title: Věc T-588/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 28. dubna 2017 – HN v. Komise „Veřejná služba — Úředníci — Nařízení (EU, Euratom) č. 1023/2013 — Reforma služebního řádu — Nová pravidla pro služební postup a povyšování do platových tříd AD 13 a AD 14 — Úředníci zařazení do platové třídy AD 12 — Výkon zvláštní odpovědnosti — Článek 30 odst. 3 přílohy XIII služebního řádu — Povyšovací řízení za rok 2014 — Žádost o zařazení na pozici ‚poradce nebo rovnocenné pracovní místo‘ — Neposkytnutí odpovědi ze strany orgánu oprávněného ke jmenování — Povyšovací řízení za rok 2015 — Nová žádost o zařazení na pozici ‚poradce nebo rovnocenné pracovní místo‘ nebo ‚vedoucí oddělení nebo rovnocenné pracovní místo‘ — Zamítnutí orgánem oprávněným ke jmenování — Potvrzující povaha zamítnutí zařazení na pozici ‚poradce nebo rovnocenné pracovní místo‘ — Požadavky související s postupem před zahájením soudního řízení — Nepřípustnost“

text:
               19.6.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 195/28

         Rozsudek Tribunálu ze dne 28. dubna 2017 – HN v. Komise
   (Věc T-588/16) (1)

   („Veřejná služba - Úředníci - Nařízení (EU, Euratom) č. 1023/2013 - Reforma služebního řádu - Nová pravidla pro služební postup a povyšování do platových tříd AD 13 a AD 14 - Úředníci zařazení do platové třídy AD 12 - Výkon zvláštní odpovědnosti - Článek 30 odst. 3 přílohy XIII služebního řádu - Povyšovací řízení za rok 2014 - Žádost o zařazení na pozici ‚poradce nebo rovnocenné pracovní místo‘ - Neposkytnutí odpovědi ze strany orgánu oprávněného ke jmenování - Povyšovací řízení za rok 2015 - Nová žádost o zařazení na pozici ‚poradce nebo rovnocenné pracovní místo‘ nebo ‚vedoucí oddělení nebo rovnocenné pracovní místo‘ - Zamítnutí orgánem oprávněným ke jmenování - Potvrzující povaha zamítnutí zařazení na pozici ‚poradce nebo rovnocenné pracovní místo‘ - Požadavky související s postupem před zahájením soudního řízení - Nepřípustnost“)
   (2017/C 195/39)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: HN (zástupci: F. Sciaudone a R. Sciaudone, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: C. Ehrbar a A-C. Simon, zmocněnkyně, ve spolupráci s B. Wägenbaurem, advokátem)

      Předmět věci

   Návrh založený na článku 270 SFEU a znějící zejména na zrušení „rozhodnutí o zamítnutí žádosti [žalobce], aby byl považován za osobu, která nese zvláštní odpovědnost, což by znamenalo jeho zařazení na pozici „poradce nebo rovnocenné pracovní místo“ ve smyslu čl. 30 odst. 3 přílohy XIII [nového] služebního řádu a ve smyslu rozhodnutí SEC(2013) 691 ze dne 18. prosince 2013 nazvaného „Oznámení Komise, jímž se mění předpisy týkající se složení kabinetů členů Komise a jejich mluvčích“.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               HN se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 251, 11.7.2016 (věc původně zapsaná u Soudu pro veřejnou službu Evropské unie pod číslem F-18/16 a postoupená Tribunálu Evropské unie dne 1.9.2016).


title: Věc C-367/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation (Belgie) dne 11. července 2011 — Déborah Prete v. Office national de l'emploi

text:
               24.9.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/10

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation (Belgie) dne 11. července 2011 — Déborah Prete v. Office national de l'emploi
   (Věc C-367/11)
   2011/C 282/19
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour de cassation

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Déborah Prete

      Žalovaný: Office national de l'emploi

      Předběžné otázky

               1)

               Brání články 12, 17, 18 a v případě potřeby i článek 39 Smlouvy o založení Evropského společenství v konsolidovaném znění z Amsterodamu ze dne 2. října 1997 takové vnitrostátní právní úpravě, která jako čl. 36 odst. 1 bod 2 písm. j) belgické královské vyhlášky ze dne 25. listopadu 1991 o úpravě nezaměstnanosti stanoví, že mladá osoba s občanstvím Evropské unie, která nemá postavení pracovníka ve smyslu článku 39 Smlouvy a která ukončila středoškolská studia v Evropské unii, nikoliv však ve vzdělávacím zařízení řízeném, podporovaném nebo uznaném některým z belgických společenství, a která získala buď oprávnění vydané některým z těchto společenství, které je rovnocenné osvědčení vydanému příslušnou komisí některého z těchto společenství pro studium v belgických vzdělávacích zařízeních, nebo oprávnění umožňující přístup k vysokoškolskému studiu, má nárok na čekací příspěvky pouze pod podmínkou, že tato mladá osoba předtím studovala šest let ve vzdělávacím zařízení řízeném, uznaném nebo podporovaném některým z belgických společenství, za předpokladu, že je tato podmínka výlučná a absolutní?

               2)

               V případě kladné odpovědi na první otázku, lze se domnívat, že okolnosti, že mladá osoba uvedená v první otázce, která nestudovala šest let v belgickém vzdělávacím zařízení, pobývá v Belgii se svým belgickým manželem a je zaregistrována u belgického úřadu práce jako uchazečka o zaměstnání, představují prvky, které mají být zohledněny pro účely posuzování spojení mezi touto mladou osobou a belgickým trhem práce, s ohledem na články 12, 17, 18 a v případě potřeby i článek 39 Smlouvy? Do jaké míry je na místě zohledňovat délku pobytu, dobu trvání manželství či dobu, po jakou je tato osoba registrována jako uchazečka o zaměstnání?


title: Věc C-28/10 P: Usnesení Soudního dvora ze dne 2. září 2010 — Mehmet Salih Bayramoglu v. Evropský parlament, Rada Evropské unie ( Kasační opravný prostředek — Článek 119 jednacího řádu — Návrhová žádání stižená vadami — Zjevná nepřípustnost )

text:
               18.12.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 346/22

         Usnesení Soudního dvora ze dne 2. září 2010 — Mehmet Salih Bayramoglu v. Evropský parlament, Rada Evropské unie
   (Věc C-28/10 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Článek 119 jednacího řádu - Návrhová žádání stižená vadami - Zjevná nepřípustnost)
   2010/C 346/37
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Mehmet Salih Bayramoglu (zástupce: A. Riza, QC)

      Další účastníci řízení: Evropský parlament, (zástupci: C. Karamarcos a N. Görlitz, zmocněnci), Rada Evropské unie (zástupci: M. Balta a E. Finnegan, zmocněnci)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti usnesení Soudu prvního stupně (druhého senátu) ze dne 24. září 2009, Bayramoglu v. Parlament a Rada (T-110/09), kterým Soud odmítl pro zjevnou nepřípustnost žalobu směřující ke zrušení rozhodnutí Rady 2004/511/ES ze dne 10. června 2004 o zastoupení lidu Kypru v Evropském parlamentu v případě urovnání kyperského problému — Žaloba podaná po uplynutí lhůty

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               M. Bayramogluovi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 80, 27.3.2010.


title: Věc C-235/13 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 29. dubna 2013 Savoia e Jolanda Srl proti usnesení Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 20. února 2013 ve spojených věcech T-278/00 až T-280/00, T-282/00 až T-286/00 a T-286/00 až T-295/00, Albergo Quattro Fontane a další v. Komise

text:
               20.7.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 207/20

         Kasační opravný prostředek podaný dne 29. dubna 2013 Savoia e Jolanda Srl proti usnesení Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 20. února 2013 ve spojených věcech T-278/00 až T-280/00, T-282/00 až T-286/00 a T-286/00 až T-295/00, Albergo Quattro Fontane a další v. Komise
   (Věc C-235/13 P)
   2013/C 207/33
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Savoia e Jolanda Srl (zástupci: A. Bianchini a F. Busetoo, advokáti)

      Další účastníci řízení: Evropská komise, Comitato „Venezia vuole vivere“

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit napadené usnesení Tribunálu,

               —

               přijmout návrhová žádání formulovaná v prvním stupni a v důsledku toho

                           —

                           zrušit, případně a v mezích zájmu navrhovatelky, rozhodnutí Komise 2000/394/ES ze dne 25. listopadu 1999 o podporách poskytnutých podnikům na území Benátek a Chioggia stanovených zákony č. 30/1997 a č. 206/1995, kterými se zavádějí úlevy na sociálních příspěvcích,

                           —

                           podpůrně zrušit toto rozhodnutí v rozsahu, v němž ukládá povinnost vrátit přiznané úlevy zvýšené o úroky za dotčená období,

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení v obou stupních.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Na podporu kasačního opravného prostředku se uvádí těchto devět důvodů kasačního opravného prostředku:

                  První důvod: Nesprávnost usnesení z důvodu nepřijetí závěru, že dotčená opatření nepřiznávala žádnou výhodu svým příjemcům, jelikož měla kompenzační povahu.

                  Druhý důvod: Nesprávnost usnesení z důvodu nevyloučení nebo v každém případě neposouzení schopnosti dotčených opatření ovlivnit hospodářskou soutěž a obchod v rámci Společenství.

                  Třetí důvod: Nesprávnost usnesení z důvodu vyloučení použitelnosti odchylek uvedených v čl. 87 odst. 2 písm. b) ES [nyní čl. 107 odst. 2 písm. b) SFEU] a čl. 87 odst. 3 písm. b) ES [nyní čl. 107 odst. 3 písm. b) SFEU].

                  Čtvrtý důvod: Nesprávnost usnesení z důvodu vyloučení použitelnosti odchylky uvedené v čl. 87 odst. 3 písm. c) ES [nyní čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU].

                  Pátý důvod: Nesprávnost usnesení z důvodu vyloučení použitelnosti odchylek uvedených v čl. 87 odst. 3 písm. d) a e) ES [nyní čl. 107 odst. 3 písm. d) a e) SFEU].

                  Šestý důvod: Nesprávnost usnesení z důvodu vyloučení použitelnosti odchylky uvedené v čl. 86 odst. 2 ES (nyní čl. 106 odst. 2 SFEU).

                  Sedmý důvod: Nesprávnost usnesení z důvodu vyloučení povahy podpory jako existující podpory a následného porušení čl. 88 odst. 3 ES (nyní čl. 108 odst. 3 SFEU) a článku 15 nařízení č. 659/1999 (1).

                  Osmý důvod: Nesprávnost usnesení z důvodu vyloučení použitelnosti čl. 14 odst. 1 nařízení č. 659/1999, pokud jde o pořadí navrácení.

                  Devátý důvod: Nesprávnost usnesení z důvodu vyloučení použitelnosti čl. 14 odst. 1 nařízení č. 659/1999, pokud jde o použití úroků.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (Úř. věst. L 83, s. 1).


title: Věc C-120/05: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 9. listopadu 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Hamburg – Německo) – Heinrich Schulze GmbH & Co. KG i.L.v. Hauptzollamt Hamburg-Jonas (Vývozní náhrady — Podmínky poskytnutí — Vývozní prohlášení — Neexistence listinných důkazů — Použití jiných důkazních prostředků)

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/9

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 9. listopadu 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Hamburg – Německo) – Heinrich Schulze GmbH & Co. KG i.L.v. Hauptzollamt Hamburg-Jonas
   (Věc C-120/05) (1)

   (Vývozní náhrady - Podmínky poskytnutí - Vývozní prohlášení - Neexistence listinných důkazů - Použití jiných důkazních prostředků)
   (2006/C 326/18)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Finanzgericht Hamburg
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Henirich Schulze GmbH & Co. KG i.L.

