title: Věc T-214/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. září 2013 — ClientEarth a PAN Europe v. EFSA (Přístup k dokumentům — (ES) č. 1049/2001 — Jména odborníků, jež předložili vyjádření k návrhu pokynů týkajících se odborné literatury, která má být připojena k žádostem o povolení uvádět na trh přípravky na ochranu rostlin a účinné látky obsažené v těchto přípravcích — Odepření přístupu — Výjimka týkající se ochrany soukromí a osobnosti jednotlivce — Ochrana osobních údajů — Nařízení (ES) č. 45/2001 — Povinnost uvést odůvodnění)

text:
               26.10.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 313/21

         Rozsudek Tribunálu ze dne 13. září 2013 — ClientEarth a PAN Europe v. EFSA
   (Věc T-214/11) (1)

   (Přístup k dokumentům - (ES) č. 1049/2001 - Jména odborníků, jež předložili vyjádření k návrhu pokynů týkajících se odborné literatury, která má být připojena k žádostem o povolení uvádět na trh přípravky na ochranu rostlin a účinné látky obsažené v těchto přípravcích - Odepření přístupu - Výjimka týkající se ochrany soukromí a osobnosti jednotlivce - Ochrana osobních údajů - Nařízení (ES) č. 45/2001 - Povinnost uvést odůvodnění)
   2013/C 313/40
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: ClientEarth (Londýn, Spojené království); a Pesticide Action Network Europe (PAN Europe) (Brusel, Belgie) (zástupce: P. Kirch, advokát)

      Žalovaný: Evropský úřad pro bezpečnost potravin (EFSA) (zástupce: D. Detken, zmocněnec)

      Vedlejší účastnice podporující žalovaného: Evropská komise (zástupci: původně P. Oliver, P. Ondrůšek a C. ten Dam, poté P. Oliver, P. Ondrůšek a B. Martenczuk, zmocněnci)

      Předmět věci

   Původně, návrh na zrušení rozhodnutí EFSA ze dne 10. února 2011, kterým byl podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. Věst. L 145, s. 43; Zvl. vyd. 01/03, s. 331) autorům žádostí o povolení uvádět na trh přípravek na ochranu rostlin odepřen přístup k některým pracovním dokumentům týkajícím se pokynů vypracovaných EFSA, poté návrh na zrušení rozhodnutí EFSA ze dne 12. prosince 2011, kterým bylo zrušeno předcházející rozhodnutí a povolen přístup ke všem požadovaným informacím, s výjimkou jmen externích odborníků, kteří předložili vyjádření k daným pokynům.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               ClientEarth, Pesticide Action Network Europe (PAN Europe), Evropský úřad pro bezpečnost potravin (EFSA) a Evropská komise ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 179, 18.06.2011.


title: Věc T-177/11: Žaloba podaná dne 25. března 2011 — PASP a další v. Rada

text:
               14.5.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 145/36

         Žaloba podaná dne 25. března 2011 — PASP a další v. Rada
   (Věc T-177/11)
   2011/C 145/60
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobci: Port autonome de San Pedro (PASP) (San Pedro, Pobřeží slonoviny) Port autonome d’Abidjan (Abidžan, Pobřeží slonoviny), Société de gestion du patrimoine du secteur de l’électricité (Sogepe) (Abidžan) (zástupce: M. Ceccaldi, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhové žádání

   Žalobci navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí 2011/18/SZBP a nařízení Rady (EU) č. 25/2011 ze dne 14. ledna 2011 o změně nařízení (ES) č. 560/2005, kterým se ukládají některá zvláštní omezující opatření namířená proti některým osobám a subjektům vzhledem k situaci v Pobřeží slonoviny v rozsahu, v němž se týká žalobkyň, tedy společností PORT AUTONOME DE SAN PEDRO, PORT AUTONOME D’ABIDJAN a Société de gestion du patrimoine de l'électricité SOGEPE, a

               —

               uložil Radě náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobní důvody a hlavní argumenty uplatňované žalobkyněmi jsou v zásadě totožné nebo podobné se žalobními důvody a hlavními argumenty uplatňovanými ve věci T-142/11, SIR v. Rada.


