title: Věc T-242/07: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 12. listopadu 2008 – Weiler v. OHIM – IQNet Association – The International Certification Network (Q2WEB) ( Ochranná známka Společenství — Řízení o neplatnosti — Slovní ochranná známka Společenství Q2WEB — Starší slovní ochranná známka Společenství QWEB a starší obrazová ochranná známka QWEB Certified Site — Relativní důvody pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) a čl. 52 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 40/94 )

text:
               10.1.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/26

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 12. listopadu 2008 – Weiler v. OHIM – IQNet Association – The International Certification Network (Q2WEB)
   (Věc T-242/07) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Řízení o neplatnosti - Slovní ochranná známka Společenství Q2WEB - Starší slovní ochranná známka Společenství QWEB a starší obrazová ochranná známka QWEB Certified Site - Relativní důvody pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) a čl. 52 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 40/94“)
   (2009/C 6/53)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobce: Dieter Weiler (Pulheim, Německo) (zástupci: T. Dolde, V. von Bomhard a A. Renck, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: R. Pethke, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Soudem: IQNet Association – The International Certification NetworkIQNet Association (Bern, Švýcarsko) (zástupci: A. Masetti Zannini de Concina, M. Bucarelli a P. Bodenham, advokáti)
   Předmět věci
   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 29. března 2007 (věc R 893/2005-1), týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi CISQ Federazione Certificazione Italiana Sistemi di Qualità Aziendali, poté IQNet Association – The International Certification Network a D. Weilerem
   Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               D. Weilerovi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 211, 8.9.2007.


               18.7.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 167/1

         2009/C 167/01
   Poslední publikace Soudního dvora v Úředním věstníku Evropské unie

         Úř. věst. C 153, 4.7.2009

      Dřívější publikace

      Úř. věst. C 141, 20.6.2009

      Úř. věst. C 129, 6.6.2009

      Úř. věst. C 113, 16.5.2009

      Úř. věst. C 102, 1.5.2009

      Úř. věst. C 90, 18.4.2009

      Úř. věst. C 82, 4.4.2009

   Tyto texty jsou k dispozici na adrese:
   EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Věc T-385/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 30. září 2015 – Volkswagen v. OHIM (ULTIMATE) „Ochranná známka Společenství — Přihláška slovní ochranné známky Společenství ULTIMATE — Absolutní důvod pro zamítnutí — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               23.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 389/51

         Rozsudek Tribunálu ze dne 30. září 2015 – Volkswagen v. OHIM (ULTIMATE)
   (Věc T-385/14) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Přihláška slovní ochranné známky Společenství ULTIMATE - Absolutní důvod pro zamítnutí - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2015/C 389/57)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Volkswagen AG (Wolfsburg, Německo) (zástupce: U. Sander, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupkyně: D. Walicka, zmocněnkyně)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 24. března 2014 (věc R 1787/2013-1) týkajícímu se přihlášky slovního označení ULTIMATE jako ochranné známky Společenství.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnost Volkswagen AG ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Úřadem pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM).

      (1)  Úř. věst. C 253, 4.8.2014.


title: Věc T-311/05: Žaloba podaná dne 9. srpna 2005 – Rounis v. Komise

text:
               29.10.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 271/22

         Žaloba podaná dne 9. srpna 2005 – Rounis v. Komise
   (Věc T-311/05)
   (2005/C 271/43)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Georgios Rounis (Brusel, Belgie) [zástupce: E. Boigelot, advokát]

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhy žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí Komise zamítající převod části odměny žalobce určené k pokrytí studijních nákladů jeho dcery v průběhu vysokoškolského roku 2003–2004;

               —

               přiznat náhradu škody za majetkovou a nemajetkovou újmu z důvodu různých podstatných chyb na různých úrovních administrativy, ohodnocené ex aequo et bono na celkovou částku 13 582,88 eur a navýšené o úroky ve výši 5,25 % až do úplného zaplacení, s výhradou zvýšení nebo snížení v průběhu řízení;

               —

               v každém případě uložit žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobce, rovněž žalobce ve věci T-17/01 (1), zpochybňuje zejména rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování zamítajícímu převádět do Spojeného království 35 % jeho měsíční čisté odměny určené k pokrytí nákladů spojených s vysokoškolskými studii jeho dcery.
   V tomto ohledu upřesňuje, že poskytl důkaz o skutečných nákladech ve Spojeném království a že právo uskutečnit tento převod mu bylo přiznáno již rozsudkem ze dne 16. května 2002 doplněným rozsudkem ze dne 30. září 2003, které byly vyneseny ve výše uvedené věci.
   Na podporu svých tvrzení se žalobce dovolává porušení článků 62 a 67 služebního řádu, jakož i článků 17 příloh VII a XIII téhož řádu, rovněž v jejich znění vyplývajícím ze vstupu nového služebního řádu v platnost ke dni 1. května 2004. Rovněž uplatňuje nedodržení všeobecných právních zásad, jakými jsou zásady správného úředního postupu a řádné správy, zásady dodržování a ochrany oprávněného očekávání, jakož i nedodržení povinnosti péče a zásad, které ukládají orgánu oprávněnému ke jmenování vynést rozhodnutí pouze na základě relevantních odůvodnění, která nejsou dotčena zjevně nesprávným hodnocením.

      (1)  Rozsudky ze dne 16. května 2002 (Recueil FP, s. IA-63; FP II-301) a ze dne 30. září 2003 (Recueil FP IA-221; FP II-1079).


title: Věc C-662/16 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 21. prosince 2016 Laboratoire de la mer proti usnesení Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 18. října 2016 ve věci T-109/16, Laboratoire de la mer v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

text:
               21.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 277/20

         Kasační opravný prostředek podaný dne 21. prosince 2016 Laboratoire de la mer proti usnesení Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 18. října 2016 ve věci T-109/16, Laboratoire de la mer v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
   (Věc C-662/16 P)
   (2017/C 277/27)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Laboratoire de la mer (zástupce: J. Blanchard, advokát)

      Další účastník řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
   Soudní dvůr (šestý senát) rozhodl usnesením ze dne 20. června 2017, že kasační opravný prostředek je nepřípustný.


title: Věc C-566/08: Žaloba podaná dne 22. prosince 2008 – Evropský parlament v. Rada Evropské unie

text:
               21.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/37

         Žaloba podaná dne 22. prosince 2008 – Evropský parlament v. Rada Evropské unie
   (Věc C-566/08)
   (2009/C 44/63)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Evropský parlament (zástupci: R. Passos, G. Mazzini a D. Gauci, zmocněnci)

      Žalovaná: Rada Evropské unie
   Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit z důvodu porušení Smlouvy o ES rozhodnutí Rady 2008/780/ES ze dne 29. září 2008 o uzavření Dohody o rybolovu v jižním Indickém oceánu jménem Evropského společenství (1);

               —

               uložit Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Na podporu své žaloby Evropský parlament uvádí jediný žalobní důvod vycházející z nesprávného právního základu napadeného rozhodnutí. Podle žalobce totiž jak z výkladu článku 300 ES, tak i obsahu dohody dotčené v projednávaném případě jasně vyplývá, že tato dohoda zjevně spadá do kategorie dohod vytvářejících zvláštní institucionální rámec zavedením postupů spolupráce. Sporné rozhodnutí tudíž údajně mělo být přijato na základě článku 37 ES ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem první větou a odst. 3 druhým pododstavcem ES – stanovícím souhlas Evropského parlamentu – a nikoli na základě článku 37 ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem první větou a odst. 3 prvním pododstavcem ES stanovícím prostou konzultaci tohoto orgánu.

      (1)  Úř. věst. L 268, s. 27.


title: Věc C-535/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Protodikeio Athinon (Řecko) dne 10. října 2013 — Honda Giken Kogyo Kabushiki Kaisha v. Maria Patmanidi SA

text:
               21.12.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 377/6

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Protodikeio Athinon (Řecko) dne 10. října 2013 — Honda Giken Kogyo Kabushiki Kaisha v. Maria Patmanidi SA
   (Věc C-535/13)
   2013/C 377/13
   Jednací jazyk: řečtina

      Předkládající soud

   Protodikeio Athinon

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Honda Giken Kogyo Kabushiki Kaisha

      Žalovaná: Maria Patmanidi SA

      Předběžná otázka

   Jak široký je rozsah působnosti ustanovení článku 7 směrnice 89/104/EHS (1) (nyní článku 7 směrnice 2008/95/ES (2)) a článku 13 nařízení (ES) č. 40/94/ES (3) (nyní článku 13 nařízení č. 207/2009 (4)), které se týkají práva majitele ochranné známky zakázat paralelní dovoz svého zboží na území EU a EHP, například náhradních dílů pro motorová vozidla jakéhokoli typu vyrobených a poprvé uvedených na trh ve třetí zemi mimo EU a EHP, zejména pokud se jedná o zboží, pro něž je příznačné široké ziskové rozpětí a stlačení cen, tedy okolnost, jež se projevuje značnou nestálostí cenové politiky, nebo u něhož mohou paralelní dovozy vést ke značnému snížení cen pro konečného spotřebitele, což přináší výhody jak pro konečného spotřebitele, tak pro hospodářskou soutěž, s ohledem na následující ustanovení posuzovaná samostatně nebo společně:

               a)

               články 101 SFEU a 102 SFEU,

               b)

               články I, XI. 1, ΙΙΙ.4 a XX písm. d) a obecně i úpravu dohody GΑΤΤ z roku 1994 a

               c)

               články I a [Χ]XIV dohody GΑΤΤ z roku 1994, zvláště jestliže tato posledně jmenovaná ustanovení [rozšiřují] rozsah působnosti čl. 7 odst. 1 směrnice 2008/95/ES a čl. 13 odst. 1 nařízení (ES) č. 207/2009 (…) na zboží uváděné na trh ve státech, jež jsou smluvními stranami dohody GΑΤΤ z roku 1994, [a] jestliže mezi těmito ustanoveními existuje rozpor?

      (1)  První směrnice Rady ze dne 21. prosince 1988, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách (Úř. věst. L 40, 11.2.1989, s.1 až 7).

      (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/95/ES ze dne 22. října 2008, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách (Úř. věst. L 299, s. 25 až 33).

      (3)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 11, 14.1.1994, s. 1 až 36).