      Žalovaný: Hauptzollamt Hamburg-Jonas
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Finanzgericht Hamburg – Výklad čl. 7 odst. 2 nařízení Komise (ES) č. 1222/94 ze dne 30. května 1994, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu poskytování vývozních náhrad pro některé zemědělské produkty vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha II Smlouvy, a kritéria pro stanovení výše těchto náhrad (Úř. věst. L 136, s. 5) – Nemožnost vývozce splnit povinnost poskytnout příslušným orgánům na podporu svého prohlášení všechny doklady a všechny informace, které uvedené orgány považují za vhodné – Vyšší moc, která způsobila zničení dokladů – Možnost použít jiné důkazní prostředky
   Výrok
   Článek 7 odst. 1 třetí pododstavec nařízení Komise (ES) č. 1222/94 ze dne 30. května 1994, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu poskytování vývozních náhrad pro některé zemědělské produkty vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha II Smlouvy, a kritéria pro stanovení výše těchto náhrad, ve znění nařízení Komise (ES) č. 229/96 ze dne 7. února 1996, musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání tomu, aby vývozce v případě, kdy není z důvodu vyšší moci schopen předložit na podporu svého vývozního prohlášení listinný důkaz ohledně množství produktů skutečně použitých při výrobě vyváženého zboží, prokázal tyto skutečnosti jinými prostředky. Vnitrostátní orgány posoudí tento jiný důkazní prostředek podle pravidel stanovených vnitrostátním právem, ovšem za předpokladu, že tato pravidla nezasahují do působnosti nebo účinnosti práva Společenství. Pokud je žádost podána v rámci zjednodušeného řízení podle čl. 3 odst. 2 třetího pododstavce tohoto nařízení, přísluší vnitrostátním orgánům, aby v tomto ohledu přihlédly rovněž k dokladům, které si již s vývozcem vyměnily.

      (1)  Úř. věst. C 143, 11.6.2005.


title: Věc C-313/08: Žaloba podaná dne 14. července 2008 – Komise Evropských společenství v. Italská republika

text:
               30.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 223/37

         Žaloba podaná dne 14. července 2008 – Komise Evropských společenství v. Italská republika
   (Věc C-313/08)
   (2008/C 223/61)
   Jednací jazyk: italština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: E. Vesco a P. Dejmek, zmocněnci)

      Žalovaná: Italská republika
   Návrhová žádání

               —

               určit, že Italská republika tím, že nepřijala všechny právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu s čl. 1 odst. 4, 5 a 6 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/58/ES ze dne 15. července 2003, kterou se mění směrnice Rady 68/151/EHS, pokud jde o požadavky na zveřejňování týkající se některých forem společností (1), nebo v každém případě tím, že Komisi o těchto předpisech neuvědomila, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice;

               —

               uložit Italské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta k provedení směrnice uplynula dne 30. prosince 2006.

      (1)  Úř. věst. L 221, s. 13; Zvl. vyd. 17/01, s. 304.


title: Věc C-302/06: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Krajským soudem v Prešově dne 7. července 2006 – František Kovaľský v. Město Prešov, Dopravný podnik Mesta Prešov as

text:
               14.10.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 249/2

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Krajským soudem v Prešově dne 7. července 2006 – František Kovaľský v. Město Prešov, Dopravný podnik Mesta Prešov as
   (Věc C-302/06)
   (2006/C 249/04)
   Jednací jazyk: slovenština
   Předkládající soud
   Krajský soud v Prešově
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: František Kovaľský

      Žalovaní: Město Prešov, Dopravný podnik Mesta Prešov as
   Předběžné otázky

               1)

               Má se čl. 1 druhý pododstavec Dodatkového protokolu k Úmluvě o ochraně lidských práv a základních svobod v souvislosti s možností států přijímat zákony, kterými upraví užívání majetku, vykládat tak, že tyto zákony mají splňovat podmínku souladu nejen s obecným zájmem, ale také s obecnými zásadami mezinárodního práva?

               2)

               Poskytuje článek 1 Dodatkového protokolu k Úmluvě o ochraně lidských práv a základních svobod ochranu majetku fyzických a právnických osob bez ohledu na hodnotu majetku?

               3)

               Jak lze definovat a konkretizovat obecné zásady mezinárodního práva pro účely použití článku 1 Dodatkového protokolu k Úmluvě o ochraně lidských práv a základních svobod?


title: Věc C-268/15: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 15. listopadu 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour d'appel de Bruxelles – Belgie) – Fernand Ullens de Schooten v. État belge „Řízení o předběžné otázce — Základní svobody — Články 49, 56 a 63 SFEU — Situace, jejíž všechny prvky se nacházejí pouze uvnitř jednoho členského státu — Mimosmluvní odpovědnost členského státu za škodu způsobenou jednotlivcům v důsledku porušení unijního práva, které lze přičíst vnitrostátnímu zákonodárci a vnitrostátním soudům“

text:
               16.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 14/9

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 15. listopadu 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour d'appel de Bruxelles – Belgie) – Fernand Ullens de Schooten v. État belge
   (Věc C-268/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Základní svobody - Články 49, 56 a 63 SFEU - Situace, jejíž všechny prvky se nacházejí pouze uvnitř jednoho členského státu - Mimosmluvní odpovědnost členského státu za škodu způsobenou jednotlivcům v důsledku porušení unijního práva, které lze přičíst vnitrostátnímu zákonodárci a vnitrostátním soudům“)
   (2017/C 014/11)
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour d'appel de Bruxelles

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Fernand Ullens de Schooten

      Žalovaný: État belge

      Výrok

   Unijní právo musí být vykládáno v tom smyslu, že režim mimosmluvní odpovědnosti členského státu za škodu způsobenou porušením tohoto práva se neuplatní v případě škody, která byla údajně způsobena jednotlivci tvrzeným porušením základní svobody zakotvené v článcích 49, 56 či 63 SFEU v důsledku vnitrostátní právní úpravy, která se bez rozdílu uplatní jak na státní příslušníky daného státu, tak na státní příslušníky jiných členských států, pokud v situaci, jejíž všechny prvky se nacházejí pouze uvnitř jednoho členského státu, neexistuje mezi předmětem či okolnostmi sporu v původním řízení a těmito články žádná vazba.

      (1)  Úř. věst. C 279, 24. 8. 2015.


title: Věc T-323/06: Žaloba podaná dne 21. listopadu 2006 – FRESYGA v. Komise

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/73

         Žaloba podaná dne 21. listopadu 2006 – FRESYGA v. Komise
   (Věc T-323/06)
   (2006/C 326/150)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: FRESYGA, SA (Almería, Španělsko) (zástupce: J. Rovira Daudí, advokátka)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že projednávaná žaloba na neplatnost je přípustná a že rozhodnutí ze dne 19. července 2006, kterým se přijímá seznam lokalit významných pro Společenství ve středomořské biogeografické oblasti podle směrnice Rady 92/43/EHS je částečně neplatné v rozsahu, v jakém se dotýká lokality významné pro Společenství (SCI) č. ES6110006, vyloučením uvedené SCI z oblasti jeho působnosti.

               —

               podpůrně určit, že uvedené rozhodnutí ze dne 19. července 2006, kterým se přijímá seznam lokalit významných pro Společenství ve středomořské biogeografické oblasti podle směrnice Rady 92/43/EHS je částečně neplatné v takovém rozsahu, aby byl z lokality významné pro Společenství č. ES6110006 vyjmut pozemek „Coto de Padilla“ o rozloze 8 500 000 m2, který se nachází na území obce Níjar;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Projednávaná žaloba směřuje proti rozhodnutí Komise ze dne 19. července 2006, kterým se přijímá seznam lokalit významných pro Společenství ve středomořské biogeografické oblasti podle směrnice Rady 92/43/EHS (1) v rozsahu, v jakém prohlašuje „Ramblas de Jergal, Tabernas y Sur de Sierra Alhamilla“ za lokalitu významnou pro Společenství č. ES6110006, a to v celém tomto rozsahu, nebo podpůrně v rozsahu, v jakém uvedený seznam zahrnuje majetek žalobce.
   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou obdobné jako žalobní důvody a hlavní argumenty ve věci T-322/06, Manuel Espinosa a další v. Komise.
   Žalobce zejména uplatňuje, že Komise v období mezi navržením a schválením SCI ES6110006 neprovedla žádné posouzení společenských nebo hospodářských vlastností oblasti, nebo stavu ochrany pozemků, a to navzdory žádosti obecní rady obce Níjar, a pouze přijala návrhy Junta de Andalucía, aniž by posoudila jejich vhodnost.

      (1)  Úř. věst. L 259, 21.9.2006, s. 1.


title: Věc F-13/10: Žaloba podaná dne 12. února 2010 — Nicola v. EIB

text:
               22.5.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 134/53

         Žaloba podaná dne 12. února 2010 — Nicola v. EIB
   (Věc F-13/10)
   2010/C 134/89
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Carlo De Nicola (Strassen, Lucembursko) (zástupce: L. Isola, advokát)

      Žalovaná: Evropská investiční banka

      Předmět a popis sporu

   Zrušení hodnotící zprávy za rok 2008 jak v části týkající se cílů, tak v části týkající se hodnocení, a povýšení, o kterých bylo rozhodnuto dne 18.3.2009. Mimoto uložení žalované nahradit nemajetkovou a majetkovou újmu, která žalobci vznikla.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit opatření ze dne 23.9.2009 v části, v níž odvolací výbor zamítl odvolání žalobce proti hodnotící zprávě za rok 2008;

               —

               zrušit hodnotící zprávu za rok 2008 jak v části týkající se cílů tak v části týkající se hodnocení;

               —

               zrušit všechna související, následná a předcházející opatření, včetně pokynů vydaných ředitelstvím pro lidské zdroje pro shrnutí hodnocení pomocí jednoho z prvních písmen abecedy a množstevní omezení stanovená při udělování známek A nebo B+, a povýšení, o kterých bylo rozhodnuto dne 18.3.2009, vzhledem k tomu, že ve světle hodnocení vyjádřeného nadřízenými žalobce ho EIB nevzala v úvahu v bodě „Promotions from Function E to D“;

               —

               uložit BEI nahradit nemajetkovou a majetkovou újmu a nahradit náklady řízení spolu s úroky a vzít při stanovení přiznané částky v úvahu měnovou revalvaci.


