title: Věc T-721/19: Žaloba podaná dne 18. října 2019 – Rübig v. Parlament

text:
               16.12.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 423/63

      Žaloba podaná dne 18. října 2019 – Rübig v. Parlament
      (Věc T-721/19)
      (2019/C 423/79)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Paul Rübig (Wels, Rakousko) (zástupci: A. Schmitt a A. Waisse, advokáti)

         Žalovaný: Evropský parlament

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:
      rozhodl, že

                  —

                  projednávaná žaloba je přípustná;

                  —

                  v případě potřeby se Evropskému parlamentu ukládá jakožto organizační procesní opatření nebo provádění dokazování v projednávané věci, aby předložil stanoviska právní služby Evropského parlamentu ze dne 16. července 2018 a 3. prosince 2018, aniž je dotčeno přesné datum jejich vydání, avšak v každém případě před přijetím rozhodnutí předsednictva Parlamentu ze dne 10. prosince 2018, kterým se mění prováděcí opatření statutu poslanců Evropského parlamentu (2018/C 466/02, Úř. věst. 28. prosince 2018, C-466/08);

                  —

                  napadené individuální rozhodnutí oznámené žalovanému prostřednictvím oddělení „Odměňování a sociální práva poslanců“ generálního ředitelství financí Evropského parlamentu a týkající se nároků žalobce na (dobrovolný) doplňkový důchod v září roku 2019 se zrušuje na základě článku 263 SFEU v rozsahu, v němž toto rozhodnutí stanovilo zvláštní poplatek ve výši 5 % nominální výše (dobrovolného) doplňkového důchodu dlužné žalobci, který byl zaveden výše uvedeným rozhodnutím předsednictva ze dne 10. prosince 2018;

                  —

                  výše uvedené rozhodnutí přijaté předsednictvím Parlamentu dne 10. prosince 2018 je nepoužitelné podle článku 277 SFEU, jelikož mění článek 76 prováděcích opatření statutu poslanců Evropského parlamentu, a konkrétně proto, že zavádí zvláštní poplatek ve výši 5 % nominální výše (dobrovolného) doplňkového důchodu splatný od 1. ledna 2019;

                  —

                  Parlamentu se ukládá náhrada nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce pět žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z věcné nepříslušnosti předsednictva.

                              —

                              rozhodnutí předsednictva ze dne 10. prosince 2018 (dále jen „rozhodnutí předsednictva“) bylo přijato v rozporu se statutem poslanců Evropského parlamentu přijatým rozhodnutím Evropského parlamentu ze de 28. září 2005, 2005/684/ES, Euratom (Úř. věst. 2005, L 262, s. 1) (dále jen „statut“). Rozhodnutí předsednictva je v rozporu zejména s článkem 27 statutu, který ukládá, aby zůstala zachována nabytá práva nebo budoucí nároky.

                              —

                              Dále, rozhodnutí předsednictva zavádí daň tím, že zavádí zvláštní poplatek ve výši 5 % nominální výše důchodu, avšak zavedení daně nespadá do působnosti předsednictva podle čl. 233 odst. 2 SFEU.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z porušení podstatných formálních náležitostí.

                              —

                              předsednictvu je vyčítáno, že přijalo rozhodnutí, aniž dodrželo pravidla stanovená v článku 223 SFEU.

                              —

                              dále, rozhodnutí předsednictva je nedostatečně odůvodněno, čímž nedodržuje povinnost uvést odůvodnění stanovenou v čl. 296 druhém pododstavci SFEU, jakož i v čl. 41 odst. 2 písm. c) Listiny základních práv Evropské unie.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z porušení nabytých práv a budoucích nároků a zásady legitimního očekávání.

                              —

                              rozhodnutí předsednictva porušuje nabytá práva a budoucí nároky vyplývající jak z obecných právních zásad, tak ze statutu, který výslovně ukládá, že tato práva a nároky jsou zachována „v plném rozsahu“ (článek 27).

                              —

                              dále, rozhodnutí předsednictva porušuje zásadu legitimního očekávání.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení zásady proporcionality a zásad rovného zacházení a zákazu diskriminace.

                              —

                              porušení práv žalobce je nepřiměřené vzhledem k cílům sledovaným rozhodnutím předsednictva.

                              —

                              dále, rozhodnutí předsednictva musí být prohlášeno za nepoužitelné z důvodu porušení zásad rovného zacházení a zákazu diskriminace.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vycházející z porušení zásady právní jistoty a neexistence přechodných opatření.

                              —

                              rozhodnutí předsednictva porušuje zásadu právní jistoty, jelikož v rozporu s právem má zpětný účinek.

                              —

                              dále, rozhodnutí předsednictva porušuje zásadu právní jistoty, neboť nejsou v něm stanovena přechodná opatření.


title: Věc T-686/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 3. října 2019 – LegalCareers v. EUIPO (LEGALCAREERS) („Ochranná známka Evropské unie – Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie LEGALCAREERS – Absolutní důvody pro zamítnutí zápisu – Článek 7 odst. 1 písmeno c) nařízení (EU) 2017/1001 – Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení 2017/1001 – Povinnost uvést odůvodnění“)

text:
               16.12.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 423/47

      Rozsudek Tribunálu ze dne 3. října 2019 – LegalCareers v. EUIPO (LEGALCAREERS)
      (Věc T-686/18) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie LEGALCAREERS - Absolutní důvody pro zamítnutí zápisu - Článek 7 odst. 1 písmeno c) nařízení (EU) 2017/1001 - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení 2017/1001 - Povinnost uvést odůvodnění“)
      (2019/C 423/59)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: LegalCareers GmbH (Kolín nad Rýnem, Německo) (zástupce: M. Nielen, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: G. Schneider a A. Söder, zmocněnci)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 17. září 2018 (věc R 234/2018-4) týkajícímu se přihlášky obrazového označení LEGALCAREERS jako ochranné známky Evropské unie.

         Výrok

                  1)

                     Žaloba se zamítá.

                  2)

                     Společnosti LegalCareers GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 25, 21.1.2019.


title: Věc T-722/19: Žaloba podaná dne 18. října 2019 – Grossetete v. Parlament

text:
               16.12.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 423/65

      Žaloba podaná dne 18. října 2019 – Grossetete v. Parlament
      (Věc T-722/19)
      (2019/C 423/80)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Françoise Grossetete (Saint-Étienne, Francie) (zástupci: A. Schmitt a A. Waisse, advokáti)

         Žalovaný: Evropský parlament

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
      rozhodl, že:

                  —

                  projednávaná žaloba je přípustná;

                  —

                  v případě potřeby se Evropskému parlamentu ukládá jakožto organizační procesní opatření nebo provádění dokazování v projednávané věci, aby předložil stanoviska právní služby Evropského parlamentu ze dne 16. července 2018 a 3. prosince 2018, aniž je dotčeno přesné datum jejich vydání, avšak v každém případě před přijetím rozhodnutí předsednictva Parlamentu ze dne 10. prosince 2018, kterým se mění prováděcí opatření statutu poslanců Evropského parlamentu (2018/C 466/02, Úř. věst. 28. prosince 2018, C-466/08);

                  —

                  napadené individuální rozhodnutí oznámené žalovanému prostřednictvím oddělení „Odměňování a sociální práva poslanců“ generálního ředitelství financí Evropského parlamentu a týkající se nároků žalobce na (dobrovolný) doplňkový důchod v září roku 2019 se zrušuje na základě článku 263 SFEU v rozsahu, v němž toto rozhodnutí stanovilo zvláštní poplatek ve výši 5 % nominální výše (dobrovolného) doplňkového důchodu dlužné žalobkyni, který byl zaveden výše uvedeným rozhodnutím předsednictva ze dne 10. prosince 2018;

                  —

                  výše uvedené rozhodnutí přijaté předsednictvím Parlamentu dne 10. prosince 2018 je nepoužitelné podle článku 277 SFEU, jelikož mění článek 76 prováděcích opatření statutu poslanců Evropského parlamentu, a konkrétně proto, že zavádí zvláštní poplatek ve výši 5 % nominální výše (dobrovolného) doplňkového důchodu splatný od 1. ledna 2019;

                  —

                  Parlamentu se ukládá náhrada nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z věcné nepříslušnosti předsednictva.

                              —

                              rozhodnutí předsednictva ze dne 10. prosince 2018 (dále jen „rozhodnutí předsednictva“) bylo přijato v rozporu se statutem poslanců Evropského parlamentu přijatým rozhodnutím Evropského parlamentu ze de 28. září 2005, 2005/684/ES, Euratom (Úř. věst. 2005, L 262, s. 1) (dále jen „statut“). Rozhodnutí předsednictva je v rozporu zejména s článkem 27 statutu, který ukládá, aby zůstala zachována nabytá práva nebo budoucí nároky.

                              —

                              Dále, rozhodnutí předsednictva zavádí daň tím, že zavádí zvláštní poplatek ve výši 5 % nominální výše důchodu, avšak zavedení daně nespadá do působnosti předsednictva podle čl. 233 odst. 2 SFEU.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z porušení podstatných formálních náležitostí.

                              —

                              předsednictvu je vyčítáno, že přijalo rozhodnutí, aniž dodrželo pravidla stanovená v článku 223 SFEU.

                              —

                              dále, rozhodnutí předsednictva je nedostatečně odůvodněno, čímž nedodržuje povinnost uvést odůvodnění stanovenou v čl. 296 druhém pododstavci SFEU, jakož i v čl. 41 odst. 2 písm. c) Listiny základních práv Evropské unie.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z porušení nabytých práv a budoucích nároků a zásady legitimního očekávání.

                              —

                              rozhodnutí předsednictva porušuje nabytá práva a budoucí nároky vyplývající jak z obecných právních zásad, tak ze statutu, který výslovně ukládá, že tato práva a nároky jsou zachována „v plném rozsahu“ (článek 27).

                              —

                              dále, rozhodnutí předsednictva porušuje zásadu legitimního očekávání.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení zásady proporcionality a zásad rovného zacházení a zákazu diskriminace.

                              —

                              porušení práv žalobkyně je nepřiměřené vzhledem k cílům sledovaným rozhodnutím předsednictva.

                              —

                              dále, rozhodnutí předsednictva musí být prohlášeno za nepoužitelné z důvodu porušení zásad rovného zacházení a zákazu diskriminace.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vycházející z porušení zásady právní jistoty a neexistence přechodných opatření.

                              —

                              rozhodnutí předsednictva porušuje zásadu právní jistoty, jelikož v rozporu s právem má zpětný účinek.

