title: Věc C-438/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Taranto (Itálie) dne 10. srpna 2015 – trestní řízení proti Davidu Durantovi

text:
               16.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 381/13

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Taranto (Itálie) dne 10. srpna 2015 – trestní řízení proti Davidu Durantovi
   (Věc C-438/15)
   (2015/C 381/16)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale di Taranto

      Účastník původního trestního řízení

   Davide Durante

      Předběžná otázka

   Je třeba články 43, 49 a 56 a násl. [Smlouvy o ES] vykládat v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě v oblasti hazardních her, která vyžaduje vyhlášení nové veřejné soutěže podle [čl. 10 odst. 9]g zákona č. 44 ze dne 26. dubna 2012 na udělení koncesí, jež obsahuje ustanovení o vyloučení z veřejné soutěže pro nesplnění hospodářských a finančních předpokladů, protože nestanoví náhradní kritéria namísto podmínky dvou bankovních referencí od dvou rozdílných finančních institucí?


title: Věc T-255/17: Žaloba podaná dne 28. dubna 2017 – Les Mousquetaires a ITM Entreprises v. Komise

text:
               17.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 231/30

         Žaloba podaná dne 28. dubna 2017 – Les Mousquetaires a ITM Entreprises v. Komise
   (Věc T-255/17)
   (2017/C 231/38)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Les Mousquetaires (Paříž, Francie), ITM Entreprises (Paříž) (zástupci: N. Jalabert-Doury, B. Chemama a K. Mebarek, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               přijal organizační procesní opatření, kterým Komisi uloží povinnost upřesnit domněnky a předložit nepřímé důkazy, kterými disponovala k odůvodnění předmětu a účelu rozhodnutí AT.40466 – Tute 1 a AT.40467 – Tute 2;

               —

               vyhověl námitce protiprávnosti čl. 20 odst. 4 nařízení č. 1/2003, protože tento článek nestanoví v souvislosti s podmínkami výkonu rozhodnutí o kontrole žádný účinný prostředek právní ochrany, jak vyžaduje čl. 6 odst. 1 a články 8 a 13 EÚLP, jakož i články 7 a 47 Listiny;

               —

               zrušil rozhodnutí AT.40466 – Tute 1 a AT.40467 – Tute 2 ze dne 21. února 2017, kterými byly společnosti Les Mousquetaires S.A.S. i všem jejím dceřiným společnostem nařízeno podřídit se kontrole podle čl. 20 odst. 4 nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002;

               —

               zcela podpůrně, zrušil rozhodnutí AT.40466 – Tute 1 a AT.40467 – Tute 2 stejného znění, přijatá vůči společnosti ITM Entreprises S.A.S. dne 9. února 2017 a která nebyla jeho adresátům doručena;

               —

               zrušil rozhodnutí Komise zajistit a zkopírovat data uložená v zařízeních výpočetní techniky a v úložných zařízeních obsahujících údaje týkající se soukromého života uživatelů a nevyhovět žádosti žalobkyň o vrácení dotčených údajů;

               —

               uložil Komisi náhradu veškerých nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně šest žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod, vycházející z porušení základních práv, práva na nedotknutelnost obydlí a práva na účinnou soudní ochranu, neboť v souvislosti s podmínkami výkonu rozhodnutí o kontrole neexistuje účinná soudní ochrana.

               2.

               Druhý žalobní důvod, vycházející z porušení čl. 20 odst. 4 nařízení č. 1/2003 a základních práv, neboť rozhodnutí o kontrole jsou odůvodněna nedostatečně, takže žalobkyním byla odepřena základní záruka, kterou je v této souvislosti nutné ctít. Konkrétně není v rozhodnutích dostatečně vymezen předmět a účel kontrol a nejsou v něm upřesněny domněnky a nepřímé důkazy shromážděné Komisí.

               3.

               Třetí žalobní důvod, vycházející z porušení čl. 20 odst. 3 a 4 a článku 21 nařízení č. 1/2003 a z porušení základních práv, neboť žalobkyním byly odepřeny další základní záruky. Konkrétně nejsou rozhodnutí o kontrole časově omezená, mohla být provedena bez řádného doručení a bez dodržení práva na právní pomoc, práva nevypovídat i práva na respektování soukromého života žalobkyň a s ohledem na neustálé připomínání sankcí za případné obstrukce neposkytla žalobkyním příležitost k účinnému uplatnění námitek.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod, vycházející ze zjevně nesprávného posouzení a z porušení zásady proporcionality spočívajících ve způsobu, jakým Komise rozhodla o vhodnosti, době trvání a rozsahu kontrol.

               5.

               Pátý žalobní důvod, vycházející z porušení základních práv, k němuž mělo dojít přijetím rozhodnutí nezajistit přiměřenou ochranu určitým dokumentům obsahujícím osobní údaje, pro které žalobkyně žádaly ochranu podle unijního práva.

               6.

               Šestý žalobní důvod, ve kterém žalobkyně podpůrně navrhují zrušení rozhodnutí o kontrole ze dne 9. února 2017 na základě týchž žalobních důvodů.


title: Věc C-524/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal administratif de Paris (Francie) dne 12. listopadu 2009 — Ville de Lyon v. Caisse des dépôts et consignations

text:
               13.2.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 37/29

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal administratif de Paris (Francie) dne 12. listopadu 2009 — Ville de Lyon v. Caisse des dépôts et consignations
   (Věc C-524/09)
   2010/C 37/36
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Tribunal administratif de Paris

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Ville de Lyon

      Žalovaná: Caisse des dépôts et consignations

      Předběžné otázky

               1)

               Je k zpřístupnění nebo odepření přístupu k informacím stanoveným v odstavci 12 přílohy XVI nařízení (ES) č. 2216/2004 ze dne 21. prosince 2004 (1) příslušný pouze hlavní správce, nebo i správce národního registru?

               2)

               V případě, že je příslušný správce národního registru, musí být tyto informace považovány za „informace týkající se emisí do životního prostředí“ ve smyslu článku 4 směrnice 2003/4/ES ze dne 28. ledna 2003 (2), vůči nimž nelze namítat „důvěrnost obchodních a průmyslových informací“, nebo se jejich zpřístupnění řídí zvláštními pravidly důvěrnosti?

               3)

               V případě, že se použijí zvláštní pravidla důvěrnosti, platí, že tyto informace nelze zpřístupnit před uplynutím lhůty pěti let, nebo se tato lhůta týká pouze pětiletého období přidělování povolenek podle směrnice 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 (3)?

               4)

               V případě, že se uplatní pětiletá lhůta, umožňuje článek 10 nařízení č. 2216/2004 ze dne 21. prosince 2004 se od ní odchýlit a může být odmítnutí se od ní odchýlit namítáno na jeho základě vůči územnímu samosprávnému celku, který žádá o zpřístupnění těchto informací za účelem sjednání dohody o pověření veřejné služby městského vytápění?

      (1)  Nařízení Komise (ES) č. 2216/2004 ze dne 21. prosince 2004 o standardizovaném a bezpečném systému registrů podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES a rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 280/2004/ES (Úř. věst. 386, s. 1).

      (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/4/ES ze dne 28. ledna 2003 o přístupu veřejnosti k informacím o životním prostředí a o zrušení směrnice Rady 90/313/EHS (Úř. věst. L 41, s. 26; Zvl. vyd. 15/07, s. 375).

      (3)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES (Úř. věst. L 275, s. 32; Zvl. vyd. 15/07, s. 631).


title: Věc C-287/05: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 11. září 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Centrale Raad van Beroep – Nizozemsko) – D. P. W. Hendrix v. Raad van Bestuur van het Uitvoeringsinstituut Werknemersverzekeringen (Sociální zabezpečení migrujících pracovníků — Články 12 ES, 17 ES, 18 ES a 39 ES — Nařízení (EHS) č. 1408/71 — Článek 4 odst. 2a a článek 10a, jakož i příloha IIa — Nařízení (EHS) č. 1612/68 — Článek 7 odst. 1 — Zvláštní nepříspěvkové dávky — Nizozemská dávka pro mladé zdravotně postižené osoby — Nepřenositelnost do zahraničí)

text:
               10.11.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/5

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 11. září 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Centrale Raad van Beroep – Nizozemsko) – D. P. W. Hendrix v. Raad van Bestuur van het Uitvoeringsinstituut Werknemersverzekeringen
   (Věc C-287/05) (1)

   (Sociální zabezpečení migrujících pracovníků - Články 12 ES, 17 ES, 18 ES a 39 ES - Nařízení (EHS) č. 1408/71 - Článek 4 odst. 2a a článek 10a, jakož i příloha IIa - Nařízení (EHS) č. 1612/68 - Článek 7 odst. 1 - Zvláštní nepříspěvkové dávky - Nizozemská dávka pro mladé zdravotně postižené osoby - Nepřenositelnost do zahraničí)
   (2007/C 269/11)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Předkládající soud
   Centrale Raad van Beroep
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: D. P. W. Hendrix

      Žalovaný: Raad van Bestuur van het Uitvoeringsinstituut Werknemersverzekeringen
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Centrale Raad van Beroep – Výklad čl. 4 odst. 2a nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, osoby samostatně výdělečně činné a jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství ve znění pozměněném a aktualizovaném nařízením Rady (ES) č. 118/97 ze dne 2. prosince 1996 (Úř. věst. 1997, L 28, s. 1; Zvl. vyd. 05/01, s. 35, a 05/03, s. 3), ve znění nařízení Rady (ES) č. 1223/98 ze dne 4. června 1998 (Úř. věst. L 168, s. 1; Zvl. vyd. 05/03, s. 292), jakož i působnost článků 12 ES, 18 ES a 39 ES a čl. 7 odst. 1 nařízení Rady (EHS) č. 1612/68 ze dne 15. října 1968 o volném pohybu pracovníků uvnitř Společenství (Úř. věst. L 257, s. 2; Zvl. vyd. 05/01, s. 15)
   Výrok

               1)

               Taková dávka, jakou je dávka poskytovaná na základě zákona o dávkách při nezpůsobilosti k práci pro mladé zdravotně postižené (Wet arbeidsongeschiktheidsvoorziening jonggehandicapten) ze dne 24. dubna 1997, musí být považována za zvláštní nepříspěvkovou dávku ve smyslu čl. 4 odst. 2a nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, osoby samostatně výdělečně činné a jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství, ve znění pozměněném a aktualizovaném nařízením Rady (ES) č. 118/97 ze dne 2. prosince 1996, ve znění nařízení Rady (ES) č. 1223/98 ze dne 4. června 1998, takže se na osoby, které jsou v situaci navrhovatele v původním řízení, použije pouze koordinační pravidlo stanovené v článku 10a tohoto nařízení a výplata této dávky může být oprávněně vyhrazena pouze osobám, které mají bydliště na území členského státu, jenž uvedenou dávku poskytuje. Okolnost, že příjemce původně pobíral dávku pro mladé postižené osoby, která byla přenositelná do zahraničí, nemá vliv na použití uvedených ustanovení.