      (4)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, 24.3.2009, s. 1 až 42).


title: Věc C-493/11 P: Usnesení Soudního dvora ze dne 15. června 2012 — Unitet Technologies Corp. v. Evropská komise ( „Kasační opravný prostředek — Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Trh instalace a údržby výtahů a eskalátorů — Pokuty — Mateřská společnost a dceřiné společnosti — Přičitatelnost protiprávního jednání“ )

text:
               24.11.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 366/20

         Usnesení Soudního dvora ze dne 15. června 2012 — Unitet Technologies Corp. v. Evropská komise
   (Věc C-493/11 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Trh instalace a údržby výtahů a eskalátorů - Pokuty - Mateřská společnost a dceřiné společnosti - Přičitatelnost protiprávního jednání)
   2012/C 366/35
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Unitet Technologies Corp. (zástupci: A. Winckler a D. Gerard, advokáti, J. Temple Lang a C. Cook, solicitors)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: A. Bouquet, R. Sauer a J. Bourke, zmocněnci)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) ze dne 13. července 2011 — General Technic-Otis a další v. Komise (spojené věci T-141/07, T-142/07, T-145/07 a T-146/07), jímž Tribunál zamítl žalobu směřující k částečnému zrušení rozhodnutí Komise C(2007) 512 final ze dne 21. února 2007 v řízení podle článku 81 Smlouvy o ES (věc COMP/E-1/38.823 — Výtahy a eskalátory), týkajícího se kartelové dohody na trhu instalace a údržby výtahů a eskalátorů v Belgii, Německu, Lucembursku a Nizozemsku, jejímž předmětem bylo manipulování s nabídkovými řízeními, rozdělení trhů, určování cen, přidělování projektů a zakázek a výměna informací, a podpůrně k zrušení či snížení pokuty uložené žalobkyni — Odpovědnost mateřské společnosti za porušení pravidel hospodářské soutěže jejími dceřinými společnostmi

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se odmítá.

               2)

               Společnosti United Technologies Corporation se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 347, 26.11.2011.


title: Věc C-223/06: Žaloba podaná dne  16. května 2006  – Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství

text:
               15.7.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 165/20

         Žaloba podaná dne 16. května 2006 – Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství
   (Věc C-223/06)
   (2006/C 165/37)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupce: G. Braun, zmocněnec)

      Žalovaný: Lucemburské velkovévodství
   Návrhová žádání

               —

               určit, že Lucemburské velkovévodství tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/51/EHS ze dne 18. června 2003, kterou se mění směrnice Rady 78/660/EHS, 83/349/EHS, 86/635/EHS a 91/674/EHS o ročních účetních závěrkách a konsolidovaných účetních závěrkách některých forem společností, bank a jiných finančních institucí a pojišťoven (1), a v každém případě tím, že o nich neuvědomila Komisi, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice;

               —

               uložit Lucemburskému velkovévodství náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta k provedení směrnice uplynula dne 1. ledna 2005.

      (1)  Úř. věst. L 178, s. 16; Zvl. vyd. 17/01, s. 273.


               25.10.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 324/12

         Žádost o poradní stanovisko Soudního dvora ESVO předložená soudem Borgarting lagmannsrett dne 21. května 2012 ve věci Staten v/Arbeidsdepartementet v. Stig Arne Johnsson
   (věc E-3/12)
   2012/C 324/10
   Dopisem ze dne 21. května 2012, který byl na podatelnu Soudního dvora ESVO doručen dne 29. května 2012, požádal Borgarting lagmansrett (odvolací soud Borgarting) Soudní dvůr ESVO ve věci Staten v/Arbeidsdepartementet v. Stig Arne Johnsson o poradní stanovisko k následující otázce:
   Pokud vnitrostátní právní předpisy pro nárok na dávky v nezaměstnanosti mj. požadují skutečný pobyt ve státě, je slučitelné s ustanovením čl. 71 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 požadovat pro poskytování těchto dávek od tohoto státu prodloužený pobyt v příslušném státě (ve státě posledního zaměstnání), a to rovněž v případě osoby, která je zcela nezaměstnaná a která během posledního zaměstnání v daném státě pobývala jako „nepravý“ příhraniční pracovník?
   Je pro odpověď na tuto otázku relevantní, zda:

               1)

               daná nezaměstnaná osoba žije v zemi v blízkosti příslušného státu (státu posledního zaměstnání), takže je pro tuto osobu v praxi možné, aby se dostavila na úřad práce v tomto státě, i když zde nepobývá?

               2)

               se daná nezaměstnaná osoba, poté co se vrátila do státu bydliště, registruje v tomto státě jako uchazeč o zaměstnání u služby zaměstnanosti a rovněž zde požádá o dávky v nezaměstnanosti?


title: Věc T-241/08: Žaloba podaná dne 20. června 2008 – CBI a Abisp v. Komise

text:
               15.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/61

         Žaloba podaná dne 20. června 2008 – CBI a Abisp v. Komise
   (Věc T-241/08)
   (2008/C 209/109)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Coordination Bruxelloise d'Institutions sociales et de santé (CBI) (Brusel, Belgie) a Association des Institutions de Soins Privées (Abisp) (Brusel, Belgie) (zástupci: D. Waelbroeck, advokát a D. Slater, solicitor)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobkyň

               —

               zrušit potvrzující rozhodnutí Komise;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně se domáhají zrušení rozhodnutí Komise ze dne 10. dubna 2008, kterým se podle žalobkyň potvrzuje rozhodnutí Komise ze dne 10. ledna 2008 o zamítnutí jejich stížnosti podané dne 7. září 2005 a 17. října 2005 na státní podpory, které Belgické království poskytlo veřejným nemocnicím sítě Iris v regionu Bruxelles-Capitale (Brusel-hlavní město) a kterým se upouští od zahájení formálního přezkumného řízení předmětných podpor podle čl. 88 odst. 2 ES.
   Žalobní důvody a hlavní argumenty žalobkyň jsou stejné jako ve věci T-128/08, CBI a Abisp v. Komise (1).

      (1)  Úř. věst. C 142, s. 30.


title: Věc T-196/02: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 12. září 2007 – MTU Friedrichshafen v. Komise ( Státní podpory — Podpora na restrukturalizaci — Rozhodnutí nařizující navrácení neslučitelné podpory — Článek 13 odst. 1 nařízení (ES) č. 659/1999 — Solidární odpovědnost )

text:
               20.10.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 247/22

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 12. září 2007 – MTU Friedrichshafen v. Komise
   (Věc T-196/02) (1)

   („Státní podpory - Podpora na restrukturalizaci - Rozhodnutí nařizující navrácení neslučitelné podpory - Článek 13 odst. 1 nařízení (ES) č. 659/1999 - Solidární odpovědnost“)
   (2007/C 247/31)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: MTU Friedrichshafen GmbH (Friedrichshafen, Německo) (zástupci: F. Montag a T. Lübbig, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: V. Kreuschitz, V. Di Bucci a T. Scharf, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení čl. 3 odst. 2 rozhodnutí Komise 2002/898/ES ze dne 9. dubna 2002 o státní podpoře poskytnuté Německem ve prospěch SKL Motoren- und Systembautechnik GmbH (Úř. věst. L 314, s. 75)
   Výrok rozsudku

               1)

               Článek 3 odst. 2 rozhodnutí Komise 2002/898/ES ze dne 9. dubna 2002 o státní podpoře poskytnuté Německem ve prospěch SKL Motoren- und Systembautechnik GmbH se zrušuje v rozsahu, v němž nařizuje MTU Friedrichshafen GmbH solidární vrácení částky 2,71 milionů eur.

               2)

               Komisi se ukládá náhrada nákladů řízení vynaložených MTU Friedrichshafen a ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 219, 14.9.2002.


title: Věc C-65/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Maďarsko) dne 8. února 2016 – Istanbul Lojistik Ltd v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatóság

text:
               17.5.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 175/6

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Maďarsko) dne 8. února 2016 – Istanbul Lojistik Ltd v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatóság
   (Věc C-65/16)
   (2016/C 175/05)
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Istanbul Lojistik Ltd

      Žalovaný: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatóság

      Předběžné otázky

               1)

               Musí být článek 4 rozhodnutí Rady přidružení [ES] Turecko č. 1/95 vykládán v tom smyslu, že taková daň, jako je daň upravená maďarským zákonem o dani z provozu motorových vozidel, kterou je podle tohoto zákona zatíženo nákladní vozidlo s tureckou poznávací značkou, jehož provozovatelem je turecký dopravce a které je užíváno k přepravě zboží, uložená z důvodu překročení maďarské hranice během cesty z Turecka do jiného členského státu přes Maďarsko jakožto členský stát tranzitu, představuje poplatek s účinkem rovnocenným clu a není tedy slučitelná s výše uvedeným článkem?

               2)

                           a)

                           Pro případ, že bude odpověď na první předběžnou otázku záporná, musí být článek 5 rozhodnutí Rady přidružení [ES] Turecko č. 1/95 vykládán v tom smyslu, že taková daň, jako je daň upravená maďarským zákonem o dani z provozu motorových vozidel, kterou je podle tohoto zákona zatíženo nákladní vozidlo s tureckou poznávací značkou, jehož provozovatelem je turecký dopravce a které je užíváno k přepravě zboží, uložená z důvodu překročení maďarské hranice během cesty z Turecka do jiného členského státu přes Maďarsko jakožto členský stát tranzitu, představuje opatření s účinkem rovnocenným množstevnímu omezení a není tedy slučitelná s výše uvedeným článkem?

                           b)

                           Musí být článek 7 rozhodnutí Rady přidružení [ES] Turecko č. 1/95 vykládán v tom smyslu, že taková daň, jako je daň upravená maďarským zákonem o dani z provozu motorových vozidel, kterou je podle tohoto zákona zatíženo nákladní vozidlo s tureckou poznávací značkou, jehož provozovatelem je turecký dopravce a které je užíváno k přepravě zboží, ukládaná z důvodu překročení maďarské hranice během cesty z Turecka do jiného členského státu přes Maďarsko jakožto členský stát tranzitu, může být uplatněna na základě důvodů týkajících se zajištění bezpečnosti silničního provozu a uplatňování právních předpisů?

               3)

               Musí být čl. 3 odst. 2 SFEU a čl. 1 odst. 2 a čl. 1 odst. 3 písm. a) nařízení (ES) č. 1072/2009 (1) vykládány v tom smyslu, že brání tomu, aby členský stát tranzitu na základě dvoustranné dohody uzavřené s Tureckem v oblasti dopravy uplatnil takovou daň, jako je daň upravená maďarským zákonem o dani z provozu motorových vozidel, kterou je podle tohoto zákona zatíženo nákladní vozidlo s tureckou poznávací značkou, jehož provozovatelem je turecký dopravce a které je užíváno k přepravě zboží, z důvodu překročení maďarské hranice během cesty z Turecka do jiného členského státu přes Maďarsko jakožto členský stát tranzitu?

               4)

               Musí být článek 9 Dohody o přidružení mezi [EHS] a Tureckem vykládán […] v tom smyslu, že taková daň, jako je daň upravená maďarským zákonem o dani z provozu motorových vozidel, kterou je podle tohoto zákona zatíženo nákladní vozidlo s tureckou poznávací značkou, jehož provozovatelem je turecký dopravce a které je užíváno k přepravě zboží, ukládaná z důvodu překročení maďarské hranice během cesty z Turecka do jiného členského státu přes Maďarsko jakožto členský stát tranzitu, představuje diskriminaci z důvodu státní příslušnosti a není tedy slučitelná s výše uvedeným článkem?

