title: Věc T-73/16 P: Usnesení Tribunálu ze dne 3. května 2017 – De Nicola v. EIB „Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Zaměstnanci EIB — Psychické obtěžování — Mimosmluvní odpovědnost — Nesprávná právní posouzení — Zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek“

text:
               3.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/30

         Usnesení Tribunálu ze dne 3. května 2017 – De Nicola v. EIB
   (Věc T-73/16 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Zaměstnanci EIB - Psychické obtěžování - Mimosmluvní odpovědnost - Nesprávná právní posouzení - Zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek“)
   (2017/C 213/40)
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Carlo De Nicola (Strassen, Lucembursko) (zástupce: G. Ferabecoli, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská investiční banka (EIB) (zástupci: původně G. Nuvoli a T. Gilliams, poté G. Nuvoli a G. Faedo, zmocněnci, ve spolupráci s A. Dal Ferrem, advokátem)

      Předmět

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (samosoudce) ze dne 18. prosince 2015, De Nicola v. EIB (F-37/12, EU:F:2015:162), a znějící na částečné zrušení tohoto rozsudku.

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Carlo De Nicola ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou investiční bankou (EIB) v rámci tohoto řízení.

      (1)  Úř. věst. C 118, 4.4.2016.


title: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 8. července 2004 ve spojených věcech C-502/01 a C-31/02 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Sozialgericht Hannover a Sozialgericht Aachen): Silke Gaumain-Cerri proti Kaufmännische Krankenkasse-Pflegekasse a Maria Barth proti Landesversicherungsanstalt Rheinprovinz (Sociální zabezpečení — Volný pohyb pracovníků — Smlouva o ES — Nařízení (EHS) č. 1408/71 — Dávky určené k pokrytí rizika odkázanosti na péči třetího — Platba příspěvků na starobní pojištění třetí osoby poskytující péči osobě odkázané na její péči v rámci pojištění pro případ odkázanosti)

text:
               28.8.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/1

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (druhého senátu)
   ze dne 8. července 2004
   ve spojených věcech C-502/01 a C-31/02 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Sozialgericht Hannover a Sozialgericht Aachen): Silke Gaumain-Cerri proti Kaufmännische Krankenkasse-Pflegekasse a Maria Barth proti Landesversicherungsanstalt Rheinprovinz (1)

   (Sociální zabezpečení - Volný pohyb pracovníků - Smlouva o ES - Nařízení (EHS) č. 1408/71 - Dávky určené k pokrytí rizika odkázanosti na péči třetího - Platba příspěvků na starobní pojištění třetí osoby poskytující péči osobě odkázané na její péči v rámci pojištění pro případ odkázanosti)
   (2004/C 217/02)
   Jednací jazyk: němčina
   Ve spojených věcech C-502/01 a C-31/02, jejichž předmětem je žádost Sozialgericht Hannover (Německo) (C-502/01) a Sozialgericht Aachen (Německo) (C-31/02) zaslaná Soudnímu dvoru na základě článku 234 ES směřující k získání ve sporech probíhajících před těmito soudy mezi Silkou Gaumain-Cerri a Kaufmännische Krankenkasse-Pflegekasse a mezi Marií Barth a Landesversicherungsanstalt Rheinprovinz, rozhodnutí o předběžné otázce týkající se výkladu ustanovení Smlouvy o ES a sekundárního práva týkajících se volného pohybu občanů Unie, a zejména nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, osoby samostatně výdělečně činné a jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství, ve znění pozměněném a aktualizovaném nařízením Rady (ES) č. 118/97 ze dne 2. prosince 1996 (Úř. věst. 1997, L 28, s. 1), Soudní dvůr (druhý senát), ve složení C. W. A. Timmermans, předseda senátu, J.-P. Puissochet (zpravodaj) a R. Schintgen, F. Macken a N. Colneric, soudci, generální advokát: A. Tizzano, tajemník: R. Grass, vydal dne 8. července 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1.

               Plnění, jako je platba subjektem poskytujícím pojištění pro případ odkázanosti příspěvků na starobní pojištění třetí osoby poskytující domácí péči osobě odkázané na její péči za podmínek věcí v hlavních řízeních, je dávkou v nemoci ve prospěch osoby odkázané na péči třetího podléhající nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, osoby samostatně výdělečně činné a jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství, ve znění pozměněném a aktualizovaném nařízením Rady (ES) č. 118/97 ze dne 2. prosince 1996.

               2.

               Pokud jde o dávky, jako jsou dávky německého pojištění pro případ odkázanosti vyplácené za podmínek věcí v hlavních řízeních pojištěnci, který má bydliště na území příslušného státu, nebo osobě, která má bydliště na území jiného členského státu a na kterou se vztahuje toto pojištění jakožto na rodinného příslušníka pracovníka, brání Smlouva, a zejména článek 17 ES, jakož i nařízení č. 1408/71 ve znění pozměněném a aktualizovaném nařízením č. 118/97, tomu, aby platba příspěvků na starobní pojištění příslušníka jednoho členského státu, který má úlohu třetí osoby poskytující péči příjemci těchto dávek, byla odmítnuta příslušnou institucí z důvodu, že tato třetí osoba nebo zmíněný příjemce má bydliště v jiném členském státě, než je příslušný stát.

      (1)  Úř. věst. C 84, 6.4.2002,

      Úř. věst. C 109, 4.5.2002.


title: Věc C-176/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesverwaltungsgericht (Německo) dne 29. dubna 2008 – Kamil Hasan v. Spolková republika Německo

text:
               2.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 197/3

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesverwaltungsgericht (Německo) dne 29. dubna 2008 – Kamil Hasan v. Spolková republika Německo
   (Věc C-176/08)
   (2008/C 197/05)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Bundesverwaltungsgericht
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Kamil Hasan

      Žalovaná: Spolková republika Německo
   Předběžné otázky

               1)

               Musí být čl. 11 odst. 1 písm. e) směrnice Rady 2004/83/ES ze dne 29. dubna 2004 (1) vykládán v tom smyslu, že – nehledě na čl. 1 C bod 5 druhou větu Úmluvy o právním postavení uprchlíků ze dne 28. července 1951 (Ženevská úmluva o uprchlících) – postavení uprchlíka je ukončeno již v případě, pokud přestaly existovat oprávněné obavy uprchlíka před pronásledováním ve smyslu čl. 2 písm. c) směrnice, na základě kterých došlo k přiznání postavení uprchlíka a uprchlík nemusí mít obavy z pronásledování ani z jiných důvodů ve smyslu čl. 2 písm. c) směrnice?

               2)

               Pro případ, že otázku 1 je třeba zodpovědět záporně: Předpokládá ukončení postavení uprchlíka podle čl. 11 odst. 1 písm. e) směrnice mimo jiné, že v zemi státní příslušnosti uprchlíka

                           a)

                           existuje poskytovatel ochrany ve smyslu čl. 7 odst. 1 směrnice a přitom stačí, aby poskytnutí ochrany bylo možné pouze prostřednictvím mezinárodních vojenských jednotek

                           b)

                           uprchlík není vystaven hrozbě žádné vážné újmy ve smyslu článku 15 směrnice, která vede k přiznání podpůrné ochrany podle článku 18 směrnice a/nebo

                           c)

                           bezpečnostní situace je stabilní a celkové životní podmínky zaručují existenční minimum?

               3)

               Je nutno v situaci, ve které přestaly existovat dosavadní okolnosti, na základě kterých byla dotčená osoba uznána jako uprchlík, posuzovat nové odlišné okolnosti vyvolávající oprávněné obavy z pronásledování

                           a)

                           podle kritéria pravděpodobnosti, které platí pro přiznání postavení uprchlíka, nebo se ve prospěch dotčené osoby použije jiné měřítko,

                           b)

                           při zohlednění usnadněného dokazování čl. 4 odst. 4 směrnice?

      (1)  Úř. věst. L 304, s. 12; Zvl. vyd. 19/07.


               27.1.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 20/1

         (2007/C 20/01)
   Poslední publikace Soudního dvora v Úředním věstníku Evropské unie

         Úř. věst. C 326, 30.12.2006

   Dřívější publikace

      Úř. věst. C 310, 16.12.2006

      Úř. věst. C 294, 2.12.2006

      Úř. věst. C 281, 18.11.2006

      Úř. věst. C 261, 28.10.2006

      Úř. věst. C 249, 14.10.2006

      Úř. věst. C 237, 30.9.2006

   Tyto texty jsou k dispozici na adrese:

               EUR-Lex:http://eur-lex.europa.eu


title: Věc T-635/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 6. prosince 2016 – Tuum v. EUIPO – Thun (TUUM) „Ochranná známka Evropské unie — Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie TUUM — Starší národní obrazová ochranná známka THUN — Relativní důvod pro zamítnutí — Neexistence nebezpečí záměny — Článek 8 odst. l písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               23.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/29

         Rozsudek Tribunálu ze dne 6. prosince 2016 – Tuum v. EUIPO – Thun (TUUM)
   (Věc T-635/15) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie TUUM - Starší národní obrazová ochranná známka THUN - Relativní důvod pro zamítnutí - Neexistence nebezpečí záměny - Článek 8 odst. l písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2017/C 022/39)
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Tuum Srl (San Giustino, Itálie) (zástupce: B. Saguatti, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: L. Rampini, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Thun SpA (Bolzano, Itálie) (zástupci: L. Sergi a G. Muscas, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 3. září 2015 (věc R 2624/2014-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Thun a Tuum

      Výrok

               1.

               Rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 3. září 2015 (věc R 2624/2014-1) se zrušuje.

               2.

               Námitky se zamítají.

               3.

               EUIPO ponese vlastní náklady řízení a nahradí polovinu nákladů řízení vynaložených společností Tuum Srl jak před Tribunálem, tak před odvolacím senátem.

               4.

               Společnost Thun SpA ponese vlastní náklady řízení a nahradí polovinu nákladů řízení vynaložených společností Tuum Srl jak před Tribunálem, tak před odvolacím senátem.