               2)

               Článek 39 ES a článek 7 nařízení Rady (EHS) č. 1612/68 ze dne 15. října 1968 o volném pohybu pracovníků uvnitř Společenství musejí být vykládány tak, že nebrání vnitrostátní právní úpravě, kterou se provádí čl. 4 odst. 2a a článek 10a nařízení č. 1408/71, ve znění pozměněném a aktualizovaném nařízením č. 118/97, ve znění nařízení č. 1223/98, a která stanoví, že zvláštní nepříspěvková dávka uvedená v příloze IIa tohoto posledně uvedeného nařízení může být přiznána pouze osobám s bydlištěm na státním území. Avšak uplatňováním této právní úpravy nesmí být zasaženo do práv osoby nacházející se v situaci navrhovatele v původním řízení natolik, že budou překročeny meze toho, co vyžaduje uskutečnění legitimního cíle sledovaného vnitrostátním zákonem. Je na vnitrostátním soudu, který je povinen vykládat vnitrostátní právo v co největším možném rozsahu tak, aby bylo slučitelné s právem Společenství, aby zohlednil zejména skutečnost, že dotčený pracovník si zachoval veškeré své hospodářské a sociální vazby v členském státě původu.

      (1)  Úř. věst. C 296, 26.11.2005.


title: Věc T-294/11: Žaloba podaná dne 9. června 2011 — Řecká republika v. Komise

text:
               13.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 238/25

         Žaloba podaná dne 9. června 2011 — Řecká republika v. Komise
   (Věc T-294/11)
   2011/C 238/44
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Řecká republika (zástupci: I. Chalkias a S. Papaiioannou)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhové žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               vyhověl žalobě,

               —

               zrušil prováděcí rozhodnutí Komise ze dne 15. dubna 2011 o vyloučení některých výdajů uskutečněných členskými státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF), v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) z financování Evropské unie v části, v níž se týká finančních oprav k tíži Řecké republiky a nebo jej změnil,

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Řecká republika se svou žalobou domáhá zrušení rozhodnutí Komise ze dne 15. dubna 2011 o vyloučení některých výdajů uskutečněných členskými státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF), v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) z financování Evropské unie, oznámeného pod číslem K(2011) 2517 a zveřejněného v Úředním věstníku EU (Úř. věst. L 102, s. 33) pod číslem 2011/244/EU v části týkající se finančních oprav k tíži Řecké republiky v oblastech a) podpora na výrobu olivového oleje, b) výdaje na zavedení systému GIS — registr pěstitelů oliv a c) přímé podpory — (zemědělské plodiny)
   Ohledně opravy v oblasti podpory na výrobu olivového oleje žalobkyně především tvrdí, že Komise nesprávně posoudila skutkové okolnosti nedostatků provádění základních kontrol schématu, které byly minimální a neodůvodňují opravu ve výši 10 % až 15 %, jelikož již od 1. listopadu 2003 je účinný geografický informační systém, který spolehlivě funguje v oblasti pěstování oliv v Řecku (GIS-olivový olej) jako základní kontrolní nástroj schématu podpory na výrobu olivového oleje a údaje o pěstování oliv jsou podrobně kontrolovány a kontrolují se též výnosy z výroby olivového oleje a všechny operace při lisování oliv.
   Žalobkyně dále tvrdí, že se a) rozhodnutí Komise, kterým se zvyšuje oprava z důvodu opakovaného porušení předpisů nezakládá na platném a dostatečném právním základě. Podle žalobkyně Komise nepřisuzuje tomuto pojmu správný význam, protože se zjevně nevyskytly opakované nedostatky a opakované porušení předpisů uváděné Komisí se zakládá na nesprávném předpokladu, protože Komise přisuzuje tomuto pojmu nesprávný význam a z toho zjevně vyplývá nesprávné posouzení údajně opakovaných nedostatků, jelikož je již účinný hlavní nástroj kontroly GIS-olivový olej, a b) se Komise dopustila nesprávného posouzení skutkových okolností a v každém případě je zvýšení opravy z 10 % za období od roku 2003 do roku 2004 na 15 % za období od roku 2004 a 2005 protiprávní a neopodstatněné, jelikož v tomto období došlo k četným zlepšením a pokračovalo se v aktualizaci GIS-olivový olej, takže se systém kontroly nezhoršil, ale podstatně vylepšil.
   Ohledně opravy v oblasti zavedení GIS-registr pěstitelů oliv žalobkyně zaprvé tvrdí, že neexistuje platný právní základ pro finanční opravu výdajů, které se týkají zavedení GIS-registr pěstitelů oliv, protože prostředky určené na jeho vývoj byly odečteny od podpory, na kterou měli řečtí výrobci nárok a v důsledku neuznání těchto výdajů došlo k neoprávněnému obohacení EZOZF a dvojité finanční sankci, a všechny tyto vynaložené výdaje jsou přitom v každém případě přípustné, protože nepřesáhly rozpočet schválený Komisí a celkovou částku odpočítanou řeckým výrobcům. Rozhodnou dobou pro posouzení, zda byl výdaj oprávněný či nikoli, je okamžik přijetí právního závazku nebo jeho splnění, a nikoli deklarování výdajů.
   Dále žalobkyně tvrdí, že došlo a) k porušení zásady proporcionality pro výdaje ve výši 2 920 191,03 eur vyplývající z dodatečných smluv a b) k nesprávnému posouzení skutkového stavu pro výdaje vyplývající ze smlouvy 5910/ES/2003.
   Co se týče přímé podpory (zemědělské plodiny) žalobkyně zaprvé tvrdí, že a) neexistuje právní základ pro použití starých pokynů, které stanovily v nové společné zemědělské politice (SZP) určité částky k paušální opravě, na nový režim jednotné platby a b) jejich použití závažně narušuje zásadu proporcionality.
   Žalobkyně dále tvrdí, že došlo k nesprávnému posouzení skutkových okolností a) ohledně údajných nedostatků LPIS-GIS, b) ohledně srovnání údajů LPIS-GIS, které se použily pro rok 2007, kdy došlo k podání žádosti, s úplnými a ověřenými údaji LPIS-GIS z roku 2009, které Komise mohla ověřit místní kontrolou, z něhož vyplývá, že rozdíly a nedostatky jsou minimální a nepřesahují 2 %, a proto žádná oprava nemůže převýšit tuto procentní sazbu a c) ohledně nedostatků při správních a křížových kontrolách a místních kontrolách a jejich kvality, zejména ohledně údajného nevyměření pastvin a údajného opožděného provedení kontrol na místě, protože četná vylepšení, ke kterým došlo v roce 2007, měla Komisi dovést k tomu, aby odhlédla od jakékoli opravy.
   Nakonec žalobkyně namítá nesprávný výklad a použití článku 33 nařízení č. 1290/05 (1) ohledně opravy výdajů na rozvoj venkova.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1290/2005 ze dne 21. června 2005 o financování společné zemědělské politiky (Úř. věst. L 209, s. 1)


title: Věc C-642/11: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 31. ledna 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce l'Administrativen sad Varna — Bulharsko) — Stroy trans EOOD v. Direktor na Direktsia „Obzhalvane I upravlenie na izpalnenieto“ — Varna pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite ( „Daně — DPH — Směrnice 2006/112/ES — Zásada daňové neutrality — Nárok na odpočet — Odepření — Článek 203 — Uvedení DPH na faktuře — Vznik daňové povinnosti — Uskutečnění zdanitelného plnění — Totožné posouzení ve vztahu k vystaviteli faktury a k jejímu příjemci — Nezbytnost“ )

text:
               23.3.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 86/5

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 31. ledna 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce l'Administrativen sad Varna — Bulharsko) — Stroy trans EOOD v. Direktor na Direktsia „Obzhalvane I upravlenie na izpalnenieto“ — Varna pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite
   (Věc C-642/11) (1)

   (Daně - DPH - Směrnice 2006/112/ES - Zásada daňové neutrality - Nárok na odpočet - Odepření - Článek 203 - Uvedení DPH na faktuře - Vznik daňové povinnosti - Uskutečnění zdanitelného plnění - Totožné posouzení ve vztahu k vystaviteli faktury a k jejímu příjemci - Nezbytnost)
   2013/C 86/08
   Jednací jazyk: bulharština

      Předkládající soud

   Administrativen sad Varna — Bulgarie

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Stroy trans EOOD

      Žalovaný: Direktor na Direktsia „Obzhalvane I upravlenie na izpalnenieto“ — Varna pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Administrativen Sad — Varna — Výklad článku 203 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1) — Nárok na odpočet daně odvedené na vstupu — Daň, která musí být odvedena, protože je uvedena na faktuře, přestože zboží uvedené na faktuře nebylo ani dodáno, ani zaplaceno — Důkaz o tom, že zboží bylo skutečně dodáno — Daňová kontrola provedená u přímého dodavatele osoby povinné k dani, která nevede k opravě daně

      Výrok

               1)

               Článek 203 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty musí být vykládán v tom smyslu, že:

                           —

                           osoba je povinna odvést daň z přidané hodnoty, kterou uvede na faktuře bez ohledu na to, zda zdanitelné plnění bylo uskutečněno;

                           —

                           z pouhé skutečnosti, že daňová správa neopravila v opravném daňovém výměru zaslaném vystaviteli této faktury daň z přidané hodnoty, kterou přiznal, nelze vyvodit, že tato správa uznala, že uvedená faktura odpovídá uskutečněnému zdanitelnému plnění.

               2)

               Zásady daňové neutrality, proporcionality a legitimního očekávání musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání tomu, aby byl příjemci faktury odepřen nárok na odpočet daně z přidané hodnoty odvedené na vstupu z důvodu, že zdanitelné plnění nebylo uskutečněno, přestože v opravném daňovém výměru zaslaném vystaviteli této faktury nebyla DPH přiznaná tímto vystavitelem opravena. Pokud se však vzhledem k daňovému úniku nebo nesrovnalosti, kterých se dopustil tento vystavitel nebo osoby, které se před ním účastnily plnění uplatňovaného za účelem vzniku nároku na odpočet, má za to, že plnění nebylo uskutečněno, musí být s ohledem na objektivní okolnosti a bez požadavku, aby příjemce faktury prováděl ověření, která mu nepřísluší, prokázáno, že tento příjemce věděl nebo měl vědět, že uvedené plnění bylo součástí daňového úniku ve vztahu k dani z přidané hodnoty, ověření čehož je na předkládajícím soudu.