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1072/2009 ze dne 21. října 2009 o společných pravidlech pro přístup na trh mezinárodní silniční nákladní dopravy (Úř. věst. L 300, s. 72).


title: Věc T-67/10: Žaloba podaná dne 17. února 2010 — Španělsko v. Komise

text:
               17.4.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 100/60

         Žaloba podaná dne 17. února 2010 — Španělsko v. Komise
   (Věc T-67/10)
   2010/C 100/88
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Španělské království (zástupce: M. Muñoz Pérez)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhové žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí Komise K(2009) 9827 v konečném znění ze dne 10. prosince 2009 o uplatnění finančních oprav na podporu EZOZF, orientační část, poskytnutou na operační program CCI 2000.ES.16.1.PO.007 (Španělsko, Castilla a León) pro opatření Zlepšení zpracování a uvádění zemědělských produktů na trh, a

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Podle názoru Španělského království by rozhodnutí mělo být zrušeno ze dvou důvodů.
   Zaprvé nesprávné použití článku 39 nařízení (ES) č. 1260/1999 (1), neboť nesrovnalosti, které byly základem pro finanční opravu schválenou Komisí neexistovaly, jelikož španělské orgány prováděly systematicky příslušné kontroly za účelem splnění požadavků pro podporu stanovených v článcích 26 a 28 nařízení (ES) č. 1257/1999 (2), a činily tak i před poskytnutím podpory. Krom toho, na rozdíl od toho, co uvedla Komise v napadeném rozhodnutí, nebylo účelem Kontrolního plánu přijatého španělskými orgány po inspekci napravit a posteriori skutečnost, že kontroly nebyly prováděny, ale jeho účelem bylo výlučně ověřit účinnost těchto kontrol.
   Zadruhé porušení zásady proporcionality stanovené v čl. 39 odst. 3 nařízení (ES) č. 1260/1999, ve spojení s Pokyny k zásadám, kritériím a orientačním měřítkům uplatňovaným odbory Komise při určování finančních oprav podle čl. 39 odst. 3 nařízení (ES) č. 1260/1999 (3), neboť nesrovnalosti identifikované Komisí, pokud by existovaly, což Španělské království popírá, by odůvodňovaly pouze provedení finanční opravy přiměřené škodě, kterou způsobily finančním prostředkům Evropské unie, a tedy ve výši menší než 5 %, o které bylo rozhodnuto.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1260/1999 ze dne 21. června 1999 o obecných ustanoveních o strukturálních fondech (Úř. věst. L 161, 26.6.1999, s. 1; Zvl. vyd. 14/01, s. 31).

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 1257/1999 ze dne 17. května 1999 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) a o změně a zrušení některých nařízení (Úř. věst. L 160, 26.6.1999, s. 80; Zvl. vyd. 03/25, s. 391).

      (3)  Dokument C(2001) 476, ze dne 2. března 2001.


title: Věc T-696/13: Usnesení Tribunálu ze dne 10. července 2017 – Meta Group v. Komise

text:
               28.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 283/55

         Usnesení Tribunálu ze dne 10. července 2017 – Meta Group v. Komise
   (Věc T-696/13) (1)

   (2017/C 283/87)
   Jednací jazyk: italština
   Předseda šestého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 52, 22. 2. 2014.


title: Věc T-562/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 12. května 2015 – Dalli v. Komise „Člen Komise — Vyšetřování úřadem OLAF — Údajné ústní rozhodnutí předsedy Komise ukončit funkci dotčené osoby — Žaloba na neplatnost — Neexistence žalovatelného aktu — Nepřípustnost — Žaloba na náhradu škody“

text:
               29.6.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/29

         Rozsudek Tribunálu ze dne 12. května 2015 – Dalli v. Komise
   (Věc T-562/12) (1)

   („Člen Komise - Vyšetřování úřadem OLAF - Údajné ústní rozhodnutí předsedy Komise ukončit funkci dotčené osoby - Žaloba na neplatnost - Neexistence žalovatelného aktu - Nepřípustnost - Žaloba na náhradu škody“)
   (2015/C 213/50)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: John Dalli (St. Julians, Malta) (zástupci: L. Levi, A. M Alamanou a S. Rodrigues, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: B. Smulders, J. Baquero Cruz a J. P. Keppenne, zmocněnci)

      Předmět věci

   Zrušení rozhodnutí předsedy Evropské komise ze dne 16. října 2012 o uplatnění jeho práva požádat žalobce, jako člena Komise, o podání demise na základe čl. 17 odst. 6 SEU v souvislosti se vyšetřovací zprávou OLAF; žaloba na náhradu škody, kterou žalobce údajně utrpěl v souvislosti s uvedeným rozhodnutím.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               John Dalli ponese náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 46, 16.2.2013.


title: Věc C-335/14: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 21. ledna 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour d'appel de Mons – Belgie) – Les Jardins de Jouvence SCRL v. État belge „Řízení o předběžné otázce — Daně — Daň z přidané hodnoty — Šestá směrnice o DPH — Osvobození — Článek 13 část A odst. 1 písm. g) — Osvobození od daně služeb úzce souvisejících se sociální péčí nebo sociálním zabezpečením, poskytovaných veřejnoprávními subjekty nebo jinými subjekty uznanými za subjekty sociální povahy — Pojem ‚poskytování služeb a dodání zboží úzce související se sociální péčí nebo sociálním zabezpečením‘ — Subjekty uznané za subjekty sociální povahy — Ubytovací zařízení s pečovatelskou službou“

text:
               14.3.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 98/7

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 21. ledna 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour d'appel de Mons – Belgie) – Les Jardins de Jouvence SCRL v. État belge
   (Věc C-335/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Daně - Daň z přidané hodnoty - Šestá směrnice o DPH - Osvobození - Článek 13 část A odst. 1 písm. g) - Osvobození od daně služeb úzce souvisejících se sociální péčí nebo sociálním zabezpečením, poskytovaných veřejnoprávními subjekty nebo jinými subjekty uznanými za subjekty sociální povahy - Pojem ‚poskytování služeb a dodání zboží úzce související se sociální péčí nebo sociálním zabezpečením‘ - Subjekty uznané za subjekty sociální povahy - Ubytovací zařízení s pečovatelskou službou“)
   (2016/C 098/08)
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour d'appel de Mons

      Účastníci původního řízení

      Odvolatelka: Les Jardins de Jouvence SCRL

      Odpůrce: État belge

      za přítomnosti: AXA Belgium SA

      Výrok

   Článek 13 část A odst. 1 písm. g) šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně musí být vykládán v tom smyslu, že mezi službami poskytovanými ubytovacím zařízením s pečovatelskou službou, jako je zařízení dotčené v původním řízení, jehož sociální povahu musí posoudit předkládající soud zejména s ohledem na skutečnosti uvedené v tomto rozsudku, mohou být služby, které spočívají v poskytování bytů přizpůsobených starším osobám, osvobozeny od daně podle tohoto ustanovení. Jiné služby poskytované tímto ubytovacím zařízením s pečovatelskou službou mohou být v zásadě rovněž takto osvobozeny od daně, zejména pokud tyto služby, které jsou ubytovací zařízení s pečovatelskou službou povinna nabídnout podle příslušné vnitrostátní právní úpravy, mají za cíl zajistit podporu starším osobám, jakož i o ně pečovat a odpovídají službám, které jsou povinny nabízet rovněž domovy důchodců, v souladu s dotyčnou právní úpravou.
   V tomto ohledu není podstatné, zda provozování ubytovacího zařízení s pečovatelskou službou, jako je zařízení dotčené v původním řízení, je či není příjemcem dotací nebo jiné formy zvýhodnění nebo finanční účasti ze strany veřejných orgánů.

      (1)  Úř. věst. C 339, 29.9.2014.


title: Povolení státních podpor v rámci ustanovení článků 87 a 88 Smlouvy o ES – Případy, k nimž Komise nevznáší námitku  Text s významem pro EHP

text:
               13.3.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 73/1

         Povolení státních podpor v rámci ustanovení článků 87 a 88 Smlouvy o ES
   Případy, k nimž Komise nevznáší námitku
   (Text s významem pro EHP)
   2013/C 73/01

               Datum přijetí rozhodnutí

               7.11.2012

               Odkaz na číslo státní podpory

               SA.34576 (12/N)

               Členský stát

               Portugalsko

               Region

               Alto Trás-os-Montes

               Název (a/nebo jméno příjemce)

               Unidade de cuidados continuados Jean Piaget/Nordeste

               Právní základ

               Texto do Programa Operacional Temático Valorização do Território
               Endereço http://www.povt.qren.pt/cs2.asp?idcat=1120; Regulamento Geral FEDER e Fundo de Coesão (documento normativo sobre as modalidades de aplicação a Portugal dos fundos FEDER e Fundo de Coesão), em coerência com as disposições regulamentares comunitárias aplicáveis);
               Texto do Programa Operacional Temático Valorização do Território
               Endereço http://www.povt.qren.pt/cs2.asp?idcat=1120 — Regulamento Geral FEDER e Fundo de Coesão (documento normativo sobre as modalidades de aplicação a Portugal dos fundos FEDER e Fundo de Coesão), em coerência com as disposições regulamentares comunitárias aplicáveis); Regulamento Específico para o Domínio dos «Equipamentos Estruturantes do Sistema Urbano Nacional» (estabelece as condições de acesso e as regras gerais de atribuição de co-financiamento comunitário do FEDER às operações apresentadas no âmbito deste domínio de intervenção).

               Název opatření

               Individuální podpora

               Cíl

               Regionální rozvoj

               Forma podpory

               —

               Rozpočet

               Celková částka plánované podpory 1,897 mil. EUR

               Míra podpory

               Opatření nepředstavuje podporu

               Délka trvání programu

               —

               Hospodářská odvětví

               Všechny služby

               Název a adresa orgánu poskytujícího podporu

                           Programa Operacional Temático Valorização do Território

                           Av. D. João II, Lote 1.07.2.1 — 2.o

                           1998-014 Lisboa

                           PORTUGAL

               Další informace

               —

         Rozhodnutí v autentickém znění po odstranění všech informací, jež jsou předmětem obchodního tajemství, najdete na adrese:
   http://ec.europa.eu/competition/elojade/isef/index.cfm


title: Věc T-436/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 15. července 2015 – HIT Groep v. Komise „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Evropský trh s předpínací ocelí — Určování cen, rozdělení trhu a výměna citlivých obchodních informací — Rozhodnutí, jímž se konstatuje porušení článku 101 SFEU — Pravidla přičitatelnosti protisoutěžního jednání dceřiné společnosti její mateřské společnosti — Domněnka o skutečném výkonu rozhodujícího vlivu — Přiměřená lhůta“

text:
               14.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 302/40

         Rozsudek Tribunálu ze dne 15. července 2015 – HIT Groep v. Komise
   (Věc T-436/10) (1)

   („Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Evropský trh s předpínací ocelí - Určování cen, rozdělení trhu a výměna citlivých obchodních informací - Rozhodnutí, jímž se konstatuje porušení článku 101 SFEU - Pravidla přičitatelnosti protisoutěžního jednání dceřiné společnosti její mateřské společnosti - Domněnka o skutečném výkonu rozhodujícího vlivu - Přiměřená lhůta“)
   (2015/C 302/50)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: HIT Groep BV (Haarlem, Nizozemsko) (zástupci: původně G. van der Wal, G. Oosterhuis a H. Albers, poté G. van der Wal a G. Oosterhuis, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: P. Van Nuffel, S. Noë a V. Bottka, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C (2010) 4387 final ze dne 30. června 2010 v řízení podle článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/38344 – Předpínací ocel), ve znění rozhodnutí Komise C (2010) 6676 final ze dne 30. září 2010 a rozhodnutí Komise C (2011) 2269 final ze dne 4. dubna 2011.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnost HIT Groep BV ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 317, 20.11.2010.


