title: Věc F-12/11: Žaloba podaná dne 13. února 2011 — Hecq v. Komise

text:
               9.4.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 113/22

         Žaloba podaná dne 13. února 2011 — Hecq v. Komise
   (Věc F-12/11)
   2011/C 113/46
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: André Hecq (Chaumont-Gistoux, Belgie) (zástupce: L. Vogel, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Žaloba znějící na zrušení implicitního rozhodnutí, kterým se zamítá žádost žalobce o návrat do zaměstnání a vyplacení v plné výši jeho platu úředníka počítaného ode dne 1. srpna 2003, jakož i žádost o náhradu škody, to vše zvýšené o úroky z prodlení ve výši 7 % za rok od 1. srpna 2003.

      Návrhové žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí přijaté orgánem oprávněným ke jmenování dne 29. října 2010, kterým byla zamítnuta stížnost žalobce ze dne 6. července 2009 podaná proti implicitnímu rozhodnutí považovanému za rozhodnutí přijaté dne 15. dubna 2010, a kterým byla zamítnuta žádost žalobce ze dne 15. prosince 2009 o návrat do zaměstnání a vyplacení v plné výši jeho platu úředníka počítaného ode dne 1. srpna 2003, jakož i o náhradu škody, to vše zvýšené o úroky z prodlení ve výši 7 % za rok od 1. srpna 2003;

               —

               bude-li to nezbytné, zrušit implicitní rozhodnutí považované za přijaté orgánem oprávněným ke jmenování dne 15. dubna 2010 v rozsahu, v němž zamítá výše uvedenou žádost žalobce podanou dne 15. prosince 2009;

               —

               uložit Komisi, aby žalobci z titulu náhrady škody zaplatila částku odpovídající platům úředníka, o něž byl neprávem připraven, a to ode dne 1. srpna 2003, a podpůrně, částku 50 000 eur, to vše zvýšené o úroky z prodlení vypočítané ode dne 1. srpna 2003 ve výši 7 % za rok;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-324/07: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 17. prosince 2008 – Plant a další v. Komise

text:
               21.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/68

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 17. prosince 2008 – Plant a další v. Komise
   (Věc T-324/07) (1)

   (2009/C 44/115)

      Jednací jazyk: angličtina

   Předseda šestého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 247, 20.10.2007.


title: Věc T-94/15: Usnesení Tribunálu ze dne 11. března 2016 – Binca Seafoods v. Komise „Žaloba na neplatnost — Prováděcí nařízení (EU) č. 1358/2014 — Neprodloužení přechodného opatření stanoveného v čl. 95 odst. 11 nařízení (ES) č. 889/2008, které se týká živočichů pocházejících z akvakultury — Nedostatek právního zájmu na podání žaloby — Nepřípustnost“

text:
               2.5.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 156/44

         Usnesení Tribunálu ze dne 11. března 2016 – Binca Seafoods v. Komise
   (Věc T-94/15) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Prováděcí nařízení (EU) č. 1358/2014 - Neprodloužení přechodného opatření stanoveného v čl. 95 odst. 11 nařízení (ES) č. 889/2008, které se týká živočichů pocházejících z akvakultury - Nedostatek právního zájmu na podání žaloby - Nepřípustnost“)
   (2016/C 156/59)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Binca Seafoods GmbH (Mnichov, Německo) (zástupce: H. Schmidt, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: K. Walkerová, H. Kranenborg a G. von Rintelen, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žaloba na neplatnost prováděcího nařízení Komise (EU) č. 1358/2014 ze dne 18. prosince 2014, kterým se mění nařízení (ES) č. 889/2008, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 834/2007, pokud jde o původ živočichů pocházejících z ekologických chovů akvakultury, chovatelské postupy v akvakultuře, krmiva pro živočichy pocházející z ekologických chovů akvakultury a produkty a látky povolené pro použití v ekologické akvakultuře (Úř. věst. L 365, s. 97).

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá.

               2)

               Společnosti Binca Seafoods GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 155, 11.5.2015.


title: Věc C-311/15: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 23. října 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Korkein oikeus – Finsko) – TrustBuddy AB v. Lauri Pihlajaniemi

text:
               1.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/46

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 23. října 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Korkein oikeus – Finsko) – TrustBuddy AB v. Lauri Pihlajaniemi
   (Věc C-311/15) (1)

   (2016/C 038/59)
   Jednací jazyk: finština
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 294, 7.9.2015.


title: Věc T-659/15: Žaloba podaná dne 13. listopadu 2015 – Hunter v. Parlament

text:
               8.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 48/72

         Žaloba podaná dne 13. listopadu 2015 – Hunter v. Parlament
   (Věc T-659/15)
   (2016/C 048/80)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Mark Lee Hunter (Paříž, Francie) (zástupce: N. Pirc Musar, advokát)

      Žalovaný: Evropský parlament

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Evropského parlamentu A(2015)8684 C ze dne 16. září 2015, kterým se zamítá potvrzující žádost žalobce o zpřístupnění určitých dokumentů s informacemi o cestovních výdajích, denních příspěvcích, příspěvcích na všeobecné výdaje a výdaje na personální politiku členů Evropského parlamentu;

               —

               uložil Parlamentu náhradu nákladů vynaložených žalobcem podle článků 134 a 100 jednacího řádu Tribunálu včetně nákladů případných vedlejších účastníků řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce pět žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vychází z porušení čl. 4 odst. 1 písm. b) nařízení 1049/2001 (1) ve spojení s článkem 8 písm. b) nařízení 45/2001 (2), neboť požadované osobní údaje nejsou chráněny právními předpisy Společenství.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z porušení čl. 4 odst. 1 písm. b) nařízení 1049/2001 ve spojení s článkem 8 písm. b) nařízení 45/2001, neboť přístup k požadovaným informacím byl odmítnut, ačkoli byly podmínky pro zpřístupnění splněny.

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází z porušení obecné povinnosti zkoumat každý jednotlivý dokument stanovené v článcích 2 a 4 nařízení 1049/2001 ve spojení s čl. 6 odst. 3 nařízení 1049/2001.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z porušení čl. 4 odst. 6) nařízení 1049/2001, neboť odepření přístupu k části požadovaných dokumentů bylo neodůvodněné.

               5.

               Pátý žalobní důvod vychází z porušení povinnosti uvést odůvodnění podle čl. 7 odst. 1 a čl. 8 odst. 1 nařízení 1049/2001, neboť se Parlament nevyjádřil ke všem argumentům žalobce.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, s. 43; Zvl. vyd. 01/03, s. 331).

      (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 ze dne 18. prosince 2000 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů orgány a institucemi Společenství a o volném pohybu těchto údajů (Úř. věst. L 8, s. 1; Zvl. vyd. 13/26, s. 102).


title: Věc C-531/09: Žaloba podaná dne 18. prosince 2009 — Evropská komise v. Portugalská republika

text:
               27.2.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 51/22

         Žaloba podaná dne 18. prosince 2009 — Evropská komise v. Portugalská republika
   (Věc C-531/09)
   2010/C 51/35
   Jednací jazyk: portugalština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: N. Yerrell a M. Teles Romão, zmocněnci)

      Žalovaná: Portugalská republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Portugalská republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2006/38/ES (1) ze dne 17. května 2006, kterou se mění směrnice 1999/62/ES o výběru poplatků za užívání určitých pozemních komunikací těžkými nákladními vozidly, a v každé případě tím, že o nich neuvědomila Komisi, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice.

               —

               uložit Portugalské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Lhůta pro provedení směrnice uplynula dne 10. června 2008.

      (1)  Úř. věst. L 157, s. 8.


title: Věc T-597/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 23. října 2015 – Calida v. OHIM – Quanzhou Green Garments (dadida) „Ochranná známka Společenství — Mezinárodní přihláška určující Evropské společenství — Obrazová ochranná známka dadida — Starší slovní ochranná známka Společenství CALIDA — Relativní důvody pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               14.12.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 414/25

         Rozsudek Tribunálu ze dne 23. října 2015 – Calida v. OHIM – Quanzhou Green Garments (dadida)
   (Věc T-597/13) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Mezinárodní přihláška určující Evropské společenství - Obrazová ochranná známka dadida - Starší slovní ochranná známka Společenství CALIDA - Relativní důvody pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2015/C 414/32)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Calida Holding AG (Sursee, Švýcarsko) (zástupci: R. Kaase a H. Dirksmeier, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: I. Harrington, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Quanzhou Green Garments Co. Ltd (Quanzhou, Čína)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 16. září 2013 (věc R-1190/2012-4) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Calida Holding AG a Quanzhou Green Garments Co. Ltd.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnost Calida Holding AG ponese náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 24, 25.1.2014.


title: Věc C-167/12: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 18. března 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Employment Tribunal, Newcastle upon Tyne – Spojené království) – C. D. v. S. T. „Řízení o předběžné otázce  — Sociální politika  — Směrnice 92/85/EHS  — Opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví při práci těhotných zaměstnankyň a zaměstnankyň krátce po porodu nebo kojících zaměstnankyň  — Článek 8  — Objednávající matka, která měla dítě na základě dohody o náhradním mateřství  — Odmítnutí přiznat jí mateřskou dovolenou  — Směrnice 2006/54/ES  — Rovné zacházení mezi zaměstnanci a zaměstnankyněmi  — Článek 14  — Méně příznivé zacházení s objednávající matkou, pokud jde o přiznání mateřské dovolené“

text:
               12.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 142/6

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 18. března 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Employment Tribunal, Newcastle upon Tyne – Spojené království) – C. D. v. S. T.
   (Věc C-167/12) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Sociální politika - Směrnice 92/85/EHS - Opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví při práci těhotných zaměstnankyň a zaměstnankyň krátce po porodu nebo kojících zaměstnankyň - Článek 8 - Objednávající matka, která měla dítě na základě dohody o náhradním mateřství - Odmítnutí přiznat jí mateřskou dovolenou - Směrnice 2006/54/ES - Rovné zacházení mezi zaměstnanci a zaměstnankyněmi - Článek 14 - Méně příznivé zacházení s objednávající matkou, pokud jde o přiznání mateřské dovolené“)
   2014/C 142/06
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   Employment Tribunal, Newcastle upon Tyne

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: C. D.

      Žalovaný: S. T.