      (1)  Úř. věst. C 16, 18.1.2016.


title: Spojené věci C-578/10 až C-580/10: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 26. dubna 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden — Nizozemsko) — Staatssecretaris van Financiën v. L.A.C. van Putten (C-578/10), P. Mook (C-579/10), G. Frank (C-580/10) ( „Články 18 ES a 56 ES — Motorová vozidla — Používání vypůjčeného osobního motorového vozidla registrovaného v jiném členském státě — Zdanění tohoto vozidla v prvním členském státě při jeho prvním použití ve vnitrostátní silniční síti“ )

text:
               16.6.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 174/10

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 26. dubna 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden — Nizozemsko) — Staatssecretaris van Financiën v. L.A.C. van Putten (C-578/10), P. Mook (C-579/10), G. Frank (C-580/10)
   (Spojené věci C-578/10 až C-580/10) (1)

   (Články 18 ES a 56 ES - Motorová vozidla - Používání vypůjčeného osobního motorového vozidla registrovaného v jiném členském státě - Zdanění tohoto vozidla v prvním členském státě při jeho prvním použití ve vnitrostátní silniční síti)
   2012/C 174/13
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hoge Raad der Nederlanden

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Staatssecretaris van Financiën

      Žalovaní: L.A.C. van Putten (C-578/10), P. Mook (C-579/10), G. Frank (C-580/10)

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Hoge Raad der Nederlanden — Výklad článku 18 ES (nyní článek 21 SFEU) — Vnitrostátní právní úprava ukládající registrační daň při prvním použití vozidla ve vnitrostátní silniční síti — Daňová povinnost osoby bydlící v dotčeném členském státě, která si půjčila vozidlo registrované v jiném členském státě od osoby, která v něm má bydliště, za účelem soukromého užívání na krátkou dobu v prvně uvedeném členském státě

      Výrok

   Článek 56 ES musí být vykládán v tom smyslu, že brání právní úpravě členského státu, která svým rezidentům, kteří si vypůjčili vozidlo registrované v jiném členském státě od rezidenta posledně uvedeného státu, při prvním použití tohoto vozidla na tuzemské silniční síti ukládá daň v plné výši, která je obvykle splatná při registraci vozidla v prvně uvedeném členském státě, bez ohledu na délku používání předmětného vozidla v této silniční síti a bez možnosti pro tyto osoby uplatnit právo na osvobození od daně nebo na její vrácení, pokud totéž vozidlo ani není určeno hlavně k trvalému užívání na území prvního členského státu, ani není skutečně tímto způsobem užíváno.

      (1)  Úř. věst. C 72, 5.3.2011.


title: Věc F-125/15: Žaloba podaná dne 22. září 2015 – ZZ v. Komise

text:
               30.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 398/80

         Žaloba podaná dne 22. září 2015 – ZZ v. Komise
   (Věc F-125/15)
   (2015/C 398/95)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: ZZ (zástupci: S. Orlandi a T. Martin, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí Komise nepovýšit žalobkyni do platové třídy AD8 v povyšovacím řízení za rok 2014 a náhrada údajně vzniklé nemajetkové újmy.

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Zrušit rozhodnutí OOJ ze dne 14. listopadu 2014 nepovýšit žalobkyni v povyšovacím řízení za rok 2014;

               —

               uložit Evropské komisi, aby z titulu vzniklé nemajetkové újmy zaplatila částku 15  000 eur;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc F-16/06: Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 23. září 2008 – Augenault a další v. Rada

text:
               22.11.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/68

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 23. září 2008 – Augenault a další v. Rada
   (Věc F-16/06) (1)

   (2008/C 301/135)

      Jednací jazyk: francouzština

   Předseda prvního senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 96, 22.4.2006, s. 38.


title: Věc C-152/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 24. března 2017 – Consorzio Italian Management e Catania Multiservizi SpA v. Rete Ferroviaria Italiana SpA

text:
               3.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/19

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 24. března 2017 – Consorzio Italian Management e Catania Multiservizi SpA v. Rete Ferroviaria Italiana SpA
   (Věc C-152/17)
   (2017/C 213/25)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Consiglio di Stato

      Účastnice původního řízení

      Navrhovatelka: Consorzio Italian Management e Catania Multiservizi SpA

      Odpůrkyně: Rete Ferroviaria Italiana SpA

      Předběžné otázky

               1)

               Je výklad vnitrostátního práva, který vylučuje revizi cen ve smlouvách týkajících se tzv. zvláštních oblastí, slučitelný s právem Evropské unie (zejména [s] články 3 odst. 3 Smlouvy o EU, články 26, 56-58 a 101 SFEU a článkem 16 Listiny základních práv Evropské unie) a se směrnicí 2004/17 (1), zejména pokud jde o smlouvy s odlišným předmětem, než smlouvy, na které odkazuje směrnice, které však jsou s nimi spojeny vztahem podřízenosti?

               2)

               Je směrnice 2004/17 (pokud vyloučení revize cen ve všech smlouvách uzavřených a používaných v rámci tzv. zvláštních oblastí vyplývá přímo z ní), slučitelná se zásadami Evropské unie (zejména s čl. 3 odst. 1 Smlouvy o EU, články 26, 56-58 a 101 SFEU a článkem 16 Listiny základních práv Evropské unie), „z důvodu její nespravedlnosti, nepřiměřenosti, narušení smluvní rovnováhy, a proto pravidel řádně fungujícího trhu“?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/17/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a poštovních služeb (Úř. věst. L 134, s. 1).


title: Věc C-599/10: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 29. března 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Najvyššieho súdu Slovenskej republiky — Slovensko) — SAG ELV Slovensko as, FELA Management AG, ASCOM (Schweiz) AG, Asseco Central Europe as, TESLA Stropokov as, Autostrade per l'Italia SpA, EFKON AG, Stalexport Autostrady SA v. Úrad pre verejné obstarávanie ( „Veřejné zakázky — Směrnice 2004/18/ES — Postupy při zadávání veřejných zakázek — Omezené nabídkové řízení — Posouzení nabídky — Žádosti veřejného zadavatele o objasnění nabídky — Podmínky“ )

text:
               26.5.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 151/7

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 29. března 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Najvyššieho súdu Slovenskej republiky — Slovensko) — SAG ELV Slovensko as, FELA Management AG, ASCOM (Schweiz) AG, Asseco Central Europe as, TESLA Stropokov as, Autostrade per l'Italia SpA, EFKON AG, Stalexport Autostrady SA v. Úrad pre verejné obstarávanie
   (Věc C-599/10) (1)

   (Veřejné zakázky - Směrnice 2004/18/ES - Postupy při zadávání veřejných zakázek - Omezené nabídkové řízení - Posouzení nabídky - Žádosti veřejného zadavatele o objasnění nabídky - Podmínky)
   2012/C 151/13
   Jednací jazyk: slovenština

      Předkládající soud

   Najvyšší súd Slovenskej republiky

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: SAG ELV Slovensko as, FELA Management AG, ASCOM (Schweiz) AG, Asseco Central Europe as, TESLA Stropokov as, Autostrade per l'Italia SpA, EFKON AG, Stalexport Autostrady SA

      Žalovaný: Úrad pre verejné obstarávanie

      za přítomnosti: Národnej dial’ničnej spoločnosti a.s.,

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Najvyšší súd Slovenskej republiky — Výklad směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby (Úř. věst. L 134, s. 114; Zvl. vyd. 06/07, s. 132) a zejména jejích článků 2, 51 a 55 — Případná povinnost zadavatele požádat v případě potřeby o objasnění nabídky — Rozsah této povinnosti

      Výrok

               1)

               Článek 55 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby musí být vykládán v tom smyslu, že vyžaduje, aby vnitrostátní právní předpisy obsahovaly takové ustanovení, jako je § 42 odst. 3 zákona č. 25/2006 o veřejných zakázkách, ve znění platném v době rozhodné z hlediska skutkového stavu v projednávané věci, který v podstatě stanoví, že pokud zájemce navrhne mimořádně nízkou cenu, požádá jej veřejný zadavatel písemně o objasnění jeho návrhu ceny. Je na vnitrostátním soudu, aby s ohledem na veškeré písemnosti ve spise, který mu byl předložen, ověřil, zda žádost o objasnění umožnila dotyčnému zájemci dostačujícím způsobem vysvětlit základní prvky jeho nabídky.

               2)

               Článek 55 směrnice 2004/18 brání postupu veřejného zadavatele, podle kterého není jeho povinností požádat zájemce o vysvětlení mimořádně nízké ceny.

               3)

               Článek 2 směrnice 2004/18 nebrání takovému ustanovení vnitrostátního práva, jako je § 42 odst. 2 uvedeného zákona č. 25/2006, podle kterého veřejný zadavatel může zájemce písemně požádat o objasnění jejich nabídky, aniž však může vyzvat zájemce ke změně nabídky nebo takovou změnu přijmout. Při výkonu posuzovací pravomoci, kterou tak má veřejný zadavatel, musí posledně uvedený zacházet s jednotlivými zájemci stejně a loajálně, tak aby žádost o objasnění nemohla být na konci řízení určeného k výběru nabídek vzhledem k jeho výsledku vnímána tak, že neoprávněně zvýhodňuje nebo znevýhodňuje jednoho nebo více zájemců, kterým byla tato žádost zaslána.

      (1)  Úř. věst. C 72, 5.3.2011.


title: Věc C-121/09: Žaloba podaná dne 1. dubna 2009 — Komise Evropských společenství v. Italská republika

text:
               20.6.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 141/29

         Žaloba podaná dne 1. dubna 2009 — Komise Evropských společenství v. Italská republika
   (Věc C-121/09)
   2009/C 141/51
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: W. Wils a C. Cattabriga, zmocněnci)

      Žalovaná: Italská republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Italská republika nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 7 směrnice Rady 90/314/EHS (1);

               —

               uložit Italské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

               1.

               Italská republika tím, že stanovila lhůtu tří měsíců od ukončení cesty pro podání žádosti o zásah ke Garančnímu fondu pro spotřebitele balíku turistických služeb, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 7 směrnice 90/314.

               2.

               Článek 7 směrnice 90/314 stanoví, že organizátor nebo prodejce, který je stranou smlouvy, předloží dostatečné záruky pro zajištění vrácení vložených prostředků a pro návrat spotřebitele v případě platební neschopnosti nebo úpadku. Podle výkladu stanoveného v judikatuře Společenství toto ustanovení ukládá členským státům povinnost dosáhnout toho výsledku, že spotřebitel balíku cestovních služeb získá právo na účinnou ochranu proti riziku platební neschopnosti nebo úpadku organizátorů, zejména pokud jde o vrácení zaplacených částek a návrat.

               3.

               Článek 8 umožňuje členským státům přijmout přísnější předpisy jen tehdy, pokud poskytují větší ochranu spotřebiteli.

               4.

               V projednávaném případě má sporná italská úprava podle informací, které předložily vnitrostátní orgány během řízení o nesplnění povinnosti, za cíl zajistit možnost vrácení částek zaplacených spotřebiteli do rozpočtu státu a v důsledku toho chránit spíše hospodářské zájmy státu než zajistit větší ochranu spotřebitelů balíků cestovních služeb.

               5.

               Navzdory tomu, že Komise chápe zájem Itálie na zajištění řádné a vyrovnané správy Garančního fondu, kterému se zjednodušuje regresní žaloba proti organizátorovi turistických služeb, má nicméně za to, že uvedené opatření tím, že stanoví prekluzivní lhůtu pro podání žádosti o zásah Fondu, zavádí požadavek, který může způsobit, že spotřebitel bude zbaven práv zaručených ve směrnici 90/314.

               6.

