title: Věc C-223/09: Žaloba podaná dne 18. června 2009 — Komise Evropských společenství v. Polská republika

text:
               26.9.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 233/3

         Žaloba podaná dne 18. června 2009 — Komise Evropských společenství v. Polská republika
   (Věc C-223/09)
   2009/C 233/03
   Jednací jazyk: polština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: O. Beynet a M. Kaduczak)

      Žalovaná: Polská republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Polská republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné k provedení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/89/ES ze dne 18. ledna 2006 o opatřeních pro zabezpečení dodávek elektřiny a investic do infrastruktury (1), a každopádně tím, že o nich neuvědomila Komisi, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice;

               —

               uložit Polské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Lhůta k provedení směrnice uplynula dne 24. února 2008. Ke dni podání této žaloby žalovaná nepřijala opatření nezbytná k provedení směrnice, nebo o nich v každém případě neuvědomila Komisi.

      (1)  Úř. věst. L 33, s. 22.


title: Věc C-68/09 P: Usnesení Soudního dvora ze dne 29. ledna 2010 — Georgios Karatzoglou v. Evropská agentura pro obnovu (EAR), Komise Evropských společenství, právní nástupkyně EAR ( „Kasační opravný prostředek — Článek 119 jednacího řádu — Veřejná služba — Smlouva na dobu neurčitou uzavřená s dočasným zaměstnancem — Zrušení“ )

text:
               22.5.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 134/13

         Usnesení Soudního dvora ze dne 29. ledna 2010 — Georgios Karatzoglou v. Evropská agentura pro obnovu (EAR), Komise Evropských společenství, právní nástupkyně EAR
   (Věc C-68/09 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Článek 119 jednacího řádu - Veřejná služba - Smlouva na dobu neurčitou uzavřená s dočasným zaměstnancem - Zrušení“)
   2010/C 134/20
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Georgios Karatzoglou (zástupce: S. A. Pappas, dikigoros)

      Další účastnice řízení: Evropská agentura pro obnovu (EAR), Komise Evropských společenství, právní nástupkyně EAR (zástupci: D. Martin a J. Currall, zmocněnci)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek proti rozsudku Soudu prvního stupně (prvního senátu) ze dne 2. prosince 2008, Georgios Karatzoglou v. Evropská agentura pro obnovu (EAR) (T-471/04) — Vrácení Soudu po zrušení — Zamítnutí žaloby na zrušení rozhodnutí EAR, kterým byla ukončena smlouva s žalobcem zaměstnaným na místě dočasného zaměstnance — Povinnost odůvodnění — Zneužití pravomoci — Zásada řádné správy

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               G. Karatzoglouovi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 82, 4.4.2009.


title: Věc T-501/07: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 23. května 2008 – R.S. Arbeitsschutz v. OHIM – RS Components (RS)

text:
               5.7.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/49

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 23. května 2008 – R.S. Arbeitsschutz v. OHIM – RS Components (RS)
   (Věc T-501/07) (1)

   (2008/C 171/96)

      Jednací jazyk: angličtina

   Předseda sedmého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 64, 8.3.2008.


title: Věc T-101/09: Usnesení Tribunálu ze dne 1. září 2011 — Maftah v. Komise ( Žaloba na neplatnost — Lhůta k podání žaloby — Opožděnost — Neexistence vyšší moci — Neexistence omluvitelného omylu — Nepřípustnost )

text:
               29.10.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 319/19

         Usnesení Tribunálu ze dne 1. září 2011 — Maftah v. Komise
   (Věc T-101/09) (1)

   (Žaloba na neplatnost - Lhůta k podání žaloby - Opožděnost - Neexistence vyšší moci - Neexistence omluvitelného omylu - Nepřípustnost)
   2011/C 319/40
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Elmabruk Maftah (South Harrow, Middlesex, Spojené království) (zástupci: E. Grieves, barrister, a A. McMurdie, solicitor)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: E. Paasivirta a M. Konstantinidis, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Rada Evropské unie (zástupci: R. Szostak, G. Étienne, M.-M. Josephides a E. Finnegan, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žaloba na zrušení nařízení Komise (ES) č. 1330/2008 ze dne 22. prosince 2008, kterým se po sto třetí mění nařízení Rady (ES) č. 881/2002 o zavedení některých zvláštních omezujících opatření namířených proti některým osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibanem (Úř. věst. L 345, s. 60), v rozsahu, v němž se týká žalobce.

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Elmabruk Maftah ponese vlastní náklady řízení a ukládá se mu rovněž náhrada nákladů vynaložených Evropskou komisí.

               3)

               Rada Evropské unie ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 13, 15.1.2011.


title: Věc F-88/15: Žaloba podaná dne 15. června 2015 – ZZ v. Komise

text:
               24.8.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 279/61

         Žaloba podaná dne 15. června 2015 – ZZ v. Komise
   (Věc F-88/15)
   (2015/C 279/79)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupce: M. Velardo, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí o nepovýšení žalobce do další platové třídy (AD 12) v rámci povyšovacího řízení za rok 2014 v rámci Evropské komise a návrh na náhradu nemajetkové újmy, kterou žalobce údajně utrpěl.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí o nepovýšení žalobce do platové třídy AD 12, vyplývající ze seznamu zveřejněného dne 14. listopadu 2014, a zrušení odpovědi orgánu oprávněného ke jmenování na stížnost ze dne 5. března 2015;

               —

               přiznání částky 10  000 eur z titulu vzniklé nemajetkové újmy;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení vynaložených žalobcem.


title: Věc T-92/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 9. září 2015 – Philips v. Komise „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Celosvětový trh katodových elektronek pro televizory a počítačové obrazovky — Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP — Dohody a jednání ve vzájemné shodě v oblasti cen, rozdělení trhů, objemu produkce — Jediné a trvající protiprávní jednání — Přičitatelnost protiprávního jednání společného podniku mateřské společnosti — Rovné zacházení — Metoda pro výpočet pokuty — Zohlednění hodnoty prodejů katodových elektronek ve zpracovaných produktech — Zohlednění průměrné hodnoty prodejů v době protiprávního jednání — Zohlednění celkového obratu skupiny — Proporcionalita — Délka správního řízení“

text:
               19.10.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 346/20

         Rozsudek Tribunálu ze dne 9. září 2015 – Philips v. Komise
   (Věc T-92/13) (1)

   („Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Celosvětový trh katodových elektronek pro televizory a počítačové obrazovky - Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP - Dohody a jednání ve vzájemné shodě v oblasti cen, rozdělení trhů, objemu produkce - Jediné a trvající protiprávní jednání - Přičitatelnost protiprávního jednání společného podniku mateřské společnosti - Rovné zacházení - Metoda pro výpočet pokuty - Zohlednění hodnoty prodejů katodových elektronek ve zpracovaných produktech - Zohlednění průměrné hodnoty prodejů v době protiprávního jednání - Zohlednění celkového obratu skupiny - Proporcionalita - Délka správního řízení“)
   (2015/C 346/22)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Koninklijke Philips Electronics NV (Eindhoven, Nizozemsko) (zástupci: J. de Pree a S. Molin, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně C. Hödlmayr, M. Kellerbauer a P. Van Nuffel, poté M. Kellerbauer, P. Van Nuffel a A. Biolan, a nakonec M. Kellerbauer, P. Van Nuffel a V. Bottka, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise C (2012) 8839 final ze dne 5. prosince 2012 v řízení podle článku 101 SFEU a článku 53 Smlouvy o EHP (věc COMP/39437 – elektronky pro obrazovky televizorů a počítačů) a podpůrně návrh na zrušení nebo snížení pokuty uložené žalobkyni.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Koninklijke Philips Electronics NV se ukládá náhrada nákladů.

      (1)  Úř. věst. C 108, 13.4.2013.


title: Věc T-421/09 RENV: Rozsudek Tribunálu ze dne 15. prosince 2016 – DEI v. Komise „Hospodářská soutěž — Zneužití dominantního postavení — Řecký trh s dodávkami hnědého uhlí a řecký velkoobchodní trh s elektrickou energií — Rozhodnutí, kterým se stanoví specifická opatření k nápravě protisoutěžních účinků porušení čl. 86 odst. 1 ES, ve spojení s článkem 82 ES — Článek 86 odst. 3 ES — Povinnost uvést odůvodnění — Proporcionalita — Smluvní svoboda“

text:
               6.2.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/22

         Rozsudek Tribunálu ze dne 15. prosince 2016 – DEI v. Komise
   (Věc T-421/09 RENV) (1)

   („Hospodářská soutěž - Zneužití dominantního postavení - Řecký trh s dodávkami hnědého uhlí a řecký velkoobchodní trh s elektrickou energií - Rozhodnutí, kterým se stanoví specifická opatření k nápravě protisoutěžních účinků porušení čl. 86 odst. 1 ES, ve spojení s článkem 82 ES - Článek 86 odst. 3 ES - Povinnost uvést odůvodnění - Proporcionalita - Smluvní svoboda“)
   (2017/C 038/29)
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE (DEI) (Atény, Řecko) (zástupce: P. Anestis, avdvokát)

      Vedlejší účastnice podporující žalobkyni: Řecká republika (zástupci: P. Mylonopoulos a K. Boskovits, zmocněnci)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: T. Christoforou, zmocněnec, ve spolupráci s A. Oikonomou, advokátem)

      Předmět věci

   Návrh podaný na základě článku 263 SFEU znějící na zrušení rozhodnutí Komise C(2009) 6244 final ze dne 4. srpna 2009, kterým se stanoví specifická opatření k nápravě protisoutěžních účinků, kterým se stanoví specifická opatření k nápravě protisoutěžních účinků porušení právních předpisů uvedeného v rozhodnutí Komise ze dne 5. března 2008 o udělení nebo zachování práv na těžbu hnědého uhlí Řeckou republikou ve prospěch DEI

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE (DEI) ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

               3)

               Řecká republika ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 11, 16.1.2010.


title: Věc T-463/15: Žaloba podaná dne 11. srpna 2015 – Almashreq Investment Fund v. Rada

text:
               12.10.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 337/32

         Žaloba podaná dne 11. srpna 2015 – Almashreq Investment Fund v. Rada
   (Věc T-463/15)
   (2015/C 337/33)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobce: Almashreq Investment Fund (Damašek, Sýrie) (zástupce: E. Ruchat, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               rozhodl, že žaloba je přípustná a opodstatněná;

               —

               v důsledku toho zrušil rozhodnutí 2015/837/SZBP ze dne 28. května 2015 a související provádějící akty v rozsahu, v němž se týkají žalobce;

               —

               uložil Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce tři žalobní důvody, které jsou v podstatě totožné s důvody uplatňovanými ve věci T-432/14, Makhlouf v. Rada (1), nebo jsou jim podobné.