20150731068617182015/C 270/254252004TC27020150817CS01CSINFO_JUDICIAL20150702212111Spojené věci T-425/04 RENV a T-444/04 RENV: Rozsudek Tribunálu ze dne 2. července 2015 – Francie v. Komise „Státní podpory – Finanční opatření ve prospěch France Télécom – Návrh akcionářské půjčky – Veřejná prohlášení Francouzského státu – Rozhodnutí, kterým se podpora prohlašuje za neslučitelnou se společným trhem – Nerozšíření formálního vyšetřovacího řízení – Právo na obhajobu – Kritérium obezřetného soukromého investora – Obvyklé tržní podmínky – Nesprávné právní posouzení – Zjevně nesprávná posouzení“
 ---documentbreak--- C2702015CS2110120150702CS0025211211Rozsudek Tribunálu ze dne 2. července 2015 – Francie v. Komise
   (Spojené věci T-425/04 RENV a T-444/04 RENV) (
         1
      )
   „„Státní podpory — Finanční opatření ve prospěch France Télécom — Návrh akcionářské půjčky — Veřejná prohlášení Francouzského státu — Rozhodnutí, kterým se podpora prohlašuje za neslučitelnou se společným trhem — Nerozšíření formálního vyšetřovacího řízení — Právo na obhajobu — Kritérium obezřetného soukromého investora — Obvyklé tržní podmínky — Nesprávné právní posouzení — Zjevně nesprávná posouzení““2015/C 270/25Jednací jazyk: francouzština
      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Francouzská republika (zástupci: G. de Bergues, D. Colas a J. Bousin, zmocněnci) (věc T-425/04 RENV), a Orange, původně France Télécom (Paříž, Francie) (zástupci: S. Hautbourg a S. Cochard-Quesson, advokáti) (věc T-444/04 RENV)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: C. Giolito a D. Grespan, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalobkyni, Francouzskou republiku: Spolková republika Německo (zástupci: T. Henze a J. Möller, zmocněnci, ve spolupráci s U. Soltészem, advokátem)

      Předmět věci

   Návrhy na zrušení rozhodnutí Komise 2006/621/ES ze dne 2. srpna 2004 o státní podpoře, kterou Francie poskytla společnosti France Télécom (Úř. věst. 2006, L 257, s. 11)

      Výrok rozsudku

            1)

            Článek 1 rozhodnutí Komise 2006/621/CE ze dne 2. srpna 2004 o státní podpoře, kterou Francie poskytla společnosti France Télécom, se zrušuje.

            2)

            Není již třeba rozhodnout o návrzích na zrušení článku 2 rozhodnutí 2006/621.

            3)

            Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí osm desetin nákladů řízení vynaložených Francouzskou republikou a společností Orange, původně France Télécom.

            4)

            Francouzská republika a Orange, původně France Télécom, ponesou každá dvě desetiny vlastních nákladů řízení.

            5)

            Spolková republika Německo ponese vlastní náklady řízení.

      (
         1
      ) – Úř. věst. C 19, 22.1.2005.


title: Věc F-113/06: Žaloba podaná dne 29. září 2006 – Bouis a další v. Komise

text:
               18.11.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 281/49

         Žaloba podaná dne 29. září 2006 – Bouis a další v. Komise
   (Věc F-113/06)
   (2006/C 281/88)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Didier Bouis (Overijse, Belgie) a další (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis a E. Marchal, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobců

               —

               prohlásit článek 13 Obecných prováděcích ustanovení k článku 45 služebního řádu (OPU) za protiprávní;

               —

               zrušit seznam zásluh, jakož i seznam povýšených úředníků do platové třídy A*13 za období pro povýšení 2005 v rozsahu, v němž v něm nejsou uvedena jména žalobců;

               —

               zrušit rozhodnutí přidělit žalobcům dočasné prioritní body v rozsahu, v němž jsou omezeny na jeden bod za rok výkonu služby s maximem 7 bodů bez zohlednění skutečných zásluh;

               —

               zrušit rozhodnutí o tom, že se žalobcům nepřidělují ani prioritní body přidělované řediteli a generálnímu řediteli, ani body přidělované výborem pro povýšení, zejména za úkoly plněné v zájmu orgánu během období pro povýšení 2003 a 2004;

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Na podporu své žaloby žalobci uplatňují, že napadená rozhodnutí porušují dosah článku 45 služebního řádu, který ukládá orgánu oprávněnému ke jmenování vybrat úředníky, kteří budou povýšeni, především na základě srovnání jejich zásluh.
   Dovolávají se rovněž toho, že článek 13 OPU, tak jak je vykládán a používán Komisí, je protiprávní, jelikož porušuje dosah ustanovení, které má upřesňovat, jakož i obecnou zásadu rovného zacházení a zákazu diskriminace.


title: Věc C-463/06: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 13. prosince 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof – Německo) – FBTO Schadeverzekeringen NV v. Jack Odenbreit (Nařízení (ES) č. 44/2001 — Příslušnost ve věcech pojištění — Pojištění odpovědnosti — Přímá žaloba poškozeného proti pojistiteli — Pravidlo příslušnosti podle místa bydliště žalobce)

text:
               23.2.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 51/23

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 13. prosince 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof – Německo) – FBTO Schadeverzekeringen NV v. Jack Odenbreit
   (Věc C-463/06) (1)

   (Nařízení (ES) č. 44/2001 - Příslušnost ve věcech pojištění - Pojištění odpovědnosti - Přímá žaloba poškozeného proti pojistiteli - Pravidlo příslušnosti podle místa bydliště žalobce)
   (2008/C 51/37)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Bundesgerichtshof
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: FBTO Schadeverzekeringen NV

      Žalovaný: Jack Odenbreit
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Bundesgerichtshof – Výklad čl. 9 odst. 1 písm. b) a čl. 11 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (Úř. věst. 2001, L 12, s. 1) – Soudní žaloba proti pojistiteli na uplatnění občanskoprávní odpovědnosti v členském státě, na jehož území má poškozený bydliště – Pojem oprávněného z pojištění
   Výrok
   Odkaz v čl. 11 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech na čl. 9 odst. 1 písm. b) téhož nařízení musí být vykládán tak, že poškozený může podat žalobu přímo proti pojistiteli u soudu místa svého bydliště v některém členském státě, je-li takováto přímá žaloba přípustná a má-li pojistitel bydliště na území některého členského státu.

      (1)  Úř. věst. C 326, 30.12.2006.


title: Věc C-314/07: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 11. února 2008 – Komise Evropských společenství v. Portugalská republika

text:
               24.5.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 128/28

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 11. února 2008 – Komise Evropských společenství v. Portugalská republika
   (Věc C-314/07) (1)

   (2008/C 128/58)

      Jednací jazyk: portugalština

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 199, 25.8.2007.


title: Věc C-501/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhof (Německo) dne 3. prosince 2009 — Lothar Lohmeyer v. Finanzamt Minden

text:
               13.3.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/22

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhof (Německo) dne 3. prosince 2009 — Lothar Lohmeyer v. Finanzamt Minden
   (Věc C-501/09)
   2010/C 63/36
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesfinanzhof

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Lothar Lohmeyer

      Žalovaný: Finanzamt Minden

      Předběžné otázky

               1)

               Má být pojem „potraviny“ uvedený v první kategorii přílohy H šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu (1) vykládán v tom smyslu, že pod něj spadají pouze potraviny „určené ke vzetí s sebou“, tak jak jsou typicky prodávány v obchodech s potravinami, nebo pod něj spadají také pokrmy nebo jídla, které byly vařením, smažením, pečením nebo jiným způsobem připraveny k okamžité konzumaci?

               2)

               V případě, že „potravinami“ ve smyslu první kategorie přílohy H šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu jsou i pokrmy nebo jídla připravené k okamžité konzumaci:
               Má být první věta čl. 6 odst. 1 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu vykládána v tom smyslu, že sem spadá prodej čerstvě připravených pokrmů a jídel, které kupující spotřebuje na místě s využitím zařízení používaných během konzumace, jako jsou např. odkládací pulty, barové stoly anebo jiná zařízení, a nevezme si je tedy s sebou?

      (1)  Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23.


title: Věc C-145/12 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 26. března 2012 společností Neubrandenburger Wohnungsgesellschaft mbH proti usnesení Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 9. ledna 2012 ve věci T-407/09, Neubrandenburger Wohnungsgesellschaft mbH v. Evropská komise

text:
               12.5.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/9

         Kasační opravný prostředek podaný dne 26. března 2012 společností Neubrandenburger Wohnungsgesellschaft mbH proti usnesení Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 9. ledna 2012 ve věci T-407/09, Neubrandenburger Wohnungsgesellschaft mbH v. Evropská komise
   (Věc C-145/12 P)
   2012/C 138/15
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Neubrandenburger Wohnungsgesellschaft mbH (zástupci: M. Núñez-Müller, advokát, J. Dammann de Chapto, advokátka)

      Další účastnice řízení: Evropská komise, Bavaria Immobilien Beteiligungsgesellschaft mbH & Co. Objekte Neubrandenburg KG, Bavaria Immobilien Trading GmbH & Co. Immobilien Leasing Objekt Neubrandenburg KG

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               1)

               zrušit napadené usnesení v plném rozsahu;

               2)

               přijmout konečné rozhodnutí ve věci a zrušit rozhodnutí Komise ze dne 29. července 2009 (D/53320), v každém případě však přijmout konečné rozhodnutí o přípustnosti žaloby ve věci T-407/09;

                  podpůrně:

               určit, že Komise v rozporu s jejími povinnostmi vyplývajícími z článku 108 SFEU a nařízení (ES) č. 659/1999 nezahájila formální vyšetřovací řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU;

               3)

               uložit Komisi a další účastnici řízení náhradu nákladů řízení, jakož i náhradu nákladů řízení v prvním stupni ve věci T-407/09.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Tento kasační opravný prostředek směřuje proti usnesení Tribunálu ze dne 9. ledna 2012 ve věci T-407/09, kterým tento soud odmítl jako nepřípustnou žalobu současné účastnice podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) směřující ke zrušení rozhodnutí Komise, které se údajně nachází v dopise ze dne 29. července 2009, v němž se vysvětluje, že na některé smlouvy uzavřené žalobkyní o prodeji bytů v rámci privatizace veřejných bytů v Neubrandenburg se nevztahuje čl. 87 odst. 1 ES, a kvůli určení, že Komise zůstala ve smyslu článku 232 ES nečinná, jelikož se k těmto smlouvám podle článku 4 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku [88 ES] (Uř. věst. L 83, s. 1) nevyjádřila.
   Navrhovatelka opírá svůj kasační opravný prostředek v podstatě na čtyřech důvodech kasačního opravného prostředku:

               Zaprvé napadené usnesení porušuje čl. 263 odst. 4 SFEU, jelikož Tribunál nesprávně vychází z toho, že se v případě dopisu Komise ze dne 29. července 2009 nejedná o napadnutelné rozhodnutí ve smyslu tohoto ustanovení. Tribunál provedl výklad tohoto dopisu pouze na základě jeho znění. Podle zásad, které upřesnil ve své ustálené judikatuře Soudní dvůr, měl však Tribunál zohlednit povahu dopisu, úmysl sledovaný Komisí a kontext, v němž byl dopis vyhotoven.

               Zadruhé napadené usnesení porušuje zásadu unijního práva týkající se poskytnutí účinné soudní ochrany. Tribunál odůvodnil skutečnost, že dopis Komise ze dne 29. července 2009 není napadnutelný, v podstatě tím, že Komise označila právní posouzení podpory uvedené v dopise jako „předběžné“. Pokud by Komise mohla z konečného právního posouzení učinit opatření bez právních účinků pouze tím, že své posouzení slovně označí jako „předběžné“, záviselo by přijetí napadnutelného rozhodnutí pouze na jejím volném uvážení. Účinná soudní ochrana individuálních práv by tak již nebyla možná.