      (1)  Úř. věst. C 80, 17.3.2012.


title: Věc T-464/04: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 13. července 2006 – IMPALA v. Komise ( Hospodářská soutěž — Nařízení (EHS) č. 4064/89 — Rozhodnutí prohlašující fúzi za slučitelnou se společným trhem — Trh s hudebními nahrávkami a trh s hudbou přístupnou prostřednictvím internetu — Existence kolektivního dominantního postavení — Riziko vytvoření kolektivního dominantního postavení — Podmínky — Transparentnost trhu — Odrazující prostředky — Odůvodnění — Zjevně nesprávné posouzení )

text:
               16.9.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 224/39

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 13. července 2006 – IMPALA v. Komise
   (Věc T-464/04) (1)

   („Hospodářská soutěž - Nařízení (EHS) č. 4064/89 - Rozhodnutí prohlašující fúzi za slučitelnou se společným trhem - Trh s hudebními nahrávkami a trh s hudbou přístupnou prostřednictvím internetu - Existence kolektivního dominantního postavení - Riziko vytvoření kolektivního dominantního postavení - Podmínky - Transparentnost trhu - Odrazující prostředky - Odůvodnění - Zjevně nesprávné posouzení“)
   (2006/C 224/85)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně
      : Independent Music Publishers and Labels Association (Impala, mezinárodní sdružení) (Brusel, Belgie) (zástupci: S. Crosby a J. Golding, solicitors a I. Wekstein-Steg, advokát)

      Žalovaná
      : Komise Evropských společenství (zástupci: A. Whelan a K. Mojzesowicz, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Bertelsmann AG (Gütersloh, Německo) (zástupci: J. Boyce, solicitor, P. Chappatte a D. Loukas, advokáti), Sony BMG Music Entertainment BV (Vianen, Nizozemsko) a Sony Corporation of America (SCA) (New York, Spojené státy) (zástupci: N. Levy, barrister, R. Snelders a T. Graf, advokáti)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise K(2004) 2815 ze dne 19. července 2005, kterým se fúze prohlašuje za slučitelnou se společným trhem a s fungováním Dohody o EHP (věc č. COMP/M.3333 – Sony/BMG)
   Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Komise C (2004) 2815 ze dne 19. července 2005, kterým se fúze prohlašuje za slučitelnou se společným trhem a s fungováním Dohody o EHP (věc č. COMP/M.3333 – Sony/BMG) se zrušuje.

               2)

               Komise ponese vlastní náklady řízení, jakož i tři čtvrtiny nákladů řízení vynaložených žalobkyní.

               3)

               Žalobkyně ponese čtvrtinu svých nákladů řízení.

               4)

               Vedlejší účastnice řízení ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 6, 8.1.2005 (věc C-60/04).


title: Věc T-647/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 3. prosince 2015 – Infusion Brands v. OHIM (DUALSAW) „Ochranná známka Společenství — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství DUALSAW — Absolutní důvody pro zamítnutí — Částečné zamítnutí zápisu — Popisný charakter — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               25.1.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 27/51

         Rozsudek Tribunálu ze dne 3. prosince 2015 – Infusion Brands v. OHIM (DUALSAW)
   (Věc T-647/14) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství DUALSAW - Absolutní důvody pro zamítnutí - Částečné zamítnutí zápisu - Popisný charakter - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2016/C 027/64)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Infusion Brands, Inc. (Myerlake Circle Clearwater, Florida, Spojené státy) (zástupce: K. Piepenbrink, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: původně V. Melgar, poté H. O’Neill a M. Rajh, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 1. července 2014 (věc R 397/2014-4) týkajícímu se přihlášky obrazového označení DUALSAW jako ochranné známky Společenství.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Infusion Brands, Inc. se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 380, 27. 10. 2014.


title: Věc T-502/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 9. dubna 2014 – Ferring v. OHIM – Tillotts Pharma (OCTASA) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství OCTASA — Starší slovní národní ochranné známky, ochranné známky Beneluxu a mezinárodní ochranné známky PENTASA a OCTOSTIM — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odstavec 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               10.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 175/40

         Rozsudek Tribunálu ze dne 9. dubna 2014 – Ferring v. OHIM – Tillotts Pharma (OCTASA)
   (Věc T-502/12) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství OCTASA - Starší slovní národní ochranné známky, ochranné známky Beneluxu a mezinárodní ochranné známky PENTASA a OCTOSTIM - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odstavec 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   2014/C 175/53
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Ferring BV (Haarlem, Nizozemsko) (zástupci: I. Fowler, solicitor, A. Renck a J. Fuhrmann, advokáti, poté I. Fowler, A. Renck a D. Slopek, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: P. Bullock, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Tillotts Pharma AG (Ziefen, Švýcarsko) (zástupce: T. Alkin, barrister)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 6. září 2012 (věc R 1216/2011-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi Ferring BV a Tillotts Pharma AG

      Výrok

               1.

               Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 6. září 2012 (věc R 1216/2011-4) se zrušuje.

               2.

               OHIM ponese vlastní náklady řízení a nahradí polovinu nákladů řízení společnosti Ferring BV.

               3.

               Tillotts Pharma AG ponese vlastní náklady řízení a nahradí polovinu nákladů řízení Ferring.

      (1)  Úř. věst. C 26, 26.1.2013.


title: Věc C-225/15: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 8. září 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Reggio Calabria – Itálie) – trestní řízení proti Domenicu Politanòemu „Řízení o předběžné otázce — Článek 49 SFEU — Svoboda usazování — Hazardní hry — Omezení — Naléhavé důvody obecného zájmu — Proporcionalita — Veřejné zakázky — Podmínky účasti v zadávacím řízení a posouzení hospodářských a finančních předpokladů — Vyloučení uchazeče z důvodu nepředložení osvědčení o hospodářských a finančních předpokladech vystavená dvěma bankovními institucemi — Směrnice 2004/18/ES — Článek 47 — Použitelnost“

text:
               31.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 402/9

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 8. září 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Reggio Calabria – Itálie) – trestní řízení proti Domenicu Politanòemu
   (Věc C-225/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Článek 49 SFEU - Svoboda usazování - Hazardní hry - Omezení - Naléhavé důvody obecného zájmu - Proporcionalita - Veřejné zakázky - Podmínky účasti v zadávacím řízení a posouzení hospodářských a finančních předpokladů - Vyloučení uchazeče z důvodu nepředložení osvědčení o hospodářských a finančních předpokladech vystavená dvěma bankovními institucemi - Směrnice 2004/18/ES - Článek 47 - Použitelnost“)
   (2016/C 402/11)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale di Reggio Calabria

      Účastník původního trestního řízení

   Domenico Politanò

      Výrok

               1)

               Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby, a zejména její článek 47, musí být vykládány v tom smyslu, že vnitrostátní právní úprava, kterou se řídí udělování takových koncesí v oblasti hazardních her, o jakou se jedná ve věci v původním řízení, nespadá do jejich působnosti.

               2)

               Článek 49 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání takovému vnitrostátnímu ustanovení, o jaké se jedná ve věci v původním řízení, které ukládá hospodářským subjektům, jež se chtějí zúčastnit zadávacího řízení na udělení koncesí v oblast her a sázek, povinnost prokázat své hospodářské a finanční předpoklady předložením potvrzení vystavených alespoň dvěma bankovními institucemi, aniž umožňuje tyto předpoklady prokázat i jinak, jelikož takové ustanovení může splňovat podmínky proporcionality stanovené judikaturou Soudního dvora, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu.

      (1)  Úř. věst. C 262, 10.8.2015.


title: Věc C-330/06: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 26. dubna 2007 – Komise Evropských společenství v. Irsko

text:
               20.10.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 247/21

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 26. dubna 2007 – Komise Evropských společenství v. Irsko
   (Věc C-330/06) (1)

   (2007/C 247/29)

      Jednací jazyk: angličtina

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 224, 16.9.2006.


title: Výmaz věci C-479/03

text:
               18.12.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 314/11

         Výmaz věci C-479/03 (1)

   (2004/C 314/26)
   Usnesením ze dne 23. září 2004 rozhodl předseda Soudního dvora Evropských společenství o výmazu věci C-479/03: Komise Evropských společenství proti Lucemburskému velkovévodství.

      (1)  Úř. věst. C 7, 10.1.2004.


title: Věc C-460/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgericht Berlin (Německo) dne 28. srpna 2015 – Schaefer Kalk GmbH & Co. KG v. Spolková republika Německo

text:
               23.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 389/17

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgericht Berlin (Německo) dne 28. srpna 2015 – Schaefer Kalk GmbH & Co. KG v. Spolková republika Německo
   (Věc C-460/15)
   (2015/C 389/19)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Verwaltungsgericht Berlin

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Schaefer Kalk GmbH & Co. KG

      Žalovaná: Spolková republika Německo

      Předběžné otázky

               1)

               Je nařízení Komise (EU) č. 601/2012 (1) neplatné a v rozporu s cíli směrnice 2003/87/ES (2) v rozsahu, v němž v čl. 49 odst. 1 druhé větě stanoví, že CO2, který není přemístěn podle článku 49 odst. 1 první věty, se považuje za emitovaný zařízením vyrábějícím CO2?

               2)

               Je nařízení Komise (EU) č. 601/2012 neplatné a v rozporu s cíli směrnice 2003/87/ES v rozsahu, v němž v příloze IV oddíle 10 stanoví, že CO2, který je na výrobu vysráženého uhličitanu vápenatého (PCC) přemístěn do jiného zařízení, se považuje za emitovaný zařízením vyrábějícím CO2?

      (1)  Nařízení Komise (EU) č. 601/2012 ze dne 21. června 2012 o monitorování a vykazování emisí skleníkových plynů podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES (Úř. věst. L 181, s. 30).

      (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES (Úř. věst. L 275, s. 32, Zvl. vyd. 15/07, s. 631).


title: Věc C-253/13: Žaloba podaná dne 7. května 2013 — Evropská komise v. Bulharská republika

text:
               29.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 189/13

         Žaloba podaná dne 7. května 2013 — Evropská komise v. Bulharská republika
   (Věc C-253/13)
   2013/C 189/26
   Jednací jazyk: bulharština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: M. Heller, O. Beynet, P. Mihaylova)

      Žalovaná: Bulharská republika

      Návrhová žádání žalobkyně

   Komise se domáhá, aby bylo

               —

               určeno, že Bulharská republika porušila práva plynoucí z čl. 54 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/73/ES (1) ze dne 13. července 2009 o společných pravidlech pro vnitřní trh se zemním plynem a o zrušení směrnice 2003/55/ES, jelikož nevydala všechny právní a správní předpisy potřebné k provedení čl. 3 odst. 3 a přílohy I odst. 1 písm. a) druhého pododstavce, jakož i písm. b), d), f), h) a i) této směrnice a každopádně neinformovala Komisi o vydání těchto opatření;

               —

               Bulharské republice uloženo podle čl. 260 odst. 3 SFEU z důvodu porušení povinnosti informovat Komisi o opatřeních k provedení směrnice 2009/73/ES zaplatit denní penále ve výši 8 448 eur ode dne vyhlášení rozsudku v této věci;

               —

               uložit Bulharské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Lhůta pro provedení směrnice uplynula dne 3. března 2011.