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Employment Tribunal Newcastle upon Tyne – Výklad čl. 2 odst. 1 písm. a) a b) a čl. 2 písm.c), čl. 8 odst. 1 a čl. 11 odst. 2 písm. b) směrnice Rady 92/85/EHS ze dne 19. října 1992 o zavádění opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví při práci těhotných zaměstnankyň a zaměstnankyň krátce po porodu nebo kojících zaměstnankyň (desátá směrnice ve smyslu čl. 16 odst. 1 směrnice 89/391/EHS) (Úř. věst. L 348, s. 1) – Výklad článku 14 a čl. 2 odst. 1 písm. a), b) a c) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/54/ES ze dne 5. července 2006 o zavedení zásady rovných příležitostí a rovného zacházení pro muže a ženy v oblasti zaměstnání a povolání (Úř. věst. L 204, s. 23) – Zákaz méně příznivého zacházení se ženou v souvislosti s těhotenstvím nebo s mateřskou dovolenou ve smyslu směrnice 92/85/EHS – Působnost – Sociální matka, která využila náhradního mateřství – Nárok na mateřskou dovolenou

      Výrok

               1)

               Směrnice Rady 92/85/EHS ze dne 19. října 1992 o zavádění opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví při práci těhotných zaměstnankyň a zaměstnankyň krátce po porodu nebo kojících zaměstnankyň (desátá samostatná směrnice ve smyslu čl. 16 odst. 1 směrnice 89/391/EHS) musí být vykládána v tom smyslu, že členské státy nejsou povinny přiznat mateřskou dovolenou podle článku 8 této směrnice zaměstnankyni, která jako objednávající matka měla dítě na základě dohody o náhradním mateřství, a to i pokud může toto dítě po narození kojit nebo jej skutečně kojí.

               2)

               Článek 14 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/54/ES ze dne 5. července 2006 o zavedení zásady rovných příležitostí a rovného zacházení pro muže a ženy v oblasti zaměstnání a povolání, ve spojení s čl. 2 odst. 1 písm. a) a b) a odst. 2 písm. c) této směrnice musí být vykládán v tom smyslu, že skutečnost, že zaměstnavatel odmítl přiznat mateřskou dovolenou objednávající matce, která měla dítě na základě dohody o náhradním mateřství, nepředstavuje diskriminaci na základě pohlaví.

      (1)  Úř. věst. C 194, 30. 6. 2012.


title: Věc C-271/05: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Consiglio di Stato ze dne 18. ledna 2005 ve věci 1) Francesco Rauty proti Ministero per i Beni Culturali e Ambientali; Soprintendenza B.A.A. di Firenze, Prato e Pistoia; vedlejší účastník: Consiglio Nazionale degli Ingegneri; 2) Ordine degli Ingegneri della Provincia di Pistoia proti Francescovi Rautymu, Ministero per i Beni e le Attività Culturali, vedlejší účastník: Consiglio Nazionale degli Ingegneri

text:
               17.9.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 229/6

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Consiglio di Stato ze dne 18. ledna 2005 ve věci 1) Francesco Rauty proti Ministero per i Beni Culturali e Ambientali; Soprintendenza B.A.A. di Firenze, Prato e Pistoia; vedlejší účastník: Consiglio Nazionale degli Ingegneri; 2) Ordine degli Ingegneri della Provincia di Pistoia proti Francescovi Rautymu, Ministero per i Beni e le Attività Culturali, vedlejší účastník: Consiglio Nazionale degli Ingegneri
   (Věc C-271/05)
   (2005/C 229/12)
   Jednací jazyk: italština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Consiglio di Stato ze dne 18. ledna 2005 ve věci 1) Francesco Rauty proti Ministero per i Beni Culturali e Ambientali; Soprintendenza B.A.A. di Firenze, Prato e Pistoia; vedlejší účastník: Consiglio Nazionale degli Ingegneri; 2) Ordine degli Ingegneri della Provincia di Pistoia proti Francescovi Rautymu, Ministero per i Beni e le Attività Culturali, vedlejší účastník: Consiglio Nazionale degli Ingegneri, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 30. června 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Consiglio di Stato žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               1)

               Je třeba diplomy „laurea in architettura“ a „laurea in ingegneria civile“ vydávané italskými vysokými školami a univerzitními instituty považovat v Itálii za rovnocenné ve smyslu článků 10 a 11 směrnice Rady 85/384/EHS ze dne 10. června 1985 (1) tak, že absolventi stavebního inženýrství, kteří mají příslušnou kvalifikaci, mohou vykonávat povolání architekta, a tudíž vykonávat veškeré úkoly, které případná vnitrostátní ustanovení státu vyhrazují pouze výkonu povolání architekta?

               2)

               Nebo se ustanovení uvedených článků 10 a 11 omezují pouze na uznání rovnocennosti těchto dvou diplomů (v oboru architektura a stavební inženýrství) v tom smyslu, že oba opravňují k výkonu povolání architekta za podmínky, že držitelé těchto diplomů složili zvláštní zkoušku, která je opravňuje k výkonu povolání architekta?

      (1)  Úř. věst. L 223, 21.8.1985, s. 15.


title: Věc T-71/06: Žaloba podaná dne  27. února 2006  – ENERCON v. OHIM

text:
               6.5.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 108/23

         Žaloba podaná dne 27. února 2006 – ENERCON v. OHIM
   (Věc T-71/06)
   (2006/C 108/42)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení
   Žalobkyně: ENERCON GmbH (Aurich, Německo) (zástupce: R. Böhm, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 30. listopadu 2005 (věc 0179/2005-2),

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: trojrozměrná ochranná známka ve formě části konvertoru větrné energie pro výrobky třídy 7 – přihláška č. 2 496 743

      Rozhodnutí průzkumového referenta: zamítnutí přihlášky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 40/94, poněvadž ochrannou známkou uplatňovaná forma výrobku leží mimo obvyklou rozmanitost forem. Trojrozměrná ochranná známka proto má rozlišovací způsobilost.
   Porušení čl. 7 odst. 3 nařízení, protože odvolací senát měl s ohledem na okolnosti žalobkyni vyzvat k předložení dalších posudků o užívání [ochranné známky], pokud by to vedlo k tomu provést důkaz, který uvádí čl. 7 odst. 3.


title: Věc T-313/16: Usnesení Tribunálu ze dne 19. ledna 2017 – Grupo Riberebro Integral a Riberebro Integral v. Komise

text:
               13.3.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 78/43

         Usnesení Tribunálu ze dne 19. ledna 2017 – Grupo Riberebro Integral a Riberebro Integral v. Komise
   (Věc T-313/16) (1)

   (2017/C 078/61)
   Jednací jazyk: španělština
   Předseda osmého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 287, 8.8.2016.


title: Věc C-194/06: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 20. května 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemsko) – Staatssecretaris van Financiën v. Orange European Smallcap Fund N. V. (Články 56 ES až 58 ES — Volný pohyb kapitálu — Zdanění dividend — Kompenzace poskytnutá daňovému subjektu kolektivního investování z důvodu srážkové daně odvedené u zdroje v jiném členském státě z dividend vyplacených tomuto subjektu — Omezení této kompenzace na částku, kterou by si podílník, jenž je rezidentem v členském státě usazení tohoto subjektu, který svoji investici neuskutečnil prostřednictvím takového subjektu, mohl na základě smlouvy o zamezení dvojího zdanění započíst proti dani z příjmu — Omezení této kompenzace v poměru k účasti podílníků-nerezidentů na kapitálu tohoto subjektu)

text:
               5.7.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/4

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 20. května 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemsko) – Staatssecretaris van Financiën v. Orange European Smallcap Fund N. V.
   (Věc C-194/06) (1)

   (Články 56 ES až 58 ES - Volný pohyb kapitálu - Zdanění dividend - Kompenzace poskytnutá daňovému subjektu kolektivního investování z důvodu srážkové daně odvedené u zdroje v jiném členském státě z dividend vyplacených tomuto subjektu - Omezení této kompenzace na částku, kterou by si podílník, jenž je rezidentem v členském státě usazení tohoto subjektu, který svoji investici neuskutečnil prostřednictvím takového subjektu, mohl na základě smlouvy o zamezení dvojího zdanění započíst proti dani z příjmu - Omezení této kompenzace v poměru k účasti podílníků-nerezidentů na kapitálu tohoto subjektu)
   (2008/C 171/05)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Předkládající soud
   Hoge Raad der Nederlanden
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Staatssecretaris van Financiën

      Žalovaný: Orange European Smallcap Fund NV
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Hoge Raad der Nederlanden – Výklad článku 56 ES, čl. 57 odst. 1 ES a čl. 58 odst. 1 ES – Vnitrostátní právní úprava přiznávající investiční společnosti slevu na dani v případě výběru srážkové daně z dividend jiným členským státem – Omezení v případě akcionářů, kteří nemají bydliště v Nizozemsku nebo nepodléhají nizozemské dani z příjmu právnických osob
   Výrok

               1)

               Články 56 ES a 58 ES nebrání takovým právním předpisům členského státu, jaké jsou dotčeny v původním řízení, jež omezují kompenzaci, která má být poskytnuta daňovému subjektu kolektivního investování usazenému na území tohoto členského státu k zohlednění srážkové daně odvedené u zdroje v jiném členském státě z dividend vyplacených tomuto subjektu, na částku, kterou by si na základě dohody o zamezení dvojího zdanění uzavřené s tímto druhým členským státem mohla z důvodu podobnosti daní započíst fyzická osoba s bydlištěm na území prvního členského státu.

               2)

               Články 56 ES a 58 ES brání takovým právním předpisům členského státu, jaké jsou dotčené v původním řízení, jež omezují kompenzaci, která má být poskytnuta daňovému subjektu kolektivního investování usazenému na území tohoto členského státu k zohlednění srážkové daně odvedené u zdroje v jiném členském státě nebo třetí zemi z dividend vyplacených tomuto subjektu, v případě a v rozsahu, ve kterém jsou jeho podílníky fyzické nebo právnické osoby, které mají bydliště nebo jsou usazeny v jiných členských státech nebo ve třetích zemích, jelikož takové snížení znevýhodňuje bez rozdílu všechny podílníky uvedeného subjektu.
               V tomto ohledu nemá žádný vliv skutečnost, že zahraniční podílníci daňového subjektu kolektivního investování mají bydliště nebo jsou usazeni ve státě, se kterým má členský stát, ve kterém je tento subjekt usazen, dohodu, která stanoví vzájemné započtení srážkové daně z dividend.

               3)

               Omezení spadá pod čl. 57 odst. 1 ES, jakožto omezení pohybu kapitálu zahrnujícího přímé investice, pokud se toto omezení vztahuje na investice jakékoli povahy, které provádí fyzické nebo právnické osoby a které slouží k tomu, aby vytvořily nebo udržely dlouhodobé a přímé vztahy mezi osobou, která poskytla kapitál, a podnikem, kterému je tento kapitál za účelem výkonu hospodářské činnosti určen.

