title: Věc C-287/12 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 7. června 2012 společností Ryanair Ltd proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 28. března 2012 ve věci T-123/09, Ryanair Ltd v. Evropská komise

text:
               6.10.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 303/11

         Kasační opravný prostředek podaný dne 7. června 2012 společností Ryanair Ltd proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 28. března 2012 ve věci T-123/09, Ryanair Ltd v. Evropská komise
   (Věc C-287/12 P)
   2012/C 303/21
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Ryanair Ltd (zástupci: E. Vahida, I.-G. Metaxas-Maragkidis, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská komise, Italská republika, Alitalia — Compagnia Aerea Italiana SpA

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil rozsudek Tribunálu (pátého senátu) ze dne 28. března 2012, doručený navrhovatelce dne 29. března 2012, ve věci T-123/09 Ryanair Ltd v. Evropská komise;

               —

               určil v souladu s články 263 a 264 SFEU, že rozhodnutí Evropské komise ze dne 12. listopadu 2008 ve věci C 26/08 (úvěr společnosti Alitalia SpA ve výši 300 milionů EUR) je částečně neplatné, jelikož nenařizuje vrácení podpory nástupcem společnosti Alitalia a dává Itálii dodatečnou dobu pro provedení tohoto rozhodnutí;

               —

               určil v souladu s články 263 a 264 SFEU, že rozhodnutí ze dne 12. listopadu 2009 ve věci státní podpory N510/2008 (prodej aktiv společnosti Alitalia SpA) je neplatné v plném rozsahu;

               —

               určil, že Komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení společnosti Ryanair;

         podpůrně,

               —

               vrátil věc Tribunálu k novému přezkoumání; a

               —

               rozhodl, že o nákladech řízení v prvním stupni a o nákladech řízení o kasačním opravném prostředku bude rozhodnuto později.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Navrhovatelka tvrdí, že napadený rozsudek musí být zrušen z následujících důvodů:

               Ohledně rozhodnutí Komise ze dne 12. listopadu 2008 ve věci N510/2008 (prodej aktiv společnosti Alitalia SpA):

                           1)

                           Porušení práva a procesních pravidel ohledně přípustnosti. Tribunál odmítl uznat námitku společnosti Ryanair, že rozhodnutí Komise je neodůvodněné, a přeformuloval předmět žaloby společnosti Ryanair tak, jako by se jednalo o žalobu, jejímž účelem je výlučně ochrana procesních práv.

                           2)

                           Porušení článků 4 a 7 nařízení (ES) č. 659/1999 (1). Povinnosti a kontrolní mechanismy, které byly doplněny po oznámení původního opatření, představují úpravy a podmínky připojené k rozhodnutím na základě článku 7 nařízení (ES) č. 659/1999. Navrhovatelka se domnívá, že Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když označil povinnosti a kontrolní mechanismy za závazky;

                           3)

                           Porušení článku 10 nařízení č. 659/1999 odmítnutím Tribunálu uložit sankci z důvodu, že Komise nepřezkoumala všechny relevantní vlastnosti opatření v jejich kontextu;

                           4)

                           Porušení článku 10 nařízení č. 659/1999. Tribunál určil, že Komise nebyla povinna přezkoumat jiné možnosti než prodej aktiv společnosti Alitalia, jak byl oznámen Itálií. Tribunál se tím, že nepřezkoumal, zda by soukromý investor zvolil jiné řešení, dopustil nesprávného právního posouzení.

                           5)

                           Jiná pochybení při uplatnění zásady investora působícího v tržním hospodářství.

                           6)

                           Neprovedení zjištění totožnosti strany, která musí podporu splatit. Žalobkyně se domnívá, že Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení tím, že nepřihlédl k hospodářské kontinuitě mezi společností Alitalia a CAI.

               Co se týče rozhodnutí Komise ze dne 12. listopadu 2008 ve věci C26/2008 (úvěr společnosti Alitalia SpA ve výši 300 milionů EUR): nedostatečné odůvodnění zjištění nepřípustnosti.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (Úř. věst. L 83, s. 1; Zvl. vyd. 08/01, s. 339).


title: Věc C-677/13: Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 11. prosince 2014 – Evropská komise v. Řecká republika „Nesplnění povinnosti státem — Životní prostředí — Směrnice 1999/31/ES — Článek 6 písm. a), článek 8, čl. 9 písm. a) až c), čl. 11 odst. 1 a článek 12 — Směrnice 2008/98/ES — Články 13, 23 a čl. 36 odst. 1 — Nakládání s odpady — Skládky odpadů — Absence platného povolení pro skládku — Nedostatky v provozu skládky“

text:
               9.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 46/15

         Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 11. prosince 2014 – Evropská komise v. Řecká republika
   (Věc C-677/13) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Životní prostředí - Směrnice 1999/31/ES - Článek 6 písm. a), článek 8, čl. 9 písm. a) až c), čl. 11 odst. 1 a článek 12 - Směrnice 2008/98/ES - Články 13, 23 a čl. 36 odst. 1 - Nakládání s odpady - Skládky odpadů - Absence platného povolení pro skládku - Nedostatky v provozu skládky“)
   (2015/C 046/20)
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: M. Patakia a E. Sanfrutos Cano, zmocněnci)

      Žalovaná: Řecká republika (zástupce: E. Skandalou, zmocněnec)

      Výrok

               1)

               Pokud jde o skládku odpadů v Kiato, Řecká republika tím,

                           —

                           že nepřijala opatření nezbytná k tomu, aby bylo v předmětné skládce s odpady nakládáno způsobem, který neohrožuje lidské zdraví a nepoškozuje životní prostředí, a pro zákaz svévolného opuštění, nepovoleného ukládání nebo vypouštění odpadů a nekontrolovaného nakládání s nimi, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 13 a čl. 36 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 98/2008 ze dne 19. listopadu 2008 o odpadech a o zrušení některých směrnic;

                           —

                           že strpěla provozování této skládky bez platného povolení pro skládku, které by splňovalo podmínky a obsah stanovené pro vydání tohoto povolení, a tudíž aniž držitel odpadů nebo provozovatel skládky, před dodávkou nebo v okamžiku dodávky odpadu, mohl prokázat, že dané odpady mohou být přijaty na skládku v souladu s podmínkami stanovenými v povolení, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 8, čl. 9 písm. a) až c) a z čl. 11 odst. 1 písm. a) směrnice Rady 1999/31/ES ze dne 26. dubna 1999 o skládkách odpadů, jakož i z článku 23 směrnice 2008/98, a

                           —

                           že nedohlédla na to, aby během provozu skládky provozovatel zajistil program kontroly a monitorování specifikovaný v příloze III směrnice 1999/31, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 12 písm. a) této směrnice.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Řecké republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 52, 22.2.2014.


title: Spojené věci T-208/11 a T-508/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 16. října 2014 – LTTE v. Rada „Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Omezující opatření namířená vůči některým osobám a subjektům s cílem bojovat proti terorismu — Zmrazení finančních prostředků — Použitelnost nařízení (ES) č. 2580/2001 na ozbrojené konflikty — Možnost, aby byl orgán třetí země kvalifikován jako příslušný orgán ve smyslu společného postoje 2001/931/SZBP — Skutkový základ rozhodnutí o zmrazení finančních prostředků — Odkaz na teroristické činy — Nezbytnost rozhodnutí příslušného orgánu ve smyslu společného postoje 2001/931“

text:
               24.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 421/28

         Rozsudek Tribunálu ze dne 16. října 2014 – LTTE v. Rada
   (Spojené věci T-208/11 a T-508/11) (1)

   („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření namířená vůči některým osobám a subjektům s cílem bojovat proti terorismu - Zmrazení finančních prostředků - Použitelnost nařízení (ES) č. 2580/2001 na ozbrojené konflikty - Možnost, aby byl orgán třetí země kvalifikován jako příslušný orgán ve smyslu společného postoje 2001/931/SZBP - Skutkový základ rozhodnutí o zmrazení finančních prostředků - Odkaz na teroristické činy - Nezbytnost rozhodnutí příslušného orgánu ve smyslu společného postoje 2001/931“)
   2014/C 421/38
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Tygři osvobození tamilského Ílamu (LTTE) (Herning, Dánsko) (zástupci: V. Koppe, A.M. van Eik a T. Buruma, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: G. Étienne a E. Finnegan, zmocněnci)

      Vedlejší účastníci podporující žalovanou: Nizozemské království (zástupci: ve věci T-208/11 původně M. Bulterman, N. Noort a C. Schillemans, poté, jakož i ve věci T-508/11, C. Wissels, M. Bulterman a J. Langer, zmocněnci); Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupkyně: původně S. Behzadi-Spencer, H. Walker a S. Brighouse, poté S. Behzadi-Spencer, H. Walker a E. Jenkinson, zmocněnkyně, ve spolupráci s M. Gray, barrister) (vedlejší účastník pouze ve věci T-208/11); a Evropská komise (zástupci: původně F. Castillo de la Torre a S. Boelaert, poté F. Castillo de la Torre et É. Cujo, zmocněnci)

      Předmět věci

   Původně ve věci T-208/11 návrh na zrušení prováděcího nařízení Rady (EU) č. 83/2011 ze dne 31. ledna 2011, kterým se provádí čl. 2 odst. 3 nařízení (ES) č. 2580/2001 o zvláštních omezujících opatřeních namířených proti některým osobám a subjektům s cílem bojovat proti terorismu a kterým se zrušuje prováděcí nařízení (EU) č. 610/2010 (Úř. věst. L 28, s. 14), a ve věci T-508/11 návrh na zrušení prováděcího nařízení Rady (EU) č. 687/2011 ze dne 18. července 2011, kterým se provádí čl. 2 odst. 3 nařízení (ES) č. 2580/2001 o zvláštních omezujících opatřeních namířených proti některým osobám a subjektům s cílem bojovat proti terorismu a kterým se zrušují prováděcí nařízení (EU) č. 610/2010 a č. 83/2011 (Úř. věst. L 188, s. 2), v rozsahu, v němž se tyto akty týkají žalobkyně.

      Výrok rozsudku

               1)

               Prováděcí nařízení Rady (EU) č. 83/2011 ze dne 31. ledna 2011, č. 687/2011 ze dne 18. července 2011, č. 1375/2011 ze dne 22. prosince 2011, č. 542/2012 ze dne 25. června 2012, č. 1169/2012 ze dne 10. prosince 2012, č. 714/2013 ze dne 25. července 2013, č. 125/2014 ze dne 10. února 2014 a č. 790/2014 ze dne 22. července 2014, kterými se provádí čl. 2 odst. 3 nařízení (ES) č. 2580/2001 o zvláštních omezujících opatřeních namířených proti některým osobám a subjektům s cílem bojovat proti terorismu a kterým se zrušují prováděcí nařízení (EU) č. 610/2010, č. 83/2011, č. 687/2011, č. 1375/2011, č. 542/2012, č. 1169/2012, č. 714/2013 a č. 125/2014 se zrušují v rozsahu, v němž se tyto akty týkají organizace Tygři osvobození tamilského Ílamu (LTTE).

               2)

               Účinky prováděcího nařízení č. 790/2014 zůstávají zachovány po dobu tří měsíců od vyhlášení tohoto rozsudku.

               3)

               Rada Evropské unie ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené LTTE.