      (1)  Úř. věst. C 290, s. 13.


title: Věc T-37/10 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 28. ledna 2010 Carlem de Nicolou proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 30. listopadu 2009 ve věci F-55/08, Carlo De Nicola v. EIB

text:
               27.3.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 80/42

         Kasační opravný prostředek podaný dne 28. ledna 2010 Carlem de Nicolou proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 30. listopadu 2009 ve věci F-55/08, Carlo De Nicola v. EIB
   (Věc T-37/10 P)
   2010/C 80/67
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Carlo de Nicola (Strassen, Lucembursko) (zástupce: L. Isola, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská investiční banka

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

               —

               zrušit napadený rozsudek;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení, zaplacení úroků z prodlení a náhradu za znehodnocení měny u uznaných pohledávek.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Kasační opravný prostředek je namířen proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu (dále jen „SVS“) ze dne 30. listopadu 2009, kterým byla zamítnuta žaloba, jejímž předmětem byl návrh na zrušení rozhodnutí žalované o zamítnutí stížnosti C. De Nicoly, jejímž cílem bylo jednak přehodnocení známky, která mu byla udělena za rok 2006, a jednak zrušení rozhodnutí EIB o povýšení přijatých za rok 2006 v rozsahu, v němž C. De Nicola nebyl povýšen; zrušení jeho hodnotícího posudku za rok 2006; určení, že byl obětí psychického obtěžování; uložení EIB náhrady újmy, která mu údajně vznikla z důvodu psychického obtěžování, a konečně zrušení rozhodnutí o zamítnutí úhrady léčebných výloh souvisejících s léčbou laserovou terapií.
   Navrhovatel uvádí na podporu svých návrhových žádání následující důvody:

               —

               SVS protiprávně opomněl rozhodnout, a pokud zcela neopomněl předmět žaloby (např. druhý a třetí důvod návrhu na zrušení, odmítnutí odvolacího výboru přehodnotit známku za zásluhy, atd.), úmyslně se rozhodl přezkoumat pouze některé ze vznesených námitek.

               —

               SVS nerozhodl o návrhu na přezkum legality jednání jeho nadřízených s ohledem na hodnotící kritéria přijatá odpůrkyní. Krom toho SVS nesprávně přisoudil trýznivé jednání tvrzené navrhovatelem zaměstnancům, zatímco navrhovatel přisuzuje toto jednání přímo a výhradně EIB.

               —

               Dalšími důvody kasačního opravného prostředku jsou odmítnutí důkazních návrhů, převrácení důkazního břemene a nedostatek odůvodnění. V tomto ohledu SVS údajně neodůvodnil četné a směrodatné argumenty nebo podal rozporné nebo nelogické odůvodnění, takže odůvodnění podstatně chybí. Navrhovatel zejména poukazuje na neuplatnění článku 41 pracovního řádu zaměstnanců a na zamítnutí návrhu na zrušení hodnotícího posudku za rok 2006.

               —

               V poslední řadě navrhovatel tvrdí, že pokud jde o soukromoprávní pracovní smlouvu, nejsou splněny podmínky pro to, aby se na skutkové okolnosti projednávaného případu obdobně uplatnila procesní pravidla a podmínky použitelné na úředníky Evropských společenství vázané veřejnoprávní smlouvou.


title: Věc C-144/10: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 12. května 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Kammergericht Berlin — Německo) — Berliner Verkehrsbetriebe (BVG), Anstalt des öffentlichen Rechts v. JPMorgan Chase Bank N.A., Frankfurt Branch ( „Soudní příslušnost v občanských věcech — Článek 22 bod 2 a článek 27 nařízení (ES) č. 44/2001 — Výlučná příslušnost soudů státu, ve kterém se nachází sídlo společnosti, k rozhodování o sporech týkajících se platnosti usnesení orgánů této společnosti — Rozsah — Žaloba, kterou se právnická osoba veřejného práva domáhá určení, že smlouva je neplatná z důvodu údajné neplatnosti usnesení jejích orgánů, která se týkají uzavření této smlouvy — Překážka věci zahájené — Povinnost soudu, u něhož bylo řízení zahájeno později, přerušit řízení — Rozsah“ )

text:
               2.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 194/6

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 12. května 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Kammergericht Berlin — Německo) — Berliner Verkehrsbetriebe (BVG), Anstalt des öffentlichen Rechts v. JPMorgan Chase Bank N.A., Frankfurt Branch
   (Věc C-144/10) (1)

   (Soudní příslušnost v občanských věcech - Článek 22 bod 2 a článek 27 nařízení (ES) č. 44/2001 - Výlučná příslušnost soudů státu, ve kterém se nachází sídlo společnosti, k rozhodování o sporech týkajících se platnosti usnesení orgánů této společnosti - Rozsah - Žaloba, kterou se právnická osoba veřejného práva domáhá určení, že smlouva je neplatná z důvodu údajné neplatnosti usnesení jejích orgánů, která se týkají uzavření této smlouvy - Překážka věci zahájené - Povinnost soudu, u něhož bylo řízení zahájeno později, přerušit řízení - Rozsah)
   2011/C 194/07
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Kammergericht Berlin

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Berliner Verkehrsbetriebe (BVG), Anstalt des öffentlichen Rechts

      Žalovaná: JPMorgan Chase Bank N.A., Frankfurt Branch

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Kammergericht Berlin — Výklad čl. 22 bodu 2 a článku 27 nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (Úř. věst. L 12, s. 1; Zvl. vyd. 19/04, s. 42) — Výlučná příslušnost soudů státu, ve kterém se nachází sídlo společnosti, k rozhodování o sporech týkajících se platnosti usnesení orgánů této společnosti — Použitelnost tohoto pravidla výlučné příslušnosti na žalobu, kterou se právnická osoba veřejného práva domáhá určení, že ujednání je neplatné z důvodu údajné neplatnosti usnesení jejích orgánů, která se týkají uzavření tohoto ujednání

      Výrok

   Článek 22 bod 2 nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech musí být vykládán v tom smyslu, že se nevztahuje na spor, v jehož rámci společnost namítá, že se smlouvy vůči ní nelze dovolávat z důvodu tvrzené neplatnosti — pro porušení stanov — usnesení jejích orgánů, které vedlo k uzavření této smlouvy.

      (1)  Úř. věst. C 148, 5.6.2010.


title: Věc T-151/06: Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 31. ledna 2008 – Aluminium Silicon Mill Products v. Komise ( Dumping — Vrácení antidumpingového cla — Zrušení nařízení o zavedení konečného antidumpingového cla — Nevydání rozhodnutí ve věci — Rozhodnutí o nákladech řízení )

text:
               12.4.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 92/28

         Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 31. ledna 2008 – Aluminium Silicon Mill Products v. Komise
   (Věc T-151/06) (1)

   („Dumping - Vrácení antidumpingového cla - Zrušení nařízení o zavedení konečného antidumpingového cla - Nevydání rozhodnutí ve věci - Rozhodnutí o nákladech řízení“)
   (2008/C 92/56)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Aluminium Silicon Mill Products GmbH (Zug, Švýcarsko) (zástupci: L. Ruessmann a A. Willems, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: P. Stancanelli a T. Scharf, zmocněnci)
   Předmět věci
   Žádost o zrušení rozhodnutí Komise K(2006) 1183 konečné ze dne 3. dubna 2006, kterým byly částečně zamítnuty žádosti o vrácení dumpingového cla odvedeného za dovozy silikonu pocházejícího z Ruska
   Výrok

               1)

               Není důvodné vydat rozhodnutí ve věci.

               2)

               Komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 178, 29.7.2006.


title: Věc T-115/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 15. července 2015 – Dennekamp v. Parlament „Přístup k dokumentům — Nařízení (ES) č. 1049/2001 — Dokumenty týkající se účasti některých členů Evropského parlamentu na doplňkovém důchodovém systému — Odepření přístupu — Výjimka týkající se ochrany soukromí a osobnosti jednotlivce — Článek 8 písm. b) nařízení (ES) č. 45/2001 — Předávání osobních údajů — Podmínky vztahující se k nezbytnosti předání údajů a k nebezpečí poškození právních zájmů subjektu údajů“

text:
               14.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 302/45

         Rozsudek Tribunálu ze dne 15. července 2015 – Dennekamp v. Parlament
   (Věc T-115/13) (1)

   („Přístup k dokumentům - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Dokumenty týkající se účasti některých členů Evropského parlamentu na doplňkovém důchodovém systému - Odepření přístupu - Výjimka týkající se ochrany soukromí a osobnosti jednotlivce - Článek 8 písm. b) nařízení (ES) č. 45/2001 - Předávání osobních údajů - Podmínky vztahující se k nezbytnosti předání údajů a k nebezpečí poškození právních zájmů subjektu údajů“)
   (2015/C 302/57)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Gert-Jan Dennekamp (Giethoorn, Nizozemsko) (zástupci: O. Brouwer, T. Oeyen a E. Raedts, advokáti)

      Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: N. Lorenz a N. Görlitz, zmocněnci)

      Vedlejší účastníci podporující žalobce: Finská republika (zástupkyně: H. Leppo, zmocněnkyně); Švédské království (zástupci: původně A. Falk, C. Meyer-Seitz, S. Johannesson a U. Persson, poté A. Falk, C. Meyer Seitz, U. Persson, E. Karlsson, L. Swedenborg, C. Hagerman a F. Sjövall, zmocněnci), a Evropský inspektor ochrany údajů (EIOÚ) (zástupkyně: A. Buchta a U. Kallenberger, zmocněnkyně)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Evropského parlamentu A (2012) 13180 ze dne 11. prosince 2012, kterým tento orgán odepřel přístup k některým dokumentům týkajícím se účasti některých členů Evropského parlamentu na doplňkovém důchodovém systému.

      Výrok rozsudku

               1)

               Není důvodné rozhodnout o návrhu na zrušení rozhodnutí Evropského parlamentu A (2012) 13180 ze dne 11. prosince 2012, kterým tento orgán odepřel Gert-Janu Dennekampovi přístup k některým dokumentům týkajícím se účasti některých členů Evropského parlamentu na doplňkovém důchodovém systému, jelikož byl odepřen přístup ke jménům 65 členů Evropského parlamentu ve věcech, ve kterých byly vydány usnesení ze dne 15. prosince 2010, Albertini a další a Donnelly v. Parlament (T-219/09 a T-326/09, Sb. rozh. EU:T:2010:519), a rozsudek ze dne 18. října 2011, Purvis v. Parlament (T-439/09, Sb. rozh. EU:T:2011:600).

               2)

               Rozhodnutí A (2012) 13180 se zrušuje, jelikož byl odepřen přístup ke jménům členů Evropského parlamentu – účastníků systému doplňkového důchodového pojištění Evropského parlamentu, – kteří se jako členové plenárního zasedání Evropského parlamentu zúčastnili hlasování o tomto systému doplňkového důchodového pojištění v hlasovacích kolech ve dnech 24. dubna 2007, 22. dubna 2008 a 10. května 2012.

               3)

               Žaloba se ve zbývající části zamítá.

               4)

               Evropský parlament ponese vlastní náklady řízení a nahradí tři čtvrtiny nákladů řízení vynaložených Gert-Janem Dennekampem.

               5)

               Gert-Jan Dennekamp ponese čtvrtinu vlastních nákladů řízení.