      (1)  Úř. věst. C 178, 29.7.2006.


title: Věc F-37/12: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (samosoudce) ze dne 18. prosince 2015 – De Nicola v. EIB „Veřejná služba — Zaměstnanci EIB — Psychické obtěžování — Vyšetřovací řízení — Zpráva vyšetřovací komise — Nesprávná definice psychického obtěžování — Rozhodnutí prezidenta EIB nevyhovět stížnosti — Zrušení — Žaloba na náhradu škody“

text:
               8.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 48/88

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (samosoudce) ze dne 18. prosince 2015 – De Nicola v. EIB
   (Věc F-37/12) (1)

   („Veřejná služba - Zaměstnanci EIB - Psychické obtěžování - Vyšetřovací řízení - Zpráva vyšetřovací komise - Nesprávná definice psychického obtěžování - Rozhodnutí prezidenta EIB nevyhovět stížnosti - Zrušení - Žaloba na náhradu škody“)
   (2016/C 048/98)
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Carlo De Nicola (Strassen, Lucembursko) (zástupce: L. Isola, advokát)

      Žalovaná: Evropská investiční banka (zástupci: G. Nuvoli a T. Gilliams, zmocněnci, A. Dal Ferro, advokát)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení dopisu prezidenta EIB, kterým byla na základě stanoviska komise „Dignity at work“ zamítnuta stížnost týkající se psychického obtěžování podaná žalobcem, a závěrů stanoviska uvedené komise v rozsahu, v němž nekonstatují, že došlo k psychickému obtěžování.

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí ze dne 20. prosince 2011, kterým prezident Evropské investiční banky zamítl stížnost C. De Nicoly na psychické obtěžování se zrušuje.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Evropská investiční banka ponese vlastní náklady řízení a ukládá se jí náhrada nákladů řízení vynaložených C. De Nicolou.

      (1)  Úř. věst. C 184, 23.6.2012, s. 24.


title: Věc C-650/15 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 4. prosince 2015 Polyelectrolyte Producers Group GEIE (PPG), SNF SAS proti rozsudku Tribunálu (pátého rozšířeného senátu) vydanému dne 25. září 2015 ve věci T-268/10 RENV, Polyelectrolyte Producers Group GEIE (PPG), SNF SAS v. Evropská agentura pro chemické látky (ECHA)

text:
               8.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 48/25

         Kasační opravný prostředek podaný dne 4. prosince 2015 Polyelectrolyte Producers Group GEIE (PPG), SNF SAS proti rozsudku Tribunálu (pátého rozšířeného senátu) vydanému dne 25. září 2015 ve věci T-268/10 RENV, Polyelectrolyte Producers Group GEIE (PPG), SNF SAS v. Evropská agentura pro chemické látky (ECHA)
   (Věc C-650/15 P)
   (2016/C 048/30)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek: Polyelectrolyte Producers Group GEIE (PPG), SNF SAS (zástupci: R. Cana, avocat, D. Abrahams, barrister, E. Mullier, avocate)

      Další účastníci řízení: Evropská agentura pro chemické látky (ECHA), Nizozemské království, Evropská komise

      Návrhová žádání účastníků řízení podávajících kasační opravný prostředek

   Navrhovatelé navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozsudek Tribunálu ve věci T-268/10 RENV;

               —

               zrušil napadený akt;

               —

               podpůrně vrátil věc Tribunálu k rozhodnutí o žalobě na neplatnost podané navrhovateli;

               —

               uložil žalované v prvním stupni náhradu nákladů tohoto řízení, včetně nákladů řízení před Tribunálem.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Kasační opravný prostředek směřuje proti rozsudku Tribunálu ve věci T-268/10 RENV, jímž byla zamítnuta žaloba navrhovatelů na zrušení rozhodnutí Evropské agentury pro chemické látky („ECHA“), kterým byl akrylamid identifikován jako látka splňující kritéria stanovená v článku 57 nařízení č. 1907/2006 (1) o registraci, hodnocení, povolování a omezování chemických látek v souladu s článkem 59 nařízení č. 1907/2006.
   Předkládané důvody kasačního opravného prostředku lze shrnout následovně:

               1.

               Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení nesprávným výkladem definice „meziproduktů“ v čl. 3 bodě 15 nařízení č. 1907/2006

                           a)

                           když konečná použití přeměňované látek považoval za vylučovací kritérium v rozporu s jasným zněním čl. 3 bodu 15,

                           b)

                           když definici „meziproduktů“ vykládal způsobem odporujícím účelu ustanovení nařízení č. 1907/2006 a

                           c)

                           když neprovedl nezávislé posouzení a vycházel z irelevantních částí přílohy 4 k Praktickému průvodci pro meziprodukty ECHA.

               2.

               Tribunál porušil povinnost uvést odůvodnění, neboť se nevypořádal s argumentem navrhovatelů, že čl. 2 odst. 8 písm. b) nařízení č. 1907/2006 se vztahuje na celou hlavu VII nařízení č. 1907/2006.

               3.

               Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení nesprávným výkladem nařízení č. 1907/2006 v rozsahu, v němž rozhodl, že meziprodukty nejsou vyňaty z působnosti článku 59 nařízení č. 1907/2006.

               4.

               Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když rozhodl, že se žalovaná v prvním stupni nedopustila nesprávného posouzení tím, že nezohlednila informace obsažené v příloze XV nařízení č. 1907/2006;

               5.

               Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení v souvislosti s přiměřeností napadeného aktu a

               6.

               Tribunál porušil povinnost uvést odůvodnění, neboť se nevyjádřil k méně omezujícím opatřením navrženým navrhovateli.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 ze dne 18. prosince 2006 o registraci, hodnocení, povolování a omezování chemických látek, o zřízení Evropské agentury pro chemické látky, o změně směrnice 1999/45/ES a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 793/93, nařízení Komise (ES) č. 1488/94, směrnice Rady 76/769/EHS a směrnic Komise 91/155/EHS, 93/67/EHS, 93/105/ES a 2000/21/ES (Úř. věst. L 396, 30.12.2006, s. 1).


title: Věc T-674/14: Žaloba podaná dne 19. září 2014 – SEA v. Komise

text:
               3.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 388/23

         Žaloba podaná dne 19. září 2014 – SEA v. Komise
   (Věc T-674/14)
   2014/C 388/29
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Società per azioni esercizi aeroportuali (SEA) (Segrate, Itálie) (zástupci: F. Gatti, J. F. Bellis, F. Di Gianni a A. Scalini, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí C (2014) 4537 final ze dne 9. července 2014, kterým Evropská komise zahájila formální vyšetřovací řízení, jehož předmětem je zřízení Airport Handling;

               —

               uložil Evropské komisi náhradu nákladů tohoto řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z nedostatku odůvodnění napadeného rozhodnutí

                           —

                           v této souvislosti žalobkyně tvrdí, že napadené rozhodnutí přehlíží skutečnosti (například zřízení trustu za účelem zajištění úplné hospodářské diskontinuity mezi Airport Handling a SEA Handling, a sice společností, která je údajně příjemkyní státní podpory SA.21420), které hrály zásadní úlohu při přijímání rozhodnutí a se kterými byla Komise důkladně seznámena.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z nesprávného použití čl. 107 odst. 1 SFEU vyplývající z nesprávného posouzení důležitých skutečností a objektivních informací, se kterými žalobkyně Komisi seznámila

                           —

                           v této souvislosti žalobkyně tvrdí, že v napadeném rozhodnutí Komise nesprávně rozhodla, že společnost Airport Handling lze považovat za hospodářského nástupce SEA Handling a že finanční příspěvek žalobkyně ve prospěch společnosti Airport Handling představuje státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z porušení základních zásad legitimního očekávání, řádné správy, proporcionality a zákazu diskriminace

                           —

                           v této souvislosti žalobkyně tvrdí, že jednání útvarů Komise a napadené rozhodnutí jsou ve zjevném rozporu s výše uvedenými zásadami právního řádu Evropské unie. Konkrétně, pokud jde o zásadu proporcionality, žalobkyně tvrdí, že Komise měla rozptýlit své pochybnosti provedením důkladné analýzy informací, které žalobkyně poskytla již ve fázi před vyšetřováním, a nikoli přijmout napadené rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení.


title: Věc T-388/12: Žaloba podaná dne 30. srpna 2012 — Singer v. OHIM Cordia Magyarország Ingatlanforgalmazó Zártkörüen Müködö (CORDIO)

text:
               27.10.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 331/28

      Žaloba podaná dne 30. srpna 2012 — Singer v. OHIM Cordia Magyarország Ingatlanforgalmazó Zártkörüen Müködö (CORDIO)
      (Věc T-388/12)
      (2012/C 331/54)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Daniela Singer (Obertrubach, Německo) (zástupce: B. Korom, advokát)

         Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

         Další účastník/účastnice/účastníci řízení před odvolacím senátem: Cordia Magyarország Ingatlanforgalmazó Zártkörüen Müködö rt (Budapešť, Maďarsko)

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 10. července 2012 ve věci R 1842/2011-2.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

         Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně

         Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „CORDIO“ pro služby zařazené do třídy 42 — přihláška ochranné známky Společenství č. 9 115 262

         Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Cordia Magyarország Ingatlanforgalmazó Zártkörüen Müködö rt

         Namítaná ochranná známka nebo označení: slovní ochranná známka „CORDIA“ pro služby zařazené do tříd 36, 37 a 42

         Rozhodnutí námitkového oddělení: Námitce bylo vyhověno.

         Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

         Dovolávané žalobní důvody: Mezi kolidujícími ochrannými známkami neexistuje nebezpečí záměny.


title: Věc T-422/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 5. listopadu 2014 – Computer Resources International (Lucembursko) v. Evropská komise „Veřejné zakázky na služby — Zadávací řízení — Poskytování informatických služeb v oblasti vývoje a údržby software, poradenství a pomoci pro různé druhy IT aplikací — Odmítnutí nabídky uchazeče — Nabídka s neobvykle nízkou cenou — Článek 139 odstavec 1 nařízení (ES, Euratom) č. 2342/2002 — Povinnost odůvodnění — Volba právního základu — Zneužití pravomoci“

text:
               15.12.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 448/17

         Rozsudek Tribunálu ze dne 5. listopadu 2014 – Computer Resources International (Lucembursko) v. Evropská komise
   (Věc T-422/11) (1)

   („Veřejné zakázky na služby - Zadávací řízení - Poskytování informatických služeb v oblasti vývoje a údržby software, poradenství a pomoci pro různé druhy IT aplikací - Odmítnutí nabídky uchazeče - Nabídka s neobvykle nízkou cenou - Článek 139 odstavec 1 nařízení (ES, Euratom) č. 2342/2002 - Povinnost odůvodnění - Volba právního základu - Zneužití pravomoci“)
   (2014/C 448/21)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Computer Resources International (Lucembursko) SA (Dommeldange, Lucembursko) (zástupce: S. Pappas, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně S. Delaude a D. Calciu, poté S. Delaude, zmocněnci, ve spolupráci s E. Petritsi, advokát)

      Předmět věci

   žaloba na zrušení rozhodnutí Úřadu pro publikace Evropské unie ze dne 22. července 2011 nevybrat nabídky podané konsorciem tvořeným žalobkyní a další společností pro části 1 a 3 v zadávacím řízení AO 10340, týkajícím se poskytování informatických služeb v oblasti vývoje a údržby software, poradenství a pomoci pro různé druhy IT aplikací (Úř. věst. 2011/S 66-106099), a uzavřít rámcové smlouvy s jinými uchazeči (JO 2011/S 66 106099).