               4)

               Nizozemské království, Spojené království Velké Británie a Severního Irska a Evropská komise ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 179, 18.6.2011.


title: Věc C-279/16 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 19. května 2016 Španělským královstvím proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 3. března 2016 ve věci T-675/14, Španělsko v. Komise

text:
               1.8.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 279/18

         Kasační opravný prostředek podaný dne 19. května 2016 Španělským královstvím proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 3. března 2016 ve věci T-675/14, Španělsko v. Komise
   (Věc C-279/16 P)
   (2016/C 279/25)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Španělské království (zástupce: M. J. García-Valdecasas Dorrego, zmocněnec)

      Další účastnice řízení: Evropská komise a Lotyšská republika

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

               —

               Vyhovět tomuto kasačnímu opravnému prostředku a zrušit rozsudek Tribunálu;

               —

               nově vydaným rozsudkem zrušit prováděcí rozhodnutí Komise 2014/458/EU ze dne 9. července 2014 (1), kterým se z financování Evropskou unií vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF), Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV), v rozsahu, v němž se týká výdajů vynaložených Španělským královstvím ve výši 2 713 208,07 eur.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

               1.

                  Nesprávné právní posouzení vyplývající z chybějícího odůvodnění napadeného rozsudku v rozsahu, v němž Tribunál měl rozhodnout o chybějícím odůvodnění rozhodnutí Komise, jelikož uvedený žalobní důvod byl formulován dostatečně jasně a přesně, takže umožňoval Tribunálu zaujmout stanovisko.

               2.

                  Nesprávné právní posouzení ohledně rozsahu povinnosti uvést odůvodnění jelikož důvody, z nichž vychází Tribunál, nesplňují potřebu jasnosti a jednoznačnosti, kterou se musí vyznačovat odůvodnění rozhodnutí Komise, aby splňovalo požadavky 296 SFEU. Odůvodnění aktu nebylo jednoznačné ani jasné, takže se daný členský stát nemohl bránit.

               3.

                  Zjevné zkreslení skutkových okolností tím, že Tribunál měl v bodě 55 napadeného rozsudku za to, že „Španělské království neprokázalo, že některé podniky nepodléhaly žádné z povinností, v souvislosti s nimiž byly zjištěny nedostatky“. A to zaprvé proto, že toto tvrzení je v rozporu s povahou systému podmíněnosti, jelikož v této oblasti mohou představovat riziko pouze některé podniky, a to ty, na které se vztahují specifické požadavky, ohledně kterých byly zjištěny nedostatky. A zadruhé proto, že Španělsko království poskytlo Komisi konkrétní údaje, které prokazují, že některé podniky nepodléhaly specifickým povinnostem.

               4.

                  Nesprávné právní posouzení při výkladu čl. 31 odst. 2 nařízení č. 1290/2005 a ohledně zásady proporcionality v souvislosti s uplatněním paušální opravy a odmítnutím opravy navrhované Španělským královstvím.

                           4.1

                           Nesprávné právní posouzení při výkladu čl. 31 odst. 2, jelikož toto ustanovení vyžaduje zohlednit, jako klíčový prvek, finanční újmu. Vzhledem k tomu, že tuto újmu Španělské království přesně ohodnotilo, nebyla na místě paušální oprava, která se uplatní pouze tehdy, pokud není možné použít jinou, vhodnější metodu.

                           4.2

                           Nesprávné právní posouzení při soudním přezkumu zásady proporcionality, jelikož metoda použitá Komisí vedla k paušální opravě o 530 % vyšší než výpočet, který provedlo Španělské království. Výpočet provedený Španělským královstvím zohlednil skutečné údaje o sankcích, které byly uloženy v následujících letech, během kterých byly nedostatky související s podmíněností napraveny. Částka, která vyplývá z paušální opravy, je zcela nepřiměřená a platební agentury se nemusí zabývat opravami, kterou jsou nadhodnocené.

               5.

                  Nesprávné právní posouzení při výkladu čl. 31 odst. 2 nařízení č. 1290/2005 a ohledně zásady proporcionality v rozsahu, v němž bylo konstatováno, že je možná kumulace paušální finanční opravy a jednorázové finanční opravy u stejné účetní položky za rok 2008. Podle dokumentu AGRI-2005-64043-ES se totiž opravy nemají uplatňovat na částky, které již byly ze stejných důvodů předmětem opravy; judikatura Soudního dvora připouští kumulaci pouze tehdy, pokud riziko pro Fond nelze pokrýt pouze prostřednictvím jednorázových oprav; a vzniklý výsledek je nepřiměřený a neodůvodněný, jelikož pokud by se uplatnila pouze paušální oprava, byla by částka, která má být odečtena, nižší než částka, která je výsledkem součtu obou finančních oprav.

      (1)  Úř. věst. L 205, s. 62


title: Věc C-547/12 P: Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 7. listopadu 2013 — Řecká republika v. Evropská komise ( „Kasační opravný prostředek — EZOZF — Záruční sekce — Vyúčtování výdajů platebních agentur určitých členských států, pokud jde o výdaje financované z fondu — Částky, které mají být inkasovány zpět od Řecké republiky po nevrácení ve stanovených lhůtách — Zkreslení důkazů“ )

text:
               11.1.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 9/15

         Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 7. listopadu 2013 — Řecká republika v. Evropská komise
   (Věc C-547/12 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - EZOZF - Záruční sekce - Vyúčtování výdajů platebních agentur určitých členských států, pokud jde o výdaje financované z fondu - Částky, které mají být inkasovány zpět od Řecké republiky po nevrácení ve stanovených lhůtách - Zkreslení důkazů)
   2014/C 9/22
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Řecká republika (zástupci: I. Chalkias a S. Papaïoannou, zmocněnci)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: H. Tserepa-Lacombe a D. Triantafyllou, zmocněnci)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) ze dne 10. října 2012, Řecko v. Komise (T-158/09), kterým Tribunál částečně zamítl žalobu směřující ke zrušení rozhodnutí Komise C(2009) 810 final ze dne 13. února 2009 o finančních postupech, které je třeba uplatnit při vyúčtování výdajů financovaných záruční sekcí Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) v určitých případech nesrovnalostí ze strany hospodářských subjektů

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Řecké republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 26, 26.1.2013.


title: Věc F-7/08: Žaloba podaná dne 14. ledna 2008 – Schönberger v. Parlament

text:
               8.3.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 64/69

         Žaloba podaná dne 14. ledna 2008 – Schönberger v. Parlament
   (Věc F-7/08)
   (2008/C 64/114)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobce: Peter Schönberger (Lucemburk, Lucembursko) (zástupce: O. Mader, Rechtsanwalt)

      Žalovaný: Evropský parlament
   Předmět a popis sporu
   Zrušení rozhodnutí Parlamentu, že žalobci nepřidělí v rámci hodnotícího období 2003 třetí bod za zásluhy
   Návrhové žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí žalovaného ze dne 15. ledna 2007, že žalobci nepřidělí v rámci hodnotícího období 2003 třetí bod za zásluhy, a rozhodnutí žalovaného ze dne 16. října 2007, kterým byla zamítnuta stížnost žalobce proti rozhodnutí ze dne 15. ledna 2007;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-565/14 P: Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 13. září 2016 – Romonta GmbH v. Evropská komise „Kasační opravný prostředek – Životní prostředí – Směrnice 2003/87/ES – Článek 10a – Systém pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů – Přechodná pravidla pro harmonizované přidělování bezplatných povolenek na emise skleníkových plynů od roku 2013 – Rozhodnutí 2011/278/EU – Vnitrostátní prováděcí opatření přeložená Spolkovou republikou Německo – Zamítnutí zápisu určitých zařízení na seznam zařízení, kterým jsou přidělovány bezplatné povolenky na emise – Ustanovení týkající se případů ‚nepřiměřené zátěže‘ – Prováděcí pravomoc Komise“

text:
               5.12.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 454/7

      Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 13. září 2016 – Romonta GmbH v. Evropská komise
      (Věc C-565/14 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Životní prostředí - Směrnice 2003/87/ES - Článek 10a - Systém pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů - Přechodná pravidla pro harmonizované přidělování bezplatných povolenek na emise skleníkových plynů od roku 2013 - Rozhodnutí 2011/278/EU - Vnitrostátní prováděcí opatření přeložená Spolkovou republikou Německo - Zamítnutí zápisu určitých zařízení na seznam zařízení, kterým jsou přidělovány bezplatné povolenky na emise - Ustanovení týkající se případů ‚nepřiměřené zátěže‘ - Prováděcí pravomoc Komise“)
      (2016/C 454/15)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Romonta GmbH (zástupci: I. Zenke a M.-Y. Vollmer, advokáti)

         Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: E. White, C. Hermes a K. Herrmann, zmocněnci)

         Výrok

                  1)

                  Kasační opravný prostředek se zamítá.

                  2)

                  Společnost Romonta GmbH ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

         (1)  Úř. věst. C 46, 9. 2. 2015.


title: Věc T-462/05: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 10. prosince 2008 – JTEKT v. OHIM (IFS) ( Ochranná známka Společenství — Přihláška slovní ochranné známky IFS — Absolutní důvod pro zamítnutí — Nedostatek popisného charakteru — Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 40/94 )

text:
               7.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/26

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 10. prosince 2008 – JTEKT v. OHIM (IFS)
   (Věc T-462/05) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Přihláška slovní ochranné známky IFS - Absolutní důvod pro zamítnutí - Nedostatek popisného charakteru - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 40/94“)
   (2009/C 32/47)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: JTEKT Corp., dříve Toyoda Koki Kabushiki Kaisha (Aichi-ken, Japonsko) (zástupci: J. Wachinger a M. Zöbisch, poté M. De Zorti, M. Koch a T. Grimm, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)
   Předmět věci
   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 14. září 2005 (věc R 1157/2004-1) týkajícímu se přihlášky slovní ochranné známky IFS jako ochranné známky Společenství.
   Výrok

               1)

               Rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 14. září 2005 (věc R 1157/2004-1) se zrušuje.

               2)

               OHIM ponese vlastní náklady řízení a ukládá se mu náhrada nákladů řízení vynaložených JTEKT Corp.

      (1)  Úř. věst. C 74, 25.3.2006.


title: Věc C-428/04: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne  6. dubna 2006  – Komise Evropských společenství v. Rakouská republika (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 89/391/EHS — Opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví zaměstnanců při práci — Nesdělení prováděcích opatření — Nesprávné nebo nedostatečné provedení — Článek 2 odst. 1, čl. 7 odst. 3, čl. 8 odst. 2, čl. 11 odst. 2 písm. c) a d), čl. 13 odst. 2 písm. b) a článek 18)

text:
               17.6.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 143/13

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 6. dubna 2006 – Komise Evropských společenství v. Rakouská republika
   (Věc C-428/04) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 89/391/EHS - Opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví zaměstnanců při práci - Nesdělení prováděcích opatření - Nesprávné nebo nedostatečné provedení - Článek 2 odst. 1, čl. 7 odst. 3, čl. 8 odst. 2, čl. 11 odst. 2 písm. c) a d), čl. 13 odst. 2 písm. b) a článek 18)
   (2006/C 143/24)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: N. Yerrell a H. Kreppel, zmocněnci)

      Žalovaná: Rakouská republika (zástupce: C. Pesendorfer, zmocněnkyně)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Nedostatečné a nesprávné provedení směrnice Rady 89/391/EHS ze dne 12. června 1989 o zavádění opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví zaměstnanců při práci (Úř. věst. L 183, s. 1)
   Výrok

               1)

               Rakouská republika tím, že nepřijala ve stanovené lhůtě služební zákon zemských učitelů (Landeslehrer-Dienstrechtsgesetz) v rozporu s požadavky čl. 18 odst. 1 směrnice Rady 89/391/EHS ze dne 12. června 1989 o zavádění opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví zaměstnanců při práci a neprovedla nebo provedla neúplně čl. 2 odst. 1, pokud jde o učitele vyučující v rámci povinné školní docházky v Tyrolsku, čl. 7 odst. 3, čl. 8 odst. 2, čl. 11 odst. 2 písm. c) a d) a čl. 13 odst. 2 písm. a) a b) téže směrnice, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z uvedených ustanovení této směrnice.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Rakouská republika ponese vlastní náklady řízení a pět šestin nákladů řízení Komise Evropských společenství.

