škody vzniklé v důsledku nepřiměřené délky správního řízení směřujícího k obsazení pracovního místa a v důsledku nepřiměřené délky postupu před zahájením soudního řízení se zamítá jako neopodstatněný.

               3)

               Rozhodnutí o jmenování A a rozhodnutí Komise Evropských společenství ze dne 19. listopadu 2004, kterým byla zamítnuta žádost G. Stracka o místo vedoucího oddělení „Veřejné zakázky a smlouvy“ Úřadu pro úřední tisky Evropských společenství, se zrušují.

               4)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               5)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení ve věcech Strack v. Komise, F-44/05, Komise v. Strack, T-526/08 P, a Strack v. Komise, F-44/05 RENV, a nahradí náklady řízení vynaložené G. Strackem v týchž věcech.


title: Věc C-341/04: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne  2. května 2006  (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Supreme Court) ve věci Eurofood IFCS Ltd – Enrico Bondi v. Bank of America N.A., Pearse Farrell, Official Liquidator, Director of Corporate Enforcement, Certificate/Note hloders (Soudní spolupráce v občanských věcech — Nařízení (ES) č. 1346/2000 — Úpadkové řízení — Rozhodnutí o zahájení řízení — Místo, kde jsou soustředěny hlavní zájmy dlužníka — Uznávání úpadkového řízení — Veřejný pořádek)

text:
               17.6.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 143/11

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 2. května 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Supreme Court) ve věci Eurofood IFCS Ltd – Enrico Bondi v. Bank of America N.A., Pearse Farrell, Official Liquidator, Director of Corporate Enforcement, Certificate/Note hloders
   (Věc C-341/04) (1)

   (Soudní spolupráce v občanských věcech - Nařízení (ES) č. 1346/2000 - Úpadkové řízení - Rozhodnutí o zahájení řízení - Místo, kde jsou soustředěny hlavní zájmy dlužníka - Uznávání úpadkového řízení - Veřejný pořádek)
   (2006/C 143/20)
   Jednací jazyk: angličtina
   Předkládající soud
   Supreme Court
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Enrico Bondi

      Žalovaní: Bank of America N.A., Pearse Farrell, Official Liquidator, Director of Corporate Enforcement, Certificate/Note hloders
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Supreme Court – Výklad článků 1, 2, 3 a 16 nařízení Rady (ES) č. 1346/2000 ze dne 29. května 2000 o úpadkovém řízení (Úř. věst. L 160, s. 1; Zvl. vyd. 19/01, s. 191) – Usnesení, kterým je jmenován dočasný likvidátor do doby vydání konečného usnesení – Možnost považovat toto usnesení za rozhodnutí o zahájení úpadkového řízení – Soud příslušný k zahájení úpadkového řízení
   Výrok

               1)

               Je-li dlužníkem dceřiná společnost, jejíž sídlo a sídlo její mateřské společnosti se nacházejí ve dvou různých členských státech, domněnka stanovená v čl. 3 odst. 1 druhé větě nařízení Rady (ES) č. 1346/2000 ze dne 29. května 2000 o úpadkovém řízení, podle které jsou hlavní zájmy této dceřiné společnosti soustředěny v členském státě, kde se nachází její sídlo, může být vyvrácena pouze tehdy, jestliže skutečnosti, jež jsou objektivní a zjistitelné třetími osobami, umožní prokázat existenci skutečné situace odlišné od té, kterou má odrážet umístění předmětného sídla. Tak by tomu mohlo být zejména v případě společnosti, která by nevykonávala žádnou činnost na území členského státu, kde se nachází její sídlo. Vykonává-li naopak společnost svou činnost na území členského státu, kde se nachází její sídlo, pouhá skutečnost, že mateřská společnost se sídlem v jiném členském státě může kontrolovat nebo kontroluje její rozhodnutí v hospodářské oblasti, nestačí k vyvrácení domněnky stanovené uvedeným nařízením.

               2)

               Článek 16 odst. 1 první pododstavec nařízení č. 1346/2000 musí být vykládán v tom smyslu, že hlavní úpadkové řízení zahájené soudem členského státu musí být uznáno soudy ostatních členských států, aniž by tyto soudy byly oprávněny přezkoumávat příslušnost soudu státu, ve kterém bylo řízení zahájeno.