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Computer Resources International (Luxembourg) SA se ukládá náhrada nákladů řízení, včetně nákladů řízení souvisejících s řízením o předběžném opatření.

      (1)  Úř. věst. C 290, 1. 10. 2011.


title: Věc C-256/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank Rotterdam (Nizozemsko), dne 15. května 2017 – Sandd BV v. Autoriteit Consument en Markt

text:
               7.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 256/7

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank Rotterdam (Nizozemsko), dne 15. května 2017 – Sandd BV v. Autoriteit Consument en Markt
   (Věc C-256/17)
   (2017/C 256/06)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Rechtbank Rotterdam

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Sandd BV

      Žalovaný: Autoriteit Consument en Markt
   Další účastnice řízení: PostNL BV

      Předběžné otázky

               1)

               Musí být čl. 14 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/67/ES (1) ze dne 15. prosince 1997 o společných pravidlech pro rozvoj vnitřního trhu poštovních služeb Společenství a zvyšování kvality služby ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/6/ES (2) ze dne 20. února 2008, kterou se mění směrnice 97/67/ES s ohledem na úplné dotvoření vnitřního trhu poštovních služeb Společenství, (dále jen „poštovní směrnice“) vykládán v tom smyslu, že vnitrostátní právní nebo správní předpisy musí stanovit, že poskytovatelé všeobecných služeb vedou ve svých vnitřních účetních systémech oddělené účty pro jednotlivé služby a produkty, které jsou součástí všeobecných služeb, aby mohli jednoznačně rozlišovat mezi jednotlivými službami a produkty, které jsou součástí všeobecných služeb, a těmi, které jejich součástí nejsou, nebo vyplývá z tohoto ustanovení pouze to, že služby a produkty, které jsou součástí všeobecných služeb, a služby a produkty, které jejich součástí nejsou, musí být účetně rozlišeny?

               2)

               Musí být čl. 12 druhá odrážka směrnice […] 97/67/ES […] ve znění směrnice […] 2008/6/ES […], vykládána v tom smyslu, že cena každé jednotlivé služby, která je součástí všeobecných služeb, musí vycházet z nákladů?

               3)

               Zakazuje zásada zakotvená v čl. 12 druhé odrážce směrnice […] 97/67/ES […] ve znění směrnice […] 2008/6/ES […], podle níž musí ceny vycházet z nákladů a vytvářet pobídky pro účinné poskytování všeobecných služeb, aby byla po dobu neurčitou používána pevná zisková marže, o kterou se zvýší náklady na všeobecné poštovní služby v souvislosti s tarifním pásmem?

      (1)  Úř. věst. 1998, L 15, s. 14.

      (2)  Úř. věst. 2008, L 52, s. 3.


title: Věc C-379/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Gerechtshof Den Haag (Nizozemsko) dne 7. srpna 2014 – TOP Logistics BV a Van Caem International BV v. Bacardi & Co. Ltd a Bacardi International Ltd

text:
               3.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 388/2

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Gerechtshof Den Haag (Nizozemsko) dne 7. srpna 2014 – TOP Logistics BV a Van Caem International BV v. Bacardi & Co. Ltd a Bacardi International Ltd
   (Věc C-379/14)
   2014/C 388/02
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Gerechtshof Den Haag

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: TOP Logistics BV, Van Caem International BV

      Žalované: Bacardi & Co. Ltd, Bacardi International Ltd

      Předběžné otázky

               1)

               Je možné, aby zboží nemající původ v EHP, které poté, co bylo dovezeno (nikoli majitelem ochranné známky ani s jeho souhlasem) na území EHP, bylo, za okolností daných v projednávané věci, v určitém členském státě Evropské unie převedeno do celního režimu vnějšího tranzitu nebo uskladnění v celním skladu (ve smyslu celního kodexu Společenství: nařízení (EHS) č. 2913/92 (1) (staré) a nařízení (ES) č. 450/2008 (2)) a následně zařazeno do režimu s podmíněným osvobozením od daně, bylo považováno za zboží dovezené ve smyslu čl. 5 odst. 3 písm. c) směrnice 89/104/EHS (3) (nyní směrnice 2008/95/ES (4)), takže by k „[užívání ochranné známky] v obchodním styku“ docházelo způsobem, který majitel této známky může podle čl. 5 odst. 1 uvedené směrnice zakázat?

               2)

               V případě kladné odpovědi na první otázku: Znamená to, že za okolností daných v projednávané věci pouhá přítomnost takového zboží v určitém členském státě (ve kterém je toto zboží podřízeno režimu s podmíněným osvobozením od daně) funkce ochranné známky neomezuje nebo nemůže omezovat, takže majitel této známky, který se v uvedeném členském státě odvolává na vnitrostátní právní předpisy o ochranných známkách, nemůže proti přítomnosti tohoto zboží nic namítat?

      (1)  Nařízení Rady (EHS) ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 302, s. 1).

      (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) ze dne 23. dubna 2008, kterým se stanoví celní kodex Společenství (Modernizovaný celní kodex) (Úř. věst. L 145, s. 1).

      (3)  První směrnice Rady ze dne 21. prosince 1988, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách (Úř. věst. L 40, s. 1).

      (4)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady ze dne 22. října 2008, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách (kodifikované znění) (Úř. věst. L 299, s. 25).


title: Věc T-594/13: Žaloba podaná dne 14. listopadu 2013 — Sanctuary Brands v. OHIM — Richter International (TAILORBYRD)

text:
               25.1.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/29

         Žaloba podaná dne 14. listopadu 2013 — Sanctuary Brands v. OHIM — Richter International (TAILORBYRD)
   (Věc T-594/13)
   2014/C 24/53
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Sanctuary Brands LLC (New Canaan, Spojené státy) (zástupce: B. Brandreth, Barrister)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Richter International Ltd (Scarborough, Kanada)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 7. srpna 2013 ve věci R 1625/2012-1;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladu řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „TAILORBYRD“ pro výrobky uvedené ve třídě 25 — přihláška ochranné známky Společenství č. 9 325 507

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: neregistrovaná obrazová ochranná známka obsahující slovní prvek „TAILORBYRD“, neregistrovaná slovní ochranná známka a obchodní název „TAILORBYRD“ a firma „Tailorbyrd, LLC“, používaná v obchodním styku ve Spojeném království pro „oblečení, trika“

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 4 nařízení o ochranné známce.


title: Věc C-468/06: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Efeteio Athinon (Řecko) dne 21. listopadu 2006 – Sot. Lelos kai Sia EE v. GlaxoSmithKline Anonymi Emporiki Viomichaniki Etairia Farmakeftikon Proïonton

text:
               27.1.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 20/3

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Efeteio Athinon (Řecko) dne 21. listopadu 2006 – Sot. Lelos kai Sia EE v. GlaxoSmithKline Anonymi Emporiki Viomichaniki Etairia Farmakeftikon Proïonton
   (Věc C-468/06)
   (2007/C 20/03)
   Jednací jazyk: řečtina
   Předkládající soud
   Efeteio Athinon (Řecko).
   Účastníci původního řízení

      Odvolatelka: Sot. Lelos kai Sia EE.

      Odpůrkyně: GlaxoSmithKline Anonymi Emporiki Viomichaniki Etairia Farmakeftikon Proïonton.
   Předběžné otázky

               „1)

               Představuje odmítnutí podniku zaujímajícího dominantní postavení uspokojit plně objednávky, které jsou mu zaslány velkoobchodníky s farmaceutickými výrobky, když toto odmítnutí vede k omezení vývozní činnosti těchto velkoobchodníků, a tím i k omezení škody způsobené paralelním obchodem, samo o sobě zneužití ve smyslu článku 82 ES? Je odpověď na tuto otázku ovlivněna skutečností, že paralelní obchod je pro velkoobchodníky velmi výnosný vzhledem k rozdílným cenám existujícím v rámci Evropské unie z důvodu státního zásahu, nebo jinak řečeno, skutečností, že trh s farmaceutickými výrobky nevykazuje podmínky čisté hospodářské soutěže, nýbrž se naopak vyznačuje zvýšeným stupněm státního zásahu? Konečně, je příslušný vnitrostátní orgán v oblasti hospodářské soutěže povinen použít pravidla Společenství týkající se hospodářské soutěže stejným způsobem na trhy, které fungují v rámci režimu hospodářské soutěže, a na trhy, na kterých je hospodářská soutěž narušena zásahem státu?

               2)

               Jak má být eventuální zneužití posuzováno, jestliže Soudní dvůr rozhodne, že omezení paralelního obchodu z výše uvedených důvodů nepředstavuje zneužití vždy, když je provedeno podnikem v dominantním postavení?

         Obzvláště:

               2.1

               Je vhodné použít kritérium procentního podílu, o který je překročena běžná národní spotřeba, nebo kritérium škody, kterou utrpí podnik v dominantním postavení ve vztahu ke svému celkovému obratu a celkovému zisku? V případě kladné odpovědi, jakým způsobem je třeba určit úroveň procentuálního překročení a výši způsobené škody – škody brané jako určitý procentní podíl z obratu a celkového zisku -, nad kterou dotčené jednání může být kvalifikováno jako zneužití?

               2.2

               Je třeba zaujmout přístup založený na zvážení zájmů a v kladném případě, jaké zájmy musí být takto zváženy?
               Konkrétněji:

                           a)

                           Má na odpověď vliv skutečnost, že pacient – konečný spotřebitel získá omezenou hospodářskou výhodu z paralelního obchodu?

                           b)

                           Je třeba vzít v úvahu zájmy orgánů sociálního zabezpečení na získání levnějších léků, a pokud ano, do jaké míry?