      (1)  Úř. věst. C 314, 18.12.2004.


title: Věc C-536/09: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 16. června 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Upravno sodišče Republike Slovenije — Slovinská republika) — Marija Omejc v. Slovinská republika ( „Společná zemědělská politika — Režimy podpor Společenství — Integrovaný administrativní a kontrolní systém — Nařízení (ES) č. 796/2004 — Zabránění provedení kontroly na místě — Pojem — Zemědělec, který nebydlí v zemědělském podniku — Zástupce zemědělce — Pojem“ )

text:
               6.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 232/7

         Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 16. června 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Upravno sodišče Republike Slovenije — Slovinská republika) — Marija Omejc v. Slovinská republika
   (Věc C-536/09) (1)

   (Společná zemědělská politika - Režimy podpor Společenství - Integrovaný administrativní a kontrolní systém - Nařízení (ES) č. 796/2004 - Zabránění provedení kontroly na místě - Pojem - Zemědělec, který nebydlí v zemědělském podniku - Zástupce zemědělce - Pojem)
   2011/C 232/11
   Jednací jazyk: slovinština

      Předkládající soud

   Upravno sodišče Republike Slovenije

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Marija Omejc

      Žalovaná: Slovinská republika

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Upravno sodišče Republike Slovenije — Výklad čl. 23 odst. 2 nařízení Komise (ES) č. 796/2004 ze dne 21. dubna 2004, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro podmíněnost, odlišení a integrovaný administrativní a kontrolní systém podle nařízení Rady (ES) č. 1782/2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce (Úř. věst. L 141, s. 18) — Pojem zabránění provedení kontroly na místě — Pojem zástupce zemědělce, pokud zemědělec nemá bydliště v podniku

      Výrok

               1)

               Výraz „zabrání provedení kontroly na místě“, který je uveden v čl. 23 odst. 2 nařízení Komise (ES) č. 796/2004 ze dne 21. dubna 2004, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro podmíněnost, odlišení a integrovaný administrativní a kontrolní systém podle nařízení Rady (ES) č. 1782/2003, jímž se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce, je autonomním pojmem práva Unie, který je třeba vykládat jednotně ve všech členských státech v tom smyslu, že vedle úmyslného jednání zahrnuje jakékoli konání či opomenutí přičitatelné nedbalosti zemědělce nebo jeho zástupce, které vedlo k zabránění úplnému provedení kontroly na místě v případě, že tento zemědělec nebo jeho zástupce nepřijal veškerá opatření, která po něm mohla být rozumně požadována za účelem zajištění, že se tato kontrola uskuteční v plném rozsahu.

               2)

               Zamítnutí dotyčných žádostí o podporu podle čl. 23 odst. 2 nařízení č. 796/2004 nezávisí na tom, zda byl zemědělec nebo jeho zástupce náležitě informován o té části kontroly na místě, která vyžaduje jeho součinnost.

               3)

               Pojem „zástupce“ uvedený v čl. 23 odst. 2 nařízení č. 796/2004 je autonomním pojmem práva Unie, který je třeba vykládat jednotně ve všech členských státech v tom smyslu, že v případě kontrol na místě zahrnuje jakoukoli plnoletou osobu způsobilou k právním úkonům, jež bydlí v zemědělském podniku a které je svěřena alespoň část řízení tohoto podniku, jestliže zemědělec jasně vyjádřil svou vůli zmocnit ji k tomu, aby jej zastupovala, a zavázal se tedy převzít odpovědnost za jakékoli konání a opomenutí této osoby.

               4)

               Článek 23 odst. 2 nařízení č. 796/2004 musí být vykládán v tom smyslu, že zemědělec, který nebydlí v zemědělském podniku, za nějž je odpovědný, není povinen jmenovat zástupce, který by byl v tomto podniku zpravidla kdykoli dosažitelný.

      (1)  Úř. věst. C 63, 13.3.2010.


title: Věc T-263/16: Žaloba podaná dne 25. května 2016 – Magnetrol International v. Komise

text:
               1.8.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 279/32

         Žaloba podaná dne 25. května 2016 – Magnetrol International v. Komise
   (Věc T-263/16)
   (2016/C 279/46)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Magnetrol International (Zele, Nizozemsko) (zástupci: H. Gilliams a J. Bocken, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise C(2015) 9873 final ze dne 11. ledna 2016 týkající se režimu státních podpor SA.37667 (2015/C) (ex 2015/NN) v souvislosti s osvobozením nadměrného zisku od daně uplatňovaného Belgickým královstvím;

               —

               podpůrně zrušil články 2 až 4 napadeného rozhodnutí;

               —

               v každém případě zrušil články 2 až 4 napadeného rozhodnutí v rozsahu, v němž (a) nařizují, aby jiné entity, než jsou entity, kterým byla adresována „předběžná daňová rozhodnutí týkající se nadměrných zisků“, které jsou definovány v napadeném rozhodnutí, a (b) nařizují vrácení částky rovnající se osvobození adresátů rozhodnutí od daně, aniž by Belgie mohla zohlednit úpravy ve formě zvýšení provedené jinou daňovou správou;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející ze zjevně nesprávného posouzení, překročení pravomoci a nedostatku odůvodnění v rozsahu, v němž je v napadeném rozhodnutí tvrzena existence režimu podpor.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení článku 107 SFEU a povinnosti uvést odůvodnění, jakož i ze zjevně nesprávného posouzení v tom, že napadené rozhodnutí kvalifikuje takzvaný režim jako selektivní opatření.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z porušení článku 107 SFEU a povinnosti uvést odůvodnění, jakož i ze zjevně nesprávného posouzení v tom, že napadené rozhodnutí uvádí, že takzvaný režim poskytuje zvýhodnění.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení článku 107 SFEU a zásady legitimního očekávání, jakož i ze zjevně nesprávného posouzení, překročení pravomoci a nedostatku odůvodnění v rozsahu, v němž napadené rozhodnutí nařizuje vrácení podpory Belgií.


title: Věc C-89/08 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 27. února 2008 Komisí Evropských společenství proti rozsudku Soudu prvního stupně (druhého rozšířeného senátu) vydanému dne 12. prosince 2007 ve spojených věcech T-50/06, T-56/06, T-60/06, T-62/06 a T-69/06, Irsko a další v. Komise

text:
               9.5.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 116/12

         Kasační opravný prostředek podaný dne 27. února 2008 Komisí Evropských společenství proti rozsudku Soudu prvního stupně (druhého rozšířeného senátu) vydanému dne 12. prosince 2007 ve spojených věcech T-50/06, T-56/06, T-60/06, T-62/06 a T-69/06, Irsko a další v. Komise
   (Věc C-89/08 P)
   (2008/C 116/22)
   Jednací jazyk: francouzština, angličtina, italština
   Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Komise Evropských společenství (zástupci: V. Di Bucci a N. Khan, zmocněnci)

      Další účastníci řízení: Irsko, Francouzská republika, Italská republika, Eurallumina SpA, Aughinish Alumina Ltd
   Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozsudek Soudu prvního stupně Evropských společenství (druhého rozšířeného senátu) ze dne 12. prosince 2007, oznámený Komisi dne 17. prosince 2007 ve spojených věcech T-50/06, T-56/06, T-60/06, T-62/06 a T-69/06, Irsko a další v. Komise;

               —

               vrátit věci Soudu k novému posouzení;

               —

               o náhradě nákladů řízení v obou stupních rozhodnout později.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Na podporu svého kasačního opravného prostředku navrhovatelka uvádí tři důvody vycházející jednak z nepříslušnosti Soudu a nedostatků řízení, které poškodily zájmy Komise (první dva důvody), a jednak z porušení právních předpisů Společenství v oblasti státních podpor (třetí až šestý důvod).
   Prvním důvodem, sestávajícím ze dvou částí, navrhovatelka Soudu vytýká, že porušil dispoziční zásadu a rozhodl ultra petita v rozsahu, v němž v prvním stupni žádný ze žalobců neuvedl žalobní důvod vycházející z porušení čl. 1 písm. b) a v) nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku [88 ES] (1). Navíc žalobní důvod vznesený bez návrhu Soudem údajně není žalobním důvodem vycházejícím z nedostatku odůvodnění, který soud Společenství může vznést bez návrhu, nýbrž žalobní důvod ve věci samé, který se nezakládá na skutkových okolnostech obsažených ve spise.
   Svým druhým důvodem se navrhovatelka dovolává porušení, ze strany Soudu, obecných zásad kontradiktornosti a respektování práv obhajoby, jelikož tento soud přezkoumal bez návrhu žalobní důvod, který nebyl nikdy projednán, ba ani zmíněn v průběhu řízení v prvním stupni.
   Svým třetím důvodem, který se dělí na tři části, navrhovatelka tvrdí, že Soud porušil články 230 ES a 253 ES ve spojení s článkem 88 ES a pravidla týkající se průběhu řízení v oblasti státních podpor.
   V tomto ohledu navrhovatelka tvrdí, že označení sporných podpor za „nové“ podpory již nemůže být zpochybněno v žalobě směřující proti konečnému rozhodnutí Komise, protože členské státy a ostatní zúčastnění mohli v tomto bodu napadnout rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení. Jelikož toto posledně uvedené rozhodnutí nebylo zpochybněno, stalo se podle navrhovatelky konečným a konečné rozhodnutí tak v tomto bodu představuje pouze potvrzující akt, proti kterému nelze podat opravný prostředek.
   Zadruhé navrhovatelka tvrdí, že legalita aktu musí být posuzována podle skutkových a právních okolností existujících ke dni přijetí tohoto aktu. Přitom v projednávané věci žádný poznatek ze spisu neumožňuje domnívat se, že sporná vnitrostátní opatření nepředstavovala podpory v okamžiku, kdy byla zavedena.
   Zatřetí navrhovatelka tvrdí, že prokázání existence podpory v každém případě přísluší členskému státu a případně zúčastněným třetím stranám, a nikoli Komisi. Pokud takový důkaz není, nemůže mít Komise povinnost poskytnout v tomto ohledu odůvodnění.
   Svým čtvrtým důvodem se navrhovatelka dovolává porušení článku 253 ES ve spojení s čl. 87 odst. 1 ES a čl. 88 odst. 1 ES, jelikož Soud konstatoval opomenutí odůvodnění, pokud jde o použitelnost čl. 1 písm. b) a v) nařízení č. 659/1999, ačkoli tento článek lze použít pouze na opatření, která nepředstavují podpory v okamžiku jejich provedení, a Komise v rozhodnutí napadeném v prvním stupni prokázala, že dotčená opatření od svého zavedení vždy podpory představovala. Mimoto žádný z účastníků řízení neprokázal vývoj společného trhu, na základě něhož opatření, která nepředstavovala podpory v okamžiku, kdy vstoupila v platnost, se stala podporami následně.
   Svým pátým důvodem se navrhovatelka dovolává porušení týchž pravidel, jakož i čl. 1 písm. b) a v) nařízení č. 659/1999 v rozsahu, v němž Soud Komisi uložil povinnost zvláštního odůvodnění, pokud jde o použití posledně uvedeného článku z důvodu prohlášení učiněných Radou a Komisí. Přitom navrhovatelka jednoznačně prokázala, že na základě ustálené judikatury Soudního dvora taková prohlášení nemohou nijak ovlivnit přezkum vnitrostátních opatření s ohledem na pravidla Společenství týkající se státních podpor, jelikož pojmy „podpora“ a „existující podpora“ jsou pojmy přísně objektivními.
   Svým šestým důvodem navrhovatelka tvrdí, že Soud porušil čl. 88 odst. 1 a 2 a čl. 253 ES, jakož i čl. 4 odst. 4 a čl. 6 odst. 1 nařízení č. 659/1999 v rozsahu, v němž zrušil rozhodnutí Komise,v plném rozsahu, včetně části tohoto rozhodnutí týkající se rozšíření formálního vyšetřovacího řízení na období po dni 31. prosince 2003. Soud přitom podle navrhovatelky nijak nevysvětlil, jak může údajný nedostatek odůvodnění týkající se použití čl. 1 písm. b) a v) nařízení č. 659/1999 tuto část rozhodnutí činit neplatnou. Tento soud údajně mimoto porušil zásadu, podle které, pokud členský stát neposkytne poznatek, který může vést k závěru, že dotčená opatření představují existující podpory, musí Komise k takovým opatřením přistupovat jako k novým podporám, v procesním rámci stanoveném v čl. 88 odst. 2 a 3 ES.