               Je pravda, jak tvrdí italské orgány, že spotřebitel může podat žádost o zásah fondu hned, kdy se dozvěděl o okolnostech, které ohrožují výkon smlouvy. K využití této možnosti je však třeba, aby věděl o těchto okolnostech. Pokud se však ve skutečnosti vyloučí případy, ve kterých je úpadek organizátora cestovních služeb zjevný, protože byl prohlášen soudem, ve většině případů spotřebitel neví, jaká je přesná majetková situace tohoto organizátora. Z tohoto důvodu je přirozené, že se spotřebitel nejdříve obrátí na organizátora s cílem dosáhnout vrácení zaplacených částek tak, že mu zašle dopis, případně upozornění a nakonec výzvu k zaplacení. Tímto způsobem vzniká riziko, že tříměsíční lhůta stanovená v článku 5 ministerského nařízení č. 349/1999 bude ve značné míře překročena už v okamžiku podání žádosti o zásah Garančního fondu, v důsledku čehož spotřebitel ztratí právo na vrácení zaplacených částek.

               7.

               S cílem napravit nesplnění povinností vytýkané v projednávaném řízení italské orgány nejdříve oznámily, že chtějí spornou lhůtu prodloužit ze tří na dvanáct měsíců, přičemž nakonec oznámily, že jí chtějí zrušit.

               8.

               Krom toho italské orgány zveřejnily v úředním věstníku Italské republiky sdělení, jehož cílem bylo informovat dotčené osoby, že v očekávání zrušení předmětné lhůty mohou být s cílem zajistit ochranu spotřebitelů podány žádosti o úhradu z Garančního fondu kdykoliv.

               9.

               Komise má za to, že uvedená opatření, přestože představují chvályhodný pokus o nápravu důsledků oznámeného porušení, nejsou dostatečná k odstranění rizika, že spotřebitel balíku cestovních služeb bude zbaven práva na účinnou ochranu v případě úpadku organizátora.

               10.

               Aby se plně zajistila právní jistota a jednotlivci tak mohli znát rozsah jejich práv a dovolávat se jich před soudy, musí být ustanovení směrnice provedena s nezpochybnitelnou účinností, konkrétností a jasností a nikoliv prostřednictvím pouhé správní praxe, která může být ze své povahy změněna dle úvahy vnitrostátní správy.

               11.

               Skutečnost, že v italské právní úpravě existuje jednak ustanovení, které nebylo nikdy formálně zrušeno a které pod hrozbou promlčení práva stanoví tříměsíční lhůtu pro podání žádosti o zásah fondu, a jednak sdělení správy, které vyzývá, aby se uvedená lhůta nezohledňovala, vytváří zjevně situaci právní nejistoty pro spotřebitele balíku cestovních služeb.

      (1)  Směrnice Rady 90/314/EHS ze dne 13. června 1990 o souborných službách pro cesty, pobyty a zájezdy (Úř. věst. L 158, s. 59; Zvl. vyd. 13/10, s. 132)


title: Věc T-444/09: Usnesení Tribunálu ze dne 16. května 2012 — La City v. OHIM — Bücheler a Ewert (citydogs) ( „Ochranná známka Společenství — Jmenování nového zástupce — Nečinnost žalobkyně — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“ )

text:
               14.7.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/7

         Usnesení Tribunálu ze dne 16. května 2012 — La City v. OHIM — Bücheler a Ewert (citydogs)
   (Věc T-444/09) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Jmenování nového zástupce - Nečinnost žalobkyně - Nevydání rozhodnutí ve věci samé)
   2012/C 209/11
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: La City (La Courneuve, Francie) (zástupce: původně S. Bénoliel-Claux, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: původně S. Schäffner a R. Pethke, zmocněnci)

      Další účastníci řízení před odvolacím senátem, vystupující jako vedlejší účastníci před Tribunálem: Andreas Bücheler a Konstanze Ewert (Engelskirchen, Německo) (zástupci: G. Würtenberger, R. Kunze, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 5. srpna 2009 (věc R 233/2008-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi La City a A. Büchelerem a K. Ewert.

      Výrok

               1)

               V tomto řízení se rozhodnutí ve věci samé nevydává.

               2)

               La City, Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM), jakož i A. Bücheler a K. Esery ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 11, 16.1.2010.


title: Věc C-251/14: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 15. října 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Kecskeméti Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Maďarsko) – György Balázs v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-alföldi Regionális Vám- és Pénzügyőri Főigazgatósága „Řízení o předběžné otázce — Sbližování právních předpisů — Jakost motorové nafty — Národní technická specifikace stanovící další požadavky na jakost k požadavkům stanoveným unijním právem“

text:
               7.12.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 406/8

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 15. října 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Kecskeméti Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Maďarsko) – György Balázs v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-alföldi Regionális Vám- és Pénzügyőri Főigazgatósága
   (Věc C-251/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Sbližování právních předpisů - Jakost motorové nafty - Národní technická specifikace stanovící další požadavky na jakost k požadavkům stanoveným unijním právem“)
   (2015/C 406/07)
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Kecskeméti Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: György Balázs

      Žalovaný: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-alföldi Regionális Vám- és Pénzügyőri Főigazgatósága

      Výrok

               1)

               Článek 4 odst. 1 a článek 5 směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/70/ES ze dne 13. října 1998 o jakosti benzinu a motorové nafty a o změně směrnice Rady 93/12/EHS, ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1882/2003 ze dne 29. září 2003, musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání členskému státu v tom, aby ve svých vnitrostátních právních předpisech stanovil nad rámec požadavků obsažených v této směrnici další požadavky na jakost týkající se uvádění motorové nafty na trh, jako je například požadavek týkající se bodu vzplanutí dotčený ve věci v původním řízení, jelikož nejde o technickou specifikaci motorové nafty týkající se ochrany zdraví a životního prostředí ve smyslu uvedené směrnice.

               2)

               Článek 1 body 6 a 11 směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/34/ES ze dne 22. června 1998 o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů a předpisů pro služby informační společnosti, ve znění směrnice Rady 2006/96/ES ze dne 20. listopadu 2006, musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání členskému státu ve stanovení závaznosti takové národní normy, jako je maďarská norma MSZ EN 590:2009 dotčená ve věci v původním řízení.

               3)

               Článek 1 bod 6 směrnice 98/34, ve znění směrnice 2006/96, musí být vykládán v tom smyslu, že nevyžaduje, aby byla norma ve smyslu tohoto ustanovení zpřístupněna v úředním jazyce dotyčného členského státu.

      (1)  Úř. věst. C 303, 8.9.2014.


title: Věc T-482/15: Žaloba podaná dne 24. srpna 2015 – Ahrend Furniture v. Komise

text:
               12.10.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 337/40

         Žaloba podaná dne 24. srpna 2015 – Ahrend Furniture v. Komise
   (Věc T-482/15)
   (2015/C 337/45)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Ahrend Furniture (Zaventem, Belgie) (zástupci: A. Lepièce, V. Dor a S. Engelen, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               nařídil zrušení rozhodnutí Komise z neurčeného data, jímž byla položka č. 1 zadávacího řízení č. OIB.DR.2/PO/2014/055/622 – „Dodávka nábytku“ zadána jinému uchazeči;

               —

               uložil žalované náhradu všech nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z nesprávného skutkové zjištění a právního posouzení ze strany žalované při kvalitativním a technickém posouzení nabídky podané žalobkyní.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z neoznámení žalobkyni, navzdory jejím žádostem podaným v tomto směru, poznatků týkajících se finančního posouzení nabídek.


title: Věc C-507/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Administrativen sad Sofia grad (Bulharsko) dne 26. září 2016 – „Еntertainment Balgaria System“ ЕООD v. Direktor na Direktsia „Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika“ – Sofia

text:
               28.11.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 441/13

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Administrativen sad Sofia grad (Bulharsko) dne 26. září 2016 – „Еntertainment Balgaria System“ ЕООD v. Direktor na Direktsia „Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika“ – Sofia
      (Věc C-507/16)
      (2016/C 441/16)
      Jednací jazyk: bulharština

         Předkládající soud

      Administrativen sad Sofia grad

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně:„Еntertainment Balgaria System“ ЕООD

         Žalovaný: Direktor na Direktsia „Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika“ – Sofia

         Předběžné otázky

                  1)

                  Musí být článek 214 směrnice 2006/112 (1) vykládán v tom smyslu, že v souvislosti s nárokem na odpočet daně je případům registrace pro účely daně z přidané hodnoty připisován různý význam, resp. brání tomu, aby členské státy připisovaly případům registrace různý význam, tak, jak tomu je u článku 97a a čl. 70 odst. 4 ZDDS?

                  2)

                  Musí být čl. 168 písm. a) a čl. 169 písm. a) směrnice 2006/112 vykládány v tom smyslu, že osoba, která je zaregistrovaná podle čl. 214 odst. 1 písm. e) směrnice, nemá nárok na odpočet daně za služby, které přijala a které provedla osoba povinná k dani z jiného členského státu, pokud tyto služby používá k poskytování služeb v jiných členských státech a ostatní hmotně a procesně právní podmínky pro uplatnění nároku na odpočet daně jsou splněny?

                  3)

                  Musí být čl. 168 písm. a) a čl. 169 písm. a) směrnice 2006/112 vykládány v tom smyslu, že brání takovému vnitrostátnímu ustanovení, jako je čl. 70 odst. 4 ZDDS, podle nějž osoba, která je pro účely daně z přidané hodnoty zaregistrována na základě čl. 214 odst. 1 písm. d) nebo e) a ne na základě čl. 214 odst. 1 písm. a) směrnice, nemá za žádných okolností nárok na odpočet daně?

         (1)  Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. 2006, L 347, s. 1).


title: Věc C-298/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Lietuvos Aukščiausiojo Teismo (Litva) dne 18. června 2015 – UAB „Borta“ v. VĮ Klaipėdos valstybinio jūrų uosto direkciją

text:
               21.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 311/20

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Lietuvos Aukščiausiojo Teismo (Litva) dne 18. června 2015 – UAB „Borta“ v. VĮ Klaipėdos valstybinio jūrų uosto direkciją
   (Věc C-298/15)
   (2015/C 311/24)
   Jednací jazyk: litevština

      Předkládající soud

   Lietuvos Aukščiausiojo Teismo

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: UAB „Borta“

      Odpůrce: VĮ Klaipėdos valstybinio jūrų uosto direkciją

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba ustanovení článků 37, 38, 53 a 54 směrnice 2004/17 (1) chápat a vykládat, ať už společně či samostatně (ale bez omezení na uvedená ustanovení), v tom smyslu, že:

                           a)

                           brání vnitrostátní právní úpravě, která stanoví, že má-li být zakázka na stavební práce zadána subdodavatelům, musí nicméně hlavní část prací určenou veřejným zadavatelem provést sám dodavatel?

                           b)

                           brání použití takového systému kumulace odborných schopností dodavatelů stanoveného v zadávací dokumentaci, jaký určil veřejný zadavatel v napadeném ustanovení zadávacích podmínek, v jehož rámci musí podíl odborných schopností příslušného hospodářského subjektu (partnera ve společném podniku) odpovídat podílu konkrétních prací, které bude daný subjekt skutečně provádět v rámci dané veřejné zakázky?