               Zatřetí napadené usnesení porušuje rovněž článek 265 SFEU, jelikož Tribunál ohledně dopisu ze dne 29. července 2009 rozhodl, že rozhodnutí není napadnutelné, a krom toho však nesprávně rozhodl, že nejsou splněny podmínky pro přípustnost žaloby na nečinnost. Navrhovatelka tak byla zbavena všech možností právní ochrany.

               Konečně usnesení obsahuje několik nedostatků v odůvodnění, a porušuje tak povinnost odůvodnění podle článku 81 jednacího řádu Tribunálu.


title: Věc T-209/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 11. dubna 2014 – Olive Line International v. OHIM (OLIVE LINE) „Ochranná známka Společenství — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství OLIVE LINE — Absolutní důvod pro zamítnutí Motif absolu de refus — Nedostatek rozlišovací způsobilosti Absence de caractère distinctif — Článek 7 odst. 1 písm. b), nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               10.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 175/40

         Rozsudek Tribunálu ze dne 11. dubna 2014 – Olive Line International v. OHIM (OLIVE LINE)
   (Věc T-209/13) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství OLIVE LINE - Absolutní důvod pro zamítnutí Motif absolu de refus - Nedostatek rozlišovací způsobilosti Absence de caractère distinctif - Článek 7 odst. 1 písm. b), nařízení (ES) č. 207/2009“)
   2014/C 175/54
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Olive Line International, SL (Madrid, Španělsko) (zástupce: M. Aznar Alonso, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: Ó. Mondéjar Ortuño, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 31. ledna 2013 (věc R 1447/2012-1) o přihlášce k zápisu obrazového označení OLIVE LINE jako ochranné známky Společenství.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Olive Line International, SL se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 178, 22. 6. 2013.


title: Věc T-587/17: Žaloba podaná dne 28. srpna 2017 – Unigroup v. EUIPO – Pronova Laboratories (nailicin)

text:
               16.10.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 347/48

         Žaloba podaná dne 28. srpna 2017 – Unigroup v. EUIPO – Pronova Laboratories (nailicin)
   (Věc T-587/17)
   (2017/C 347/63)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Unigroup ApS (Lyngby, Dánsko) (zástupce: J. Rijsdijk, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Pronova Laboratories BV (Amsterdam, Nizozemsko)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Přihlašovatel sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „nailicin“ – Přihláška č. 14 096 499

      Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 9. června 2017 ve věci R 2359/2016-5

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               prohlásil zápis pro Benelux č. 894 557 za neopodstatněný a vrátil věc námitkovému oddělení nebo odvolacímu senátu EUIPO;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení pravidla 19 nařízení Komise č. 2868/95, kterým se provádí nařízení Rady č. 40/94 o ochranné známce Společenství.


title: Věc C-73/10 P: Usnesení Soudního dvora ze dne 16. listopadu 2010 — Internationale Fruchtimport Gesellschaft Weichert GmbH & Co. KG v. Evropská komise ( „Kasační opravný prostředek — Hospodářská soutěž — Rozhodnutí Komise týkající se řízení podle článku 81 ES — Žaloba na neplatnost — Lhůta — Opožděná žaloba — Důvody, které mohou odůvodnit odchylku od lhůty pro podání žaloby — Právo na přístup k soudu — Zásady legality a proporcionality — Zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek“ )

text:
               19.3.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 89/2

         Usnesení Soudního dvora ze dne 16. listopadu 2010 — Internationale Fruchtimport Gesellschaft Weichert GmbH & Co. KG v. Evropská komise
   (Věc C-73/10 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Hospodářská soutěž - Rozhodnutí Komise týkající se řízení podle článku 81 ES - Žaloba na neplatnost - Lhůta - Opožděná žaloba - Důvody, které mohou odůvodnit odchylku od lhůty pro podání žaloby - Právo na přístup k soudu - Zásady legality a proporcionality - Zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek)
   2011/C 89/03
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Internationale Fruchtimport Gesellschaft Weichert GmbH Co. KG (zástupci: A. Rinne, Rechtsanwalt, S. Kon a C. Humpe, Solicitors, C. Vajda, QC)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: M. Kellerbauer a A. Biolan, zmocněnci)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (osmého senátu) ze dne 30. listopadu 2009 ve věci T-2/09, Internationale Fruchtimport Gesellschaft Weichert Co. KG v. Komise Evropských společenství, kterým Soud odmítl pro zjevnou nepřípustnost žalobu směřující k částečnému zrušení rozhodnutí Komise K(2008) 5955 v konečném znění ze dne 15. října 2008 vztahujícího se k řízení podle článku 81 ES (věc COMP/39.188 — Banány), které se týká kartelové dohody na části evropského trhu s banány, nebo podpůrně zrušení nebo snížení pokuty uložené účastnici řízení podávající kasační opravný prostředek — Lhůta pro podání žaloby — Opožděnost

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se odmítá.

               2)

               Společnosti Internationale Fruchtimport Gesellschaft Weichert GmbH Co. KG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 80, 27.3.2010.


title: Věc T-268/07: Žaloba podaná dne 19. července 2007 – Agrícola del Sureste v. Rada a Komise

text:
               22.9.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 223/13

         Žaloba podaná dne 19. července 2007 – Agrícola del Sureste v. Rada a Komise
   (Věc T-268/07)
   (2007/C 223/19)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: S. Coop. Agrícola del Sureste (Murcia, Španělsko) (zástupce: L. Ortiz Blanco, advokát)

      Žalované: Rada Evropské unie a Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Vyhovět projednávané žalobě na náhradu škody na základě článku 288 ES a určit, že žalobkyně má nárok na finanční náhradu ze strany Rady a Komise, společně a nerozdílně, v celkové výši sto čtyřicet dva tisíc pět set osmdesát pět eur (142 585 eur), a

               —

               uložit žalovaným orgánům náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou totožné s žalobními důvody a hlavními argumenty uplatněnými ve věci T-217/07, Las Palmeras v. Rada a Komise.


title: Věc T-626/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 2. října 2015 – The Tea Board v. OHIM – Delta Lingerie (DARJEELING collection de lingerie) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Obrazová ochranná známka Darjeeling collection de lingerie — Starší kolektivní slovní a obrazová ochranná známka Společenství DARJEELING — Relativní důvody pro zamítnutí — Článek 8 odst. 1 písm. b) a čl. 8 odst. 5 nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               23.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 389/39

         Rozsudek Tribunálu ze dne 2. října 2015 – The Tea Board v. OHIM – Delta Lingerie (DARJEELING collection de lingerie)
   (Věc T-626/13) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Obrazová ochranná známka Darjeeling collection de lingerie - Starší kolektivní slovní a obrazová ochranná známka Společenství DARJEELING - Relativní důvody pro zamítnutí - Článek 8 odst. 1 písm. b) a čl. 8 odst. 5 nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2015/C 389/41)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: The Tea Board (Kalkata, Indie) (zástupci: A. Nordemann a M. Maier, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: S. Palmero Cabezas, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Delta Lingerie (Cachan, Francie) (zástupci: G. Marchais a P. Martini-Berthon, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 17. září 2013 (věc R 1501/2012-2), týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi The Tea Board a Delta Lingerie

      Výrok

               1.

               Rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 17. září 2013 (věc R 1501/2012-2) se zrušuje v rozsahu, v němž se týká výrobků označených přihlašovanou ochrannou známkou spadajících do třídy 25 ve smyslu Niceské dohody o mezinárodním třídění výrobků a služeb pro účely zápisu známek ze dne 15. června 1957, ve znění změn a doplňků, a „služeb maloobchodního prodeje dámského spodního prádla a luxusního spodního prádla, parfémů, toaletních a kosmetických vod, prádla pro domácnost a textilií pro koupelny“, označených přihlašovanou ochrannou známkou a spadajících do třídy 35 ve smyslu uvedené dohody.

               2.

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3.

               Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 45, 15.2.2014.


title: Věc T-140/09: Žaloba podaná dne 7. dubna 2009 — Prysmian, Prysmian Cavi a Sistemi Energia v. Komise

text:
               20.6.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 141/50

         Žaloba podaná dne 7. dubna 2009 — Prysmian, Prysmian Cavi a Sistemi Energia v. Komise
   (Věc T-140/09)
   2009/C 141/104
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Prysmian SpA (Miláno, Itálie), Prysmian Cavi a Sistemi Energia (Miláno, Itálie), (zástupci: A. Pappalardo, advokát, F. Russo, advokát, M. L. Stasi, advokát, C. Tesauro, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství

      Návrhové žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí ze dne 9. ledna 2009 (věc COMP/39.610 — Surge), kterým Komise nařídila kontroly;

               —

               prohlásit, že rozhodnutí Komise vyhotovit kompletní kopie pevných disků některých vedoucích pracovníků společnosti Prysmian a analyzovat jejich obsah ve vlastních kancelářích v Bruselu, je protiprávní a v rozporu s čl. 20 odst. 2 nařízení (ES) č. 1/2003;

               —

               podpůrně, ve vztahu k návrhovému žádání v předchozím bodě, prohlásit postup pracovníků provádějících kontrolu za zneužívající v rozsahu, v němž si nesprávně vyložili kontrolní pravomoci přiznané rozhodnutím a tak vyhotovili kompletní kopie obsahu některých pevných disků, aby jej v kancelářích v Bruselu ověřili;

               —

               nařídit, aby Komise společnosti Prysmian vrátila všechny dokumenty, které si neodůvodněně přivlastnila v rámci kontrol uskutečněných v sídle žalobkyň v Milánu nebo výňatky z kopií pevných disků, které ve vlastních kancelářích v Bruselu analyzovala;

               —

               zakázat Komisi jakékoliv použití protiprávně přivlastněných dokumentů, zejména v rámci řízení zahájeného za účelem zjištění údajných proti soutěžních jednání v oblasti elektrických kabelů, která jsou v rozporu s článkem 81 ES;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žaloba byla podána proti rozhodnutí Komise ze dne 9. ledna 2009, kterým se má ověřit existence možných proti soutěžních jednání v oblasti elektrických kabelů, která jsou v rozporu s článkem 81 ES a podle kterého se žalobkyně musí podrobit kontrole podle čl. 20 odst. 4 nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (1).
   V rámci vykonání výše uvedeného rozhodnutí byli zástupci žalobkyň informováni zejména o rozhodnutí žalované vyhotovit přesnou kopii („forensic image“) pevných disků některých počítačů, aby se v šetření pokračovalo v kancelářích Komise v Bruselu.
   Na podporu svého návrhu žalobkyně uplatňují, že:

               —

               nařízení č. 1/2003 výslovně stanoví, že se pravomoci kontroly vykonávají v prostorách podniku a zohledňuje i možnost zapečetění těchto prostor pro případ, že kontrola probíhá po vícero dní; žádné ustanovení neumožňuje Komisi vyhotovení kopií celých pevných disků, jejich odnesení z prostor podniku a analýzu ve vlastních kancelářích;

               —

               žalovaná protiprávně překročila potřebnou délku kontroly přibližně o měsíc a tím uvedla žalobkyně do nejistoty ohledně skutečného dosahu šetření;

               —

               Komise dále na několik týdnů zabránila tomu, aby žalobkyně obeznámené se všemi okolnostmi případu zvážily možnost požádat o připuštění do programu shovívavosti;

               —

               žalovaná svým jednáním, které je jí vytýkané, očividně překročila hranice, které stanovil zákonodárce Společenství pro její pravomoci kontroly v takovém rozsahu, že byly výrazně omezeny možnosti obhajoby podniků podléhajících kontrole.