title: Věc C-90/10: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 22. září 2011 — Evropská komise v. Španělské království ( Nesplnění povinnosti státem — Směrnice o stanovištích — Ochrana přírodních stanovišť — Volně žijící živočichové a planě rostoucí rostliny — Článek 4 odst. 4 a čl. 6 odst. 1 a 2 — Stanovení priorit pro zvláštní oblasti ochrany a vhodné ochrany těchto oblastí — Neexistence příslušné právní ochrany pro zvláštní oblasti ochrany nacházející se na Kanárských ostrovech )

text:
               12.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 331/4

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 22. září 2011 — Evropská komise v. Španělské království
   (Věc C-90/10) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice o stanovištích - Ochrana přírodních stanovišť - Volně žijící živočichové a planě rostoucí rostliny - Článek 4 odst. 4 a čl. 6 odst. 1 a 2 - Stanovení priorit pro zvláštní oblasti ochrany a vhodné ochrany těchto oblastí - Neexistence příslušné právní ochrany pro zvláštní oblasti ochrany nacházející se na Kanárských ostrovech)
   2011/C 331/05
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: S. Pardo Quintillán a D. Recchia, zmocněnci)

      Žalované: Španělské království (zástupce: F. Díez Moreno, zmocněnec)

      Vedlejší účastník podporující žalované: Finská republika (zástupce: M. Pere, zmocněnec)

      Předmět

   Nesplnění povinnosti státem — Porušení čl. 4 odst. 4 a čl. 6 odst. 1 a 2 směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin (Úř. věst. L 206, s. 7) — Lokality významné pro Společenství — Ochranná opatření — Makaronéská biogeografická oblast

      Výrok

               1)

               Španělské království tím, že

                           —

                           na svém území nestanovilo pro zvláště chráněná území odpovídající lokalitám evropského významu v makaronéské biogeografické oblasti, které jsou uvedeny v rozhodnutí Komise 2002/11/ES ze dne 28. prosince 2001, kterým se přijímá seznam lokalit významných pro Společenství v makaronéské biogeografické oblasti podle směrnice Rady 92/43/EHS, ochranné priority v souladu s čl. 4 odst. 4 směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin, a tím, že

                           —

                           v rozporu s čl. 6 odst. 1 a 2 směrnice 92/43 nepřijalo potřebná ochranná opatření a nepodniklo přiměřené kroky k předejití poškození biotopů, jakož i rušení druhů, a zajištění právní ochrany zvláště chráněných území odpovídajících španělským lokalitám uvedeným v rozhodnutí 2002/11,

                     nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z uvedených ustanovení této směrnice.

               2)

               Španělskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

               3)

               Finská republika ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 113, 1.5.2010.


title: Věc C-528/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Administrativen Sad Sofia-grad (Bulharsko) dne 18. října 2011 — Zuheyr Freyeh Halaf v. Darzhavna agentsia za bezhantsite pri Ministerski savet

text:
               17.12.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 370/18

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Administrativen Sad Sofia-grad (Bulharsko) dne 18. října 2011 — Zuheyr Freyeh Halaf v. Darzhavna agentsia za bezhantsite pri Ministerski savet
   (Věc C-528/11)
   2011/C 370/30
   Jednací jazyk: bulharština

      Předkládající soud

   Administrativen Sad Sofia-grad

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Zuheyr Freyeh Halaf

      Žalovaná: Darzhavna agentsia za bezhantsite pri Ministerski savet

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba čl. 3 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 343/2003 (1) ze dne 18. února 2003, kterým se stanoví kritéria a postupy pro určení členského státu příslušného k posuzování žádosti o azyl podané státním příslušníkem třetí země v některém z členských států, vykládat v tom smyslu, že připouští, aby členský stát převzal povinnost provést posouzení žádosti o azyl, pokud u žadatele o azyl neexistují osobní okolnosti, které odůvodňují použití humanitárního ustanovení podle článku 15 tohoto nařízení, a pokud s ohledem na členský stát příslušný podle čl. 3 odst. 1 nařízení platí alespoň jedna z následujících skutkových okolností:

                           a)

                           ve spisu Úřadu vysokého komisaře OSN pro uprchlíky (UNHCR) jsou uvedeny skutečnosti a závěry, podle nichž členský stát příslušný de iure poruší unijní právní předpisy v oblasti azylu, které se týkají podmínek převzetí žadatelů o azyl, přístupu k řízení nebo povahy řízení o posouzení žádostí o azyl;

                           b)

                           členský stát příslušný de iure neodpověděl podle čl. 20 odst. 1 nařízení č. 343/2003 na žádost o přijetí žadatele zpět, přičemž toto nařízení neobsahuje žádné ustanovení o dodržení zásady solidarity podle článku 80 SFEU?

               2)

               Je pro účely použití čl. 3 odst. 2 nařízení č. 343/2003 přípustné, aby vnitrostátní soud členského státu, k němuž byl na základě tvrzení o porušení unijního práva v oblasti azylu v členském státě příslušném podle čl. 3 odst. 1 tohoto nařízení podán návrh na použití tohoto nařízení, přezkoumal porušení tohoto práva a důsledky, které z toho vyplývají pro práva žadatele o azyl, která jsou mu přiznána unijním právem v případě jeho přemístění do příslušného členského státu, aniž by Soudní dvůr Evropské unie konstatoval v řízení stanoveném v unijním právu, že tento členský stát porušil příslušné unijní právní předpisy?
               Pokud bude tato otázka zodpovězena kladně, mohou být zodpovězeny i další otázky, které se týkají stanovení kritérií pro porušení unijního práva:
               Je třeba zohlednit pouze závažná porušení unijního práva, a která kritéria musí vnitrostátní soud použít při rozhodnutí, zda bylo unijní právo porušeno, pro účely použití ustanovení nařízení č. 343/2003, jehož výklad je třeba provést? Je třeba porušení unijního práva v oblasti azylu považovat za závažné pouze tehdy, pokud vede k porušení jakéhokoli práva, které je žadateli o azyl zaručeno na základě unijního práva, nebo musí být omezeno na porušení práva na azyl ve smyslu článku 18 Listiny základních práva Evropské unie? Pokud podle obecných kritérií a pravidel unijního práva neexistuje žádný právní základ k tomu, aby bylo žádosti dotčeného o azyl vyhověno, je třeba potom pouze přezkoumat, zda byly porušeny podmínky pro převzetí žadatelů o azyl v členském státě příslušném de iure?

               3)

               Jaký obsah má právo na azyl podle článku 18 Listiny základních práv Evropské unie ve spojení s článkem 53 Listiny, jakož i ve spojení s definicí podle čl. 2 písm. c) a dvanáctého bodu odůvodnění nařízení č. 343/2003?

               4)

               Je třeba čl. 3 odst. 2 nařízení č. 343/2003 vykládat v tom smyslu, že umožňuje vnitrostátnímu soudu členského státu, aby vycházel ze skutečnosti, že domněnka dodržení zásady nenavracení a bezpečné země ve smyslu druhého bodu odůvodnění tohoto nařízení s ohledem na členský stát příslušný podle čl. 3 odst. 1 nařízení je vyvrácena, pokud toto neshledal Soudní dvůr Evropské unie, přičemž je třeba zohlednit:

                           —

                           uznané kontrolní pravomoci Úřadu UNHCR, které vyplývají z povinnosti podle čl. 78 odst. 1 SFEU týkající se dodržení nástrojů mezinárodního práva v oblasti azylu a výslovně podle článku 21 směrnice Rady 2005/85/ES (2) ze dne 1. prosince 2005 o minimálních normách pro řízení v členských státech o přiznávání a odnímání postavení uprchlíka,

                           —

                           skutečnosti a závěry uvedené ve spisech Úřadu UNHCR, podle nichž členský stát příslušný podle čl. 3 odst. 1 nařízení č. 343/2003 poruší unijní právní předpisy v oblasti azylu?

               5)

               Je třeba čl. 3 odst. 2 nařízení č. 343/2003 ve spojení s povinností dodržení nástrojů mezinárodního práva v oblasti azylu podle čl. 78 odst. 1 SFEU vykládat v tom smyslu, že členské státy musí v řízení o určení členského státu příslušného podle nařízení č. 343/2003 požádat Úřad UNHCR o stanovisko, pokud ve spisech tohoto úřadu jsou uvedeny skutečnosti a závěry, podle nichž členský stát příslušný podle čl. 3 odst. 1 nařízení č. 343/2003 porušil unijní právní předpisy v oblasti azylu?
               V případě, že tato otázka bude zodpovězena kladně, může být zodpovězena i následující otázka:
               Pokud nebyl Úřad UNHCR o takové stanovisko požádán, je tím závažně porušeno řízení o určení členského státu příslušného podle článku 3 nařízení č. 343/2003 a je tím porušeno právo na řádnou správu a právo na účinnou právní ochranu podle článku 41 a 47 Listiny základních práv Evropské unie, a sice rovněž s ohledem na článek 21 směrnice 2005/85, který přiznává tomuto úřadu právo poskytnout při posouzení jednotlivých žádostí stanovisko?

      (1)  Úř. věst. L 50, s. 1; Zvl. vyd. 19/06 s. 109.

      (2)  Úř. věst. 326, s. 13.


title: Věc T-421/07: Žaloba podaná dne 22. listopadu 2007 – Deutsche Post v. Komise

text:
               26.1.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/46

         Žaloba podaná dne 22. listopadu 2007 – Deutsche Post v. Komise
   (Věc T-421/07)
   (2008/C 22/86)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Deutsche Post AG (Bonn, Německo) (zástupci: J. Sedemund a T. Lübbig, Rechtsanwälte)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobkyně

               —

               Zrušit rozhodnutí Komise Evropských společenství ze dne 12. září 2007„Státní podpora C 36/2007 (ex NN 25/2007) – Státní podpora ve prospěch Deutsche Post AG, výzva k podání připomínek podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES“;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně se domáhá zrušení rozhodnutí Komise zahájit řízení podle čl. 88 odst. 2 ES ohledně státní podpory C 36/07 (ex NN 25/07). Toto rozhodnutí bylo Německu sděleno dopisem ze dne 12. září 2007 (Úř. věst. C 245, s. 21). Řízení zahájené tímto rozhodnutím má za cíl doplňující zkoumání postupu zahájeného Komisí dne 23. října 1999, v němž Komise přijala dne 19. června 2002 konečné zamítavé rozhodnutí (Úř. věst. L 247, s. 27). V tomto zamítavém rozhodnutí Komise konstatovala, že ceny Deutsche Post AG za službu doručování balíkových zásilek ode dveří ke dveřím byly pod úrovní přírůstkových nákladů a že tato agresivní rabatová politika nespadá do povinnosti univerzální služby.
   Žalobkyně k odůvodnění své žaloby uplatňuje, že napadené rozhodnutí porušuje základní zásady řízení. Zejména se podle ní jedná o porušení zásady ochrany legitimního očekávání, jelikož Komise zná rozhodné skutečnosti již řadu let a s nimi související rozhodnutí o ukončení řízení přijala dne 19. června 2002. Navíc byla porušena práva účasti Spolkové republiky Německo i žalobkyně na řízení, neboť jim nebyla poskytnuta možnost zaujmout k napadenému rozhodnutí před jeho přijetím stanovisko. Konečně je v této souvislosti uplatňováno, že se jedná o porušení nařízení (ES) č. 659/1999 (1), neboť z jeho systematiky vyplývá, že zamítavé rozhodnutí, jako je rozhodnutí ze dne 19. června 2002, je konečné a že žalovaná nemůže učinit skutečnosti, které již byly s konečnou platností posouzeny, předmětem nového řízení v oblasti státních podpor.
   Žalobkyně dále uplatňuje, že žalovaná porušila povinnost uvést odůvodnění na základě článku 253 ES a čl. 6 odst. 1 nařízení č. 659/1999, jelikož z napadeného rozhodnutí jasně nevyplývá, jaká opatření zamýšlí Komise označit za státní podporu, a kromě toho v tomto rozhodnutí není obsaženo právní posouzení.
   Konečně je tvrzeno porušení čl. 87 odst. 1 ES a článku 88 ES, jelikož opatření uváděná v napadeném rozhodnutí nelze označit za státní podporu.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999 kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku [88 ES] (Úř. věst. L 83, s. 1; Zvl. vyd. 08/01, s. 339).


title: Věc C-213/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank Den Haag, Sitzungsort Amsterdam (Nizozemsko) dne 25. dubna 2017 – X v. Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

text:
               24.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 239/24

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank Den Haag, Sitzungsort Amsterdam (Nizozemsko) dne 25. dubna 2017 – X v. Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie
   (Věc C-213/17)
   (2017/C 239/30)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Rechtbank Den Haag, Sitzungsort Amsterdam

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: X

      Odpůrce: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba vykládat čl. 23 odst. 3 Dublinského nařízení (1) v tom smyslu, že Itálie se stala příslušnou k posouzení žádosti o mezinárodní ochranu, kterou podal navrhovatel v této zemi dne 23. října 2014, přestože bylo Nizozemsko primárně příslušným státem z důvodu žádostí o mezinárodní ochranu ve smyslu čl. 2 psím. d) Dublinského nařízení, které byly předtím podány v této zemi, přičemž poslední z uvedených žádostí byla v Nizozemsku v uvedeném okamžiku stále posuzována, jelikož oddělení dosud nerozhodlo o odvolání, které navrhovatel podal proti rozsudku Rechtbank ze dne 7. července 2014, na který je odkazováno v bodě 1.3 výše?

               2)

               Vyplývá z čl. 18 odst. 2 Dublinského nařízení, že posuzování žádosti o mezinárodní ochranu, která byla k okamžiku podání žádosti o přijetí zpět ze dne 5. března 2015 stále v Nizozemsku posuzována, měly nizozemské orgány přerušit neprodleně po podání žádosti o přijetí zpět a mělo být zastaveno po uplynutí lhůty stanovené v článku 24 Dublinského nařízení z důvodu zrušení nebo změny předchozího rozhodnutí ze dne 11. června 2014, kterým byla zamítnuta žádost o azyl ze dne 4. června 2014?

               3)

               Pokud bude odpověď na druhou otázku kladná, platí potom, že příslušnost pro posuzování žádosti navrhovatele o mezinárodní ochranu zůstává na straně nizozemských orgánů a nedošlo k jejímu přesunu na Itálii, jelikož odpůrce nezrušil ani nezměnil rozhodnutí ze dne 11 června 2014?

               4)

               Porušily nizozemské orgány povinnost, kterou mají podle čl. 24 odst. 5 Dublinského nařízení, podle níž musí italským orgánům poskytnout informace, jež jim umožní, aby ověřily, zda je uvedený členský stát příslušný podle kritérií stanovených v uvedeném nařízení, tím, že neposkytly informace o probíhajícím odvolacím řízení, které bylo vedeno u oddělení v Nizozemsku v rámci druhého azylového řízení?

               5)

               Pokud bude odpověď na čtvrtou otázku kladná, znamenají tyto nedostatky, že v jejich důsledku nedošlo k přesunu příslušnosti pro posouzení žádosti navrhovatele o mezinárodní ochranu na Itálii, ale tato příslušnost zůstala na straně nizozemských orgánů?

               6)

               Pokud příslušnost zůstala na straně Nizozemska, měly by v takovém případě nizozemské orgány s ohledem na skutečnost, že navrhovatel byl Itálií vydán do Nizozemska v souvislosti s trestním řízením vedeným vůči jeho osobě, podle čl. 17 odst. 1 Dublinského nařízení a odchylně od čl. 3 odst. 1 Dublinského nařízení posoudit žádost o mezinárodní ochranu podanou navrhovatelem v Itálii, a z tohoto důvodu by neměly vědomě využít pravomoc stanovenou v čl. 24 odst. 1 Dublinského nařízení, podle níž mohou podat italským orgánům žádost o přijetí navrhovatele zpět?

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 604/2013 ze dne 26. června 2013, kterým se stanoví kritéria a postupy pro určení členského státu příslušného k posuzování žádosti o mezinárodní ochranu podané státním příslušníkem třetí země nebo osobou bez státní příslušnosti v některém z členských států (Úř. věst. 2013, L 180, s. 31).


title: Věc C-496/07: Žaloba podaná dne 14. listopadu 2007 – Komise Evropských společenství v. Česká republika

text:
               9.2.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 37/3

         Žaloba podaná dne 14. listopadu 2007 – Komise Evropských společenství v. Česká republika
   (Věc C-496/07)
   (2008/C 37/03)
   Jednací jazyk: čeština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: G. Rozet a M. Šimerdová, zmocněnci)

      Žalovaná: Česká republika
   Návrhové žádání žalobkyně

               —

               Určit, že tím, že česká národní úprava vyžaduje českou státní příslušnost pro výkon pozice kapitána námořních lodí plujících pod českou vlajkou, nesplnila Česká republika povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 39 smlouvy ES;

               —

               Uložit České republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Výše uvedenou žalobu Komise opírá o následující důvody:
   Česká národní právní úprava (zákon č. 61/2000 Sb.) ukládá provozovateli lodi povinnost zajistit, aby velitelem lodi plující pod českou vlajkou byl občan České republiky.
   Tento jasný a ničím nepodmíněný požadavek české státní příslušnosti je dle názoru Komise Evropských společenství v rozporu se závěry, ke kterým Soudní dvůr Evropských společenství dospěl v právních věcech C-405/01 (1) a C-47/02 (2). Komise odkazuje zejména na závěry učiněné v bodě 44 rozsudku v právní věci C-405/01 a v bodě 63 rozsudku v právní věci C-47/02. Požadavek české státní příslušnosti pro velitele námořní lodi zakotvený v českém právu je absolutní povahy. Příslušné ustanovení českého práva nebere v úvahu způsob a rozsah, v jakém velitel námořní lodi skutečně vykonává oprávnění zahrnující výkon veřejné moci, tak jak vyžaduje výše zmíněná judikatura Soudního dvora Evropských společenství. Sama skutečnost, že české právo svěřuje veliteli lodi plující pod českou vlajkou oprávnění spadající do oblasti výkonu veřejné moci, nepostačuje k odůvodnění výjimky z volného pohybu pracovníků uvedené v článku 39 odst. 4 Smlouvy ES.
   Komise Evropských společenství se domnívá, že Česká republika má povinnost uvést svou národní úpravu do souladu s judikaturou Soudního dvora Evropských společenství i přesto, že pod českou vlajkou neplují v současné době (dle tvrzení České republiky) žádné lodě.

      (1)  Rozsudek Soudního dvora v právní věci C-405/01, Colegio de Oficiales de la Marina Mercante Espagñola v. Administración del Estado, týkající se španělské právní úpravy vyžadující pro pozici kapitána a prvního palubního důstojníka na lodi plující pod španělskou vlajkou španělskou státní příslušnost, Sbírka soudních rozhodnutí 2003, str. I-10391.

      (2)  Rozsudek Soudního dvora v právní věci C-47/02, Albert Anker, Klaas Ras a Albertus Snopek v. Spolková Republika Německo, týkající se německé právní úpravy vyžadující pro pozici kapitána na lodích plujících pod německou vlajkou a působících v drobné námořní plavbě („Kleine Seeschiffahrt“) německou státní příslušnost, Sbírka soudních rozhodnutí 2003, str. I-10447.


title: Věc F-21/15: Žaloba podaná dne 5. února 2015 – ZZ v. Výbor regionů

text:
               20.4.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 127/41

         Žaloba podaná dne 5. února 2015 – ZZ v. Výbor regionů
   (Věc F-21/15)
   (2015/C 127/58)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupce: M.-A. Lucas, advokát)

      Žalovaný: Výbor regionů

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí, podle kterého se žalobce nemůže po svém povýšení do platové třídy AST 5 domáhat přiznání paušálního příspěvku za přesčasové hodiny, a návrh na náhradu údajně způsobené majetkové a morální újmy.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí č. 0112/2014 přijaté dne 3.6.2014 ředitelem pověřeným řízením útvaru administrativy a financí, kterým se s účinností od 1.7.2014 zrušuje paušální příspěvek žalobce za přesčasové hodiny;

               —

               uložit Výboru regionů, aby s účinností od stejného data tento příspěvek žalobci opětovně vyplácel, a aby mu zaplatil úroky ve výši úrokové sazby pro refinanční operace ECB z částky nepřiznaných příspěvků, a to ode dne, od kterého mu měly být tyto příspěvky poskytnuty, až do jejich úplného zaplacení;

               —

               uložit Výboru regionů, aby žalobci zaplatil z titulu náhrady majetkové újmy, která by mu mohla vzniknout z důvodu sporného rozhodnutí, částku vyčíslenou prozatímně ve výši 1  000 eur, a z titulu morální újmy částku, jejích výši určí Tribunál;

               —

               uložit Výboru regionů náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-638/14: Žaloba podaná dne 26. srpna 2014 – Frinsa del Noroeste v. OHIM – Frisa Frigorífico Rio Doce (FRISA)

text:
               27.10.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 380/17

         Žaloba podaná dne 26. srpna 2014 – Frinsa del Noroeste v. OHIM – Frisa Frigorífico Rio Doce (FRISA)
   (Věc T-638/14)
   2014/C 380/23
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Frinsa del Noroeste, SA (Santa Eugenia de Riveira, Španělsko) (zástupce: J. Botella Reyna, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Frisa Frigorífico Rio Doce, SA (Espirito Santo, Brazílie)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               přijal usnesení o zamítnutí zápisu ochranné známky Společenství č. 1 0 3 29  721 FRISA pro produkty třídy 29 a služby tříd 35 a 39.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka Společenství se slovním prvkem „FRISA“ pro produkty třídy 29 a služby tříd 35 a 39, přihláška č. 1 0 3 29  721.

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: žalobkyně,

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Obrazová ochranná známka se slovním prvkem „Frinsa“ pro produkty třídy 29.