               2)

               Je třeba ustanovení článků 10, 46 a 47 směrnice 2004/17 chápat a vykládat, ať už společně či samostatně (ale bez omezení na uvedená ustanovení), v tom smyslu, že:

                           a)

                           není v rozporu se zásadou rovného zacházení s dodavateli a zásadou transparentnosti, pokud veřejný zadavatel:

                                       —

                                       předem v zadávací dokumentaci stanoví obecnou možnost kumulace odborných schopností dodavatelů, ale nestanoví režim pro využití této možnosti;

                                       —

                                       následně v rámci postupu zadávání veřejné zakázky vymezí podrobněji požadavky pro posouzení kvalifikace dodavatelů v tom smyslu, že stanoví určitá omezení kumulace odborných schopností dodavatelů;

                                       —

                                       vzhledem k tomuto podrobnějšímu vymezení obsahu požadavků na kvalifikaci prodlouží lhůtu pro podávání nabídek a uvedené prodloužení zveřejní v Úředním věstníku?

                           b)

                           omezení možnosti kumulace schopností dodavatelů nemusí být předem přesně stanoveno, pokud je takové omezení předvídatelné a odůvodnitelné s ohledem na konkrétní povahu činnosti veřejného zadavatele a zvláštní aspekty veřejné zakázky?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/17/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a poštovních služeb (Úř. věst. L 134, s. 1; Zvl. vyd. 06/07, s. 19).


title: Poslední publikace Soudního dvora v Úředním věstníku Evropské unieÚř. věst. C 69, 19.3.2005

text:
               2.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/46

         (2005/C 82/80)
   Poslední publikace Soudního dvora v
         Úředním věstníku Evropské unie

         Úř. věst. C 69, 19.3.2005

   Dřívější publikace

      Úř. věst. C 57, 5.3.2005

      Úř. věst. C 45, 19.2.2005

      Úř. věst. C 31, 5.2.2005

      Úř. věst. C 19, 22.1.2005

      Úř. věst. C 6, 8.1.2005

      Úř. věst. C 314, 18.12.2004

   Tyto texty jsou k dispozici na adrese:

               EUR-Lex: http://europa.eu.int/eur-lex

               CELEX: http://europa.eu.int/celex


title: Věc T-242/04: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 1. února 2007 – Komise v. IAMA Consulting ( Program Esprit — Financování Společenství — Vzájemná žaloba podaná na základě rozhodčí doložky — Vrácení nadměrných podpor vyplacených Komisí )

text:
               24.3.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 69/17

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 1. února 2007 – Komise v. IAMA Consulting
   (Věc T-242/04) (1)

   („Program Esprit - Financování Společenství - Vzájemná žaloba podaná na základě rozhodčí doložky - Vrácení nadměrných podpor vyplacených Komisí“)
   (2007/C 69/41)
   Jednací jazyk: italština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: E. de March, zmocněnec, ve spolupráci s A. Dal Ferrem, advokátem)

      Žalovaná: IAMA Consulting Srl (Miláno, Itálie) (zástupci: původně V. Salvatore, poté P. Sorteni, advokáti)
   Předmět věci
   Žaloba Komise směřující k tomu, aby bylo IAMA Consluting Srl uloženo vrátit částky, které jí Komise neoprávněně vyplatila v rámci provádění smluv Regis 22337 a Refiag 23200, na něž se vztahuje program Společenství Esprit.
   Výrok rozsudku

               1)

               IAMA Consulting Srl se ukládá, aby Komisi uhradila částku 31 757 eur, zvýšenou o úroky z prodlení ve výši 4,78530 eur za každý den prodlení od 16. května 2004 do zaplacení konečného zůstatku v souvislosti se smlouvou Refiag, od něhož je třeba odečíst částky, které v mezidobí IAMA zaplatila, a částku 164 345 eur, zvýšenou o úroky z prodlení ve výši 24,76432 eur za každý den prodlení od 16. května 2004 do zaplacení konečného zůstatku v souvislosti se smlouvou Regis, od něhož je třeba odečíst částky, které v mezidobí IAMA zaplatila.

               2)

               IAMA Consulting ponese vlastní náklady řízení a ukládá se jí nést polovinu nákladů řízení vynaložených Komisí.

               3)

               Komise ponese polovinu vlastních nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 47, 21.2.2004 (původně věc C-517/03).


title: Věc C-59/15: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 1. prosince 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Commissione Tributaria Provinciale di Catanzaro – Itálie) – Esse Di Emme Costruzioni srl v. Tribunale Amministrativo Regionale della Calabria, Ministero della Giustizia – Dipartimento Affari di Giustizia, Ministero dell'Economia e delle Finanze

text:
               29.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 78/10

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 1. prosince 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Commissione Tributaria Provinciale di Catanzaro – Itálie) – Esse Di Emme Costruzioni srl v. Tribunale Amministrativo Regionale della Calabria, Ministero della Giustizia – Dipartimento Affari di Giustizia, Ministero dell'Economia e delle Finanze
   (Věc C-59/15) (1)

   (2016/C 078/11)
   Jednací jazyk: italština
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 138, 27.4.2015.


title: Věc C-17/15 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 19. ledna 2015 Eugenem Poppem a Stefanem M. Zechem proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 6. listopadu 2014 ve věci T-463/12, Eugen Popp a Stefan M. Zech v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

text:
               7.12.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 406/13

         Kasační opravný prostředek podaný dne 19. ledna 2015 Eugenem Poppem a Stefanem M. Zechem proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 6. listopadu 2014 ve věci T-463/12, Eugen Popp a Stefan M. Zech v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc C-17/15 P)
   (2015/C 406/13)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek: Eugen Popp a Stefan M. Zech (zástupci: A. Kockläuner a O. Nilgen, advokáti)

      Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Müller-Boré & Partner Patentanwälte
   Usnesením Soudního dvora Evropské unie (šestého senátu) ze dne 26. října 2015 byl kasační opravný prostředek zčásti odmítnut a zčásti zamítnut a bylo rozhodnuto, že navrhovatelé ponesou vlastní náklady řízení.


title: Rozsudek Soudu ze dne 30. listopadu 2012 ve věci E-19/11 – Vín Tríó ehf. v. Island (Volný pohyb zboží – Přípustnost – Zahrnutí výrobků – Články 11 a 16 Dohody o EHP – Státní monopoly obchodní povahy – Pravidla o existenci a provozování monopolu – Pravidla pro výběr výrobků – Odmítnutí prodávat nápoje obsahující stimulanty, jako např. kofein – Diskriminace mezi domácími a dováženými výrobky – Absence domácí produkce)

text:
               14.3.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 75/15

         ROZSUDEK SOUDU
   ze dne 30. listopadu 2012
   ve věci E-19/11
   Vín Tríó ehf. v. Island
   (Volný pohyb zboží – Přípustnost – Zahrnutí výrobků – Články 11 a 16 Dohody o EHP – Státní monopoly obchodní povahy – Pravidla o existenci a provozování monopolu – Pravidla pro výběr výrobků – Odmítnutí prodávat nápoje obsahující stimulanty, jako např. kofein – Diskriminace mezi domácími a dováženými výrobky – Absence domácí produkce)
   2013/C 75/08
   Ve věci E-19/11 Vín Tríó ehf. v. Island – ŽÁDOST o stanovisko Soudního dvora podle článku 34 Dohody mezi státy ESVO o zřízení Kontrolního úřadu a Soudního dvora, předložená soudem Héraðsdómur Reykjavíkur (okresní soud v Reykjavíku) ohledně otázky, zdali články 11 a 16 Dohody o EHP brání tomu, aby subjekt mající státní monopol na maloobchodní prodej alkoholu odmítl prodávat ve svých maloobchodních prodejnách alkoholické nápoje obsahující stimulanty, jako např. kofein – Soud ve složení Carl Baudenbacher, předseda, Per Christiansen (soudce-zpravodaj) a Páll Hreinsson vynesl dne 30. listopadu 2012 rozsudek, jehož výrok zní:

               Není v rozporu s ustanovením čl. 16 odst. 1 Dohody o EHP, jestliže stát EHP v právních předpisech nebo správních aktech stanoví, že subjekt mající státní monopol na maloobchodní prodej alkoholu může odmítnout prodávat ve svých maloobchodních prodejnách alkoholické nápoje obsahující stimulanty, jako např. kofein.

               Toto pravidlo pro výběr výrobků se však musí použít stejným způsobem na domácí i dovážené alkoholické nápoje obsahující stimulanty. Nejsou-li tyto nápoje v daném státě vyráběny, jako je tomu v tomto případě, a není-li cílem pravidla pro výběr výrobků chránit domácí produkci podobných výrobků, nelze mít za to, že toto pravidlo znevýhodňuje hospodářské subjekty či výrobky z jiných států EHP.


title: Věc C-352/08: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 20. května 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden — Nizozemsko) — Modehuis A. Zwijnenburg BV v. Staatssecretaris van Financiën ( „Sbližování právních předpisů — Směrnice 90/434/EHS — Společný systém zdanění při fúzích, rozděleních, převodech aktiv a výměně akcií týkajících se společností z různých členských států — Článek 11 odst. 1 písm. a) — Použitelnost na daň z převodu majetku“ )

text:
               3.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 179/5

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 20. května 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden — Nizozemsko) — Modehuis A. Zwijnenburg BV v. Staatssecretaris van Financiën
   (Věc C-352/08) (1)

   („Sbližování právních předpisů - Směrnice 90/434/EHS - Společný systém zdanění při fúzích, rozděleních, převodech aktiv a výměně akcií týkajících se společností z různých členských států - Článek 11 odst. 1 písm. a) - Použitelnost na daň z převodu majetku“)
   2010/C 179/06
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hoge Raad der Nederlanden

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Modehuis A. Zwijnenburg BV

      Žalovaný: Staatssecretaris van Financiën

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Hoge Raad der Nederlanden Den Haag — Výklad čl. 11 odst. 1 písm. a) směrnice Rady 90/434/EHS ze dne 23. července 1990 o společném systému zdanění při fúzích, rozděleních, převodech aktiv a výměně akcií týkajících se společností z různých členských států (Úř. věst. L 225, s. 1; Zvl. vyd. 09/01 s. 142) — Pojem daňového úniku nebo vyhýbání se daňovým povinnostem — Operace, jejímž cílem je vyhnout se vnitrostátní dani, na níž se nevztahuje zákaz výběru stanovený směrnicí

      Výrok

   Článek 11 odst. 1 písm. a) směrnice Rady 90/434/EHS ze dne 23. července 1990 o společném systému zdanění při fúzích, rozděleních, převodech aktiv a výměně akcií týkajících se společností z různých členských států je třeba vykládat tak, že zvýhodnění, která tato směrnice zavádí, nelze odepřít osobě povinné k dani, která právní konstrukcí v podobě fúze podniků zamýšlela vyhnout se výběru daně, jako je daň dotčená v původním řízení, a sice daň z převodu majetku, jelikož tato daň nespadá do rozsahu působnosti této směrnice.