                              —

                              dále, rozhodnutí předsednictva porušuje zásadu právní jistoty, neboť nejsou v něm stanovena přechodná opatření.


title: Věc C-128/18: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 15. října 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hanseatisches Oberlandesgericht Hamburg - Německo) – Výkon evropského zatýkacího rozkazu vydaného na Dumitru-Tudora Dorobanta („Řízení o předběžné otázce – Policejní a justiční spolupráce v trestních věcech – Rámcové rozhodnutí 2002/584/SVV – Evropský zatýkací rozkaz – Důvody pro odmítnutí výkonu – Článek 4 Listiny základních práv Evropské unie – Zákaz nelidského či ponižujícího zacházení – Vězeňské podmínky ve vystavujícím členském státě – Posouzení vykonávajícím justičním orgánem – Kritéria“)

text:
               16.12.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 423/6

      Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 15. října 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hanseatisches Oberlandesgericht Hamburg - Německo) – Výkon evropského zatýkacího rozkazu vydaného na Dumitru-Tudora Dorobanta
      (Věc C-128/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Policejní a justiční spolupráce v trestních věcech - Rámcové rozhodnutí 2002/584/SVV - Evropský zatýkací rozkaz - Důvody pro odmítnutí výkonu - Článek 4 Listiny základních práv Evropské unie - Zákaz nelidského či ponižujícího zacházení - Vězeňské podmínky ve vystavujícím členském státě - Posouzení vykonávajícím justičním orgánem - Kritéria“)
      (2019/C 423/07)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Hanseatisches Oberlandesgericht Hamburg

         Účastník původního řízení

      Dumitru-Tudor Dorobantu

         Výrok

      Článek 1 odst. 3 rámcového rozhodnutí Rady 2002/584/SVV ze dne 13. června 2002 o evropském zatýkacím rozkazu a postupech předávání mezi členskými státy, ve znění rámcového rozhodnutí Rady 2009/299/SVV ze dne 26. února 2009, ve spojení s článkem 4 Listiny základních práv Evropské unie, musí být vykládán v tom smyslu, že má-li vykonávající justiční orgán k dispozici objektivní, spolehlivé, přesné a řádně aktualizované údaje svědčící o existenci systémových či celoplošných nedostatků ve vězeňských podmínkách vězeňských zařízení vystavujícího členského státu, je povinen – pro účely posouzení otázky, zda jsou dány vážné a prokazatelné důvody se domnívat, že osoba, na niž je vydán evropský zatýkací rozkaz, bude po svém předání do tohoto členského státu vystavena skutečnému nebezpečí nelidského či ponižujícího zacházení ve smyslu tohoto článku 4 – zohlednit veškeré relevantní materiální stránky vězeňských podmínek ve vězeňském zařízení, ve kterém má být tato osoba konkrétně umístěna, jako jsou disponibilní osobní prostor na vězněnou osobu v cele tohoto zařízení, sanitární podmínky a míra volného pohybu vězněné osoby v tomto zařízení. Toto posouzení se neomezuje pouze na kontrolu zjevných nedostatků. Pro účely takového posouzení si musí vykonávající justiční orgán vyžádat od vystavujícího justičního orgánu informace, které považuje za potřebné, a ujištění poskytnutá posledně uvedeným orgánem musí v zásadě považovat za důvěryhodná, neexistují-li konkrétní skutečnosti umožňující usuzovat na to, že vězeňské podmínky jsou v rozporu s článkem 4 Listiny základních práv.
      Co se konkrétně týče disponibilního osobního prostoru na vězněnou osobu, musí vykonávající justiční orgán vzhledem k tomu, že v unijním právu za současného stavu scházejí příslušné minimální normy, zohlednit minimální požadavky vyplývající z článku 3 evropské Úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod, podepsané v Římě dne 4. listopadu 1950, tak jak je vykládán Evropským soudem pro lidská práva. Pro účely výpočtu tohoto disponibilního prostoru se do něj nezahrne prostor, který zabírají sanitární zařízení, zatímco prostor, který zabírá nábytek, se do něj zahrne. Vězněným osobám však musí být zachována možnost obvyklého pohybu v cele.
      Vykonávající justiční orgán nemůže vyloučit existenci skutečného nebezpečí nelidského či ponižujícího zacházení z pouhého důvodu, že má dotyčná osoba ve vystavujícím členském státě k dispozici prostředek právní ochrany, který jí umožňuje napadnout podmínky, za nichž je vězněna, nebo že v tomto členském státě existují legislativní či strukturální opatření určená k posílení kontroly vězeňských podmínek.
      Konstatuje-li uvedený orgán, že jsou dány vážné a prokazatelné důvody se domnívat, že bude dotyčná osoba po svém předání do vystavujícího členského státu vystavena takovému nebezpečí z důvodu vězeňských podmínek panujících ve vězeňském zařízení, do kterého má být konkrétně umístěna, nelze toto konstatování poměřovat – pro účely rozhodnutí o takovém předání – se zájmy zohledněnými v úvahách o účinnosti soudní spolupráce v trestních věcech a o zásadách vzájemné důvěry a vzájemného uznávání.

         (1)  Úř. věst. C 268, 30.7.2018.


title: Věc T-428/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 10. října 2019 – McDreams Hotel v. EUIPO – McDonald’s International Property (mc dreams hotels Träumen zum kleinen Preis!) („Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie mc dreams hotels Träumen zum kleinen Preis ! – Starší slovní ochranná známka Evropské unie McDONALD’S – Článek 8 odst. 5 nařízení (EU) 2017/1001 – Skupina ochranných známek – Prospěch neprávem získaný z rozlišovací způsobilosti nebo dobrého jména starší ochranné známky“)

text:
               16.12.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 423/39

      Rozsudek Tribunálu ze dne 10. října 2019 – McDreams Hotel v. EUIPO – McDonald’s International Property (mc dreams hotels Träumen zum kleinen Preis!)
      (Věc T-428/18) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie mc dreams hotels Träumen zum kleinen Preis ! - Starší slovní ochranná známka Evropské unie McDONALD’S - Článek 8 odst. 5 nařízení (EU) 2017/1001 - Skupina ochranných známek - Prospěch neprávem získaný z rozlišovací způsobilosti nebo dobrého jména starší ochranné známky“)
      (2019/C 423/48)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: McDreams Hotel GmbH (Feldkirchen, Němcko) (zástupci: S. Schenk a S. Kleinmanns, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: V. Ruzek a H. O’Neill, zmocněnci)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: McDonald’s International Property Co. Ltd (Wilmington, Delaware, Spojené státy) (zástupci: C. Eckhartt a K. Thanbichler-Brandl, advokáti)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 18. dubna 2018 (věc R 972/2017-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi McDonald’s International Property a McDreams Hotel.

         Výrok

                  1)

                     Žaloba se zamítá.

                  2)

                     Společnost McDreams Hotel GmbH ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Úřadem Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) a vedlejší účastnicí.

         (1)  Úř. věst. C 319, 10.9.2018.


title: Věc C-171/18: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 7. října 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Court of Appeal - Spojené království) – Safeway Ltd v. Andrew Richard Newton, Safeway Pension Trustees Ltd („Řízení o předběžné otázce – Sociální politika – Článek 119 Smlouvy o ES (nyní po změně článek 141 ES) – Pracovníci a pracovnice – Stejná odměna – Soukromý zaměstnanecký penzijní plán – Standardní věk odchodu do důchodu určený v závislosti na pohlaví – Datum přijetí opatření, kterými je obnoveno rovné zacházení – Retroaktivní sjednocení důchodového věku na úroveň, která platila pro dříve znevýhodněnou kategorii osob“)

text:
               16.12.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 423/7

      Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 7. října 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Court of Appeal - Spojené království) – Safeway Ltd v. Andrew Richard Newton, Safeway Pension Trustees Ltd
      (Věc C-171/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Sociální politika - Článek 119 Smlouvy o ES (nyní po změně článek 141 ES) - Pracovníci a pracovnice - Stejná odměna - Soukromý zaměstnanecký penzijní plán - Standardní věk odchodu do důchodu určený v závislosti na pohlaví - Datum přijetí opatření, kterými je obnoveno rovné zacházení - Retroaktivní sjednocení důchodového věku na úroveň, která platila pro dříve znevýhodněnou kategorii osob“)
      (2019/C 423/08)
      Jednací jazyk: angličtina

         Předkládající soud

      Court of Appeal

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelka: Safeway Ltd

         Další účastník: Andrew Richard Newton, Safeway Pension Trustees Ltd

         Výrok

      Článek 119 Smlouvy o ES (po změně článek 141 ES) musí být vykládán v tom smyslu, že v případě, že neexistuje objektivní odůvodnění, brání tomu, aby bylo v rámci penzijního plánu za účelem ukončení diskriminace, která je v rozporu s tímto ustanovením a pramení z toho, že se stanovený důchodový věk liší podle pohlaví, přijato opatření, které se zpětnou účinností sjednocuje pro období od oznámení tohoto opatření do jeho přijetí důchodový věk pro pojištěnce pojištěné podle tohoto plánu na úroveň, která dříve platila pro znevýhodněnou kategorii pojištěnců, pokud je takové opatření povoleno vnitrostátním právem a stanovami upravujícími tento penzijní plán.

         (1)  Úř. věst. C 190, 4.6.2018.


title: Věc T-453/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 10. října 2019 – Biasotto v. EUIPO – Oofos (OOF) („Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Přihláška k zápisu obrazové ochranné známky Evropské unie OOF – Starší slovní ochranná známka Evropské unie OOFOS – Relativní důvod pro zamítnutí – Nebezpečí záměny – Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001“)

text:
               16.12.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 423/40

      Rozsudek Tribunálu ze dne 10. října 2019 – Biasotto v. EUIPO – Oofos (OOF)
      (Věc T-453/18) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška k zápisu obrazové ochranné známky Evropské unie OOF - Starší slovní ochranná známka Evropské unie OOFOS - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001“)
      (2019/C 423/49)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: Alessandro Biasotto (Treviso, Itálie) (zástupci: F. Le Divelec Lemmi, R. Castiglioni a E. Cammareri, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: E. Markakis a H. O’Neill, zmocněnci)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Oofos, Inc. (Reno, Nevada, Spojené státy) (zástupce: J. Klink, advokát)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 10. května 2018 (věc R 1270/2017-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi společností Oofos a panem Biasottem.

         Výrok

                  1)

                     Žaloba se zamítá.

