title: Věc C-597/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Grondwettelijk Hof (Belgie) dne 16. října 2017 – Belgisch Syndicaat van Chiropraxie a další v. Ministerraad

text:
               22.1.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/19

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Grondwettelijk Hof (Belgie) dne 16. října 2017 – Belgisch Syndicaat van Chiropraxie a další v. Ministerraad
   (Věc C-597/17)
   (2018/C 022/29)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Grondwettelijk Hof

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Belgisch Syndicaat van Chiropraxie, Bart Vandendries, Belgische Unie van Osteopaten a další, Plast.Surg. a další, Belgian Society for Private Clinics a další

      Zúčastněná osoba: Ministerraad

      Předběžné otázky

               1.

               Musí být čl. 132 odst. 1 písm. c) směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty vykládán v tom smyslu, že toto ustanovení vyhrazuje zde uvedené osvobození jak pokud jde o konvenční, tak i alternativní úkony osobám, které podle vnitrostátních právních předpisů týkajících se povolání v oblasti zdravotní péče vykonávají lékařské nebo nelékařské zdravotnické povolání, jež je v souladu s požadavky stanovenými v těchto vnitrostátních právních předpisech, a že se nevztahuje na osoby, které dané požadavky nesplňují, avšak jsou členy profesního sdružení chiropraktiků a osteopatů a splňují požadavky stanovené tímto sdružením?

               2.

               Musí být čl. 132 odst. 1 písm. b), c) a e) a články 134 a 98 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty ve spojení s body 3 a 4 přílohy III této směrnice, zejména s ohledem na zásadu daňové neutrality vykládány v tom smyslu,

                           a)

                           že brání vnitrostátnímu právnímu předpisu, který stanoví sníženou sazbu daně z přidané hodnoty na farmaceutické a zdravotnické výrobky, které jsou podávány při zákroku nebo léčbě terapeutické povahy, kdežto farmaceutické a zdravotnické výrobky, podávané při zákroku nebo léčbě čistě estetické povahy a úzce spojené s tímto zákrokem či léčbou podléhají běžné sazbě daně z přidané hodnoty,

                           b)

                           anebo že umožňují resp. ukládají rovné zacházení s oběma výše uvedenými případy?

               3.

               Má Grondwettelijk hof (Ústavní soud) povinnost dočasně zachovat účinky ustanovení, která mají být zrušena, jakož i případně ustanovení, která mají být zcela nebo zčásti zrušena v případě, že by z odpovědi na první a druhou předběžnou otázku mělo vyplynout, že tato ustanovení jsou v rozporu s právem Evropské unie, aby tak bylo zákonodárci umožněno uvést je do souladu s tímto právem?


title: Věc T-773/17: Žaloba podaná dne 27. listopadu 2017 – Café del Mar a další v. EUIPO – Guiral Broto (Café del Mar)

text:
               22.1.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/60

         Žaloba podaná dne 27. listopadu 2017 – Café del Mar a další v. EUIPO – Guiral Broto (Café del Mar)
   (Věc T-773/17)
   (2018/C 022/80)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobci: Café del Mar SC (Sant Antoni de Portmany, Španělsko), José Les Viamonte (Sant Antoni de Portmany) a Carlos Andrea González (Sant Antoni de Portmany) (zástupci: F. Miazzetto a J. L. Gracia Albero, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: Ramón Guiral Broto (Marbella, Španělsko)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Majitel sporné ochranné známky: Další účastník řízení před odvolacím senátem

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie obsahující slovní prvek „Café del Mar“ – Ochranná známka Evropské unie č. 1 054 303

      Řízení před EUIPO: Řízení o prohlášení neplatnosti

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 4. září 2017 ve věci R 1542/2015-5

      Návrhová žádání

   Žalobci navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí;

               —

               prohlásil obrazovou ochrannou známku Evropské unie obsahující slovní prvek „Café del Mar“ č. 1 054 303 za neplatnou;

               —

               určil, že náklady řízení o tomto opravném prostředku ponese žalovaný a náklady řízení vzniklé v řízení před zrušovacím oddělením a před odvolacími senáty EUIPO ponese majitel ochranné známky, jejíž prohlášení za neplatnou se navrhuje.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 52 odst. 1 písm. b) a čl. 53 odst. 1 písm. c) nařízení č. 2017/1001


title: Věc T-738/17: Žaloba podaná dne 3. listopadu – STIF-IDF v. Komise

text:
               22.1.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/49

         Žaloba podaná dne 3. listopadu – STIF-IDF v. Komise
   (Věc T-738/17)
   (2018/C 022/65)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Syndicat Transport Île-de-France (STIF-IDF) (Paříž, Francie) (zástupci: B. Le Bret a C. Rydzynski, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               částečně zrušil napadené rozhodnutí v rozsahu, v němž v článku 3 kvalifikuje „příspěvky typu C2 poskytnuté společností STIF v rámci smlouvy CT2“ jako „režim podpor, který byl protiprávně zaveden“, ale který je slučitelný s vnitřním trhem;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce dva žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z porušení čl. 107 odst. 1 SFEU, jímž je údajně stiženo napadené rozhodnutí v této věci, a sice rozhodnutí Komise (EU) 2017/1470 ze dne 2. února 2017 týkající se režimů podpor SA.26763 2014/C (ex 2012/NN) zavedených Francií ve prospěch provozovatelů autobusové dopravy v regionu Île-de-France (Úř. věst. 2017, L 209, s. 24). Takového porušení se Komise údajně dopustila tím, že kvalifikovala příspěvek C2 v rámci smlouvy CT2 jako státní podporu, jelikož se domnívala, že toto opatření přineslo jeho příjemcům hospodářské zvýhodnění.
               Žalobkyně dále tvrdí, že se Komise ve své analýze dopustila několika nesprávných právních posouzení a posouzení skutkového stavu, když dospěla k závěru, že v projednávaném případě nebylo splněno čtvrté kritérium judikatury ve věci Altmark.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z nedostatečného odůvodnění napadeného rozhodnutí, pokud jde o nedodržení čtvrtého kritéria judikatury ve věci Altmark a existenci hospodářského zvýhodnění.


title: Věc C-598/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Gerechtshof ’s-Hertogenbosch (Nizozemsko) dne 16. října 2017 – A-Fonds v. Inspecteur van de Belastingdienst

text:
               22.1.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/20

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Gerechtshof ’s-Hertogenbosch (Nizozemsko) dne 16. října 2017 – A-Fonds v. Inspecteur van de Belastingdienst
   (Věc C-598/17)
   (2018/C 022/30)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Gerechtshof ’s-Hertogenbosch

      Účastníci původního řízení

      Odvolatel: A-Fonds

      Odpůrce: Inspecteur van de Belastingdienst

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba rozšíření stávajícího systému státní podpory na základě toho, že osoba podléhající dani úspěšně uplatní právo na volný pohyb kapitálu zakotvené v článku 56 Smlouvy o ES (nyní článek 63 SFEU), považovat za novou státní podporu, kterou je třeba považovat za úpravu existující podpory?

               2)

               Je-li tomu tak, brání úloha vnitrostátního soudu, kterou je pověřen podle čl. 108 odst. 3 SFEU, v tom, aby byla osobě povinné k dani přiznána daňová výhoda, na níž má tato právo na základě článku 56 Smlouvy o ES (nyní článek 63 SFEU), nebo je třeba očekávané rozhodnutí soudu přiznávající danou výhodu oznámit Komisi, nebo má vnitrostátní soud použít jiný postup nebo přijmout jiné opatření v souvislosti se svojí kontrolní úlohou svěřenou ustanovením čl. 108 odst. 3 SFEU?


title: Věc C-165/16: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 14. listopadu 2017 [žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) – Spojené království] – Toufik Lounes v. Secretary of State for the Home Department „Řízení o předběžné otázce — Občanství Unie — Článek 21 SFEU — Směrnice 2004/38/ES — Oprávněné osoby — Dvojí občanství — Občan Unie, který nabyl občanství hostitelského členského státu a zároveň si ponechal původní občanství — Právo pobytu státního příslušníka třetího státu, který je rodinným příslušníkem občana Unie, v tomto členském státu“

text:
               22.1.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/7

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 14. listopadu 2017 [žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) – Spojené království] – Toufik Lounes v. Secretary of State for the Home Department
   (Věc C-165/16) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Občanství Unie - Článek 21 SFEU - Směrnice 2004/38/ES - Oprávněné osoby - Dvojí občanství - Občan Unie, který nabyl občanství hostitelského členského státu a zároveň si ponechal původní občanství - Právo pobytu státního příslušníka třetího státu, který je rodinným příslušníkem občana Unie, v tomto členském státu“)
   (2018/C 022/08)
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Toufik Lounes

      Žalovaný: Secretary of State for the Home Department

      Výrok

   Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004 o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států, o změně nařízení (EHS) č. 1612/68 a o zrušení směrnic 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS musí být vykládána v tom smyslu, že v takové situaci, kdy občan Evropské unie využil svého práva volného pohybu tím, že se přestěhoval do jiného členského státu, než jehož je státním příslušníkem, a v tomto jiném členském státě pobýval podle čl. 7 odst. 1 nebo čl. 16 odst. 1 této směrnice, a následně nabyl občanství tohoto členského státu, přičemž si zároveň ponechal své původní státní občanství, a několik let poté uzavřel sňatek se státním příslušníkem třetího státu, se kterým nadále pobývá na území uvedeného členského státu, tento státní příslušník nemá odvozené právo pobytu v dotyčném členském státě na základě ustanovení uvedené směrnice. Takovéto právo pobytu však může mít podle čl. 21 odst. 1 SFEU za podmínek, které nesmí být přísnější než podmínky stanovené směrnicí 2004/38 pro přiznání uvedeného práva státnímu příslušníku třetího státu, který je rodinným příslušníkem občana Unie, jenž využil svého práva volného pohybu a usadil se v jiném členském státě, než jehož je státním příslušníkem.

      (1)  Úř. věst. C 191, 30.5.2016.


title: Věc T-748/17: Žaloba podaná dne 15. listopadu 2017 – TrekStor v. EUIPO – Beats Electronics (i.Beat)

text:
               22.1.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/50

         Žaloba podaná dne 15. listopadu 2017 – TrekStor v. EUIPO – Beats Electronics (i.Beat)
   (Věc T-748/17)
   (2018/C 022/66)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: TrekStor Ltd (Hong-Kong, Čína) (zástupci: O. Spieker, M. Alber, A. Schönfleisch, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Beats Electronics LLC (Culver City, Kalifornie, Spojené státy)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Majitel sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „i.Beat“ – Ochranná známka Evropské unie č. 5 009 139

      Řízení před EUIPO: Řízení o prohlášení neplatnosti

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 12. září. 2017, ve spojených věcech R 2175/2016-4 a R 2213/2016-4

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil v rozsahu, v němž zamítlo odvolání žalobkyně proti rozhodnutí zrušovacího oddělení žalovaného ze dne 29. září 2016, které tedy vyhovělo návrhu na zrušení podanému navrhovatelkou prohlášení neplatnosti a které prohlásilo práva žalobkyně s ohledem na ochrannou známku Evropské unie č. 5 009 139 za neplatná;

               —

               zamítl návrh na zrušení, který podala navrhovatelka prohlášení neplatnosti;

               —

               uložil navrhovatelce prohlášení neplatnosti a EUIPO náhradu nákladů řízení včetně nákladů řízení vynaložených žalobkyní před senátem Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO).