               6)

               Evropský inspektor ochrany údajů (EIOÚ), Finská republika a Švédské království ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 114, 20.4.2013.


title: Věc C-150/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Raad van State (Nizozemsko) dne 25. března 2013 — C, další účastník řízení: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

text:
               15.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/17

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Raad van State (Nizozemsko) dne 25. března 2013 — C, další účastník řízení: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie
   (Věc C-150/13)
   2013/C 171/34
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Raad van State

      Účastníci původního řízení

      Odvolatel: C

      Další účastník řízení: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

      Předběžné otázky

   Jaké hranice stanoví článek 4 směrnice Rady 2004/83/ES ze dne 29. dubna 2004 o minimálních normách (1), které musí splňovat státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, aby mohli žádat o postavení uprchlíka nebo osoby, která z jiných důvodů potřebuje mezinárodní ochranu, a o obsahu poskytované ochrany jakož i Listina základních práv Evropské unie, zejména její články 3 a 7, pro způsob, jakým je třeba zkoumat věrohodnost údajné sexuální orientace, a liší se tyto hranice od hranic vytyčených pro posuzování věrohodnosti jiných důvodů stíhání — pokud ano, do jaké míry?

      (1)  Úř. věst. L 304, s. 12; Zvl. vyd. 19/07, s. 96.


title: Věc C-562/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour d'appel de Paris (Francie) dne 4. listopadu 2015 – Carrefour Hypermarchés SAS v. ITM Alimentaire International SASU

text:
               25.1.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 27/11

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour d'appel de Paris (Francie) dne 4. listopadu 2015 – Carrefour Hypermarchés SAS v. ITM Alimentaire International SASU
   (Věc C-562/15)
   (2016/C 027/14)
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour d'appel de Paris

      Účastnice původního řízení

      Odvolatelka: Carrefour Hypermarchés SAS

      Odpůrkyně: ITM Alimentaire International SASU

      Předběžné otázky

               1)

               Má být čl. 4 písm. a) a c) směrnice 2006/114/ES ze dne 12. prosince 2006 (1), podle něhož „srovnávací reklama[…] je dovolena při splnění […] podmínek[, že] není klamavá […] [a] objektivně srovnává jeden nebo více základních, důležitých, ověřitelných a charakteristických rysů […] zboží nebo […] služeb“, vykládán v tom smyslu, že srovnání cen výrobků prodávaných distribučními řetězci je dovoleno pouze tehdy, jestliže jsou výrobky prodávány v prodejnách totožného druhu nebo velikosti?

               2)

               Představuje skutečnost, že prodejny, jejichž ceny jsou předmětem srovnání, jsou odlišné velikosti nebo druhu, základní informaci ve smyslu směrnice 2005/29/ES (2), s níž musí být nutně spotřebitel seznámen?

               3)

               Pokud ano, v jakém rozsahu nebo jakým způsobem by měla být tato informace spotřebitelům sdělována?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/114/ES ze dne 12. prosince 2006 o klamavé a srovnávací reklamě (Úř. věst. L 376, s. 21).

      (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/29/ES ze dne 11. května 2005 o nekalých obchodních praktikách vůči spotřebitelům na vnitřním trhu a o změně směrnice Rady 84/450/EHS, směrnic Evropského parlamentu a Rady 97/7/ES, 98/27/ES a 2002/65/ES a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2006/2004 (směrnice o nekalých obchodních praktikách) (Úř. věst. L 149, s. 22).


title: Věc C-584/08: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 24. března 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour d'appel de Liège — Belgie) — Real Madrid Football Club, Zinedine Zidane, David Beckham, Raul Gonzalez Blanco, Ronaldo Luiz Nazario de Lima, Luis Filipe Madeira Caeiro, Futebol Club Do Porto S.A.D., Victor Baia, Ricardo Costa, Diego Ribas Da Cunha, P.S.V. N.V., Imari BV, Juventus Football Club SPA v. Sporting Exchange Ltd, William Hill Credit Limited, Victor Chandler (International) Ltd, BWIN International Ltd (Betandwin), Ladbrokes Betting and Gaming Ltd, Ladbroke Belgium S.A., Internet Opportunity Entertainment Ltd, Global Entertainment Ltd

text:
               20.6.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 141/36

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 24. března 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour d'appel de Liège — Belgie) — Real Madrid Football Club, Zinedine Zidane, David Beckham, Raul Gonzalez Blanco, Ronaldo Luiz Nazario de Lima, Luis Filipe Madeira Caeiro, Futebol Club Do Porto S.A.D., Victor Baia, Ricardo Costa, Diego Ribas Da Cunha, P.S.V. N.V., Imari BV, Juventus Football Club SPA v. Sporting Exchange Ltd, William Hill Credit Limited, Victor Chandler (International) Ltd, BWIN International Ltd (Betandwin), Ladbrokes Betting and Gaming Ltd, Ladbroke Belgium S.A., Internet Opportunity Entertainment Ltd, Global Entertainment Ltd
   (Věc C-584/08) (1)

   2009/C 141/73

      Jednací jazyk: francouzština

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 55, 7.3.2009


title: Usnesení soudu prvního stupně ze dne 22. září 2004 ve věci T-44/03, Giorgio Lebedef a další proti Komisi Evropských společenství (Úředníci — Odměna za práci — Cestovní výdaje — Změna způsobu výpočtu — Druhá žaloba ohledně jiných let — Právní moc — Absence skutečností způsobilých zpochybnit vydané rozhodnutí — Zjevně neopodstatněná žaloba)

text:
               18.12.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 314/20

      USNESENÍ SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 22. září 2004
   ve věci T-44/03, Giorgio Lebedef a další proti Komisi Evropských společenství (1)

   (Úředníci - Odměna za práci - Cestovní výdaje - Změna způsobu výpočtu - Druhá žaloba ohledně jiných let - Právní moc - Absence skutečností způsobilých zpochybnit vydané rozhodnutí - Zjevně neopodstatněná žaloba)
   (2004/C 314/50)
   Jednací jazyk: francouzština
   Ve věci T-44/03, Giorgio Lebedef, úředník Komise Evropských společenství, s bydlištěm v Senningerbergu (Lucembursko), a 49 dalších úředníků, jejichž jména jsou uvedena v příloze usnesení, zastopených G. Bounéou, advokátem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku, proti Komisi Evropských společenství (zmocněnci: J. Curall a V. Joris, s adresou pro účely doručování v Lucemburku), jejímž předmětem je návrh na zrušení rozhodnutí Komise ohledně změny používaného způsobu výpočtu náhrady ročních cestovních výdajů do Řecka, co se týče trasy přes Brindisi, pro roky 1993, 1994 a 1995 a návrh na zrušení výplatních pásek žalobců, které provádějí toto rozhodnutí, Soud (třetí senát), ve složení J. Azizi, předseda, M. Jaeger a F. Dehousse, soudci; vedoucí soudní kanceláře: H. Jung, vydal dne 22. září 2004 usnesení, jehož výrok je následující:

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Každý z účastníků řízení nese své náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 101, 26.4.2003.


title: Věc T-125/10: Usnesení Tribunálu ze dne 27. června 2011 — Amecke Fruchtsaft v. OHIM — Uhse (69 Sex up) ( „Ochranná známka Společenství — Námitky — Zpětvzetí námitek — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“ )

text:
               13.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 238/17

         Usnesení Tribunálu ze dne 27. června 2011 — Amecke Fruchtsaft v. OHIM — Uhse (69 Sex up)
   (Věc T-125/10) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitky - Zpětvzetí námitek - Nevydání rozhodnutí ve věci samé)
   2011/C 238/29
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Amecke Fruchtsaft GmbH & Co. KG (Menden, Německo) (zástupci: R. Kaase a J. C. Plate, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: původně S. Schäffner, poté S. Schäffner a B. Schmidt, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před TRibunálem: Beate Uhse Einzelhandels GmbH (Flensburg, Německo) (zástupce: W. Berlit, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 12. ledna 2010 (věc R 612/2009-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Beate Uhse Einzelhandels GmbH a Amecke Fruchtsaft GmbH & Co. KG.

      Výrok

               1)

               O žalobě již není třeba rozhodovat.

               2)

               Žalobkyni se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 148, 5.6.2010.


title: Věc C-88/14: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 16. července 2015 – Evropská komise v. Evropský parlament, Rada Evropské unie „Žaloba na neplatnost — Nařízení (EU) č. 1289/2013 — Článek 1 body 1 a 4 — Nařízení (ES) č. 539/2001 — Článek 1 odst. 4 písm. f) — Článek 290 SFEU — Pozastavení osvobození od vízové povinnosti — Vložení poznámky pod čarou — Změna legislativního aktu“

text:
               14.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 302/5

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 16. července 2015 – Evropská komise v. Evropský parlament, Rada Evropské unie
   (Věc C-88/14) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Nařízení (EU) č. 1289/2013 - Článek 1 body 1 a 4 - Nařízení (ES) č. 539/2001 - Článek 1 odst. 4 písm. f) - Článek 290 SFEU - Pozastavení osvobození od vízové povinnosti - Vložení poznámky pod čarou - Změna legislativního aktu“)
   (2015/C 302/06)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: B. Smulders, B. Martenczuk a G. Wils, zmocněnci)

      Žalovaní: Evropský parlament (zástupci: L. Visaggio, A. Troupiotis a A. Pospíšilová Padowska, zmocněnci)
   Rada Evropské unie (zástupci: K. Pleśniak a K. Michoel, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalované: Česká republika (zástupci: M. Smolek, D. Hadroušek a J. Škeřík, zmocněnci)

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.

               3)

               Česká republika ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 135, 5.5.2014.


title: Věc C-339/12 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 16. července 2012 Pi-Design AG, Bodum France a Bodum Logistics A/S proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 8. května 2012 ve věci T-416/10, Yoshida Metal Industry Co. Ltd v. pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

text:
               29.9.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 295/20

         Kasační opravný prostředek podaný dne 16. července 2012 Pi-Design AG, Bodum France a Bodum Logistics A/S proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 8. května 2012 ve věci T-416/10, Yoshida Metal Industry Co. Ltd v. pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc C-339/12 P)
   2012/C 295/35
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Pi-Design AG, Bodum France, a Bodum Logistics A/S (zástupce: H. Pernez, advokát)

      Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) a Yoshida Metal Industry Co. Ltd

      Návrhová žádání účastnic řízení podávajících kasační opravný prostředek

   Navrhovatelky se domáhají, aby Soudní dvůr:

               —

               Zrušil rozsudek Tribunálu

               —

               Zrušil ochrannou známku Společenství 1 372 580

         Podpůrně

               —

               Vrátil věc Tribunálu s příkazem vrátit věc zpět odvolacímu senátu v případě zrušení rozhodnutí odvolacího senátu.

               —

               Nařídil YOSHIDA METAL INDUSTRY CO. LTD. náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Navrhovatelky tvrdí, že napadený rozsudek by měl být zrušen z důvodu, že Tribunál porušil čl. 7 odst. 1 písm. e) bod ii) nařízení o ochranné známce Společenství tím, že uplatnil nesprávná kritéria při určení základních vlastností sporného znaku a tím, že zkreslil důkazy, které mu byly předloženy.


title: Spojené věci T-490/04 a T-493/04: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 7. května 2008 – Německo a Deutsche Post v. Komise

text:
               5.7.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/48

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 7. května 2008 – Německo a Deutsche Post v. Komise
   (Spojené věci T-490/04 a T-493/04) (1)

   (2008/C 171/92)

      Jednací jazyk: němčina

   Předseda sedmého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 31, 5.2.2005.


title: Věc T-399/13: Žaloba podaná dne 2. srpna 2013 — KO-Invest v. OHIM — Kraft Foods Schweiz (Milkoshake For Active People)

text:
               28.9.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 284/4

         Žaloba podaná dne 2. srpna 2013 — KO-Invest v. OHIM — Kraft Foods Schweiz (Milkoshake For Active People)
   (Věc T-399/13)
   2013/C 284/05
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: polština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: KO-Invest Sp. z o.o. (Łódź, Polsko) (zástupce: R. Rumpel, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Kraft Foods Schweiz Holding GmbH (Zug, Švýcarsko)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 27. května 2013 (věc R 720/2012-4) v rozsahu, v němž je jím zamítnuta přihláška ochranné známky Společenství „Milkoshake For Active People“ pro výrobky zařazené do tříd 5, 29, 30 a 32;

               —

               změnil napadené rozhodnutí v tom smyslu, že se ochranná známka zapíše pro přihlášené výrobky;

               —

               uložil OHIM náhradu nákladu řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka se slovním prvkem „Milkoshake For Active People“ pro výrobky zařazené do tříd 5, 29, 30 a 32.