                  2)

                     Alessandru Biasottimu se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 352, 1.10.2018.


title: Věc C-189/18: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 16. října 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság - Maďarsko) – Glencore Agriculture Hungary Kft. v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága („Řízení o předběžné otázce – Daň z přidané hodnoty (DPH) – Směrnice 2006/112/ES – Články 167 a 168 – Nárok na odpočet DPH – Odepření – Daňový únik – Provádění důkazů – Zásada dodržování práva na účinnou procesní obranu – Právo být vyslechnut – Přístup ke spisu – Článek 47 listiny základních práv Evropské unie – Účinný soudní přezkum – Zásada „rovnosti zbraní“ – Zásada kontradiktornosti – Vnitrostátní právní úprava nebo praxe, podle níž je správce daně při ověřování nároku na odpočet DPH uplatňovaného osobou povinnou k dani vázán skutkovými zjištěními a právními kvalifikacemi, které učinil v rámci souvisejících správních řízení, jejichž účastníkem nebyla tato osoba povinná k dani“)

text:
               16.12.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 423/8

      Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 16. října 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság - Maďarsko) – Glencore Agriculture Hungary Kft. v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
      (Věc C-189/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Daň z přidané hodnoty (DPH) - Směrnice 2006/112/ES - Články 167 a 168 - Nárok na odpočet DPH - Odepření - Daňový únik - Provádění důkazů - Zásada dodržování práva na účinnou procesní obranu - Právo být vyslechnut - Přístup ke spisu - Článek 47 listiny základních práv Evropské unie - Účinný soudní přezkum - Zásada „rovnosti zbraní“ - Zásada kontradiktornosti - Vnitrostátní právní úprava nebo praxe, podle níž je správce daně při ověřování nároku na odpočet DPH uplatňovaného osobou povinnou k dani vázán skutkovými zjištěními a právními kvalifikacemi, které učinil v rámci souvisejících správních řízení, jejichž účastníkem nebyla tato osoba povinná k dani“)
      (2019/C 423/09)
      Jednací jazyk: maďarština

         Předkládající soud

      Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Glencore Agriculture Hungary Kft.

         Žalovaný: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

         Výrok

      Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty, zásada dodržování práva na účinnou procesní obranu a článek 47 Listiny základních práv Evropské unie musí být vykládány v tom smyslu, že v zásadě nebrání právní úpravě nebo praxi členského státu, podle které při ověřování nároku na odpočet daně z přidané hodnoty (DPH) uplatňovaného osobou povinnou k dani je správce daně vázán skutkovými zjištěními a právními kvalifikacemi, které již učinil v rámci souvisejících správních řízení zahájených proti dodavatelům této osoby povinné k dani, na nichž jsou založena pravomocná rozhodnutí konstatující existenci úniku na DPH spáchaného těmito dodavateli, a to pod podmínkou, zaprvé že nezbavuje správce daně povinnosti seznámit osobu povinnou k dani s důkazy, včetně důkazů pocházejících z těchto souvisejících správních řízení, na jejichž základě zamýšlí tento správce přijmout rozhodnutí, a že tato osoba povinná k dani tedy není zbavena práva účelně zpochybnit v průběhu řízení, jehož je účastníkem, tato skutková zjištění a tyto právní kvalifikace, zadruhé že uvedená osoba povinná k dani může mít v průběhu tohoto řízení přístup ke všem podkladům shromážděným během těchto souvisejících správních řízení nebo jakéhokoliv jiného řízení, na nichž uvedený správce daně zamýšlí založit své rozhodnutí, nebo které mohou být užitečné pro výkon práva na účinnou procesní obranu, kromě případu, kdy je omezení tohoto přístupu odůvodněno cíli obecného zájmu, a zatřetí že soud rozhodující o žalobě proti tomuto rozhodnutí může ověřit legalitu získání a použití těchto důkazů, jakož i zjištění učiněná ve správních rozhodnutích přijatých vůči uvedeným dodavatelům, která jsou rozhodující pro výsledek žaloby.

         (1)  Úř. věst. C 221, 25.6.2018.


title: Věc T-723/19: Žaloba podaná dne 18. října 2019 – Díaz de Mera García Consuegra v. Parlament

text:
               16.12.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 423/66

      Žaloba podaná dne 18. října 2019 – Díaz de Mera García Consuegra v. Parlament
      (Věc T-723/19)
      (2019/C 423/81)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Agustin Díaz de Mera García Consuegra (Ávila, Španělsko) (zástupci: A. Schmitt a A. Waisse, advokáti)

         Žalovaný: Evropský parlament

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:
      rozhodl, že

                  —

                  projednávaná žaloba je přípustná;

                  —

                  v případě potřeby se Evropskému parlamentu ukládá jakožto organizační procesní opatření nebo provádění dokazování v projednávané věci, aby předložil stanoviska právní služby Evropského parlamentu ze dne 16. července 2018 a 3. prosince 2018, aniž je dotčeno přesné datum jejich vydání, avšak v každém případě před přijetím rozhodnutí předsednictva Parlamentu ze dne 10. prosince 2018, kterým se mění prováděcí opatření statutu poslanců Evropského parlamentu (2018/C 466/02, Úř. věst. 28. prosince 2018, C-466/08);

                  —

                  napadené individuální rozhodnutí oznámené žalovanému prostřednictvím oddělení „Odměňování a sociální práva poslanců“ generálního ředitelství financí Evropského parlamentu a týkající se nároků žalobce na (dobrovolný) doplňkový důchod v září roku 2019 se zrušuje na základě článku 263 SFEU v rozsahu, v němž toto rozhodnutí stanovilo zvláštní poplatek ve výši 5 % nominální výše (dobrovolného) doplňkového důchodu dlužné žalobci, který byl zaveden výše uvedeným rozhodnutím předsednictva ze dne 10. prosince 2018;

                  —

                  výše uvedené rozhodnutí přijaté předsednictvím Parlamentu dne 10. prosince 2018 je nepoužitelné podle článku 277 SFEU, jelikož mění článek 76 prováděcích opatření statutu poslanců Evropského parlamentu, a konkrétně proto, že zavádí zvláštní poplatek ve výši 5 % nominální výše (dobrovolného) doplňkového důchodu splatného od 1. ledna 2019;

                  —

                  Parlamentu se ukládá náhrada nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce pět žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z věcné nepříslušnosti předsednictva.

                              —

                              rozhodnutí předsednictva ze dne 10. prosince 2018 (dále jen „rozhodnutí předsednictva“) bylo přijato v rozporu se statutem poslanců Evropského parlamentu přijatým rozhodnutím Evropského parlamentu ze de 28. září 2005, 2005/684/ES, Euratom (Úř. věst. 2005, L 262, s. 1) (dále jen „statut“). Rozhodnutí předsednictva je v rozporu zejména s článkem 27 statutu, který ukládá, aby zůstala zachována nabytá práva nebo budoucí nároky.

                              —

                              Dále, rozhodnutí předsednictva zavádí daň tím, že zavádí zvláštní poplatek ve výši 5 % nominální výše důchodu, avšak zavedení daně nespadá do působnosti předsednictva podle čl. 233 odst. 2 SFEU.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z porušení podstatných formálních náležitostí.

                              —

                              předsednictvu je vyčítáno, že přijalo rozhodnutí, aniž dodrželo pravidla stanovená v článku 223 SFEU.

                              —

                              dále, rozhodnutí předsednictva je nedostatečně odůvodněno, čímž nedodržuje povinnost uvést odůvodnění stanovenou v čl. 296 druhém pododstavci SFEU, jakož i v čl. 41 odst. 2 písm. c) Listiny základních práv Evropské unie.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z porušení nabytých práv a budoucích nároků a zásady legitimního očekávání.

                              —

                              rozhodnutí předsednictva porušuje nabytá práva a budoucí nároky vyplývající jak z obecných právních zásad, tak ze statutu, který výslovně ukládá, že tato práva a nároky jsou zachována „v plném rozsahu“ (článek 27).

                              —

                              dále, rozhodnutí předsednictva porušuje zásadu legitimního očekávání.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení zásady proporcionality a zásad rovného zacházení a zákazu diskriminace.

                              —

                              porušení práv žalobce je nepřiměřené vzhledem k cílům sledovaným rozhodnutím předsednictva.

                              —

                              dále, rozhodnutí předsednictva musí být prohlášeno za nepoužitelné z důvodu porušení zásad rovného zacházení a zákazu diskriminace.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vycházející z porušení zásady právní jistoty a neexistence přechodných opatření.

                              —

                              rozhodnutí předsednictva porušuje zásadu právní jistoty, jelikož v rozporu s právem má zpětný účinek.

                              —

                              dále, rozhodnutí předsednictva porušuje zásadu právní jistoty, neboť nejsou v něm stanovena přechodná opatření.


title: Věc T-491/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 3. října 2019 – Vafo Praha v. EUIPO – Rutzinger-Kurpas (Meatlove) („Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie Meatlove – Starší slovní ochranná známka Evropské unie carnilove – Relativní důvod pro zamítnutí zápisu – Nebezpečí záměny – Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001]“)

text:
               16.12.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 423/40

      Rozsudek Tribunálu ze dne 3. října 2019 – Vafo Praha v. EUIPO – Rutzinger-Kurpas (Meatlove)
      (Věc T-491/18) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie Meatlove - Starší slovní ochranná známka Evropské unie carnilove - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001]“)
      (2019/C 423/50)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Vafo Praha s.r.o. (Chrášťany, Česká republika) (zástupce: M. Vojáček, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: S. Bonne a H. O’Neill, zmocněnci)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Susanne Rutzinger-Kurpas (Spiegelau, Německo) (zástupce: F. Lichtnecker, advokát)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 12. června 2018 (věc R 264/2018-4), týkajícímu se námitkového řízení mezi společností Vafo Praha a S. Rutzinger-Kurpas.

         Výrok

                  1.

                     Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 12. června 2018 (věc R 264/2018-4) se zrušuje.

                  2.

                     EUIPO ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností Vafo Praha s.r.o.

                  3.

                     Susanne Rutzinger-Kurpas ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 352, 1.10.2018.


title: Věc T-724/19: Žaloba podaná dne 18. října 2019 – Ayuso v. Parlament

text:
               16.12.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 423/68

      Žaloba podaná dne 18. října 2019 – Ayuso v. Parlament
      (Věc T-724/19)
      (2019/C 423/82)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Pilar Ayuso (Madrid, Španělsko) (zástupci: A. Schmitt a A. Waisse, advokáti)

         Žalovaný: Evropský parlament

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
      rozhodl, že

                  —

                  projednávaná žaloba je přípustná;

                  —

                  v případě potřeby se Evropskému parlamentu ukládá jakožto organizační procesní opatření nebo provádění dokazování v projednávané věci, aby předložil stanoviska právní služby Evropského parlamentu ze dne 16. července 2018 a 3. prosince 2018, aniž je dotčeno přesné datum jejich vydání, avšak v každém případě před přijetím rozhodnutí předsednictva Parlamentu ze dne 10. prosince 2018, kterým se mění prováděcí opatření statutu poslanců Evropského parlamentu (2018/C 466/02, Úř. věst. 28. prosince 2018, C-466/08);

                  —

                  napadené individuální rozhodnutí oznámené žalovanému prostřednictvím oddělení „Odměňování a sociální práva poslanců“ generálního ředitelství financí Evropského parlamentu a týkající se nároků žalobce na (dobrovolný) doplňkový důchod v září roku 2019 se zrušuje na základě článku 263 SFEU v rozsahu, v němž toto rozhodnutí stanovilo zvláštní poplatek ve výši 5 % nominální výše (dobrovolného) doplňkového důchodu dlužné žalobkyni, který byl zaveden výše uvedeným rozhodnutím předsednictva ze dne 10. prosince 2018;

                  —

                  výše uvedené rozhodnutí přijaté předsednictvím Parlamentu dne 10. prosince 2018 je nepoužitelné podle článku 277 SFEU, jelikož mění článek 76 prováděcích opatření statutu poslanců Evropského parlamentu, a konkrétně proto, že zavádí zvláštní poplatek ve výši 5 % nominální výše (dobrovolného) doplňkového důchodu splatného od 1. ledna 2019;

                  —

                  Parlamentu se ukládá náhrada nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z věcné nepříslušnosti předsednictva.