               2.3

               Jaká jiná kritéria a jaké jiné přístupy mohou být považovány v projednávaném případě za vhodné?“


title: Věc C-195/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itálie) dne 15. dubna 2013 — Confederazione generale dell’industria italiana (Confindustria) a další v. Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero dello Sviluppo Economico

text:
               20.7.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 207/9

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itálie) dne 15. dubna 2013 — Confederazione generale dell’industria italiana (Confindustria) a další v. Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero dello Sviluppo Economico
   (Věc C-195/13)
   2013/C 207/15
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Confederazione generale dell’industria italiana (Confindustria) a další

      Žalovaní: Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero dello Sviluppo Economico

      Předběžné otázky

               1)

               Je ochrana volné hospodářské soutěže, volného pohybu podniků, svobody usazování a pohybu služeb (podle čl. 4 odst. 3 SEU, článku 101 SFEU, článků 49, 56 a 96 SFEU) slučitelná a v jakém rozsahu s vnitrostátními ustanoveními unijních členských států, která stanoví minimální provozní náklady v odvětví silniční dopravy a předpokládají heteronomní stanovení prvku, který tvoří protiplnění za službu, a tedy smluvní ceny?

               2)

               Lze a za jakých podmínek odůvodnit omezení uvedených zásad v souvislosti s požadavky ochrany veřejného zájmu na bezpečnosti silničního provozu a může se z hlediska této funkční perspektivy uplatnit stanovení minimálních provozních nákladů podle ustanovení článku 83a nařízení vlády s mocí zákona č. 112/2008, ve znění pozdějších předpisů?

               3)

               Může být stanovení minimálních provozních nákladů z uvedeného hlediska ponecháno v případě neexistence kritérií stanovených právními předpisy na dobrovolných dohodách dotčených kategorií hospodářských subjektů a podpůrně orgánech, jejichž složení se vyznačuje výrazným zastoupením osob zastupujících soukromé hospodářské subjekty působící v tomto odvětví?


title: Věc C-324/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 16. července 2008 – 1. Makro Zelfbedieningsgroothandel CV, 2. Metro Cash & Carry BV a 3. Remo Zaandam BV v. Diesel SpA

text:
               25.10.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 272/8

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 16. července 2008 – 1. Makro Zelfbedieningsgroothandel CV, 2. Metro Cash & Carry BV a 3. Remo Zaandam BV v. Diesel SpA
   (Věc C-324/08)
   (2008/C 272/10)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Předkládající soud
   Hoge Raad der Nederlanden
   Účastnice původního řízení

      Navrhovatelky kasačního opravného prostředku: 1. Makro Zelfbedieningsgroothandel CV, 2. Metro Cash & Carry BV a 3. Remo Zaandam BV

      Odpůrkyně v řízení o kasačním opravném prostředku: Diesel SpA
   Předběžné otázky

               1)

               Mají být – v případě, že výrobky byly pod ochrannou známkou majitele ochranné známky, ale ne jím a také ne s jeho výslovným souhlasem uvedeny nejprve na trh v EHP, – v souvislosti s posouzením, zda se tak stalo s (konkludentním) souhlasem majitele ochranné známky ve smyslu čl. 7 odst. 1 první směrnice Rady 89/104/EHS ze dne 21. prosince 1989, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách (1), použita stejná kritéria jako v případě, že takovéto výrobky byly majitelem ochranné známky nebo s jeho souhlasem uvedeny na trh mimo EHP?

               2)

               V případě záporné odpovědi na první otázku: Která kritéria – převzatá případně (i) z rozsudku Soudního dvora ze dne 22. června 1994, IHT Internationale Heiztechnik a Danzinger, C 9/93, Recueil, s. I 2757 – je pak nutno použít v případě výše uvedené první otázky v souvislosti s posouzením, zda existuje (konkludentní) souhlas majitele ochranné známky ve smyslu uvedené směrnice?

      (1)  Úř. věst. L 40, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 92.


title: Věc T-60/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 7. července 2010 — Herhof v. OHIM — Stabilator (stabilator) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství stabilator — Starší slovní ochranná známka Společenství STABILAT — Relativní důvod pro zamítnutí — Neexistence nebezpečí záměny — Neexistence podobnosti výrobků a služeb — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“ )

text:
               14.8.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 221/42

         Rozsudek Tribunálu ze dne 7. července 2010 — Herhof v. OHIM — Stabilator (stabilator)
   (Věc T-60/09) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství stabilator - Starší slovní ochranná známka Společenství STABILAT - Relativní důvod pro zamítnutí - Neexistence nebezpečí záměny - Neexistence podobnosti výrobků a služeb - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)
   2010/C 221/69
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Herhof-Verwaltungsgesellschaft mbH (Solms, Německo) (zástupci: A. Zinnecker a T. Bösling, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (zástupce: G. Schneider, zmocněnec)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastník před Tribunálem: Stabilator sp. z o. o. (Gdynia, Polsko) (zástupce: M. Kacprzak, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 16. prosince 2008 (věci R 483/2008-4 a R 705/2008-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi Herohof-Verwaltungsgesellschaft mbH a Stabilator sp. z o. o.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Herohof-Verwaltungsgesellschaft mbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 102, 1.5.2009.


title: Věc C-606/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie) dne 22. prosince 2010 — Association nationale d'assistance aux frontières pour les étrangers (Anafé) v. Ministre de l’intérieur, de l’outre-mer, des collectivités territoriales et de l’immigration

text:
               5.3.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 72/12

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie) dne 22. prosince 2010 — Association nationale d'assistance aux frontières pour les étrangers (Anafé) v. Ministre de l’intérieur, de l’outre-mer, des collectivités territoriales et de l’immigration
   (Věc C-606/10)
   2011/C 72/20
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Conseil d'État

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Association nationale d'assistance aux frontières pour les étrangers (Anafé)

      Žalovaný: Ministre de l’intérieur, de l’outre-mer, des collectivités territoriales et de l’immigration

      Předběžné otázky

               1)

               Vztahuje se článek 13 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 562/2006 ze dne 15. března 2006, kterým se stanoví kodex Společenství o pravidlech upravujících přeshraniční pohyb osob (Schengenský hraniční kodex) (1), na opětovný vstup státního příslušníka třetí země na území členského státu, který tomuto státnímu příslušníku vydal přechodné povolení k pobytu, pokud opětovný vstup na jeho území nevyžaduje vstup, průjezd ani pobyt na území ostatních členských států?

               2)

               Za jakých podmínek může členský stát vydat státním příslušníkům třetích zemí „zpětné vízum“ ve smyslu čl. 5 odst. 4 písm. a) tohoto nařízení? Může takové vízum konkrétně omezit vstup pouze na místa na území tohoto členského státu?

               3)

               Jelikož nařízení č. 562/2006 vylučuje jakoukoli možnost, aby státní příslušníci třetích zemí, kteří jsou držiteli pouze přechodného povolení k pobytu vydaného v průběhu přezkumu první žádosti o povolení k pobytu nebo žádosti o azyl, vstoupili na území členských států v rozporu s tím, co umožňovala ustanovení úmluvy k provedení Schengenské dohody ze dne 19. června 1990, ve znění předcházejícím novelizaci tímto nařízením, vyžadují zásady právní jistoty a legitimního očekávání, aby byla stanovena přechodná opatření ve vztahu ke státním příslušníkům třetích zemí, kteří opustili jejich území, i když byli držiteli pouze přechodného povolení k pobytu vydaného v průběhu přezkumu první žádosti o povolení k pobytu nebo žádosti o azyl a chtějí se tam vrátit po vstupu nařízení č. 562/2006 v platnost?

      (1)  Úř. věst. L 105, s. 1.


title: Věc C-568/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Stuttgart (Německo) dne 5. listopadu 2015 – Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs Frankfurt am Main e.V. v. comtech GmbH

text:
               1.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/25

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Stuttgart (Německo) dne 5. listopadu 2015 – Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs Frankfurt am Main e.V. v. comtech GmbH
   (Věc C-568/15)
   (2016/C 038/36)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Landgericht Stuttgart

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs Frankfurt am Main e.V.

      Žalovaná: comtech GmbH

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba vykládat čl. 21 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/83/EU ze dne 25. října 2011 o právech spotřebitelů (1) v tom smyslu, že spotřebiteli za hovor s obchodníkem v případě, že obchodník zřídil telefonní linku, aby jej spotřebitel mohl kontaktovat v souvislosti s uzavřenou smlouvou, nesmějí vznikat vyšší poplatky než poplatky, které by za hovor vznikly v případě běžného (geografického) čísla pevné linky nebo mobilní sítě?

               2)

               Brání čl. 21 odst. 1 směrnice 2011/83/EU vnitrostátní úpravě, podle které musí spotřebitel v případech, ve kterých obchodník zřídil servisní službu s číslem 0180 vyhrazenou pro záležitosti týkající se uzavřených smluv, hradit poplatky, které mu účtuje telekomunikační operátor za využívání této telekomunikační služby, a to i tehdy, pokud tyto poplatky překročí poplatky, které by spotřebiteli vznikly při hovoru na běžné (geografické) číslo pevné linky nebo mobilní sítě?
               Nebrání čl. 21 odst. 1 směrnice takovému vnitrostátnímu ustanovení v každém případě tehdy, pokud telekomunikační operátor neodvádí z poplatku, který vybírá od spotřebitele za hovor na číslo 0180, žádnou část obchodníkovi?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/83/EU ze dne 25. října 2011 o právech spotřebitelů, kterou se mění směrnice Rady 93/13/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/44/ES a zrušuje směrnice Rady 85/577/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/7/ES (Úř. věst. L 304, s. 64).


title: Věc T-62/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 11. června 2014 – Golam v. OHIM – Glaxo Group (METABIOMAX) „Ochranná známka Společenství — Řízení o námitce — Přihláška slovní ochranné známky Společenství METABIOMAX — Starší slovní ochranná známka Společenství BIOMAX — Absolutní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odstavec 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               28.7.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 245/13

         Rozsudek Tribunálu ze dne 11. června 2014 – Golam v. OHIM – Glaxo Group (METABIOMAX)
   (Věc T-62/13) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Řízení o námitce - Přihláška slovní ochranné známky Společenství METABIOMAX - Starší slovní ochranná známka Společenství BIOMAX - Absolutní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odstavec 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   2014/C 245/17
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Sofia Golam (Atény, Řecko) (zástupce: N. Trovas, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: P. Geroulakos, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Glaxo Group Ltd (Greenfor, Spojené království) (zástupci: G. Ballas a N. Prentoulis, adovkáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 30. října 2012 (věc R 2089/2011-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi Glaxo Group Ltd a Sofií Golam

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Sofii Golam se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 86, 23.3.2013.


title: Věc C-525/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Audiencia Provincial de Álava (Španělsko) dne 5. října 2015 – Laboral Kutxa v. Esmeralda Martínez Quesada

text:
               14.12.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 414/22

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Audiencia Provincial de Álava (Španělsko) dne 5. října 2015 – Laboral Kutxa v. Esmeralda Martínez Quesada
   (Věc C-525/15)
   (2015/C 414/28)
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Audiencia Provincial de Álava

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: Laboral Kutxa

      Odpůrkyně: Esmeralda Martínez Quesada

      Předběžná otázka

   Je slučitelné se zásadou nezávaznosti uznanou v čl. 6 odst. 1 směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách [zneužívajících klauzulích] ve spotřebitelských smlouvách (1), že účinky navrácení plynoucí z prohlášení neplatnosti v důsledku zneužívající povahy klauzule o minimálním úroku obsažené v úvěrové smlouvě se nepřenáší zpět k datu nabytí účinnosti zneužívající klauzule, ale k pozdějšímu datu?