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Další účastnice řízení před odvolacím senátem.

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Ochranné známky Společenství č. 31 369 s č. 31 344, mezinárodní zápis (IR) č. 163 135, a všeobecně známá ochranná známka „MILKA“ pro výrobky zařazené do tříd 5, 29, 30 a 32.

      Rozhodnutí námitkového oddělení: vyhovění námitkám

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 207/2009 (1).

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (kodifikované znění) (Úř. věst. L 78, s. 1).


title: Věc T-457/09 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 18. března 2011 — Westfälisch-Lippischer Sparkassen- und Giroverband v. Komise ( „Předběžné opatření — Schválení státní podpory na restrukturalizaci banky — Zřeknutí se určité organizační složky jako kompenzační náhrada — Naléhavost — Zvážení zájmů“ )

text:
               28.5.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 160/22

         Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 18. března 2011 — Westfälisch-Lippischer Sparkassen- und Giroverband v. Komise
   (Věc T-457/09 R)
   (Předběžné opatření - Schválení státní podpory na restrukturalizaci banky - Zřeknutí se určité organizační složky jako kompenzační náhrada - Naléhavost - Zvážení zájmů)
   2011/C 160/36
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Westfälisch-Lippischer Sparkassen- und Giroverband (Münster, Německo) (zástupci: A. Rosenfeld a I. Liebach, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: L. Flynn, B. Martenczuk a T. Maxian Rusche, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na odklad vykonatelnosti čl. 2 odst. 1 ve spojení s body 5.4, 5.7 a 6.7 přílohy rozhodnutí Komise K(2009) 3900 v konečném znění ze dne 12. května 2009 o státní podpoře C-43/2008 (ex N 390/2008), kterou Německo hodlá poskytnout na restrukturalizaci WestLB AG, ve spojení s rozhodnutím Komise K(2010) 9525 v konečném znění ze dne 21. prosince 2010 ve věci státních podpor MC 8/2009 a C-43/2009 — Německo — WestLB, v rozsahu, ve kterém z tohoto ustanovení vyplývá, že uvedená musí po 15. únoru 2011 ukončit nové obchodní činnosti Westdeutsche Immobilien Bank AG

      Výrok

               1)

               Návrh na nařízení předběžného opatření se zamítá.

               2)

               Usnesení ze dne 31. ledna 2011, Westfälisch-Lippischer Sparkassen- und Giroverband v. Komise (T-457/09 R) se zrušuje.

               3)

               Návrhy na vstup vedlejších účastníků do řízení, které podaly Westdeutsche ImmobilienBank AG, Landschaftsverband Westfalen-Lippe, Landschaftsverband Rheinland, WestLB, Spolková země Severní Porýní-Vesfálsko a Rheinischer Sparkassen- und Giroverband, se staly bezpředmětnými.

               4)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc T-608/11: Žaloba podaná dne 30. listopadu 2011 Beifa Group v. OHIM — Schwan-Stabilo Schwanhäußer (Psací náčiní)

text:
               4.2.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/32

         Žaloba podaná dne 30. listopadu 2011 Beifa Group v. OHIM — Schwan-Stabilo Schwanhäußer (Psací náčiní)
   (Věc T-608/11)
   2012/C 32/67
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Beifa Group Co. Ltd (dříve Ningbo Beifa Group Co. Ltd) (Zhejiang, Čína) (zástupci: R. Davis, Barrister, a N. Cordell, Solicitor)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Schwan-Stabilo Schwanhäußer GmbH & Co. KG (Heroldsberg, Německo)

      Návrhová žádání

               —

               zrušit rozhodnutí třetího odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 9. srpna 2011 ve věci R 1838/2010-3; a

               —

               uložit žalovanému, aby nesl vlastní náklady řízení a nahradil náklady řízení vynaložené žalobkyní.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaný (průmyslový) vzor Společenství, jenž je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: (Průmyslový) vzor pro výrobek „psací náčiní“ — zapsaný (průmyslový) vzor Společenství č. 352315-0007

      Majitelka (průmyslového) vzoru Společenství: Žalobkyně

      Účastník řízení navrhující prohlášení neplatnosti (průmyslového) vzoru Společenství: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Odůvodnění návrhu na prohlášení neplatnosti: Zápis německé obrazové ochranné známky zobrazující psací náčiní č. 30045470.8 pro výrobky zařazené do třídy 16; zápis německé obrazové ochranné známky zobrazující psací náčiní č. 936051 pro výrobky zařazené do třídy 16; zápis německé trojrozměrné ochranné známky zobrazující psací náčiní č. 2911311 pro výrobky zařazené do třídy 16; zápis mezinárodní obrazové ochranné známky zobrazující psací náčiní č. 936051 pro výrobky zařazené do třídy 16; zápis mezinárodní obrazové ochranné známky zobrazující psací náčiní č. 418036 pro výrobky zařazené do třídy 16

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Prohlášení neplatnosti zapsaného (průmyslového) vzoru Společenství

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 61 odst. 6 nařízení Rady č. 6/2002, jelikož odvolací senát provedl nepřípustný přezkum. Porušení článku 62 nařízení Rady č. 6/2002, jelikož odvolací senát (i) porušil základní zásady tohoto článku, když použil opatření nezbytná k dosažení souladu s rozhodnutím Tribunálu, a (ii) nesprávně uplatnil kritérium jak pro čl. 25 odst. 1 písm. b), tak pro čl. 25 odst. 1 písm. e) nařízení Rady (ES) č. 6/2002. Porušení čl. 25 odst. 1 písm. e) nařízení Rady č. 6/2002, jelikož odvolací senát (i) použil chybné kritérium k určení toho, zda zapsaný (průmyslový) vzor Společenství představoval požadované „užití“ ochranné známky; (ii) neposoudil, zda ochranné známky byly užity jak ve smyslu čl. 25 odst. 1 písm. e) nařízení Rady č. 6/2002, tak ve smyslu německého vnitrostátního práva; a (iii) nesprávně uplatnil kritérium týkající se práva zabránit užívání ochranné známky. Porušení čl. 25 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 6/2002, jelikož odvolací senát nesprávně posoudil vlastnosti informovaného uživatele a způsob a metodu posouzení celkového dojmu.


title: Věc C-534/09: Žaloba podaná dne 18. prosince 2009 — Komise Evropských společenství v. Řecká republika

text:
               13.2.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 37/30

         Žaloba podaná dne 18. prosince 2009 — Komise Evropských společenství v. Řecká republika
   (Věc C-534/09)
   2010/C 37/37
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: M. Patakia a A. Alcover San Pedro)

      Žalovaná: Řecká republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Řecká republika tím, že nepřijala nezbytná opatření zajišťující, že se příslušné orgány na základě povolení podle článků 6 a 8 nebo na základě přezkoumání, případně aktualizace podmínek postarají, aby stávající zařízení bylo provozováno v souladu s požadavky článků 3, 7, 9, 10, 13, čl. 14 písm. a) a b) a čl. 15 odst. 2 do 30. října 2007, aniž jsou dotčeny zvláštní předpisy Společenství, porušila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 5 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/1/ES ze dne 15. ledna 2008 o integrované prevenci a omezování znečištění (dále jen „směrnice IPPC“);

               —

               uložit Řecké republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Ze znění čl. 5 odst. 1 ve spojení s čl. 2 odst. 4 směrnice IPPC vyplývá, že členské státy jsou povinny zajistit, že se příslušné orgány na základě povolení podle článků 6 a 8 nebo na základě přezkoumání, případně aktualizace podmínek postarají, aby stávající zařízení bylo provozováno v souladu s požadavky stanovenými touto směrnicí do 30. října 2007.
   Podle odpovědi podané řeckými orgány na odůvodněné stanovisko Komise přibližně 47 % stávajících zařízení provozovaných v Řecku (148 ze 317) nemá povolení IPPC. V důsledku toho Řecká republika připouští, že nadále povoluje provoz četných zařízení IPPC, aniž by byla vydána příslušná povolení.
   Je třeba zdůraznit, že Řecká republika neposkytla žádné dodatečné odůvodnění ani vysvětlení ohledně zvýšení počtu dotčených zařízení a nebyl oznámen žádný další vývoj situace od data, kdy byla zaslána výše uvedená odpověď na odůvodněné stanovisko.


title: Věc T-351/16: Žaloba podaná dne 1. července 2016 – Belgacom International Carrier Services v. Komise

text:
               22.8.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 305/49

         Žaloba podaná dne 1. července 2016 – Belgacom International Carrier Services v. Komise
   (Věc T-351/16)
   (2016/C 305/66)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Belgacom International Carrier Services (Brusel, Belgie) (zástupci: H. Vanhulle, B. van de Walle de Ghelcke, C. Borgers a N. Baeten, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise ze dne 11. ledna 2016 o režimu státních podpor v případě výjimek pro nadměrné zisky SA.37667 (2015/C) (ex 2015/NN) realizovaném Belgickým královstvím;

               —

               nebo, podpůrně, zrušil články 2 – 4 uvedeného rozhodnutí;

               —

               každopádně uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z toho, že se Komise dopustila nesprávného právního posouzení a zjevně nesprávného posouzení, když identifikovala domnělou podporu a kvalifikovali ji jako režim podpory ve smyslu čl. 1 písm. d) nařízení Rady č. 2015/1589 (1) a článku 107 SFEU.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že Komise porušila článek 107 SFEU, neuvedla odůvodnění a dopustila se zjevně nesprávného posouzení, když měla za to, že belgický systém předběžných rozhodnutí správce daně týkajících se nadměrných zisků je opatřením státní podpory.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z toho, že Komise porušila čl. 16 odst. 1 nařízení Rady č. 2015/1589 a obecné zásady právní jistoty a ochrany legitimního očekávání, když nařídila domnělou podporu navrátit.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z toho, že Komise porušila čl. 2 odst. 6 SFEU a zásadu rovného zacházení a zneužívá své pravomoci tím, že uplatňuje pravidla o státních podporách tak, aby belgický systém předběžných rozhodnutí správce daně týkajících se nadměrných zisků zakázala.