                              —

                              rozhodnutí předsednictva ze dne 10. prosince 2018 (dále jen „rozhodnutí předsednictva“) bylo přijato v rozporu se statutem poslanců Evropského parlamentu přijatým rozhodnutím Evropského parlamentu ze de 28. září 2005, 2005/684/ES, Euratom (Úř. věst. 2005, L 262, s. 1) (dále jen „statut“). Rozhodnutí předsednictva je v rozporu zejména s článkem 27 statutu, který ukládá, aby zůstala zachována nabytá práva nebo budoucí nároky.

                              —

                              Dále, rozhodnutí předsednictva zavádí daň tím, že zavádí zvláštní poplatek ve výši 5 % nominální výše důchodu, avšak zavedení daně nespadá do působnosti předsednictva podle čl. 233 odst. 2 SFEU.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z porušení podstatných formálních náležitostí.

                              —

                              předsednictvu je vyčítáno, že přijalo rozhodnutí, aniž dodrželo pravidla stanovená v článku 223 SFEU.

                              —

                              dále, rozhodnutí předsednictva je nedostatečně odůvodněno, čímž nedodržuje povinnost uvést odůvodnění stanovenou v čl. 296 druhém pododstavci SFEU, jakož i v čl. 41 odst. 2 písm. c) Listiny základních práv Evropské unie.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z porušení nabytých práv a budoucích nároků a zásady legitimního očekávání.

                              —

                              rozhodnutí předsednictva porušuje nabytá práva a budoucí nároky vyplývající jak z obecných právních zásad, tak ze statutu, který výslovně ukládá, že tato práva a nároky jsou zachována „v plném rozsahu“ (článek 27).

                              —

                              dále, rozhodnutí předsednictva porušuje zásadu legitimního očekávání.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení zásady proporcionality a zásad rovného zacházení a zákazu diskriminace.

                              —

                              porušení práv žalobkyně je nepřiměřené vzhledem k cílům sledovaným rozhodnutím předsednictva.

                              —

                              dále, rozhodnutí předsednictva musí být prohlášeno za nepoužitelné z důvodu porušení zásad rovného zacházení a zákazu diskriminace.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vycházející z porušení zásady právní jistoty a neexistence přechodných opatření.

                              —

                              rozhodnutí předsednictva porušuje zásadu právní jistoty, jelikož v rozporu s právem má zpětný účinek.

                              —

                              dále, rozhodnutí předsednictva porušuje zásadu právní jistoty, neboť nejsou v něm stanovena přechodná opatření.


title: Věc T-497/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 24. září 2019 – IAK – Forum International v. EUIPO – Schwalb (IAK) („Ochranná známka Evropské unie – Řízení o prohlášení neplatnosti – Obrazová ochranná známka Evropské unie IAK – Starší národní slovní ochranná známka IAK – Institut für angewandte Kreativität – Relativní důvod pro zamítnutí zápisu – Nebezpečí záměny – Článek 8 odstavec 1 písm. b) a článek 60 odstavec 1 písm. a) nařízení (EU) 2017/1001 – Skutečné užívání starší ochranné známky“)

text:
               16.12.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 423/41

      Rozsudek Tribunálu ze dne 24. září 2019 – IAK – Forum International v. EUIPO – Schwalb (IAK)
      (Věc T-497/18) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o prohlášení neplatnosti - Obrazová ochranná známka Evropské unie IAK - Starší národní slovní ochranná známka IAK - Institut für angewandte Kreativität - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Nebezpečí záměny - Článek 8 odstavec 1 písm. b) a článek 60 odstavec 1 písm. a) nařízení (EU) 2017/1001 - Skutečné užívání starší ochranné známky“)
      (2019/C 423/51)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: IAK – GmbH Forum International (Kirchzarten, Německo) (zástupce: G. Wilke, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: M. Fischer, zmocněnec)

         Další účastník řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastník před Tribunálem: Ulrich Schwalb (Kolín, Německo)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 11. června 2018 (věc R 1511/2017-4) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi U. Schwalbem a IAK – Forum International.

         Výrok

                  1)

                     Žaloba se zamítá.

                  2)

                     IAK GmbH - Forum International se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 352, 1. 10. 2018.


title: Věc T-725/19: Žaloba podaná dne 18. října 2019 – de Grandes Pascual v. Parlament

text:
               16.12.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 423/70

      Žaloba podaná dne 18. října 2019 – de Grandes Pascual v. Parlament
      (Věc T-725/19)
      (2019/C 423/83)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Luis de Grandes Pascual (Guadalajara, Španělsko) (zástupci: A. Schmitt a A. Waisse, advokáti)

         Žalovaný: Evropský parlament

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:
      rozhodl, že

                  —

                  projednávaná žaloba je přípustná;

                  —

                  v případě potřeby se Evropskému parlamentu ukládá jakožto organizační procesní opatření nebo provádění dokazování v projednávané věci, aby předložil stanoviska právní služby Evropského parlamentu ze dne 16. července 2018 a 3. prosince 2018, aniž je dotčeno přesné datum jejich vydání, avšak v každém případě před přijetím rozhodnutí předsednictva Parlamentu ze dne 10. prosince 2018, kterým se mění prováděcí opatření statutu poslanců Evropského parlamentu (2018/C 466/02, Úř. věst. 28. prosince 2018, C 466/08);

                  —

                  napadené individuální rozhodnutí oznámené žalovanému prostřednictvím oddělení „Odměňování a sociální práva poslanců“ generálního ředitelství financí Evropského parlamentu a týkající se nároků žalobce na (dobrovolný) doplňkový důchod v září roku 2019 se zrušuje na základě článku 263 SFEU v rozsahu, v němž toto rozhodnutí stanovilo zvláštní poplatek ve výši 5 % nominální výše (dobrovolného) doplňkového důchodu dlužné žalobci, který byl zaveden výše uvedeným rozhodnutím předsednictva ze dne 10. prosince 2018;

                  —

                  výše uvedené rozhodnutí přijaté předsednictvím Parlamentu dne 10. prosince 2018 je nepoužitelné podle článku 277 SFEU, jelikož mění článek 76 prováděcích opatření statutu poslanců Evropského parlamentu, a konkrétně proto, že zavádí zvláštní poplatek ve výši 5 % nominální výše (dobrovolného) doplňkového důchodu splatného od 1. ledna 2019;

                  —

                  Parlamentu se ukládá náhrada nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce pět žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z věcné nepříslušnosti předsednictva.

                              —

                              rozhodnutí předsednictva ze dne 10. prosince 2018 (dále jen „rozhodnutí předsednictva“) bylo přijato v rozporu se statutem poslanců Evropského parlamentu přijatým rozhodnutím Evropského parlamentu ze de 28. září 2005, 2005/684/ES, Euratom (Úř. věst. 2005, L 262, s. 1) (dále jen „statut“). Rozhodnutí předsednictva je v rozporu zejména s článkem 27 statutu, který ukládá, aby zůstala zachována nabytá práva nebo budoucí nároky.

                              —

                              Dále, rozhodnutí předsednictva zavádí daň tím, že zavádí zvláštní poplatek ve výši 5 % nominální výše důchodu, avšak zavedení daně nespadá do působnosti předsednictva podle čl. 233 odst. 2 SFEU.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z porušení podstatných formálních náležitostí.

                              —

                              předsednictvu je vyčítáno, že přijalo rozhodnutí, aniž dodrželo pravidla stanovená v článku 223 SFEU.

                              —

                              dále, rozhodnutí předsednictva je nedostatečně odůvodněno, čímž nedodržuje povinnost uvést odůvodnění stanovenou v čl. 296 druhém pododstavci SFEU, jakož i v čl. 41 odst. 2 písm. c) Listiny základních práv Evropské unie.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z porušení nabytých práv a budoucích nároků a zásady legitimního očekávání.

                              —

                              rozhodnutí předsednictva porušuje nabytá práva a budoucí nároky vyplývající jak z obecných právních zásad, tak ze statutu, který výslovně ukládá, že tato práva a nároky jsou zachována „v plném rozsahu“ (článek 27).

                              —

                              dále, rozhodnutí předsednictva porušuje zásadu legitimního očekávání.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení zásady proporcionality a zásad rovného zacházení a zákazu diskriminace.

                              —

                              porušení práv žalobce je nepřiměřené vzhledem k cílům sledovaným rozhodnutím předsednictva.

                              —

                              dále, rozhodnutí předsednictva musí být prohlášeno za nepoužitelné z důvodu porušení zásad rovného zacházení a zákazu diskriminace.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vycházející z porušení zásady právní jistoty a neexistence přechodných opatření.

                              —

                              rozhodnutí předsednictva porušuje zásadu právní jistoty, jelikož v rozporu s právem má zpětný účinek.

                              —

                              dále, rozhodnutí předsednictva porušuje zásadu právní jistoty, neboť nejsou v něm stanovena přechodná opatření.


title: Věc C-239/18: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 17. října 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Thüringer Oberlandesgericht - Německo) – Saatgut-Treuhandverwaltungs GmbH v. Freistaat Thüringen („Řízení o předběžné otázce – Ochrana odrůdových práv – Nařízení (ES) č. 2100/94 – Výjimka stanovená v článku 14 – Nařízení (ES) č. 1768/95 – Článek 11 odst. 1 a 2 – Žádosti o informace – Informace poskytované úředními orgány – Žádost o informace ohledně použití materiálu určitých druhů nebo odrůd – Obsah žádosti“)

text:
               16.12.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 423/9

      Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 17. října 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Thüringer Oberlandesgericht - Německo) – Saatgut-Treuhandverwaltungs GmbH v. Freistaat Thüringen
      (Věc C-239/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Ochrana odrůdových práv - Nařízení (ES) č. 2100/94 - Výjimka stanovená v článku 14 - Nařízení (ES) č. 1768/95 - Článek 11 odst. 1 a 2 - Žádosti o informace - Informace poskytované úředními orgány - Žádost o informace ohledně použití materiálu určitých druhů nebo odrůd - Obsah žádosti“)
      (2019/C 423/10)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Thüringer Oberlandesgericht

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: Saatgut-Treuhandverwaltungs GmbH

         Žalovaná: Freistaat Thüringen

         Výrok

      Článek 11 odst. 1 nařízení Komise (ES) č. 1768/95 ze dne 24. července 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro odchylku podle čl. 14 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 2100/94 o odrůdových právech Společenství, musí být vykládán v tom smyslu, že nestanoví možnost držitele odrůdového práva Společenství vyžádat si od úředního orgánu informace o použití materiálu určitých druhů, aniž by taková žádost upřesňovala konkrétní chráněnou odrůdu, pro kterou jsou tyto informace požadovány.