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení čl. 58 odst. 1 písm. a) nařízení č. 2017/1001;

               —

               Porušení čl. 18 odst. 1 písm. a) nařízení č. 2017/1001.


title: Věc C-601/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Hamburg (Německo) dne 18. října 2017 – Dirk Harms a další v. Vueling Airlines SA

text:
               22.1.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/21

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Hamburg (Německo) dne 18. října 2017 – Dirk Harms a další v. Vueling Airlines SA
   (Věc C-601/17)
   (2018/C 022/31)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Amtsgericht Hamburg

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Dirk Harms, Ann-Kathrin Harms, Nick-Julius Harms, Tom-Lukas Harms, Lilly-Karlotta Harms, Emma-Matilda Harms, poslední čtyři zastoupeni svými rodiči Dirk Harms a Ann-Kathrin Harms

      Žalovaná: Vueling Airlines SA

      Předběžná otázka

   Musí být pojem „náhrad[a] pořizovací ceny letenky […] způsobem stanoveným v čl. 7 odst. 3“ ve smyslu čl. 8 odst. 1 písm. a) nařízení č. 261/2004 (1) vykládán v tom smyslu, že je jím myšlena částka, kterou zaplatil cestující za příslušnou letenku, nebo je třeba vycházet z částky, kterou žalovaný letecký dopravce ve skutečnosti obdržel v případě, že do procesu rezervace byla zapojena zprostředkovatelská společnost, která přijala rozdíl mezi částkou, kterou zaplatil cestující a částkou, kterou obdržel letecký dopravce, přičemž to nezveřejnila?

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91, Úř. věst. 2004, L 46. s. 1; Zvl. vyd. 07/008, s. 10.


title: Věc T-239/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 28. listopadu 2017 – Polskie Zdroje v. EUIPO (perlage) „Ochranná známka Evropské unie — Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie perlage — Absolutní důvod pro zamítnutí — Popisný charakter — Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení (EU) 2017/1001] — Nedostatek rozlišovací způsobilosti získané užíváním — Článek 7 odst. 3 nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 7 odst. 3 nařízení (EU) 2017/1001]“

text:
               22.1.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/34

         Rozsudek Tribunálu ze dne 28. listopadu 2017 – Polskie Zdroje v. EUIPO (perlage)
   (Věc T-239/16) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie perlage - Absolutní důvod pro zamítnutí - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení (EU) 2017/1001] - Nedostatek rozlišovací způsobilosti získané užíváním - Článek 7 odst. 3 nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 7 odst. 3 nařízení (EU) 2017/1001]“)
   (2018/C 022/46)
   Jednací jazyk: polština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Polskie Zdroje sp. z o.o. sp.k. (Varšava, Polsko) (zástupce: T. Gawrylczyk, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupkyně: D. Walicka, zmocněnkyně)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 16. března 2016 (věc R 1129/2015-5), týkajícímu se přihlášky slovního označení perlage jako ochranné známky Evropské unie

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Polskie Zdroje sp. z o.o. sp.k. se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 243, 4.7.2016.


title: Věc C-224/16: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 22. listopadu 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Varchoven administrativen sad – Bulharsko) – Asociacija na balgarskite predprijatija za meždunarodni prevozi i patištata (Aebtri) v. Načalnik na Mitnica Burgas „Řízení o předběžné otázce — Celní unie — Vnější tranzit — Silniční přeprava zboží na podkladě karnetu TIR — Článek 267 SFEU — Pravomoc Soudního dvora vykládat články 8 a 11 Úmluvy TIR — Nevyřízená operace TIR — Odpovědnost záručního sdružení — Článek 8 odst. 7 Úmluvy TIR — Povinnost podle možnosti žádat o zaplacení osobu nebo osoby, které jsou přímými dlužníky, dříve než je nárok uplatněn vůči záručnímu sdružení — Vysvětlivky přiložené jako příloha k Úmluvě TIR — Nařízení (EHS) č. 2454/93 — Článek 457 odst. 2 — Celní kodex Společenství — Články 203 a 213 — Osoby, které získaly nebo držely zboží a byly si nebo si měly být vědomy, že zboží bylo odňato celnímu dohledu“

text:
               22.1.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/8

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 22. listopadu 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Varchoven administrativen sad – Bulharsko) – Asociacija na balgarskite predprijatija za meždunarodni prevozi i patištata (Aebtri) v. Načalnik na Mitnica Burgas
   (Věc C-224/16) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Celní unie - Vnější tranzit - Silniční přeprava zboží na podkladě karnetu TIR - Článek 267 SFEU - Pravomoc Soudního dvora vykládat články 8 a 11 Úmluvy TIR - Nevyřízená operace TIR - Odpovědnost záručního sdružení - Článek 8 odst. 7 Úmluvy TIR - Povinnost podle možnosti žádat o zaplacení osobu nebo osoby, které jsou přímými dlužníky, dříve než je nárok uplatněn vůči záručnímu sdružení - Vysvětlivky přiložené jako příloha k Úmluvě TIR - Nařízení (EHS) č. 2454/93 - Článek 457 odst. 2 - Celní kodex Společenství - Články 203 a 213 - Osoby, které získaly nebo držely zboží a byly si nebo si měly být vědomy, že zboží bylo odňato celnímu dohledu“)
   (2018/C 022/09)
   Jednací jazyk: bulharština

      Předkládající soud

   Varchoven administrativen sad

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: Asociacija na balgarskite predprijatija za meždunarodni prevozi i patištata (Aebtri)

      Odpůrce: Načalnik na Mitnica Burgas

      Výrok

               1)

               Soudní dvůr má pravomoc k tomu, aby v rámci řízení o předběžné otázce rozhodl o výkladu článků 8 a 11 Celní úmluvy o mezinárodní přepravě zboží na podkladě karnetů TIR, podepsané dne 14. listopadu 1975 v Ženevě, která byla jménem Evropského hospodářského společenství schválena nařízením Rady (EHS) č. 2112/78 ze dne 25. července 1978, ve změněném a konsolidovaném znění zveřejněném v rozhodnutí Rady 2009/477/ES ze dne 28. května 2009.

               2)

               Článek 8 odst. 7 Celní úmluvy o mezinárodní přepravě zboží na podkladě karnetů TIR, která byla jménem Evropského hospodářského společenství schválena nařízením č. 2112/78, ve změněném a konsolidovaném znění zveřejněném v rozhodnutí 2009/477, musí být vykládán v tom smyslu, že v takové situaci, jako je situace dotčená ve věci v původním řízení, celní orgány splnily svou povinnost uvedenou ve zmíněném ustanovení, když podle možnosti žádaly o zaplacení dotčených dovozních cel a daní držitele karnetu TIR jakožto osobu, která tyto částky přímo dluží, dříve, než svůj nárok uplatnily vůči záručnímu sdružení.

               3)

               Článek 203 odst. 3 třetí odrážka a článek 213 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství, ve znění nařízení Rady (ES) č. 1791/2006 ze dne 20. listopadu 2006, musejí být vykládány v tom smyslu, že okolnost, že příjemce získal nebo držel zboží, o němž věděl, že bylo přepravováno na podkladě karnetu TIR, a skutečnost, že nebylo prokázáno, že toto zboží bylo předloženo a nahlášeno celnímu úřadu určení, nestačí samy o sobě k tomu, aby se mělo za to, že si takový příjemce byl nebo si měl být vědom, že uvedené zboží bylo odňato celnímu dohledu ve smyslu prvního z uvedených ustanovení, takže by bylo třeba považovat jej za osobu, která společně a nerozdílně odpovídá za celní dluh na základě druhého z uvedených ustanovení.

      (1)  Úř. věst. C 243, 4.7.2016.


title: Věc T-749/17: Žaloba podaná dne 14. listopadu 2017 – TrekStor v. EUIPO – Beats Electronics (i.Beat jess)

text:
               22.1.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/50

         Žaloba podaná dne 14. listopadu 2017 – TrekStor v. EUIPO – Beats Electronics (i.Beat jess)
   (Věc T-749/17)
   (2018/C 022/67)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: TrekStor Ltd (Hong-Kong, Čína) (zástupci: O. Spieker, M. Alber, A. Schönfleisch, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Beats Electronics LLC (Culver City, Kalifornie, Spojené státy)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Majitelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „i.Beat jess“ Ochranná známka Evropské unie č. 4 728 895

      Řízení před EUIPO: Řízení o prohlášení neplatnosti

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 12. září 2017, ve věci R 2234/2016-4

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí v rozsahu, v němž vyhovělo návrhu na zrušení podanému navrhovatelkou prohlášení neplatnosti a které prohlásilo práva žalobkyně s ohledem na ochrannou známku Evropské unie č. 5 009 139 za neplatná;

               —

               zamítl návrh na zrušení podaný navrhovatelkou prohlášení neplatnosti;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení včetně nákladů řízení vynaložených žalobkyní před odvolacím senátem Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO).

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení čl. 58 odst. 1 písm. a) nařízení č. 2017/1001;

               —

               Porušení čl. 18 odst. 1 písm. a) nařízení č. 2017/1001.


title: Věc C-604/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Varchoven kasacionen sad (Bulharsko) dne 23. října 2017 – PM v. AH

text:
               22.1.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/21

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Varchoven kasacionen sad (Bulharsko) dne 23. října 2017 – PM v. AH
   (Věc C-604/17)
   (2018/C 022/32)
   Jednací jazyk: bulharština

      Předkládající soud

   Varchoven kasacionen sad

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel v řízení o kasačním opravném prostředku: PM

      Odpůrkyně v řízení o kasačním opravném prostředku: AH

      Předběžná otázka

   Připouští nařízení (ES) č. 2201/2003 (1), v případě nesplnění podmínek uvedených v článku 8 a článku 12 nařízení, aby věci, které se týkají rodičovské odpovědnosti, byly přezkoumány soudem členského státu, který je podle článku 3 nařízení příslušný pro rozvod manželství, je-li podle vnitrostátního práva příslušného členského státu povinen – spolu s rozhodnutím o návrhu na rozvod – i bez návrhu rozhodnout o právu péče o dítě, o styku s dítětem, o výživném a o užívání rodinného bytu?