title: Věc T-8/09: Žaloba podaná dne 6. ledna 2009 – Dredging International a Ondernemingen Jan de Nul v. EMSA

text:
               4.4.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/27

         Žaloba podaná dne 6. ledna 2009 – Dredging International a Ondernemingen Jan de Nul v. EMSA
   (Věc T-8/09)
   (2009/C 82/48)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Dredging International NV (Zwijndrecht, Belgie) a Ondernemingen Jan de Nul NV (Hofstade-Aalst, Belgie, zástupce: R. Martens, advokát)

      Žalovaná: Evropská agentura pro námořní bezpečnost (EMSA)
   Návrhové žádání žalobkyň

               —

               zrušit rozhodnutí EMSA o odmítnutí nabídky Joint Venture Oil Combat (dále jen „JVOC“), tvořeným žalobkyněmi o přidělení zakázky úspěšnému uchazeči;

               —

               prohlásit, že smlouva podepsaná mezi EMSA a úspěšným uchazečem podle zadávacího postupu EMSA/NEG/3/2008 je neplatná;

               —

               přiznat náhradu škody jako kompenzaci za ztrátu, kterou JVOC utrpělo v důsledku napadeného rozhodnutí, předběžně odhadnutou na 725 500 eur, zvýšenou o úroky z prodlení ode dne podání této žaloby;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení, včetně nákladů za právní poradenství vzniklé JVOC.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   V projednávané věci žalobkyně usilují o zrušení rozhodnutí žalované, kterým byla odmítnuta jejich nabídka odpovídající na výzvu k podávání nabídek EMSA/NEG/3/2008 (položka 2: Severní moře) týkající se zakázky na služby pohotovostních čistících člunů (1), zakázka byla přidělena úspěšnému uchazeči. Žalobkyně dále požaduje náhradu škody, které údajně utrpěla v zadávacím řízení.
   Na podporu své žaloby žalobkyně uplatňují čtyři žalobní důvody:
   zaprvé, tvrdí, že žalovaná tím, že žalobkyním neposkytla informace, které požadovaly ohledně důvodů zamítnutí své nabídky a ohledně povahy a relativních výhod nabídky úspěšného uchazeče, porušila čl. 135 odst. 2 nařízení (2), článek 253 ES a podstatné procesní náležitosti povinnosti uvést odůvodnění a respektování práv na obranu. Žalobkyně dále tvrdí, že žalovaná nepozdržela podpis smlouvy s úspěšným uchazečem do poskytnutí relevantních informací žalobkyním, čímž porušila čl. 105 odst. 2 finančního nařízení (3) a čl. 158a odst. 1 nařízení Komise č. 2342/2002 (4).
   Zadruhé, žalobkyně tvrdí, že žalovaná se dopustila zjevně nesprávného právního posouzení při vyhodnocení nabídky předložené úspěšným uchazečem, čímž porušila zásadu rovného zacházení a zákazu diskriminace, uvedené v článku 89 finančního nařízení.
   Zatřetí, žalobkyně tvrdí, že se žalovaná dopustila řady zjevně nesprávných posouzení ve svém rozhodnutí – zamítnout nabídku žalobkyň z důvodu rozporu s bodem 12.2 zadávací dokumentace, aniž by se dála zabývala argumenty žalobkyň. Podle názoru žalobkyň tím žalovaná porušila zásady proporcionality, rovného zacházení a zákazu diskriminace, uvedené v čl. 89 odst. 1 finančního nařízení.
   Začtvrté, žalobkyně tvrdí, že ve výkladu článku 12.2 zadávací dokumentace žalobkyní je rozpočtový strop zjevně nepřiměřený a neumožňuje, aby byly předloženy jakékoliv vyhovující nabídky.

      (1)  Úř. věst. 2008/S 48-065631.

      (2)  Nařízení Evropské agentury pro námořní bezpečnost, přijaté dne 9. prosince 2003, kterým se stanoví podrobná pravidla provádění finančního nařízení ze dne 9. prosince 2003, které se použije na rozpočet Evropské agentury pro námořní bezpečnost, přijaté správní radou dne 3. července 2003.

      (3)  Nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (Úř. věst. L 248, s. 1; Zvl. vyd. 01/04, s. 74).