      (1)  Nařízení Rady (EU) 2015/1589 ze dne 13. července 2015, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 108 Smlouvy o fungování Evropské unie (Úř. věst. 2015, L 248, s. 9)


title: Věc C-304/15: Žaloba podaná dne 19. června 2015 – Evropská komise v. Spojené království Velké Británie a Severního Irska

text:
               14.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 302/18

         Žaloba podaná dne 19. června 2015 – Evropská komise v. Spojené království Velké Británie a Severního Irska
   (Věc C-304/15)
   (2015/C 302/23)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: K. Mifsud-Bonnici, S. Petrova, zmocněnci)

      Žalované: Spojené království Velké Británie a Severního Irska

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Spojené království Velké Británie a Severního Irska tím, že nesprávně použilo směrnici 2001/80/ES o omezení emisí některých znečišťujících látek do ovzduší z velkých spalovacích zařízení (1) ohledně elektrárny Aberthaw ve Walesu, nesplnilo povinnosti, které pro ně vyplývají z čl. 4 odst. 3 ve spojení s přílohou VI, částí A směrnice o omezení emisí některých znečišťujících látek do ovzduší z velkých spalovacích zařízení;

               —

               uložit Spojenému království Velké Británie a Severního Irska náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Komise zastává názor, že Spojené království nesprávně použilo čl. 4 odst. 3 ve spojení s částí A přílohy VI směrnice 2001/80/ES o omezení emisí některých znečišťujících látek do ovzduší z velkých spalovacích zařízení v ohledně elektrárny Aberthaw. Elektrárna Aberthaw, tepelná elektrárna využívající spalování uhlí, se jmenovitým tepelným příkonem 4  090 MWth, jež tudíž spadá do kategorie zařízení s kapacitou 500 MWth a více, překračuje mezní hodnoty emisí pro oxidy dusíku (NOx) podle čl. 4 odst. 3 uvedené směrnice ve spojení s jejím čl. 14 odst. 1 písm. a) a přílohou VI, částí A. Podle použitelných ustanovení musí Spojené království zajistit, aby elektrárna s takovou kapacitou nepřekračovala počínaje dnem 1. ledna 2008 mezní hodnotu 500 mg/Nm3 pro NOx, a počínaje dnem 2016 tuto hodnotu snížila na 200 mg/Nm3. Mezní hodnota emisí této elektrárny, jak je stanovena v jejím povolení, činí však v současné době pro NOx 1  050 mg/Nm3.

      (1)  Úř. věst. L 309, s. 1; Zvl. vyd. 15/06, s. 299.


title: Věc T-341/12: Žaloba podaná dne 2. srpna 2012 — Evonik Degussa v. Komise

text:
               13.10.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 311/9

         Žaloba podaná dne 2. srpna 2012 — Evonik Degussa v. Komise
   (Věc T-341/12)
   2012/C 311/12
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evonik Degussa GmbH (Essen, Německo) (zástupci: C. Steinle, M. Holm-Hadulla a C. von Köckritz)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               na základě čl. 263 odst. 4 SFEU zrušil rozhodnutí Komise K(2012) 3534 final ze dne 24. května 2012 týkající se zamítnutí žádosti společnosti Evonik Degussa o důvěrné nakládání s údaji v rozhodnutí ve věci COMP/F/38.620 — Peroxid vodíku a perborát,

               —

               podle čl. 87 odst. 2 jednacího řádu Soudu uložil Komisi náhradu nákladů řízení žalobkyně.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů.

               1)

               První žalobní důvod vychází z porušení článku 8 mandátu úředníků pro slyšení (1) a z práva žalobkyně na řádnou správu a práva být vyslechnut.
               Na tomto místě uplatňuje žalobkyně argument, že úředník pro slyšení nepřezkoumal její zásadní námitky proti zveřejnění. Tím překročil rozsah svých pravomocí a povinností a porušil článek 8 mandátu. Vzhledem k tomu, že úředník pro slyšení ani jiný orgán Komise nezohlednili žalobkyní přednesené zásadní námitky proti plánovanému zveřejnění, zastává žalobkyně stanovisko, že Komise opomenula přezkoumat veškeré relevantní aspekty jednotlivého případu. Tím Komise porušila zásadu řádné správy a účinného práva být vyslechnut (čl. 41 odst. 1 Listiny základních práv Evropské unie).

               2)

               Druhý žalobní důvod vychází z porušení povinnosti uvést odůvodnění.
               V tomto ohledu se uvádí, že napadené rozhodnutí neobsahuje odůvodnění ve vztahu k námitkám předneseným žalobkyní proti zveřejnění rozšířeného znění rozhodnutí. Totéž platí pro odůvodnění Komise a pro veřejný zájem na zveřejnění rozšířeného znění téměř pět let po vydání původního znění, které nebylo důvěrné.

               3)

               Třetí žalobní důvod vychází z nesprávného skutkového a právního posouzení porušení služebního tajemství podle článku 339 SFEU a článku 8 EÚLP jakož i z důvodu nerespektování důvěrnosti informací, které mají být zveřejněny.

                           —

                           Žalobkyně v rámci tohoto žalobního důvodu tvrdí, že části, jejichž zveřejnění plánuje Komise v rozšířeném nedůvěrném znění rozhodnutí, jsou chráněny služebním tajemstvím a zčásti obsahují i obchodní tajemství. Zveřejnění těchto informací na internetu porušuje práva žalobkyně na zachování služebního tajemství.

                           —

                           Dále žalobkyně uvádí, že plánované zveřejnění informací poskytnutých korunními svědky spadá do působnosti čl. 4 odst. 2 nařízení (ES) č. 1049/2001 (2) a že nařízení ES č. 1/2003 (3) a právní úprava shovívavosti (4) obsahují zvláštní pravidla přístupu k takovým informacím, které byly poskytnuty korunními svědky. Podle názoru žalobkyně tudíž existuje v souladu s judikaturou Evropského soudního dvora (rozsudky Soudního dvora ze dne 29. července 2010, Komise v. Technische Glaswerke Ilmenau, C-139/07 P, Sb. rozh. I-5885, a ze dne 28. června 2012, Komise v. Éditions Odile Jacob, C-404/10 P, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí) předpoklad, že zveřejnění těchto informací porušuje obchodní zájmy žalobkyně, jakož i účel vyšetřovací činnosti Komise. Zvláštní veřejný zájem na zveřejnění těchto informací je tudíž třeba prokázat zvlášť. Vzhledem k tomu, že to podle žalobkyně vyšetřovatel opomenul, dopustil se zjevně nesprávného posouzení.

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z porušení legitimního očekávání a zásady právní jistoty
               Žalobkyně na tomto místě uplatňuje argument, že Komise porušila zamítnutím žádosti o důvěrné zpracování a rozhodnutím zveřejnit sporné znění rozhodnutí zásadu legitimního očekávání. Žalobkyně se od okamžiku podání své žádosti o shovívavost spoléhala na důvěrnost poskytnutých informací. Své očekávání opírá o sdělení o shovívavosti a o ustálenou praxi Komise a zastává názor, že toto očekávání je hodné ochrany. Porušení zásady ochrany legitimního očekávání vyplývá krom toho z okolnosti, že Komise již v roce 2007 zveřejnila konečné nedůvěrné znění rozhodnutí a akceptovala v něm požadavky žalobkyně na začernění. Žalobkyně uvádí, že pro dodatečnou změnu tohoto rozhodnutí neexistuje právní základ ani věcné důvody.

               5)

               Pátý žalobní důvod vychází z porušení zásady omezení účelu
               V rámci tohoto žalobního důvodu žalobkyně uplatňuje argument, že použití informací poskytnutých korunními svědky k informování veřejnosti porušuje účelovou vázanost těchto informací stanovenou v čl. 28 odst. 1 nařízení č. 1/2003 a v bodě 43 oznámení Komise o pravidlech pro přístup do spisu (5). To platí zejména tehdy, jestliže se k uvedenému použití dojde více než šest let po skončení správního řízení.

      (1)  Rozhodnutí předsedy Evropské komise 2011/695/EU ze dne 13. října 2011 o mandátu úředníka pro slyšení v určitých řízeních ve věcech hospodářské soutěže (Úř. věst. L 275, s. 29).

      (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, s. 43).

      (3)  Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích (101) a (102) (SFEU) (Úř. věst. L 1, s. 1).

      (4)  Oznámení Komise o ochraně před pokutami a snížení pokut v případech kartelů (Úř. věst. 2002, C 45, s. 3).

      (5)  Oznámení Komise o pravidlech pro přístup do spisu Komise v případech podle článků 81 (ES) a 82 (ES), článků 53, 54 a 57 Dohody o EHP a nařízení Rady (ES) č. 139/2004 (Úř. věst. 2005, C 325, s. 7).


title: Věc C-219/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Korkein hallinto-oikeus (Finsko) dne 25. dubna 2013 — K Oy

text:
               22.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 178/6

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Korkein hallinto-oikeus (Finsko) dne 25. dubna 2013 — K Oy
   (Věc C-219/13)
   2013/C 178/12
   Jednací jazyk: finština

      Předkládající soud

   Korkein hallinto-oikeus

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: K Oy

      Účastníci řízení: Veronsaajien oikeudenvalvontayksikkö, Valtiovarainministeriö

      Předběžná otázka

   Brání čl. 98 odst. 2 první pododstavec směrnice Rady 2006/112/ES (1) o společném systému daně z přidané hodnoty a příloha III bod 6 této směrnice, ve znění směrnice 2009/47/ES (2), s ohledem na zásadu daňové neutrality, vnitrostátní právní úpravě, podle níž je na tištěné knihy uplatňována snížená sazba daně z přidané hodnoty, zatímco na knihy, které jsou uloženy na jiných fyzických nosičích, jako jsou CD nebo CD-ROM nebo USB klíče, je uplatňována základní sazba daně?
   Je pro zodpovězení výše uvedené otázky podstatné,

               —

               zda je kniha určena ke čtení nebo k poslechu (audiokniha),

               —

               zda v případě knihy nebo audioknihy uložené na CD nebo CD ROM, USB klíči nebo obdobném jiném fyzickém nosiči existuje tištěná kniha téhož obsahu,

               —

               že v případě knihy uložené na jiném fyzickém nosiči než na papíře je možné využít technických vlastností tohoto nosiče, jako například vyhledávacích funkcí?

      (1)  Úř. věst. L 347, s. 1.

      (2)  Směrnice Rady 2009/47/ES ze dne 5. května 2009, kterou se mění směrnice 2006/112/ES, pokud jde o snížené sazby daně z přidané hodnoty, Úř. věst. L 116, s. 18.


title: Věc F-3/11: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 29. února 2012 — Marcuccio v. Komise ( „Veřejná služba — Úředníci — Sociální zabezpečení — Úraz — Žádost o vložení dokumentu do spisu o úrazu — Žaloba se zamítá — Akt nezasahující nepříznivě do právního postavení — Zjevná nepřípustnost“ )

text:
               28.4.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 126/27

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 29. února 2012 — Marcuccio v. Komise
   (Věc F-3/11) (1)

   (Veřejná služba - Úředníci - Sociální zabezpečení - Úraz - Žádost o vložení dokumentu do spisu o úrazu - Žaloba se zamítá - Akt nezasahující nepříznivě do právního postavení - Zjevná nepřípustnost)
   2012/C 126/50
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Luigi Marcuccio (Tricase, Itálie) (zástupce: G. Cipressa, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Currall a C. Berardis-Kayser, zmocněnci, ve spolupráci s A. Dal Ferro, advokát)

      Předmět věci

   Žádost o zrušení konkludentního rozhodnutí o zamítnutí žádosti žalobce ze dne 15. března 2010 a náhrada utrpěné škody

      Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se odmítá jako zjevně nepřípustná.