      (1)  Úř. věst. L 83, s. 1; Zvl. vyd. 08/01, s. 339.


title: Věc T-383/14: Usnesení Tribunálu ze dne 1. prosince 2016 – Europower v. Komise „Veřejné zakázky na stavební práce — Zadávací řízení — Výstavba a údržba trigenerační elektrárny s plynovou turbínou — Odmítnutí nabídky uchazeče — Zrušení napadeného aktu — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“

text:
               23.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/33

         Usnesení Tribunálu ze dne 1. prosince 2016 – Europower v. Komise
   (Věc T-383/14) (1)

   („Veřejné zakázky na stavební práce - Zadávací řízení - Výstavba a údržba trigenerační elektrárny s plynovou turbínou - Odmítnutí nabídky uchazeče - Zrušení napadeného aktu - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
   (2017/C 022/45)
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Europower SpA (Milán, Itálie) (zástupci: G. Cocco a L. Salomoni, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně L. Cappelletti, F. Moro a L. Di Paolo, poté L. Di Paolo a F. Moro, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: CPL Concordia Soc. coop. (Concordia Sulla Secchia, Itálie) (zástupce: A. Penta, advokát)

      Předmět věci

   Návrh na základě článku 263 SFEU znějící na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 3. dubna 2014, jímž Komise odmítla nabídku předloženou žalobkyní v rámci zadávacího řízení JRC IPR 2013 C04 0031 OC na výstavbu a údržbu trigenerační elektrárny s plynovou turbínou (Úř. věst. 2013/S 137-237146), pro Společné výzkumné středisko (JRC) v Ispra (Itálie), rozhodnutí, jímž Komise zadala veřejnou zakázku společnosti CPL Concordia, a v důsledku toho i všech dalších předchozích či následných souvisejících aktů, jakož i rozhodnutí Komise, kterým byl žalobkyni odmítnut přístup k dokumentaci týkající se tohoto zadávacího řízení, a dále návrh na základě článku 268 SFEU znějící na přiznání náhrady škody údajně vzniklé žalobkyni.

      Výrok

               1)

               Není již důvodné rozhodnout ve věci samé.

               2)

               Návrhové žádání společnosti CPL Concordia Soc. coop. znějící na zamítnutí návrhu na na nevydání rozhodnutí ve věci se jako zjevně nepřípustné odmítá.

               3)

               Evropská komise ponese vlastní náklady a nahradí náklady řízení vynaložené společností Europower SpA, včetně nákladů souvisejících s řízením o předběžném opatření.

               4)

               Společnost CPL Concordia ponese vlastní náklady související s tímto řízením, jakož i náklady související s řízením o předběžném opatření.

      (1)  Úř. věst. C 235, 21.7.2014.


title: Věc C-41/08: Žaloba podaná dne 5. února 2008 – Komise Evropských společenství v. Česká republika

text:
               12.4.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 92/17

         Žaloba podaná dne 5. února 2008 – Komise Evropských společenství v. Česká republika
   (Věc C-41/08)
   (2008/C 92/32)
   Jednací jazyk: čeština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: M. van Beek, zmocněnec, P. Ondrůšek, zmocněnec)

      Žalovaná: Česká republika
   Návrhové žádání žalobkyně

               —

               určit, že tím, že Česká republika nepřijala (veškeré) právní a správní předpisy nezbytné k tomu, aby dosáhla souladu se směrnicí Rady 86/378/EHS ze dne 24. července 1986 o zavedení zásady rovného zacházení pro muže a ženy v systémech sociálního zabezpečení pracovníků (1), nebo to v každém případě nesdělila Komisi, Česká republika nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 12 této směrnice a článku 54 Aktu o podmínkách přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky a o úpravách smluv, na nichž je založena Evropská unie;

               —

               určit, že tím, že Česká republika nepřijala (veškeré) právní a správní předpisy nezbytné k tomu, aby dosáhla souladu se směrnicí Rady 96/97/ES ze dne 20. prosince 1996, kterou se mění směrnice 86/378/EHS ze dne 24. července 1986 o zavedení zásady rovného zacházení pro muže a ženy v systémech sociálního zabezpečení pracovníků (2), nebo to v každém případě nesdělila Komisi, Česká republika nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 3 této směrnice a článku 54 Aktu o podmínkách přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky a o úpravách smluv, na nichž je založena Evropská unie;

               —

               uložit České republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta pro provedení směrnice do vnitrostátního právního řádu uplynula dne 30. dubna 2004.

      (1)  Úř. věst. L 225, s. 40.

      (2)  Úř. věst. L 46 du 17.2.1997, s. 20.


title: Věc T-364/06: Žaloba podaná dne 6. prosince 2006 – Xinhui Alida Polythene v. Rada

text:
               27.1.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 20/28

         Žaloba podaná dne 6. prosince 2006 – Xinhui Alida Polythene v. Rada
   (Věc T-364/06)
   (2007/C 20/43)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Xinhui Alida Polythene Ltd (Xinhui, Čína) (zástupce: C. Munro, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit, podle článku 230 Smlouvy o založení Evropského společenství, nařízení Rady 1425/2006 ze dne 25. září 2006, kterým se ukládá konečné antidumpingové clo z dovozu některých plastových pytlů a sáčků pocházejících z Čínské lidové republiky a Thajska a kterým se ukončuje řízení týkající se dovozu některých plastových pytlů a sáčků pocházejících z Malajsie; a

               —

               uložit Radě náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně se domáhá zrušení nařízení Rady (ES) č. 1425/2006 ze dne 25. září 2006, kterým se ukládá konečné antidumpingové clo z dovozu některých plastových pytlů a sáčků pocházejících z Čínské lidové republiky a Thajska a kterým se ukončuje řízení týkající se dovozu některých plastových pytlů a sáčků pocházejících z Malajsie (1).
   Žalobkyně tvrdí, že Rada porušila podstatné procesní náležitosti a zneužila své pravomoci tím, že přijala napadené nařízení bez toho, aby řádně zvážila předcházející řízení provedené Komisí.
   Podle žalobkyně Komise i) nepřezkoumala řádně postavení stěžovatelů nebo řádně neurčila jejich postavení, ii) přihlížela k irelevantním informacím nebo nezohlednila dostupné informace, iii) zhodnotila nesprávně újmu způsobenou dotčenému průmyslu Společenství, iv) neprokázala, že bylo v zájmu Společenství uložit dovozní cla a v) porušila práva žalobkyně na obhajobu.
   Žalobkyně má za to, že se to představuje zneužití pravomoci.

      (1)  Úř. věst. 2006, L 270, s. 4.


title: Věc T-490/15: Žaloba podaná dne 21. srpna 2015 – SGP Rechtsanwälte v. OHIM – Verlag Friedrich Oetinger (tolino)

text:
               12.10.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 337/44

         Žaloba podaná dne 21. srpna 2015 – SGP Rechtsanwälte v. OHIM – Verlag Friedrich Oetinger (tolino)
   (Věc T-490/15)
   (2015/C 337/49)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: SGP Rechtsanwälte Hero, Langbein, Zwecker PartGmbB (Mnichov, Německo) (zástupkyně: K. Köklü, advokátka)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Verlag Friedrich Oetinger GmbH (Hamburk, Německo)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Společenství „tolino“ – přihláška č. 11 651 288

      Řízení před OHIM: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 11. června 2015 ve věci R 2042/2014-1

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-571/14: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 11. dubna 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rechtbank Noord-Holland – Nizozemsko) – Timberland Europe BV v. Inspecteur van de Belastingdienst, kantoor Rotterdam Rijnmond

text:
               1.8.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 279/23

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 11. dubna 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rechtbank Noord-Holland – Nizozemsko) – Timberland Europe BV v. Inspecteur van de Belastingdienst, kantoor Rotterdam Rijnmond
   (Věc C-571/14) (1)

   (2016/C 279/31)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 73, 2. 3. 2015.


title: Věc T-88/05: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 8. února 2007 – Quelle v. OHIM – Nars Cosmetics (NARS) ( Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství NARS — Dřívější národní obrazové ochranné známky obsahující slovní prvek MARS — Relativní důvod zamítnutí — Nebezpečí záměny — Neexistence podobnosti označení — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 )

text:
               14.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/36

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 8. února 2007 – Quelle v. OHIM – Nars Cosmetics (NARS)
   (Věc T-88/05) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství NARS - Dřívější národní obrazové ochranné známky obsahující slovní prvek MARS - Relativní důvod zamítnutí - Nebezpečí záměny - Neexistence podobnosti označení - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94“)
   (2007/C 82/80)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Quelle AG (Fürth, Německo) (zástupce: H. Linder, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: S. Laitinen a A. Folliard-Monguiral, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice řízení před Soudem: Nars Cosmetics Inc. (New York, Spojené státy americké) (zástupce: M. de Justo Bailey, advokát)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 17. prosince 2004 (věc R 379/2004-2) týkajícího se námitkového řízení mezi Quelle AG a Nars Cosmetics, Inc.
   Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Žalobkyni se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 155, 25.6.2005.


title: Věc C-323/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht Hamburg (Německo) dne 5. července 2010 — Gebr. Stolle GmbH & Co. KG v. Hauptzollamt Hamburg-Jonas

text:
               9.10.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 274/5

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht Hamburg (Německo) dne 5. července 2010 — Gebr. Stolle GmbH & Co. KG v. Hauptzollamt Hamburg-Jonas
   (Věc C-323/10)
   ()
   2010/C 274/06
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Finanzgericht Hamburg

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Gebr. Stolle GmbH & Co. KG

      Žalovaný: Hauptzollamt Hamburg-Jonas

      Předběžná otázka

   Musí být jatečně upravené tělo podpoložky 0207 12 90 (1) kompletně (to znamená beze zbytku) vykuchané — s tím důsledkem, že z hlediska práva upravujícího sazební zařazení má negativní dopad, pokud na jatečně upravenému těle po provedení strojového vykuchání ještě zůstane například část střeva nebo průdušnice?