               3)

               Článek 16 odst. 1 první pododstavec nařízení č. 1346/2000 musí být vykládán v tom smyslu, že za rozhodnutí o zahájení úpadkového řízení ve smyslu tohoto ustanovení se považuje rozhodnutí vydané soudem členského státu, ke kterému byl za tímto účelem podán návrh na zahájení řízení uvedeného v příloze A téhož nařízení, vycházející z úpadku dlužníka, jestliže toto rozhodnutí zahrnuje zbavení dlužníka práva nakládat se svým majetkem, a jmenování správce podstaty uvedeného v příloze C daného nařízení. Toto zbavení práva nakládat s majetkem znamená, že dlužník pozbude oprávnění vykonávat správu svého majetku.

               4)

               Článek 26 nařízení č. 1346/2000 musí být vykládán v tom smyslu, že členský stát může odmítnout uznat úpadkové řízení zahájené v jiném členském státě, jestliže bylo rozhodnutí o zahájení řízení přijato při zjevném porušení základního práva být vyslechnut, kterého požívá osoba dotčená takovým řízením.

      (1)  Úř. věst. C 251, 9.10.2004.


title: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 9. března 2005 ve věci T-33/03, Osotspa Co. Ltd proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Starší národní obrazové ochranné známky SHARK a starší obrazové ochranné známky Společenství SHARK — Přihláška slovní ochranné známky Společenství Hai — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94)

text:
               14.5.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 115/20

      ROZSUDEK SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 9. března 2005
   ve věci T-33/03, Osotspa Co. Ltd proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Starší národní obrazové ochranné známky SHARK a starší obrazové ochranné známky Společenství SHARK - Přihláška slovní ochranné známky Společenství Hai - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94)
   (2005/C 115/38)
   Jednací jazyk: němčina
   Ve věci T-33/03, jejímž předmětem je žaloba podaná proti rozhodnutí třetího odvolacího senátu OHIM ze dne 27. listopadu 2002 (ve věci R 296/2002-3) týkajícímu se námitkového řízení mezi Osotspa Co. Ltd a Distribution & Marketing GmbH, Osotspa Co. Ltd, se sídlem v Bankoku (Thajsko), zastoupená C. Gassauer-Fleissnerem, advokátem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku, proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (zmocněnci: A. von Mühlendahl, T. Eichenberg a G. Schneider), přičemž druhým účastníkem řízení před odvolacím senátem OHIM vystupujícím jako vedlejší účastník řízení před Soudem je Distribution & Marketing GmbH, se sídlem v Salcburku (Rakousko), původně zastoupená C. Hauerem, dále V. von Bomhard, A. Renckem a A. Pohlmannem, advokáty, Soud (čtvrtý senát), ve složení H. Legal, předseda, V. Tiili a V. Vadapalas, soudci, vedoucí soudní kanceláře: D. Christensen, rada, vydal dne 9. března 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Žalobkyni se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 135, 7.6.2003.


title: Věc T-34/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 1. června 2016 – Wolf Oil v. EUIPO – SCT Lubricants (CHEMPIOIL) „Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie — Slovní ochranná známka CHEMPIOIL — Starší obrazová ochranná známka CHAMPION — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 — Zkoumání skutečností z moci úřední — Povinnost uvést odůvodnění — Právo na obhajobu — Články 75 a 76 nařízení č. 207/2009“

text:
               11.7.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 251/26

         Rozsudek Tribunálu ze dne 1. června 2016 – Wolf Oil v. EUIPO – SCT Lubricants (CHEMPIOIL)
   (Věc T-34/15) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie - Slovní ochranná známka CHEMPIOIL - Starší obrazová ochranná známka CHAMPION - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Zkoumání skutečností z moci úřední - Povinnost uvést odůvodnění - Právo na obhajobu - Články 75 a 76 nařízení č. 207/2009“)
   (2016/C 251/28)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Wolf Oil Corp. (Hemiksem, Belgie) (zástupci: P. Maeyaert a J. Muyldermans, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: L. Rampini, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: UAB SCT Lubricants (Klaipėda, Litva) (zástupce: S. Labesius, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 31. října 2014 (věc R 1596/2013-5) týkajícímu se námitkového řízení mezi Wolf Oil Corp. et UAB SCT Lubricants.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Wolf Oil Corp. se ukládá náhrada nákladů řízení včetně nákladů vynaložených UAB SCT Lubricants v souvislosti s řízením před odvolacím senátem.

      (1)  Úř. věst. C 89, 16. 3. 2015.