      (4)  Nařízení Komise (ES, Euratom) č. 2342/2002 ze dne 23. prosince 2002 o prováděcích pravidlech k nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (Úř. věst. L 357, s. 1; Zvl. vyd. 01/04, s. 145).


title: Věc T-357/05: Žaloba podaná dne 19. září 2005 – Generalitat Valenciana v. Komise Evropských společenství

text:
               12.11.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 281/33

         Žaloba podaná dne 19. září 2005 – Generalitat Valenciana v. Komise Evropských společenství
   (Věc T-357/05)
   (2005/C 281/60)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Generalitat Valenciana (Valencie, Španělsko) (zástupce: José Vicente Sánchez-Tarazaga Marcelino, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Komise C(2005) 1867 konečné ze dne 27. června 2005 o snížení příspěvku poskytnutého z Fondu soudržnosti na skupinu projektů č. 97/11/61/028.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Původ této žaloby je v rozhodnutí Komise C(97) 3882 ze dne 5. prosince 1997, na základě kterého získal projekt č. 97/11/61/028 uskutečňovaný ve Španělsku a nazvaný „Projekt shromažďování a čištění odpadních vod na pobřeží Středozemního moře v autonomní oblasti Valencie“ (obecný projekt zahrnující dvanáct různých projektů) příspěvek z Fondu soudržnosti ve výši 75 011 715 eur. Tato původní částka byla později zvýšena na 92 742 913 eur.
   Komise při provedení kontroly zjistila řadu vad v použitém postupu při zadávání, hlavně použití zkušenosti jako kritéria pro zadání a metody průměrné ceny jako způsobu posouzení nabídnuté ceny. Žalobkyně se domnívá, že napadené rozhodnutí, které snižuje celkový poskytnutý příspěvek o 2 217 537 eur, porušuje články 18 a 30 směrnice Rady 93/37 ze dne 14. června 1993 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce (1) a článek 2 finančního řádu Evropských společenství ze dne 21. prosince 1977.
   Na podporu svého návrhového žádání žalobkyně uvádí:

               —

               že právní předpisy Společenství výslovně uvádějí zkušenost jako kritérium výběru, přičemž, i když jej nezmiňují výslovně ve výčtu možných kritérií účasti, je snadné povšimnout si, že výčet těchto kritérií je čistě demonstrativní, nikoli taxativní, a nevylučují ani možné použití zkušenosti jako dalšího kritéria pro zadání zakázky. Tento závěr posiluje sama judikatura Společenství.

               —

               že v každém případě zjevně nelze zahrnutí zkušenosti jako jednoho z kritérií pro zadání do zadávacích podmínek považovat za takové závažné a zjevné porušení, jaké je podle právních předpisů i judikatury Společenství předpokladem vzniku odpovědnosti.

               —

               že použití metody „průměrné ceny“ jako mechanismu k posouzení kritéria ceny není výslovně zakázáno právními předpisy Společenství a že judikatura se proti tomuto kritériu vyslovila pouze tehdy, pokud šlo o jediné použité kritérium, nikoli pokud bylo použito společně s jinými kritérii.

         Žalobkyně tvrdí, že byly rovněž porušeny zásady právní jistoty, legitimního očekávání, zákazu zpětné účinnosti a proporcionality.

      (1)  Úř. věst. L 199, 9.8.1993, s. 54.


title: Věc T-160/08 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 5. května 2008 Komisí Evropských společenství proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 21. února 2008 ve věci F-31/07, Putterie-De-Beukelaer v. Komise

text:
               19.7.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 183/23

         Kasační opravný prostředek podaný dne 5. května 2008 Komisí Evropských společenství proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 21. února 2008 ve věci F-31/07, Putterie-De-Beukelaer v. Komise
   (Věc T-160/08 P)
   (2008/C 183/45)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníce řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Komise Evropských společenství (zástupci: C. Berardis-Kayser a K. Herrmann, zmocněnci)

      Další účastnice řízení: Françoise Putterie-De-Beukelaer (Brusel, Belgie)
   Návrhová žádání navrhovatelky

               —

               zrušit napadený rozsudek;