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Částečné vyhovění námitce.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zrušení rozhodnutí námitkového oddělení a zamítnutí námitky v plném rozsahu.

      Dovolávané žalobní důvody: V usnesení ze dne 1. července 2014ve spojených věcech R 1547/2013-4 a R 1851/2013-4, čtvrtý odvolací senát Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) nepřezkoumal argumenty žalobkyně a omezil se na přezkum důkazů o používání předložených na jednání.


title: Věc F-136/15: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 21. července 2016 – HD v. Parlament „Veřejná služba – Úředníci – Odměňování – Rodinné přídavky – Příspěvek na vzdělání – Podmínky pro přiznání – Článek 67 odst. 2 služebního řádu – Odečtení dávky stejné povahy získané odjinud – Článek 85 služebního řádu – Vrácení přeplatku)“

text:
               3.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 364/40

      Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 21. července 2016 – HD v. Parlament
      (Věc F-136/15) (1)

      („Veřejná služba - Úředníci - Odměňování - Rodinné přídavky - Příspěvek na vzdělání - Podmínky pro přiznání - Článek 67 odst. 2 služebního řádu - Odečtení dávky stejné povahy získané odjinud - Článek 85 služebního řádu - Vrácení přeplatku)“)
      (2016/C 364/48)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: HD (zástupce: C. Bernard-Glanz, advokát)

         Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: M. Ecker a L. Deneys, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh na zrušení rozhodnutí Parlamentu o uvedení situace žalobkyně týkající se nároku na příspěvek na vzdělání do souladu s právními předpisy a na zrušení rozhodnutí o vrácení částek, které žalobkyně neoprávněně obdržela jakožto uvedený příspěvek.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Každý s účastníků řízení ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 7, 11. 1. 2016, s. 38.


title: Věc C-449/06: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal du travail de Bruxelles (Belgie) dne 6. listopadu 2006 – Sophiane Gysen v. Groupe S – Caisse d'Assurances sociales pour indépendants

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/38

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal du travail de Bruxelles (Belgie) dne 6. listopadu 2006 – Sophiane Gysen v. Groupe S – Caisse d'Assurances sociales pour indépendants
   (Věc C-449/06)
   (2006/C 326/81)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předkládající soud
   Tribunal du travail de Bruxelles
   Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Sophiane Gysen

      Žalovaná: Groupe S – Caisse d'Assurances sociales pour indépendants
   Předběžná otázka
   Nařízení [Rady (EHS, ESAE, ESUO) č. 259/68 ze dne 29. února 1968, kterým se stanoví služební řád úředníků Evropských společenství, jakož i pracovní řád ostatních zaměstnanců těchto Společenství] (1) a jeho „Příloha VII: pravidla o odměnách …“, oddíl 1 Rodinné přídavky, čl. 67 odst. 1, (které) zahrnují

               a)

               příspěvek na domácnost,

               b)

               příspěvek na vyživované dítě,

               c)

               příspěvek na vzdělání,

         mohou nebo musejí být považovány za ustanovení, která v této věci sporná vnitrostátní právní úprava označuje za „… mezinárodní smlouvu v oblasti sociálního zabezpečení platnou v Belgii“?

      (1)  Úř. věst. L 56, s. 1.


title: Věc F-8/16: Žaloba podaná dne 5. února 2016 – ZZ v. EMA

text:
               25.4.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 145/39

         Žaloba podaná dne 5. února 2016 – ZZ v. EMA
   (Věc F-8/16)
   (2016/C 145/48)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: ZZ (zástupci: L. Levi a A. Blot, advokáti)

      Žalovaná: Evropská agentura pro léčivé přípravky (EMA)

      Předmět a popis sporu

   Zrušení hodnotícího posudku žalobkyně za rok 2014 a rozhodnutí orgánu oprávněného uzavírat pracovní smlouvy ze dne 1. dubna 2015, podle kterého se žalobkyni neobnovuje smlouva dočasného zaměstnance, a návrh na náhradu údajně vzniklé nemajetkové újmy.

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit hodnotící posudek žalobkyně týkající se období od 16. února 2014 do 31. prosince 2014, v konečném znění upraveném dne 31. března 2015 odvolacím hodnotitelem („Assessor“) a spolupodepsaný žalobkyní dne 14. dubna 2015;

               —

               zrušit rozhodnutí OOUS ze dne 1. dubna 2015, podle kterého se žalobkyni neobnovuje smlouva dočasného zaměstnance;

               —

               zrušit dvě rozhodnutí OOUS ze dne 26. října 2015, jimiž byly zamítnuty stížnosti žalobkyně ze dne 30. června 2015 proti oběma shora uvedeným rozhodnutím;

               —

               přiznat žalobkyni náhradu újmy ve výši 10 000 eur;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.


title: Věc F-102/15: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 12. května 2016 – FS v. EHSV „Veřejná služba — Dočasní zaměstnanci — Článek 41 Listiny základních práv — Právo každého na přístup ke spisu, který se jej týká — Přístup k dokumentům týkajícím se pokusu o mediaci — Pokus o mediaci zahájený tehdejším předsedou EHSV a vedený bývalým předsedou EHSV — Právo na přístup ke zprávě vypracované o této mediaci — Administrativní řízení zahájené po mediaci — Článek 3 přílohy IX služebního řádu“

text:
               20.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 222/38

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 12. května 2016 – FS v. EHSV
   (Věc F-102/15) (1)

   („Veřejná služba - Dočasní zaměstnanci - Článek 41 Listiny základních práv - Právo každého na přístup ke spisu, který se jej týká - Přístup k dokumentům týkajícím se pokusu o mediaci - Pokus o mediaci zahájený tehdejším předsedou EHSV a vedený bývalým předsedou EHSV - Právo na přístup ke zprávě vypracované o této mediaci - Administrativní řízení zahájené po mediaci - Článek 3 přílohy IX služebního řádu“)
   (2016/C 222/49)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: FS (zástupkyně: L. Levi a A. Tymen, advokátky)

      Žalovaný: Evropský hospodářský a sociální výbor (EHSV) (zástupci: K. Gambino, X. Chamodraka, M. Pascua Mateo, A. Carvajal a L. Camarena Januzec, zmocněnci, B. Wägenbaur, advokát)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí EHSV, kterými byla zamítnuta žádost žalobkyně o přístup k dokumentům, jakož i náhrada údajně vzniklé nemajetkové újmy.

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí předsedy Evropského hospodářského a sociálního výboru (EHSV) ze dne 19. listopadu 2014 se zrušuje v rozsahu, v němž se týká odepření poskytnout FS zprávu vypracovanou bývalým předsedou EHSV na žádost tehdejšího předsedy EHSV, která se jí týká.

               2)

               Návrhová žádání znějící na neplatnost jsou ve zbývající části bezpředmětná.

               3)

               Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru se ukládá, aby žalobkyni zaplatil částku

               4)

               Evropský hospodářský a sociální výbor ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené FS.

      (1)  Úř. věst. C 302, 14.9.2015, s. 70.


title: Věc C-343/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel (Belgie) dne 8. června 2017 – Fremoluc NV v. Agentschap voor Grond- en Woonbeleid voor Vlaams-Brabant (Vlabinvest ABP) a další, další účastník řízení: Vlaams Gewest

text:
               11.9.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 300/14

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel (Belgie) dne 8. června 2017 – Fremoluc NV v. Agentschap voor Grond- en Woonbeleid voor Vlaams-Brabant (Vlabinvest ABP) a další, další účastník řízení: Vlaams Gewest
   (Věc C-343/17)
   (2017/C 300/18)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Fremoluc NV

      Žalovaní: Agentschap voor Grond- en Woonbeleid voor Vlaams-Brabant (Vlabinvest ABP), Vlaams Financieringsfonds voor Grond- en Woonbeleid voor Vlaams-Brabant, Vlaamse Maatschappij voor Sociaal Wonen NV (VMSW), Christof De Knop, Valérie De Knop, Melissa De Knop, Joanna De Keersmaecker a Marie-Jeanne Thielemans

      Další účastník řízení: Vlaams Gewest

      Předběžné otázky

   Mají být články 21, 45, 49 a 63 Smlouvy o fungování evropské unie a články 22 a 24 směrnice 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004 o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států (1) vykládány tak, že brání právní úpravě, na jejímž základě veřejný orgán rozvíjí pozemky za účelem nabídky prodeje a pronájmu stavebních parcel a bytů za výhodných podmínek osobám majícím silnou společenskou, ekonomickou, sociální nebo kulturní vazbu k územní působnosti tohoto orgánu, přičemž stejně jako v případě

               —

               výnosu Rady provincie Vlámské Brabantsko ze dne 25. února 2014 přijímající nařízení provincie o fungování a správě Pozemkové a bytové agentury ve Vlámském Brabantsku (Vlabinvest APB) ve spojení s

               —

               článkem 2/2 nařízení vlámské vlády ze dne 29. září 2006 o podmínkách převodu pozemků Vlámskou společností pro sociální byty a společnostmi pro výstavbu sociálních bytů za účelem provedení vlámského zákona o bydlení (jakož i čl. 17 odst. 2 až 6 výnosu vlámské vlády ze dne 12. října 2007 o regulaci systému sociálního nájmu za účelem provedení hlavy VII vlámského zákona o bydlení)

         jsou uplatňovány podmínky týkající se příjmů, které tyto osoby mohou většinově splňovat?

      (1)  Úř. věst. 2004, L 158, s. 77.


title: Věc T-95/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. prosince 2016 – Printeos a další v. Komise „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Evropský trh standardních katalogových a speciálně potištěných obálek — Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 101 SFEU — Koordinace prodejních cen a rozdělení zákazníků — Postup při narovnání — Pokuty — Základní částka — Mimořádná úprava — Horní hranice 10 % celkového obratu — Článek 23 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 1/2003 — Povinnost uvést odůvodnění — Rovné zacházení“

text:
               30.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 30/43

         Rozsudek Tribunálu ze dne 13. prosince 2016 – Printeos a další v. Komise
   (Věc T-95/15) (1)

   („Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Evropský trh standardních katalogových a speciálně potištěných obálek - Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 101 SFEU - Koordinace prodejních cen a rozdělení zákazníků - Postup při narovnání - Pokuty - Základní částka - Mimořádná úprava - Horní hranice 10 % celkového obratu - Článek 23 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 1/2003 - Povinnost uvést odůvodnění - Rovné zacházení“)
   (2017/C 030/47)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Printeos, SA (Alcalá de Henares, Španělsko), Tompla Sobre Exprés, SL (Alcalá de Henares), Tompla Scandinavia AB (Stockholm, Švédsko), Tompla France SARL (Fleury-Mérogis, Francie), Tompla Druckerzeugnisse Vertriebs GmbH (Leonberg, Německo) (zástupci: H. Brokelmann a P. Martínez-Lage Sobredo, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: F. Castilla Contreras, F. Jimeno Fernández a C. Urraca Caviedes, zmocněnci)

      Předmět

   Návrh založený na článku 263 SFEU a směřující k částečnému zrušení rozhodnutí Komise C (2014) 9295 final ze dne 10. prosince 2014 v řízení podle článku [101 SFEU] a článku 53 Dohody o EHP (AT.39780 – Obálky), a podpůrně ke snížení pokuty uložené žalobkyním.