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 2201/2003 ze dne 27. listopadu 2003 o příslušnosti a uznávání a výkonu rozhodnutí ve věcech manželských a ve věcech rodičovské zodpovědnosti a o zrušení nařízení (ES) č. 1347/2000 (Úř. věst. 2003, L 338, s. 1).


title: Věc T-254/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 28. listopadu 2017 – Steel Invest & Finance (Luxembourg) v. Komise „Státní podpory — Ocelářské odvětví — Podpory poskytnuté Belgií ve prospěch několika podniků ocelářského odvětví — Rozhodnutí, kterým byly prohlášeny podpory za neslučitelné s vnitřním trhem a kterým bylo nařízeno jejich navrácení — Povinnost uvést odůvodnění — Pojem státní podpora — Zvýhodnění — Kritérium soukromého investora“

text:
               22.1.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/35

         Rozsudek Tribunálu ze dne 28. listopadu 2017 – Steel Invest & Finance (Luxembourg) v. Komise
   (Věc T-254/16) (1)

   („Státní podpory - Ocelářské odvětví - Podpory poskytnuté Belgií ve prospěch několika podniků ocelářského odvětví - Rozhodnutí, kterým byly prohlášeny podpory za neslučitelné s vnitřním trhem a kterým bylo nařízeno jejich navrácení - Povinnost uvést odůvodnění - Pojem státní podpora - Zvýhodnění - Kritérium soukromého investora“)
   (2018/C 022/47)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Steel Invest & Finance (Luxembourg) SA (Strassen, Lucembursko) (zástupce: E. van den Broucke, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně É. Gippini Fournier a K. Herrmann, poté É. Gippini Fournier, V. Bottka a G. Luengo, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na základě článku 263 SFEU, který zní na částečné zrušení rozhodnutí Komise (EU) 2016/2041 ze dne 20. ledna 2016 o státních podporách SA.33926 2013/C (ex 2013/NN, 2011/CP), které poskytla Belgie ve prospěch skupiny Duferco (Úř. věst. 2016, L 314, s. 22).

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Steel Invest & Finance (Luxembourg) SA ponese vlastní náklady řízení.

               3)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 251, 11.7.2016.


title: Věc C-246/16: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 23. listopadu 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Commissione tributaria provinciale di Siracusa – Itálie) – Enzo Di Maura v. Agenzia delle Entrate – Direzione Provinciale di Siracusa „Řízení o předběžné otázce — Daň z přidané hodnoty (DPH) — Základ daně — Šestá směrnice 77/388/EHS — Článek 11 část C odst. 1 druhý pododstavec — Omezení práva snížit si základ daně v případě nezaplacení smluvního partnera — Prostor pro uvážení, který mají členské státy při jeho provedení — Přiměřenost doby předfinancování hospodářským subjektem“

text:
               22.1.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/9

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 23. listopadu 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Commissione tributaria provinciale di Siracusa – Itálie) – Enzo Di Maura v. Agenzia delle Entrate – Direzione Provinciale di Siracusa
   (Věc C-246/16) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Daň z přidané hodnoty (DPH) - Základ daně - Šestá směrnice 77/388/EHS - Článek 11 část C odst. 1 druhý pododstavec - Omezení práva snížit si základ daně v případě nezaplacení smluvního partnera - Prostor pro uvážení, který mají členské státy při jeho provedení - Přiměřenost doby předfinancování hospodářským subjektem“)
   (2018/C 022/10)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Commissione tributaria provinciale di Siracusa

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Enzo Di Maura

      Žalovaná: Agenzia delle Entrate – Direzione Provinciale di Siracusa

      Výrok

   Článek 11 část C odst. 1 druhý pododstavec šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně musí být vykládán v tom smyslu, že členský stát nemůže podmínit snížení základu daně z přidané hodnoty neúspěšností úpadkového řízení, pokud takové řízení může trvat více než deset let.

      (1)  Úř. věst. C 260, 18.7.2016.


title: Věc T-475/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 30. listopadu 2017 – FTI Touristik v. EUIPO – Prantner a Giersch (Fl) „Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie Fl — Starší obrazová ochranná známka Evropské unie fly.de — Relativní důvod zamítnutí — Nebezpečí záměny — Podobnost označení — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001]“

text:
               22.1.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/35

         Rozsudek Tribunálu ze dne 30. listopadu 2017 – FTI Touristik v. EUIPO – Prantner a Giersch (Fl)
   (Věc T-475/16) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie Fl - Starší obrazová ochranná známka Evropské unie fly.de - Relativní důvod zamítnutí - Nebezpečí záměny - Podobnost označení - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001]“)
   (2018/C 022/48)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: FTI Touristik GmbH (Mnichov, Německo) (zástupce: A. Parr, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupkyně: D. Walicka, zmocněnkyně)

      Další účastníci řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastníci před Tribunálem: Harald Prantner (Hamburk, Německo) a Daniel Giersch (Monako, Monako) (zástupci: S. Eble a Y.-A. Wolff, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 16. června 2016 (věc R 480/2015–5) týkajícímu se námitkového řízení mezi společností FTI Touristik a H. Prantnerem a D. Gierschem.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti FTI Touristik GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 383, 17.10.2016.


title: Věc C-606/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 20. října 2017 – IBA Molecular Italy Srl v. Azienda ULSS n. 3 a další

text:
               22.1.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/22

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 20. října 2017 – IBA Molecular Italy Srl v. Azienda ULSS n. 3 a další
   (Věc C-606/17)
   (2018/C 022/33)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Consiglio di Stato

      Účastníci původního řízení

      Odvolatelka: IBA Molecular Italy Srl

      Odpůrci: Azienda ULSS n. 3 Regione Veneto, Ministero della Salute, Ospedale dell’Angelo di Mestre

      Předběžné otázky

               1)

               Zahrnuje evropská právní úprava v oblasti zadávání veřejných zakázek na stavební práce, služby a dodávky, a zejména články 1 a 2 směrnice 2004/18/ES do svého rozsahu působnosti také složité operace, prostřednictvím kterých veřejný zadavatel zamýšlí přímo bez předchozího zadávacího řízení udělit konkrétnímu hospodářskému subjektu účelové financování, které je v plném rozsahu určeno na výrobu výrobků, které se mají dodat bezplatně různým orgánům veřejné správy, které jsou osvobozeny od placení jakéhokoli protiplnění dodavateli? Brání proto výše uvedené evropské právní předpisy vnitrostátním právním předpisům, které umožňují přímo bez předchozího zadávacího řízení udělit účelové financování na výrobu výrobků, které se mají dodat různým orgánům veřejné správy osvobozeným od placení jakéhokoli protiplnění dodavateli?

               2)

               Brání evropská právní úprava v oblasti zadávání veřejných zakázek na stavební práce, služby a dodávky, a zejména články 1 a 2 směrnice 2004/18/ES a články 49, 56, 105 a násl. Smlouvy o EU vnitrostátní právní úpravě, která tím, že „klasifikované“ soukromé nemocnice klade na roveň s nemocnicemi veřejnými, a to prostřednictvím jejich zařazení do systému národního plánování veřejného zdravotnictví upraveného speciálními smlouvami odlišnými od běžných akreditačních vztahů s jinými soukromými subjekty, které se účastní systému poskytování zdravotnických služeb, a to při nesplnění požadavků na uznání postavení veřejnoprávního subjektu a předpokladů pro přímé zadání zakázky podle modelu „in house providing“, vyjímá tyto nemocnice z vnitrostátní i evropské právní úpravy veřejných zakázek, a to také v případech, kdy jsou takové subjekty pověřeny tím, aby vyráběly a bezplatně dodávaly veřejným zdravotnickým zařízením specifické výrobky nutné pro poskytování zdravotnické péče, přičemž současně obdrží veřejné prostředky na uskutečnění těchto dodávek?


title: Věc T-633/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 29. listopadu 2017 – Bilde v. Parlament „Pravidla pro poskytování náhrad a příspěvků poslancům Evropského parlamentu — Příspěvky na parlamentní asistenci — Vrácení neoprávněně vyplacených částek — Pravomoc generálního tajemníka — Electa una via — Právo na obhajobu — Důkazní břemeno — Povinnost odůvodnění — Legitimní očekávání — Politická práva — Rovné zacházení — Zneužití pravomoci — Nezávislost poslanců — Skutkový omyl — Proporcionalita“

text:
               22.1.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/36

         Rozsudek Tribunálu ze dne 29. listopadu 2017 – Bilde v. Parlament
   (Věc T-633/16) (1)

   („Pravidla pro poskytování náhrad a příspěvků poslancům Evropského parlamentu - Příspěvky na parlamentní asistenci - Vrácení neoprávněně vyplacených částek - Pravomoc generálního tajemníka - Electa una via - Právo na obhajobu - Důkazní břemeno - Povinnost odůvodnění - Legitimní očekávání - Politická práva - Rovné zacházení - Zneužití pravomoci - Nezávislost poslanců - Skutkový omyl - Proporcionalita“)
   (2018/C 022/49)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Dominique Bilde (Lagarde, Francie) (zástupce: G. Sauveur, advokát)

      Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: G. Corstens a S. Seyr, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovaného: Rada Evropské unie (zástupci: M. Bauer, R. Meyer a A. Jensen, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh založený na článku 263 SFEU a žádající zrušení rozhodnutí generálního tajemníka Parlamentu ze dne 23. června 2016 týkajícího se vrácení částky 40 320 eur ze strany žalobkyně, která byla neoprávněně vyplacena na parlamentní asistenci, oznámení a prováděcích opatření tohoto rozhodnutí, které jsou obsaženy v dopisech generálního ředitele finančního ředitelství Evropského parlamentu ze dne 30. června a 6. července 2016, jakož i oznámení o dluhu ze dne 29. června 2016 vydaného na základě uvedeného rozhodnutí, a rovněž návrh založený na článku 268 SFEU a znějící na náhradu škody, která byla žalobkyni údajně způsobena zejména v důsledku uvedeného rozhodnutí.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Dominique Bilde ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení, které vynaložil Evropský parlament.

               3)

               Rada Evropské unie ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 383, 17.10.2016.


title: Věc C-612/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte dei Conti (Itálie) dne 24. října 2017 – Federazione Italiana Golf (FIG) v. Istituto Nazionale di Statistica – ISTAT, Ministero dell’Economia e delle Finanze

text:
               22.1.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/23

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte dei Conti (Itálie) dne 24. října 2017 – Federazione Italiana Golf (FIG) v. Istituto Nazionale di Statistica – ISTAT, Ministero dell’Economia e delle Finanze
   (Věc C-612/17)
   (2018/C 022/34)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Corte dei Conti

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Federazione Italiana Golf (FIG)

      Žalovaní: Istituto Nazionale di Statistica – ISTAT, Ministero dell’Economia e delle Finanze

      Předběžné otázky

               1)

               Má se pojem „veřejná intervence v podobě obecných předpisů platných pro všechny jednotky pracující ve stejném oboru činnosti“ podle odstavce 20.15 nařízení 549/2013/EU (1) (tzv. ESA 2010) vykládat natolik široce, že zahrnuje také pravomoci určovat směřování sportovní povahy (tzv. soft law) a uznávací pravomoci předpokládané zákonem za účelem nabytí právní subjektivity a možnosti působit v oblasti sportu, přičemž obě pravomoci se obecně vztahují na všechny italské národní sportovní federace?