      (1)  Úř. věst. L 211, s. 94.


title: Věc C-492/09: Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 15. prosince 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Commissione tributaria provinciale di Taranto — Itálie) — Soc Agricola Esposito srl v. Agenzia delle Entrate — Ufficio di Taranto 2 ( „Článek 92 odst. 1, čl. 103 odst. 1 a čl. 104 odst. 3 druhý pododstavec jednacího řádu — Sítě a služby elektronických komunikací — Směrnice 2002/20/ES, 2002/21/ES a 2002/77/ES — Správní poplatek — Částečná nepřípustnost — Otázky, jejichž zodpovězení neponechává žádný prostor pro rozumnou pochybnost“ )

text:
               16.4.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 120/2

         Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 15. prosince 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Commissione tributaria provinciale di Taranto — Itálie) — Soc Agricola Esposito srl v. Agenzia delle Entrate — Ufficio di Taranto 2
   (Věc C-492/09) (1)

   (Článek 92 odst. 1, čl. 103 odst. 1 a čl. 104 odst. 3 druhý pododstavec jednacího řádu - Sítě a služby elektronických komunikací - Směrnice 2002/20/ES, 2002/21/ES a 2002/77/ES - Správní poplatek - Částečná nepřípustnost - Otázky, jejichž zodpovězení neponechává žádný prostor pro rozumnou pochybnost)
   2011/C 120/03
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Commissione tributaria provinciale di Taranto

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Soc Agricola Esposito srl

      Žalovaný: Agenzia delle Entrate — Ufficio di Taranto 2

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Commissione tributaria provinciale di Taranto — Výklad čl. 9 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/21/ES ze dne 7. března 2002 o společném předpisovém rámci pro sítě a služby elektronických komunikací (Úř. věst. L 108, s. 33; Zvl. vyd. 13/29, s. 349) a článků 12 a 13 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/20/ES ze dne 7. března 2002 o oprávnění pro sítě a služby elektronických komunikací (Úř. věst. L 108, s. 21; Zvl. vyd. 13/29, s. 337) — Uložení správního poplatku v případě smlouvy o telefonním předplatném — Poplatek, který se neuplatňuje v případě telefonní karty s možností nabití — Přípustnost

      Výrok

               1)

               Část čtvrté otázky týkající se směrnice Komise 2002/77/ES ze dne 16. září 2002 o hospodářské soutěži na trzích sítí a služeb elektronických komunikací, a rovněž šestá otázka, jsou nepřípustné.

               2)

               Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/20/ES ze dne 7. března 2002 o oprávnění pro sítě a služby elektronických komunikací (autorizační směrnice) a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/21/ES ze dne 7. března 2002 o společném předpisovém rámci pro sítě a služby elektronických komunikací (rámcová směrnice) nebrání vybírání takového poplatku, jako je správní poplatek.

      (1)  Úř. věst. C 24, 30.1.2010.


title: Věc C-635/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunalul București (Rumunsko) dne 4. prosince 2013 — SC ALKA CO SRL v. Autoritatea Națională a Vămilor — Direcția Regională pentru Accize și Operațiuni Vamale Constanța, Direcția Generală a Finanțelor Publice a Municipiului București

text:
               8.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 39/13

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunalul București (Rumunsko) dne 4. prosince 2013 — SC ALKA CO SRL v. Autoritatea Națională a Vămilor — Direcția Regională pentru Accize și Operațiuni Vamale Constanța, Direcția Generală a Finanțelor Publice a Municipiului București
   (Věc C-635/13)
   2014/C 39/21
   Jednací jazyk: rumunština

      Předkládající soud

   Tribunalul București

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: SC ALKA CO SRL

      Žalovaní: Autoritatea Națională a Vămilor — Direcția Regională pentru Accize și Operațiuni Vamale Constanța, Direcția Generală a Finanțelor Publice a Municipiului București

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba syrová dýňová semena (zelenina) ve slupce, určená k tepelnému a mechanickému zpracování za účelem použití k lidské spotřebě (jako potraviny typu snack) zařadit do položky 1207 — podpoložky 1207999710, nebo do položky 1209 — podpoložka 1209919010 kombinované nomenklatury zboží?

               2)

               Je třeba syrová dýňová semena (zelenina) ve slupce, určená k tepelnému a mechanickému zpracování za účelem použití k lidské spotřebě (jako potraviny typu snack) zařadit podle vysvětlivek ke kombinované nomenklatuře do položky 1207 — podpoložky 1207999710, nebo do položky 1209 — podpoložka 1209919010?

               3)

               Pokud existuje rozpor mezi celním zařazením, jak vyplývá ze společného celního sazebníku, a celním zařazením vyplývajícím z vysvětlivek týkajících se tohoto produktu (syrová dýňová semena — zelenina — ve slupce), jaké z uvedených celních zařazení se v této věci použije?

               4)

               Jsou s ohledem na čl. 109 písm. a), článek 110 a čl. 256 odst. 3 nařízení (EHS) č. 2454/1993 (1) nezbytné zvláštní správní postupy, jako je podání žádosti nebo předložení průvodního osvědčení EUR.1 danému úřadu, aby mělo toto osvědčení svůj zvláštní účinek, čili aby bylo celními úřady přiznáno preferenční zacházení v souladu s článkem 98 tohoto nařízení?

      (1)  Nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 253, s. 1)


title: Věc T-339/14: Usnesení Tribunálu ze dne 15. září 2016 – Kurčenko v. Rada „Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Omezující opatření přijatá vzhledem k situaci na Ukrajině — Zmrazení finančních prostředků — Nezastoupení advokátem — Žalobce, jenž přestal odpovídat na výzvy Tribunálu — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“

text:
               19.12.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 475/16

         Usnesení Tribunálu ze dne 15. září 2016 – Kurčenko v. Rada
   (Věc T-339/14) (1)

   („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vzhledem k situaci na Ukrajině - Zmrazení finančních prostředků - Nezastoupení advokátem - Žalobce, jenž přestal odpovídat na výzvy Tribunálu - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
   (2016/C 475/26)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Serhij Vitalijovyč Kurčenko (Čuhujiv, Ukrajina) (zástupci: B. Kennelly, QC, J. Pobjoy, barrister, M. Drury, A. Swan a J. Binns, solicitors)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: Á. de Elera-San Miguel Hurtado a J.-P. Hix, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Evropská komise (zástupkyně: S. Bartelt a D. Gauci, zmocněnkyně)

      Předmět věci

   Návrh podaný na základě článku 263 SFEU a směřující ke zrušení rozhodnutí Rady 2014/119/SZBP ze dne 5. března 2014 o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci na Ukrajině (Úř. věst. 2014, L 66, s. 26), nařízení Rady (EU) č. 208/2014 ze dne 5. března 2014 o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci na Ukrajině (Úř. věst. 2014, L 66, s. 1), na straně jedné, a rozhodnutí Rady (SZBP) 2015/364 ze dne 5. března 2015, kterým se mění rozhodnutí 2014/119 (Úř. věst. 2015, L 62, s. 25), prováděcího nařízení Rady (EU) 2015/357 ze dne 5. března 2015, kterým se provádí nařízení č. 208/2014 (Úř. věst. 2015, L 62, s. 1), na straně druhé, v rozsahu, v němž se tyto akty týkají žalobce, jakož i podpůrně návrh podaný na základě článku 277 SFEU a směřující k prohlášení, že se na žalobce nepoužije čl. 1 odst. 1 rozhodnutí 2014/119, ve znění rozhodnutí Rady (SZBP) 2015/143 ze dne 29. ledna 2015, kterým se mění rozhodnutí 2014/119 (Úř. věst. 2015, L 24, s. 16), jakož i čl. 3 odst. 1 nařízení č. 208/2014, ve znění nařízení Rady (EU) 2015/138 ze dne 29. ledna 2015, kterým se mění nařízení č. 208/2014 (Úř. věst. 2015, L 24, s. 1).

      Výrok

               1)

               Není důvodné rozhodnout ve věci samé.

               2)

               Serhij Vitalijovyč Kurčenko ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení Rady Evropské unie.

               3)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 253, 4.8.2014.


title: Věc C-278/08: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 25. března 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberster Gerichtshof — Rakousko) — Die BergSpechte Outdoor Reisen und Alpinschule Edi Koblmüller GmbH v. Günter Guni, trekking.at Reisen GmbH ( „Ochranné známky — Internet — Reklama prostřednictvím klíčových slov ( „,keyword advertising“ ) — Zobrazování odkazů na internetové stránky soutěžitelů majitelů ochranných známek prostřednictvím klíčových slov, která jsou totožná nebo podobná uvedeným ochranným známkám — Směrnice 89/104/EHS — Článek 5 odst. 1“ )

text:
               22.5.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 134/3

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 25. března 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberster Gerichtshof — Rakousko) — Die BergSpechte Outdoor Reisen und Alpinschule Edi Koblmüller GmbH v. Günter Guni, trekking.at Reisen GmbH
   (Věc C-278/08) (1)

   („Ochranné známky - Internet - Reklama prostřednictvím klíčových slov („,keyword advertising“) - Zobrazování odkazů na internetové stránky soutěžitelů majitelů ochranných známek prostřednictvím klíčových slov, která jsou totožná nebo podobná uvedeným ochranným známkám - Směrnice 89/104/EHS - Článek 5 odst. 1“)
   2010/C 134/03
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Oberster Gerichtshof

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Die BergSpechte Outdoor Reisen und Alpinschule Edi Koblmüller GmbH

      Žalovaní: Günter Guni, trekking.at Reisen GmbH

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Oberster Gerichtshof — Výklad čl. 5 odst. 1 první směrnice Rady 89/104/EHS ze dne 21. prosince 1988, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách (Úř. věst. 1989, L 40, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 92) — Přihlášení označení podobného ochranné známce nebo s ní totožného u provozovatele internetového vyhledávače, aby se po zadání uvedeného označení jako vyhledávaného slova na obrazovce objevil automatický reklamní inzerát na zboží nebo služby totožné nebo podobné těm, pro něž byla ochranná známka zapsána („keyword advertising“) — Kvalifikace tohoto užívání ochranné známky jako užívání, které je její majitel oprávněn zakázat

      Výrok

   Článek 5 odst. 1 první směrnice Rady 89/104/EHS ze dne 21. prosince 1988, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách, musí být vykládán v tom smyslu, že majitel ochranné známky je oprávněn zakázat inzerentovi, aby prostřednictvím klíčového slova totožného nebo podobného uvedené ochranné známce, které si tento inzerent bez souhlasu uvedeného majitele vybral v rámci služby optimalizace pro internetové vyhledávače, dělal reklamu na výrobky nebo služby totožné s výrobky či službami, pro které je uvedená ochranná známka zapsána, jestliže uvedená reklama průměrnému uživateli internetu neumožňuje nebo mu umožňuje jen obtížně zjistit, zda výrobky nebo služby, kterých se inzerce týká, pocházejí od majitele ochranné známky nebo od podniku, který je s ním hospodářsky propojen, či naopak od třetí osoby.

      (1)  Úř. věst. C 223, 30.8.2008.


title: Věc T-487/08: Žaloba podaná dne 17. listopadu 2008 – Kureha v. OHIM – Sanofi-Aventis (KREMEZIN)

text:
               24.1.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 19/32

         Žaloba podaná dne 17. listopadu 2008 – Kureha v. OHIM – Sanofi-Aventis (KREMEZIN)
   (Věc T-487/08)
   (2009/C 19/60)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Kureha Corp. (Tokio, Japonsko) (zástupci: W. von der Osten-Sacken a O. Sude, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Sanofi-Aventis SA (Gentilly, Francie)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 15. září 2008 ve věci R 1631/2007-4; a

               —

               uložit další účastnici řízení před odvolacím senátem náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „KREMEZIN“ pro výrobky třídy 5 – přihláška č. 2 906 501

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Mezinárodní slovní ochranná známka „KRENOSIN“ – přihláška č. 529 937 pro výrobky třídy 5

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitkám v plném rozsahu

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení pravidla 19 a pravidla 20 odst. 1 nařízení Komise č. 2868/95 (1), jakož i zneužití pravomoci, jelikož odvolací senát měl nesprávně za to, že další účastnice řízení před odvolacím senátem dostatečně prokázala existenci a platnost starší ochranné známky; porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) ve spojení s čl. 43 odst. 2 a odst. 3 nařízení Rady č. 40/94, jelikož odvolací senát nesprávně shledal, že existuje nebezpečí záměny dotčených ochranných známek.