               2)

               Luigi Marcuccio ponese veškeré náklady řízení.

               3)

               Luigi Marcucciovi se ukládá uhradit Soudu částku 2 000 eur.

      (1)  Úř. věst. C 113, 9.4.2011, s. 22.


title: Věc F-6/12: Žaloba podaná dne 11. ledna 2012 — ZZ v. Evropská komise

text:
               23.6.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 184/22

         Žaloba podaná dne 11. ledna 2012 — ZZ v. Evropská komise
   (Věc F-6/12)
   2012/C 184/46
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupce: C. Dony, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí Komise, kterým nebylo vyhověno stížnosti žalobce proti rozhodnutí o zamítnutí jeho nároku na příspěvek za práci v zahraničí.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí AIPN ze dne 11. října 2011, kterým nebylo vyhověno stížnosti žalobce podané na základě čl. 90 odst. 2 služebního řádu proti rozhodnutí ze dne 24. května 2011 o zamítnutí jeho nároku na příspěvek za práci v zahraničí.

               —

               uložit Evropské komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-304/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London (Spojené království) dne 24. června 2014 – Secretary of State for the Home Department v. CS

text:
               15.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 315/39

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London (Spojené království) dne 24. června 2014 – Secretary of State for the Home Department v. CS
   (Věc C-304/14)
   2014/C 315/62
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London

      Účastnice původního řízení

      Navrhovatelka: Secretary of State for the Home Department

      Odpůrkyně: CS

      Předběžné otázky

               1)

               Brání unijní právo, a zejména článek 20 SFEU, tomu, aby členský stát vyhostil ze svého území do země mimo EU státního příslušníka země mimo EU, který je rodičem dítěte, které je občanem tohoto členského státu (a tedy občanem Unie), a o toto dítě pečuje, když tím dané dítě, jež je občanem Unie, zbaví možnosti řádně využívat jeho práva občana Evropské unie?

               2)

               V případě záporné odpovědi na otázku 1), za jakých okolností by bylo takové vyhoštění podle unijního práva přípustné?

               3)

               V případě záporné odpovědi na otázku 1), do jaké míry, pokud vůbec, články 27 a 28 směrnice 2004/38/ES (1) („směrnice o občanech“) ovlivňují odpověď na otázku 2)?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004 o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států (Úř. věst. L 158, s. 77)


title: Věc T-319/13: Usnesení Tribunálu ze dne 8. července 2014 – Elmaghraby a El Gazaerily v. Rada

text:
               22.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 329/25

         Usnesení Tribunálu ze dne 8. července 2014 – Elmaghraby a El Gazaerily v. Rada
   (Věc T-319/13) (1)

   2014/C 329/40
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda osmého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 245, 24.8.2013.


title: Věc C-7/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Augstākās tiesas Senāta (Lotyšská republika) dne 4. ledna 2012 — Nadežda Riežniece v. Zemkopības ministrija (Lotyšská republika), Lauku atbalsta dienests

text:
               3.3.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 65/9

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Augstākās tiesas Senāta (Lotyšská republika) dne 4. ledna 2012 — Nadežda Riežniece v. Zemkopības ministrija (Lotyšská republika), Lauku atbalsta dienests
   (Věc C-7/12)
   2012/C 65/17
   Jednací jazyk: lotyština

      Předkládající soud

   Augstākās tiesas Senāta

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Nadežda Riežniece

      Žalovaní: Zemkopības ministrija (Lotyšská republika), Lauku atbalsta dienests

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba ustanovení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/73/ES ze dne 23. září 2002 (1), kterou se mění směrnice Rady 76/207/EHS o zavedení zásady rovného zacházení pro muže a ženy, pokud jde o přístup k zaměstnání, odbornému vzdělávání a postupu v zaměstnání a o pracovní podmínky, a rámcové dohody o rodičovské dovolené, která je přílohou směrnice Rady 96/34/ES ze dne 3. června 1996 (2) o rámcové dohodě o rodičovské dovolené uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS, vykládat v tom smyslu, že brání tomu, aby zaměstnavatel provedl jakýkoliv úkon (zejména hodnocení zaměstnance v jeho nepřítomnosti) vedoucí k tomu, že žena čerpající rodičovskou dovolenou může po návratu do zaměstnání ztratit své pracovní místo?

               2)

               Liší se odpověď na první otázku v případě, že důvodem pro takový úkon je skutečnost, že z důvodu hospodářské recese byla v členském státě provedena optimalizace počtu státních zaměstnanců a zrušena služební místa na všech správních orgánech daného členského státu?

               3)

               Je třeba považovat za nepřímou diskriminaci služební hodnocení práce a zásluh žalobkyně provedené na základě posledního ročního služebního hodnocení jejího výkonu služby jako státní zaměstnankyně a jejích výsledků před rodičovskou dovolenou v porovnání se služebním hodnocením práce a zásluh dalších státních zaměstnanců, kteří aktivně vykonávali službu (což jim nadto umožnilo zvýšit své zásluhy), provedeným na základě nových kritérií?

      (1)  Úř. věst. L 269, s. 15.

      (2)  Úř. věst. L 145, s. 4.


title: Věc T-310/07: Usnesení Tribunálu ze dne 2. března 2010 — gardeur v. OHIM — Blue Rose (g)

text:
               1.5.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 113/78

         Usnesení Tribunálu ze dne 2. března 2010 — gardeur v. OHIM — Blue Rose (g)
   (Věc T-310/07) (1)

   2010/C 113/112

      Jednací jazyk: angličtina

   Předseda druhého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 247, 20.10.2007.


title: Věc C-374/05: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 8. listopadu 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof – Německo) – Gintec International Import-Export GmbH v. Verband Sozialer Wettbewerb eV (Směrnice 2001/83/ES a 92/28/EHS — Vnitrostátní předpisy, které zakazují reklamu na léčivé přípravky prostřednictvím vyjádření třetích osob nebo losování — Využití celkově pozitivních výsledků ankety provedené mezi spotřebiteli, jakož i měsíčního losování umožňujícího vyhrát krabičku výrobku)

text:
               22.12.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 315/7

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 8. listopadu 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof – Německo) – Gintec International Import-Export GmbH v. Verband Sozialer Wettbewerb eV
   (Věc C-374/05) (1)

   (Směrnice 2001/83/ES a 92/28/EHS - Vnitrostátní předpisy, které zakazují reklamu na léčivé přípravky prostřednictvím vyjádření třetích osob nebo losování - Využití celkově pozitivních výsledků ankety provedené mezi spotřebiteli, jakož i měsíčního losování umožňujícího vyhrát krabičku výrobku)
   (2007/C 315/11)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Bundesgerichtshof
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Gintec International Import-Export GmbH

      Žalovaný: Verband Sozialer Wettbewerb eV
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Bundesgerichtshof – Výklad čl. 87 odst. 3 a čl. 90 písm. j) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/83/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků (Úř. věst. L 311, s. 67), ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/27/ES ze dne 31. března 2004, kterou se mění směrnice 2001/83/ES o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků (Úř. věst. L 136, s. 34), jakož i čl. 2 odst. 3 a čl. 5 písm. j) směrnice Rady 92/28/EHS ze dne 31. března 1992 o reklamě na humánní léčivé přípravky (Úř. věst. L 113, s. 13) – Vnitrostátní předpisy, které zakazují reklamu na léčivé přípravky prostřednictvím tvrzení osob z nikoli odborných kruhů nebo loterií – Využití celkově pozitivních výsledků ankety provedené mezi spotřebiteli, jakož i měsíčního losování o krabičku výrobku
   Výrok

               1)

               Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/83/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/27/ES ze dne 31. března 2004, provedla v oblasti reklamy na léčivé přípravky úplnou harmonizaci, přičemž případy, v nichž jsou členské státy oprávněny přijmout předpisy, které se odklánějí od pravidel stanovených touto směrnicí, jsou výslovně vyjmenovány. Uvedená směrnice tedy musí být vykládána v tom smyslu, že členský stát nemůže ve svých vnitrostátních předpisech stanovit absolutní a bezpodmínečný zákaz užívat v reklamě na léčivé přípravky, která je určena široké veřejnosti, vyjádření třetích osob, zatímco jejich používání může být omezeno v souladu s touž směrnicí pouze z důvodu jejich zvláštního obsahu nebo postavení jejich autora.

               2)

                           a)

                           Směrnice 2001/83, ve znění směrnice 2004/27, ukládá členským státům, aby stanovily ve svých vnitrostátních předpisech zákaz užívat v reklamě na léčivé přípravky, která je určena široké veřejnosti, vyjádření třetích osob, pokud nepatřičným, odpuzujícím nebo klamavým způsobem poukazují na tvrzení o uzdravení ve smyslu čl. 90 písm. j) směrnice 2001/83, ve znění směrnice 2004/27, přičemž tento pojem „tvrzení o uzdravení“ musí být vykládán tak, že nezahrnuje odkazy na posílení dobrého stavu organismu osoby, pokud nebyla zmíněna léčebná účinnost léčivého přípravku s ohledem na eliminaci určité nemoci. Článek 90 písm. c) směrnice 2001/83, ve znění směrnice 2004/27, rovněž členským státům ukládá, aby stanovily ve svých vnitrostátních předpisech zákaz užívat v reklamě na léčivé přípravky, která je určena široké veřejnosti, vyjádření třetích osob, pokud vytvářejí dojem, že užívání léčivého přípravku přispívá k posílení celkového pocitu dobrého stavu organismu.

                           b)

                           Článek 87 odst. 3, čl. 88 odst. 6 a čl. 96 odst. 1 směrnice 2001/83, ve znění směrnice 2004/27, zakazují reklamu na léčivý přípravek ve formě losování oznámeného na internetu v rozsahu, v němž podporuje neúčelné užívání tohoto léčivého přípravku a nese s sebou přímou distribuci veřejnosti, jakož i poskytování bezplatných vzorků.

               3)

               Na první a druhou předběžnou otázku by byla podána stejná odpověď, pokud by se použila ustanovení směrnice Rady 92/28/EHS ze dne 31. března 1992 o reklamě na humánní léčivé přípravky.

      (1)  Úř. věst. C 315, 10.12.2005.


title: Věc C-450/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht Düsseldorf (Německo) dne 8. října 2012 — HARK GmbH & Co KG Kamin- und Kachelofenbau v. Hauptzollamt Duisburg

text:
               15.12.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 389/5

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht Düsseldorf (Německo) dne 8. října 2012 — HARK GmbH & Co KG Kamin- und Kachelofenbau v. Hauptzollamt Duisburg
   (Věc C-450/12)
   2012/C 389/08
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Finanzgericht Düsseldorf

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: HARK GmbH & Co KG Kamin- und Kachelofenbau

      Žalovaný: Hauptzollamt Duisburg

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba číslo 7321 kombinované nomenklatury v příloze I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku (1), ve znění nařízení Komise (ES) č. 1031/2008 ze dne 19. září 2008 (2), vykládat v tom smyslu, že kouřovody, blíže popsané v odůvodnění, lze považovat za součásti kamen, sporáků, krbů a vařičů?

               2)

               V případě záporné odpovědi na první otázku, lze sady kouřovodů zařadit do čísla 7307?