               2)

               Má být obecný znak kontroly podle odstavce 20.15 nařízení 549/2013/EU (tzv. ESA 2010) („schopnost určovat obecnou politiku nebo program institucionální jednotky“) vykládán věcně jako schopnost řídit, omezovat a ovlivňovat neziskovou organizaci, anebo v netechnickém smyslu, tj. tak, že zahrnuje také pravomoci externího dohledu, které se liší od pravomocí definovaných specifickými znaky kontroly podle písmen (a), (b), (c), (d) a (e) odst. 20.15 (tedy např. pravomoci schvalování rozpočtů, jmenování auditorů, schvalování stanov a některých typů předpisů, rozhodování o směřování sportu anebo uznávání subjektů pro sportovní účely)?

               3)

               Je možné podle odst. 20.15 ve spojení s odstavce 4.125 a 4.126 nařízení 549/2013/EU (tzv. ESA 2010) zohlednit členské příspěvky za účelem posouzení existence veřejné kontroly a konkrétně může vysoká suma těchto příspěvků spolu s ostatními vlastními příjmy nasvědčovat ve světle specifických okolností konkrétního případu tomu, že dotčená nezisková organizace má významnou schopnost rozhodovat sama o sobě?

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 549/2013 ze dne 21. května 2013 o Evropském systému národních a regionálních účtů v Evropské unii – Text s významem pro EHP (Úř. věst. L 174, s. 1—727).


title: Věc C-250/16 P: Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 16. listopadu 2017 – Ludwig-Bölkow-Systemtechnik GmbH v. Evropská komise „Kasační opravný prostředek — Rozhodčí doložka — Šestý rámcový program pro výzkum, technický rozvoj a demonstrace (2002-2006) — Vrácení části záloh vyplacených navrhovatelce — Paušální náhrada škody“

text:
               22.1.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/9

         Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 16. listopadu 2017 – Ludwig-Bölkow-Systemtechnik GmbH v. Evropská komise
   (Věc C-250/16 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Rozhodčí doložka - Šestý rámcový program pro výzkum, technický rozvoj a demonstrace (2002-2006) - Vrácení části záloh vyplacených navrhovatelce - Paušální náhrada škody“)
   (2018/C 022/11)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Ludwig-Bölkow-Systemtechnik GmbH (zástupce: M. Núñez Müller, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: T. Maxian Rusche a F. Moro, zmocněnci)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnosti Ludwig-Bölkow-Systemtechnik GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 222, 20.6.2016.


title: Věc T-634/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 29. listopadu 2017 – Montel v. Parlament „Pravidla pro poskytování náhrad a příspěvků poslancům Evropského parlamentu — Příspěvky na parlamentní asistenci — Vrácení neoprávněně vyplacených částek — Pravomoc generálního tajemníka — Electa una via — Právo na obhajobu — Důkazní břemeno — Povinnost uvést odůvodnění — Legitimní očekávání — Politická práva — Rovnost zacházení — Zneužití pravomoci — Nezávislost poslanců — Skutkový omyl — – Proporcionalita“

text:
               22.1.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/37

         Rozsudek Tribunálu ze dne 29. listopadu 2017 – Montel v. Parlament
   (Věc T-634/16) (1)

   („Pravidla pro poskytování náhrad a příspěvků poslancům Evropského parlamentu - Příspěvky na parlamentní asistenci - Vrácení neoprávněně vyplacených částek - Pravomoc generálního tajemníka - Electa una via - Právo na obhajobu - Důkazní břemeno - Povinnost uvést odůvodnění - Legitimní očekávání - Politická práva - Rovnost zacházení - Zneužití pravomoci - Nezávislost poslanců - Skutkový omyl - – Proporcionalita“)
   (2018/C 022/50)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Sophie Montel (Saint-Vit, Francie) (zástupce: G. Sauveur, advokát)

      Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: G. Corstens a S. Seyr, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovaného: Rada Evropské unie (zástupci: M. Bauer, R. Meyer A. Jensen, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh vycházející z článku 263 SFEU na zrušení rozhodnutí generálního tajemníka Parlamentu ze dne 24. června 2016 na vrácení částky 77 276,42 eur ze strany žalobkyně, která jí byla neoprávněně vyplacena za parlamentní asistenci, oznámení a prováděcích opatření k tomuto rozhodnutí, které jsou obsaženy v dopisech generálního finančního ředitele Parlamentu ze dne 5. a 6. července 2016, jakož i související výzvy k úhradě ze dne 4. července 2016 a dále návrh vycházející z článku 268 SFEU na náhradu škody, kterou žalobkyně údajně utrpěla zejména v důsledku uvedeného rozhodnutí.

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí generálního tajemníka Parlamentu ze dne 24. června 2016 na vrácení částky 77 276,42 eur paní Sophií Montel, která jí byla neoprávněně vyplacena za parlamentní asistenci a související výzva k úhradě ze dne 4. července 2016 se zrušují v rozsahu, v němž se týkají částek vyplacených za období od měsíce února do měsíce dubna 2015.

               2)

               Žaloba se ve zbývající části zamítá.

      (1)  Úř. věst. C 383, 17.10.2016.


title: Věc C-251/16: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 22. listopadu 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Supreme Court – Irsko) – Edward Cussens, John Jennings, Vincent Kingston v. T. G. Brosnan „Řízení o předběžné otázce — Společný systém daně z přidané hodnoty (DPH) — Šestá směrnice 77/388/EHS — Článek 4 odst. 3 písm. a) a čl. 13 část B písm. g) — Osvobození dodání budov a pozemků, na nichž stojí, kromě těch, které jsou uvedeny v čl. 4 odst. 3 písm. a), od daně — Zásada zákazu zneužití — Použitelnost v případě neexistence vnitrostátních předpisů provádějících tuto zásadu — Zásada právní jistoty a zásada ochrany legitimního čekávání“

text:
               22.1.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/10

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 22. listopadu 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Supreme Court – Irsko) – Edward Cussens, John Jennings, Vincent Kingston v. T. G. Brosnan
   (Věc C-251/16) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Společný systém daně z přidané hodnoty (DPH) - Šestá směrnice 77/388/EHS - Článek 4 odst. 3 písm. a) a čl. 13 část B písm. g) - Osvobození dodání budov a pozemků, na nichž stojí, kromě těch, které jsou uvedeny v čl. 4 odst. 3 písm. a), od daně - Zásada zákazu zneužití - Použitelnost v případě neexistence vnitrostátních předpisů provádějících tuto zásadu - Zásada právní jistoty a zásada ochrany legitimního čekávání“)
   (2018/C 022/12)
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   Supreme Court

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Edward Cussens, John Jennings, Vincent Kingston

      Žalovaný: T. G. Brosnan

      Výrok

               1)

               Zásada zákazu zneužití musí být vykládána v tom smyslu, že se bez ohledu na vnitrostátní opatření, které ji provádí do vnitrostátního právního řádu, může přímo použít za účelem odmítnutí osvobodit od daně z přidané hodnoty takové prodeje nemovitostí, jako jsou prodeje, o které se jedná ve věci v původním řízení, jež byly uskutečněny před vyhlášením rozsudku ze dne 21. února 2006, Halifax a další (C-255/02, EU:C:2006:121), aniž tomu brání zásady právní jistoty a ochrany legitimní očekávání.

               2)

               Šestá směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně musí být vykládána v tom smyslu, že v případě, že musí být na základě zásady zákazu zneužití změněna kvalifikace plnění dotčených ve věci v původním řízení, mohou ta z těchto plnění, která nepředstavují takové zneužití, podléhat dani z přidané hodnoty na základě příslušných ustanovení vnitrostátních právních předpisů upravujících takovou povinnost.

               3)

               Zásada zákazu zneužití musí být vykládána v tom smyslu, že k určení podle bodu 75 rozsudku ze dne 21. února 2006, Halifax a další (C-255/02, EU:C:2006:121) toho, zda bylo hlavním účelem plnění dotčených v původním řízení získat daňové zvýhodnění, je třeba vzít v úvahu samostatně účel nájemních smluv předcházejících prodejům nemovitostí dotčeným v původním řízení.

               4)

               Zásada zákazu zneužití musí být vykládána v tom smyslu, že taková dodání nemovitostí, jako jsou dodání, o která se jedná ve věci v původním řízení, mohou vést k získání daňového zvýhodnění v rozporu s cílem příslušných ustanovení šesté směrnice 77/388/EHS, pokud tyto nemovitosti nebyly před prodejem třetím osobám skutečně užívány majitelem nebo nájemcem. Předkládajícímu soudu přísluší ověřit, zda tomu tak je ve sporu v původním řízení.

               5)

               Zásada zákazu zneužití musí být vykládána v tom smyslu, že se použije v takové situaci, jako je situace, jež je dána ve věci v původním řízení, která se týká případného osvobození dodání nemovitostí od daně z přidané hodnoty.

      (1)  Úř. věst. C 243, 4.7.2016.


title: Věc T-750/17: Žaloba podaná dne 10. listopadu 2017 – Izba Gospodarcza Producentów i Operatorów Urządzeń Rozrywkowych v. Komise

text:
               22.1.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/51

         Žaloba podaná dne 10. listopadu 2017 – Izba Gospodarcza Producentów i Operatorów Urządzeń Rozrywkowych v. Komise
   (Věc T-750/17)
   (2018/C 022/68)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Izba Gospodarcza Producentów i Operatorów Urządzeń Rozrywkowych (Varšava, Polsko) (zástupce: P. Hoffman, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Evropské komise ze dne 29. srpna 2017 o odepření přístupu k připomínkám Evropské komise a podrobnému stanovisku Republiky Malta, jež bylo vydáno v rámci oznamovacího řízení 2016/398/PL a týkalo se změny polského zákona o hazardních hrách;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně osm žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vycházející ze zkreslení skutečností a porušení článku 296 SFEU

                           —

                           Žalobkyně tvrdí, že je rozhodnutí založeno na několika fakticky nesprávných tvrzeních, včetně tvrzení, že oznámené opatření představovalo odpověď na výzvu Komise dopisem a že mělo za cíl ukázat kroky Polska k nápravě porušení, které bylo předmětem tohoto dopisu, tj. určitých podmínek pro získání povolení k poskytování služeb hazardních her v Polsku, přestože Polsko tyto podmínky ve skutečnosti odstranilo již před dvěma lety a přestože oznámené opatření nemá nic společného s výzvou Komise dopisem.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení bodů 3, 7 a 9 odůvodnění, čl. 5 odst. 4 směrnice 2015/1535, (1) a čl. 4 odst. 2 třetí odrážky nařízení 1049/2001 (2)

                           —

                           Žalobkyně ve světle rozsudku Soudního dvora ve věci C-331/15 P, France v. Schlyter, (3) tvrdí, že Komise tím, že uplatnila obecnou domněnku a neprokázala, že by se zpřístupněním požadovaných dokumentů konkrétně a skutečně narušilo řízení o nesplnění povinnosti, porušila zásadu transparentnosti, která je vlastní směrnici 2015/1535.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z porušení čl. 4 odst. 2 třetí odrážky nařízení 1049/2001 a článku 296 SFEU
               Žalobkyně tvrdí, že vzhledem k délce trvání řízení o nesplnění povinnosti a neschopnosti Komise v rámci tohoto řízení jednat v přiměřené lhůtě nemůže Komise své odmítnutí založit na nutnosti chránit účel tohoto řízení.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 4 odst. 2 třetí odrážky nařízení 1049/2001 a článku 296 SFEU, jakož i ze zkreslení skutečností

                           —

                           Žalobkyně tvrdí, že se na požadované dokumenty nevztahuje žádná obecná domněnka. Tvrzení Komise, že existuje „neoddělitelná souvislost“ mezi oznamovacím řízením a řízením o nesplnění povinnosti, je fakticky nesprávné a příliš vágní. V žádném případě nemůže prokázat, že se na dokumenty vztahuje obecná domněnka, protože to závisí pouze na tom, zda jsou dokumenty součástí spisu řízení o nesplnění povinnosti. Správným testem za účelem ověření, zda dokument tvoří součást tohoto spisu, je to, zda ho Komise získala v rámci plánovaného nebo probíhajícího řízení o nesplnění povinnosti, tj. zda předložila, přijala, objednala atd. daný dokument v rámci takového řízení nebo s cílem jeho zahájení. Tento test, jehož se žalobkyně dovolává, není v projednávané věci splněn.