               —

               vrátit věc SVS;

               —

               rozhodnout o náhradě nákladů řízení až v rámci konečného rozsudku.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Komise se tímto kasačním opravným prostředkem domáhá zrušení rozsudku Soudu pro veřejnou službu (SVS) ze dne 21. února 2008, který byl vydán ve věci Putterie-De-Beukelaer v. Komise, F-31/07, jímž SVS zrušil posudek o vývoji služebního postupu pí Putterie-De-Beukelaer týkající se období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2005 v rozsahu, v němž neuznává její schopnosti pro výkon úkolů náležejících kategorii B*.
   Na podporu svého kasačního opravného prostředku Komise uplatňuje jediný důvod vycházející jednak z porušení SVS zásad týkajících se rozsahu přezkumu, který soud Společenství provádí z úřední povinnosti, a jednak z porušení zákazu rozhodnout ultra petita.
   Komise se domnívá, že SVS nebyl oprávněn uplatnit z úřední povinnosti žalobní důvod týkající se legality po meritorní stránce napadeného aktu, vycházející z nedodržení působnosti článku 43 služebního řádu úředníků Evropských společenství a čl. 10 odst. 3 přílohy XIII uvedeného řádu, jelikož meritorní důvody nejsou nepominutelnými podmínkami řízení.
   Podpůrně Komise tvrdí, že jelikož body 75 a 76 napadeného rozsudku mohou být považovány za oddělitelné od žalobního důvodu vycházejícího z legality po meritorní stránce napadeného aktu a mohou být kvalifikovány jako samostatný žalobní důvod vycházející z nepříslušnosti autora napadeného aktu, porušil SVS právo na obhajobu Komise, jelikož Komise nebyla k tomuto aspektu vyslechnuta podle článku 77 jednacího řádu SVS.


title: Věc T-40/07 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 14. února 2007 Josém Antóniem de Britem Sequeirou Carvalhem proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 13. prosince 2006 ve věci F-17/05, de Brito Sequeira Carvalho v. Komise

text:
               14.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/46

         Kasační opravný prostředek podaný dne 14. února 2007 Josém Antóniem de Britem Sequeirou Carvalhem proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 13. prosince 2006 ve věci F-17/05, de Brito Sequeira Carvalho v. Komise
   (Věc T-40/07 P)
   (2007/C 82/98)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatel): José António de Brito Sequeira Carvalho (Brusel, Belgie) (zástupce: O. Martin, advokát)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobce

               —

               prohlásit tento kasační opravný prostředek za přípustný a opodstatněný;

               —

               nařídit Komisi předložení spisu obsahujícího veškeré dokumenty týkající se navrhovatele, které se nacházejí v jeho správním spisu, u Úřadu pro vyšetřování a disciplinární opatření (IDOC), u lékařské služby a kdekoliv jinde, především pak dokumenty a podání z původního řízení ze dne 2. února 2001 týkajícího se údajných důkazů o hanlivých aktech, které byly připisovány navrhovateli;

               —

               nařídit Komisi předložení právního základu pro zahájení úředníkem Komise lékařského řízení týkajícího se duševního zdraví navrhovatele, ihned po jeho ustanovení orgánem oprávněným ke jmenování v rámci správního šetření týkajícího se hanlivých skutečností, jakož i soupis aktů uvedeného původního řízení;

               —

               zrušit rozsudek Soudu pro veřejnou službu Evropské unie ve věci F-17/05;

               —

               určit protiprávnost lékařského řízení nahrazujícího správní řízení, které od roku 2001 stále trvá;

               —

               určit porušení zásady přiměřené lhůty tímto dosud neukončeným řízením;

               —

               určit neplatnost pro nezpůsobilost, nedostatečné odůvodnění a neexistenci aktu úředníka Komise ze dne 18. června 2004 a jeho nepřičitatelnost Komisi;

               —

               určit právní neexistenci aktu orgánu oprávněného ke jmenování ze dne 28. června 2004 a jeho nedovolatelnost proti navrhovateli, jemuž nebyl nikdy oznámen;

               —

               určit uchovávání uvnitř Komise souběžného spisu obsahujícího nepravdivé údaje osobní povahy poškozující navrhovatele;