      (1)  Úř. věst. L 1 s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205.


title: Věc C-228/11: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 16. května 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Düsseldorf — Německo) — Melzer v. MF Global UK Ltd ( „Soudní spolupráce v občanských věcech — Zvláštní příslušnosti v oblasti deliktní nebo kvazideliktní odpovědnosti — Přeshraniční účast několika osob na totožném protiprávním jednání — Možnost určit místní příslušnost podle místa jednání, kterého se dopustil jiný původce škody, než žalovaný ( „wechselseitige Handlungsortzurechnung“ )“ )

text:
               3.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 225/5

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 16. května 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Düsseldorf — Německo) — Melzer v. MF Global UK Ltd
   (Věc C-228/11) (1)

   (Soudní spolupráce v občanských věcech - Zvláštní příslušnosti v oblasti deliktní nebo kvazideliktní odpovědnosti - Přeshraniční účast několika osob na totožném protiprávním jednání - Možnost určit místní příslušnost podle místa jednání, kterého se dopustil jiný původce škody, než žalovaný („wechselseitige Handlungsortzurechnung“))
   2013/C 225/07
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Landgericht Düsseldorf

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Melzer

      Žalovaná: MF Global UK Ltd

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Landgericht Düsseldorf — Výklad čl. 5 bodu 3 nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (Úř. věst. L 12, s. 1; Zvl. vyd. 19/04, s. 42) — Zvláštní příslušnosti ve věcech týkajících se deliktní nebo kvazideliktní odpovědnosti — Určení místní příslušnosti u žaloby na náhradu škody v případě přeshraniční účasti vícero osob na jednom a tom stejném protiprávním jednání — Možnost založení této příslušnosti podle místa, kde jednala jiná osoba, jež způsobila škodnou událost, než žalovaná.

      Výrok

   Článek 5 bod 3 nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech musí být vykládán v tom smyslu, že na základě skutečnosti, která vedla ke vzniku škody přičítané jednomu z údajných původců škody, který není účastníkem sporu, neumožňuje založit příslušnost soudu ve vztahu k jinému údajnému původci uvedené škody, který nejednal v obvodu soudu rozhodujícího o žalobě.

      (1)  Úř. věst. C 211, 16.7.2011.


title: Věc T-293/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 14. března 2014 – Holcim (Deutschland) a Holcim v. Komise „Hospodářská soutěž  — Správní řízení  — Rozhodnutí o žádosti o informace  — Nezbytnost požadovaných informací  — Povinnost uvést odůvodnění  — Proporcionalita“

text:
               5.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 135/29

         Rozsudek Tribunálu ze dne 14. března 2014 – Holcim (Deutschland) a Holcim v. Komise
   (Věc T-293/11) (1)

   („Hospodářská soutěž - Správní řízení - Rozhodnutí o žádosti o informace - Nezbytnost požadovaných informací - Povinnost uvést odůvodnění - Proporcionalita“)
   2014/C 135/35
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Holcim (Deutschland) AG (Hamburk, Německo) a Holcim Ltd (Curych, Švýcarsko) (zástupci: P. Niggemann a K. Gaßner, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: M. Kellerbauer, R. Sauer a C. Hödlmayr, zmocněnci, ve spolupráci s A. Böhlkem, advokátem)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C(2011) 2363 final ze dne 30. března 2011 v řízení podle čl. 18 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 1/2003 (věc 39.520 – Cement a výrobky související s cementem).

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnostem Holcim (Deutschland) AG a Holcim Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení včetně nákladů souvisejících s řízením o předběžném opatření.

      (1)  Úř. věst. C 238, 13.8.2011.


title: Věc C-197/07 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 12. dubna 2007 Aktieselskabet af 21. november 2001 proti rozsudku Soudu prvního stupně (prvního senátu) vydanému dne 6. února 2007 ve věci T-477/04, Aktieselskabet af 21. november 2001 v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), TDK Kabushiki Kaisha (TDK Corp.)

text:
               9.6.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/11

         Kasační opravný prostředek podaný dne 12. dubna 2007 Aktieselskabet af 21. november 2001 proti rozsudku Soudu prvního stupně (prvního senátu) vydanému dne 6. února 2007 ve věci T-477/04, Aktieselskabet af 21. november 2001 v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), TDK Kabushiki Kaisha (TDK Corp.)
   (Věc C-197/07 P)
   (2007/C 129/20)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Aktieselskabet af 21. november 2001 (zástupce: C. Barrett Christiansen, advokát)

      Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), TDK Kabushiki Kaisha (TDK Corp.)
   Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelky)
   Navrhovatelka navrhuje, aby Soudní dvůr

               —

               zrušil v plném rozsahu rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 6. února 2007, vydaný ve věci T-477/04 (dále jen „napadený rozsudek“),

               —

               uložil Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (OHIM) náhradu nákladů řízení před Soudním dvorem.

               —

               zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu ze dne 7. října 2004, věc R-364/2003-1,

               —

               uložil Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (OHIM) náhradu nákladů řízení před Soudem prvního stupně a před OHIM.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   V tomto kasačním opravném prostředku navrhovatelka tvrdí, že:

               Soud prvního stupně tím, že shledal, že starší ochranné známky mají podle čl. 8 odst. 5 nařízení (ES) č. 40/94 dobré jméno nesprávně:

                           1.

                           v napadeném rozsudku nerozlišoval mezi 36 staršími ochrannými známkami

                           2.

                           zohlednil důkazy, které nejsou v souladu s úředními pokyny OHIM

                           3.

                           zohlednil důkazy, které nemají žádný vztah k starším ochranným známkám

                           4.

                           zohlednil důkazy, na kterých není uvedeno datum

                           5.

                           nezohlednil skutečnost, že relevantní datum pro prokázání dobrého jména je datum podání napadené přihlášky podle nařízení (ES) č. 40/94

                           6.

                           potvrdil dobré jméno založené na důkazech z doby, která se časově neblížila datu podání napadené přihlášky podle nařízení (ES) č. 40/94

                           7.

                           zohlednil průzkum trhu jako důkaz dobrého jména bez uvedení:

                                       a)

                                       zda byl proveden nezávislým a uznávaným institutem nebo společností

                                       b)

                                       počtu a profilu (pohlaví, věk, povolání a okolnosti) dotázaných

                                       c)

                                       metody a okolností, na základě kterých byl průzkum proveden, a úplného seznamu otázek uvedených v dotazníku

                                       d)

                                       zda procento vyplývající z průzkumu odpovídá celkovému počtu dotázaných osob nebo pouze těch osob, které skutečně odpověděly.

                           8.

                           nezohlednil individuální důkazní hodnotu předložených důkazů před tím, než provedl celkové posouzení.

               Soud prvního stupně tím, že shledal, že užívání přihlašované ochranné známky by neprávem těžilo z dobrého jména starších ochranných známek podle čl. 8 odst. 5 nařízení (ES) č. 40/94 nesprávně:

                           9.

                           založil své rozhodnutí o tom, že by užívání přihlašované ochranné známky neprávem těžilo z dobrého jména starších ochranných známek, na pověsti – nikoli na dobrém jménu – což není v souladu s čl. 8 odst. 5 nařízení (ES) č. 40/94.

                           10.

                           shledal, že možnost, která nemůže být vyloučena, je dostatečná, aby prima facie prokázala budoucí nebezpečí, které není hypotetické, toho, že užívání přihlašované ochranné známky by neprávem těžilo z dobrého jména starších ochranných známek.


title: Věc T-495/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 30. ledna 2014 — Streng v. OHIM — Gismondi (PARAMETRICA) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství PARAMETRICA — Starší národní slovní ochranná známka parameta — Relativní důvod pro zamítnutí — Nepředložení důkazů v jazyce námitkového řízení — Pravidlo 19 odst. 2 a 3 a pravidlo 98 odst. 1 nařízení (ES) č. 2868/95“ )

text:
               8.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 71/17

      Rozsudek Tribunálu ze dne 30. ledna 2014 — Streng v. OHIM — Gismondi (PARAMETRICA)
      (Věc T-495/11) (1)

      (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství PARAMETRICA - Starší národní slovní ochranná známka parameta - Relativní důvod pro zamítnutí - Nepředložení důkazů v jazyce námitkového řízení - Pravidlo 19 odst. 2 a 3 a pravidlo 98 odst. 1 nařízení (ES) č. 2868/95)
      (2014/C 71/28)
      Jednací jazyk: italština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Michael Streng (Erding, Německo) (zástupce: A. Pappert, advokát)

         Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: P. Bullock, zmocněnec)

         Další účastník řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastník před Tribunálem: Fulvio Gismondi (Řím, Itálie) (zástupci: A. Masetti Zannini de Concina, G. Petrocchi, M. Bucarelli a F. Bellan, advokáti)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 19. července 2011 (věc R 1348/2010-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi Michaelem Strengem a Fulviem Gismondim.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Michaeli Strengovi se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 347, 26.11.2011.


title: Věc T-68/15: Žaloba podaná dne 12. února 2015 – Scandlines Øresund a další v. Komise

text:
               27.4.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/56

         Žaloba podaná dne 12. února 2015 – Scandlines Øresund a další v. Komise
   (Věc T-68/15)
   (2015/C 138/73)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Scandlines Øresund I/S (Helsingør, Dánsko), HH Ferries Helsingor ApS (Helsingør, Dánsko), HH-Ferries Helsingborg AB (Helsingborg, Švédsko) (zástupci: M. Johansson, R. Azelius a P. Remnelid, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí, a

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žaloba podaná na základě článku 263 Smlouvy o fungování Evropské unie směřuje ke zrušení rozhodnutí Evropské komise ze dne 15. října 2014 na základě čl. 107 odst. 3 písm. b) Smlouvy o fungování Evropské unie (věci SA.36558 a SA.38371 – Dánsko, a SA.36662 – Švédsko, Podpora poskytnutá společnosti Øresundsbro Konsortiet).
   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně tři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z nesprávného právního posouzení.

                           —

                           První částí prvního žalobního důvodu žalobkyně tvrdí, že se Komise dopustila zjevně nesprávného posouzení, když dospěla k závěru, že financování zařízení Hinterland neobsahovalo státní podporu, neboť dotčená opatření nemohla narušit hospodářskou soutěž, ani ovlivnit obchod mezi členskými státy.

                           —

                           Druhou částí prvního žalobního důvodu žalobkyně tvrdí, že se Komise dopustila nesprávného právního posouzení ve vztahu k nepodmínečné povaze státních záruk a právně vynutitelného práva konsorcia získat státem zajištěné financování, jakož i ve vztahu k řadě státních záruk.

                           —

                           Třetí a čtvrtou částí prvního žalobního důvodu žalobkyně tvrdí, že se Komise dopustila nesprávného právního posouzení, když učinila závěr, že Švédská zajišťovací opatření představují režim podpor a existující podporu.

                           —

                           Pátou částí prvního žalobního důvodu žalobkyně tvrdí, že se Komise dopustila zjevně nesprávného posouzení, když učinila závěr, že státní záruky se omezují na financování Fixed Link.