               5.

               Pátý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 4 odst. 2 nařízení 1049/2001 a článku 296 SFEU

                           —

                           Pouhá skutečnost, že Komise zamýšlí zohlednit podrobné stanovisko Malty a využít ho při svém dialogu s Polskem v rámci probíhajícího řízení o nesplnění povinnosti, nemůže odůvodnit odmítnutí ho zpřístupnit.

               6.

               Šestý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 4 odst. 2 nařízení 1049/2001

                           —

                           Žalobkyně tvrdí, že vzhledem k délce trvání řízení o nesplnění povinnosti a obsahu, povaze a kontextu požadovaných dokumentů nemůže jejich zpřístupnění žádným způsobem narušit ochranu tohoto řízení, a tedy vyvrátit obecnou domněnku nezveřejnění.

               7.

               Sedmý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 4 odst. 6 nařízení 1049/2001 a článku 296 SFEU

                           —

                           Žalobkyně tvrdí, že Komise měla v každém případě zpřístupnit požadované dokumenty alespoň částečně, tj. po odstranění odkazů na otázky týkající se služeb internetových hazardních her, které jsou předmětem řízení o nesplnění povinnosti.

               8.

               Osmý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 4 odst. 2 nařízení 1049/2001 a článku 296 SFEU

                           —

                           Žalobkyně tvrdí, že existuje převažující veřejný zájem na tom, aby byla známa reakce Komise na oznámené opatření, které porušuje základní svobody a práva EU. Komise podle názoru žalobkyně nevysvětlila, proč tento zájem považuje za méně důležitý než zájem na nezveřejnění.

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2015/1535 ze dne 9. září 2015 o postupu při poskytování informací v oblasti technických předpisů a předpisů pro služby informační společnosti (Úř. věst. 2015, L 241, s. 1).

      (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. 2001, L 145, s. 43; Zvl. vyd. 01/03, s. 331).

      (3)  Rozsudek ze dne 7. září 2017, Francie v. Schlyter (C-331/15 P, EU:C:2017:639).


title: Věc T-687/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 30. listopadu 2017 – Koton Mağazacilik Tekstil Sanayi ve Ticaret v. EUIPO – Nadal Esteban (STYLO & KOTON) „Ochranná známka Evropské unie — Řízení o prohlášení neplatnosti — Obrazová ochranná známka Evropské unie STYLO & KOTON — Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu — Článek 52 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 59 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001] — Případ, kdy se nejedná o nedostatek dobré víry“

text:
               22.1.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/37

         Rozsudek Tribunálu ze dne 30. listopadu 2017 – Koton Mağazacilik Tekstil Sanayi ve Ticaret v. EUIPO – Nadal Esteban (STYLO & KOTON)
   (Věc T-687/16) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o prohlášení neplatnosti - Obrazová ochranná známka Evropské unie STYLO & KOTON - Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu - Článek 52 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 59 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001] - Případ, kdy se nejedná o nedostatek dobré víry“)
   (2018/C 022/51)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Koton Mağazacilik Tekstil Sanayi ve Ticaret AŞ (Istanbul, Turecko) (zástupci: J. Güell Serra a E. Stoyanov Edissonov, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: J. Crespo Carrillo, zmocněnec)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastník před Tribunálem: Joaquín Nadal Esteban (Alcobendas, Španělsko) (zástupce: J. Donoso Romero, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 14. června 2016 (věc R 1779/2015-2) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společností Koton Mağazacilik Tekstil Sanayi ve Ticaret a J. Nadal Estebanem

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti Koton Mağazacilik Tekstil Sanayi ve Ticaret AŞ se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 410, 7.11.2016.


title: Věc C-308/16: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 16. listopadu 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Naczelny Sąd Administracyjny – Polsko) – Kozuba Premium Selection sp. z o.o. v. Dyrektor Izby Skarbowej w Warszawie „Řízení o předběžné otázce — Daně — Společný systém daně z přidané hodnoty (DPH) — Směrnice 2006/112/ES — Článek 12 odst. 1 a 2 — Článek 135 odst. 1 písm. j) — Zdanitelná plnění — Osvobození dodání budov — Pojem ‚první obydlení‘ — Pojem ‚přestavba‘“

text:
               22.1.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/11

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 16. listopadu 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Naczelny Sąd Administracyjny – Polsko) – Kozuba Premium Selection sp. z o.o. v. Dyrektor Izby Skarbowej w Warszawie
   (Věc C-308/16) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Daně - Společný systém daně z přidané hodnoty (DPH) - Směrnice 2006/112/ES - Článek 12 odst. 1 a 2 - Článek 135 odst. 1 písm. j) - Zdanitelná plnění - Osvobození dodání budov - Pojem ‚první obydlení‘ - Pojem ‚přestavba‘“)
   (2018/C 022/14)
   Jednací jazyk: polština

      Předkládající soud

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Kozuba Premium Selection sp. z o.o.

      Žalovaný: Dyrektor Izby Skarbowej w Warszawie

      Výrok

   Článek 12 odst. 1 a 2, a čl. 135 odst. 1 písm. j) směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty musí být vykládány v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je právní úprava dotčená ve věci v původním řízení, která osvobozuje od daně z přidané hodnoty dodání budov pouze za předpokladu, že k jejich prvnímu obydlení dojde v rámci zdanitelné činnosti. Tatáž ustanovení musí být vykládána v tom smyslu, že nebrání tomu, aby taková vnitrostátní právní úprava umožňovala podobné osvobození za podmínky, že v případě „rekonstrukce“ stávající budovy nepřekročí vynaložené náklady 30 % z její původní hodnoty, je-li onen pojem „rekonstrukce“ vykládán stejným způsobem jako pojem „přestavba“ ve smyslu čl. 12 odst. 2 směrnice 2006/112, tj. v tom smyslu, že na dotčené budově musí být provedeny podstatné změny, jejichž cílem je změnit její využití či podstatným způsobem změnit podmínky jejího obývání.

      (1)  Úř. věst. C 335, 12.9.2016.


title: Věc T-244/17: Usnesení Tribunálu ze dne 17. listopadu 2017 – António Conde & Companhia v. Komise

text:
               22.1.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/62

         Usnesení Tribunálu ze dne 17. listopadu 2017 – António Conde & Companhia v. Komise
   (Věc T-244/17) (1)

   (2018/C 022/84)
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda prvního senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 231, 17.7.2017.


title: Věc C-381/16: Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 23. listopadu 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Supremo – Španělsko) – Salvador Benjumea Bravo de Laguna v. Esteban Torras Ferrazzuolo „Řízení o předběžné otázce — Nařízení (ES) č. 207/2009 — Ochranná známka Evropské unie — Článek 16 — Ochranná známka jako předmět vlastnictví — Rovné zacházení s ochrannou známkou EU jako s národní ochrannou známkou — Článek 18 — Převod ochranné známky zapsané na jméno jednatele nebo zástupce majitele ochranné známky — Vnitrostátní ustanovení umožňující podat žalobu na určení vlastnictví národní ochranné známky, při jejímž zápisu došlo k porušení práv majitele nebo zákonné či smluvní povinnosti — Slučitelnost s nařízením č. 207/2009“

text:
               22.1.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/13

         Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 23. listopadu 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Supremo – Španělsko) – Salvador Benjumea Bravo de Laguna v. Esteban Torras Ferrazzuolo
   (Věc C-381/16) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Nařízení (ES) č. 207/2009 - Ochranná známka Evropské unie - Článek 16 - Ochranná známka jako předmět vlastnictví - Rovné zacházení s ochrannou známkou EU jako s národní ochrannou známkou - Článek 18 - Převod ochranné známky zapsané na jméno jednatele nebo zástupce majitele ochranné známky - Vnitrostátní ustanovení umožňující podat žalobu na určení vlastnictví národní ochranné známky, při jejímž zápisu došlo k porušení práv majitele nebo zákonné či smluvní povinnosti - Slučitelnost s nařízením č. 207/2009“)
   (2018/C 022/16)
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Tribunal Supremo

      Účastníci původního řízení

      Účastník řízení podávající opravný prostředek (navrhovatel): Salvador Benjumea Bravo de Laguna

      Další účastník řízení (žalobce v prvním stupni): Esteban Torras Ferrazzuolo

      Výrok

   Články 16 a 18 nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce [Evropské unie] musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání tomu, aby na ochrannou známku EU bylo použito takové vnitrostátní ustanovení, jako je ustanovení dotčené ve věci v původním řízení, podle kterého je osoba poškozená zápisem ochranné známky provedeným na základě přihlášky, při jejímž podání došlo k porušení práv této osoby nebo zákonné či smluvní povinnosti, oprávněna domáhat se určení vlastnictví uvedené ochranné známky, pokud dotčená situace nespadá mezi situace upravené článkem 18 tohoto nařízení.

      (1)  Úř. věst. C 335, 12.9.2016.


title: Usnesení Soudního dvora ze dne 11. října 2017 ve věci E-7/12 NÁKLADY – Schenker North AB, Schenker Privpak AB a Schenker Privpak AS v. Kontrolní úřad ESVO (Určení výše nákladů řízení – nahraditelné náklady – úroky z prodlení)

text:
               25.1.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 27/21

         USNESENÍ SOUDNÍHO DVORA
   ze dne 11. října 2017
   ve věci E-7/12 NÁKLADY
   Schenker North AB, Schenker Privpak AB a Schenker Privpak AS v. Kontrolní úřad ESVO

      (Určení výše nákladů řízení – nahraditelné náklady – úroky z prodlení)

   (2018/C 27/09)
   Ve věci E-7/12 NÁKLADY, Schenker North AB, Schenker Privpak AB a Schenker Privpak AS v. Kontrolní úřad ESVO — ŽÁDOST o určení výše nákladů řízení, které byly přiznány Soudním dvorem v rozsudku ze dne 9. července 2013 ve věci E-7/12, Schenker North a další v. Kontrolní úřad ESVO, Sb. rozh. ESVO 2013, s. 356, Soudní dvůr ve složení Carl Baudenbacher, předseda a soudce zpravodaj, Per Christiansen a Ása Ólafsdóttir (ad hoc), soudci, vydal dne 11. října 2017 usnesení, jehož výrok zní:

               1.