      (1)  Úř. věst. L 256, s. 1; Zvl. vyd. 02/02 s. 382.

      (2)  Úř. věst. L 291, s. 1.


title: Věc T-364/13: Žaloba podaná dne 12. července 2013 — Mocek a Wenta v. OHIM — Lacoste (KAJMAN)

text:
               7.9.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 260/46

         Žaloba podaná dne 12. července 2013 — Mocek a Wenta v. OHIM — Lacoste (KAJMAN)
   (Věc T-364/13)
   2013/C 260/83
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Eugenia Mocek (Chojnice, Polsko) a Jadwiga Wenta (Chojnice, Polsko) (zástupce: K. Grala, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Lacoste SA (Paříž, Francie)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 10. května 2013 ve věci R 2466/2010-4 a poskytl ochranu ochranné známce přihlašované pro veškeré výrobky, kterých se týká přihláška;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení před Tribunálem, včetně nákladů řízení vynaložených žalobkyněmi, jakož i náhradu nezbytných nákladů řízení vynaložených žalobkyněmi v souvislosti s řízením před odvolacím senátem.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelky ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka v zelené, bílé a šedé barvě obsahující slovní prvek „KAJMAN“ umístěný mezi hřbetem a hlavou krokodýla pro výrobky a služby zařazené do tříd 18, 20, 22, 25 a 36 — Zápis ochranné známky Společenství č. 5 686 845

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Černobílá obrazová ochranná známka Společenství zobrazující krokodýla a slovní ochranná známka Společenství „CROCODILE“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 16, 18, 20, 24, 25 a 36

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitky v plném rozsahu

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zrušení napadeného rozhodnutí v rozsahu, v němž byla zamítnuta námitka pro výrobky a služby zařazené do tříd 18 a 25, a zamítnutí napadené přihlášky ochranné známky Společenství pro tyto výrobky

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 207/2009.


title: Věc T-308/07: Rozsudek Tribunálu ze dne 14. září 2011 — Tegebauer v. Parlament ( Petiční právo — Petice předložená Parlamentu — Rozhodnutí o odložení petice — Žaloba na neplatnost — Akt napadnutelný žalobou — Přípustnost — Povinnost uvést odůvodnění )

text:
               22.10.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 311/34

         Rozsudek Tribunálu ze dne 14. září 2011 — Tegebauer v. Parlament
   (Věc T-308/07) (1)

   (Petiční právo - Petice předložená Parlamentu - Rozhodnutí o odložení petice - Žaloba na neplatnost - Akt napadnutelný žalobou - Přípustnost - Povinnost uvést odůvodnění)
   2011/C 311/59
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Ingo-Jens Tegebauer (Trier, Německo) (zástupci: původně R. Nieporte, poté H.-B. Pfriem, advokáti)

      Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: původně H. Krück a M. Windisch, poté N. Lorenz a E. Waldherr, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Petičního výboru Evropského parlamentu ze dne 20. června 2007, kterým byla odložena petice předložená žalobcem dne 7. února 2007 (petice č. 95/2007).

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Petičního výboru Evropského parlamentu ze dne 20. června 2007, kterým byla odložena petice předložená Ingo-Jensem Tegebauerem dne 7. února 2007 (petice č. 95/2007), se zrušuje.

               2)

               Parlament ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené I.-J. Tegebauerem.

      (1)  Úř. věst. C 269, 10.11.2007.


title: Věc C-175/12: Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 24. října 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht München — Německo) — Sandler AG v. Hauptzollamt Regensburg ( „Celní unie a společný celní sazebník — Preferenční zacházení ve vztahu k dovozu zboží pocházejícího z afrických, karibských a tichomořských států (AKT) — Články 16 a 32 protokolu č. 1 přílohy V dohody z Cotonou — Dovoz syntetických vláken z Nigérie do Evropské unie — Nesrovnalosti v průvodním osvědčení EUR.1 vystaveném příslušnými orgány státu vývozu — Otisk razítka neodpovídající vzoru oznámenému Komisi — Dodatečně vystavená a náhradní osvědčení — Celní kodex Společenství — Články 220 a 236 — Možnost uplatnit a posteriori preferenční celní sazbu, která k okamžiku žádosti o vrácení již nebyla v platnosti — Podmínky“ )

text:
               14.12.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 367/9

         Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 24. října 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht München — Německo) — Sandler AG v. Hauptzollamt Regensburg
   (Věc C-175/12) (1)

   (Celní unie a společný celní sazebník - Preferenční zacházení ve vztahu k dovozu zboží pocházejícího z afrických, karibských a tichomořských států (AKT) - Články 16 a 32 protokolu č. 1 přílohy V dohody z Cotonou - Dovoz syntetických vláken z Nigérie do Evropské unie - Nesrovnalosti v průvodním osvědčení EUR.1 vystaveném příslušnými orgány státu vývozu - Otisk razítka neodpovídající vzoru oznámenému Komisi - Dodatečně vystavená a náhradní osvědčení - Celní kodex Společenství - Články 220 a 236 - Možnost uplatnit a posteriori preferenční celní sazbu, která k okamžiku žádosti o vrácení již nebyla v platnosti - Podmínky)
   2013/C 367/15
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Finanzgericht München

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Sandler AG

      Žalovaný: Hauptzollamt Regensburg

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Finanzgericht München — Výklad čl. 236 odst. 1 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 302, s. 1; Zvl. vyd. 02/04, s. 307), čl. 889 odst. 1 třetího pododstavce nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 (Úř. věst. L 253, s. 1; Zvl. vyd. 02/06, s. 3), ve znění nařízení Komise (ES) č. 214/2007 ze dne 28. února 2007 (Úř. věst. L 62, s. 6), jakož i článků 16 a 32 prvního protokolu přílohy V dohody o partnerství mezi africkými, karibskými a tichomořskými státy na jedné straně a Evropským společenstvím a jeho členskými státy na straně druhé, podepsaná v Cotonou dne 23. června 2000 (Úř. věst. L 317, s. 3; Zvl. vyd. 11/35, s. 3) — Dovoz syntetických vláken z Nigérie do Evropské unie — Možnost uplatnit a posteriori preferenční celní sazbu, která k okamžiku žádosti o vrácení již nebyla v platnosti — Situace, kdy bylo zboží dovezeno k datu, kdy byla zmíněná preferenční sazba dosud v platnosti, ale její uplatnění bylo odmítnuto z důvodu razítka, jež nebylo v souladu se vzorem oznámeným Komisi, v průvodním osvědčení EUR.1

      Výrok

               1)

               Článek 889 odst. 1 první pododstavec druhou odrážku nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 (Úř. věst. L 253, s. 1; Zvl. vyd. 02/04, s. 307), naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 214/2007 ze dne 28. února 2007, je nutno vykládat v tom smyslu, že nebrání žádosti o vrácení cla, jestliže byl preferenční sazební režim požadován a přiznán při propuštění zboží do volného oběhu, a jestliže orgány státu dovozu přikročily k výběru rozdílu mezi preferenčním sazebním režimem a sazebním režimem, který se uplatní na zboží pocházející z třetích zemí, teprve později, v rámci dodatečného ověření provedeného po uplynutí platnosti preferenčního sazebního režimu a obnovení běžné celní sazby.

               2)

               Článek 16 odst. 1 písm. b) a článek 32 protokolu č. 1 Dohody o partnerství mezi členy skupiny afrických, karibských a tichomořských států na jedné straně a Evropským společenstvím a jeho členskými státy na straně druhé, podepsané v Cotonou dne 23. června 2000 a schválené jménem Společenství rozhodnutím Rady 2003/159/ES ze dne 19. prosince 2002, musí být vykládány v tom smyslu, že pokud se při dodatečném ověření zjistí, že na osvědčení EUR.1 bylo otištěno razítko neodpovídající vzoru oznámenému orgány státu vývozu, mohou celní orgány státu dovozu toto osvědčení odmítnout a vrátit dovozci, aby si mohl nechat dodatečně vystavit osvědčení podle čl. 16 odst. 1 písm. b) protokolu č. 1, namísto toho, aby zahájily postup stanovený článkem 32 tohoto protokolu.

               3)

               Článek 16 odst. 4 a 5 a článek 32 protokolu č. 1 musí být vykládány v tom smyslu, že brání tomu, aby orgány státu dovozu odmítly přijmout, jakožto dodatečně vystavené osvědčení EUR.1 ve smyslu čl. 16 odst. 1 tohoto protokolu, osvědčení EUR.1, které, třebaže splňuje všechny ostatní podmínky tohoto protokolu, neobsahuje v kolonce „Poznámky“ poznámku uvedenou v odstavci 4 tohoto ustanovení, ale údaj, který musí být v konečném důsledku vykládán tak, že toto osvědčení EUR.1 bylo vydáno podle čl. 16 odst. 1 tohoto protokolu. V případě pochybnosti o pravosti tohoto dokumentu nebo původu výrobků v něm uvedených jsou tyto orgány povinny zahájit ověřovací postup stanovený v článku 32 zmíněného protokolu.

      (1)  Úř. věst. C 194, 30.6.2012.


title: Věc C-80/10: Žaloba podaná dne 11. února 2010 — Evropská komise v. Řecká republika

text:
               17.4.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 100/28

         Žaloba podaná dne 11. února 2010 — Evropská komise v. Řecká republika
   (Věc C-80/10)
   2010/C 100/43
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: F. Jimeno Fernández a A. Markouli)

      Žalovaná: Řecká republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že ministerská vyhláška Řecké republiky č. 552 ze dne 25. srpna 2004, ve znění změn ze dne 8. září 2008, a zejména její čl. 4 odst. 2, 4, 5, a 7, čl. 5 odst. 4, 5, 6 a 7 a čl. 6 odst. 2, porušují ustanovení čl. 3 odst. 1 a 6, čl. 15 odst.1, čl. 16 odst. 1 a 2, a článku 18 nařízení (ES) č. 882/2004;

               —

               uložit Řecké republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Komise má za to, že dotčená ministerská vyhláška týkající se úředních kontrol dovozu obilovin ze třetích států není v souladu s určitými ustanoveními nařízení (ES) č. 882/2004.
   Řecká ministerská vyhláška stanoví zejména obecná pravidla týkající se četnosti fyzických kontrol zásilek krmiv a potravin jiného než živočišného původu dovážených ze třetích států, která nepřiznávají fyzickým kontrolám prováděným příslušným orgánem takovou úroveň pružnosti a rozlišení, která je nezbytná k provedení systému stanoveného čl. 16 odst. 1 a 2 nařízení (ES) č. 882/2004.
   Výše uvedená vyhláška navíc stanoví obecná pravidla týkající se uchování takových zásilek pod úředním dohledem, která stanoví umístění pod úřední dohled zásilek i v případě běžných kontrol. Toto nerozlišující umístění zásilek pod úřední dohled v případě, že neexistuje podezření nebo pochybnosti o nesouladu, je v rozporu s článkem 18 nařízení (ES) č. 882/2004. Krom toho ministerská vyhláška povoluje uvolnění všech zásilek po uplynutí lhůty sedmi pracovních dnů i v případě podezření nebo pochybností o nesouladu, což je rovněž v rozporu s článkem 18 uvedeného nařízení.
   Ministerská vyhláška stanoví zvláštní pravidla pro kontroly zásilek dovážených ze třetích států, které jsou určeny k odhalení přítomnosti nepovolených geneticky modifikovaných organismů. Četnost těchto kontrol musí odpovídat 50 % u zásilek pšenice a 100 % u zásilek kukuřice. Komise má za to, že tyto procentuální hodnoty jsou obzvláště vysoké a nejsou slučitelné se systémem zavedeným nařízením (ES) č. 882/2004, zejména jeho čl. 16 odst.1 a 2, a spočívají na nesprávném posouzení rizik a neexistenci rozlišování.
   Výše uvedená vyhláška stanoví, že četnost kontrol zásilek kukuřice dovážených z Bulharska a Rumunska, které jsou určeny ke zjištění přítomnosti nepovolených geneticky modifikovaných organismů, odpovídá 100 %. Komise má za to, že tak četné kontroly jsou v rozporu s ustanoveními nařízení (ES) č. 882/2004, která stanoví, že kontroly zásilek dovážených z jiných členských států musí být založeny na rizicích a nesmí být diskriminační a musí být přiměřené.
   Řecká republika nepodala dostatečná vysvětlení a údaje odůvodňující přijetí výše uvedených ustanovení ministerské vyhlášky o úředních kontrolách dovozu obilovin ze třetích států a jiných členských států Evropské unie.