      (1)  Úř. věst. C 285, 8.11.2008.


title: Věc C-209/17 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 21. dubna 2017 NG proti usnesení Tribunálu (prvního rozšířeného senátu) vydanému dne 28. února 2017 ve věci T-193/16, NG v. Evropská rada

text:
               17.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 231/13

         Kasační opravný prostředek podaný dne 21. dubna 2017 NG proti usnesení Tribunálu (prvního rozšířeného senátu) vydanému dne 28. února 2017 ve věci T-193/16, NG v. Evropská rada
   (Věc C-209/17 P)
   (2017/C 231/17)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: NG (zástupci: P. O’Shea, BL, I. Whelan, BL, B. Burns, solicitor)

      Další účastnice řízení: Evropská rada

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

   Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatel“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil v plném rozsahu usnesení Tribunálu ze dne 28. února 2017, kterým Tribunál rozhodl, že se žaloba odmítá pro nedostatek pravomoci Tribunálu k rozhodnutí o žalobě;

               —

               vydal konečné rozhodnutí o předmětu tohoto kasačního opravného prostředku, rozhodl, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení, když rozhodl, že nemá pravomoc k rozhodnutí o žalobě a uložil žalované ve věci T-193/16 náhradu nákladů žalobce v řízení před Tribunálem a v rámci tohoto kasačního opravného prostředku;

               —

               vrátil otázky vyvstalé v tomto řízení Tribunálu, aby o nich rozhodl, s pokynem, že je povinen rozhodnout, že má pravomoc k rozhodnutí o žalobě.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

               1.

               Nedostatek odůvodnění;

               2.

               Nedostatek řádného posouzení otázky, zda sporná dohoda byla ve skutečnosti rozhodnutím žalované;

               3.

               Ponechání bez povšimnutí relevantních skutkových otázek;

               4.

               Nezhodnocení předložených důkazů;

               5.

               Nedostatek uceleného přezkumu a posouzení zásadních otázek;

               6.

               Neprovedení dalšího relevantního zkoumání;

               7.

               Rozhodnutí bez disponování dostatečnými informacemi;

               8.

               Porušení zásad vytyčených Soudním dvorem ve věci C-294/83.


title: Věc T-209/11 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 21. června 2011 — MB System v. Komise ( „Předběžná opatření — Státní podpora — Povinnost navrácení — Návrh na odklad vykonatelnosti — Naléhavost — Vyvažování zájmů“ )

text:
               27.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 252/33

         Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 21. června 2011 — MB System v. Komise
   (Věc T-209/11 R)
   (Předběžná opatření - Státní podpora - Povinnost navrácení - Návrh na odklad vykonatelnosti - Naléhavost - Vyvažování zájmů)
   2011/C 252/77
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: MB System GmbH & Co. KG (Nordhausen, Německo) (zástupci: G. Brüggen, M. Ackermann a C. Geiert, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: F. Erlbacher a T. Maxian Rusche, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na částečný odklad účinků rozhodnutí Komise K(2010) 8289 v konečném znění ze dne 14. prosince 2010 týkajícího se státní podpory C 38/2005 (ex NN 52/2004) ze strany Německa ve prospěch skupiny Biria.

      Výrok

               1)

               Návrh na vydání předběžných opatření se zamítá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc C-304/14: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 13. září 2016 [žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London – Spojené království] – Secretary of State for the Home Department v. CS „Řízení o předběžné otázce — Občanství Unie — Článek 20 SFEU — Státní příslušník třetího státu, který vyživuje dítě nízkého věku, jež je občanem Unie — Právo pobytu v členském státě, jehož je dítě státním příslušníkem — Trestní odsouzení rodiče dítěte — Rozhodnutí o vyhoštění rodiče, v jehož důsledku je nepřímo vyhoštěno dotyčné dítě“

text:
               14.11.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 419/3

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 13. září 2016 [žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London – Spojené království] – Secretary of State for the Home Department v. CS
   (Věc C-304/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Občanství Unie - Článek 20 SFEU - Státní příslušník třetího státu, který vyživuje dítě nízkého věku, jež je občanem Unie - Právo pobytu v členském státě, jehož je dítě státním příslušníkem - Trestní odsouzení rodiče dítěte - Rozhodnutí o vyhoštění rodiče, v jehož důsledku je nepřímo vyhoštěno dotyčné dítě“)
   (2016/C 419/03)
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London

      Účastníci původního řízení

      Odvolatel: Secretary of State for the Home Department

      Žalobkyně: CS

      Výrok

   Článek 20 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že brání právní úpravě členského státu, podle které musí být státní příslušník třetího státu, který byl odsouzen za trestný čin, vyhoštěn z území tohoto členského státu do tohoto třetího státu, přestože tento státní příslušník třetího státu pečuje o dítě nízkého věku, které je státním příslušníkem tohoto členského státu a v tomto členském státě pobývá od narození, aniž využilo práva volného pohybu, jestliže by toto dítě muselo v důsledku správního vyhoštění dotyčné osoby opustit území Unie, čímž by bylo zbaveno možnosti skutečně využívat podstatné části práv plynoucích ze statusu občana Unie. Za výjimečných okolností může ovšem členský stát přijmout vyhošťovací opatření za podmínky, že toto opatření se zakládá na osobním chování tohoto státního příslušníka třetího státu, které musí představovat skutečné, aktuální a dostatečně závažné ohrožení některého ze základních zájmů společnosti tohoto členského státu, a že při jeho přijímání byly zohledněny jednotlivé dotčené zájmy, což musí ověřit vnitrostátní soud.

      (1)  Úř. věst. C 315, 15.9.2014.


title: Věc T-701/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 19. ledna 2017 – Stock Polska v. EUIPO – Lass & Steffen (LUBELSKA) „Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie LUBELSKA — Starší národní slovní ochranná známka Lubeca — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Úroveň pozornosti veřejnosti — Podobnost označení — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               27.2.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/26

         Rozsudek Tribunálu ze dne 19. ledna 2017 – Stock Polska v. EUIPO – Lass & Steffen (LUBELSKA)
   (Věc T-701/15) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie LUBELSKA - Starší národní slovní ochranná známka Lubeca - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Úroveň pozornosti veřejnosti - Podobnost označení - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2017/C 063/36)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Stock Polska sp. z o.o. (Varšava, Polsko) (zástupce: T. Gawrylczyk, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupkyně: M. Rajh, zmocněnkyně)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Lass & Steffen GmbH Wein- und Spirituosen-Import (Lübeck, Německo) (zástupce: R. Kunz-Hallstein, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 24. září 2015 (věc R 1788/2014-5) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Lass & Steffen Wein- und Spirituosen Import a Stock Polska.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti Stock Polska sp. z o.o. se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 38, 1.2.2016.


title: Věc F-109/15: Žaloba podaná dne 28. července 2015 – ZZ v. Parlament

text:
               5.10.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 328/36

         Žaloba podaná dne 28. července 2015 – ZZ v. Parlament
   (Věc F-109/15)
   (2015/C 328/33)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupce: C. Wolff, advokát)

      Žalovaný: Evropský parlament

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí, kterým žalobci nebyl schválen příspěvek na znovuusídlení.

      Návrhová žádání žalobce

   Žalobce navrhuje,

               —

               zrušit rozhodnutí vedoucího odboru „osobních nároků a odměn“ ze dne 12. prosince 2014 a rozhodnutí žalovaného ze dne 20. dubna 2015;

               —

               uložit žalovanému vyplatit příspěvek na znovuusídlení ve výši 21  688,20 eur a zákonné úroky ode dne podání žádosti;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-147/09: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 29. dubna 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberlandesgericht Wien — Rakousko) — Ronald Seunig v. Maria Hölzel

text:
               28.8.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 234/30

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 29. dubna 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberlandesgericht Wien — Rakousko) — Ronald Seunig v. Maria Hölzel
   (Věc C-147/09) (1)

   ()
   2010/C 234/51
   Jednací jazyk: němčina
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 153, 4.7.2009.


title: Věc T-154/13: Usnesení Tribunálu ze dne 10. prosince 2013 — Jiangsu Jiasheng Photovoltaic Technology v. Komise

text:
               15.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/45

         Usnesení Tribunálu ze dne 10. prosince 2013 — Jiangsu Jiasheng Photovoltaic Technology v. Komise
   (Věc T-154/13) (1)

   2014/C 45/81
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda pátého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 123, 27.4.2013.


title: Věc C-319/15: Usnesení Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 23. března 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour administrative d'appel de Paris - Francie) – Overseas Financial Limited a Oaktree Finance Limited v. Ministre de l’Économie, de l’Industrie et du Numérique „Řízení o předběžné otázce — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“

text:
               18.7.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 260/13

         Usnesení Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 23. března 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour administrative d'appel de Paris - Francie) – Overseas Financial Limited a Oaktree Finance Limited v. Ministre de l’Économie, de l’Industrie et du Numérique
   (Věc C-319/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
   (2016/C 260/17)
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour administrative d'appel de Paris

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Overseas Financial Limited a Oaktree Finance Limited

      Žalovaný: Ministre de l’Économie, de l’Industrie et du Numérique

      Výrok

   Není namístě rozhodnout o žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce předložené cour administrative d’appel de Paris (Francie) rozhodnutím ze dne 22. června 2015.

      (1)  Úř. věst. C 279, 24.8.2015.


title: Věc C-379/10: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 24. listopadu 2011 — Evropská komise v. Italská republika ( „Nesplnění povinnosti státem — Obecná zásada odpovědnosti členských států za porušení unijního práva jedním z jejich soudů rozhodujících v posledním stupni — Vyloučení veškeré odpovědnosti státu v důsledku výkladu právních norem nebo posouzení skutkového stavu a důkazů učiněných soudem rozhodujícím v posledním stupni — Omezení odpovědnosti státu vnitrostátním zákonodárcem na případy úmyslného zavinění nebo hrubé nedbalosti ze strany tohoto soudu“ )

text:
               28.1.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 25/14

      Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 24. listopadu 2011 — Evropská komise v. Italská republika
      (Věc C-379/10) (1)

      (Nesplnění povinnosti státem - Obecná zásada odpovědnosti členských států za porušení unijního práva jedním z jejich soudů rozhodujících v posledním stupni - Vyloučení veškeré odpovědnosti státu v důsledku výkladu právních norem nebo posouzení skutkového stavu a důkazů učiněných soudem rozhodujícím v posledním stupni - Omezení odpovědnosti státu vnitrostátním zákonodárcem na případy úmyslného zavinění nebo hrubé nedbalosti ze strany tohoto soudu)
      (2012/C 25/21)
      Jednací jazyk: italština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: L. Pignataro a M. Nolin, zmocněnci)

         Žalovaná: Italská republika (zástupci: G. Palmieri, zmocněnkyně, G. De Bellis, avvocato dello Stato)

         Předmět

      Nesplnění povinnosti státem — Porušení obecné zásady odpovědnosti členských států za porušení unijního práva jedním z jejich soudů rozhodujících v posledním stupni — Odpovědnost omezená pouze na případy úmyslného zavinění nebo hrubé nedbalosti

         Výrok

                  1)

                  Italská republika tím, že v souladu s čl. 2 odst. 1 a 2 zákona č. 117 ze dne 13. dubna 1988 o nápravě škod vzniklých při výkonu soudních funkcí a o občanskoprávní odpovědnosti soudců [legge no 117 (sul) risarcimento dei danni cagionati nell' esercizio delle funzioni giudiziarie e responsabilità civile dei magistrati]

                              —

                              vyloučila veškerou odpovědnost Italského státu za škody způsobené jednotlivcům z důvodu porušení unijního práva ze strany vnitrostátního soudu rozhodujícího v posledním stupni, pokud je toto porušení důsledkem výkladu právních norem nebo posouzení skutkového stavu a důkazů učiněných tímto soudem, a

                              —

                              omezila tuto odpovědnost pouze na případy úmyslného zavinění nebo hrubé nedbalosti,

                        nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z obecné zásady odpovědnosti členských států za porušení unijního práva jedním z jejich soudů rozhodujících v posledním stupni.