      (1)  Úř. věst. L 338, 30.12.1999, s. 1.


title: Věc C-581/15: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 20. června 2016 – Evropská komise v. Česká republika

text:
               5.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/20

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 20. června 2016 – Evropská komise v. Česká republika
   (Věc C-581/15) (1)

   (2016/C 326/35)
   Jednací jazyk: čeština
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 27, 25.1.2016.


title: Věc T-268/13: Žaloba podaná dne 21. května 2013 — Itálie v. Komise

text:
               20.7.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 207/44

         Žaloba podaná dne 21. května 2013 — Itálie v. Komise
   (Věc T-268/13)
   2013/C 207/75
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Italská republika (zástupci: S. Fiorentino, avvocato dello Stato, G. Palmieri, zmocněnkyně)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise C(2013) 1264 final ze dne 7. března 2013, oznámené dne 11. března 2013, z důvodů uvedených ve třech žalobních důvodech;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Touto žalobou napadá italská vláda rozhodnutí Evropské komise C(2013) 1264 final ze dne 7. března 2013, oznámené dne 11. března 2013, kterým Komise vykonávajíc rozsudek Soudního dvora ze dne 17. listopadu 2011, vydaný ve věci C-496/09, vyzvala Italskou republiku, aby zaplatila částku 16 533 000 eur jakožto penále.
   Tímto rozsudkem Soudní dvůr mimo jiné uložil Italské republice, aby zaplatila Evropské komisi na účet „Vlastní zdroje Evropské unie“ penále ve výši násobku základní částky 30 milionů eur a procentního podílu protiprávních neslučitelných podpor, vypočítaného v poměru k celkové částce, která nebyla dosud vrácena k datu vyhlášení tohoto rozsudku, a to za každé pololetí, v němž došlo k prodlení při provádění opatření nezbytných k dosažení souladu s rozsudkem ze dne 1. dubna 2004, vydaným ve věci C-99/02, Komise v. Itálie.
   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod vycházející z porušení čl. 260 odst. 1 a čl. 260 odst. 3 druhého pododstavce SFEU: porušení rozsudku, který je předmětem výkonu (rozsudek Soudního dvora ze dne 17. listopadu 2011, věc C-496/09, Komise v. Itálie), v důsledku nesprávného výkladu bodu tohoto rozsudku, který pro účely výpočtu penále vychází z „částek, které nebyly dosud vráceny k datu vyhlášení tohoto rozsudku“.

                           —

                           Italská vláda se domnívá, že tento bod rozsudku, kterým se vykonává předchozí rozsudek, musí být vykládán v tom smyslu, že je relevantní nikoliv den vydání rozsudku, nýbrž den, kdy byla v řízení ukončena fáze předkládání důkazů, to znamená okamžik, kdy se skutkový stav, na jehož základě Soudní dvůr rozhodl o sporu, vykrystalizoval. Italská vláda se totiž domnívá, že je třeba za účelem snížení pololetního penále zohlednit vymáhání, které v průběhu věci — ale poté, co bylo ukončeno dokazování — vykonala.

               2)

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 260 odst. 1 a čl. 260 odst. 3 druhého pododstavce SFEU: porušení rozsudku, který je předmětem výkonu, v důsledku nesprávného výkladu bodu tohoto rozsudku, který pro účely výpočtu penále dlužného za každé pololetí stanoví, že se nezohlední částky podpory, „které ještě nebyly vráceny, nebo toto vrácení nebylo na konci dotyčného období prokázáno“.

                           —

                           Italská vláda se domnívá, že tento bod rozsudku, kterým se vykonává předchozí rozsudek, musí být vykládán v tom smyslu, že je pro účely takového posouzení relevantní předložení důkazu za referenční pololetí, a nikoli okolnost, že byla s takovým důkazem seznámena Komise před uplynutím tohoto pololetí. Italská vláda se totiž domnívá, že opačný výklad Evropské komise — podle kterého má Italská republika povinnost předložit důkazy týkající se výpočtu pololetního penále do posledního dne příslušného pololetí, čímž tak z výpočtu vylučuje částky, které byly navráceny během tohoto období, avšak byly Komisi oznámeny až následně — je v rozporu se zásadou loajální spolupráce a není odůvodněn účelem povinnosti uložené Soudním dvorem, což má ve skutečnosti za následek nepřípustné zkrácení doby, kterou mají k dispozici italské orgány k tomu, aby splnily uvedenou povinnost, a snížily tak výši pololetního penále.

               3)

               Třetí žalobní důvod vycházející z porušení čl. 260 odst. 1 a čl. 260 odst. 3 druhého pododstavce SFEU: porušení rozsudku, který je předmětem výkonu, co se týče pohledávek vůči podnikům, „které uzavřely dohodu o vyrovnání se svými věřiteli“ nebo „na ně byla uvalena soudní správa“.

                           —

                           Rozhodnutí totiž neodečítá od zbývající podpory splatné ke dni uplynutí referenčního pololetí pohledávky vůči těmto podnikům, které jsou výsledkem souvisejících řízení o platební neschopnosti, ačkoliv podle názoru italské vlády vynaložil tento členský stát veškerou řádnou péči při vymáhání těchto pohledávek, a proto měly být vyloučeny z částek podpor splatných na základě tohoto rozsudku.


title: Věc C-521/07: Žaloba podaná dne 23. listopadu 2007 – Komise Evropských společenství v. Nizozemské království

text:
               9.2.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 37/10

         Žaloba podaná dne 23. listopadu 2007 – Komise Evropských společenství v. Nizozemské království
   (Věc C-521/07)
   (2008/C 37/12)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: P. van Nuffel a R. Lyal)

      Žalovaný: Nizozemské království
   Návrhová žádání Komise:

               —

               určit, že Nizozemské království tím, že neosvobodilo dividendy vyplácené společnostem se sídlem v Norsku nebo na Islandu od srážky daně z dividend za stejných podmínek jako v případě dividend vyplácených nizozemským společnostem, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 40 Dohody o EHP;

               —

               uložit Nizozemskému království náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Podle nizozemských daňových právních předpisů není provedena srážka daně z dividend, pokud nizozemská společnost vyplatí dividendy jiné společnosti se sídlem v Nizozemsku, která má alespoň 5 % podílů na společnosti, která vyplácí dividendy. Naproti tomu je srážka daně z dividend provedena, pokud společnost, která obdrží dividendy, má sídlo v Norsku nebo na Islandu, ledaže společnost, která obdrží dividendy, má alespoň 25 % (Norsko) nebo 10 % (Island) podílů na nizozemské společnosti, která vyplácí dividendy.
   Komise má za to, že nizozemská daňová právní úprava tak zakládá nerovné zacházení mezi společnostmi, které mají sídlo v Norsku nebo na Islandu a těmi, které mají sídlo v Nizozemsku. To představuje omezení volného pohybu kapitálu mezi Nizozemskem a Norskem, jakož i Islandem, které porušuje článek 40 Dohody o Evropském hospodářském prostoru (Dohoda o EHP) (1) o volném pohybu kapitálu, tedy ustanovení, které je v podstatě totožné s článkem 56 ES. Postavení norských a islandských společností, které mají podíl na kapitálu nizozemské společnosti, je totiž objektivně srovnatelné s nizozemskou společností se stejným podílem. Nizozemská právní úprava není odůvodněná. Členské státy sice mohou přijmout opatření, aby zabránily zneužití, avšak tato opatření musí být přiměřená s ohledem na zamýšlený cíl, čemuž však v projednávaném případě nebylo.

      (1)  Úř. věst. L 1, 3.1.1994; Zvl. vyd. 11/52, s. 3.


title: Věc T-488/13: Žaloba podaná dne 2. září 2013 — GEA Group v. OHIM (engineering for a better world)

text:
               30.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 352/16

         Žaloba podaná dne 2. září 2013 — GEA Group v. OHIM (engineering for a better world)
   (Věc T-488/13)
   2013/C 352/30
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: GEA Group AG (Düsseldorf, Německo) (zástupce: J. Schneiders, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 21. března 2013 ve věci R0935/2012-4;

               —

               uložil Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „engineering for a better world“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 6, 7, 9, 11, 35, 37, 39, 41 a 42 — přihláška ochranné známky Společenství č. 10 244 416

      Rozhodnutí průzkumového referenta: zamítnutí přihlášky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009.


title: Věc C-272/16 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 12. května 2016 Tayto Group Ltd proti usnesení Tribunálu (devátého senátu) vydanému dne 24. února 2016 ve věci T-816/14, Tayto Group v. EUIPO – MIP Metro (REAL HAND COOKED)

text:
               13.3.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 78/6

         Kasační opravný prostředek podaný dne 12. května 2016 Tayto Group Ltd proti usnesení Tribunálu (devátého senátu) vydanému dne 24. února 2016 ve věci T-816/14, Tayto Group v. EUIPO – MIP Metro (REAL HAND COOKED)
   (Věc C-272/16 P)
   (2017/C 078/07)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Tayto Group Ltd (zástupci: R. Kunze, Solicitor, G. Würtenberger, Rechtsanwalt)

      Další účastník řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO), MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG
   Usnesením ze dne 27. října 2016 Soudní dvůr (devátý senát) prohlásil kasační opravný prostředek za nepřípustný.


title: Věc C-432/08 P: Usnesení Soudního dvora ze dne 9. prosince 2009 — Luigi Marcuccio v. Evropská komise ( „Kasační opravný prostředek — Úředníci — Sociální zabezpečení — Úhrada léčebných výdajů — Konkludentní zamítnutí žádosti o úplnou úhradu léčebných výdajů vynaložených žalobcem — Zčásti zjevně nepřípustný a zčásti zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek“ )

text:
               22.5.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 134/9

         Usnesení Soudního dvora ze dne 9. prosince 2009 — Luigi Marcuccio v. Evropská komise
   (Věc C-432/08 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Úředníci - Sociální zabezpečení - Úhrada léčebných výdajů - Konkludentní zamítnutí žádosti o úplnou úhradu léčebných výdajů vynaložených žalobcem - Zčásti zjevně nepřípustný a zčásti zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek“)
   2010/C 134/15
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Luigi Marcuccio (zástupce: G. Cipressa, avvocato)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci J. Currall a C. Berardis-Kayser, zmocněnci, A. dal Ferro, avvocato)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (prvního senátu) ze dne 9. července 2008, Marcuccio v. Komise (spojené věci T-296/05 a T-408/05), kterým Soud odmítl jako nepřípustný návrh na zrušení dvou konkludentních rozhodnutí likvidačního oddělení společného systému nemocenského pojištění Evropských společenství, jimiž bylo zamítnuto uhradit 100 % určitých lékařských výdajů vzniklých účastníku řízení podávajícímu kasační opravný prostředek, jakož i návrh směřující k tomu, aby bylo Komisi uloženo vyplatit účastníku řízení podávajícímu kasační opravný prostředek částky určitých lékařských výdajů.