title: Věc F-51/06: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 20. června 2007 – Tesoka v. FEACVT (Veřejná služba — Dočasní zaměstnanci — Evropská nadace pro zlepšení životních a pracovních podmínek — Odstoupení — Žaloba na neplatnost a na náhradu škody — Neexistence aktu nepříznivě zasahujícího do právního postavení — Zjevná nepřípustnost)

text:
               25.8.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 199/48

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 20. června 2007 – Tesoka v. FEACVT
   (Věc F-51/06) (1)

   (Veřejná služba - Dočasní zaměstnanci - Evropská nadace pro zlepšení životních a pracovních podmínek - Odstoupení - Žaloba na neplatnost a na náhradu škody - Neexistence aktu nepříznivě zasahujícího do právního postavení - Zjevná nepřípustnost)
   (2007/C 199/94)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Sabrina Tesoka (Overijse, Belgie) (zástupce: J.-L. Fagnart, advokát)

      Žalovaná: Evropská nadace pro zlepšení životních a pracovních podmínek (FEACVT) (zástupce: C. Callanan, advokát)
   Předmět věci
   Jednak zrušení rozhodnutí Evropské nadace pro zlepšení životních a pracovních podmínek, které zamítá žádosti žalobkyně směřující k získání náhrad škody, na které má údajně právo v důsledku svého odstoupení v souladu s nařízením č. 1111/2005, a jednak žádost o náhradu škody (věc T-398/05 postoupená Soudem prvního stupně)
   Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se odmítá jako zjevně nepřípustná.

               2)

               Každá z účastnic řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 10, 14.1.2006, s. 28.


title: Věc C-332/04: Žaloba podaná dne 28. července 2004 Komisí Evropských společenství proti Španělskému království

text:
               23.10.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 262/16

         Žaloba podaná dne 28. července 2004 Komisí Evropských společenství proti Španělskému království
   (Věc C-332/04)
   (2004/C 262/29)
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 28. července 2004 žaloba proti Španělskému království podaná Komisí Evropských společenství, zastoupenou D. Gregorio Valero Jordanou, členem právní služby a Florence Simonetti, významnou dočasně přidělenou národní expertkou uvedené právní služby, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:

               a)

               prohlásil, že

                           —

                           neúplným provedením článku 3 směrnice Rady 85/337/EHS (1) ze dne 27. června 1985 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí ve znění směrnice 97/11/ES (2),

                           —

                           neprovedením čl. 9 první odrážky směrnice 85/337/EHS, v pozměněném znění,

                           —

                           nedodržením přechodného režimu stanoveného v článku 3 směrnice 97/11/ES,

                           —

                           nepřesným provedením bodu 10 písm. b) přílohy II směrnice 85/337/EHS, v pozměněném znění, ve vztahu k čl. 2 odst. 1 a čl. 4 odst. 2, a

                           —

                           nepředložením stavebního záměru centra volného času v Paterně (Valencie) k posouzení vlivů na životní prostředí, a následkem toho neuplatněním čl. 2 odst. 1, článku 3, čl. 4 odst. 2 a článku 8 a článku 9 směrnice 85/337/EHS, v pozměněném znění,

                     Španělské království nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z uvedených směrnic.

               b)

               uložil Španělskému království náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Španělské právní předpisy, kterými se do vnitrostátního práva provádí směrnice 85/337/EHS, ve znění směrnice 97/11/ES, zejména královské nařízení 1302/1986 ze dne 28. června 1986 o posuzování vlivů na životní prostředí, ve znění zákona 6/2001 ze dne 8. května 2001, neukládají, aby v rámci posuzování vlivů na životní prostředí byly hodnoceny předvídatelné účinky vzájemného působení rozdílných faktorů v oblasti životního prostředí, což je v rozporu s požadavky článku 3 směrnice 85/337 EHS, v pozměněném znění.
   Španělské právní předpisy neupravují povinnost zveřejnit správní rozhodnutí o vydání nebo zamítnutí povolení k rozvoji záměru, ani informovat dotčenou veřejnost o obsahu rozhodnutí a všech podmínkách s ním spojených v rozporu s čl. 9 první odrážkou, směrnice 85/337/EHS, v pozměněném znění.
   Článek 3 odst. 1 a 2 směrnice 97/11/ES stanoví, že ustanovení této směrnice se použijí pro nové záměry podléhající povolení od 14. března 1999. Španělské právní předpisy nedodržely toto ustanovení Společenství, jelikož se uvedené právní předpisy nepoužívají na soukromé záměry, pro které bylo již zahájeno povolovací řízení, ani na veřejné záměry, které již byly zpřístupněny veřejnosti nebo schváleny před 8. říjnem 2000.
   Příloha II směrnice 85/337/EHS, v pozměněném znění, zahrnuje podle bodu 10 písm.b) mezi záměry, které mají být předmětem posouzení vlivů, záměry rozvoje měst včetně výstavby obchodních středisek a parkovišť. Španělské právní předpisy omezují uvedené požadavky na záměry umístěné mimo městskou oblast. Komise má za to, že takové omezení, které vylučuje obecným způsobem zohlednění kritérií nebo prahových hodnot týkajících se rozsahu a povahy záměrů, překračuje určitou volnou úvahu, kterým disponují členské státy podle čl. 2 odst. 1 a čl. 4 odst. 2 směrnice 85/337/EHS, v pozměněném znění. Navíc po provedené analýze státní i samosprávné legislativy týkající se rozvoje měst a legislativy samosprávy týkající se posouzení vlivu na životní prostředí lze konstatovat, že záměry rozvoje měst na městské půdě a pozemcích určených k zástavbě nepodléhají ve většině autonomních krajů posouzení vlivu na životní prostředí.
   V důsledku nesprávného provedení bodu 10 písm. b) přílohy II směrnice 85/337/EHS, v pozměněném znění, do španělských vnitrostátních právních předpisů, španělské úřady neprovedly posouzení vlivů centra volného času v Paterně (Valencie) na životní prostředí, na základě jediného důvodu, že jeho výstavba probíhala v městské oblasti.

      (1)  Úř. věst. L 175, 5.7.1985, s. 40; zvláštní španělské vydání 15/6, s. 9.

      (2)  Směrnice Rady ze dne 3. března 1997, kterou se mění směrnice 85/337/EHS, Úř. věst. L 73, ze dne 14. března 1997, s. 5.


title: Věc T-417/16: Žaloba podaná dne 28. července 2016 – Achemos Grupė a Achema v. Komise

text:
               10.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 371/14

         Žaloba podaná dne 28. července 2016 – Achemos Grupė a Achema v. Komise
   (Věc T-417/16)
   (2016/C 371/16)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Achemos Grupė UAB (Vilnius, Litva) a Achema AB (Jonava, Litva) (zástupci: R. Martens a C. Maczkovics, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise ze dne 20. listopadu 2013 ve věci státní podpory SA.36740 (2013/NN) – Litva, podpora pro Klaipedos Nafta – LNG Terminal, Brusel, C(2013) 7884 final, Úř. věst. C 161, 2016, s. 1; a

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně tři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z porušení procesních pravidel obsažených v čl. 108 odst. 2 SFEU, čl. 4 odst. 4 nařízení č. 2015/1589 (1) a řádné správy, protože Komise navzdory vážným problémům spojeným s posuzování slučitelnosti dotčených opatření státní podpory s vnitřním trhem spoléhala výhradně na předběžné přezkoumání opatření státní podpory, zatímco byla s ohledem na tyto závažné potíže povinna zahájit řízení podle článku 108 odst. 2 SFEU a podle článku 6 nařízení č. 2015/1589.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU, protože Komise nesprávně uplatnila kritéria pro posouzení, jak jsou uvedena v bodu 135 odůvodnění napadeného rozhodnutí, jelikož,

                           —

                           zaprvé co se týká vhodnosti a nezbytnosti těchto opatření, Komise měla posoudit konkrétně tato opatření a přezkoumat, zda neexistovaly jiné, vhodněji zaměřené nástroje;

                           —

                           zadruhé Komise měla dospět k závěru o nedostatečném účinku pobídek, protože společnost KN je právně zavázána postavit LNG Terminál;

                           —

                           zatřetí Komise měla posoudit, zda objem zvýhodněného LNG Terminálu byl přiměřený k dosažení sledovaného cíle a nevytvářel nadměrnou kapacitu.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z porušení čl. 106 odst. 2 SFEU, Rámce SOHZ (2) a obecných zásad jako je rovné zacházení a ochrana legitimního očekávání, jakož i z porušení pravidel zadávání veřejných zakázek obsažených ve směrnici 2004/18 (3) a článku 14 směrnice 2004/18, protože Komise chybně uplatnila Rámec SOHZ, když přijala přímé pověření KN po dobu 55 let se ziskem odpovídajícím vnitřní míře návratnosti projektu, jelikož

                           —

                           zaprvé doba trvání pověření měla být odůvodněna podle objektivních kritérií, aniž by překročila období nutné pro (finanční) odpisy nejvýznamnějších aktiv nezbytných k poskytování SOHZ;

                           —

                           zadruhé jmenování KN nemohlo být vyňato z pravidel zadávání veřejných zakázek na základě ochrany podstatných zájmů (bezpečnosti) ve smyslu článku 14 směrnice 2004/18, protože v projednávaném případu existovaly alternativní prostředky, které jsou méně restriktivní než přímá koncese;

                           —

                           zatřetí s ohledem na úroveň rizika k tíži KN měl být její zisk omezen na relevantní swapovou sazbu (příslušně přehodnocenou s přihlédnutím ke splatnosti) navýšenou o 100 bazických bodů.

      (1)  Nařízení Rady (EU) 2015/1589 ze dne 13. července 2015, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 108 Smlouvy o fungování Evropské unie (Úř. věst. L 248, 24.9.2015, s. 9).

      (2)  Sdělení Komise – Rámec Evropské unie pro státní podporu ve formě vyrovnávací platby za závazek veřejné služby (2011) (Úř. věst. 2012, C 8, s. 15) (dále jen „Rámec SOHZ“)

      (3)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby (Úř. věst. L 134, 2004, s. 114)