                  2)

                  Italské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 301, 6.11.2010.


title: Věc F-88/14: Žaloba podaná dne 2. září 2014 – ZZ a další v. Komise

text:
               12.1.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 7/48

         Žaloba podaná dne 2. září 2014 – ZZ a další v. Komise
   (Věc F-88/14)
   (2015/C 007/55)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobci: ZZ a další (zástupce: Sébastien Orlandi, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Prohlášení nepoužitelnosti článku 6 přílohy X služebního řádu úředníků, ve znění článku 1, bodu 70 nařízení č. 1023/2013, v rozsahu, v němž od 1. ledna 2014 snižuje počet dnů dovolené žalobců na zotavenou, a zrušení individuálních rozhodnutí snižujících počet jejich dnů na dovolenou na zotavenou.

      Návrhová žádání žalobců

               —

               Prohlásit článek 6 přílohy X služebního řádu za protiprávní;

               —

               zrušit rozhodnutí o snížení počtu dnů dovolené žalobců na zotavenou s účinností od roku 2014;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-128/15: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 11. ledna 2017 – Španělské království v. Rada Evropské unie „Žaloba na neplatnost — Rybolov — Nařízení (EU) č. 1380/2013 — Nařízení (EU) č. 1367/2014 — Platnost — Rybolovná práva — Přístup předběžné opatrnosti — Zásada relativní stability rybolovných činností — Zásada proporcionality — Zásada rovného zacházení — Hlavoun tuponosý a hlavoun severní“

text:
               27.2.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/2

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 11. ledna 2017 – Španělské království v. Rada Evropské unie
   (Věc C-128/15) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Rybolov - Nařízení (EU) č. 1380/2013 - Nařízení (EU) č. 1367/2014 - Platnost - Rybolovná práva - Přístup předběžné opatrnosti - Zásada relativní stability rybolovných činností - Zásada proporcionality - Zásada rovného zacházení - Hlavoun tuponosý a hlavoun severní“)
   (2017/C 063/02)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Španělské království (zástupci: A. Rubio González a L. Banciella Rodríguez-Miñón, zmocněnci)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: A. Westerhof Löfflerová, A. de Gregorio Merino a F. Florindo Gijón, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Evropská komise (zástupci: A. Bouquet, I. Galindo Martín a A. Stobiecka-Kuik, zmocněnci)

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Španělskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

               3)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 155, 11. 5. 2015.


title: Věc C-287/07: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 23. dubna 2009 — Komise Evropských společenství v. Belgické království ( Nesplnění povinnosti státem — Veřejné zakázky — Směrnice 2004/17/ES — Postupy při zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a poštovních služeb — Nesprávné nebo neúplné provedení — Neprovedení ve stanovené lhůtě )

text:
               20.6.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 141/4

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 23. dubna 2009 — Komise Evropských společenství v. Belgické království
   (Věc C-287/07) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Veřejné zakázky - Směrnice 2004/17/ES - Postupy při zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a poštovních služeb - Nesprávné nebo neúplné provedení - Neprovedení ve stanovené lhůtě“)
   2009/C 141/06
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: B. Stromsky, D. Kukovec a M. Konstantinidis, zmocněnci)

      Žalované: Belgické království (zástupci: D. Haven a J.-C. Halleux, zmocněnci)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Nepřijetí, ve stanovené lhůtě, veškerých nezbytných předpisů k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2004/17/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a poštovních služeb (Úř. věst. L 134, s. 1; Zvl. vyd. 06/07, s. 19)

      Výrok

               1)

               Belgické království tím, že

                           —

                           nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné k úplnému a správnému provedení čl. 1 odst. 2 písm. b), c) druhého pododstavce a d) a odst. 13 druhého pododstavce, čl. 14 odst. 4, čl. 17 odst. 10 písm. a) a c), čl. 34 odst. 8, čl. 36 odst. 2, čl. 39 odst. 2, čl. 45 odst. 1 a 3 písm. a) a c), čl. 48 odst. 1 až 4 a 6 písm. c), čl. 49 odst. 2 druhé odrážky a odst. 3 až 5, čl. 50 odst. 1 prvního pododstavce písm. c), čl. 52 odst. 1, čl. 57 odst. 1 druhého pododstavce písm. d) a e), a odst. 3 první věty, jakož i čl. 65 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/17/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a poštovních služeb, a

                           —

                           nepřijalo ve stanovené lhůtě právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu s článkem 9, čl. 34 odst. 2, čl. 52 odst. 3 a čl. 57 odst. 3 druhou větou směrnice 2004/17,

                     nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice.

               2)

               Belgickému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 211, 08.09.2007.


title: Věc C-283/10: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 24. listopadu 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Înalta Curte de Casație și Justiție — Rumunsko) — Circul Globus București (Circ & Variete Globus București) v. Uniunea Compozitorilor și Muzicologilor din România — Asociația pentru Drepturi de Autor — U.C.M.R. — A.D.A ( „Sbližování právních předpisů — Autorské právo a práva s ním související — Směrnice 2001/29/ES — Článek 3 — Pojem „sdělování díla veřejnosti přítomné v místě, ze kterého sdělování vychází“ — Šíření hudebních děl veřejnosti, aniž je organizaci pro kolektivní správu autorských práv zaplacena odměna odpovídající těmto právům — Uzavření smluv o převodu majetkových práv s autory děl — Oblast působnosti směrnice 2001/29“ )

text:
               28.1.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 25/10

      Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 24. listopadu 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Înalta Curte de Casație și Justiție — Rumunsko) — Circul Globus București (Circ & Variete Globus București) v. Uniunea Compozitorilor și Muzicologilor din România — Asociația pentru Drepturi de Autor — U.C.M.R. — A.D.A
      (Věc C-283/10) (1)

      (Sbližování právních předpisů - Autorské právo a práva s ním související - Směrnice 2001/29/ES - Článek 3 - Pojem „sdělování díla veřejnosti přítomné v místě, ze kterého sdělování vychází“ - Šíření hudebních děl veřejnosti, aniž je organizaci pro kolektivní správu autorských práv zaplacena odměna odpovídající těmto právům - Uzavření smluv o převodu majetkových práv s autory děl - Oblast působnosti směrnice 2001/29)
      (2012/C 25/15)
      Jednací jazyk: rumunština

         Předkládající soud

      Înalta Curte de Casație și Justiție

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Circul Globus București (Circ & Variete Globus București)

         Žalovaný: Uniunea Compozitorilor și Muzicologilor din România — Asociația pentru Drepturi de Autor — U.C.M.R. — A.D.A

         Předmět věci

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Inalta Curte de Casație și Justiție — Výklad čl. 3 prvního pododstavce směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/29/ES ze dne 22. května 2001 o harmonizaci určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti (Úř. věst. L 167, s. 10; Zvl. vyd. 17/01, s. 230) — Šíření hudebních děl veřejnosti, aniž je organizaci pro kolektivní správu autorských práv zaplacena odměna odpovídající těmto právům — Uzavření smluv o převodu majetkových práv s autory děl — Pojem „sdělování díla veřejnosti přítomné v místě, ze kterého sdělování vychází“ — Oblast působnosti výše uvedené směrnice

         Výrok

      Směrnici Evropského parlamentu a Rady 2001/29/ES ze dne 22. května 2001 o harmonizaci určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti, a konkrétně její čl. 3 odst. 1, je nutno vykládat v tom smyslu, že se vztahují výhradně na sdělování veřejnosti, která není přítomna v místě, ze kterého sdělování vychází, a nevztahují se na žádné přímé sdělování díla v místě přístupném veřejnosti jakýmkoli veřejným přímým prováděním nebo provozováním díla.

         (1)  Úř. věst. C 234, 28.8.2010.


title: Věc T-244/13: Usnesení Tribunálu ze dne 7. července 2014 – Industrie Cartarie Tronchetti Ibérica v. Komise „Žaloba na neplatnost — Životní prostředí — Směrnice 94/62/ES — Obaly a obalové odpady — Směrnice 20 13/2/EU — Role, trubice a válce, na kterých jsou navinuty flexibilní materiály — Nedostatek bezprostředního dotčení — Nepřípustnost“

text:
               15.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 315/58

         Usnesení Tribunálu ze dne 7. července 2014 – Industrie Cartarie Tronchetti Ibérica v. Komise
   (Věc T-244/13) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Životní prostředí - Směrnice 94/62/ES - Obaly a obalové odpady - Směrnice 20 13/2/EU - Role, trubice a válce, na kterých jsou navinuty flexibilní materiály - Nedostatek bezprostředního dotčení - Nepřípustnost“)
   2014/C 315/98
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Industrie Cartarie Tronchetti Ibérica, SL (Madrid, Španělsko) (zástupci: J. M. Leprêtre a N. Chahid-Nouraï, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Alcover San Pedro a J. F. Brakeland, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na dílčí zrušení směrnice Komise 2013/2/EU ze dne 7. února 2013, kterou se mění příloha I směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/62/ES o obalech a obalových odpadech (Úř. věst. L 37, s. 10), a to v rozsahu, v němž Komise zapsala role, trubice a válce, na kterých jsou navinuty flexibilní materiály, kromě rolí, trubic a válců, které slouží jako součást výrobních strojů a které se nepoužívají k úpravě výrobku jako prodejní jednotky, na seznam příkladů výrobků ilustrujících použití kritérií upřesňujících pojem „obal“.

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Industrie Cartarie Tronchetti Ibérica, SL ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 171, 15.6.2013.


title: Věc T-342/09: Usnesení Tribunálu ze dne 2. prosince 2011 — Bard v. OHIM — Braun Melsungen (PERFIX)

text:
               4.2.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/42

         Usnesení Tribunálu ze dne 2. prosince 2011 — Bard v. OHIM — Braun Melsungen (PERFIX)
   (Věc T-342/09) (1)

   2012/C 32/83
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda druhého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 256, 24.10.2009.


title: Věc F-59/07: Žaloba podaná dne 15. června 2007 – Feral v. Výbor regionů

text:
               25.8.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 199/51

         Žaloba podaná dne 15. června 2007 – Feral v. Výbor regionů
   (Věc F-59/07)
   (2007/C 199/99)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Pierre-Alexis Feral (Brusel, Belgie) (zástupce: M.-A. Lucas, advokát)

      Žalovaný: Výbor regionů Evropské unie (VR)
   Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí ředitele ředitelství pro administrativu a generálního tajemníka ze dne 26. července 2006 o vymáhání částek vyplacených žalobci na základě uplatnění koeficientu, kterým se násobí část výdělku převáděná do Francie od března 2003 do května 2005.