               Celkové zbývající náklady, které má Kontrolní úřad ESVO uhradit žalobcům, se stanoví na 63 095 EUR.

               2.

               Od data oznámení tohoto usnesení až do dne splacení uvedené částky budou počítány úroky z prodlení; příslušná úroková sazba se vypočte na základě úrokové sazby uplatňované Evropskou centrální bankou na její hlavní refinanční operace a platné v první kalendářní den měsíce splatnosti, se zvýšením o tři a půl procentního bodu.


               25.1.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 27/22

         Žádost o poradní stanovisko Soudního dvora ESVO předložená soudem Oslo tingrett dne 25. září 2017 ve věci Henrik Kristoffersen v. Norská lyžařská federace
   (Věc E-8/17)
   (2018/C 27/10)
   Dopisem ze dne 25. září 2017, který byl na podatelnu Soudního dvora ESVO doručen dne 25. září 2017, požádal okresní soud v Oslu (Oslo tingrett) Soudní dvůr ESVO ve věci Henrik Kristoffersen v. Norská lyžařská federace o poradní stanovisko k následujícím otázkám:

               1.

               Na která právní kritéria je třeba klást zvláštní důraz při posuzování toho, zda má být systém určité vnitrostátní sportovní federace, pokud jde o předchozí kontroly a odsouhlasení individuálních sponzorských smluv tohoto typu – před převodem práv k předmětnému označování z federace – považován za omezení volného pohybu služeb daného sportovce podle článku 36 Dohody o EHP nebo směrnice 2006/123/ES (směrnice o službách)?

                           a)

                           Do jaké míry je použitelné kritérium omezení dříve popsané Soudním dvorem Evropské unie u regulačního rámce v oblasti sportu (mimo jiné ve věci C-51/96)? Vyplývají z článku 16 nebo jiných ustanovení směrnice o službách změny, pokud jde o kritérium omezení?

               2.

               Na která právní kritéria je třeba klást zvláštní důraz při posuzování toho, zda má být v případě předmětného označování konkrétní zamítnutí individuálních sponzorských smluv profesionálních sportovců národního týmu ze strany vnitrostátní sportovní federace tak, aby práva k takovému označování i nadále náležela federaci, považováno za omezení volného pohybu služeb daného sportovce podle článku 36 Dohody o EHP nebo směrnice 2006/123/ES (směrnice o službách)?

                           a)

                           Jaký vliv bude mít na posouzení skutečnost, že vnitrostátní sportovní federace již uzavřela platnou smlouvu s hlavním sponzorem národního týmu týkající se vyobrazování loga předmětného označení na přilbách/pokrývkách hlavy? Má toto význam při posuzování, zda existuje omezení, nebo při posuzování, zda existují objektivní a dostatečné důvody k zamítnutí?

                     Pokud by se mělo za to, že omezení existuje:

               3.

               Mohou společná nařízení (schvalovací režim) vnitrostátní sportovní federace pro případné využívání označení v individuální smlouvě ze strany sportovců představovat povolovací režim ve smyslu čl. 4 odst. 6 směrnice 2006/123/ES (směrnice o službách)?

                           a)

                           Podléhá v takovém případě daný schvalovací režim regulovaný články 9 a 10 kapitoly III o svobodě usazování pro poskytovatele služeb v případě norského občana, který byl vybrán do národního týmu a zapojuje se do finanční činnosti v souvislosti se svou účastí v národním týmu, regulačnímu rámci vnitrostátní sportovní federace? Nebo je režim regulován článkem 16; alternativně, jaké je právní kritérium pro správné zařazení?

               4.

               Musí při posuzování legality daného režimu – buď podle článku 36 Dohody o EHP nebo článků 9, 10 či 16 směrnice o službách – vnitrostátní soud brát v úvahu ustanovení daných nařízení a dané zamítnutí odděleně, nebo musí rovněž zohlednit:

                           —

                           důvody, které federaci vedou k tomu, aby si marketingová práva ponechala, včetně aspektů financování národních týmů, a k čemu jsou jinak dané příjmy využívány?

                           —

                           celkové možnosti sportovce zapojovat se do finanční činnosti, včetně práv uzavírat sponzorské smlouvy s výrobci zařízení a jakékoli další marketingové smlouvy?

                           —

                           zda se s ohledem na výše uvedené skutečnosti schvalovací režim nebo odmítnutí udělit souhlas zdají být řádně odůvodněné a přiměřené?

               5.

               Jaký vliv má na posouzení legality fakt, že schvalování individuálních smluv, pokud jde o takové označování, podléhá volnému uvážení federace?

               6.

               Jaké procedurální požadavky (pokud vůbec nějaké) stanoví článek 13 směrnice 2006/123/ES nebo článek 36 Dohody o EHP pro řízení a rozhodování v rámci schvalovacího režimu vnitrostátní sportovní federace u individuálních marketingových smluv (sponzorských smluv) v případě obchodních označení a jaké důsledky má podle práva EHP nedodržení těchto případných procedurálních požadavků?


title: Usnesení Soudního dvora ze dne 11. října 2017 ve věci E-14/11 NÁKLADY – Schenker North AB, Schenker Privpak AB a Schenker Privpak AS v. Kontrolní úřad ESVO (Určení výše nákladů řízení – nahraditelné náklady – úroky z prodlení)

text:
               25.1.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 27/21

         USNESENÍ SOUDNÍHO DVORA
   ze dne 11. října 2017
   ve věci E-14/11 NÁKLADY
   Schenker North AB, Schenker Privpak AB a Schenker Privpak AS v. Kontrolní úřad ESVO

      (Určení výše nákladů řízení – nahraditelné náklady – úroky z prodlení)

   (2018/C 27/08)
   Ve věci E-14/11 NÁKLADY, Schenker North AB, Schenker Privpak AB a Schenker Privpak AS v. Kontrolní úřad ESVO — ŽÁDOST o určení výše nákladů řízení, které byly přiznány Soudním dvorem v rozsudku ze dne 21. prosince 2012 ve věci E-14/11, Schenker North a další v. Kontrolní úřad ESVO, Sb. rozh. ESVO 2012, s. 1178, Soudní dvůr ve složení Carl Baudenbacher, předseda a soudce zpravodaj, Per Christiansen a Ása Ólafsdóttir (ad hoc), soudci, vydal dne 11. října 2017 usnesení, jehož výrok zní:

               1.

               Celkové zbývající náklady, které má Kontrolní úřad ESVO uhradit žalobcům, se stanoví na 95 944 EUR.

               2.

               Od data oznámení tohoto usnesení až do dne splacení uvedené částky budou počítány úroky z prodlení; příslušná úroková sazba se vypočte na základě úrokové sazby uplatňované Evropskou centrální bankou na její hlavní refinanční operace a platné v první kalendářní den měsíce splatnosti, se zvýšením o tři a půl procentního bodu.


title: Věc T-401/11 P RENV-RX: Rozsudek Tribunálu ze dne 7. prosince 2017 – Missir Mamachi di Lusignano a další v. Komise „Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Úředníci — Vražda úředníka a jeho manželky — Pravidlo souladu mezi žádostí, stížností a žalobou na náhradu škody — Povinnost zajistit bezpečnost osob pracujících pro Unii — Příčinná souvislost — Majetková újma — Odpovědnost in solidum — Zohlednění dávek stanovených služebním řádem — Nemajetková újma — Odpovědnost orgánu za nemajetkovou újmu zesnulého úředníka — Odpovědnost orgánu za nemajetkovou újmu pozůstalých zesnulého úředníka“

text:
               29.1.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/19

         Rozsudek Tribunálu ze dne 7. prosince 2017 – Missir Mamachi di Lusignano a další v. Komise
   (Věc T-401/11 P RENV-RX) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Úředníci - Vražda úředníka a jeho manželky - Pravidlo souladu mezi žádostí, stížností a žalobou na náhradu škody - Povinnost zajistit bezpečnost osob pracujících pro Unii - Příčinná souvislost - Majetková újma - Odpovědnost in solidum - Zohlednění dávek stanovených služebním řádem - Nemajetková újma - Odpovědnost orgánu za nemajetkovou újmu zesnulého úředníka - Odpovědnost orgánu za nemajetkovou újmu pozůstalých zesnulého úředníka“)
   (2018/C 032/25)
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek: Stefano Missir Mamachi di Lusignano (Šanghaj, Čína) a dalších 6 navrhovatelů, jejichž jména jsou uvedena v příloze k rozsudku (zástupci: F. Di Gianni, G. Coppo a A. Scalini, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: G. Gattinara a D. Martin, zmocněnci)

      Předmět

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (prvního senátu) ze dne 12. května 2011, Missir Mamachi di Lusignano v. Komise (F-50/09, EU:F:2011:55), znějící na zrušení uvedeného rozsudku

      Výrok

               1)

               Rozsudek ze dne 12. května 2011, Missir Mamachi di Lusignano v. Komise (F-50/09), se zrušuje v rozsahu, v němž Soud pro veřejnou službu Evropské unie vyhověl námitce nepřípustnosti vznesené Evropskou komisí vůči návrhu na náhradu nemajetkové újmy, kterou utrpěli Carlo Missir Mamachi di Lusignano, Giustina Missir Mamachi di Lusignano, Filiberto Missir Mamachi di Lusignano a M. Tommaso Missir Mamachi di Lusignano, zastoupení, v případě posledních dvou, Anne Sintobin.

               2)

               Rozsudek ze dne 12. května 2011, Missir Mamachi di Lusignano v. Komise (F-50/09), se zrušuje v rozsahu, v němž Soud pro veřejnou službu vyhověl námitce nepřípustnosti vznesené Evropskou komisí vůči návrhu na náhradu nemajetkové újmy, kterou utrpěl Livio Missir Mamachi di Lusignano.

               3)

               Rozsudek ze dne 12. května 2011, Missir Mamachi di Lusignano v. Komise (F-50/09), se zrušuje v rozsahu, v němž Soud pro veřejnou službu omezil odpovědnost Komise na 40 % majetkové újmy, kterou utrpěli Carlo Missir Mamachi di Lusignano, Giustina Missir Mamachi di Lusignano, Filiberto Missir Mamachi di Lusignano a M. Tommaso Missir Mamachi di Lusignano, zastoupení, v případě posledních dvou, Anne Sintobin.

               4)

               Ve zbývající části se kasační opravný prostředek zamítá.

               5)

               Komisi se ukládá, aby zaplatila in solidum částku 3 miliony eur, z níž budou odečteny dávky podle služebního řádu považované za součást uvedené částky, jež byly nebo budou vyplaceny Carlovi Missirovi Mamachimu di Lusignano, Giustině Missir Mamachi di Lusignano, Filibertovi Missirovi Mamachimu di Lusignano a Tommasovi Missirovi Mamachimu di Lusignano, zastoupeným, v případě posledních dvou, Anne Sintobin, jako náhradu jimi utrpěné majetkové újmy.