      (1)  Nařízení Komise (ES) č. 2868/95 ze dne 13. prosince 1995, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 40/94 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1995 L 303, s. 1).


title: Věc T-585/14: Usnesení Tribunálu ze dne 14. září 2015 – Slovinsko v. Komise „Žaloba na neplatnost — Vlastní zdroje Unie — Finanční odpovědnost členských států — Povinnost zaplatit Komisi částku odpovídající ztrátě vlastních zdrojů — Dopis Komise — Akt, proti němuž nelze podat žalobou — Nepřípustnost“

text:
               16.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 381/32

         Usnesení Tribunálu ze dne 14. září 2015 – Slovinsko v. Komise
   (Věc T-585/14) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Vlastní zdroje Unie - Finanční odpovědnost členských států - Povinnost zaplatit Komisi částku odpovídající ztrátě vlastních zdrojů - Dopis Komise - Akt, proti němuž nelze podat žalobou - Nepřípustnost“)
   (2015/C 381/35)
   Jednací jazyk: slovinština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Republika Slovinsko (zástupce: L. Bembič, zmocněnec)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: P. Ondrůšek, M. Wasmeier a M. Žebre, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení údajného rozhodnutí Generálního ředitelství pro rozpočet Evropské Komise, obsaženého v dopise č. BUDG/B/03MV D (2014) 1782918 ze dne 2. června 2014, v němž byla tímto orgánem údajně konstatována finanční odpovědnost Republiky Slovinsko za ztrátu tradičních vlastních zdrojů pro rozpočet Evropské unie z důvodu vydání licence na dovoz cukru za rok 2011 a nařízeno, že tento stát musí odvést do unijního rozpočtu částku odpovídající ztrátě tradičních vlastních zdrojů.

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá.

               2)

               Není důvodné rozhodnout o návrzích na vstup vedlejšího účastníka do řízení Portugalské republiky a Španělského království.

               3)

               Republika Slovinsko ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

               4)

               Republika Slovinsko, Komise, Portugalská republika a Španělské království ponesou vlastní náklady řízení související s návrhy na vstup vedlejšího účastníka do řízení.

      (1)  Úř. věst. C 372, 20.10.2014.


title: Věc C-21/16: Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 9. února 2017 [žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa) – Portugalsko] – Euro Tyre BV v. Autoridade Tributária e Aduaneira „Řízení o předběžné otázce — DPH — Směrnice 2006/112/ES — Články 131 a 138 — Podmínky osvobození dodání uvnitř Společenství od daně — Systém výměny informací o DPH (VIES) — Neexistence registrace pořizovatele — Odepření osvobození od daně — Přípustnost“

text:
               3.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 104/21

         Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 9. února 2017 [žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa) – Portugalsko] – Euro Tyre BV v. Autoridade Tributária e Aduaneira
   (Věc C-21/16) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - DPH - Směrnice 2006/112/ES - Články 131 a 138 - Podmínky osvobození dodání uvnitř Společenství od daně - Systém výměny informací o DPH (VIES) - Neexistence registrace pořizovatele - Odepření osvobození od daně - Přípustnost“)
   (2017/C 104/30)
   Jednací jazyk: portugalština

      Předkládající soud

   Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa)

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Euro Tyre BV

      Žalovaný: Autoridade Tributária e Aduaneira

      Výrok

   Článek 131 a čl. 138 odst. 1 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty musejí být vykládány v tom smyslu, že brání tomu, aby daňová správa členského státu odepřela osvobození od daně z přidané hodnoty pro dodání uvnitř Společenství pouze z důvodu, že v době tohoto dodání pořizovatel s bydlištěm nebo sídlem na území členského státu určení a držitel identifikačního čísla pro účely daně z přidané hodnoty platného pro operace v tomto státě není zapsán v systému výměny informací o dani z přidané hodnoty ani se na něj nevztahuje režim zdanění pořízení uvnitř Společenství, ačkoli neexistuje žádná vážná indicie naznačující existenci daňových podvodů a je prokázáno, že jsou splněny věcné hmotněprávní podmínky pro osvobození od daně. V tomto případě čl. 138 odst. 1 této směrnice vykládaný ve světle zásady proporcionality rovněž brání takovému odepření, pokud prodávající věděl o okolnostech, jimiž se vyznačuje situace pořizovatele ve vztahu k dani z přidané hodnoty, a byl přesvědčen, že později bude pořizovatel zapsán jako hospodářský subjekt uvnitř Společenství se zpětnou účinností.

      (1)  Úř. věst. C 118, 4.4.2016.


title: Věc F-96/14: Žaloba podaná dne 17. září 2014 – ZZ a ZZ v. Komise

text:
               12.1.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 7/49

         Žaloba podaná dne 17. září 2014 – ZZ a ZZ v. Komise
   (Věc F-96/14)
   (2015/C 007/58)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobci: ZZ a ZZ (zástupci: J. Lombaert a A. Surny, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí Komise, kterým byly se zpětnou účinností změněny vdovské důchody přiznané žalobcům a kterým bylo nařízeno vrácení neoprávněně vyplacených přeplatků

      Návrhová žádání žalobců

               —

               Zrušit rozhodnutí PMO ze dne 22. listopadu 2013,

               —

               rozhodnout, že částka, která byla žalobcům neoprávněně vyplacena, nemůže být předmětem vrácení,

               —

               rozhodnout, že sporné rozhodnutí nabylo účinnosti, pokud jde o výši vdovských a sirotčích důchodů vyplácených žalobcům, až prvním dnem následujícího měsíce, tedy 1. prosince 2013


title: Věc C-112/10: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 17. listopadu 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hof van Cassatie van België — Belgie) — Procureur-generaal bij het Hof van Beroep te Antwerpen v. Zaza Retail BV ( „Nařízení (ES) č. 1346/2000 — Úpadková řízení — Zahájení územního úpadkového řízení — Důvody stanovené použitelnými vnitrostátními předpisy, které brání zahájení hlavního úpadkového řízení — Věřitel, který je oprávněn podat návrh na zahájení územního úpadkového řízení“ )

text:
               28.1.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 25/7

      Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 17. listopadu 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hof van Cassatie van België — Belgie) — Procureur-generaal bij het Hof van Beroep te Antwerpen v. Zaza Retail BV
      (Věc C-112/10) (1)

      (Nařízení (ES) č. 1346/2000 - Úpadková řízení - Zahájení územního úpadkového řízení - Důvody stanovené použitelnými vnitrostátními předpisy, které brání zahájení hlavního úpadkového řízení - Věřitel, který je oprávněn podat návrh na zahájení územního úpadkového řízení)
      (2012/C 25/11)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      Hof van Cassatie van België

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Procureur-generaal bij het Hof van Beroep te Antwerpen

         Žalovaná: Zaza Retail BV

         Předmět věci

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Hof van Cassatie van België — Výklad čl. 3 odst. 4 písm. a) a b) nařízení Rady (ES) č. 1346/2000 ze dne 29. května 2000 o úpadkovém řízení (Úř. věst. L 160, s. 1; Zvl. vyd. 19/01, s. 191) — Mezinárodní příslušnost pro zahájení úpadkového řízení — Příslušnost soudu členského státu, ve kterém nejsou soustředěny hlavní zájmy dlužníka, ale jedné z jeho provozoven — Pojem „důvody stanovené“ a „věřitel“

         Výrok

                  1)

                  Výraz „důvody stanovené“, jež je obsažen v čl. 3 odst. 4 písm. a) nařízení Rady (ES) č. 1346/2000 ze dne 29. května 2000 o úpadkovém řízení a odkazuje na důvody, které podle práva členského státu, na jehož území jsou soustředěny hlavní zájmy dlužníka, brání zahájení hlavního úpadkového řízení v tomto členském státě, musí být vykládán v tom smyslu, že se nevztahuje na důvody, které vylučují určité určené osoby z okruhu osob oprávněných podat návrh na zahájení takového řízení.

                  2)

                  Výraz „věřitel“, který je obsažen v čl. 3 odst. 4 písm. b) uvedeného nařízení a je používán pro označení okruhu osob oprávněných podat návrh na zahájení nezávislého územního řízení, musí být vykládán v tom smyslu, že nezahrnuje orgán členského státu, jehož posláním je podle jeho vnitrostátního práva jednat v obecném zájmu, ale který nejedná ani jako věřitel, ani jménem a na účet věřitelů.

         (1)  Úř. věst. C 113, 1.5.2010.


title: Věc T-280/08: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 1. dubna 2009 — Perry v. Komise ( Žaloba na náhradu škody — Promlčení — Nepřípustnost )

text:
               20.6.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 141/42

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 1. dubna 2009 — Perry v. Komise
   (Věc T-280/08) (1)

   („Žaloba na náhradu škody - Promlčení - Nepřípustnost“)
   2009/C 141/87
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

   Žalobce: Claude Perry (Paříž, Francie) (zástupce: J. Culioli, advokát)
   Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: J.-P. Keppenne a P. van Nuffel, zmocněnci)

      Předmět

   Žaloba na náhradu za újmu údajně způsobenou žalobci na základě obvinění ze zneužití humanitární pomoci Společenství, ke kterým mělo dojít v rámci plnění smluv uzavřených Komisí se společnostmi žalobce.