      (1)  Úř. věst. L 95, s. 29; Zvl. vyd. 15/02, s. 288.


title: Věc C-110/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhof (Německo) dne 7. března 2013 — HaTeFo GmbH v. Finanzamt Haldensleben

text:
               25.5.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 147/12

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhof (Německo) dne 7. března 2013 — HaTeFo GmbH v. Finanzamt Haldensleben
   (Věc C-110/13)
   2013/C 147/21
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesfinanzhof

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně a navrhovatelka v řízení o opravném prostředku „Revision“: HaTeFo GmbH

      Žalovaný a odpůrce v řízení o opravném prostředku „Revision“: Finanzamt Haldensleben

      Předběžné otázky

               1)

                           a)

                           Jaké podmínky je potřeba stanovit pro předpoklad společného jednání ve smyslu čl. 3 odst. 3 čtvrtého pododstavce přílohy doporučení Komise 2003/361/ES ze dne 6. května 2003 o definici mikropodniků a malých a středních podniků (1) (dále jen „doporučení o MSP“): Postačuje taková spolupráce fyzických osob majících účast v obou podnicích, jež se týká těchto podniků a která probíhá beze sporů nebo existence protichůdných zájmů, nebo je zapotřebí zřejmého jednání ve vzájemné shodě?

                           b)

                           V případě, že je nutné jednání ve vzájemné shodě: lze toto jednání dovodit již z faktické spolupráce?

               2)

               Je v případě, že nenastal žádný z případů, kdy je dána povinnost sestavovat konsolidovanou účetní závěrku, potřeba v rámci otázky, zda je podnik propojen s jiným podnikem prostřednictvím osoby nebo společně jednající skupiny fyzických osob, provést nad rámec „vztahů“ uvedených v čl. 3 odst. 3 prvním pododstavci přílohy doporučení o MSP dále posouzení všech hospodářských okolností, při kterém je potřeba prozkoumat aspekty, jako jsou například majetkové poměry — v projednávané věci zejména příslušnost vlastníků podílů k jedné rodině —, vlastnická struktura a hospodářská integrace — zejména také totožnost jednatelů — dotčených podniků?

               3)

               V případě, že je i při platnosti doporučení o MSP možné provést nad rámec formálního posouzení také posouzení všech hospodářských okolností: Je v tomto ohledu nutný úmysl nebo přinejmenším riziko obcházení definice malých a středních podniků?

      (1)  Úř. věst. L 124, s. 36.


title: Věc C-42/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour d'appel d'Amiens (Francie) dne 31. ledna 2011 — trestní řízení proti Joao Pedro Lopes Da Silva Jorge

text:
               2.4.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 103/16

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour d'appel d'Amiens (Francie) dne 31. ledna 2011 — trestní řízení proti Joao Pedro Lopes Da Silva Jorge
   (Věc C-42/11)
   2011/C 103/28
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour d'appel d'Amiens

      Účastník původního trestního řízení

   Joao Pedro Lopes Da Silva Jorge

      Předběžné otázky

               1)

               Je vnitrostátní právní úprava jako je článek 695-24 trestního řádu, který umožňuje odmítnout výkon evropského zatýkacího rozkazu vydaného za účelem výkonu trestu odnětí svobody pouze v případě, že vyžádaná osoba je francouzským státním příslušníkem a příslušné francouzské orgány se zaváží k provedení výkonu trestu, v rozporu se zásadou zákazu diskriminace stanovenou článkem 12 ES [nyní článek 18 SFEU]?

               2)

               Je provedení důvodu pro odmítnutí výkonu podle čl. 4 bodu 6 rámcového rozhodnutí (1) do vnitrostátního práva ponecháno na uvážení členských států nebo má závazný charakter a, zejména, může členský stát přijmout opatření vedoucí k diskriminaci na základě státní příslušnosti?

      (1)  Rámcové Rozhodnutí Rady 2002/584/SVV ze dne 13. června 2002 o evropském zatýkacím rozkazu a postupech předávání mezi členskými státy (Úř. věst. L 190, s. 1).


title: Věc C-64/13 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 27. listopadu 2012 H-Holding AG proti usnesení Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 7. února 2013 ve věci T-672/11, H-Holding AG v. Evropský parlament

text:
               16.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 336/5

         Kasační opravný prostředek podaný dne 27. listopadu 2012 H-Holding AG proti usnesení Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 7. února 2013 ve věci T-672/11, H-Holding AG v. Evropský parlament
   (Věc C-64/13 P)
   2013/C 336/12
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: H-Holding AG (zástupce: R. Závodný, advokát)

      Další účastník řízení: Evropský parlament
   Soudní dvůr Evropské unie (sedmý senát) odmítl kasační opravný prostředek usnesením ze dne 5. září 2013 a rozhodl, že účastnice řízení ponese vlastní náklady řízení.


title: Věc C-300/08 P: Usnesení Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 11. června 2009 — Leche Celta, SL v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Celia SA ( Kasační opravný prostředek — Ochranná známka Společenství — Nařízení (ES) č. 40/94 — Článek 8 odst. 1 písm. b) — Smíšená slovní a obrazová ochranná známka Celia — Relativní důvody pro zamítnutí zápisu — Podobnost ochranné známky, jejíž zápis je požadován, se starší ochrannou známkou — Ochranná známka označující totožné výrobky — Nebezpečí záměny — Zjevně nepřípustný kasační opravný prostředek )

text:
               12.9.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 220/16

         Usnesení Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 11. června 2009 — Leche Celta, SL v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Celia SA
   (Věc C-300/08 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Společenství - Nařízení (ES) č. 40/94 - Článek 8 odst. 1 písm. b) - Smíšená slovní a obrazová ochranná známka Celia - Relativní důvody pro zamítnutí zápisu - Podobnost ochranné známky, jejíž zápis je požadován, se starší ochrannou známkou - Ochranná známka označující totožné výrobky - Nebezpečí záměny - Zjevně nepřípustný kasační opravný prostředek“)
   2009/C 220/28
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Leche Celta, SL (zástupce: J. Calderón Chavero, advokát)

      Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec), Celia SA (zástupci: D. Masson a F. de Castelnau, advokáti)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (třetího senátu) ze dne 23. dubna 2008, Leche Celta v. OHIM (T-35/07), kterým Soud zamítl žalobu žalobkyně podanou proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 5. prosince 2006 v námitkovém řízení mezi Leche Celta SL a Celia SA — Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1994, L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146) — Relativní důvody pro zamítnutí zápisu ochranné známky — Nebezpečí záměny spojené s přihláškou podobné ochranné známky, jako je starší ochranná známka, pro totožné výrobky — Srovnání označení z vzhledového, fonetického a pojmového pohledu

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Leche Celta SL se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 223, 30.8.2008.


title: Věc C-153/06: Žaloba podaná dne  21. března 2006  – Komise Evropských společenství v. Finská republika

text:
               3.6.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 131/31

         Žaloba podaná dne 21. března 2006 – Komise Evropských společenství v. Finská republika
   (Věc C-153/06)
   (2006/C 131/58)
   Jednací jazyk: švédština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: M. Konstantinidis a K. Nyberg)

      Žalovaná: Finská republika
   Návrhová žádání žalobkyně
   Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               určil, že Finská republika tím, že nepřijala právní a správní opatření nezbytná k provedení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/96/ES ze dne 27. ledna 2003 o odpadních elektrických a elektronických zařízeních (OEEZ) (1), pokud jde o autonomní provincii Åland, nebo v každém případě tím, že o nich Komisi neuvědomila, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice;

               —

               uložil Finské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta stanovená pro provedení směrnice uplynula dne 13. srpna 2004.

      (1)  Úř. věst. L 37, s. 24.


title: Věc C-222/08: Žaloba podaná dne 21. května 2008 – Komise Evropských společenství v. Belgické království

text:
               15.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/24

         Žaloba podaná dne 21. května 2008 – Komise Evropských společenství v. Belgické království
   (Věc C-222/08)
   (2008/C 209/35)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: H. van Vliet a A. Nijenhuis, zmocněnci)

      Žalovaný: Belgické království
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Belgické království při provedení ustanovení týkajících se výpočtu nákladů a financování povinností univerzální služby nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 12 odst. 1, čl. 13 odst. 1 a přílohy IV části A směrnice 2002/22/ES;

               —

               uložit Belgickému království náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Směrnice 2002/22 upravuje mimo jiné případy, v nichž potřeby koncových uživatelů nemohou být trhem dostatečně uspokojeny a obsahuje ustanovení týkající se přístupnosti univerzální služby. Článek 12 odst. 1 směrnice stanoví, že pokud se vnitrostátní regulační orgány domnívají, že poskytování univerzální služby může představovat pro podniky určené k poskytování univerzální služby nespravedlivou zátěž, vypočítají čisté náklady na její poskytování způsobem stanoveným v článku 12. Článek 13 odst. 1 stanoví, že pokud vnitrostátní regulační orgány na základě výpočtu čistých nákladů podle článku 12 zjistí, že podnik je zatížen nespravedlivou zátěží, mohou členské státy na základě žádosti určeného podniku zavést mechanismus náhrady.
   Podle názoru Komise neprovedla Belgie řádně ustanovení čl. 12 odst. 1, čl. 13 odst. 1 a přílohy IV části A směrnice. Belgická právní úprava totiž nestanoví posouzení otázky, zda nabízení sociálních sazeb v rámci poskytování univerzální služby představuje nespravedlivou zátěž pro uvedené podniky. Belgické právní předpisy tak nesplnily požadavky týkající se výpočtu čistých nákladů, jak jsou stanoveny mimo jiné v poslední části přílohy IV části A směrnice.