      Výrok rozsudku

               1)

               Článek 2 odst. 1 písm. e) rozhodnutí Komise C(2014) 9295 final ze dne 10. prosince 2014 v řízení podle článku [101 SFEU] a článku 53 Dohody o EHP (AT.39780 – Obálky) se zrušuje.

               2)

               Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 127, 20.4.2015.


title: Věc F-32/15: Žaloba podaná dne 23. února 2015 – ZZ a další v. Rada

text:
               4.5.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 146/51

         Žaloba podaná dne 23. února 2015 – ZZ a další v. Rada
   (Věc F-32/15)
   (2015/C 146/72)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobci: ZZ a další (zástupce: M. Velardo, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Předmět a popis sporu

   Zrušení výplatních pásek a potvrzenek důchodu žalobce za měsíc květen 2014 v rozsahu, v němž obsahují opravy ve výši 0 % za rok 2011 a 0,8 % za rok 2012 a návrh na náhradu škody za údajně vzniklou hmotnou újmu

      Návrhová žádání žalobců

               —

               zrušit napadená rozhodnutí a v případě potřeby rozhodnutí zamítající stížnosti;

               —

               uložit žalované povinnost zaplatit jim nevyplacenou odměnu odpovídající opravě jejich platů a důchodů v sazbě 1,7 % v letech 2011 a 2012 jako náhradu finanční majetkové újmy, zvýšenou o úroky z prodlení v sazbě Evropské centrální banky zvýšené o dva body, ode dne 1. července 2011 a 1. července 2012;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-325/07: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 25. listopadu 2008 – Caisse fédérale du Crédit mutuel Centre-Est Europe v. OHIM (SURFCARD) ( Ochranná známka Společenství — Přihláška slovní ochranné známky Společenství SURFCARD — Absolutní důvod pro zamítnutí — Částečně popisný charakter — Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 40/94 )

text:
               10.1.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/27

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 25. listopadu 2008 – Caisse fédérale du Crédit mutuel Centre-Est Europe v. OHIM (SURFCARD)
   (Věc T-325/07) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Přihláška slovní ochranné známky Společenství SURFCARD - Absolutní důvod pro zamítnutí - Částečně popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 40/94“)
   (2009/C 6/56)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Caisse fédérale du Crédit mutuel Centre-Est Europe (CFCMCEE) (Štrasburk, Francie) (zástupci: P. Greffe, J. Schouman a L. Paudrat, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)
   Předmět věci
   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 14. června 2007 (věc R 1130/2006-1) týkající se zápisu slovního označení SURFCARD jako ochranné známky Společenství
   Výrok

               1)

               Rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 14. června 2007 (věc R 1130/2006-1) se ruší v rozsahu, ve kterém zamítá zápis slovního označení SURFCARD jako ochranné známky Společenství pro „nosiče magnetických dat, nosiče optických dat“ patřící do třídy 9, jakož i pro „služby kreditních karet, služby debetních karet“ patřící do třídy 36 ve smyslu Niceské dohody o mezinárodním třídění výrobků a služeb pro účely zápisu ochranných známek ze dne 15. června 1957, ve znění změn a doplňků.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Caisse fédérale du Crédit mutuel Centre-Est Europe (CFCMCEE) a OHIM ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 269, 10.11.2007.


title: Věc T-99/09: Žaloba podaná dne 4. března 2009 – Itálie v. Komise

text:
               1.5.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 102/34

         Žaloba podaná dne 4. března 2009 – Itálie v. Komise
   (Věc T-99/09)
   2009/C 102/50
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Italská republika (zástupce: P. Gentili, avvocato dello Stato)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit dopis č. 000841 ze dne 2. února 2009 (dokument č. 1) Evropské komise, Generální ředitelství pro regionální politiku, jehož předmětem je „zaplacení Komisí jiné než požadované částky“ a obsahující toto rozhodnutí: „v důsledku toho datum, od kterého Evropská komise považuje za nepřijatelné výdaje vztahující se k opatření 1.7 Regionální operační program 2000–2006, je 29. červen 2007, a nikoliv 17. květen 2006, jak to uvedlo výše uvedené oznámení ze dne 22. prosince 2008“;

               —

               zrušit dopis č. 001059 ze dne 6. února 2009 (dokument č. 2) Evropské komise, Generální ředitelství pro regionální politiku, jehož předmětem je „přerušení žádosti o zaplacení a žádosti o informace týkající se finančních oprav podle článku 39 nařízení (ES) č. 1260/1999 – ROP Kampánie“ a obsahující toto rozhodnutí „v důsledku tohoto datum, od kterého Evropská komise považuje za nepřijatelné výdaje vztahující se k opatření 1.7 Regionální operační program 2000-2006, je 29. červen 2007, a nikoliv 17. květen 2006, jak bylo výše uvedeno“;

               —

               zrušit dopis č. 012480 ze dne 22. prosince 2008 (dokument č. 3) Evropské komise, Generální ředitelství pro regionální politiku, jehož předmětem je ROP Kampánie 2000–2006 (č. CCI č. 19899 IT 16 1 PO 007) – Důsledky řízení o nesplnění povinnosti 2007/2195 na správu odpadů v Kampánii, kterým „Komise žádá snížit, od příští žádosti o zaplacení, všechny výdaje podle opatření 1.7 vynaložené po 29. červnu 2007“.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobkyně na podporu svých tvrzení uplatňuje porušení čl. 32 odst. 3 prvního pododstavce písm. f) a druhého pododstavce a čl. 39 odst. 2 a 3 nařízení č. 1260/1999 (1). Zejména tvrdí, že:

               a)

               K tomu, aby žádost o zaplacení příspěvků ze strukturálního fondu mohla být prohlášena za nepřípustnou, protože probíhá řízení o nesplnění povinnosti, je třeba, aby byl zvláštní předmět tohoto řízení zcela shodný s předmětem žádosti o zaplacení.

               b)

               V řízení o nesplnění povinnosti Komise kritizuje situaci konečného odstraňování odpadů z důvodu, že chybějí nezbytné struktury (spalovny, skládky) pro provedení této fáze „postupu“ odpadů v souladu se směrnicí. Naopak zvláštnímu cíli řízení o nesplnění povinnosti jsou cizí jiné fáze tohoto „postupu“ a jiné způsoby správy odpadů, odlišné od konečného odstranění. To je případ zejména různých způsobů vybírání odpadů, které předtím předpokládá třídění odpadů. Nicméně opatření 1.7 ROP Kampánie 2000 a činnosti (návrhy), které obsahuje, se týkají právě fáze vybírání odpadů a třídění sběru, která jí předchází.

               c)

               V oznámení ze dne 20. října 2008 zmíněném v napadených dopisech Komise vyjádřila určité rozpaky, pokud jde o plán správy odpadů ze dne 28. prosince 2007. Nicméně žádný z těchto argumentů kritických k plánu správy ze dne 28. prosince 2007 nebyl součástí předmětu řízení o nesplnění povinnosti 2007/2195, protože toto bylo založeno na situaci existující ke dni uplynutí lhůty odůvodněného stanoviska, a sice 1. březen 2008.

               d)

               Rozhodnutí Komise, které považuje za nepřijatelné žádosti o platbu na základě opatření 1.7 z důvodu, že „neexistují dostatečné záruky ohledně správného uskutečnění činností spolufinancovaných z EFRR v rámci opatření 1.7“, nikdy nemohlo být přijato podle čl. 32 odst. 3 prvního pododstavce písm. f) druhé hypotézy (probíhající řízení o nesplnění povinnosti). Mohlo být přijato pouze podle první hypotézy uvedené v tomto ustanovení (pozastavení plateb podle čl. 39 odst. 2 nařízení č. 1260/1999). To by však způsobilo zahájení kontradiktorního řízení, kterému se Komise chtěla vyhnout.

         Žalobkyně konečně uplatňuje rovněž porušení podstatných formálních náležitostí, v projednávané věci nedostatek odůvodnění.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1260/1999 ze dne 21. června 1999 o obecných ustanoveních o strukturálních fondech (Úř. věst. L 161, s. 1; Zvl. Vyd. 14/01, s. 31)


title: Věc T-570/08: Žaloba podaná dne 22. prosince 2008 – Deutsche Post v. Komise

text:
               7.3.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 55/41

         Žaloba podaná dne 22. prosince 2008 – Deutsche Post v. Komise
   (Věc T-570/08)
   (2009/C 55/73)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Deutsche Post AG (Bonn, Německo) (zástupci: J. Sedemund a T. Lübbig, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Komise Evropských společenství ze dne 30. října 2008 týkající se nařízení o poskytnutí informací v řízení „státní podpora C 36/07 – státní podpora pro Deutsche Post AG“;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žaloba směřuje proti rozhodnutí Komise Evropských společenství K(2008) 6468 ze dne 30. října 2008, v němž Komise v řízení o státní podpoře C 36/2007 (ex NN 25/2007) vyzvala podle čl. 10 odst. 3 nařízení (ES) č. 659/1999 (1) Německo, aby předložilo veškeré dokumenty, informace a údaje, které jsou potřebné k posouzení příjmů a výdajů Deutsche Post v období let 1989 až 2007.
   Žalobkyně uplatňuje čtyři žalobní důvody.
   V prvním až třetím žalobním důvodu žalobkyně uvádí, že rozhodnutí musí být zrušeno již z důvodu porušení podstatných formálních náležitostí a procesních předpisů, neboť

               —

               nebyly splněny podmínky účinného stanovení lhůty, ani podmínky „upomínacího dopisu se stanovením dodatečné lhůty“ ve smyslu čl. 5 odst. 2 a čl. 10 odst. 3 nařízení č. 659/1999;

               —

               nařízení o poskytnutí informací vykazuje závažné vady odůvodnění, a tudíž porušuje článek 253 ES;

               —

               Komise opomněla poskytnout [německé] spolkové vládě příležitost k vyjádření k ochraně obchodních tajemství žalobkyně, čímž porušila čl. 287 a čl. 10 ES.