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Claudu Perrymu se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 260, 11.10.2008.


title: Věc C-391/13 P: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 10. července 2014 – Řecká republika v. Evropská komise „Kasační opravný prostředek — EZOZF, EZZF a EZFRV — Výdaje vyloučené z financování Evropské unie — Olivový olej — Orná půda — Zjevně nesprávné posouzení — Zvýšení sazby paušálních oprav z důvodu opakovaného nesplnění povinnosti — Dopad reformy společné SZP na paušální opravu — Proporcionalita — Povaha výdajů určených k zavedení GIS pro pěstování olivového oleje“

text:
               15.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 315/19

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 10. července 2014 – Řecká republika v. Evropská komise
   (Věc C-391/13 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - EZOZF, EZZF a EZFRV - Výdaje vyloučené z financování Evropské unie - Olivový olej - Orná půda - Zjevně nesprávné posouzení - Zvýšení sazby paušálních oprav z důvodu opakovaného nesplnění povinnosti - Dopad reformy společné SZP na paušální opravu - Proporcionalita - Povaha výdajů určených k zavedení GIS pro pěstování olivového oleje“)
   2014/C 315/28
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Řecká republika (zástupce: I. Chalkias, zmocněnec)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: A. Marcoulli a D. Tryantafyllou, zmocněnci)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Řecké republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 260, 7.9.2013.


title: Věc T-299/17: Žaloba podaná dne 16. května 2017 – Sata v. EUIPO – Zhejiang Rongpeng Air Tools (1000)

text:
               17.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 231/43

         Žaloba podaná dne 16. května 2017 – Sata v. EUIPO – Zhejiang Rongpeng Air Tools (1000)
   (Věc T-299/17)
   (2017/C 231/54)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Sata GmbH & Co. KG (Kornwestheim, Německo) (zástupkyně: M.-C. Simon, Rechtsanwältin)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Zhejiang Rongpeng Air Tools Co. Ltd (Pengjie Town, Čína)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Majitel sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Označení „1000“ – Ochranná známka Evropské unie č. 12 333 531

      Řízení před EUIPO: Řízení o prohlášení neplatnosti

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 6. března 2017, ve věci R 650/2016-4

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení;

               —

               uložil další účastnici řízení náhradu nákladů řízení v případě jejího vstupu do řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení článku 75 nařízení č. 207/2009;

               —

               Porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 207/2009;

               —

               Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009;

               —

               Porušení zásady rovného zacházení a zásady řádné správy.


title: Věc C-414/14 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 2. září 2014 nadací Fundação Calouste Gulbenkian proti usnesení Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 26. června 2014 ve věci T-541/11, Fundação Calouste Gulbenkian v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

text:
               15.6.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 198/16

         Kasační opravný prostředek podaný dne 2. září 2014 nadací Fundação Calouste Gulbenkian proti usnesení Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 26. června 2014 ve věci T-541/11, Fundação Calouste Gulbenkian v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc C-414/14 P)
   (2015/C 198/21)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Fundação Calouste Gulbenkian Gulbenkian (zástupci: G. Macias Bonilla, G. Marín Raigal, P. López Ronda, advokáti)

      Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Micael Gulbenkian
   Usnesením ze dne 26. února 2015 zamítl Soudní dvůr (osmý senát) kasační opravný prostředek a uložil Fundação Calouste Gulbenkian, že ponese vlastní náklady řízení.


title: Věc T-78/06: Rozsudek Tribunálu ze dne 16. listopadu 2011 — Álvarez v. Komise ( „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Odvětví plastových průmyslových pytlů — Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 odst. 1 ES — Pojem „podnik“ — Přičitatelnost protiprávního jednání — Presumpce neviny“ )

text:
               7.1.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/11

         Rozsudek Tribunálu ze dne 16. listopadu 2011 — Álvarez v. Komise
   (Věc T-78/06) (1)

   (Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Odvětví plastových průmyslových pytlů - Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 odst. 1 ES - Pojem „podnik“ - Přičitatelnost protiprávního jednání - Presumpce neviny)
   2012/C 6/17
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Armando Álvarez, SA (Madrid, Španělsko) (zástupci: původně E. Garayar Gutiérrez a A. García Castillo, poté E. Garayar Gutiérrez, M. Troncoso Ferrer a C. Ruixó Claramunt, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupce: F. Castillo de la Torre, zmocněnec)

      Předmět věci

   Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise K(2005) 4634 v konečném znění ze dne 30. listopadu 2005 v řízení podle článku 81 (ES) (věc COMP/F/38.354 — Průmyslové pytle), které se týká kartelové dohody na trhu s plastovými průmyslovými pytli, jakož i podpůrně návrh na snížení pokuty, jež byla uložena žalobkyni.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Armando Álvarez, SA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 121, 20.5.2006.


title: Věc C-56/07: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landesgericht Bozen (Itálie) dne 1. února 2007 – Ruth Volgger, Othmar Michaeler a Subito GmbH v. Arbeitsinspektorat Autonomní provincie Bozen (nyní Úřad pro sociálně pracovní ochranu) a Autonomní provincie Bozen

text:
               28.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 95/18

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landesgericht Bozen (Itálie) dne 1. února 2007 – Ruth Volgger, Othmar Michaeler a Subito GmbH v. Arbeitsinspektorat Autonomní provincie Bozen (nyní Úřad pro sociálně pracovní ochranu) a Autonomní provincie Bozen
   (Věc C-56/07)
   (2007/C 95/30)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Landesgericht Bozen
   Účastníci původního řízení

      Žalobci: Ruth Volgger, Othmar Michaeler a Subito GmbH

      Žalovaní: Arbeitsinspektorat Autonomní provincie Bozen (nyní Úřad pro sociálně pracovní ochranu) a Autonomní provincie Bozen
   Předběžná otázka
   Jsou vnitrostátní ustanovení (články 2 a 8 nařízení s mocí zákona č. 61/2000), která stanoví povinnost zaměstnavatele, aby do 30 dnů po uzavření smlouvy o částečném pracovním úvazku zaslal její kopii příslušnému provinčnímu ředitelství pracovního inspektorátu, a v případě nezaslání této kopie ukládají peněžitou pokutu ve výši 15 eur za každého dotčeného zaměstnance a každý den zpoždění, aniž by stanovila horní hranici pro správní pokutu (peněžitou pokutu), slučitelná s ustanoveními práva Společenství a směrnicí Rady 97/81/ES ze dne 15. prosince 1997 (1)?

      (1)  Úř. věst. L 14, s. 9.


title: Věc C-32/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de Primera Instancia de Badajoz (Španělsko) dne 23. ledna 2012 — Soledad Duarte Hueros v. Autociba S.A., Automóviles Citroen España S.A.

text:
               31.3.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 98/17

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de Primera Instancia de Badajoz (Španělsko) dne 23. ledna 2012 — Soledad Duarte Hueros v. Autociba S.A., Automóviles Citroen España S.A.
   (Věc C-32/12)
   2012/C 98/28
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Juzgado de Primera Instancia de Badajoz

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Soledad Duarte Hueros

      Žalované: Autociba S.A., Automóviles Citroen España S.A.

      Předběžná otázka

   Může soud spotřebiteli i bez návrhu přiznat přiměřené snížení kupní ceny, jestliže se spotřebitel poté, co nedosáhl uvedení zboží do souladu se smlouvou (protože i přes jeho opakovanou žádost nebyla oprava provedena), u soudu domáhá výlučně práva na odstoupení od smlouvy a toto právo nelze přiznat, neboť rozpor se smlouvu není významný?


title: Věc C-87/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 21. února 2013 — Staatssecretaris van Financiën, další účastník: X

text:
               18.5.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 141/14

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 21. února 2013 — Staatssecretaris van Financiën, další účastník: X
   (Věc C-87/13)
   2013/C 141/24
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hoge Raad der Nederlanden

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel kasační stížnosti: Staatssecretaris van Financiën

      Další účastník: X

      Předběžné otázky

               1)

               Brání unijní právo, zejména ustanovení o svobodě usazování a o volném pohybu kapitálu, tomu, aby belgický daňový rezident, který podléhá na základě své žádosti zdanění v Nizozemsku jako daňový rezident a který vynaložil náklady na zámek, jejž užívá pro účely vlastního bydlení, který se nachází v Belgii a zde byl prohlášen za zákonem chráněnou památku a obraz vesnice, nemohl náklady odečíst při zdanění příjmu v Nizozemsku, protože zámek není v Nizozemsku registrován jako chráněná památka?

               2)

               Do jaké míry je přitom významné, zda dotyčný může odečíst náklady ve svém státu bydliště (Belgii) volbou progresivního zdanění svých příjmů od daně z příjmu z jeho současných nebo budoucích příjmů z hmotného majetku?


title: Věc T-458/05: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 20. listopadu 2007 – Tegometall Internatinal v. OHIM – Wupermann (TEK) ( Ochranná známka Společenství — Řízení o prohlášení neplatnosti — Přihláška slovní ochranné známky Společenství TEK — Předmět řízení — Dodržování práv na obhajobu — Absolutní důvody pro zamítnutí — Popisný charakter — Článek 7 odst. 1 písm. b), c) a g) a čl. 51 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 40/94 )

text:
               12.1.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 8/13

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 20. listopadu 2007 – Tegometall Internatinal v. OHIM – Wupermann (TEK)
   (Věc T-458/05) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Přihláška slovní ochranné známky Společenství TEK - Předmět řízení - Dodržování práv na obhajobu - Absolutní důvody pro zamítnutí - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. b), c) a g) a čl. 51 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 40/94“)
   (2008/C 8/25)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Tegometall International AG (Lengwil-Oberhofen, Švýcarsko) (zástupce: H. Timmann, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: J. Weberndörfer, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem, vystupující jako vedlejší účastnice řízení před Soudem: Wuppermann AG (Leverkusen, Německo) (zástupci: původně H. Huisken, poté I. Friedhoff, advokáti)
   Předmět věci
   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 21. října 2005 (věc R 1063/2004-2), ve znění opravy ze dne 16. listopadu 2005, týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi Wuppermann AG a Tegometall International AG.
   Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Žalobkyni se ukládá náhrada nákladů řízení, s výjimkou nákladů řízení vynaložených vedlejší účastnicí.

               3)

               Vedlejší účastnice ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 60, 11.3.2006.


title: Věc T-37/12: Žaloba podaná dne 25. ledna 2012 — Advance Magazine Publishers v. OHIM — López Cabré (TEEN VOGUE)

text:
               10.3.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 73/30

         Žaloba podaná dne 25. ledna 2012 — Advance Magazine Publishers v. OHIM — López Cabré (TEEN VOGUE)
   (Věc T-37/12)
   2012/C 73/59
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Advance Magazine Publishers, Inc. (New York, Spojené státy) (zástupce: T. Alkin, Barrister)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: Eduardo López Cabré (Barcelona, Španělsko)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 22. listopadu 2011 ve věcu R 1763/2010-4 v rozsahu, v němž se týká námitky starší ochranné známky; a

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyní.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: žalobkyně.

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „TEEN VOGUE“ mj. pro výrobky zapsané ve třídě 18 — přihláška ochranné známky Společenství č. 5265517

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: další účastník řízení před odvolacím senátem.