         (1)  Úř. věst. C 249, 16.7.2018.


title: Věc C-569/18: Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 17. října 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Consiglio di Stato - Itálie) – Caseificio Cirigliana Srl, Mail Srl, Sorì Italia Srl v. Ministero delle Politiche agricole, alimentari e forestali, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero della Salute („Řízení o předběžné otázce – Nařízení (EU) č. 1151/2012 – Článek 4 písm. c) a čl. 7 odst. 1 písm. e) – Režimy jakosti zemědělských produktů a potravin – Spravedlivá hospodářská soutěž – Mozzarella di bufala Campana CHOP – Povinnost oddělit prostory, v nichž se vyrábí „Mozzarella di bufala Campana CHOP““)

text:
               16.12.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 423/15

      Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 17. října 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Consiglio di Stato - Itálie) – Caseificio Cirigliana Srl, Mail Srl, Sorì Italia Srl v. Ministero delle Politiche agricole, alimentari e forestali, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero della Salute
      (Věc C-569/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Nařízení (EU) č. 1151/2012 - Článek 4 písm. c) a čl. 7 odst. 1 písm. e) - Režimy jakosti zemědělských produktů a potravin - Spravedlivá hospodářská soutěž - Mozzarella di bufala Campana CHOP - Povinnost oddělit prostory, v nichž se vyrábí „Mozzarella di bufala Campana CHOP““)
      (2019/C 423/18)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Consiglio di Stato

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Caseificio Cirigliana Srl, Mail Srl, Sorì Italia Srl

         Žalovaní: Ministero delle Politiche agricole, alimentari e forestali, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero della Salute

         za účasti: Consorzio di Tutela del Formaggio Mozzarella di Bufala Campana

         Výrok

      Článek 4 písm. c) a čl. 7 odst. 1 písm. e) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1151/2012 ze dne 21. listopadu 2012 o režimech jakosti zemědělských produktů a potravin, jakož i specifikace produktu „Mozzarella di bufala Campana CHOP“ musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání takové vnitrostátní právní úpravě, o jakou se jedná ve věci v původním řízení, která stanoví, že výroba sýru „Mozzarella di bufala Campana CHOP“ musí probíhat v prostorách, které jsou určeny výlučně k této výrobě, a to i v rámci jednoho závodu, a ve kterých je zakázáno uchovávat a skladovat mléko pocházející z chovů, které nespadají do systému kontroly chráněného označení původu (CHOP) „Mozzarella di bufala Campana“, je-li tato právní úprava nezbytným a přiměřeným prostředkem ochrany jakosti takového produktu či zajištění kontroly specifikace tohoto CHOP, což musí ověřit předkládající soud.

         (1)  Úř. věst. C 436, 3.11.2018.


title: Věc C-270/18: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 16. října 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État - Francie) – UPM France v. Premier ministre, Ministre de l'Action et des Comptes publics („Řízení o předběžné otázce – Směrnice 2003/96/ES – Zdanění energetických produktů a elektřiny – Článek 21 odst. 5 třetí pododstavec – Osvobození malých výrobců elektřiny podmíněné zdaněním vyrobené elektřiny – Neexistence vnitrostátní daně z konečné spotřeby elektřiny v průběhu přiznaného přechodného období – Článek 14 odst. 1 písm. a) – Povinné osvobození energetických produktů a elektřiny použitých k výrobě elektřiny od daně“)

text:
               16.12.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 423/10

      Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 16. října 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État - Francie) – UPM France v. Premier ministre, Ministre de l'Action et des Comptes publics
      (Věc C-270/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Směrnice 2003/96/ES - Zdanění energetických produktů a elektřiny - Článek 21 odst. 5 třetí pododstavec - Osvobození malých výrobců elektřiny podmíněné zdaněním vyrobené elektřiny - Neexistence vnitrostátní daně z konečné spotřeby elektřiny v průběhu přiznaného přechodného období - Článek 14 odst. 1 písm. a) - Povinné osvobození energetických produktů a elektřiny použitých k výrobě elektřiny od daně“)
      (2019/C 423/11)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Conseil d'État

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: UPM France

         Žalovaní: Premier ministre, Ministre de l'Action et des Comptes publics

         Výrok

      Druhá věta čl. 21 odst. 5 třetího pododstavce směrnice Rady 2003/96/ES ze dne 27. října 2003, kterou se mění struktura rámcových předpisů Společenství o zdanění energetických produktů a elektřiny, musí být vykládána v tom smyslu, že osvobození od daně, které toto ustanovení stanoví pro malé výrobce elektřiny, pokud jsou odchylně od čl. 14 odst. 1 písm. a) této směrnice zdaněny energetické produkty používané pro výrobu této elektřiny, nemohla během přechodného období, které jí bylo podle čl. 18 odst. 10 druhého pododstavce uvedené směrnice přiznáno do 1. ledna 2009 a během kterého tento členský stát nezavedl systém zdanění elektřiny stanovený týž směrnicí, Francouzská republika uplatňovat.

         (1)  Úř. věst. C 211, 18.6.2018.


title: Věc T-729/19: Žaloba podaná dne 30. října 2019 – Dinamo v. EUIPO (Favorit)

text:
               16.12.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 423/71

      Žaloba podaná dne 30. října 2019 – Dinamo v. EUIPO (Favorit)
      (Věc T-729/19)
      (2019/C 423/84)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Dinamo GmbH (Basilej, Švýcarsko) (zástupce: C. Weil, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Sporná ochranná známka: Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie Favorit – Přihláška č. 17 924 051

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 18. září 2019, ve věci R 985/2019-2

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  vyhověl odvolání;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-700/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 10. října 2019 – Kalypso Media Group v. EUIPO – Wizards of the Coast (DUNGEONS) („Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie DUNGEONS – Starší slovní ochranná známka Evropské unie DUNGEONS & DRAGONS – Relativní důvod pro zamítnutí – Nebezpečí záměny – Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001“)

text:
               16.12.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 423/48

      Rozsudek Tribunálu ze dne 10. října 2019 – Kalypso Media Group v. EUIPO – Wizards of the Coast (DUNGEONS)
      (Věc T-700/18) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie DUNGEONS - Starší slovní ochranná známka Evropské unie DUNGEONS & DRAGONS - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001“)
      (2019/C 423/60)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Kalypso Media Group GmbH (Worms, Německo) (zástupce: T. Boddien, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: G. Sakalaité-Orlovskiené, A. Folliard-Monguiral a H. O’Neill, zmocněnci)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Wizards of the Coast LLC (Pawtucket, Rhode Island, Spojené státy)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 21. září 2018 (věc R 599/2018 4) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Wizards of the Coast a Kalypso Media Group.

         Výrok

                  1)

                     Žaloba se zamítá.

                  2)

                     Každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 25, 21.1.2019.


title: Věc C-403/18 P: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 17. října 2019 – Alcogroup SA, Alcodis SA v. Evropská komise, Orde van Vlaamse Balies, Ordre des barreaux francophones et germanophone, Ordre français des avocats du barreau de Bruxelles („Kasační opravný prostředek – Hospodářská soutěž – Kartelové dohody – Trh s etanolem – Nařízení (ES) č. 1/2003 – Článek 20 odst. 4 – Rozhodnutí o kontrole – Průběh kontroly – Důvěrnost korespondence mezi advokátem a jeho klientem – Odmítnutí pozastavit vyšetřovací opatření – Žaloba na neplatnost – Přípustnost – Přípravné rozhodnutí“)

text:
               16.12.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 423/10

      Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 17. října 2019 – Alcogroup SA, Alcodis SA v. Evropská komise, Orde van Vlaamse Balies, Ordre des barreaux francophones et germanophone, Ordre français des avocats du barreau de Bruxelles
      (Věc C-403/18 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Trh s etanolem - Nařízení (ES) č. 1/2003 - Článek 20 odst. 4 - Rozhodnutí o kontrole - Průběh kontroly - Důvěrnost korespondence mezi advokátem a jeho klientem - Odmítnutí pozastavit vyšetřovací opatření - Žaloba na neplatnost - Přípustnost - Přípravné rozhodnutí“)
      (2019/C 423/12)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Alcogroup SA, Alcodis SA (zástupci: P. de Bandt, J. Dewispelaere a J. Probst, advokáti)

         Další účastníci řízení: Evropská komise (zástupci: T. Christoforou, V. Bottka, C. Giolito a F. Jimeno Fernández, zmocněnci), Orde van Vlaamse Balies (zástupci: F. Wijckmans a S. De Keer, advokáti a S. Engelen, advokát), Ordre des barreaux francophones et germanophone, Ordre français des avocats du barreau de Bruxelles (zástupci: T. Bontinck, A. Guillerme a P. Goffinet, advokáti)

         Výrok

                  1)

                  Kasační opravný prostředek se zamítá.

                  2)

                  Společnostem Alcogroup SA a Alcodis SA se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 294, 20.8.2018.


title: Věc T-730/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 3. října 2019 – DQ a další v. Parlament („Veřejná služba – Úředníci – Článek 24 služebního řádu – Žádost o pomoc – Článek 12a služebního řádu – Psychické obtěžování – Rozsah povinnosti poskytnout pomoc – Opatření za účelem přeložení – Doba trvání řízení v rámci administrativy – Odpovědnost – Nemajetková újma“)

text:
               16.12.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 423/48

      Rozsudek Tribunálu ze dne 3. října 2019 – DQ a další v. Parlament
      (Věc T-730/18) (1)

      („Veřejná služba - Úředníci - Článek 24 služebního řádu - Žádost o pomoc - Článek 12a služebního řádu - Psychické obtěžování - Rozsah povinnosti poskytnout pomoc - Opatření za účelem přeložení - Doba trvání řízení v rámci administrativy - Odpovědnost - Nemajetková újma“)
      (2019/C 423/61)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobci: DQ a dalších 11 žalobců, jejichž jména jsou uvedena v příloze (zástupce: M. Casado García-Hirschfeld, advokátka)

         Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: E. Taneva a T. Lazian, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh na základě článku 270 SFEU znějící na náhradu újmy, jež byla údajně způsobena žalobcům zejména v důsledku nesprávného vyřízení jejich žádosti o pomoc v souvislosti s psychickým obtěžováním, jehož se měl dopustit jejich přímý nadřízený.

         Výrok

                  1)

                     Evropskému parlamentu se ukládá zaplatit DQ a dalším žalobcům, jejichž jména jsou uvedena v příloze, celkovou částku ve výši 36 000 eur, která bude mezi ně rozdělena, za nemajetkovou újmu, jež jim byla způsobena, navýšenou o úroky ode dne 13. prosince 2017, se sazbou stanovenou Evropskou centrální bankou (ECB) pro hlavní refinanční operace navýšenou o tři a půl procentního bodu, do dne zaplacení částky ve výši 36 000 eur ze strany Parlamentu.

                  2)

                     Ve zbývající části se žaloba zamítá.