                           —

                           Šestou částí prvního žalobního důvodu žalobkyně tvrdí, že byl porušen čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU, neboť Komise neměla dostačující důvody k tomu, aby dotčená opatření představující podporu shledala slučitelnými s vnitřním trhem.

                           —

                           V šesté části žalobkyně rovněž tvrdí, že se Komise dopustila nesprávného právního posouzení, když neposoudila kumulativní účinek všech jednotlivých opatření přímo a nepřímo učiněných ve prospěch konsorcia.

                           —

                           Sedmou částí prvního žalobního důvodu žalobkyně tvrdí, že došlo k nesprávnému uplatnění zásady ochrany legitimních očekávání.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení povinnosti zahájit formální vyšetřovací řízení.

                           —

                           Druhý žalobní důvod se dělí na devět částí, kterými žalobkyně tvrdí, že přezkum provedený Komisí byl nedostačující a neúplný, a že Komise v několika ohledech nedodržela vlastní pokyny. Tato porušení zakládají existenci souboru konsistentních důkazů, které prokazují, že Komise k datu přijetí napadeného rozhodnutí nemohla vyřešit všechny vážné obtíže určené v projednávané věci. V důsledku toho Komise nesprávně odmítla dodržet procesní práva žalobkyň plynoucí z čl. 108odst. 2 SFEU.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z porušení povinnosti uvést odůvodnění.

                           —

                           Třetím žalobním důvodem žalobkyně tvrdí, že se napadené rozhodnutí zakládá na nepřiměřeném odůvodnění. Žalobkyně tvrdí, že Komise neprokázala, že tvrzení a důvody uvedené v napadeném rozhodnutí byly dostatečně přesné, aby žalobkyně mohly hájit svá práva, a aby Soudní dvůr mohl vykonat soudní přezkum. Údajné nedostatky odůvodnění se týkají posouzení provedeného Komisí ve vztahu k zařízení Hinterland, ke státním zárukám, k dánským daňovým výhodám, dánským státním půjčkám a nakonec i skutečnosti, že závěry Komise týkající se slučitelnosti s vnitřním trhem a legitimní očekávání se zakládají na kruhové argumentaci.


title: Věc C-325/05: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Verwaltungsgericht Darmstadt ze dne 17. sprna 2005 ve věci Ismail Derin proti Landkreis Darmstadt-Dieburg

text:
               12.11.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 281/7

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Verwaltungsgericht Darmstadt ze dne 17. sprna 2005 ve věci Ismail Derin proti Landkreis Darmstadt-Dieburg
   (Věc C-325/05)
   (2005/C 281/13)
   Jednací jazyk: němčina
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Verwaltungsgericht Darmstadt (Německo) ze dne 17. srpna 2005 ve věci Ismail Derin proti Landkreis Darmstadt-Dieburg, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 26. srpna 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Verwaltungsgericht Darmstadt žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               1)

               Ztratí turecký státní příslušník, který se jako dítě prostřednictvím institutu spojení rodiny přistěhoval ke svým rodičům pracujícím ve Spolkové republice Německo, své právo pobytu odvozené z práva podle čl. 7 první věty druhé odrážky rozhodnutí Rady přidružení EHS-Turecko (ARB 1/80) ucházet se o každou nabídku práce – kromě případů čl. 14 ARB 1/80 a při opuštění členského státu přijetí na ne nezanedbatelnou dobu bez oprávněných důvodů – také tehdy, pokud po dovršení jedenadvacátého roku života nadále nežije společně se svými rodiči a nepobírá od nich žádné výživné?
               V případě kladné odpovědi na první otázku:

               2)

               Požívá tento turecký státní příslušník přes ztrátu právního postavení podle čl. 7 první věty druhé odrážky ARB 1/80 zvláštní ochranu před vyhoštěním podle čl. 14 ARB 1/80, pokud po zrušení rodinného životního společenství s jeho rodiči byl nepravidelně zaměstnán, aniž by skrze svůj zaměstnanecký poměr získal na základě čl. 6 odst. 1 ARB 1/80 samostatné právní postavení a aniž by po dobu vícero let výlučně vykonával samostatně výdělečnou činnost?


title: Věc T-800/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 15. září 2016 – Philip Morris v. Komise „Přístup k dokumentům — Nařízení č. 1049/2001 — Dokumenty vyhotovené v rámci přípravných prací k přijetí směrnice o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se výroby, obchodní úpravy a prodeje tabákových a souvisejících výrobků — Odepření přístupu — Výjimka týkající se ochrany právního poradenství — Výjimka týkající se ochrany rozhodovacího procesu — Právo na obhajobu — Převažující veřejný zájem“

text:
               31.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 402/39

         Rozsudek Tribunálu ze dne 15. září 2016 – Philip Morris v. Komise
   (Věc T-800/14) (1)

   („Přístup k dokumentům - Nařízení č. 1049/2001 - Dokumenty vyhotovené v rámci přípravných prací k přijetí směrnice o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se výroby, obchodní úpravy a prodeje tabákových a souvisejících výrobků - Odepření přístupu - Výjimka týkající se ochrany právního poradenství - Výjimka týkající se ochrany rozhodovacího procesu - Právo na obhajobu - Převažující veřejný zájem“)
   (2016/C 402/44)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Philip Morris Ltd (Richmond, Spojené království) (zástupci: K. Nordlander a M. Abenhaïm, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Baquero Cruz a F. Clotuche Duvieusart, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žaloba podaná na základě článku 263 SFEU a směřující ke zrušení rozhodnutí Evropské komise Ares (2014) 3388066 ze dne 29. září 2014 v rozsahu, v němž odepírá žalobkyni plný přístup k požadovaným dokumentům, výjimkou v nich obsažených upravených osobních údajů.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Philip Morris Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 56, 16.2.2015.


title: Věc C-94/15 P: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 16. února 2017 – Tudapetrol Mineralölerzeugnisse Nils Hansen KG v. Evropská komise „Kasační opravný prostředek — Kartelové dohody — Evropský trh parafínových vosků a německý trh parafínových gáčů — Stanovení cen a rozdělení trhů — Povinnost uvést odůvodnění — Důkazy o protiprávním jednání — Zkreslení důkazů“

text:
               10.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 112/4

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 16. února 2017 – Tudapetrol Mineralölerzeugnisse Nils Hansen KG v. Evropská komise
   (Věc C-94/15 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Kartelové dohody - Evropský trh parafínových vosků a německý trh parafínových gáčů - Stanovení cen a rozdělení trhů - Povinnost uvést odůvodnění - Důkazy o protiprávním jednání - Zkreslení důkazů“)
   (2017/C 112/06)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Tudapetrol Mineralölerzeugnisse Nils Hansen KG (zástupkyně: U. Itzen a J. Ziebarth, advokátky)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: R. Sauer, C. Vollrath a L. Wildpanner, zmocněnci, A. Böhlke, advokát)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnosti Tudapetrol Mineralölerzeugnisse Nils Hansen KG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 127, 20.4.2015.


title: Věc C-299/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Nejvyšším správním soudem (Česká republika) dne 30. července 2009 — DAR Duale Abfallwirtschaft und Verwertung Ruhrgebiet GmbH v. Ministerstvo životního prostředí

text:
               7.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 267/32

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Nejvyšším správním soudem (Česká republika) dne 30. července 2009 — DAR Duale Abfallwirtschaft und Verwertung Ruhrgebiet GmbH v. Ministerstvo životního prostředí
   (Věc C-299/09)
   2009/C 267/59
   Jednací jazyk: čeština

      Předkládající soud

   Nejvyšší správní soud

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: DAR Duale Abfallwirtschaft und Verwertung Ruhrgebiet GmbH

      Žalovaný: Ministerstvo životního prostředí

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba čl. 2 písm. i) a k) nařízení Rady (EHS) č. 259/93 ze dne 1. února 1993 o dozoru nad přepravou odpadů v rámci Evropského společenství, do něj a z něj a o její kontrole (1) ve spojení s čl. 1 písm. e) a f) směrnice Rady 75/442/EHS ze dne 15. července 1975 o odpadech (2) a bodem D10 Přílohy IIA a R1 přílohy IIB téže směrnice vykládat tak, že první z kritérií stanovených Soudním dvorem v rozsudku ze dne 13. 2. 2003, Komise v. Lucembursko, C-458/00, Recueil, s. I-1553, pro to, aby spalování odpadu bylo možné pokládat za energetické využití odpadu ve smyslu bodu R1 přílohy IIB citované směrnice (tj. hlavním účelem operace musí být umožnit odpadu plnit užitečnou funkci, tedy vyrobit energii), může být splněno i v případě, kdy není dána ani jedna z okolností, které Soudní dvůr v citovaném rozsudku uvádí jako okolnosti svědčící pro využití odpadu, tedy v případě, kdy platbu za tuto operaci neprovádí provozovatel zařízení, v němž má dojít ke spálení odpadu, vůči dodavateli odpadu, ani není toto zařízení technicky uzpůsobeno k tomu, aby v případě nedostatku odpadu mohlo být provozováno na základě primárních zdrojů energie?

               2)

               Pokud je odpověď na tuto otázku kladná, za jakých podmínek lze v takovém případě považovat danou operaci za využití odpadu?

                           a)

                           Lze od hlediska platby za operaci s odpadem zcela odhlédnout, nebo je pro možnost posouzení dané operace jako využití odpadu přinejmenším třeba, aby výtěžek provozovatele zařízení z prodeje tepelné či elektrické energie získané spálením daného množství odpadu převyšoval příjem provozovatele zařízení z platby za převzetí odpadu?
                           Pokud jde o charakter zařízení příjemce odpadu, lze za dostačují okolnost svědčící pro operaci využití odpadu považovat to, že v rozhodnutí o povolení provozu je toto zařízení formálně klasifikováno jako zařízení pro energetické využívání odpadů a že se provozovatel zařízení smluvně zavázal dodávat do sítě určité množství tepelné energie, přičemž v případě porušení tohoto závazku by čelil smluvním sankcím, nebo je minimální podmínkou pro posouzení dané operace jako využití odpadu skutečnost, že provozovatel zařízení by byl z hlediska právního, technického i ekonomického reálně schopen provozovat dané zařízení alespoň přechodně na základě jiných paliv, než je odpad?