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se odmítá.

               2)

               L. Marcucciovi se ukládá náhrada nákladů řízení o kasačním opravném prostředku.

      (1)  Úř. věst. C 313, 6.12.2008.


title: Věc T-456/05: Žaloba podaná dne  30. prosince 2005  – Gütermann v. Komise

text:
               11.3.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 60/45

         Žaloba podaná dne 30. prosince 2005 – Gütermann v. Komise
   (Věc T-456/05)
   (2006/C 60/85)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Gütermann Aktiengesellschaft (Gutach-Breisgau, Německo) (zástupci: advokáti: J. Burrichter, B. Kasten a S. Orlikowski-Wolf)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Zrušit čl. 1 odst. 1 rozhodnutí v rozsahu, v němž je v něm zjištěno porušení článku 81 ES a článku 53 dohody o EHP pro země Švédsko, Norsko a Finsko žalobkyní rovněž za období od ledna 1990 do prosince 1993 včetně;

               —

               Zrušit článek 2 rozhodnutí v rozsahu, v němž žalobkyni ukládá peněžitou pokutu ve výši 4,021 milionů eur;

               —

               Podpůrně přiměřeně snížit pokutu uloženou žalobkyni v článku 2 rozhodnutí;

               —

               Uložit žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně napadá rozhodnutí Komise K(2005)3452 konečné ze dne 14. září 2005 ve věci 38.337-PO/Garne (změněno rozhodnutím žalované ze dne 13. října 2005). V napadeném rozhodnutí byla žalobkyni uložena peněžitá pokuta z důvodu porušení článku 81 ES, jakož i článku 53 dohody o EHP.
   Na podporu své žaloby uplatňuje žalobkyně čtyři žalobní důvody.
   Zaprvé vytýká porušení článku 7 nařízení č. 1/2003 (1). V této souvislosti uplatňuje, že stanovení doby trvání porušování v čl. 1 odst. 1 napadeného rozhodnutí je nesprávné.
   Druhým žalobním důvodem uplatňuje žalobkyně porušení čl. 15 odst. 2 nařízení č. 17/1962 (2), resp. čl. 23 odst. 2 nařízení 1/2003. Podle jejího názoru porušuje článek 2 napadeného rozhodnutí základní zásady stanovování pokut. Tyto předpisy mají být navíc porušeny článkem 2 napadeného rozhodnutí z důvodu nesprávného uplatnění úpravy o korunních svědcích 1996.
   Konečně žalobkyně uvádí, že článek 2 napadeného rozhodnutí představuje porušení zásady proporcionality, neboť při stanovení peněžité pokuty nebyla dostatečně zohledněna osobní situace žalobkyně.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. L 1, S. 1).

      (2)  Rada EHP: Nařízení č. 17: První nařízení, kterým se provádějí články 85 a 86 Smlouvy (Úř. věst. č. 13, 21.2.1962, s. 204).


title: Věc C-628/11: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 18. března 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberlandesgericht Braunschweig – Německo) – trestní řízení proti International Jet Management GmbH „Řízení o předběžné otázce  — Článek 18 SFEU  — Zákaz jakékoli diskriminace na základě státní příslušnosti  — Obchodní lety z třetího státu do členského státu  — Právní úprava členského státu, která stanoví, že unijní letečtí dopravci, kteří nemají provozní licenci vydanou tímto státem, musí získat povolení pro každý let z třetího státu“

text:
               12.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 142/2

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 18. března 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberlandesgericht Braunschweig – Německo) – trestní řízení proti International Jet Management GmbH
   (Věc C-628/11) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Článek 18 SFEU - Zákaz jakékoli diskriminace na základě státní příslušnosti - Obchodní lety z třetího státu do členského státu - Právní úprava členského státu, která stanoví, že unijní letečtí dopravci, kteří nemají provozní licenci vydanou tímto státem, musí získat povolení pro každý let z třetího státu“)
   2014/C 142/02
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Oberlandesgericht Braunschweig

      Účastnice původního trestního řízení

   International Jet Management GmbH

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Oberlandesgericht Braunschweig – Výklad článku 18 SFEU – Obchodní lety z třetího státu do členského státu – Právní úprava členského státu, která stanoví, že letečtí dopravci, kteří nemají provozní licenci vydanou tímto státem, musí získat povolení pro každý let ze třetího státu – Pokuta uložená leteckému dopravci Společenství, který porušil tuto právní úpravu

      Výrok

               1)

               Článek 18 SFEU, který zakotvuje obecnou zásadu zákazu diskriminace na základě státní příslušnosti, je použitelný v takové situaci, jako je situace dotčená v původním řízení, kdy první členský stát vyžaduje, aby letecký dopravce, který je držitelem provozní licence vydané druhým členským státem, získal povolení ke vstupu do vzdušného prostoru prvního členského státu k uskutečnění nepravidelných soukromých letů z třetí země do tohoto prvního členského státu, ačkoli takové povolení není požadováno od leteckých dopravců, kteří jsou držiteli provozní licence vydané uvedeným prvním členským státem.

               2)

               Článek 18 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že brání právní úpravě prvního členského státu, která pod sankcí pokuty v případě jejího nedodržení vyžaduje, aby letecký dopravce, který je držitelem provozní licence vydané druhým členským státem, získal povolení ke vstupu do vzdušného prostoru prvního členského státu k uskutečnění nepravidelných soukromých letů z třetí země do tohoto prvního členského státu, ačkoli takové povolení není požadováno od leteckých dopravců, kteří jsou držiteli provozní licence vydané uvedeným prvním členským státem, a která podmiňuje získání tohoto povolení předložením prohlášení, že letečtí dopravci, kteří jsou držiteli provozní licence vydané tímto prvním členským státem, nejsou ochotni nebo schopni tyto lety uskutečnit.

      (1)  Úř. věst. C 80, 17.3.2012.


title: Věc T-636/11: Žaloba podaná dne 5. prosince 2011 — Hostel drap v. OHIM — Aznar textil (MY drap)

text:
               3.3.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 65/13

         Žaloba podaná dne 5. prosince 2011 — Hostel drap v. OHIM — Aznar textil (MY drap)
   (Věc T-636/11)
   2012/C 65/26
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Hostel drap, SL (Monistrol de Montserrat, Španělsko) (zástupce: C. Prat, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Aznar textil, SL (Paterna, Španělsko)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 26. září 2011 ve věci R 2127/2010-2;

               —

               odmítl námitky;

               —

               vrátil věc OHIM k zapsání přihlášené ochranné známky pro všechny třídy uvedené v přihlášce;

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně.

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka „MY drap“ pro třídy 16, 21 a 24.

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Aznar textil, SL

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Proslulá ochranná známka Společenství „BON DRAP“ pro zboží ve třídách 23, 24 a 26.

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitce.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009, neboť sporné známky nejsou podobné a neexistuje mezi nimi žádné nebezpečí záměny.


title: Spojené věci C-101/07 a C-110/07 P: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 18. prosince 2008 – Coop de France Bétail et Viande, původně nazvaná Fédération nationale de la coopération bétail et viande (FNCBV), Fédération nationale des syndicats d'exploitants agricoles (FNSEA), Fédération nationale bovine (FNB), Fédération nationale des producteurs de lait (FNPL), Jeunes agriculteurs (JA), Komise Evropských společenství, Francouzská republika ( Kasační opravný prostředek — Hospodářská soutěž — Trh hovězího masa — Dohoda uzavřená mezi vnitrostátními svazy chovatelů a jatek, jejímž předmětem je pozastavení dovozů hovězího masa a stanovení minimální nákupní ceny — Pokuty — Nařízení č. 17 — Článek 15 odst. 2 — Zohlednění obratu členských podniků svazů )

text:
               21.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/7

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 18. prosince 2008 – Coop de France Bétail et Viande, původně nazvaná Fédération nationale de la coopération bétail et viande (FNCBV), Fédération nationale des syndicats d'exploitants agricoles (FNSEA), Fédération nationale bovine (FNB), Fédération nationale des producteurs de lait (FNPL), Jeunes agriculteurs (JA), Komise Evropských společenství, Francouzská republika
   (Spojené věci C-101/07 a C-110/07 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Hospodářská soutěž - Trh hovězího masa - Dohoda uzavřená mezi vnitrostátními svazy chovatelů a jatek, jejímž předmětem je pozastavení dovozů hovězího masa a stanovení minimální nákupní ceny - Pokuty - Nařízení č. 17 - Článek 15 odst. 2 - Zohlednění obratu členských podniků svazů“)
   (2009/C 44/11)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Coop de France Bétail et Viande, původně nazvaná Fédération nationale de la coopération bétail et viande (FNCBV) (zástupce: M. Ponsard, advokát) (C-101/07 P), Fédération nationale des syndicats d'exploitants agricoles (FNSEA), Fédération nationale bovine (FNB), Fédération nationale des producteurs de lait (FNPL), Jeunes agriculteurs (JA) (zástupci: V. Ledoux a B. Neouze, advokáti) (C-110/07 P)

      Další účastnice řízení: Francouzská republika (zástupci: G. de Bergues a S. Ramet, zmocněnci), Komise Evropských společenství (zástupci: A. Bouquet a X. Lewis, zmocněnci)
   Předmět věci
   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (prvního senátu) ze dne 13. prosince 2006, FNCBV a další v. Komise (T-217/03 a T-245/03), kterým Soud zamítl žalobu navrhovatelky směřující ke zrušení rozhodnutí Komise 2003/600/ES ze dne 2. dubna 2003 v řízení podle článku 81 Smlouvy o ES (Úř. věst. L 209, s. 12), a podpůrně ke zrušení nebo snížení pokuty uložené uvedeným rozhodnutím – Prvky tvořící kartelovou dohodu – Nezbytnost souhlasu stran – Způsob výpočtu pokut – Možnost zohlednit obraty členů svazu v případě, nemá-li svaz formálně pravomoc zavazovat své členy – Povinnost uvést odůvodnění a porušení práv obhajoby
   Výrok

               1)

               Kasační opravné prostředky se zamítají.

               2)

               Coop de France bétail et viande, původně nazvaná Fédération nationale de la coopération bétail et viande (FNCBV), Fédération nationale des syndicats d'exploitants agricoles (FNSEA), Fédération nationale bovine (FNB), Fédération nationale des producteurs de lait (FNPL) a Jeunes agriculteurs (JA) se ukládá náhrada nákladů řízení.

               3)

               Francouzská republika ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 95, 28.4.2007.


title: Věc C-545/15: Žaloba podaná dne 16. října 2015 – Evropská komise v. Polská republika

text:
               18.1.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 16/19

         Žaloba podaná dne 16. října 2015 – Evropská komise v. Polská republika
   (Věc C-545/15)
   (2016/C 016/24)
   Jednací jazyk: polština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: M. Heller, K. Herrmann a E. Sanfrutos Cano)

      Žalovaná: Polská republika

      Návrhová žádání žalobkyně

   Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr

               —

               určil, že Polská republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2012/19/EU ze dne 4. července 2012 o odpadních elektrických a elektronických zařízeních (1) nebo že o nich v každém případě neuvědomila Komisi, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 24 odst. 1 této směrnice;

               —

               uložil Polské republice na základě čl. 260 odst. 3 SFEU povinnost zaplatit penále ve výši 71 610 eur za každý den prodlení od data vyhlášení rozsudku v projednávané věci, neboť nesplnila povinnost oznámit opatření provádějící směrnici 2012/19/EU;

               —

               uložil Polské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Lhůta pro provedení směrnice 2012/19/EU uplynula dne 14. února 2014.