                  3)

                     Parlament ponese vlastní náklady řízení a nahradí polovinu nákladů řízení vynaložených DQ a dalšími žalobci, jejichž jména jsou uvedena v příloze.

                  4)

                     DQ a další žalobci, jejichž jména jsou uvedena v příloze, ponesou polovinu vlastních nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 54, 11.2.2019.


title: Věc C-423/18: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 17. října 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Baden-Württemberg - Německo) – Südzucker AG v. Hauptzollamt Karlsruhe („Řízení o předběžné otázce – Zemědělství – Společná organizace trhů – Nařízení (ES) č. 967/2006 – Článek 3 odst. 2 – Cukr – Poplatek z přebytku – Lhůta pro sdělení výše celkového poplatku, který je třeba zaplatit – Maximální lhůta pro následnou změnu – Zásady proporcionality, právní jistoty a ochrany legitimního očekávání“)

text:
               16.12.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 423/11

      Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 17. října 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Baden-Württemberg - Německo) – Südzucker AG v. Hauptzollamt Karlsruhe
      (Věc C-423/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Zemědělství - Společná organizace trhů - Nařízení (ES) č. 967/2006 - Článek 3 odst. 2 - Cukr - Poplatek z přebytku - Lhůta pro sdělení výše celkového poplatku, který je třeba zaplatit - Maximální lhůta pro následnou změnu - Zásady proporcionality, právní jistoty a ochrany legitimního očekávání“)
      (2019/C 423/13)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Finanzgericht Baden-Württemberg

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Südzucker AG

         Žalovaný: Hauptzollamt Karlsruhe

         Výrok

                  1)

                  Článek 3 odst. 2 první věta nařízení Komise (ES) č. 967/2006 ze dne 29. června 2006, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 318/2006, pokud jde o výrobu cukru nad rámec kvóty, musí být vykládán v tom smyslu, že za situace, kdy příslušný orgán členského státu sdělí dotčenému výrobci cukru výši poplatku z přebytku cukru ve lhůtě uvedené v tomto ustanovení, se tato lhůta v zásadě vztahuje i na změnu takového sdělení, k níž došlo v důsledku kontroly provedené na základě článku 10 nařízení Komise (ES) č. 952/2006 ze dne 29. června 2006 o prováděcích pravidlech k nařízení Rady (ES) č. 318/2006, pokud jde o řízení vnitřního trhu s cukrem a režim kvót, pozměněného nařízením Komise (ES) č. 707/2008 ze dne 24. července 2008. Tuto lhůtu však lze překročit, pokud příslušnému vnitrostátnímu orgánu – aniž by mu bylo možno klást k tíži nedbalost – nebyly známy podrobnosti o výrobě cukru v dotčeném podniku a lze se důvodně domnívat, že je za tuto neznalost odpovědný uvedený podnik, jelikož nejednal v dobré víře a nedodržel všechny relevantní předpisy. Je na předkládajícím soudu, aby s ohledem na všechny okolnosti této věci zjistil, zda se o takový případ jedná i ve věci v původním řízení.

                  2)

                  Vzhledem k neexistenci ustanovení unijního práva týkajících se lhůty, v níž musí členské státy výrobcům cukru zaslat sdělení pozměňující výši poplatku z přebytku vyrobeného cukru, po uplynutí lhůty stanovené v čl. 3 odst. 2 první větě nařízení č. 967/2006 je na vnitrostátním soudu, aby v každém jednotlivém případě a s ohledem na všechny okolnosti věci v původním řízení prověřil, zda je tato lhůta v souladu se zásadami rovnocennosti a efektivity, jakož i se zásadou právní jistoty.

         (1)  Úř. věst. C 373, 15.10.2018.


title: Věc T-749/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 24. září 2019 – Daimler v. EUIPO (ROAD EFFICIENCY) („Ochranná známka Evropské unie – Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie ROAD EFFICIENCY – Relativní důvod pro zamítnutí zápisu – Nedostatek rozlišovací způsobilosti – Článek 7 odstavec 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001“)

text:
               16.12.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 423/49

      Rozsudek Tribunálu ze dne 24. září 2019 – Daimler v. EUIPO (ROAD EFFICIENCY)
      (Věc T-749/18) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie ROAD EFFICIENCY - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odstavec 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001“)
      (2019/C 423/62)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Daimler AG (Stuttgart, Německo) (zástupce: P. Kohl, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: W. Schramek a A. Söder, zmocněnci)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 23. října 2018 (věc R 2701/2017-5) týkajícímu se přihlášky slovního označení ROAD EFFICIENCY jako ochranné známky Evropské unie.

         Výrok

                  1)

                     Žaloba se zamítá.

                  2)

                     Společnosti Daimler AG se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 65, 18.2.2019.


title: Spojené věci C-573/18 a C-574/18: Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 9. října 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzhof - Německo) – C GmbH & Co. KG (C-573/18), C-eG (C-574/18) v. Finanzamt Z („Řízení o předběžné otázce – Šestá směrnice 77/388/EHS – Článek 11 část A odst. 1 písm. a) – Základ daně – Dotace přímo vázaná na cenu – Nařízení (ES) č. 2200/96 – Článek 11 odst. 1 a článek 15 – Organizace zemědělských producentů, která zřídila provozní fond – Dodání uskutečněná organizací producentů vlastním členům za platby, které nepokrývají nákupní cenu v plné výši – Dodatečné financování z provozního fondu“)

text:
               16.12.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 423/16

      Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 9. října 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzhof - Německo) – C GmbH & Co. KG (C-573/18), C-eG (C-574/18) v. Finanzamt Z
      (Spojené věci C-573/18 a C-574/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Šestá směrnice 77/388/EHS - Článek 11 část A odst. 1 písm. a) - Základ daně - Dotace přímo vázaná na cenu - Nařízení (ES) č. 2200/96 - Článek 11 odst. 1 a článek 15 - Organizace zemědělských producentů, která zřídila provozní fond - Dodání uskutečněná organizací producentů vlastním členům za platby, které nepokrývají nákupní cenu v plné výši - Dodatečné financování z provozního fondu“)
      (2019/C 423/19)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Bundesfinanzhof

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: C GmbH & Co. KG (C-573/18), C-eG (C-574/18)

         Žalovaný Finanzamt Z

         Výrok

      Článek 11 část A odst. 1 písm. a) šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně, musí být vykládán v tomto smyslu, že za takových okolností, jako jsou okolnosti věcí v původních řízeních, za kterých „organizace producentů“ ve smyslu článku 11 nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou, nakupuje zboží u dodavatelů na začátku dodavatelského řetězce, dodává toto zboží svým členům a obdrží od nich platbu, jež nepokrývá kupní cenu, je částka, kterou takový provozní fond, jako je fond stanovený v článku 15 tohoto nařízení, zaplatí této organizaci producentům za dodání tohoto zboží producentům, zahrnuta v protiplnění tohoto dodání a musí být považována za dotaci přímo spojenou s cenou tohoto plnění, vyplacenou třetí osobou.

         (1)  Úř. věst. C 427, 26.11.2018.


title: Věc T-562/18: Usnesení Tribunálu ze dne 26. září 2019 – YP v. Komise

text:
               16.12.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 423/72

      Usnesení Tribunálu ze dne 26. září 2019 – YP v. Komise
      (Věc T-562/18) (1)

      (2019/C 423/86)
      Jednací jazyk: francouzština
      Předseda třetího senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 399, 5.11.2018.


title: Věc T-491/17: Usnesení Tribunálu ze dne 24. září 2019 – Opere Pie d’Onigo v. Komise („Žaloba na neplatnost – Státní podpory – Režim podpory zavedený Itálií ve prospěch některých poskytovatelů sociálních a zdravotnických služeb – Náklady spojené s nepřítomností zaměstnanců z důvodu mateřství a pomoci rodinným příslušníkům, kteří se nacházejí ve stavu nemohoucnosti – Příspěvky placené státem soukromým podnikům – Rozhodnutí nevznášet námitky – Nepostavení do nevýhodného soutěžního postavení – Neexistence bezprostředního dotčení – Nepřípustnost“)

text:
               16.12.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 423/50

      Usnesení Tribunálu ze dne 24. září 2019 – Opere Pie d’Onigo v. Komise
      (Věc T-491/17) (1)

      („Žaloba na neplatnost - Státní podpory - Režim podpory zavedený Itálií ve prospěch některých poskytovatelů sociálních a zdravotnických služeb - Náklady spojené s nepřítomností zaměstnanců z důvodu mateřství a pomoci rodinným příslušníkům, kteří se nacházejí ve stavu nemohoucnosti - Příspěvky placené státem soukromým podnikům - Rozhodnutí nevznášet námitky - Nepostavení do nevýhodného soutěžního postavení - Neexistence bezprostředního dotčení - Nepřípustnost“)
      (2019/C 423/63)
      Jednací jazyk: italština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Istituzione pubblica di assistenza e beneficenza „Opere Pie d’Onigo“ (Pederobba, Itálie) (zástupce: G. Maso, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: L. Armati a D. Recchia, zmocněnkyně)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 263 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 27. března 2017 nevznášet námitky proti režimu podpory zavedenému Itálií ve prospěch některých soukromých poskytovatelů sociálních a zdravotnických služeb [státní podpora SA.38825 (2016/NN)] (Úř. věst. 2017, C 219, s. 1).

         Výrok

                  1)

                     Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

                  2)

                     Není již důvodné rozhodovat o návrzích na vstup vedlejšího účastníka do řízení podaných Ipab di Vicenza, Ipab Casa Gino e Pierina Marani, Ipab Centro Residenziale per Anziani di Cittadella, Azienda Pubblica dei Servizi alla Persona „Grimani Buttari – residenze per Anziani in Osimo“ a Italskou republikou.

                  3)

                     Istituzione pubblica di assistenza e beneficenza „Opere Pie d’Onigo“ se ukládá náhrada nákladů řízení.

                  4)

                     Ipab di Vicenza, Ipab Casa Gino e Pierina Marani, Ipab Centro Residenziale per Anziani di Cittadella, Azienda Pubblica dei Servizi alla Persona „Grimani Buttari – residenze per Anziani in Osimo“ a Italská republika ponesou vlastní náklady řízení související s návrhy na vstup vedlejšího účastníka do řízení.