      (1)  Úř. věst. L 30, S. 1, zvláštní vydání v českém jazyce Kapitola 15 Svazek 02 S. 176

      (2)  Úř. věst. L 194, S. 39, zvláštní vydání v českém jazyce Kapitola 15 Svazek 01 S. 23


title: Věc C-496/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Central Administrativo Sul (Portugalsko) dne 26. září 2011 — Portugal Telecom SGPS, SA v. Fazenda Pública

text:
               10.12.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 362/13

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Central Administrativo Sul (Portugalsko) dne 26. září 2011 — Portugal Telecom SGPS, SA v. Fazenda Pública
   (Věc C-496/11)
   2011/C 362/19
   Jednací jazyk: portugalština

      Předkládající soud

   Tribunal Central Administrativo Sul

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: Portugal Telecom SGPS, SA

      Odpůrkyně: Fazenda Pública

      Další účastník řízení: Ministério Público

      Předběžné otázky

               a)

               Vylučuje správný výklad čl. 17 odst. 2 směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977, šesté směrnice o DPH (1), aby portugalská daňová správa od navrhovatelky — holdingové společnosti [Sociedade Gestora de Participações Sociais] — vyžadovala, aby použila metodu poměrného odpočtu na celkovou DPH připadající na její vstupy, na základě toho, že hlavním předmětem činnosti uvedené společnosti je správa podílů na kapitálu jiných společností, a to i když tyto vstupy (nabyté služby) mají přímou, bezprostřední a nepochybnou souvislost se zdanitelnými plněními — poskytováním služeb —, která jsou následně uskutečňována v rámci vedlejší, zákonem povolené činnosti poskytování řídících technických služeb?

               b)

               Může si subjekt, který je v postavení holdingové společnosti [Sociedade Gestora de Participações Sociais] a který je povinen platit DPH z nabytého zboží a služeb, jež jsou následně všechny převedeny na společnosti, v nichž má podíl, se zdaněním DPH, pokud uvedený subjekt spojuje s hlavní činností, již vyvíjí, — správou podílů na kapitálu — činnost vedlejšího charakteru — poskytování technických správních a řídících služeb, odečíst celkovou daň zaplacenou při těchto nabytích prostřednictvím metody odpočtu podle skutečného určení stanovené v čl. 17 odst. 2 šesté směrnice?

      (1)  Šestá směrnice Rady ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, 13.6, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23).


title: Věc T-431/08: Usnesení Tribunálu ze dne 12. dubna 2010 — Bulur Giyim Sanayi ve Ticaret Sirketi v. OHIM — Denim (VIGOSS)

text:
               5.6.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 148/51

         Usnesení Tribunálu ze dne 12. dubna 2010 — Bulur Giyim Sanayi ve Ticaret Sirketi v. OHIM — Denim (VIGOSS)
   (Věc T-431/08) (1)

   2010/C 148/84

      Jednací jazyk: angličtina

   Předseda osmého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 313, 6.12.2008.


title: Věc T-189/10: Žaloba podaná dne 20. dubna 2010 — GEA Group v. Komise

text:
               3.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 179/44

         Žaloba podaná dne 20. dubna 2010 — GEA Group v. Komise
   (Věc T-189/10)
   2010/C 179/77
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: GEA Group AG (Bochum, Německo) (zástupci: A. Kallmayer, I. du Mont a G. Shiffers, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhové žádání žalobkyně

               —

               zrušit článek 1 nového rozhodnutí v rozsahu, v němž se jím ukládá pokuta žalobkyni;

               —

               podpůrně, snížit pokutu uloženou žalobkyni v článku 1 nového rozhodnutí;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobkyně napadá rozhodnutí Komise K(2010) 727 konečné ze dne 8. února 2010, kterým se mimo jiné ve vztahu k žalobkyni mění rozhodnutí Komise K(2009) 8682 konečné ze dne 11. listopadu 2009 ve věci COMP/38589 — stabilizátory tepla (dále jen „nové rozhodnutí“). Změna se týká čl. 2 bodů 31 a 32 rozhodnutí Komise K(2009) 8682 konečné ohledně společné a nerozdílné odpovědnosti žalobkyně.
   Žalobkyně v odůvodnění své žaloby uplatňuje pět žalobních důvodů.
   Zaprvé žalobkyně tvrdí, že bylo porušeno její právo na obhajobu, jelikož nebyla před přijetím rozhodnutí ani vyslechnuta, ani jinak zapojena do řízení. V rámci druhého žalobního důvodu žalobkyně tvrdí, že nové rozhodnutí není dostatečně odůvodněno, jelikož se opírá pouze o nezohlednění horní hranice podle čl. 23 odst. 2 nařízení (ES) č. 1/2003 (1), k níž je třeba přihlédnout z úřední povinnosti, a chybí individuální odůvodnění ve vztahu k žalobkyni. V rámci třetího žalobního důvodu žalobkyně namítá neexistenci právního základu k přijetí nového rozhodnutí, které se ve vztahu k některým svým adresátům již stalo pravomocným, popřípadě se stalo předmětem řízení u soudu. V rámci čtvrtého žalobního důvodu žalobkyně uvádí, že změna pokuty v její neprospěch je nepřípustná. Konečně žalobkyně uplatňuje promlčení, jelikož nové rozhodnutí bylo vydáno po uplynutí promlčecí doby podle čl. 25 odst. 6 nařízení č. 1/2003.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. 2003 L 1, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205).


title: Věc T-211/08: Rozsudek Tribunálu ze dne 16. června 2011 — Putters International v. Komise ( „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Trh mezinárodních stěhovacích služeb v Belgii — Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES — Stanovení cen — Rozdělení trhu — Manipulace nabídkových řízení — Jediné a pokračující protiprávní jednání — Pokuty — Pokyny o metodě stanovování pokut z roku 2006 — Závažnost — Doba trvání“ )

text:
               30.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 226/25

         Rozsudek Tribunálu ze dne 16. června 2011 — Putters International v. Komise
   (Věc T-211/08) (1)

   (Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Trh mezinárodních stěhovacích služeb v Belgii - Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES - Stanovení cen - Rozdělení trhu - Manipulace nabídkových řízení - Jediné a pokračující protiprávní jednání - Pokuty - Pokyny o metodě stanovování pokut z roku 2006 - Závažnost - Doba trvání)
   2011/C 226/51
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Putters International NV (Cargovil, Belgie) (zástupce: K. Platteau, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Bouquet a F. Ronkes Agerbeek, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise K(2008) 926 v konečném znění ze dne 11. března 2008 v řízení podle článku 81 [ES] a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/38.543 — Mezinárodní stěhovací služby) a podpůrně návrh na zrušení nebo snížení pokuty uložené žalobkyni.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Putters International NV se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 197, 2.8.2008.


title: Věc T-158/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 29. ledna 2014 — European Dynamics Belgium a další v. EMEA ( „Veřejné zakázky na služby — Zadávací řízení — Poskytování externích služeb v oblasti softwarových aplikací — Rozhodnutí o umístění nabídky uchazeče na druhé místo pro účely kaskádové smlouvy — Kritéria pro zadání zakázky — Přidání kritéria pro zadání zakázky, které nebylo stanoveno v zadávací dokumentaci — Hodnocení kritéria výběru ve fázi zadání veřejné zakázky — Transparentnost“ )

text:
               8.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 71/18

      Rozsudek Tribunálu ze dne 29. ledna 2014 — European Dynamics Belgium a další v. EMEA
      (Věc T-158/12) (1)

      (Veřejné zakázky na služby - Zadávací řízení - Poskytování externích služeb v oblasti softwarových aplikací - Rozhodnutí o umístění nabídky uchazeče na druhé místo pro účely kaskádové smlouvy - Kritéria pro zadání zakázky - Přidání kritéria pro zadání zakázky, které nebylo stanoveno v zadávací dokumentaci - Hodnocení kritéria výběru ve fázi zadání veřejné zakázky - Transparentnost)
      (2014/C 71/30)
      Jednací jazyk: řečtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: European Dynamics Belgium SA (Brusel, Belgie); European Dynamics Luxembourg SA (Ettelbrück, Lucembursko); Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atény, Řecko); a European Dynamics UK Ltd (Londýn, Spojené království) (zástupce: V. Christianos, advokát)

         Žalovaná: Evropská agentura pro léčivé přípravky (EMEA) (zástupci: T. Jabłoński a C. Maignen, zmocněnci, původně ve spolupráci s H.-G. Kamann a E. Arsenidou, poté s H.-G. Kamann a A. Dritsa, advokáti)

         Předmět věci

      Návrh na zrušení rozhodnutí Evropské agentury pro léčivé přípravky EMA/67882/2012 ze dne 31. ledna 2012 o umístění nabídky žalobkyň na druhé místo pro účely podpisu rámcové smlouvy, které bylo přijato v rámci zadávacího řízení EMA/2011/17/ICT na poskytování externích služeb v oblasti softwarových aplikací, a dále návrh na náhradu škody.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnostem European Dynamics Belgium SA, European Dynamics Luxembourg SA, Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai a European Dynamics UK Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 184, 23. 6. 2012.


title: Věc C-100/10: Žaloba podaná dne 23. února 2010 — Evropská komise v. Lucemburské velkovévodství

text:
               1.5.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 113/29

         Žaloba podaná dne 23. února 2010 — Evropská komise v. Lucemburské velkovévodství
   (Věc C-100/10)
   2010/C 113/46
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: G. Braun a J. Sénéchal, zmocněnci)

      Žalované: Lucemburské velkovévodství

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Lucemburské velkovévodství tím, že nepřijalo všechna právní a správní ustanovení, která jsou nezbytná pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2006/43/ES ze dne 17. května 2006 o povinném auditu ročních a konsolidovaných účetních závěrek, o změně směrnic Rady 78/660/EHS a 83/349/EHS a o zrušení směrnice Rady 84/253/EHS nebo v každém případě tím, že uvedená ustanovení neoznámilo Komisi, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 53 této směrnice;

               —

               uložit Lucemburskému velkovévodství náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Lhůta pro provedení směrnice 2006/43/ES uplynula dne 28. června 2008. Ke dni podání této žaloby přitom žalovaná dosud nepřijala všechna opatření nezbytná k provedení směrnice nebo v každém případě o nich neinformovala Komisi.


title: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 27. května 2004 ve věci T-379/02, Antonio Di Andolfi proti Komisi Evropských společenství (Žaloba na neplatnost — Lhůty — Žaloba na náhradu škody — Návrh na zahájení řízení — Formální náležitosti — Příkaz určený některému z orgánů — Zjevná nepřípustnost)

text:
               25.9.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 239/23

      USNESENÍ SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 27. května 2004
   ve věci T-379/02, Antonio Di Andolfi proti Komisi Evropských společenství (1)

   (Žaloba na neplatnost - Lhůty - Žaloba na náhradu škody - Návrh na zahájení řízení - Formální náležitosti - Příkaz určený některému z orgánů - Zjevná nepřípustnost)
   (2004/C 239/50)
   Jednací jazyk: italština
   Ve věci T-379/02, Antonio Di Andolfi, s bydlištěm v Římě (Itálie), zastoupený S. Amatem, advokátem, proti Komisi Evropských společenství (zmocněnkyně: E. Montaguti, ve spolupráci s A. Dal Ferrem, advokátem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku), jejímž předmětem je jednak zrušení rozhodnutí Komise ze dne 30. října 2001, jímž bylo zamítnuto poskytnutí nevratné doplňkové finanční pomoci, která byla stanovena v rámci „Programu joint venture“ pro záměr založení společného italsko-rumunského podniku (JOP Facility 2 – Project in Romania with Phoenix European SRL – J2BROSEVEN), a jednak návrh na náhradu škody údajně způsobené žalobci, Soud (čtvrtý senát), ve složení H. Legal, předseda, V. Tiili a M. Vilaras, soudci; tajemník: H. Jung, vydal dne 27. května 2004 usnesení, jehož výrok je následující:

               1)

               Žaloba se zamítá jako zjevně nepřípustná.