title: Věc T-186/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 7. října 2015 – Atlantic Multipower Germany v. OHIM – Nutrichem Diät + Pharma (NOxtreme) „Ochranná známka Společenství — Řízení o prohlášení neplatnosti — Slovní ochranná známka Společenství NOxtreme — Starší obrazová ochranná známka Společenství a starší národní obrazová ochranná známka X-TREME — Relativní důvody pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 — Skutečné užívání ochranné známky — Článek 43 odst. 2 a 3 nařízení č. 207/2009 — Článek 15 odst. 2 nařízení č. 207/2009“

text:
               30.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 398/45

         Rozsudek Tribunálu ze dne 7. října 2015 – Atlantic Multipower Germany v. OHIM – Nutrichem Diät + Pharma (NOxtreme)
   (Věc T-186/14) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Slovní ochranná známka Společenství NOxtreme - Starší obrazová ochranná známka Společenství a starší národní obrazová ochranná známka X-TREME - Relativní důvody pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Skutečné užívání ochranné známky - Článek 43 odst. 2 a 3 nařízení č. 207/2009 - Článek 15 odst. 2 nařízení č. 207/2009“)
   (2015/C 398/57)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Atlantic Multipower Germany GmbH & Co. OHG (Hamburk, Německo) (zástupce: W. Berlit, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Schifko, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Nutrichem Diät + Pharma GmbH (Roth, Německo) (zástupci: D. Jochim a R. Egerer, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 29. ledna 2014 (věc R 764/2013 4), týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Atlantic Multipower Germany GmbH & Co. OHG a Nutrichem Diät + Pharma GmbH

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti Atlantic Multipower Germany GmbH & Co. OHG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 142, 12.5.2014.


title: Věc C-163/15: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 4. února 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberlandesgericht Düsseldorf – Německo) – Youssef Hassan v. Breiding Vertriebsgesellschaft mbH „Řízení o předběžné otázce — Ochranná známka Společenství — Nařízení (ES) č. 207/2009 — Článek 23 — Licence — Rejstřík ochranných známek Společenství — Právo nabyvatele licence uplatnit nároky vyplývající z porušení práv k ochranné známce i přes nezapsání licence do rejstříku“

text:
               21.3.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 106/9

         Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 4. února 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberlandesgericht Düsseldorf – Německo) – Youssef Hassan v. Breiding Vertriebsgesellschaft mbH
   (Věc C-163/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Ochranná známka Společenství - Nařízení (ES) č. 207/2009 - Článek 23 - Licence - Rejstřík ochranných známek Společenství - Právo nabyvatele licence uplatnit nároky vyplývající z porušení práv k ochranné známce i přes nezapsání licence do rejstříku“)
   (2016/C 106/12)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Oberlandesgericht Düsseldorf

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: Youssef Hassan

      Odpůrkyně: Breiding Vertriebsgesellschaft mbH

      Výrok

   Článek 23 odst. 1 první věta nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství musí být vykládán v tom smyslu, že nabyvatel licence může uplatnit nároky vyplývající z porušení práv k ochranné známce Společenství, která je předmětem licence, i když tato licence nebyla zapsána do rejstříku ochranných známek Společenství.

      (1)  Úř. věst. C 254, 3.8.2015.


title: Věc C-263/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunalul Gorj (Rumunsko) dne 27. května 2010 — Iulian Andrei Nisipeanu v. Direcția Generală a Finanțelor Publice Gorj, Administrația Finanțelor Publice Târgu — Cărbunești, Administrația Fondului pentru Mediu

text:
               28.8.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 234/22

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunalul Gorj (Rumunsko) dne 27. května 2010 — Iulian Andrei Nisipeanu v. Direcția Generală a Finanțelor Publice Gorj, Administrația Finanțelor Publice Târgu — Cărbunești, Administrația Fondului pentru Mediu
   (Věc C-263/10)
   ()
   2010/C 234/35
   Jednací jazyk: rumunština

      Předkládající soud

   Tribunalul Gorj

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Iulian Andrei Nisipeanu

      Žalovaný: Direcția Generală a Finanțelor Publice Gorj, Administrația Finanțelor Publice Târgu — Cărbunești, Administrația Fondului pentru Mediu

      Předběžné otázky

               1)

               Musí být článek 110 Smlouvy o fungování Evropské unie vykládán tak, že se mezi diskriminační vnitrostátní zdanění, která zakazuje, řadí daň upravená v rumunských právních předpisech mimořádným nařízením rumunské vlády č. 50, ze dne 25. dubna 2008, kterým se zavádí daň ze znečišťování životního prostředí pro motorová vozidla, ve znění mimořádného nařízení č. 208 ze dne 8. prosince 2008, mimořádného nařízení č. 218 ze dne 11. prosince 2008, mimořádného nařízení č. 7 ze dne 19. února 2009 a mimořádného nařízení č. 117 ze dne 30. prosince 2009?

               2)

               Povoluje článek 110 Smlouvy o fungování Evropské unie, aby Rumunsko zavedlo prostřednictvím vnitrostátních právních předpisů, v daném případě přijetím výše uvedeného OUG č. 50/2008, které nabylo účinnosti dne 1. července 2008, kritérium „prvního přihlášení k registraci v Rumunsku“, které je stanoveno v čl. 4 písm. a) uvedeného nařízení, a je toto kritérium objektivní podmínkou, jež je v souladu s ustanoveními Smlouvy?

               3)

               Povoluje článek 110 Smlouvy o fungování Evropské unie, aby Rumunsko jakožto členský stát Evropské unie uplatnilo od 1. července 2008 daň ze znečišťování životního prostředí pro ojeté automobily dovezené ze Společenství nebo nabyté v rámci Společenství a přihlášené k registraci poprvé v Rumunsku, zatímco daň ze znečišťování životního prostředí se nevztahuje na ojeté automobily zakoupené v Rumunsku?

               4)

               Povoluje článek 110 Smlouvy o fungování Evropské unie, aby Rumunsko přiznalo podle uvedených právních předpisů osvobození od daně ze znečišťování životního prostředí pouze „motorovým vozidlům kategorie M1, emisní třídy Euro 4, jejichž zdvihový objem nepřekračuje 2 000 cm3, jakož i všem motorovým vozidlům kategorie N1, téže emisní třídy Euro 4, která byla v Rumunsku nebo v jiných členských státech Evropské unie poprvé přihlášena k registraci v období od 15. prosince 2008 do 31. prosince 2009 včetně“, zatímco novým automobilům s jinými než výše uvedenými vlastnostmi se osvobození nepřiznává?

               5)

               Musí být článek 110 Smlouvy o fungování Evropské unie vykládán tak, že povoluje Rumunsku, aby chránilo svůj domácí automobilový průmysl tím, že dani ze znečišťování životního prostředí podléhají pouze ojeté osobní automobily dovezené z jiného členského státu Unie a přihlášené k registraci v tomto jiném členském státě, nebo které byly nabyty v rámci Společenství, zatímco této dani nepodléhají ojeté osobní automobily, které již byly přihlášeny k registraci v Rumunsku a které byly v tomto státě znovu prodány?

               6)

               Představuje dotčená daň za výše uvedených okolností diskriminační daň, která je zakázána článkem 110 Smlouvy o fungování Evropské unie, pokud by kritérium „prvního přihlášení k registraci v Rumunsku“ stanovené v čl. 4 písm. a) OUG č. 50/2008 nebylo objektivním kritériem s přihlédnutím ke stanovenému cíli zavedení daně ze znečišťování životního prostředí na základě zásady „znečišťovatel platí“ a daň spjatá s tímto kritériem by chránila domácí výrobu nových osobních automobilů, jakož i vnitřní [rumunský] trh s ojetými osobními automobily?


title: Věc T-63/10: Žaloba podaná dne 10. února 2010 — Jurašinović v. Rada

text:
               1.5.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 113/50

         Žaloba podaná dne 10. února 2010 — Jurašinović v. Rada
   (Věc T-63/10)
   2010/C 113/81
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Ivan Jurašinović (Angers, Francie) (zástupce: N. Amara-Lebret, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí ze dne 7. prosince 2009, kterým byl žalobci odepřen přístup k následujícím dokumentům:

                           —

                           rozhodnutím Rady týkajícím se postoupení dokumentů Mezinárodnímu trestnímu tribunálu pro bývalou Jugoslávii, o jejichž zpřístupnění tento soud požádal v rámci procesu s Antem Gotovinou;

                           —

                           veškeré korespondenci vyměněné v tomto rámci mezi orgány EU a Mezinárodním trestním tribunálem pro bývalou Jugoslávii (případně k přílohám) a zejména k původním žádostem pocházejícím jak od Mezinárodního trestního tribunálu pro bývalou Jugoslávii, tak i od advokátů Anteho Gotoviny;

               —

               uložit Radě EU — Generálnímu sekretariátu, aby povolil přístup v elektronické formě ke všem požadovaným dokumentům;

               —

               uložit Radě EU, aby uhradila žalobci částku ve výši 2 000 eur bez DPH, tedy částku ve výši 2 392 eur s DPH, jako náhradu nákladů řízení spolu s úroky, které se vypočítají na základě sazby, kterou vyhlásila ECB dne, kdy byla tato žaloba zapsána do rejstříku Soudu.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Touto žalobou se žalobce domáhá zrušení rozhodnutí ze dne 7. prosince 2009, kterým byl žalobci odepřen přístup k rozhodnutím Rady týkajícím se postoupení dokumentů Mezinárodnímu trestnímu tribunálu pro bývalou Jugoslávii, o jejichž zpřístupnění tento soud požádal v rámci procesu s Antem Gotovinou, a veškeré korespondenci vyměněné v tomto rámci mezi orgány Evropské unie a Mezinárodním trestním tribunálem pro bývalou Jugoslávii (případně k přílohám) a zejména k původním žádostem pocházejícím jak od Mezinárodního trestního tribunálu pro bývalou Jugoslávii, tak i od advokátů Anteho Gotoviny.
   Na podporu své žaloby uplatňuje žalobce čtyři žalobní důvody vycházející z:

               —

               nesprávného právního posouzení spočívajícího v tom, že Rada odepřela přístup k dokumentům na základě článku 70B jednacího a důkazního řádu Mezinárodního trestního tribunálu pro bývalou Jugoslávii, i když se tento dokument neuplatní;

               —

               neexistence porušení ochrany soudního řízení a právního poradenství podle čl. 4 odst. 2 třetí odrážky nařízení č. 1049/2001 (1), jelikož se tato výjimka týká ochrany soudního řízení Evropské unie a členských států, a nikoli soudního řízení před Mezinárodním trestním tribunálem pro bývalou Jugoslávii, které nespadá pod jurisdikci EU;

               —

               neexistence porušení ochrany veřejného zájmu, pokud jde o mezinárodní vztahy, podle čl. 4 odst. 1 písm. a) třetí odrážky téhož nařízení;

               —

               existence převažujícího veřejného zájmu podle čl. 4 odst. 2 třetí odrážky uvedeného nařízení č. 1049/2001, jelikož žalobce požádal o zpřístupnění požadovaných dokumentů, aby uplatnil svá práva v rámci řízení ve věci T-465/09. Tato žádost je součástí přístupu k spravedlnosti a práva na spravedlivý proces před evropskými soudy. Mimoto spor, kterého se tyto dokumenty týkají, byl ukončen již v roce 1995.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, s. 43; Zvl. vyd. 01/03, s. 331).


title: Věc T-93/12: Žaloba podaná dne 23. února 2012 — Gas v. OHIM — Grotto (BLUE JEANS GAS)

text:
               28.4.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 126/21

         Žaloba podaná dne 23. února 2012 — Gas v. OHIM — Grotto (BLUE JEANS GAS)
   (Věc T-93/12)
   2012/C 126/42
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: André Pierre Gas (Marseille, Francie) (zástupce: L. Levy, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Grotto SpA (Chiuppano, Itálie)

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 7. prosince 2011 ve věci R 620/2009-1 v plném rozsahu a vrátil věc OHIM k opětovnému posouzení s ohledem na rozhodnutí, které má být přijato;

               —

               uložil majitelce napadené ochranné známky Společenství, aby zaplatila veškeré budoucí náklady tohoto řízení a nahradila žalobci náklady odvolacího řízení, které doposud vynaložil.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: Obrazová ochranná známka obsahující slovní prvky „BLUE JEANS GAS“ pro výrobky zařazené do tříd 3, 9, 14 a 215 - ochranná známka Společenství zapsaná pod č. 305050.