               —

               určit neplatnost a protiprávnost lékařského aktu ze dne 13. července 2004, kterým byl navrhovateli zakázán vstup do budov Komise, jelikož se nejedná o řádně odůvodněné rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování;

               —

               určit neplatnost aktu úředníka Komise ze dne 22. září 2004, kterým mělo být o šest měsíců prodlouženo údajné poskytnutí volna navrhovateli z důvodů nemoci z moci úřední a další následné akty odkazující se na předchozí dokumenty úředníka orgánu oprávněného ke jmenování z června 2004;

               —

               ve zbývající části přijmout návrhová žádání předložená prvnímu soudci;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Ve svém kasačním opravném prostředku navrhovatel tvrdí, že se Soud dopustil pochybení, když své rozhodnutí založil na nesprávném právním základě, a to na článku 59 služebního řádu týkajícím se poskytnutí volna z důvodů nemoci z moci úřední, zatímco Komise podle navrhovatele nerespektovala článek 86 služebního řádu a jeho přílohu IX, jakož i texty upravující vedení správních šetření a disciplinárních řízení. Mimoto navrhovatel uplatňuje, že Soud nerespektoval jeho právo obhajoby a porušil článek 6 Evropské úmluvy o lidských právech, jakož i zásadu spravedlivého procesu, když rozhodl na základě neúplného spisu a aniž by rozhodl o údajné existenci souběžného spisu. Navrhovatel rovněž tvrdí, že Soud porušil článek 8 Evropské úmluvy o lidských právech, když rozhodl na základě nepravdivých důkazů. Navrhovatel mimoto Soudu vytýká, že v napadeném rozsudku nezaujal stanovisko k jeho žádosti o znovuotevření řízení. Rovněž uplatňuje, že Soud protiprávně nevyvodil právní důsledky z údajné nezpůsobilosti orgánu, který vydal rozhodnutí o poskytnutí volna z důvodů nemoci z moci úřední, jež měl Soud podle navrhovatele prohlásit za neexistující z důvodu nezpůsobilosti a nedostatečného odůvodnění.


title: Věc T-188/05: Žaloba podaná dne 2. května 2005 Joëlem De Bry proti Komisi Evropských společenství

text:
               23.7.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 182/40

         Žaloba podaná dne 2. května 2005 Joëlem De Bry proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-188/05)
   (2005/C 182/75)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 2. května 2005 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Joëlem De Bry, s bydlištěm ve Woluwé-St-Lambert (Belgie), zastoupeným Sébastienem Orlandim, Albertem Coolenem, Jean-Noëlem Louisem a Etiennem Marchalem, advokáty, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Žalobce navrhuje, aby Soud:

               1.

               zrušil rozhodnutí Komise, týkající se vyhotovení posudku žalobce o vývoji služebního postupu 2003,

               2.

               uložil žalované zaplatit jedno symbolické euro, které může být v průběhu řízení zvýšeno a náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Na podporu své žaloby žalobce nejprve uplatňuje objektivní střet zájmů hodnotitele stejné platové třídy jako on.
   Mimoto tvrdí, že k nesprávnému posouzení došlo při posuzování jeho zásluh a uplatňuje nesoudržnost mezi komentáři a známkami, které mu byly uděleny.
   Konečně žalobce uplatňuje porušení obecných prováděcích ustanovení článku 43 služebního řádu a záměrů a cílů sledovaných zavedením nového systému zaměřeného na vývoj služebního postupu, porušení povinnosti odůvodnění, práv obhajoby a článku 26 služebního řádu.


title: Věc C-508/07 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 21. listopadu 2007 Cain Cellars, Inc. proti rozsudku Soudu prvního stupně (prvního senátu) vydanému dne 12. září 2007 ve věci T-304/05, Cain Cellars, Inc. v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

text:
               26.1.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/32

         Kasační opravný prostředek podaný dne 21. listopadu 2007 Cain Cellars, Inc. proti rozsudku Soudu prvního stupně (prvního senátu) vydanému dne 12. září 2007 ve věci T-304/05, Cain Cellars, Inc. v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc C-508/07 P)
   (2008/C 22/57)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Cain Cellars, Inc. (zástupce: J. Albrecht, advokát)