         (1)  Úř. věst. C 330, 2.10.2017.


title: Věc C-579/18: Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 17. října 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour d'appel de Liège - Belgie) – Ministère public, Ministre des Finances du Royaume de Belgique v. QC, Comida paralela 12 („Řízení o předběžné otázce – Spotřební daně – Směrnice 2008/118/ES – Články 8 a 38 – Dlužník spotřební daně v důsledku protiprávního vstupu výrobků na území členského státu – Pojem – Občanskoprávní odpovědnost společnosti za činy spáchané jejím jednatelem“)

text:
               16.12.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 423/16

      Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 17. října 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour d'appel de Liège - Belgie) – Ministère public, Ministre des Finances du Royaume de Belgique v. QC, Comida paralela 12
      (Věc C-579/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Spotřební daně - Směrnice 2008/118/ES - Články 8 a 38 - Dlužník spotřební daně v důsledku protiprávního vstupu výrobků na území členského státu - Pojem - Občanskoprávní odpovědnost společnosti za činy spáchané jejím jednatelem“)
      (2019/C 423/20)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Cour d'appel de Liège

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: Ministère public, Ministre des Finances du Royaume de Belgique

         Žalovaní: QC, Comida paralela 12

         Výrok

      Článek 38 směrnice Rady 2008/118/ES ze dne 16. prosince 2008 o obecné úpravě spotřebních daní a o zrušení směrnice 92/12/EHS ve spojení s čl. 8 odst. 2 této směrnice musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je právní úprava dotčená v původním řízení, která stanoví, že v případě protiprávního vstupu výrobků podléhajících spotřební dani, které byly propuštěny ke spotřebě v jiném členském státě, na území členského státu je právnická osoba, jež je občanskoprávně odpovědná za trestné činy spáchané jejím jednatelem, solidárním spoludlužníkem spotřební daně.

         (1)  Úř. věst. C 427, 26.11.2018.


title: Věc T-605/17: Usnesení Tribunálu ze dne 24. září 2019 – CX v. Komise („Veřejná služba – Úředníci – Odměňování – Rozhodnutí Komise požadovat navrácení platů, které byly vyplaceny žalobci – Výzva k úhradě nařizující navrácení sporných částek – Nahrazení napadených aktů během řízení – Upuštění od všech aktů směřujících k navrácení sporných částek – Zánik předmětu sporu – Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)

text:
               16.12.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 423/51

      Usnesení Tribunálu ze dne 24. září 2019 – CX v. Komise
      (Věc T-605/17) (1)

      („Veřejná služba - Úředníci - Odměňování - Rozhodnutí Komise požadovat navrácení platů, které byly vyplaceny žalobci - Výzva k úhradě nařizující navrácení sporných částek - Nahrazení napadených aktů během řízení - Upuštění od všech aktů směřujících k navrácení sporných částek - Zánik předmětu sporu - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
      (2019/C 423/64)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: CX (zástupce: É. Boigelot, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupkyně: C. Ehrbar a D. Milanowska, zmocněnkyně)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 270 SFEU a znějící na zrušení aktů směřujících k navrácení platů vyplacených za období od listopadu 2013 do října 2016.

         Výrok

                  1)

                     Není již důvodné rozhodnout ve věci samé.

                  2)

                     Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 374, 6.11.2017.


title: Věc T-563/18: Usnesení Tribunálu ze dne 26. září 2019 – YP v. Komise

text:
               16.12.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 423/73

      Usnesení Tribunálu ze dne 26. září 2019 – YP v. Komise
      (Věc T-563/18) (1)

      (2019/C 423/87)
      Jednací jazyk: francouzština
      Předseda třetího senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 408, 12.11.2018.


title: Věc C-653/18: Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 17. října 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Naczelny Sąd Administracyjny - Polsko) – Unitel Sp. z o.o. w Warszawie v. Dyrektor Izby Skarbowej w Warszawie („Řízení o předběžné otázce – Daně – Daň z přidané hodnoty (DPH) – Směrnice 2006/112/ES – Článek 146 – Osvobození od daně při vývozu – Pojem „dodání zboží“ – Článek 131 – Podmínky stanovené členskými státy – Zásada proporcionality – Zásada daňové neutrality – Důkazy – Daňový únik – Praxe členského státu spočívající v odepření nároku na osvobození od daně v případě, že pořizovatel vyvezeného zboží není identifikován“)

text:
               16.12.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 423/17

      Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 17. října 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Naczelny Sąd Administracyjny - Polsko) – Unitel Sp. z o.o. w Warszawie v. Dyrektor Izby Skarbowej w Warszawie
      (Věc C-653/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Daně - Daň z přidané hodnoty (DPH) - Směrnice 2006/112/ES - Článek 146 - Osvobození od daně při vývozu - Pojem „dodání zboží“ - Článek 131 - Podmínky stanovené členskými státy - Zásada proporcionality - Zásada daňové neutrality - Důkazy - Daňový únik - Praxe členského státu spočívající v odepření nároku na osvobození od daně v případě, že pořizovatel vyvezeného zboží není identifikován“)
      (2019/C 423/21)
      Jednací jazyk: polština

         Předkládající soud

      Naczelny Sąd Administracyjny

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Unitel Sp. z o.o. w Warszawie

         Žalovaný: Dyrektor Izby Skarbowej w Warszawie

         Výrok

                  1)

                  Článek 146 odst. 1 písm. a) a b) a článek 131 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty, jakož i zásady daňové neutrality a proporcionality musí být vykládány v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní praxi, jako je praxe dotčená v původním řízení, podle které se v situaci, kdy bylo předmětné zboží vyvezeno mimo území Evropské unie a po jeho vývozu správce daně konstatoval, že pořizovatelem tohoto zboží nebyla osoba uvedená na faktuře vystavené osobou povinnou k dani, ale jiný subjekt, který nebyl identifikován, v žádném případě nejedná o dodání zboží ve smyslu prvního ustanovení, a je proto třeba odepřít nárok na osvobození od daně z přidané hodnoty (DPH). Za takových okolností musí být nárok na osvobození od DPH podle čl. 146 odst. 1 písm. a) a b) této směrnice odepřen, pokud chybějící identifikace skutečného pořizovatele brání předložení důkazu o tom, že dotčené plnění představuje dodání zboží ve smyslu tohoto ustanovení, nebo je-li prokázáno, že tato osoba povinná k dani věděla nebo měla vědět, že je toto plnění součástí daňového úniku v rámci společného systému DPH.

                  2)

                  Směrnice 2006/112 musí být vykládána v tom smyslu, že pokud je za těchto okolností odepřen nárok na osvobození od daně z přidané hodnoty (DPH) podle čl. 146 odst. 1 písm. a) a b) směrnice 2006/112, je třeba mít za to, že dotčené plnění nepředstavuje zdanitelné plnění, a tudíž nezakládá nárok na odpočet DPH odvedené na vstupu.

         (1)  Úř. věst. C 44, 4.2.2019.


title: Věc C-459/18: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 17. října 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen - Belgie) – Argenta Spaarbank NV v. Belgische Staat („Řízení o předběžné otázce – Daňové právní předpisy – Korporační daň – Odpočet za rizikový kapitál – Snížení částky odpočitatelné společnostmi, které mají stálou provozovnu v jiném členském státě, která dosahuje příjmů osvobozených od daně podle smlouvy o zamezení dvojímu zdanění – Článek 49 SFEU – Svoboda usazování – Znevýhodňující zacházení – Neexistence“)

text:
               16.12.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 423/12

      Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 17. října 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen - Belgie) – Argenta Spaarbank NV v. Belgische Staat
      (Věc C-459/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Daňové právní předpisy - Korporační daň - Odpočet za rizikový kapitál - Snížení částky odpočitatelné společnostmi, které mají stálou provozovnu v jiném členském státě, která dosahuje příjmů osvobozených od daně podle smlouvy o zamezení dvojímu zdanění - Článek 49 SFEU - Svoboda usazování - Znevýhodňující zacházení - Neexistence“)
      (2019/C 423/14)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Argenta Spaarbank NV

         Žalovaný: Belgische Staat

         Výrok

      Článek 49 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je právní úprava dotčená ve věci v původním řízení, podle které se pro výpočet odpočtu přiznaného společnosti, která má neomezenou daňovou povinnost v jednom členském státě a má stálou provozovnu v jiném členském státě, jejíž příjmy jsou v prvním členském státě osvobozeny od daně na základě smlouvy o zamezení dvojímu zdanění, nejprve zohlední čistá hodnota aktiv takové stálé provozovny pro výpočet odpočtu za rizikový kapitál přiznaný rezidentské společnosti, ale následně je částka odpočtu snížena o nižší z následujících částek, a sice o část odpočtu za rizikový kapitál stálé provozovny, nebo o kladný hospodářský výsledek dosažený touto stálou provozovnou, zatímco se takové snížení neuplatní v případě stálé provozovny nacházející se v prvním členském státě.

         (1)  Úř. věst. C 373, 15.10.2018.


title: Oprava sdělení v Úředním věstníku ve věci T-642/19 (Úř. věst. C 383 ze dne 11.11.2019)

text:
               16.12.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 423/74

      Oprava sdělení v Úředním věstníku ve věci T-642/19

         (
               Úřední věstník Evropské unie C 383 ze dne 11. listopadu 2019
            )

      (2019/C 423/88)
      Strana 75, sdělení v Úředním věstníku ve věci T-642/19, JCDecaux Street Furniture Belgium v. Komise, má znít takto:

            „Žaloba podaná dne 25. září 2019 – JCDecaux Street Furniture Belgium v. Komise

               (Věc T-642/19)

            (2019/C 423/88)
            Langue de procédure: le français

               Účastnice řízení

               Žalobkyně: JCDecaux Street Furniture Belgium (Brusel, Belgie) (zástupci: A. Winckler a G. Babin, advokáti)

               Žalovaná: Evropská komise

               Návrhová žádání

            Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                        —

                        zrušil článek 1 napadeného rozhodnutí v rozsahu, v němž v něm byla konstatována existence neslučitelné státní podpory poskytnuté ve prospěch JCDecaux při provádění smlouvy z roku 1984, a články 2 až 4 tohoto rozhodnutí v rozsahu, v němž je v nich nařízeno, aby belgický stát získal tuto podporu od JCDecaux zpět;

                        —

                        uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

               Žalobní důvody a hlavní argumenty

            Žalobkyně uplatňuje na podporu žaloby proti rozhodnutí Komise C(2019) 4466 final ze dne 24. června 2019 o státní podpoře SA.33078 (2015/C) (ex 2015/NN), kterou poskytla Belgie ve prospěch JC Decaux Belgium Publicité, čtyři žalobní důvody.

                        1.

                        První žalobní důvod vychází ze zjevně nesprávného posouzení a z nesprávného právního posouzení, kterého se Komise dopustila tím, že měla za to, že využívání některých reklamních stojanů, na které se vztahovala smlouva ze dne 16. července 1984, po stanovené lhůtě ze strany žalobkyně představuje zvýhodnění.

                                    —

                                    Komise nesprávně dospěla k závěru o hospodářské výhodě navzdory mechanismu kompenzace, který uplatňovalo město Brusel na základě své povinnosti zachovat hospodářskou vyváženost smlouvy.

                                    —

                                    Komise se dopustila zjevně nesprávného posouzení a nesprávného právního posouzení, pokud měla za to, že žalobkyně v důsledku zvýhodnění ušetřila na nájmu a daních.

                                    —

                                    Smlouvy ze dne 16. července 1984 a ze dne 14. října 1999 nejsou „ryze obchodní“a v daném případě byla splněna kritéria stanovená v judikatuře ve věci Altmark.

                        2.