      (1)  Úř. věst. L 197, s. 38.


title: Věc C-276/08: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 13. října 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal administratif – Lucembursko) – Miloud Rimoumi, Gabrielle Suzanne Marie Prick v. Ministre des Affaires étrangères et de l'Immigration

text:
               20.12.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 327/21

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 13. října 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal administratif – Lucembursko) – Miloud Rimoumi, Gabrielle Suzanne Marie Prick v. Ministre des Affaires étrangères et de l'Immigration
   (Věc C-276/08) (1)

   (2008/C 327/38)

      Jednací jazyk: francouzština

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 236, 13.9.2008.


title: Věc C-122/14: Usnesení Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 21. června 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado de Primera Instancia n° 5 de Cartagena – Španělsko) – Aktiv Kapital Portfolio AS, Oslo, pobočka v Curychu, dříve Aktiv Kapital Portfolio Investment AG v. Angel Luis Egea Torregrosa „Řízení o předběžné otázce — Směrnice 93/13/CEE — Zneužívající klauzule uvedené ve spotřebitelských smlouvách — Řízení o platebním rozkazu — Řízení o výkonu — Pravomoc vnitrostátního exekučního soudu uplatnit bez návrhu neplatnost zneužívající klauzule — Zásada efektivity — Zásada překážky věci pravomocně rozsouzené“

text:
               5.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/2

         Usnesení Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 21. června 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado de Primera Instancia no 5 de Cartagena – Španělsko) – Aktiv Kapital Portfolio AS, Oslo, pobočka v Curychu, dříve Aktiv Kapital Portfolio Investment AG v. Angel Luis Egea Torregrosa
   (Věc C-122/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Směrnice 93/13/CEE - Zneužívající klauzule uvedené ve spotřebitelských smlouvách - Řízení o platebním rozkazu - Řízení o výkonu - Pravomoc vnitrostátního exekučního soudu uplatnit bez návrhu neplatnost zneužívající klauzule - Zásada efektivity - Zásada překážky věci pravomocně rozsouzené“)
   (2016/C 326/02)
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Juzgado de Primera Instancia no 5 de Cartagena

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Aktiv Kapital Portfolio AS, Oslo, pobočka v Curychu, dříve Aktiv Kapital Portfolio Investment AG

      Žalovaný: Angel Luis Egea Torregrosa

      Výrok

   Směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách ve spotřebitelských smlouvách musí být vykládána v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je právní úprava dotčená ve věci v původním řízení, která neumožňuje soudu, kterému byl předložen příkaz k výkonu rozhodnutí, přestože k tomu má všechny nezbytné právní a skutkové poznatky, přezkoumat z úřední moci zneužívající povahu klauzule obsažené ve smlouvě, kterou uzavřel profesionál se spotřebitelem a k níž bylo vydáno toto usnesení, v případě, že spotřebitel neuplatnil proti soudnímu příkazu námitky a soud vydávající uvedené usnesení nebyl oprávněn provést takové posouzení.

      (1)  Úř. věst. C 159, 26.5.2014.


title: Věc C-477/07: Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 9. července 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hof van beroep te Antwerpen – Belgie) – Gerlach & Co. NV v. Belgický stát (Článek 104 odst. 3 první pododstavec jednacího řádu — Celní kodex Společenství — Pojmy zaúčtování a  sdělení částky cla dlužníkovi — Předchozí zaúčtování částky celního dluhu — Vymáhání celního dluhu)

text:
               6.12.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 313/11

         Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 9. července 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hof van beroep te Antwerpen – Belgie) – Gerlach & Co. NV v. Belgický stát
   (Věc C-477/07) (1)

   (Článek 104 odst. 3 první pododstavec jednacího řádu - Celní kodex Společenství - Pojmy „zaúčtování“ a „sdělení“ částky cla dlužníkovi - Předchozí zaúčtování částky celního dluhu - Vymáhání celního dluhu)
   (2008/C 313/16)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Předkládající soud
   Hof van beroep te Antwerpen
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Gerlach & Co. NV

      Žalovaný: Belgický stát
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Hof van beroep te Antwerpen – Výklad článku 217 a čl. 221 odst. 1 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 302, s. 1; Zvl. vyd. 02/04, s. 307), a článku 6 nařízení Rady (EHS, Euratom) č. 1552/89 ze dne 29. května 1989, kterým se provádí rozhodnutí 88/376/EHS, Euratom o systému vlastních zdrojů Společenství (Úř. věst. L 155, s. 1), [nyní nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1150/2000 ze dne 22. května 2000, kterým se provádí rozhodnutí 2000/597/ES, Euratom] (Úř. věst. L 130, s. 1; Zvl. vyd. 01/03, s. 169) – Pojmy „zaúčtování“ a „sdělení“ částky cla dlužníkovi – Předchozí zaúčtování částky celního dluhu – Vymáhání celního dluhu
   Výrok

               1)

               Článek 221 odst. 1 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství, musí být vykládán tak, že výraz „zúčtování“ vymáhaného cla, který je v tomto ustanovení použit, je „účtováním“ uvedené částky definovaným v čl. 217 odst. 1 uvedeného nařízení a že uvedené zaúčtování/účtování není totéž co zápis uvedeného cla do účetnictví vlastních zdrojů podle článku 6 nařízení Rady (EHS, Euratom) č. 1552/89 ze dne 29. května 1989, kterým se provádí rozhodnutí 88/376/EHS, Euratom o systému vlastních zdrojů Společenství.

               2)

               Článek 221 odst. 1 nařízení č. 2913/92 musí být vykládán tak, že před sdělením částky vymáhaného cla musí celní orgány členského státu provést zaúčtování uvedené částky, a nebyla-li částka řádně sdělena v souladu s uvedeným ustanovením, nemůže být uvedenými orgány vymáhána. Tyto orgány si však zachovávají možnost opakovat sdělení uvedené částky, dodrží-li podmínky upravené uvedeným ustanovením a ustanovení o promlčení platná k datu vzniku celního dluhu.

      (1)  Úř. věst. C 8, 12.1.2007.


title: Věc C-31/14 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 21. ledna 2014 Úřadem pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 8. listopadu 2013 ve věci T-536/10, Kessel Marketing & Vertriebs GmbH v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

text:
               7.4.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 102/15

         Kasační opravný prostředek podaný dne 21. ledna 2014 Úřadem pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 8. listopadu 2013 ve věci T-536/10, Kessel Marketing & Vertriebs GmbH v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc C-31/14 P)
   2014/C 102/21
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupkyně: D. Walicka, Bevollmächtigte)

      Další účastnice řízení: Kessel Marketing & Vertriebs GmbH, Janssen-Cilag GmbH

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

               —

               zrušit napadený rozsudek;

               —

               zamítnout žalobu proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (OHIM) ze dne 21. září 2010 ve věci R 708/2010-4 a podpůrně vrátit věc Tribunálu k novému rozhodnutí;

               —

               uložit žalobkyni v prvním stupni náklady řízení v prvním stupni i řízení o kasačním opravném prostředku.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Tribunál potvrdil rozhodnutí odvolacího senátu, že omezení seznamu zboží a služeb navržené žalobkyní je neurčité v rozsahu, v němž vychází z kritéria neexistence povinnosti nevydání/neposkytnutí bez předpisu. Tribunál však upřesnil, že tato neurčitost nemůže vést k tomu, že bude návrh na omezení v plném rozsahu zamítnut. OHIM zastává názor, že při nedostatku určitosti nemůže být omezení seznamu zboží a služeb ani zapsáno, ani použito k porovnání zboží a služeb. Jelikož byl tento nedostatek v projednávané věci zjištěn, nemohl odvolací senát odpovídající návrh zohlednit.
   Tribunál dále rozhodl, že omezení navržené žalobkyní je nepřípustné v rozsahu, v němž vychází z neexistence povinnosti nevydat dotčené zboží bez předpisu. Kritérium neexistence povinnosti nevydání bez předpisu je pro účely vytvoření podskupiny přihlašovaného zboží nevhodné. Nepředstavuje vhodné kritérium pro vytvoření podskupiny farmaceutických výrobků, pro něž má být zapsána ochranná známka. Odpověď na otázku, zda existuje či neexistuje povinnost nevydání bez předpisu, závisí při neexistenci harmonizace na evropské úrovni na vnitrostátních právních předpisech platných pro farmaceutické výrobky, jež mohou být vnitrostátním zákonodárcem kdykoli změněny. Právo na ochranu ochrannou známkou Společenství však nemůže záviset na kritériu, jež vychází z vnitrostátního práva, ani na kritériu, jež se může v čase měnit. To OHIM nepopírá. Tribunál nicméně rozhodl, že odvolací senát nesprávně nezohlednil omezení jako celek. Odvolací senát nesměl považovat omezení jakožto celek za irelevantní. Měl provést porovnání zboží na základě přihlašované ochranné známky, po omezení na zboží provedené žalobkyní, se zbožím chráněným starší ochrannou známkou, aniž by přitom zohlednil kritérium povinnosti nevydání bez předpisu.
   Podle názoru OHIM rozsudek v tomto rozsahu porušuje čl. 43 odst. 1 nařízení č. 207/2009 (1) ve spojení s čl. 2 odst. 2 nařízení č. 2868/95 (2), neboť nedostatek určitostí činí seznam zboží a služeb jako celek nepřípustným. Nepřípustné omezení nelze ani zapsat, ani zohlednit při porovnání zboží. Rozsudek porušuje též zásadu závaznosti návrhu, jež tvoří základ systému ochranné známky Společenství. Seznam zboží a služeb musí být posuzován jako takový, ve formě navrhované přihlašovatelem. OHIM nebyly uděleny pravomoci k přeformulování seznamu.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství, Úř. věst. L 78, s. 1.