      Další účastník řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit napadený rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 12. září 2007 ve věci T-304/05;

               —

               určit, že důvod pro zamítnutí ochrany v čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 nebrání zápisu přihlašované ochranné známky;

               —

               uložit OHIM náhradu nákladů řízení před odvolacím senátem OHIM, před Soudem prvního stupně, jakož i náhradu nákladů řízení o kasačním opravném prostředku.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Shrnutí důvodů kasačního opravného prostředku navrhovatelky v řízení o kasačním opravném prostředku proti rozsudku Soudu prvního stupně Evropských společenství ze dne 12. září 2007 ve věci T-304/05
   První důvod kasačního opravného prostředku
   Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94
   Navrhovatelka napadá, že Soud prvního stupně při hodnocení skutečností podstatných pro posouzení rozlišovací způsobilosti přihlašované ochranné známky ve formě pětiúhelníku nezohlednil podstatné skutkové okolnosti a příslušná právní hlediska a právní zásady tím, že posoudil ochrannou známku navrhovatelky ve formě pětiúhelníku podle čistě teoretických a abstraktních úvah a nezohlednil obecné, skutkově orientované zásady pro posouzení otázky rozlišovací způsobilosti zobrazení pětiúhelníku, zejména jeho jedinečnost („uniqueness“) v odvětví vína, dotčeném v projednávaném případě. Soud kvalifikoval označení jako jednoduchý „geometrický tvar“ a popřel v této kategorii jednoduchých označení abstraktně a a priori jakoukoliv rozlišovací způsobilost.
   Druhý důvod kasačního opravného prostředku
   Porušení čl. 67 (6) (10) odst. 3 jednacího řádu Soudu prvního stupně

               a)

               Podle čl. 67 (6) (10) odst. 3 jednacího řádu Soudu prvního stupně Soud přihlédne pouze k těm dokumentům a důkazům, s nimiž měli advokáti nebo zmocněnci účastníků řízení možnost se seznámit a k nimž se mohli vyjádřit. V bodě 34 přihlíží napadený rozsudek k dokumentům, které OHIM předložil poprvé v žalobní odpovědi a ke kterým se žalobkyně nemohla vyjádřit (písemná část řízení byla ukončena po doručení žalobní odpovědi). Rozsudek se tedy opírá o nepřípustné důkazy. Chybějící možnost navrhovatelky vyjádřit se zakládá porušení zásady být vyslechnut soudem.

               b)

               Konečně navrhovatelka napadá, že zobrazení výrobků předložená na jednání k prokázání rozlišovací způsobilosti přihlašované ochranné známky, s jejichž předložením v řízení OHIM souhlasil a která měla zvláštní význam pro otázku rozlišovací způsobilosti přihlašované ochranné známky, zůstala v napadeném rozsudku bez zmínky a nebyla zohledněna při rozhodování o otázce rozlišovací způsobilosti. Toto představuje rovněž porušení zásady být vyslechnut soudem.


title: Věc F-30/11: Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 21. října 2011 — Torijano Montero v. Rada

text:
               12.5.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/40

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 21. října 2011 — Torijano Montero v. Rada
   (Věc F-30/11) (1)

   2012/C 138/104
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda druhého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 179, 18.6.2011, s. 21.


title: Věc C-214/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Wojewódzki Sąd Administracyjny w Gdańsku (Polská republika) dne 9. května 2011 — Grand Sp. z o.o. v. Dyrektor Izby Celnej w Gdyni

text:
               23.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 219/6

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Wojewódzki Sąd Administracyjny w Gdańsku (Polská republika) dne 9. května 2011 — Grand Sp. z o.o. v. Dyrektor Izby Celnej w Gdyni
   (Věc C-214/11)
   2011/C 219/07
   Jednací jazyk: polština

      Předkládající soud

   Wojewódzki Sąd Administracyjny w Gdańsku

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Grand Sp. z o.o.