               2)

               Žalobci se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 44, 22.2.2003.


title: Věc C-524/12 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 19. listopadu 2012 TeamBank AG Nürnberg proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 19. září 2012 ve věci T-220/11, TeamBank AG Nürnberg v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

text:
               12.1.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 9/33

         Kasační opravný prostředek podaný dne 19. listopadu 2012 TeamBank AG Nürnberg proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 19. září 2012 ve věci T-220/11, TeamBank AG Nürnberg v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc C-524/12 P)
   2013/C 9/56
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: TeamBank AG Nürnberg (zástupce: D. Terheggen, advokát)

      Další účastník řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit v plném rozsahu rozsudek Tribunálu ze dne 19. září 2012 ve věci T-220/11;

               —

               plně vyhovět návrhovým žádáním podaným v prvním stupni, v souladu s žalobou podanou k Tribunálu dne 18. dubna 2011.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Tribunál nesprávně použil čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 207/2009 (1) tím, že vycházel z nebezpečí záměny mezi obrazovým označením „f@ir Credit“ a „FERCREDIT“.
   V rozporu s názorem Tribunálu existuje jasně rozpoznatelný vizuální rozdíl v celkovém dojmu obou označení. Krom toho je třeba zohlednit, že sporné označení souvisí s finančními službami, které mají obvykle pro jejich uživatele významné finanční důsledky. Z tohoto důvodu je třeba vycházet z toho, že průměrný spotřebitel zkoumá tato označení se zvláštní péčí a s vysokou pravděpodobností rozpozná existující rozdíly. Tuto skutečnost však Tribunál dostatečně neposoudil.
   Při správném posouzení této okolnosti, jakož i rozdílů v celkovém dojmu obou označení se musí dospět k závěru, že mezi těmito dvěma označeními neexistuje žádná relevantní podobnost.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, s. 1).


title: Rozsudek Soudního dvora (pléna) ze dne 18. ledna 2005 ve věci C-257/01: Komise Evropských společenství proti Radě Evropské unie (Nařízení (ES) č. 789/2001 a 790/2001 — Vízová politika — Kontrola a ostraha hranic — Článek 202 ES — Prováděcí pravomoci vyhrazené Radě — Aktualizace vyhrazená členským státům — Zvláštní povaha případů — Povinnost odůvodnění)

text:
               5.3.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 57/1

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (pléna)
   ze dne 18. ledna 2005
   ve věci C-257/01: Komise Evropských společenství proti Radě Evropské unie
   (Nařízení (ES) č. 789/2001 a 790/2001 - Vízová politika - Kontrola a ostraha hranic - Článek 202 ES - Prováděcí pravomoci vyhrazené Radě - Aktualizace vyhrazená členským státům - Zvláštní povaha případů - Povinnost odůvodnění)
   (2005/C 57/01)
   Jednací jazyk: angličtina
   Ve věci C-257/01, Komise Evropských společenství (zmocněnkyně: D. Maidani a C. O'Reilly), podporovaná: Nizozemským královstvím (zmocněnkyně: H. G. Sevenster) proti Radě Evropské unie (zmocněnci: E. Finnegan a I. Díez Parra), podporované Španělským královstvím (zmocněnkyně: R. Silva de Lapuerta), jejímž předmětem je žaloba na neplatnost na základě článku 230 ES, podaná dne 3. července 2001, Soudní dvůr (plénum), ve složení V. Skouris, předseda, P. Jann, C. W. A. Timmermans, A. Rosas, K. Lenaerts, předsedové senátů, C. Gulmann, J.-P. Puissochet a R. Schintgen (zpravodaj), N. Colneric, S. von Bahr a J. N. Cunha Rodrigues, soudci, generální advokát: P. Léger, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 18. ledna 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Komisi Evropských společenství se ukládá náhrada nákladů řízení.


title: Věc T-84/13: Žaloba podaná dne 14. února 2013 — Samsung SDI a další v. Komise

text:
               13.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 108/32

         Žaloba podaná dne 14. února 2013 — Samsung SDI a další v. Komise
   (Věc T-84/13)
   2013/C 108/81
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Samsung SDI Co. Ltd (Gyeonggi-do, Korejská republika), Samsung SDI Germany GmbH (Berlín, Německo), Samsung SDI (Malajsie) Bhd (Negeri Sembilan Darul Khusus, Malajsie) (zástupci: G. Berrisch, advokát, D. Hull, Solicitor, a L. A. Grelier, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil čl. 1 odst. 2 a čl. 2 odst. 2 rozhodnutí Komise C(2012) 8839 final ze dne 5. prosince 2012 ve věci COMP/39.437 — Televizní obrazovky a počítačové displeje (sporné rozhodnutí) v části, v níž se týká žalobkyň;

               —

               alternativně: částečně zrušil čl. 1 odst. 2 rozhodnutí v části, v níž se týká data počátku a ukončení účasti žalobkyň na protiprávním jednání v oblasti obrazovek pro barevné televizory („CPT“) a snížil pokutu uloženou žalobkyním v čl. 2 odst. 2 sporného rozhodnutí;

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně tři žalobní důvody týkající se protiprávního jednání u CPT. U protiprávního jednání u barevných displejů pro počítačové monitory (CDT) uplatňují žalobkyně také tři žalobní důvody.
   Ohledně protiprávního jednání u CPT uplatňují žalobkyně následující tři žalobní důvody:

               1)

               První žalobní důvod: Komise nesprávně použila článek 101 SFEU, když rozhodla, že došlo k jedinému a nepřetržitému protiprávnímu jednání, které zahrnovalo všechny druhy CPT během celé doby trvání protiprávního jednání a veškerá ujednání uskutečněná v Asii.

               2)

               Druhý žalobní důvod je alternativně založený na tvrzení, že Komise nesprávně určila datum pro začátek a ukončení účasti žalobkyň na protiprávním jednání u CPT, což vedlo k prodloužení celkové doby trvání kartelové dohody o nejméně šest měsíců.

               3)

               Třetí žalobní důvod je alternativně založený na tvrzení, že rozhodnutí Komise nepřiznat žalobkyním shovívavost v podobě maximálního snížení pokuty o 50 % je založeno na nepravdivých a zjevně nesprávných údajích.

         Pokud jde o protiprávní jednání u CDT předkládají žalobkyně následující žalobní důvody:

               1)

               První žalobní důvod: Komise porušila pokyny o metodě stanovování pokut (1), když do hodnoty prodejů pro účely výpočtu pokuty zahrnula prodeje CDT dodané společnosti Samsung Electronics v Evropě a nezohlednila skutečnost, že k hospodářské soutěži pro tyto prodeje došlo v plném rozsahu v Koreji.

               2)

               Druhý žalobní důvod: Komise porušila pokyny o metodě stanovování pokut, když pro účely výpočtu pokuty zohlednila průměrný roční obrat za celé období protiprávního jednání a tím se odchýlila od pravidla, podle něhož se zohledňuje poslední celý obchodní rok, v němž došlo k protiprávnímu jednání.

               3)

               Třetí žalobní důvod: rozhodnutí Komise nepřiznat žalobkyním shovívavost v podobě maximálního snížení pokuty o 50 % je založeno na nepravdivých a zjevně nesprávných údajích.

      (1)  Pokyny o metodě stanovování pokut udělených podle čl. 23 odst. 2 písm. a) nařízení č. 1/2003 (Úř. věst. 2006, C 210, s. 2).


title: Věc C-71/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Qorti Kostituzzjonali (Malta) dne 10. února 2012 — Vodafone Malta Limited a Mobisle Communications Limited v. L-Avukat Ġenerali, Il-Kontrollur tad-Dwana, Il-Ministru tal-Finanzi a L-Awtorita’ ta’ Malta dwar il-Komunikazzjoni

text:
               21.4.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 118/16

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Qorti Kostituzzjonali (Malta) dne 10. února 2012 — Vodafone Malta Limited a Mobisle Communications Limited v. L-Avukat Ġenerali, Il-Kontrollur tad-Dwana, Il-Ministru tal-Finanzi a L-Awtorita’ ta’ Malta dwar il-Komunikazzjoni
   (Věc C-71/12)
   2012/C 118/25
   Jednací jazyk: maltština

      Předkládající soud

   Qorti Kostituzzjonali.

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Vodafone Malta Limited, Mobisle Communications Limited

      Žalovaní: L-Avukat Ġenerali, Il-Kontrollur tad-Dwana, Il-Ministru tal-Finanzi, L-Awtorita’ ta’ Malta dwar il-Komunikazzjoni

      Předběžné otázky

   Brání ustanovení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/20/ES ze dne 7. března 2002 o oprávnění pro sítě a služby elektronických komunikací (autorizační směrnice), a zejména její články 12 a 13, členským státům ukládat operátorům mobilních telekomunikací (dále jen „operátoři“) daňovou povinnost, která je:

               1)

               tzv. spotřební daní zavedenou vnitrostátními právními předpisy,

               2)

               vyčíslená procentem z poplatků vybíraných operátory mobilních sítí od jejich uživatelů za služby, které jim tito operátoři poskytli, s výjimkou služeb, které jsou ze zákona od daně osvobozeny,

               3)

               individuálně placená operátorům mobilních sítí jejich uživateli a následně odváděna orgánu celní kontroly všemi operátory nabízejícími mobilní telefonní služby, přičemž tuto daň platí pouze operátoři a žádné jiné podniky, a to ani podniky zajišťující sítě nebo poskytující služby elektronických komunikací?


title: Věc C-484/15: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 9. března 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Općinski sud u Novom Zagrebu – Chorvatsko) – Ibrica Zulfikarpašić v. Slaven Gajer „Řízení o předběžné otázce — Soudní spolupráce v občanských věcech — Nařízení (ES) č. 805/2004 — Evropský exekuční titul pro nesporné nároky — Podmínky pro potvrzení evropského exekučního titulu — Pojem ‚soud‘ — Notář, který vydal usnesení o nařízení exekuce na základě ‚veřejné listiny‘ — Úřední listina“

text:
               8.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 144/8

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 9. března 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Općinski sud u Novom Zagrebu – Chorvatsko) – Ibrica Zulfikarpašić v. Slaven Gajer
   (Věc C-484/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Soudní spolupráce v občanských věcech - Nařízení (ES) č. 805/2004 - Evropský exekuční titul pro nesporné nároky - Podmínky pro potvrzení evropského exekučního titulu - Pojem ‚soud‘ - Notář, který vydal usnesení o nařízení exekuce na základě ‚veřejné listiny‘ - Úřední listina“)
   (2017/C 144/10)
   Jednací jazyk: chorvatština

      Předkládající soud

   Općinski sud u Novom Zagrebu

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Ibrica Zulfikarpašić

      Žalovaný: Slaven Gajer

      Výrok

               1)

               Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 805/2004 (ES) ze dne 21. dubna 2004, kterým se zavádí evropský exekuční titul pro nesporné nároky, musí být vykládáno v tom smyslu, že notáři v Chorvatsku, kteří v mezích pravomocí, které jim svěřuje vnitrostátní právo, jednají v exekučních řízeních na základě „veřejné listiny“, nespadají pod pojem „soud“ ve smyslu tohoto nařízení.

               2)

               Nařízení č. 805/2004 musí být vykládáno v tom smyslu, že usnesení o nařízení exekuce, které bylo přijato notářem v Chorvatsku na základě „veřejné listiny“ a nebyla proti němu podána námitka, nemůže být potvrzeno jako evropský exekuční titul, jelikož se netýká nesporného nároku ve smyslu čl. 3 odst. 1 tohoto nařízení.

      (1)  Úř. věst. C 389, 23.11.2015.