         Ve svém čtvrtém žalobním důvodu žalobkyně tvrdí, že napadené rozhodnutí musí být zrušeno i z důvodu porušení hmotného práva Společenství, neboť užití vyžádaných údajů o výdajích a příjmech za období od 1. ledna 1995 do 31. prosince 2007 ohledně zkoumání „finančního vyrovnání“ odporuje rámci Společenství 2005 a rozdělení pravomocí mezi členské státy a Komisi, a zároveň porušuje čl. 86 odst. 2 ES a čl. 87 odst. 1 ES ve spojení se zásadami proporcionality a právní jistoty, jakož i zásadou zákazu diskriminace obsaženou v právu Společenství, a konečně je očividně nevhodné pro posouzení úpravy důchodů a ručení podle právních předpisů Společenství.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku [88 Smlouvy o ES] (Úř. věst. L 83, s. 1; Zvl. vyd. 08/01, s. 339).


title: Věc C-451/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rajonen syd Sofija (Bulharsko) dne 26. září 2014 – Rumjana Asenova Petrus v. Bulharská republika

text:
               27.4.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/24

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rajonen syd Sofija (Bulharsko) dne 26. září 2014 – Rumjana Asenova Petrus v. Bulharská republika
   (Věc C-451/14)
   (2015/C 138/33)
   Jednací jazyk: bulharština

      Předkládající soud

   Rajonen syd Sofija

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Rumjana Asenova Petrus

      Žalovaná: Bulharská republika
   Usnesením ze dne 5. února 2015 Soudní dvůr (pátý senát) prohlásil, že k zodpovězení otázky, kterou mu položil Rayonen syd Sofia, zjevně nemá pravomoc.


title: Věc C-499/04: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Landesarbeitsgericht Düsseldorf ze dne 8. října 2004 ve věci Hans Werhof proti Freeway Traffic Systems GmbH & Co. KG

text:
               5.2.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 31/13

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Landesarbeitsgericht Düsseldorf ze dne 8. října 2004 ve věci Hans Werhof proti Freeway Traffic Systems GmbH & Co. KG
   (Věc C-499/04)
   (2005/C 31/27)
   Jednací jazyk: němčina
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Landesarbeitsgericht Düsseldorf ze dne 8. října 2004 ve věci Hans Werhof proti Freeway Traffic Systems GmbH & Co. KG, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 2. prosince 2004, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Landesarbeitsgericht Düsseldorf žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               1)

               Je slučitelné s čl. 3 odst. 1 směrnice Rady 98/50/ES (1) ze dne 29. června 1998, kterou se mění směrnice 77/187/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se zachování práv zaměstnanců v případě převodů podniků, provozoven nebo částí provozoven, pokud nabyvatel podniku, který není vázán kolektivní smlouvou, je vázán dohodou mezi převodcem podniku vázaným kolektivní smlouvou a zaměstnancem, podle které se použijí dotyčné kolektivní smlouvy o mzdách, kterými je vázán převodce podniku tak, že se použije kolektivní smlouva o mzdách platná v době převodu podniku, nikoliv však kolektivní smlouvy o mzdách, které vstoupí v platnost později?

               2)

               V případě, že je třeba odpovědět záporně:
               Je slučitelné s čl. 3 odst. 1 směrnice 98/50/ES, pokud je nabyvatel podniku, který není vázán kolektivní smlouvou, vázán kolektivními smlouvami o mzdách, které vstoupily v platnost po okamžiku převodu podniku, pouze tak dlouho, dokud je jimi vázán převodce podniku?

      (1)  Úř. věst. L 201, s. 88.


title: Věc C-40/07: Žaloba podaná dne 1. února 2007 – Komise Evropských společenství v. Italská republika

text:
               14.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/19

         Žaloba podaná dne 1. února 2007 – Komise Evropských společenství v. Italská republika
   (Věc C-40/07)
   (2007/C 82/34)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: D. Recchia, J.-B. Laignelot, zmocněnci)

      Žalovaná: Italská republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Italská republika tím, že nepřijala všechny právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2001/42/ES (1) ze dne 27. června 2001 o posuzování vlivů některých plánů a programů na životní prostředí, nesplnila své povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 13 odst. 1 této směrnice.

               —

               uložit Italské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta pro provedení směrnice 2001/42/ES uplynula dne 21. července 2004.

      (1)  Úř. věst. L 197, s. 30; Zvl. vyd. 15/06, s. 157.


title: Věc T-606/11: Žaloba podaná dne 30. listopadu 2011 — Woodman Labs v. OHIM — 2 Mas 2 Publicidad Integral (HERO)

text:
               4.2.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/32

         Žaloba podaná dne 30. listopadu 2011 — Woodman Labs v. OHIM — 2 Mas 2 Publicidad Integral (HERO)
   (Věc T-606/11)
   2012/C 32/66
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Woodman Labs, Inc. (Sausalito, Spojené státy americké) (zástupce: M. Graf, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: 2 Mas 2 Publicidad Integral, SL (Vitoria-Gasteiz, Španělsko)

      Návrhová žádání

               —

               zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 29. září 2011 ve věci R 876/2010-4; a

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „HERO“ pro výrobky zařazené do třídy 9 — přihláška ochranné známky Společenství č. 6750376

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Zápis zlatočerné obrazové ochranné známky Společenství „hero PICTURES“ č. 5883533 pro výrobky a služby zařazené do tříd 9 a 41

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Přihláška ochranné známky Společenství byla přijata pro část výrobků zařazených do třídy 9

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 207/2009, jelikož odvolací senát nesprávně rozhodl, že mezi starší ochranou známkou a přihlašovanou ochrannou známkou Společenství existuje nebezpečí záměny.


title: Věc T-429/08: Žaloba podaná dne 30. září 2008 – Grain Millers v. OHIM – Grain Millers (GRAIN MILLERS)

text:
               6.12.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 313/45

         Žaloba podaná dne 30. září 2008 – Grain Millers v. OHIM – Grain Millers (GRAIN MILLERS)
   (Věc T-429/08)
   (2008/C 313/82)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Grain Millers, Inc. (Eden Prairie, Spojené státy) (zástupce: L.-E. Ström, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Grain Millers GmbH & Co. KG (Brémy, Německo)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 23. července 2008 ve věci R 1192/2007-2; a

               —

               uložit další účastnici řízení před odvolacím senátem náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „GRAIN MILLERS“ pro výrobky a služby tříd 29, 30 a 31 – přihláška č. 363 8657

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Namítaná ochranná známka nebo označení: německé „obchodní označení“„GRAIN MILLERS“ a jeho obrazová verze

      Rozhodnutí námitkového oddělení: zamítnutí námitky v plném rozsahu

      Rozhodnutí odvolacího senátu: částečné zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 4 nařízení Rady č. 40/94 tím, že odvolací senát přecenil význam důkazů předložených další účastnicí řízení před odvolacím senátem za účelem prokázání přednosti vlastních práv před uvedeným obchodním označením


title: Věc T-420/04: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 27. září 2006 – Blackler v. Parlament ( Úředníci — Výběrové řízení na základě kvalifikačních předpokladů a zkoušek — Podmínky přijetí — Délka studia — Posouzení kvalifikačních předpokladů a zásluh kandidátů — Porušení oznámení o vyhlášení výběrového řízení — Zjevně nesprávné posouzení )

text:
               2.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 294/46

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 27. září 2006 – Blackler v. Parlament
   (Věc T-420/04) (1)

   („Úředníci - Výběrové řízení na základě kvalifikačních předpokladů a zkoušek - Podmínky přijetí - Délka studia - Posouzení kvalifikačních předpokladů a zásluh kandidátů - Porušení oznámení o vyhlášení výběrového řízení - Zjevně nesprávné posouzení“)
   (2006/C 294/97)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Kenneth Blackler (Ispra, Itálie) (zástupce: P. Goergen, advokát)

      Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: A. Bencomo Weber a J. F. De Wachter, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení rozhodnutí přijatého generálním tajemníkem Evropského parlamentu ze dne 11. července 2004 potvrzujícího rozhodnutí zkušební komise výběrového řízení PE/98/A ze dne 21. dubna 2004, kterým žalobce nebyl připuštěn k vykonání ústních zkoušek uvedeného výběrového řízení, a, podpůrně, uložení Parlamentu zaplatit 100 000 eur z titulu náhrady údajné škody a nemajetkové újmy.
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Každá strana ponese vlastní náklady na řízení.

      (1)  Úř. věst. C 300, 4.12.2004.


title: Věc T-110/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 18. července 2017 – Savant Systems v. EUIPO – Savant Group (SAVANT) „Ochranná známka Evropské unie — Řízení o zrušení — Slovní ochranná známka Evropské unie SAVANT — Řádné užívání ochranné známky — Článek 51 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009 — Povinnost uvést odůvodnění — Článek 75 nařízení č. 207/2009“

text:
               28.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 283/38

         Rozsudek Tribunálu ze dne 18. července 2017 – Savant Systems v. EUIPO – Savant Group (SAVANT)
   (Věc T-110/16) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o zrušení - Slovní ochranná známka Evropské unie SAVANT - Řádné užívání ochranné známky - Článek 51 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009 - Povinnost uvést odůvodnění - Článek 75 nařízení č. 207/2009“)
   (2017/C 283/57)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Savant Systems LLC (Osterville, Massachusetts, États-Unis) (zástupci: O. Nilgen a A. Kockläuner, avocats)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: A. Lukošiūtė, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Savant Group Ltd (Burton in Kendal, Spojené královstvní) (zástupci: G. Hollingworth, barrister, K. Gilbert a G. Lodge, solicitors)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 18. ledna 2016 (věc R 33/2015-4) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Savant Systems a Savant Group.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnost Savant Systems LLC ponese náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 175, 17.5.2016.


title: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 19. července 2004 ve věci T-439/03 R II, Ulrike Eppe proti Evropskému parlamentu (Řízení o předběžném opatření — Výběrové řízení — Nový návrh — Přípustnost — Naléhavost — Nepřítomnost)

text:
               4.12.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 300/41

      USNESENÍ SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 19. července 2004
   ve věci T-439/03 R II, Ulrike Eppe proti Evropskému parlamentu
   (Řízení o předběžném opatření - Výběrové řízení - Nový návrh - Přípustnost - Naléhavost - Nepřítomnost)
   (2004/C 300/81)
   Jednací jazyk: němčina
   Ve věci T-439/03 R II, Ulrike Eppe, s bydlištěm v Hanoveru (Německo), zastoupená D. Rogallou, advokátem, proti Evropskému parlamentu (zmocněnci: J. de Wachter a N. Lorenz), jejímž předmětem je návrh na zrušení výběrového řízení EUR/A/167/02 a opětovné uspořádání tohoto výběrového řízení za přítomnosti žalobkyně, a podpůrně návrh, aby bylo Evropskému parlamentu zakázáno provádět nábor na základě výše zmíněného výběrového řízení, předseda Soudu vydal dne 19. července 2004 usnesení, jehož výrok je následující:

               1)

               Návrh na předběžné opatření se zamítá.

               2)

               O náhradě nákladů řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc C-206/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesverwaltungsgerichts (Německo) dne 21. dubna 2017 – Heinrich Denker v. Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht

text:
               31.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 249/18

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesverwaltungsgerichts (Německo) dne 21. dubna 2017 – Heinrich Denker v. Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht
   (Věc C-206/17)
   (2017/C 249/27)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesverwaltungsgericht

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: Heinrich Denker

      Odpůrkyně: Gemeinde Thedinghausen

      Vedlejší účastník řízení: Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht

      Předběžná otázka

   Musí být článek 11 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/92/EU ze dne 13. prosince 2011 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí (1) (dále jen „směrnice o posuzování vlivů na životní prostředí“) vykládán v tom smyslu, že tento předpis brání vnitrostátní právní úpravě, která stanoví, že porušení práva v souvislosti s účastí veřejnosti na řízení o vyhlášení regulačního plánu prostřednictvím obecního nařízení je irelevantní, pokud proti tomuto porušení nebyla ani přes náležité poučení ve lhůtě jednoho roku po uveřejnění plánu vznesena vůči obci námitka a pokud se na regulační plán vztahují ustanovení směrnice o posuzování vlivů na životní prostředí, která se týkají účasti veřejnosti?

      (1)  Úř. věst L 26, s. 1