               —

               zrušit rozhodnutí ředitele ředitelství pro administrativu VR ze dne 4. prosince 2006, kterým se tato částka stanoví ve výši 3 600,16 EUR;

               —

               uložit VR náhradu částky 3 600,16 EUR zvýšené o úroky z prodlení se sazbou 8 % ročně ode dne stržení částky do jejího úplného splacení;

               —

               uložit VR náhradu částky, která mu měla být vyplacena na základě uplatnění koeficientu, kterým se měla násobit část výdělku, která měla být převáděna do Francie od června 2005, zvýšené o úroky z prodlení se sazbou 8 % ročně ode dne stržení částky do jejího úplného splacení;

               —

               uložit VR povinnost obnovit převody části výdělku žalovaného do Francie za použití koeficientu od data rozsudku v této věci

               —

               uložit Výboru regionů náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   První důvod vychází z porušení článku 85 služebního řádu úředníků Evropských společenství (dále jen „služební řád“), čl. 2 druhého pododstavce poslední odrážky pravidel stanovujících podmínky převodu části funkčních požitků úředníků Evropských společenství (dále jen „společná pravidla“) a bodů 2 a 4 závěrů vedoucích administrativních pracovníků č. 204/92 ze dne 3. prosince 1992. Podle žalobce VR nemohl mít za to, že převod části jeho výdělku do Francie na základě čl. 17 odst. 2 přílohy VII služebního řádu ve prospěch jeho účtu stavebního spoření (dále jen „CEL“) byl neoprávněný z důvodu, že došlo k odstranění horního limitu tohoto účtu v důsledku bankovních převodů částek na spořící účet. Konkrétně uplatňuje, že společná pravidla nevyžadují, aby převody odpovídaly povinným splátkám a odstranění horního limitu odpovídalo bankovní praxi v souladu s francouzskou právní úpravou CEL, na kterou odkazují závěry vedoucích administrativních pracovníků.
   Druhý žalobní důvod vychází z porušení článku 85 služebního řádu v tom směru, že VR měl za to, že protiprávnost převodů je natolik zřejmá, že žalobce si jí byl vědom nebo přinejmenším o ní vědět měl vzhledem k jeho kvalifikaci právníka. V tomto ohledu žalobce tvrdí, že: i) s přihlédnutím k závěrům vedoucích administrativních pracovníků se jeho CEL jevil slučitelným s pojmem CEL ve smyslu společných pravidel; ii) operace odstranění horního limitu, kterou provedl, se jevila slučitelnou s těmito pravidly; iii) jeho spis se jevil jako úplný a v souladu s právem poté, co byly provedeny kontroly v prosinci 2003 a prosinci 2004; iv) vzhledem k tomu, že mu byl omezen přístup k jeho osobnímu spisu, nebyl schopen nahlédnout do dokumentů nezbytných ke kontrole oprávněnosti převodů.


title: Věc T-466/11: Usnesení Tribunálu ze dne 19. října 2012 — Ellinika Nafpigeia a Hoern v. Komise ( „Žaloba na neplatnost — Státní podpory — Stavba lodí — Podpory poskytnuté loděnici ze strany řeckých orgánů — Opatření k provedení rozhodnutí Komise konstatujícího neslučitelnost a nařizujícího navrácení podpor — Nepřípustnost“ )

text:
               26.1.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 26/46

         Usnesení Tribunálu ze dne 19. října 2012 — Ellinika Nafpigeia a Hoern v. Komise
   (Věc T-466/11) (1)

   (Žaloba na neplatnost - Státní podpory - Stavba lodí - Podpory poskytnuté loděnici ze strany řeckých orgánů - Opatření k provedení rozhodnutí Komise konstatujícího neslučitelnost a nařizujícího navrácení podpor - Nepřípustnost)
   2013/C 26/91
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Ellinika Nafpigeia a Hoern (Skaramagka, Řecko); a Hoern Beteiligungs GmbH (Kiel, Německo) (zástupci: K Chrysogonos a A. Mitsis, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: B. Stromsky a M. Konstantinidis, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení dopisu Komise C(2010) 8274 final ze dne 1. prosince 2010, ohledně „státní podpory CR 16/2004 — výkon záporného rozhodnutí a navrácení státních podpor poskytnutých společnosti [Ellinika Nafpigeia AE] — uplatňování čl. 346 odst. 1 písm. b) SFEU a řízení podle čl. 348 odst. 1 SFEU ze strany Řecka“, jak byl doplněn o dokumenty a další části spisu, o nichž se žalobkyně zčásti dozvěděly červnu 2011.

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Není namístě vydat rozhodnutí o návrhu na vstup Nafpigikes kai viomichanikes epicheiriseis Elefsinas do řízení.

               3)

               Ellinika Nafpigeia AE a 2. Hoern Beteiligungs GmbH ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady vynaložené Evropskou komisí.

               4)

               Nafpigikes kai viomichanikes epicheiriseis Elefsinas, žadatelka o vstup do řízení jako vedlejší účastnice, ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 331, 12.11.2011.


title: Věc C-150/07: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 22. ledna 2009 – Komise Evropských společenství v. Portugalská republika ( Nesplnění povinnosti státem — Pozdní platba vlastních zdrojů — Dlužné úroky z prodlení — Pravidla účetnictví — Režim ATA )

text:
               21.3.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 69/5

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 22. ledna 2009 – Komise Evropských společenství v. Portugalská republika
   (Věc C-150/07) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Pozdní platba vlastních zdrojů - Dlužné úroky z prodlení - Pravidla účetnictví - Režim ATA“)
   (2009/C 69/06)
   Jednací jazyk: portugalština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: G. Wilms a M. Afonso, zmocněnci)

      Žalovaná: Portugalská republika (zástupci: L. Inez Fernandes, J. A. Anjos a C. Guerra Santos, zmocněnci)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Porušení článku 2, čl. 6 odst. 2 a článků 9, 10 a 11 nařízení Rady (EHS, Euratom) č. 1552/89 ze dne 29. května 1989, kterým se provádí rozhodnutí 88/376/EHS, Euratom o systému vlastních zdrojů Společenství (Úř. věst. L 155, s. 1) – Odmítnutí zaplatit úroky z prodlení v případě zpoždění platby vlastních zdrojů v rámci systému ATA – Pravidla účetnictví
   Výrok

               1)

               Portugalská republika tím, že odmítla Komisi zaplatit úroky z prodlení dlužné v důsledku pozdní platby vlastních zdrojů v rámci režimu ATA, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 2, čl. 6 odst. 2, a článků 9, 10 a 11 nařízení Rady (EHS, Euratom) č. 1552/89 ze dne 29. května 1989, kterým se provádí rozhodnutí 88/376/EHS, Euratom o systému vlastních zdrojů Společenství.

               2)

               Zbývající část žaloby se zamítá.

               3)

               Portugalská republika ponese vlastní náklady řízení a nahradí tři čtvrtiny nákladů vynaložených Komisí Evropských společenství.

               4)

               Komise Evropských společenství ponese zbývající část vlastních nákladů.

      (1)  Úř. věst. C 117, 26.5.2007.


title: Věc T-93/16: Žaloba podaná dne 26. února 2016 – Rheinmetall Waffe Munition v. EUIPO (VANGUARD)

text:
               18.4.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 136/43

         Žaloba podaná dne 26. února 2016 – Rheinmetall Waffe Munition v. EUIPO (VANGUARD)
   (Věc T-93/16)
   (2016/C 136/59)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Rheinmetall Waffe Munition GmbH (Südheide, Německo) (zástupce: J. Schmidt, Rechtsanwalt)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Sporná ochranná známka: Mezinárodní zápis ochranné známky „VANGUARD“ s vyznačením Evropské unie – Přihláška č. 11 166 003

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 19. listopadu 2015 ve věci R 69/2015-2

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009;

               —

               porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-679/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht Baden-Württemberg (Německo) dne 17. prosince 2015 – Ultra-Brag AG v. Hauptzollamt Lörrach

text:
               29.3.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 111/5

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht Baden-Württemberg (Německo) dne 17. prosince 2015 – Ultra-Brag AG v. Hauptzollamt Lörrach
   (Věc C-679/15)
   (2016/C 111/06)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Finanzgericht Baden-Württemberg

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Ultra-Brag AG

      Žalovaný: Hauptzollamt Lörrach

      Předběžné otázky

               1)

               Musí být čl. 202 odst. 3 první odrážka celního kodexu (nařízení Rady [EHS] č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství, dále jen „CK“) (1) vykládán v tom smyslu, že právnická osoba jakožto osoba, která dopravila zboží, se podle čl. 202 odst. 3 první odrážky CK stane dlužníkem, zakládá-li důvod pro protiprávní dovoz jednání v rámci pravomoci některého z jejích zaměstnanců, který není jejím zákonným zástupcem?

               2)

               V případě záporné odpovědi na první otázku:
               Musí být čl. 202 odst. 3 druhá odrážka CK vykládán v tom smyslu, že

                           a)

                           právnická osoba se podílí na protiprávním vstupu (i tehdy), jestliže některý z jejích zaměstnanců, který není jejím zákonným zástupcem, se v rámci své pravomoci zúčastnil tohoto vstupu a

                           b)

                           v případě právnických osob účastnících se se protiprávního vstupu je třeba vzhledem k subjektivnímu znaku skutkové podstaty „a byla nebo měla si být vědoma“ zohlednit fyzickou osobu, kterou právnická osoba v této věci zaměstnává, třebaže se v této souvislosti nejedná o zákonného zástupce právnické osoby?

               3)

               V případě kladné odpovědi na první nebo na druhou otázku:
               Musí být čl. 212a CK vykládán v tom smyslu, že při posuzování, zda nese jednání dotčené osoby znaky podvodného jednání nebo hrubé nedbalosti, je třeba u právnických osob zohlednit výlučně jednání právnické osoby resp. jejich orgánů, nebo je jí třeba přičítat jednání fyzické osoby, která je u ní zaměstnána a která se věcí zabývá v rámci svých úkolů?