                        Druhý podpůrně uplatněný žalobní důvod vychází ze slučitelnosti hypotetické státní podpory s vnitřním trhem podle sdělení Komise o rámci SOHZ a rozhodnutí o službách obecného hospodářského zájmu z roku 2012.

                        3.

                        Třetí podpůrně uplatněný žalobní důvod vychází z toho, že Komise porušila povinnost uvést odůvodnění, pokud jde o odhad částky, která má být získána zpět.

                                    —

                                    Komise dostatečně nereagovala na okolnosti namítané účastníky řízení, o výši podpory, která má být získána zpět, předem rozhodla v tiskové zprávě a porušila svá interní procesní pravidla.

                                    —

                                    Vyčíslení částky hypotetické podpory nebylo možné a představovalo překážku jejího získání zpět.

                        4.

                        Čtvrtý podpůrně uplatněný žalobní důvod vychází z toho, že státní podpora konstatovaná v napadeném rozhodnutí je promlčená.“


title: Věc C-489/19 PPU: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 9. října 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Kammergericht Berlin - Německo) – v řízení o výkonu evropského zatýkacího rozkazu vydaného proti NJ („Řízení o předběžné otázce – Naléhavé řízení o předběžné otázce – Policejní a soudní spolupráce v trestních věcech – Evropský zatýkací rozkaz – Rámcové rozhodnutí 2002/584/SVV – Článek 1 odst. 1 – Pojem „evropský zatýkací rozkaz“ – Minimální požadavky, na nichž závisí platnost – Článek 6 odst. 1 – Pojem „vystavující justiční orgán“ – Evropský zatýkací rozkaz vydaný státním zastupitelstvím členského státu – Postavení – Podřízenost vůči orgánu moci výkonné – Pravomoc ministra spravedlnosti udělovat individuální pokyny – Schválení evropského zatýkacího rozkazu soudem před jeho doručením“)

text:
               16.12.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 423/18

      Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 9. října 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Kammergericht Berlin - Německo) – v řízení o výkonu evropského zatýkacího rozkazu vydaného proti NJ
      (Věc C-489/19 PPU) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Naléhavé řízení o předběžné otázce - Policejní a soudní spolupráce v trestních věcech - Evropský zatýkací rozkaz - Rámcové rozhodnutí 2002/584/SVV - Článek 1 odst. 1 - Pojem „evropský zatýkací rozkaz“ - Minimální požadavky, na nichž závisí platnost - Článek 6 odst. 1 - Pojem „vystavující justiční orgán“ - Evropský zatýkací rozkaz vydaný státním zastupitelstvím členského státu - Postavení - Podřízenost vůči orgánu moci výkonné - Pravomoc ministra spravedlnosti udělovat individuální pokyny - Schválení evropského zatýkacího rozkazu soudem před jeho doručením“)
      (2019/C 423/22)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Kammergericht Berlin

         Účastníci původního řízení

      NJ

         za účasti: Generalstaatsanwaltschaft Berlin

         Výrok

      Pojem „evropský zatýkací rozkaz“ uvedený v čl. 1 odst. 1 rámcového rozhodnutí Rady 2002/584/SVV ze dne 13. června 2002 o evropském zatýkacím rozkazu a postupech předávání mezi členskými státy, ve znění rámcového rozhodnutí Rady 2009/299/SVV ze dne 26. února 2009, musí být vykládán v tom smyslu, že pod tento pojem spadají evropské zatýkací rozkazy vydávané státními zastupitelstvími členského státu, i když jsou tato státní zastupitelství vystavena riziku, že v rámci vydávání těchto zatýkacích rozkazů přímo či nepřímo podléhají individuálním příkazům nebo pokynům ze strany moci výkonné, jako je ministr spravedlnosti, pokud k tomu, aby mohly být uvedené zatýkací rozkazy doručeny uvedenými státními zastupitelstvími, musí být závazně schváleny soudem, který nezávisle a objektivně přezkoumává, přičemž má přístup k celému trestnímu spisu, do něhož jsou založeny případné příkazy nebo individuální pokyny ze strany moci výkonné, podmínky pro vydání, jakož i přiměřenost týchž zatýkacích rozkazů, přičemž vydává samostatné rozhodnutí, které uvedeným zatýkacím rozkazům dává konečnou podobu.

         (1)  Úř. věst. C 280, 19.8.2019.


title: Věc T-451/18: Usnesení Tribunálu ze dne 25. září 2019 – Triantafyllopoulos a další v. ECB („Žaloba na náhradu škody – Újma, již údajně utrpěli žalobci z důvodu nedostatečné kontroly vykonávané nad Družstevní bankou v Achaji Bankou Řecka a ECB – Promlčecí lhůta – Článek 46 statutu Soudního dvora Evropské unie – Příčinná souvislost – Žaloba zčásti zjevně nepřípustná a zčásti po právní stránce zjevně zcela neopodstatněná“)

text:
               16.12.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 423/52

      Usnesení Tribunálu ze dne 25. září 2019 – Triantafyllopoulos a další v. ECB
      (Věc T-451/18) (1)

      („Žaloba na náhradu škody - Újma, již údajně utrpěli žalobci z důvodu nedostatečné kontroly vykonávané nad Družstevní bankou v Achaji Bankou Řecka a ECB - Promlčecí lhůta - Článek 46 statutu Soudního dvora Evropské unie - Příčinná souvislost - Žaloba zčásti zjevně nepřípustná a zčásti po právní stránce zjevně zcela neopodstatněná“)
      (2019/C 423/66)
      Jednací jazyk: řečtina

         Účastníci řízení

         Žalobci: Panagiotis Triantafyllopoulos (Patra, Řecko) a 487 dalších žalobců, jejichž jména jsou uvedena v příloze usnesení (zástupce: N. Ioannou, advokát)

         Žalovaná: Evropská centrální banka (zástupkyně: C. Hernandez Saseta a M. Anastasiou, zmocněnkyně)

         Předmět věci

      Návrh na základě článku 268 SFEU znějící na získání náhrady škody, kterou žalobci údajně utrpěli kvůli nedostatečnému dohledu nad Trapeza tis Ellados (Banka Řecka), která sama vykonávala nedostatečný dohled nad Achaïki Synetairistiki Trapeza SYN.PE (Družstevní banka v Achaji, Řecko), jejíž podíly vlastní.

         Výrok

                  1)

                     Žaloba se zamítá.

                  2)

                     Panagiotis Triantafyllopoulos a další žalobci, jejichž jména jsou uvedena v příloze usnesení, ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou centrální bankou (ECB).

         (1)  Úř. věst. C 373, 15.10.2018.


title: Věc C-652/18: Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 3. října 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Administrativen sad – Chaskovo - Bulharsko) – SZ v. Mitnica Burgas („Řízení o předběžné otázce – Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora – Kontrola peněžní hotovosti vstupující do Evropské unie nebo ji opouštějící – Nařízení (ES) č. 1889/2005 – Článek 3 odst. 1 – Porušení ohlašovací povinnosti – Článek 9 odst. 1 – Sankce stanovené vnitrostátním právem – Vnitrostátní právní úprava – Pokuta a konfiskace neohlášené částky ve prospěch státu – Proporcionalita“)

text:
               16.12.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 423/19

      Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 3. října 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Administrativen sad – Chaskovo - Bulharsko) – SZ v. Mitnica Burgas
      (Věc C-652/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora - Kontrola peněžní hotovosti vstupující do Evropské unie nebo ji opouštějící - Nařízení (ES) č. 1889/2005 - Článek 3 odst. 1 - Porušení ohlašovací povinnosti - Článek 9 odst. 1 - Sankce stanovené vnitrostátním právem - Vnitrostátní právní úprava - Pokuta a konfiskace neohlášené částky ve prospěch státu - Proporcionalita“)
      (2019/C 423/23)
      Jednací jazyk: bulharština

         Předkládající soud

      Administrativen sad - Chaskovo

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: SZ

         Žalovaná: Mitnica Burgas

         za účasti: Okražna prokuratura – Chaskovo

         Výrok

      Článek 9 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1889/2005 ze dne 26. října 2005 o kontrolách peněžní hotovosti vstupující do Společenství nebo je opouštějící, musí být vykládán v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je právní úprava, o níž jde ve věci v původním řízení, která v případě porušení ohlašovací povinnosti stanovené v článku 3 tohoto nařízení stanoví vedle uložení správní pokuty konfiskaci neohlášené částky ve prospěch státu.

         (1)  Úř. věst. C 4, 7.1.2019.


title: Věc C-514/18 P: Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 17. října 2019 – Landeskammer für Land- und Forstwirtschaft in Steiermark v. Gabriele Schmid, Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) („Kasační opravný prostředek – Ochranná známka Evropské unie – Nařízení (ES) č. 207/2009 – Článek 15 – Pojem „řádné užívání“ – Požadavek užívání ochranné známky v souladu s její základní funkcí“)

text:
               16.12.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 423/13

      Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 17. října 2019 – Landeskammer für Land- und Forstwirtschaft in Steiermark v. Gabriele Schmid, Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
      (Věc C-514/18 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Evropské unie - Nařízení (ES) č. 207/2009 - Článek 15 - Pojem „řádné užívání“ - Požadavek užívání ochranné známky v souladu s její základní funkcí“)
      (2019/C 423/16)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Landeskammer für Land- und Forstwirtschaft in Steiermark (zástupci: I. Hödl a S. Schoeller, advokáti)

         Další účastníci řízení: Gabriele Schmid (zástupkyně: B. Kuchar, advokátka) Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) (zástupce: D. Hanf, zmocněnec)

         Výrok

                  1)

                  Kasační opravný prostředek se zamítá.

                  2)

                  Landeskammer für Land- und Forstwirtschaft in Steiermark (Štýrská regionální zemědělská a lesnická komora, Rakousko) ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Úřadem Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) a paní Gabriele Schmid.

         (1)  Úř. věst. C 408, 12. 11. 2018.


title: Věc C-284/19 P: Usnesení Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 1. října 2019 – Andrew Clarke v. Evropská komise („Kasační opravný prostředek – Článek 181 jednacího řádu Soudního dvora – Žaloba na neplatnost – Žaloba pro nečinnost – Odmítnutí Evropské komise zahájit řízení o nesplnění povinnosti vůči členskému státu na základě článku 258 SFEU“)

text:
               16.12.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 423/19

      Usnesení Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 1. října 2019 – Andrew Clarke v. Evropská komise
      (Věc C-284/19 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Článek 181 jednacího řádu Soudního dvora - Žaloba na neplatnost - Žaloba pro nečinnost - Odmítnutí Evropské komise zahájit řízení o nesplnění povinnosti vůči členskému státu na základě článku 258 SFEU“)
      (2019/C 423/24)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Andrew Clarke (zástupce: E. Lock, Solicitor)

         Další účastnice řízení: Evropská komise

         Výrok

                  1)

                  Kasační opravný prostředek se zamítá jako zjevně neopodstatněný.

                  2)

                  Andrew Clarke ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 213, 24.6.2019.