      Namítaná ochranná známka nebo označení: registrace č. 496371 španělské slovní ochranné známky „VOGUE“ pro výrobky zapsané ve třídě 18; registrace č. 2153619 španělské obrazové ochranné známky „VOGUE moda en lluvia“ pro výrobky zapsané ve třídě 18; registrace č. 2082287 slovní ochranné známky Společenství „VOGUE“ pro výrobky zapsané ve třídě 18

      Rozhodnutí námitkového oddělení: částečné zamítnutí námitek CTM.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 43 odst. 2 nařízení Rady č. 207/2009 nebo pravidla 22 odst. 3 nařízení Komise (ES) č. 2868/95, jakož i porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 207/2009, neboť odvolací senát se dopustil nesprávného právního posouzení tím, že určil, že důkaz osoby podávající námitky byl „jako celek“ dostatečný k prokázání užívání starší ochranné známky, a dále se odvolací senát dopustil nesprávného právního posouzení tím, že určil, že mezi ochrannou známkou žalobce a namítanou ochrannou známkou existovala podobnost resp. nebezpečí záměny.


title: Věc C-310/15: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 7. září 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour de cassation – Francie) – Vincent Deroo-Blanquart v. Sony Europe Limited, právní nástupkyně společnosti Sony France SA „Řízení o předběžné otázce — Ochrana spotřebitele — Nekalé obchodní praktiky — Směrnice 2005/29/ES — Články 5 a 7 — Vázaná nabídka — Prodej počítače vybaveného předem nainstalovanými počítačovými programy — Závažné informace týkající se ceny — Klamavé opomenutí — Nemožnost spotřebitele opatřit si stejný model počítače, který není vybaven počítačovými programy“

text:
               31.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 402/10

         Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 7. září 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour de cassation – Francie) – Vincent Deroo-Blanquart v. Sony Europe Limited, právní nástupkyně společnosti Sony France SA
   (Věc C-310/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Ochrana spotřebitele - Nekalé obchodní praktiky - Směrnice 2005/29/ES - Články 5 a 7 - Vázaná nabídka - Prodej počítače vybaveného předem nainstalovanými počítačovými programy - Závažné informace týkající se ceny - Klamavé opomenutí - Nemožnost spotřebitele opatřit si stejný model počítače, který není vybaven počítačovými programy“)
   (2016/C 402/12)
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour de cassation

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Vincent Deroo-Blanquart

      Žalovaná: Sony Europe Limited, právní nástupkyně společnosti Sony France SA

      Výrok

               1)

               Obchodní praktika spočívající v prodeji počítače vybaveného předem nainstalovanými počítačovými programy bez možnosti spotřebitele opatřit si stejný model počítače, který není vybaven předem nainstalovanými počítačovými programy, jako taková nepředstavuje nekalou obchodní praktiku ve smyslu čl. 5 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/29/ES ze dne 11. května 2005 o nekalých obchodních praktikách vůči spotřebitelům na vnitřním trhu a o změně směrnice Rady 84/450/EHS, směrnic Evropského parlamentu a Rady 97/7/ES, 98/27/ES a 2002/65/ES a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2006/2004 (směrnice o nekalých obchodních praktikách), pokud takováto praktika není v rozporu s požadavky náležité profesionální péče a podstatně nenarušuje nebo není způsobilá podstatně narušit ekonomické chování průměrného spotřebitele ve vztahu k tomuto produktu, což přísluší posoudit vnitrostátnímu soudu, který přitom zohlední zvláštní okolnosti věci v původním řízení.

               2)

               V rámci vázané nabídky, která spočívá v prodeji počítače vybaveného předem nainstalovanými počítačovými programy, nepředstavuje neuvedení ceny každého z těchto předem nainstalovaných počítačových programů klamavou obchodní praktiku ve smyslu čl. 5 odst. 4 písm. a) a článku 7 směrnice 2005/29.

      (1)  Úř. věst. C 294, 7. 9. 2015.


title: Věc T-54/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 15. ledna 2013 — Španělsko v. Komise ( „EFRR — Snížení finančního příspěvku — Pomoc ve prospěch operačního programu spadajícího pod cíl 1 (2000–2006), který se týká regionu Andalusie (Španělsko) — Článek 39 odst. 3 písm. b) nařízení (ES) č. 1260/1999 — Tříměsíční lhůta — Směrnice 93/36/EHS — Vyjednávací řízení bez předchozího zveřejnění vyhlášení zakázky“ )

text:
               23.2.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 55/10

         Rozsudek Tribunálu ze dne 15. ledna 2013 — Španělsko v. Komise
   (Věc T-54/11) (1)

   (EFRR - Snížení finančního příspěvku - Pomoc ve prospěch operačního programu spadajícího pod cíl 1 (2000–2006), který se týká regionu Andalusie (Španělsko) - Článek 39 odst. 3 písm. b) nařízení (ES) č. 1260/1999 - Tříměsíční lhůta - Směrnice 93/36/EHS - Vyjednávací řízení bez předchozího zveřejnění vyhlášení zakázky)
   2013/C 55/15
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Španělské království (zástupci: původně M. Muñoz Pérez, poté S. Martínez-Lage Sobredo, a nakonec A. Rubio González a N. Díaz Abad, abogados del Estado)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Steiblytė a J. Baquero Cruz, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C(2010) 7700 final ze dne 16. listopadu 2010 o snížení pomoci z Evropského fondu pro regionální rozvoj (EFRR) ve prospěch integrovaného operačního programu spadajícího pod cíl 1 pro Andalusii (2000–2006) v rozsahu, v němž ukládá finanční opravu ve výši 100 % nákladů financovaných EFRR pro zakázky č. 2075/2003 a č. 2120/2005.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Španělskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 80, 12.3.2011.


title: Věc C-469/14: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 28. července 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Hamburg – Německo) – Masterrind GmbH v. Hauptzollamt Hamburg-Jonas „Řízení o předběžné otázce — Zemědělství — Nařízení (ES) č. 1/2005 — Ochrana zvířat během přepravy — Dlouhotrvající cesty — Příloha I kapitola V bod 1.4 písm. d) — Délka trvání cesty a doba odpočinku zvířat při přepravě — Přeprava skotu — Pojem ‚odpočinek v délce nejméně jedné hodiny‘ — Možnost několika přestávek při přepravě — Článek 22 — Prodlení při přepravě — Nařízení (ES) č. 1234/2007 a (EU) č. 817/2010 — Vývozní náhrady — Požadavky v souvislosti s řádným zacházením se živým skotem během přepravy — Nařízení č. 817/2010 — Článek 2 odst. 2 až 4 — Úřední veterinární lékař v místě výjezdu — Zpráva a poznámka na dokladu, který potvrzuje, že zboží opustilo celní území Unie, která se týká splnění nebo nesplnění použitelných ustanovení nařízení č. 1/2005 — Neuspokojivý výsledek provedených kontrol — Článek 5 odst. 1 písm. c) — Závazná nebo nezávazná povaha výše uvedené poznámky ve vztahu k příslušnému vnitrostátnímu orgánu pro výplatu vývozních náhrad“

text:
               26.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 350/3

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 28. července 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Hamburg – Německo) – Masterrind GmbH v. Hauptzollamt Hamburg-Jonas
   (Věc C-469/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Zemědělství - Nařízení (ES) č. 1/2005 - Ochrana zvířat během přepravy - Dlouhotrvající cesty - Příloha I kapitola V bod 1.4 písm. d) - Délka trvání cesty a doba odpočinku zvířat při přepravě - Přeprava skotu - Pojem ‚odpočinek v délce nejméně jedné hodiny‘ - Možnost několika přestávek při přepravě - Článek 22 - Prodlení při přepravě - Nařízení (ES) č. 1234/2007 a (EU) č. 817/2010 - Vývozní náhrady - Požadavky v souvislosti s řádným zacházením se živým skotem během přepravy - Nařízení č. 817/2010 - Článek 2 odst. 2 až 4 - Úřední veterinární lékař v místě výjezdu - Zpráva a poznámka na dokladu, který potvrzuje, že zboží opustilo celní území Unie, která se týká splnění nebo nesplnění použitelných ustanovení nařízení č. 1/2005 - Neuspokojivý výsledek provedených kontrol - Článek 5 odst. 1 písm. c) - Závazná nebo nezávazná povaha výše uvedené poznámky ve vztahu k příslušnému vnitrostátnímu orgánu pro výplatu vývozních náhrad“)
   (2016/C 350/03)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Finanzgericht Hamburg

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Masterrind GmbH

      Žalovaný: Hauptzollamt Hamburg-Jonas

      Výrok

               1)

               Ustanovení přílohy I kapitoly V bodu 1.4 písm. d) nařízení Rady (ES) č. 1/2005 ze dne 22. prosince 2004 o ochraně zvířat během přepravy souvisejících činností a o změně směrnic 64/432/EHS a 93/119/EHS a nařízení (ES) č. 1255/97 musí být vykládáno v tom smyslu, že v rámci silniční přepravy předmětného druhu zvířat, tj. zejména skotu s výjimkou telat, může doba odpočinku mezi dvěma dobami přesunu v zásadě překročit jednu hodinu. Pokud však tato délka trvání přestávky překročí jednu hodinu, nesmí být taková, aby za konkrétních podmínek, za nichž probíhá tento odpočinek a celá přeprava, mohla přepravovaným zvířatům přivodit zranění nebo zbytečné utrpení. Kromě toho délky trvání cesty a dob odpočinku celkem, jak jsou stanoveny v bodě 1.4 písm. d) této kapitoly, nesmí přesáhnout 29 hodin, s výhradou možnosti jejich prodloužení o dvě hodiny v zájmu zvířat podle bodu 1.8 uvedené kapitoly, a aniž je dotčeno použití ustanovení článku 22 uvedeného nařízení v případě nepředvídatelných okolností. Dále platí, že doby přesunu, z nichž každá může činit maximálně 14 hodin, mohou zahrnovat jednu či více fází přestávek. Tyto fáze přestávek musí být připočítány k fázím přesunu za účelem výpočtu celkové délky doby přesunu v maximálním rozsahu 14 hodin, jejíž součástí jsou tyto fáze přestávky.

               2)

               Nařízení Komise (EU) č. 817/2010 ze dne 16. září 2010, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1234/2007, pokud jde o požadavky na poskytování vývozních náhrad v souvislosti s řádným zacházením se živým skotem během přepravy, musí být vykládáno v tom smyslu, že příslušný orgán pro výplatu vývozních náhrad není vázán poznámkou, kterou úřední veterinární lékař v místě výjezdu uvedl na doklad, který potvrzuje, že dotčená zvířata opustila celní území Evropské unie, v níž se uvádí, že v případě některých nebo všech z těchto zvířat nebyla během přepravy dodržena použitelná ustanovení nařízení č. 1/2005.

      (1)  Úř. věst. C 16, 19.1.2015.


title: Věc T-193/15: Žaloba podaná dne 21. dubna 2015 – Bodegas Williams & Humbert v. OHIM – Central Hisumer (Botanic Williams & Humbert)

text:
               15.6.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 198/43

         Žaloba podaná dne 21. dubna 2015 – Bodegas Williams & Humbert v. OHIM – Central Hisumer (Botanic Williams & Humbert)
   (Věc T-193/15)
   (2015/C 198/59)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Bodegas Williams & Humbert, SA (Cádiz, Španělsko) (zástupce: A. Gómez López, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Central Hisumer, SL (Orihuela, Španělsko)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Přihlašovatel sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Společenství v modré, bílé a černé barvě, obsahující slovní prvek „Botanic Williams & Humbert“

      Řízení před OHIM: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 23. února 2015, ve věci R 594/2014-4

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               určil, že rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 23. února 2015, ve věci R 594/2014-4, kterým se zamítá odvolání proti usnesení námitkového oddělení OHIM ze dne 20. prosince 2013, které bylo vydáno v námitkovém řízení č. B 2 128 026, a v důsledku se jím zamítá přihláška smíšené ochranné známky Společenství č. 11 184 819 BOTANIC WILLIAMS & HUMBERT LONDON DRY GIN, pro třídu 33, je v rozporu s nařízením č. 207/2009/ES o ochranné známce Společenství;

               —

               určil, že se neuplatní zákaz stanovený v čl. 8 odst. 1 písm. b) a čl. 8 odst. 5 nařízení č. 207/2009/ES o ochranné známce Společenství, a je tudíž namístě provést zápis smíšené ochranné známky Společenství č. 11 184 819 BOTANIC WILLIAMS & HUMBERT LONDON DRY GIN, pro třídu 33;

               —

               uložil OHIM a případně další účastnici řízení náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009/ES.