      (2)  Nařízení Komise (ES) č. 2868/95 ze dne 13. prosince 1995, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 40/94 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 303, s. 1; Zvl. vyd. 17/01 s. 189).


title: Věc C-200/09 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 27. května 2009 Komisí Evropských společenství proti rozsudku Soudu prvního stupně (druhého senátu) vydanému dne 10. března 2009 ve věci T-249/09, Interpipe Nikopolsky Seamless Tubes Plant Niko Tube ZAT (Interpipe Niko Tube ZAT), dříve Nikopolsky Seamless Tubes Plant Niko Tube ZAT, Interpipe Nizhnedneprovsky Tube Rolling Plant VAT (Interpipe NTRP VAT), dříve Nizhnedneprovsky Tube-Rolling Plant VAT, v. Rada Evropské unie

text:
               15.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 193/10

         Kasační opravný prostředek podaný dne 27. května 2009 Komisí Evropských společenství proti rozsudku Soudu prvního stupně (druhého senátu) vydanému dne 10. března 2009 ve věci T-249/09, Interpipe Nikopolsky Seamless Tubes Plant Niko Tube ZAT (Interpipe Niko Tube ZAT), dříve Nikopolsky Seamless Tubes Plant „Niko Tube“ ZAT, Interpipe Nizhnedneprovsky Tube Rolling Plant VAT (Interpipe NTRP VAT), dříve Nizhnedneprovsky Tube-Rolling Plant VAT, v. Rada Evropské unie
   (Věc C-200/09 P)
   2009/C 193/13
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Komise Evropských společenství (zástupci: H. van Vliet, C. Clyne, zmocněnci)

      Další účastnice řízení: Interpipe Nikopolsky Seamless Tubes Plant Niko Tube ZAT (Interpipe Niko Tube ZAT), dříve Nikopolsky Seamless Tubes Plant „Niko Tube“ ZAT, Interpipe Nizhnedneprovsky Tube Rolling Plant VAT (Interpipe NTRP VAT), dříve Nizhnedneprovsky Tube-Rolling Plant VAT, Rada Evropské unie

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil bod 1 výroku rozsudku;

               —

               zamítl žalobu v celém rozsahu;

               —

               uložil žalobkyním náhradu nákladů vynaložených Komisí v souvislosti s podáním tohoto kasačního opravného prostředku.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   PRVNÍ DŮVOD KASAČNÍHO OPRAVNÉHO PROSTŘEDKU — Použití konceptu jediné hospodářské jednotky při určení vývozní ceny
   Komise má za to, že se Soud prvního stupně se dopustil dvojího nesprávného právního posouzení, když dospěl k závěru, že: „[p]odle ustálené judikatury týkající se výpočtu běžné hodnoty, avšak použitelné obdobně na výpočet vývozní ceny, nemůže sdílení výrobních a prodejních činností uvnitř skupiny tvořené společnostmi s odlišnou právní subjektivitou změnit nic na skutečnosti, že se jedná o jedinou hospodářskou [entitu] jednotku, která takto organizuje veškeré činnosti prováděné v jiných případech jednotkou, která je jediná rovněž z právního hlediska“.
   Za prvé se Soud dopustil nesprávného právního posouzení tím, že neposkytl žádné odůvodnění toho, z jakého důvodu by měl být takzvaný koncept jediné hospodářské jednotky použitelný obdobně na určení vývozní ceny při výpočtech týkajících se dumpingu.
   Za druhé se Soud dopustil nesprávného posouzení tím, že se neřídil ustálenou judikaturou Soudního dvora týkající se konceptu jediné hospodářské jednotky, v níž bylo rozhodnutí opačné a kterou tvoří zejména rozsudky Sharp Corporation, Minolta Kamera, Ricoh a Canon-II.
   DRUHÝ DŮVOD KASAČNÍHO OPRAVNÉHO PROSTŘEDKU — Důkazní břemeno a míra přezkumu
   Tento důvod kasačního opravného prostředku se týká důkazního břemene a míry soudního přezkumu. Komise má za to, že se v tomto ohledu v bodech 180–190 Soud dopustil několika nesprávných právních posouzení tím, že neprovedl přezkum v odpovídající míře. Při citaci rozsudku Kundan a Tata Soud opomněl vzít v úvahu skutečnost, že po vydání tohoto rozsudku bylo znění čl. 2 odst. 10 písm. i) základního nařízení změněno právě tak, aby bylo možné řešit právě takové situace, jaké byly předmětem řízení. To zjevně poskytuje orgánům určitý prostor pro uvážení. Soud použil nesprávné právní kritérium, v důsledku čehož vyžadoval od orgánů, aby nesly obzvláště silné důkazní břemeno v oblasti, v níž mají obvykle široký prostor pro uvážení. Soud proto právně dostačujícím způsobem nezdůvodnil závěr, že se orgány dopustily zjevně nesprávného posouzení skutkového stavu.
   TŘETÍ DŮVOD KASAČNÍHO OPRAVNÉHO PROSTŘEDKU — Čl. 2 odst. 10 první pododstavec základního nařízení
   Tento třetí důvod kasačního opravného prostředku napadá body 193-197 napadeného rozsudku. Pokud bude první nebo druhý důvod kasačního opravného prostředku uznán za opodstatněný, pak z argumentace samotného Soudu nutně vyplývá, že jeho závěr, že ze strany orgánů došlo k porušení čl. 2 odst. 10 prvního pododstavce, je po právní stránce nesprávný.
   ČTVRTÝ DŮVOD KASAČNÍHO OPRAVNÉHO PROSTŘEDKU — PRÁVO NA OBHAJOBU
   Tento důvod kasačního opravného prostředku je namířen proti bodům 200-211 napadeného rozsudku. Komise se domnívá, že v těchto bodech Soud při posuzování práva žalobkyň na obhajobu použil příliš striktní a tedy neodůvodněné kritérium. Výše úpravy a obchodní operace, jichž se týkala, byly již žalobkyním po určitou dobu známy (od prvního dokumentu poskytujícího konečné informace). Mimoto druhým dokumentem poskytujícím konečné informace bylo provedeno upřesnění, a to v reakci na vyjádření žalobkyň po obdržení tohoto dokumentu. Komise vysvětlila, že dřívější uvedení čl. 2 odst. 9 jako právního základu pro dotčenou úpravu bylo nesprávné. Žalobkyně proto byly plně informovány o přesných důvodech, na základě nichž měla Komise v úmyslu provést úpravu, tedy zejména o tom, že Komise má za to, že Sepco vystupuje jako obchodník, který plní pro žalobkyně funkce obdobné funkcím obchodního zástupce vykonávajícího svou činnost za úplatu formou provize.
   Komise má za to, že tímto poskytla žalobkyním dostatečné informace k tomu, aby mohly využít svého práva na obhajobu. Soud se tudíž dopustil nesprávného právního posouzení tím, že v bodě 201 uvedl, že dokumenty poskytující konečné informace měly k tomuto bodu obsahovat větší množství informací. Na rozdíl od toho, co uvádí Soud, si byly žalobkyně vědomy důvodů, na základě nichž měla Komise v úmyslu zahrnout tuto úpravu do svého návrhu Radě, zejména toho, že vztah mezi Sepco a žalobkyněmi je pokryt úpravou čl. 2 odst. 10 písm. i) druhé věty. Dále se Komise domnívá, že je její postoj podpořen předchozí judikaturou Soudního dvora (např. rozsudek EFMA).
   Na posledním místě má Komise za to, že se Soud dopustil nesprávného právního posouzení v bodě 209 tím, že zaměnil hmotněprávní otázku legality provedené úpravy s otázkou dodržení práva žalobkyň na obhajobu. Soud uvedl: „výše bylo […] ukázáno, že [orgány jednaly při provedení úpravy protiprávně]. Je tudíž třeba dojít k závěru, že“ tím, že orgány neposkytly své konečné odůvodnění již ve druhých konečných informacích, porušily právo žalobkyň na obhajobu. Na rozdíl od toho, co uvádí Soud, však mezi těmito dvěma skutečnostmi neexistuje žádná příčinná souvislost. Pouhá skutečnost, že Soud konstatoval, že úprava byla provedena podle jeho názoru protiprávně, neznamená, že bylo porušeno právo žalobkyň na obhajobu. Otázkou je, zda orgány v průběhu správního řízení poskytly žalobkyním informace nezbytné k tomu, aby se mohly vyjádřit. Skutečnost, že Soud považuje úpravu za protiprávní neznamená, že v průběhu správního řízení bylo „tudíž“ porušeno právo žalobkyň na obhajobu.
   K OTÁZCE, ZDA MŮŽE O DOTČENÝCH ŽALOBNÍCH DŮVODECH ROZHODNOUT SÁM SOUDNÍ DVŮR (nebo má-li vrátit věc zpět Soudu)
   Komise je toho názoru, že pro případ, že Soudní dvůr rozhodne ve prospěch opodstatněnosti výše uvedených důvodů kasačního opravného prostředku a zrušení bodu 1 výroku napadeného rozsudku, má k dispozici spis, který je dostatečně úplný na to, aby o relevantních žalobních důvodech rozhodl sám (a zamítl je). Tato otázka je nicméně záležitostí Soudního dvora. Komise ji proto nebude dále rozvádět.


title: Věc T-252/10: Usnesení Tribunálu ze dne 30. června 2011 — Cross Czech v. Komise ( „Žaloba na neplatnost — Šestý rámcový program EU pro výzkum a technologický rozvoj — Dopis potvrzující závěry zprávy o finančním auditu a informující o následném řízení — Smluvní a nikoliv rozhodovací povaha tohoto dopisu — Nepřípustnost“ )

text:
               24.9.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/19

         Usnesení Tribunálu ze dne 30. června 2011 — Cross Czech v. Komise
   (Věc T-252/10) (1)

   (Žaloba na neplatnost - Šestý rámcový program EU pro výzkum a technologický rozvoj - Dopis potvrzující závěry zprávy o finančním auditu a informující o následném řízení - Smluvní a nikoliv rozhodovací povaha tohoto dopisu - Nepřípustnost)
   2011/C 282/38
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Cross Czech, a. s. (Praha, Česká republika) (zástupce: T. Schollaert, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: R. Lyal a W. Roels, zmocněnci)

      Předmět

   Zrušení rozhodnutí Komise ze dne 12. března 2010, kterým byly potvrzeny závěry zprávy o auditu týkajícího se projektů eMapps.com, CEEC IST NET a TRANSFER EAST prováděných v rámci šestého rámcového programu EU pro výzkum a technologický rozvoj (2002–2006)

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Cross Czech ponese vlastní náklady, jakož i náklady Evropské komise, včetně nákladů souvisejících s řízením o předběžném opatření.

      (1)  Úř. věst. C 209, 31.7.2010.


title: Věc T-25/09: Žaloba podaná dne 19. ledna 2009 – Johnson & Johnson v. OHIM – Simca (YourCare)

text:
               21.3.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 69/49

         Žaloba podaná dne 19. ledna 2009 – Johnson & Johnson v. OHIM – Simca (YourCare)
   (Věc T-25/09)
   (2009/C 69/108)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Johnson & Johnson GmbH (Düsseldorf, Německo) (zástupce: A. Gérard, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Simca Srl (Cesano Boscone (MI), Itálie)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 6. listopadu 2008 ve věci R 175/2008-1;

               —

               vyhovět námitkám a zamítnout přihlášku č. 4 584 587 obrazové ochranné známky „YourCare“ a

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Další účastník řízení před odvolacím senátem

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka „YourCare“, pro výrobky tříd 3, 8 a 21

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Slovní ochranná známka „Young Care“ zapsaná v Německu pod. č. 2 913 574 pro výrobky tříd 3 a 5; obrazová ochranná známka „bebe young care“ zapsaná v Německu pod č. 30 416 018 pro výrobky a služby tříd 3, 21 a 44; slovní ochranná známka „Young Care“ zapsaná v Německu pod č. 30 414 452 pro výrobky třídy 21.

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Námitkám bylo vyhověno v plném rozsahu a přihláška byla zamítnuta

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zrušení napadeného rozhodnutí

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady 40/94 tím, že odvolací senát nesprávně posoudil, že neexistovalo nebezpečí záměny mezi dotčenými ochrannými známkami; porušení čl. 74 odst. 1 nařízení Rady 40/94 tím, že odvolací senát nezohlednil skutkové okolnosti uvedené žalobkyní.