               6)

               Komisi se ukládá, aby zaplatila in solidum částku 100 000 eur Carlovi Missirovi Mamachimu di Lusignano jako náhradu jím utrpěné nemajetkové újmy.

               7)

               Komisi se ukládá, aby zaplatila in solidum částku 100 000 eur Giustině Missir Mamachi di Lusignano jako náhradu jí utrpěné nemajetkové újmy.

               8)

               Komisi se ukládá, aby zaplatila in solidum částku 100 000 eur Tommasovi Missirovi Mamachimu di Lusignano, zastoupenému A. Sintobin, jako náhradu jím utrpěné nemajetkové újmy.

               9)

               Komisi se ukládá, aby zaplatila in solidum částku 100 000 eur Filibertovi Missirovi Mamachimu di Lusignano, zastoupenému A. Sintobin, jako náhradu jím utrpěné nemajetkové újmy.

               10)

               Komisi se ukládá, aby zaplatila in solidum částku 50 000 eur Stefanovi Missirovi Mamachimu di Lusignano a ostatním navrhovatelům, jejichž jména jsou uvedena v příloze k rozsudku, jakožto dědicům Livia Missira Mamachiho di Lusignano, jako náhradu jimi utrpěné nemajetkové újmy.

               11)

               Náhrady uvedené v bodech 6 až 10 výše budou navýšeny o úroky z prodlení počítané od vyhlášení tohoto rozsudku až do okamžiku úplného zaplacení a vypočtené na základě sazby stanovené Evropskou centrální bankou pro její hlavní refinanční operace navýšené o dva procentní body.

               12)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               13)

               Komisi se ukládá náhrada nákladů souvisejících s řízením o kasačním opravném prostředku.

               14)

               Komisi se ukládá náhrada nákladů souvisejících s řízením v prvním stupni.

      (1)  Úř. věst. C 282, 24.9.2011.


title: Věc T-747/17: Žaloba podaná dne 15. listopadu 2017 – UPF v. Komise

text:
               29.1.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/35

         Žaloba podaná dne 15. listopadu 2017 – UPF v. Komise
   (Věc T-747/17)
   (2018/C 032/49)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Union des Ports de France – UPF (Paříž, Francie) (zástupci: C. Vannini a E. Moraïtou, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí;

               —

               uložil Komisi náhradu všech nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby podané proti rozhodnutí Evropské komise C(2017) 5176 final ze dne 27. července 2017, týkajícímu se režimu podpor SA.38398 (2016/C, ex 2015/E) uskutečňovaného Francií (dále jen „napadené rozhodnutí“), předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z nesprávného právního posouzení, kterého se Komise dopustila při kvalifikaci daňového opatření jako státní podpory v plném rozsahu, přičemž nezohlednila kritérium týkající se hospodářské povahy činnosti francouzských přístavů. V tomto ohledu má žalobkyně za to, že v důsledku závěru, k němuž dospěla Komise, že daňové osvobození ve prospěch francouzských přístavů představuje státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, aniž by upřesnila, že kvalifikace podpory je omezena pouze na hospodářské činnosti přístavů, je tak rozhodnutí Komise v zásadě stiženo nesprávným právním posouzením.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z nesprávného právního posouzení Komise ohledně posouzení hospodářské povahy činností vykonávaných francouzskými přístavy. Žalobkyně má za to, že se Komise dopustila také nesprávného právního posouzení ve své analýze hospodářské povahy činností vykonávaných francouzskými přístavy, a to

                           —

                           zaprvé tím, že zcela opominula zabývat se v napadeném rozhodnutí některými činnostmi vykonávanými francouzskými přístavy;

                           —

                           zadruhé tím, že co se týče několika dalších činností francouzských přístavů, pouze zopakovala obecné zásady vyplývající z judikatury ESD v oblasti veřejného financování přístavních infrastruktur, aniž by učinila závěr, zda jsou hospodářské povahy či nikoliv, třebaže se jedná o kritérium použití pravidel v oblasti státních podpor.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z nesprávného právního posouzení a nedostatku odůvodnění, pokud jde o podmínky týkající se narušení hospodářské soutěže a ovlivnění obchodu mezi členskými státy v rozsahu, v němž Komise měla nesprávně za to, že dotčené daňové osvobození mohlo narušit hospodářskou soutěž a ovlivnit obchod mezi členskými státy, pokud jde o francouzské přístavy obecně a konkrétněji o ostrovní a zámořské přístavy. Podle žalobkyně je napadené rozhodnutí stiženo nedostatkem odůvodnění v rozsahu, v němž Komise předpokládala, aniž by svůj postoj podložila, že tyto podmínky jsou v projednávané věci splněny.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z nesprávného právního posouzení v rámci vedení řízení o kontrole existujících podpor a porušení čl. 108 odst. 1 a 2 SFEU ve spojení se zásadou proporcionality, v rozsahu, v němž Komise tím, že vyžadovala, aby francouzské orgány předložily důkaz o slučitelnosti režimu osvobození od korporační daně ve prospěch francouzských přístavů s vnitřním trhem, obrátila důkazní břemeno a jednala tak, jako kdyby jí byla předložena nová žádost o schválení režimu nových podpor. Dále Komise tím, že francouzským orgánům uložila, aby zrušily uvedený režim osvobození, aniž by prokázala, že žádná změna tohoto opatření by nemohla učinit toto opatření slučitelné s unijními pravidly týkajícími se státních podpor, porušila čl. 108 odst. 1 a 2 SFEU, článek 2 nařízení č. 2015/1589 a zásadu proporcionality.

               5.

               Pátý žalobní důvod vycházející z porušení zásady řádné správy, neboť Komise tím, že vyžadovala zrušení režimu osvobození, zatímco ponechala přetrvávat režimy podpory ve prospěch přístavů v dalších členských státech, neumožnila zajistit rovné podmínky mezi různými evropskými přístavy, což naopak vede k novým narušením hospodářské soutěže v rozporu s rolí, která je Komisi jakožto garantovi řádného fungování vnitřního trhu svěřena. Komise tedy porušila zásadu nestrannosti, která je nezbytným logickým následkem zásady řádné správy.


title: Věc C-214/16: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 29. listopadu 2017 [žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) – Spojené království] – C. King v. The Sash Window Workshop Ltd, Richard Dollar „Řízení o předběžné otázce — Ochrana bezpečnosti a zdraví pracovníků — Směrnice 2003/88/ES — Úprava pracovní doby — Článek 7 — Náhrada za nevyčerpanou dovolenou za kalendářní rok vyplácená v případě ukončení pracovního poměru — Vnitrostátní právní úprava, která ukládá pracovníkovi, aby čerpal dovolenou za kalendářní rok, aniž bylo určeno, zda za tuto dovolenou přísluší náhrada mzdy“

text:
               29.1.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/2

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 29. listopadu 2017 [žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) – Spojené království] – C. King v. The Sash Window Workshop Ltd, Richard Dollar
   (Věc C-214/16) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Ochrana bezpečnosti a zdraví pracovníků - Směrnice 2003/88/ES - Úprava pracovní doby - Článek 7 - Náhrada za nevyčerpanou dovolenou za kalendářní rok vyplácená v případě ukončení pracovního poměru - Vnitrostátní právní úprava, která ukládá pracovníkovi, aby čerpal dovolenou za kalendářní rok, aniž bylo určeno, zda za tuto dovolenou přísluší náhrada mzdy“)
   (2018/C 032/02)
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: C. King

      Žalovaní: The Sash Window Workshop Ltd, Richard Dollar

      Výrok

               1)

               Článek 7 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/88/ES ze dne 4. listopadu 2003 o některých aspektech úpravy pracovní doby a právo na účinnou právní ochranu, které je zakotveno v článku 47 Listiny základních práv Evropské unie, musí být vykládány v tom smyslu, že dojde-li ke sporu mezi pracovníkem a zaměstnavatelem o to, zda má pracovník nárok na placenou dovolenou za kalendářní rok podle prvního z těchto článků, tyto články brání tomu, aby pracovník musel takovou dovolenou vyčerpat ještě předtím, než je určeno, zda má nárok na náhradu mzdy z důvodu čerpání této dovolené.

               2)

               Článek 7 směrnice 2003/88 musí být vykládán v tom smyslu, že brání vnitrostátním právním předpisům nebo zvyklostem, podle kterých je pracovníkovi znemožněno převést a případně kumulovat až do okamžiku ukončení pracovního poměru nároky na placenou dovolenou za kalendářní rok, jež nebyly čerpány během několika po sobě jdoucích referenčních období, neboť zaměstnavatel odmítl poskytnout náhradu mzdy po dobu této dovolené.

      (1)  Úř. věst. C 222, 20.6.2016.


title: Věc T-249/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 11. prosince 2017 – JT v. EUIPO – Carrasco Pirard (QUILAPAYÚN) „Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie QUILAPAYÚN — Relativní důvod pro zamítnutí zápisu — Obecně známá ochranná známka — Článek 8 odst. 2 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 2 písm. c) nařízení (EU) 2017/1001] — Majitel ochranné známky“

text:
               29.1.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/20

         Rozsudek Tribunálu ze dne 11. prosince 2017 – JT v. EUIPO – Carrasco Pirard (QUILAPAYÚN)
   (Věc T-249/15) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie QUILAPAYÚN - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Obecně známá ochranná známka - Článek 8 odst. 2 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 2 písm. c) nařízení (EU) 2017/1001] - Majitel ochranné známky“)
   (2018/C 032/26)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobce: JT (zástupkyně: A. Mena Valenzuela, advokátka)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupkyně: E. Zaera Cuadrado, zmocněnkyně)

      Další účastníci řízení před odvolacím senátem EUIPO: Eduardo Carrasco Pirard (Santiago, Čile) a dalších sedm účastníků řízení před odvolacím senátem EUIPO, jejichž jména jsou uvedena v příloze rozsudku

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 13. března 2015 (věc R 354/2014-2), týkajícímu se námitkového řízení mezi JT na jedné straně a E. Carrasco Pirardem a dalšími účastníky řízení před odvolacím senátem EUIPO, jejichž jména jsou uvedena v příloze, na straně druhé

      Výrok

               1.

               Rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 13. března 2015 (věc R 354/2014-2) se zrušuje.

               2.

               Návrhová žádání obsažená v žalobě se ve zbývající části zamítají.

               3.

               Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 337, 12.10.2015.


title: Věc T-333/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 7. prosince 2017 – Colgate-Palmolive v. EUIPO (360°) „Ochranná známka Evropské unie — Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie 360° — Absolutní důvody pro zamítnutí zápisu — Popisný charakter — Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení (EU) 2017/1001] — Rozlišovací způsobilost získaná užíváním — Článek 7 odst. 3 nařízení č. 207/2009 (nyní čl. 7 odst. 3 nařízení 2017/1001)“

text:
               29.1.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/28

         Rozsudek Tribunálu ze dne 7. prosince 2017 – Colgate-Palmolive v. EUIPO (360o)
   (Věc T-333/16) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie 360o - Absolutní důvody pro zamítnutí zápisu - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení (EU) 2017/1001] - Rozlišovací způsobilost získaná užíváním - Článek 7 odst. 3 nařízení č. 207/2009 (nyní čl. 7 odst. 3 nařízení 2017/1001)“)
   (2018/C 032/37)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Colgate-Palmolive Co. (New York, New York, Spojené státy americké) (zástupci: M. Zintler a A. Stolz, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupkyně: M. Rajh, zmocněnkyně)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 14. dubna 2016 (věc R 2287/2015-4) týkajícímu se přihlášky obrazového označení 360o jako ochranné známky Evropské unie.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Colgate-Palmolive Co. se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 296, 16.8.2016.


title: Věc T-771/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 12. prosince 2017 – Hochmann Marketing v. EUIPO – BitTorrent (bittorrent) „Ochranná známka Evropské unie — Řízení o zrušení — Slovní ochranná známka Evropské unie bittorrent — Článek 76 odst. 1 a 2 nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 95 odst. 1 a 2 nařízení (EU) 2017/1001] — Nezohlednění důkazů předložených před zrušovacím oddělením — Článek 51 odst. 1 písm. a) nařízení č. 207/2009 [nyní čl. 58 odst. 1 písm. a) nařízení 2017/1001]“

text:
               29.1.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/21

         Rozsudek Tribunálu ze dne 12. prosince 2017 – Hochmann Marketing v. EUIPO – BitTorrent (bittorrent)
   (Věc T-771/15) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o zrušení - Slovní ochranná známka Evropské unie bittorrent - Článek 76 odst. 1 a 2 nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 95 odst. 1 a 2 nařízení (EU) 2017/1001] - Nezohlednění důkazů předložených před zrušovacím oddělením - Článek 51 odst. 1 písm. a) nařízení č. 207/2009 [nyní čl. 58 odst. 1 písm. a) nařízení 2017/1001]“)
   (2018/C 032/27)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Hochmann Marketing GmbH, dříve Bittorrent Marketing GmbH (Neu-Isenburg, Německo) (zástupci: C. Hoppe, M. Terhaag a C. Schwarz, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: A. Folliard-Monguiral a M. Capostagno, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: BitTorrent, Inc. (San Francisco, Kalifornie, Spojené státy) (zástupci: M. Kinkeldey, S. Clotten, S. Brandstätter a C. Schmitt, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 31. srpna 2015 (věc R 2275/2013-5) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi BitTorrent a Bittorrent Marketing.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti Hochmann Marketing GmbH, dříve Bittorrent Marketing GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 191, 30. 5. 2016.


title: Věc T-751/17: Žaloba podaná dne 17. listopadu 2017 – Commune de Fessenheim a další v. Komise

text:
               29.1.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/36

         Žaloba podaná dne 17. listopadu 2017 – Commune de Fessenheim a další v. Komise
   (Věc T-751/17)
   (2018/C 032/50)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobci: Commune de Fessenheim (Fessenheim, Francie) Communauté de communes Pays Rhin-Brisach (Volgelsheim, Francie), Conseil départemental du Haut-Rhin (Colmar, Francie) a Conseil régional Grand Est Alsace Champagne-Ardenne Lorraine (Strasbourg, Francie) (zástupce: G. de Rubercy, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobci navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Generálního sekretariátu Evropské komise [C(2017) 7119 FINAL] ze dne 18. října 2017 o zamítnutí oznámit rozhodnutí Generálního ředitelství Evropské komise pro hospodářskou soutěž, které bylo oznámeno francouzským orgánům dne 22. března 2017 a které se týká protokolu o náhradě škody EDF z důvodu uzavření jaderné elektrárny Fessenheim;

               —

               uložil Evropské komisi povinnost oznámit žalobcům uvedený dopis ze dne 22. března 2017 ve lhůtě jednoho týdne od rozsudku vydaného Tribunálem;

               —

               uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobci tři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z porušení čl. 4 odst. 2 posledního pododstavce nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, 31.5.2001, s. 43), jelikož existuje převažující veřejný zájem, který odůvodňuje zveřejnění dotčených informací.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení článku 42 Listiny základních práv Evropské unie týkajícího se práva na přístup k dokumentům.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z porušení článku 47 Listiny základních práv Evropské unie týkajícího se práva na účinnou právní ochranu.


title: Věc C-314/17: Usnesení Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 23. listopadu 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Varchoven administrativen sad – Bulharsko) – „Geocycle Bulgaria“ EOOD v. Direktor na Direkcija „Obžalvane i danačno-osiguritelna praktika“ Veliko Tarnovo pri Centralno upravlenie na Nacionalnata agencija za prichodite „Řízení o předběžné otázce — Společný systém daně z přidané hodnoty (DPH) — Zásady daňové neutrality a efektivity — Režim přenesení daňové povinnosti — Odmítnutí nároku příjemce faktury na odpočet daně na vstupu — Rozhodnutí daňových orgánů o uložení daně, jež má uhradit nabyvatel zboží“

text:
               29.1.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/10

         Usnesení Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 23. listopadu 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Varchoven administrativen sad – Bulharsko) – „Geocycle Bulgaria“ EOOD v. Direktor na Direkcija „Obžalvane i danačno-osiguritelna praktika“ Veliko Tarnovo pri Centralno upravlenie na Nacionalnata agencija za prichodite
   (Věc C-314/17) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Společný systém daně z přidané hodnoty (DPH) - Zásady daňové neutrality a efektivity - Režim přenesení daňové povinnosti - Odmítnutí nároku příjemce faktury na odpočet daně na vstupu - Rozhodnutí daňových orgánů o uložení daně, jež má uhradit nabyvatel zboží“)
   (2018/C 032/14)
   Jednací jazyk: bulharština

      Předkládající soud

   Varchoven administrativen sad

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka v řízení o kasačním opravném prostředku:„Geocycle Bulgaria“ EOOD

      Odpůrce v řízení o kasačním opravném prostředku: Direktor na Direkcija „Obžalvane i danačno-osiguritelna praktika“ Veliko Tarnovo pri Centralno upravlenie na Nacionalnata agencija za prichodite

      Výrok

   Zásady daňové neutrality a efektivity společného systému DPH musí být vykládány v tom smyslu, že brání tomu, aby členský stát odmítl příjemci plnění nárok na odpočet daně z přidané hodnoty na vstupu, pokud pro totéž plnění je daň z přidané hodnoty vybrána jednou u dodavatele, jelikož ji uvedl ve faktuře, kterou vystavil a poté podruhé u příjemce v případě, kdy vnitrostátní právní úprava nestanoví možnost opravy daně z přidané hodnoty, pokud existuje opravný daňový výměr.

      (1)  Úř. věst. C 256, 7.8.2017.


title: Věc T-61/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 7. prosince 2017 – Coca-Cola v. EUIPO – Mitico (Master) „Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie Master — Starší obrazové ochranné známky Evropské unie Coca-Cola a starší národní obrazová ochranná známka C — Relativní důvod pro zamítnutí zápisu — Prospěch neprávem získaný z dobrého jména starších ochranných známek — Důkazy týkající se obchodního užívání označení obsahujícího přihlášenou ochrannou známku mimo Unii — Logické dedukce — Rozhodnutí přijaté v návaznosti na zrušení dřívějšího rozhodnutí Tribunálem — Článek 8 odst. 5 a čl. 65 odst. 6 nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 5 a čl. 72 odst. 6 nařízení (EU) 2017/1001]“

text:
               29.1.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/22

         Rozsudek Tribunálu ze dne 7. prosince 2017 – Coca-Cola v. EUIPO – Mitico (Master)
   (Věc T-61/16) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie Master - Starší obrazové ochranné známky Evropské unie Coca-Cola a starší národní obrazová ochranná známka C - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Prospěch neprávem získaný z dobrého jména starších ochranných známek - Důkazy týkající se obchodního užívání označení obsahujícího přihlášenou ochrannou známku mimo Unii - Logické dedukce - Rozhodnutí přijaté v návaznosti na zrušení dřívějšího rozhodnutí Tribunálem - Článek 8 odst. 5 a čl. 65 odst. 6 nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 5 a čl. 72 odst. 6 nařízení (EU) 2017/1001]“)
   (2018/C 032/29)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: The Coca-Cola Company (Atlanta, Georgie, Spojené státy) (zástupci: S. Malynicz, QC, S. Baran, barrister, D. Stone a A. Dykes, solicitors)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: J. Crespo Carrillo, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Modern Industrial & Trading Investment Co. Ltd (Mitico) (Damašek, Sýrie)(zástupce: A.-E. Malamis, advokátka)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 2. prosince 2015 (věc R 1251/2015-4), týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi The Coca-Cola Company a Mitico.

      Výrok

               1.

               Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 2. prosince 2015 (věc R 1251/2015-4) se zrušuje.

               2.

               EUIPO ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady vzniklé společnosti The Coca-Cola Company, včetně nákladů řízení před odvolacím senátem EUIPO.

               3.

               Společnost Modern Industrial & Trading Investment Co. Ltd (Mitico) ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 111, 29.3.2016.


title: Věc C-265/16: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 29. listopadu 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale ordinario di Torino – Itálie) – VCAST Limited v. R.T.I. SpA „Řízení o předběžné otázce — Sbližování právních předpisů — Autorské právo a práva s ním související — Směrnice 2001/29/ES — Článek 5 odst. 2 písm. b) — Výjimka pro soukromé rozmnožování — Článek 3 odst. 1 — Sdělování veřejnosti — Specifická technologie — Poskytování služby umožňující pořizovat bez svolení autora rozmnoženiny děl chráněných autorským právem nahráváním videozáznamů do cloudu (cloud computing) — Aktivní zásah poskytovatele služby při vyhotovení uvedeného záznamu“

text:
               29.1.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/3

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 29. listopadu 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale ordinario di Torino – Itálie) – VCAST Limited v. R.T.I. SpA
   (Věc C-265/16) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Sbližování právních předpisů - Autorské právo a práva s ním související - Směrnice 2001/29/ES - Článek 5 odst. 2 písm. b) - Výjimka pro soukromé rozmnožování - Článek 3 odst. 1 - Sdělování veřejnosti - Specifická technologie - Poskytování služby umožňující pořizovat bez svolení autora rozmnoženiny děl chráněných autorským právem nahráváním videozáznamů do cloudu (cloud computing) - Aktivní zásah poskytovatele služby při vyhotovení uvedeného záznamu“)
   (2018/C 032/03)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale ordinario di Torino

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: VCAST Limited

      Žalovaná: R.T.I. SpA

      Výrok

   Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/29/ES ze dne 22. května 2001 o harmonizaci určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti, zejména její čl. 5 odst. 2 písm. b), musí být vykládána v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, která podnikatelskému subjektu dovoluje poskytovat jednotlivcům bez svolení nositele práv službu umožňující pořizovat soukromé rozmnoženiny děl chráněných autorským právem nahráváním videozáznamů na dálku do cloudu s pomocí výpočetního systému a při aktivním zásahu do vyhotovování záznamů.

      (1)  Úř. věst. C 270, 25.7.2016.