title: Věc C-400/05: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 11. ledna 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemsko) – B.A.S. Trucks BV v. Staatssecretaris van Financiën (Společný celní sazebník — Kombinovaná nomenklatura — Sazební zařazení zboží — Podpoložka 8704 10 — Vozidla zkonstruovaná pro využití na staveništích, určená pro přepravu a vykládku materiálu, jakož i pro využití na silniční síti)

text:
               24.2.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 42/8

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 11. ledna 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemsko) – B.A.S. Trucks BV v. Staatssecretaris van Financiën
   (Věc C-400/05) (1)

   (Společný celní sazebník - Kombinovaná nomenklatura - Sazební zařazení zboží - Podpoložka 8704 10 - Vozidla zkonstruovaná pro využití na staveništích, určená pro přepravu a vykládku materiálu, jakož i pro využití na silniční síti)
   (2007/C 42/13)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Předkládající soud
   Hoge Raad der Nederlanden
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: B.A.S. Trucks BV

      Žalovaný: Staatssecretaris van Financiën
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Hoge Raad der Nederlanden – Sazební zařazení vozidla konstruovaného pro využití na staveništích, určeného pro přepravu a vykládku materiálu a též pro využití na silniční síti – Zahrnutí či nezahrnutí pod položku 8704 10 jakožto „Terénní vyklápěcí vozy (dampry)“
   Výrok
   Podpoložka 8704 10 kombinované nomenklatury, uvedená v příloze I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku, ve znění nařízení Komise (ES) č. 2261/98 ze dne 26. října 1998, musí být vykládána v tom smyslu, že se do ní zařazují terénní vyklápěcí vozy ve smyslu uvedené podpoložky, které jsou zkonstruovány speciálně a hlavně k použití mimo zpevněné veřejné cesty. Skutečnost, že terénní vyklápěcí vozy mají charakteristické vlastnosti, které jim umožňují jezdit příležitostně na zpevněných veřejných cestách, nebrání jejich zařazení jako terénní vyklápěcí vozy ve smyslu této podpoložky.

      (1)  Úř. věst. C 36, 11.2.2006.


title: Věc F-102/06: Žaloba podaná dne 4. září 2006 – Haelterman a další v. Komise

text:
               28.10.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 261/35

         Žaloba podaná dne 4. září 2006 – Haelterman a další v. Komise
   (Věc F-102/06)
   (2006/C 261/71)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobci: Geert Haelterman (Ninove, Belgie) a další (zástupci: A. Coolen, J.-N. Louis a E. Marchal, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobců

               —

               zrušit individuální rozhodnutí, kterými se zamítají žádosti žalobců směřující k přijetí orgánem oprávněným ke jmenování přechodných opatření určených k zajištění rovného zacházení a jejich nabytých práv v rámci hodnotícího období 2005 a následujících.

               —

               uložit Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Na podporu svých žalob se žalobci dovolávají stejných žalobních důvodů, jako jsou žalobní důvody uplatněné ve věci F-47/06 (1).

      (1)  Úř. věst. C 154, 1.7.2006, s. 25.


title: Věc C-664/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel Alba Iulia (Rumunsko) dne 21. prosince 2016 – Lucrețiu Hadrian Vădan v. Agenția Națională de Administrare Fiscală – Direcția Generală de Soluționare a Contestațiilor, Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Brașov – Administrația Județeană a Finanțelor Publice Alba

text:
               3.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 104/27

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel Alba Iulia (Rumunsko) dne 21. prosince 2016 – Lucrețiu Hadrian Vădan v. Agenția Națională de Administrare Fiscală – Direcția Generală de Soluționare a Contestațiilor, Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Brașov – Administrația Județeană a Finanțelor Publice Alba
   (Věc C-664/16)
   (2017/C 104/41)
   Jednací jazyk: rumunština

      Předkládající soud

   Curtea de Apel Alba Iulia

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: Lucrețiu Hadrian Vădan

      Odpůrci: Agenția Națională de Administrare Fiscală – Direcția Generală de Soluționare a Contestațiilor, Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Brașov – Administrația Județeană a Finanțelor Publice Alba

      Předběžné otázky

               1)

               Lze obecně směrnici 2006/112 (1), a konkrétně ustanovení článků 167, 168, 178, 179 a 273, jakož i zásadu proporcionality a zásadu neutrality vykládat v tom smyslu, že umožňují osobě povinné k dani, která splňuje hmotněprávní požadavky na odpočet DPH, uplatňovat svůj nárok na odpočet v případě, že v rámci zvláštního kontextu, jako je kontext ve sporu v původním řízení, není schopna předložením faktur předložit důkaz o částkách zaplacených na vstupu za dodání zboží a poskytnutí služeb?

               2)

               V případě kladné odpovědi na první otázku, lze směrnici 2006/112, jakož i zásadu proporcionality a zásadu neutrality vykládat v tom smyslu, že nepřímý způsob posouzení (prostřednictvím znaleckého posudku), provedený nezávislým soudním znalcem na základě množství prací/pracovní síly na stavbě vyplývajícího z posudku, může představovat opatření přípustné a vhodné pro stanovení rozsahu nároku na odpočet v případě, že dodání zboží (stavební materiál) a poskytnutí služeb (práce týkající se výstavby budov) pocházejí od osob povinných k dani pro účely DPH?

      (1)  Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. 2006, L 347, s. 1).


title: Věc T-298/06: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 19. listopadu 2009 — Agencja Wydawnicza Technopol v. OHIM (1000) ( Ochranná známka Společenství — Přihláška slovní ochranné známky Společenství 1000 — Absolutní důvody pro zamítnutí — Popisný charakter — Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 40/94 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009] )

text:
               16.1.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 11/22

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 19. listopadu 2009 — Agencja Wydawnicza Technopol v. OHIM (1000)
   (Věc T-298/06) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Přihláška slovní ochranné známky Společenství 1000 - Absolutní důvody pro zamítnutí - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 40/94 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009]“)
   2010/C 11/41
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Agencja Wydawnicza Technopol sp. Z o.o. (Częstochowa, Polsko) (zástupci: V. von Bomhard, A. Renck a T. Dolde, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 7. srpna 2006 (věc R 447/2006-4) týkajícímu se přihlášky slovní ochranné známky 1000 jako ochranné známky Společenství.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Agencja Wydawnicza Technopol sp. z o.o. se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 310, 16.12.2006.


title: Věc C-606/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Spojené království) dne 28. listopadu 2011 — Grattan plc v. The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

text:
               3.3.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 65/3

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Spojené království) dne 28. listopadu 2011 — Grattan plc v. The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs
   (Věc C-606/11)
   2012/C 65/05
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   First-tier Tribunal (Tax Chamber)

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Grattan plc

      Žalovaní: The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

      Předběžné otázky

   Pokud Soudní dvůr rozhodne, že odpověď na otázku č. 1 položenou ve věci Littlewoods Retail Limited v. The Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs (věc C-591/10) je záporná:

               1)

               Vyžaduje zásada efektivity nebo ekvivalence stanovená právem EU, aby se v případě nápravného opatření ohledně přeplatku DPH, který byl vybrán v rozporu s právními předpisy EU, jednalo o jediné nápravné opatření zahrnující jak vrácení hlavní částky přeplatku, tak i užitné hodnoty přeplatku nebo úroků?;

               2)

               Jedná se za okolností, kdy existují alternativní nápravná opatření podle vnitrostátního práva, o porušení zásady efektivity nebo ekvivalence, jestliže nápravné opatření či nápravná opatření nejsou upravena zákonnými ustanoveními, jimiž se řídí hlavní návrh na vrácení a opravné prostředky ohledně správních rozhodnutí o těchto návrzích?; a

               3)

               Jedná se o porušení zásady efektivity nebo ekvivalence, má-li navrhovatel povinnost, aby hlavní nárok na vrácení a nárok na prosté úroky uplatnil v jednom řízení před Tax Tribunal a další nápravná opatření vyžadovaná právními předpisy EU ohledně užitné hodnoty přeplatku nebo úroků uplatnil před High Court?


title: Věc F-127/07: Žaloba podaná dne 30. října 2007 – Coto Moreno v. Komise

text:
               26.1.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/57

         Žaloba podaná dne 30. října 2007 – Coto Moreno v. Komise
   (Věc F-127/07)
   (2008/C 22/111)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Juana Maria Coto Moreno (Gaborone, Botswana) (zástupci: K. Lemmens, C. Doutrelepont, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí ze dne 12. února 2007, kterým komise pro výběrové řízení EPSO/AD/28/05 odmítla zařadit žalobkyni do seznamu úspěšných uchazečů tohoto výběrového řízení, a v důsledku toho:

                           —

                           přiznat jí náhradu škody a úroky za nemajetkovou újmu ve výši 25 000 eur;

                           —

                           přiznat jí náhradu škody k pokrytí výdajů na advokáty, stanovených ve výši 8 000 eur a prokázaných zaslanou fakturou;

                           —

                           rozhodnout, aby příslušné orgány přijaly veškerá opatření, která mohou spravedlivě kompenzovat nevýhodu zrušeného opatření, tj. zapsat žalobkyni na seznam úspěšných uchazečů nebo

                           —

                           podpůrně jí v případě nezapsání přiznat odškodnění jako náhradu nemajetkové újmy, jejíž výše činí 384 000 eur;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně se zúčastnila výběrového řízení EPSO/AD/28/05. Komise pro výběrové řízení odmítla zařadit žalobkyni do seznamu úspěšných uchazečů tohoto výběrového řízení rozhodnutím ze dne 12. února 2007, jehož zrušení žalobkyně požaduje.
   Na podporu své žaloby uvádí žalobkyně čtyři žalobní důvody:
   První žalobní důvod vychází ze zjevného omylu v posouzení, samostatně nebo ve spojení s nedostatkem odůvodnění nebo porušením zásady patere legem quam ipse fecisti. Komise pro výběrové řízení, jejíž postoj je v tomto bodě nejasný, určila, že žalobkyně uvedla „uspokojivé“ odpovědi, které však vykazovaly nedostatky. Tomu tak zjevně nebylo, zvláště když odpovědi žalobkyně byly v souladu s pravidly Komise.
   Druhý žalobní důvod vychází z porušení oznámení výběrového řízení a zásady rovnosti, samostatně nebo ve spojení se zásadou přiměřenosti.
   Třetím žalobním důvodem se uplatňuje porušení povinnosti odůvodnění v rozsahu, v němž žalobkyně položila komisi pro výběrové řízení jednoznačnou otázku, proč je odpověď, kterou uvedla při ústní zkoušce, hodnocena jako nesprávná nebo přinejmenším jako nedostatečná. Navzdory povinnosti uvést odůvodnění se žalobkyni nedostalo odpovědi.
   Konečně žalobkyně podpůrně uvádí zjevný omyl v posouzení, samostatně nebo ve spojení s porušením zásady rovnosti a zásady proporcionality. Udělená známka je kromě toho nepřiměřená jejím výsledkům (obdržela známku 25/50) a porušuje zásadu rovnosti, neboť se žalobkyní bylo nakládáno nejen na úrovni znalostí, ale rovněž na úrovni jiných kritérií, jako s každým jiným uchazečem, který uvedl odpovědi hodnocené jako dostačující.