      Majitelka ochranné známky Společenství: Další účastnice řízení před odvolacím senátem.

      Účastník řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: Žalobce.

      Odůvodnění návrhu na prohlášení neplatnosti: Odůvodnění návrhu na prohlášení neplatnosti vychází jednak z použití čl. 53 odst. 1 písm. a) a c), čl. 8 odst. 1 písm. b), čl. 53 odst. 2 a čl. 8 odst. 1 nařízení č. 207/2009 a jednak ze zápisů francouzských obrazových ochranných známek „-GAS-BIJOUX“ a „BIJOUX-GAS-“ č. 1594704 a č. 1627459 pro výrobky zařazené do tříd 14 a 25.

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Částečné zrušení ochranné známky Společenství.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Částečné zrušení rozhodnutí zrušovacího oddělení, částečné zrušení ochranné známky Společenství a zamítnutí návrhu na prohlášení neplatnosti.

      Dovolávané žalobní důvody:

               Porušení čl. 56 odst. 3 nařízení č. 40/94 (nový čl. 57 odst. 3) a pravidla 22 odst. 3 a 4 nařízení č. 2868/95; porušení čl. 15 odst. 1 a 2 nařízení č. 40/94 a čl. L714 odst. 5 písm. b) francouzského Code de la propriété intellectuelle (zákon o duševním vlastnictví); porušení článku 73 nařízení č. 40/94 (nový článek 75), jelikož odvolací senát se dopustil několika právních omylů a nesprávných posouzení, pokud jde o důkaz užívání starší ochranné známky pro třídu 25.

               Nesprávné použití čl. 52 odst. 1 písm. a) a čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 40/94 a porušení článku 53 nařízení č. 40/94 a ustanovení francouzského práva, a to článku 2262 Code Civil (občanský zákoník) a čl. L714 odst. 3 francouzského Code de la propriété intellectuelle, jelikož odvolací senát nesprávně posoudil nebezpečí záměny.

               Porušení článku 74 nařízení č. 40/94, jelikož odvolací senát rozhodl ultra petita, když rozhodl o porovnání výrobků ve třídě 14, které nebylo předmětem odvolání, jež mu bylo předloženo.

               Porušení čl. 62 odst. 1 nařízení č. 40/94, jelikož odvolací senát poté, co rozhodl, že bude vykonávat pravomoci zrušovacího oddělení, nemohl omezit svůj přezkum pouze na starší právo vyplývající z ochranné známky č. 1594704, ani vrátit věc zrušovacímu oddělení k rozhodnutí o ostatních uplatňovaných právech, která již byla předmětem přezkumu.


title: Věc F-17/12: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 11. března 2013 — Marcuccio v. Komise ( „Veřejná služba — Článek 34 odst. 1 a 6 jednacího řádu — Žaloba podaná faxem ve lhůtě pro podání žaloby — Vlastnoruční podpis jiného advokáta, než toho, který je uveden na originálu žaloby zaslané dopisem — Opožděné podání žaloby — Zjevná nepřípustnost“ )

text:
               25.5.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 147/34

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 11. března 2013 — Marcuccio v. Komise
   (Věc F-17/12) (1)

   (Veřejná služba - Článek 34 odst. 1 a 6 jednacího řádu - Žaloba podaná faxem ve lhůtě pro podání žaloby - Vlastnoruční podpis jiného advokáta, než toho, který je uveden na originálu žaloby zaslané dopisem - Opožděné podání žaloby - Zjevná nepřípustnost)
   2013/C 147/64
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Luigi Marcuccio (Tricase, Itálie) (zástupce: G. Cipressa, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: C. Berardis-Kayser a M. J. Baquero Cruz, zmocněnci, ve spolupráci s A. Dal Ferro, advokát)

      Předmět věci

   Návrh na uložení Komisi povinnosti zaplatit finanční částku z titulu náhrady škody, která údajně vznikla žalobci z důvodu nepřiměřené délky trvání řízení o uznání závažnosti jeho nemoci.

      Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se odmítá jako zjevně nepřípustná.

               2)

               Luigi Marcuccio ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 138, 12.5.2012, s. 33.


title: Věc T-302/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 15. června 2017 – Bay v. Parlament „Institucionální právo — Rozhodnutí předsedy Parlamentu, kterým se evropskému poslanci ukládá sankce spočívající ve ztrátě nároku na denní příspěvek — Článek 166 jednacího řádu Evropského parlamentu — Právo na přístup do spisu — Nesprávné posouzení“

text:
               31.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 249/27

         Rozsudek Tribunálu ze dne 15. června 2017 – Bay v. Parlament
   (Věc T-302/16) (1)

   („Institucionální právo - Rozhodnutí předsedy Parlamentu, kterým se evropskému poslanci ukládá sankce spočívající ve ztrátě nároku na denní příspěvek - Článek 166 jednacího řádu Evropského parlamentu - Právo na přístup do spisu - Nesprávné posouzení“)
   (2017/C 249/40)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Nicolas Bay (La Celle-Saint-Cloud, Francie) (zástupce: A. Cuignache, advokát)

      Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: N. Görlitz, S. Alonso de León a S. Seyr, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na základě článku 263 SFEU znějící na zrušení rozhodnutí předsedy Parlamentu ze dne 9. března 2016 a rozhodnutí předsednictva Parlamentu ze dne 11. dubna 2016, kterými se žalobci ukládá sankce spočívající ve ztrátě nároku na denní příspěvek po dobu pěti dní.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Nicolas Bay ponese náhradu nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 279, 1.8.2016.


title: Věc F-63/11: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 13. června 2012 — Macchia v. Komise ( „Veřejná služba — Dočasní zaměstnanci — Neobnovení smlouvy na dobu určitou — Posuzovací pravomoc správy — Povinnost řádné péče — Článek 8 PŘOZ — Článek 4 rozhodnutí generálního ředitele OLAF ze dne 30. června 2005 o nové politice v oblasti přijímání a zaměstnávání dočasných zaměstnanců OLAF — Maximální délka pracovních smluv dočasného zaměstnance“ )

text:
               28.7.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 227/36

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 13. června 2012 — Macchia v. Komise
   (Věc F-63/11) (1)

   (Veřejná služba - Dočasní zaměstnanci - Neobnovení smlouvy na dobu určitou - Posuzovací pravomoc správy - Povinnost řádné péče - Článek 8 PŘOZ - Článek 4 rozhodnutí generálního ředitele OLAF ze dne 30. června 2005 o nové politice v oblasti přijímání a zaměstnávání dočasných zaměstnanců OLAF - Maximální délka pracovních smluv dočasného zaměstnance)
   2012/C 227/60
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Luigi Macchia (Woluwé-Saint-Lambert, Belgie) (zástupci: S. Rogrigues, A. Blot a C. Bernard-Glanz, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Currall a D. Martin, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení implicitního rozhodnutí neobnovit žalobcovu pracovní smlouvu dočasného zaměstnance.

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí generálního ředitele Evropského úřadu pro boj proti podvodům (OLAF) ze dne 12. srpna 2010 týkající se zamítnutí žádosti o prodloužení pracovní smlouvy dočasného zaměstnance L. Macchia se zrušuje.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

      (1)  Úř. věst. C 226, 30.7.2011, s. 32.


title: Věc C-565/07 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 31. prosince 2007 AMS Advanced Medical Services GmbH proti rozsudku Soudu prvního stupně (pátého senátu) vydanému dne 18. října 2007 ve věci T-425/03, AMS Advanced Medical Services GmbH v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

text:
               8.3.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 64/23

         Kasační opravný prostředek podaný dne 31. prosince 2007 AMS Advanced Medical Services GmbH proti rozsudku Soudu prvního stupně (pátého senátu) vydanému dne 18. října 2007 ve věci T-425/03, AMS Advanced Medical Services GmbH v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc C-565/07 P)
   (2008/C 64/34)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: AMS Advanced Medical Services GmbH (zástupkyně: S. Schäffler, advokátka)

      Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), American Medical Systems, Inc.
   Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozsudek Soudu ze dne 18. října 2007;

               —

               uložit žalované, zde odpůrkyni, náhradu nákladů tohoto řízení a nákladů řízení před Soudem.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Kasační opravný prostředek vychází z porušení práva Společenství Soudem. Soud již nepřipouští výzvu odpůrkyně vůči osobě, která podala námitky, za účelem prokázání užívání její ochranné známky, až v odvolacím řízení před odvolacím senátem. Přitom nebere na zřetel zásadu funkční kontinuity mezi stupni řízení Úřadu pro harmonizaci a porušuje čl. 43 odst. 2 a 3, jakož i článek 74 nařízení č. 40/94.
   Podle zásady funkční kontinuity mezi pracovišti OHIM měl totiž odvolací senát opírat své rozhodnutí o celkové tvrzení odvolatele jak v řízení před námitkovým oddělením, tak i v řízení před odvolacím senátem.


title: Věc T-207/04: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 11. září 2008 – Itálie v. Komise

text:
               22.11.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/60

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 11. září 2008 – Itálie v. Komise
   (Věc T-207/04) (1)

   (2008/C 301/100)

      Jednací jazyk: italština

   Předseda druhého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 201, 7.8.2004.