      (1)  Úř. věst. L 302, s. 1; Zvl. vyd. 02/04, s. 307.


title: Věc T-479/16: Žaloba podaná dne 30. srpna 2016 – Colgate-Palmolive v. EUIPO (AROMASENSATIONS)

text:
               17.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 383/22

         Žaloba podaná dne 30. srpna 2016 – Colgate-Palmolive v. EUIPO (AROMASENSATIONS)
   (Věc T-479/16)
   (2016/C 383/31)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Colgate-Palmolive Co. (New York, New York, Spojené státy) (zástupci: M. Zintler, A. Stolz, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie obsahující slovní prvek „AROMASENSATIONS“ – Přihláška č. 14 198 824

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 6. června 2016, ve věci R 2482/2015-2

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí v rozsahu, v němž zamítá odvolání v rozsahu, v němž je založeno na čl. 7 odst. 1 písm. b),

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009;

               —

               Porušení zásad rovného zacházení a řádné správy.


title: Věc T-182/13: Žaloba podaná dne 28. března 2013 — Moallem Insurance v. Rada

text:
               8.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 164/19

         Žaloba podaná dne 28. března 2013 — Moallem Insurance v. Rada
   (Věc T-182/13)
   2013/C 164/35
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Moallem Insurance Co. (Teherán, Írán) (zástupce: D. Luff, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil bod 18 přílohy rozhodnutí Rady 2012/829/SZBP ze dne 21. prosince 2012, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 356, s. 71),

               —

               zrušil bod 18 přílohy prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1264/2012 ze dne 21. prosince 2012, kterým se provádí nařízení (EU) č. 267/2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 356, s. 55),

               —

               prohlásil, že se článek 12 rozhodnutí Rady 2010/413/SZBP ze dne 26. července 2010 (1) a článek 35 nařízení Rady č. 267/2012 ze dne 23. března 2012 (2) na žalobkyni nepoužijí,

               —

               uložil Radě náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně devět žalobních důvodů.

               1)

               První žalobní důvod vychází z toho, že Soudní dvůr má pravomoc přezkoumat jak bod 21 části B přílohy rozhodnutí Rady 2010/644/SZBP a bod 21 části B přílohy VIII nařízení Rady (EU) č. 961/2010, tak i rozhodnutí ze dne 28. října 2010 a jejich soulad s obecnými zásadami unijního práva.

               2)

               Druhý žalobní důvod vychází z toho, že specifický důvod pro zařazení společnosti Moallem na seznam je chybný a že požadavky stanovené v čl. 20 odst. 1 rozhodnutí Rady 2010/413/SZBP (který byl následně změněn článkem 1 odst. 7 rozhodnutí Rady 2012/35/SZBP ze dne 23. ledna 2012, článkem 1 odst. 8 rozhodnutí Rady 2012/635/SZBP ze dne 25. října 2012 a článkem 1 odst. 2 rozhodnutí Rady 2012/829/SZBP ze dne 21. prosince 2012), a požadavky stanovené v čl. 23 odst. 2 nařízení Rady (EU) č. 267/2012 (který byl následně změněn článkem 1 odst. 11 nařízení Rady č. 1263/2012 ze dne 21. prosince 2012) nejsou splněny.

               3)

               Třetí žalobní důvod vychází z toho, že rozhodnutí Rady 2012/829/SZBP ze dne 21. prosince 2012 a prováděcí nařízení Rady (EU) č. 1264/2012 ze dne 21. prosince 2012 nejsou dostatečně odůvodněna. Tyto akty porušují právo společnosti Moallem na obhajobu a její právo na spravedlivý proces, neboť Rada nikdy neodpověděla na dopis společnosti Moallem ze dne 6. února 2013 a společnosti Moallem nebyl poskytnut přístup do spisu Rady.

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z toho, že Rada porušila čl. 24 odst. 3 a čl. 24 odst. 4 rozhodnutí Rady 2010/413/SZBP a čl. 46 odst. 3 a čl. 46 odst. 4 nařízení Rady č. 267/2012. Článek 24 odst. 3 rozhodnutí Rady 2010/413/SZBP a čl. 46 odst. 3 nařízení Rady (EU) č. 267/2012 požadují, aby Rada své rozhodnutí sdělila a doručila, včetně důvodů zařazení na seznam, a čl. 24 odst. 4 rozhodnutí Rady 2010/413/SZBP a čl. 46 odst. 4 nařízení Rady (EU) č. 267/2012 upravují přezkoumání rozhodnutí, jsou-li předloženy připomínky.

               5)

               Pátý žalobní důvod vychází z toho, že Rada při posuzování situace společnosti Moallem porušila zásadu řádné správy.

               6)

               Šestý žalobní důvod vychází z toho, že Rada při posuzování situace společnosti Moallem porušila zásadu legitimního očekávání.

               7)

               Sedmý žalobní důvod vychází z toho, že by se článek 12 rozhodnutí Rady 2010/413/SZBP a článek 35 nařízení Rady (EU) č. 267/2012 ze dne 23. března 2012 neměly na společnost Moallem použít, neboť jsou v rozporu se zásadou proporcionality zakotvenou v čl. 5 odst. 4 Smlouvy o Evropské unii (SEU).

               8)

               Osmý žalobní důvod vychází z toho, že nařízení Rady (EU) č. 267/2012, ve znění pozdějších změn, na jehož základě byla přijata sporná příloha prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1264/2012 ze dne 21. prosince 2012, je v rozporu s čl. 215 odst. 2 a 3 SFEU, který je jeho právním základem, a s článkem 40 SEU.

               9)

               Devátý žalobní důvod vychází z toho, že rozhodnutí Rady 2010/413/SZBP a nařízení Rady (EU) č. 267/2012 byla přijata v rozporu se zásadou rovného zacházení a se zásadou zákazu diskriminace.

      (1)  Rozhodnutí Rady 2010/413/SZBP ze dne 26. července 2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení společného postoje 2007/140/SZBP (Úř. věst. L 195, s. 39)

      (2)  Nařízení Rady (EU) č. 267/2012 (EU) ze dne 23. března 2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení nařízení (EU) č. 961/2010 (Úř. věst. L 88, s. 1)


title: Věc T-72/12: Žaloba podaná dne 17. února 2012 — Bank Mellat v. Rada

text:
               14.4.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 109/28

         Žaloba podaná dne 17. února 2012 — Bank Mellat v. Rada
   (Věc T-72/12)
   2012/C 109/58
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Bank Mellat (Teherán, Írán) (zástupci: S. Zaiwalla, P. Reddy a F. Zaiwalla, Solicitors, M. Brindle, QC (Queen's Counsel), a R. Blakeley, Barrister)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhové žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál

               —

               zrušil rozhodnutí 2011/783/SZBP (1) a nařízení (EU) č. 1245/2011 (2) v rozsahu, v němž se dotýkají žalobkyně; a

               —

               určil, že čl. 20 odst. 1 písm. b) rozhodnutí Rady 2010/413/SZBP (3) a čl. 16 odst. 2 nařízení Rady (EU) č. 961/2010 (4) jsou ve vztahu k žalobkyni nepoužitelné;

               —

               určil, že čl. 60 odst. 2 Statutu Soudního dvora Evropské unie se nepoužije na zrušení zápisu žalobkyně na seznam; a

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu své žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z toho, že ohledně žalobkyně nebyla splněna zásadní kritéria pro zápis na seznam podle rozhodnutí Rady 2010/413/SZBP a nařízení Rady (EU) č. 961/2010 nebo že se žalovaná dopustila zjevně nesprávného posouzení při určení, zda byla tato kritéria splněna, při přezkumu zařazení žalobkyně na seznam.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že pokračující zařazení žalobkyně na seznam porušuje její majetková práva a zásadu proporcionality..

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z toho, že pokračující zařazení žalobkyně na seznam porušilo procesní požadavek (i) uvést dostatečné odůvodnění; a (ii) dodržet právo na obhajobu a právo na účinný opravný prostředek.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z toho, že bude-li mít žalobkyně úspěch ve věci T-496/10, Bank Mellat v. Rada, musí být úspěšná i žaloba v projednávané věci.

      (1)  Rozhodnutí Rady 2011/783/SZBP ze dne 1. prosince 2011, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 319, s. 71).

      (2)  Prováděcí nařízení Rady (EU) č. 1245/2011 ze dne 1. prosince 2011, kterým se provádí nařízení (EU) č. 961/2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 319, s. 11).

      (3)  Oprava rozhodnutí Rady 2010/413/SZBP ze dne 26. července 2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení společného postoje 2007/140/SZBP (Úř. věst. L 195, s. 39).

      (4)  Nařízení Rady (EU) č. 961/2010 ze dne 25. října 2010, o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení nařízení (ES) č. 423/2007 (Úř. věst. L 281, s. 1).


title: Věc T-197/12: Žaloba podaná dne 9. května 2012 — Metropolis Inmobiliarias y Restauraciones v. OHIM — MIP Metro (METRO)

text:
               14.7.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/9

         Žaloba podaná dne 9. května 2012 — Metropolis Inmobiliarias y Restauraciones v. OHIM — MIP Metro (METRO)
   (Věc T-197/12)
   2012/C 209/15
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Metropolis Inmobiliarias y Restauraciones, SL (Barcelona, Španělsko) (zástupce: J. Carbonell Callicó, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG (Düsseldorf, Německo)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               změnil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 1. března 2012 ve věci R 2440/2010-1;

               —

               podpůrně, a pouze v případě zamítnutí předchozího návrhového žádání, zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 1. března 2012 ve věci R 2440/2010-1;

               —

               uložil žalovanému a další účastnici řízení před odvolacím senátem náhradu nákladu řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: další účastnice řízení před odvolacím senátem.

      Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová barevná ochranná známka „METRO“, mj. pro služby zařazené do třídy 36 — přihláška ochranné známky Společenství č. 7585045.

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: žalobkyně.

      Namítaná ochranná známka nebo označení: obrazová barevná ochranná známka Společenství „GRUPOMETROPOLIS“, zapsaná pod č. 7111974 pro služby zařazené do třídy 36.

      Rozhodnutí námitkového oddělení: zamítnutí námitek.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: porušení článku 6 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod, porušení článků 75 a 76 nařízení Rady č. 207/2009 a porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 207/2009.


title: Věc T-307/04: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 12. prosince 2007 – Pagliacci v. Komise ( Úředníci — Otevřené výběrové řízení — Nezapsání na seznam vhodných kandidátů — Porušení oznámení o otevřeném výběrovém řízení — Požadované diplomy a profesionální praxe )

text:
               26.1.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/40

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 12. prosince 2007 – Pagliacci v. Komise
   (Věc T-307/04) (1)

   („Úředníci - Otevřené výběrové řízení - Nezapsání na seznam vhodných kandidátů - Porušení oznámení o otevřeném výběrovém řízení - Požadované diplomy a profesionální praxe“)
   (2008/C 22/72)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Carlo Pagliacci (Brusel, Belgie) (zástupci: původně S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis a É. Marchal, poté F. Schiaudone, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: C. Berardis-Kayser a H. Tserepa-Lacombe, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení rozhodnutí výběrové komise výběrového řízení COM/A/1/02, kterým byla žalobci přidělena u zkoušek známka, která nebyla dostatečná k zapsaní na seznam úspěšných kandidátů.
   Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí výběrové komise výběrového řízení COM/A/1/02, kterým byla žalobci přidělena u zkoušek známka, která nebyla dostatečná k zapsaní na seznam úspěšných kandidátů, se ruší.

               2)

               Komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 262, 14.5.2005.