      Žalovaný: Dyrektor Izby Celnej w Gdyni

      Předběžná otázka

   Má být čl. 1 bod 11 směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/34/ES ze dne 22. června 1998 o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů (1) vykládán tak, že k „technickým předpisům“, jejichž návrhy musí být podle čl. 8 odst. 1 této směrnice sděleny Komisi, patří právní předpis, který zakazuje prodloužení povolení k činnosti v oblasti automatizovaných her s nízkými výhrami?

      (1)  Směrnice Evropského Parlamentu a Rady 98/34/ES ze dne 22. června 1998 o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů (Úř. věst. L 204, s. 37) ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/48/ES ze dne 20. července 1998, kterou se mění směrnice 98/34/ES o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů (Úř. věst. L 217, s. 18).


title: Věc C-325/07: Žaloba podaná dne 11. července 2007 – Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství

text:
               8.9.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 211/28

         Žaloba podaná dne 11. července 2007 – Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství
   (Věc C-325/07)
   (2007/C 211/52)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupce: G. Rozet, zmocněnec)

      Žalované: Lucemburské velkovévodství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Lucemburské velkovévodství tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/18/ES ze dne 27. března 2003, kterou se mění směrnice Rady 83/477/EHS o ochraně zaměstnanců před riziky spojenými s expozicí azbestu při práci (1), nebo v každém případě tím, že tato ustanovení nesdělilo Komisi, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 2 odst. 1 této směrnice;

               —

               uložit Lucemburskému velkovévodství náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta pro provedení směrnice 2003/18/ES uplynula dne 14. dubna 2006.

      (1)  Úř. věst. L 97, s. 48; Zvl. vyd. 05/04, s. 312.


title: Věc C-234/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Vestre Landsret (Dánsko) dne 26. června 2009 — Skatteministeriet v. DSV Road A/S

text:
               29.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 205/27

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Vestre Landsret (Dánsko) dne 26. června 2009 — Skatteministeriet v. DSV Road A/S
   (Věc C-234/09)
   2009/C 205/45
   Jednací jazyk: dánština

      Předkládající soud

   Vestre Landsret

      Účastníci původního řízení

      Odvolatel: Skatteministeriet

      Odpůrkyně: DSV Road A/S

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba čl. 204 odst. 1 písm. a), s ohledem na články 92 a 96, ve spojení s článkem 1 a čl. 4 odst. 9 a 10, nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství (1), vykládat v tom smyslu, že

                           a)

                           celní dluh vzniká, pokud schválený odesílatel omylem zahájí v systému NCTS tranzitní režim pro zboží, které fyzicky neexistuje, a tranzitní režim tak nemůže být následně ukončen v souladu s příslušnými předpisy, nebo že

                           b)

                           celní dluh nevzniká, neboť je třeba mít za to, že tranzitní režim se vztahuje pouze na zboží, které fyzicky existuje, a chybné vygenerování tranzitního dokladu v systému NCTS pro fyzicky neexistující zboží tedy nevede k uložení cla?

               2)

               Je-li odpověď na první otázku písm. a) kladná, je třeba pojem „dovoz zboží“ v čl. 4 odst. 10, společně s pojmem „zboží“ v čl. 204 odst. 1 písm. a) nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství, vykládat v tom smyslu, že uvedený pojem se vztahuje jak na fyzicky existující zboží tak i na zboží, které fyzicky neexistuje?

      (1)  Úř. věst. 1992, L 302, s. 1; Zvl. vyd. 02/04, s. 307.


title: Věc T-270/14: Žaloba podaná dne 29. dubna 2014 – Grupa Azoty ATT Polymers v. Komise

text:
               14.7.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 223/24

         Žaloba podaná dne 29. dubna 2014 – Grupa Azoty ATT Polymers v. Komise
   (Věc T-270/14)
   2014/C 223/29
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Grupa Azoty ATT Polymers GmbH (Guben, Německo) (zástupci: H. Janssen a S. Kobes, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Evropské komise ze dne 18. prosince 2013 ve věci státní podpory SA.33995 (2013/C) – podpora výroby elektřiny z obnovitelných zdrojů a nižší příplatek EEG pro uživatele s vysokou spotřebou energie;

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z porušení čl. 107 odst. 1 SFEU

                           —

                           Žalobkyně tvrdí, že napadené rozhodnutí porušuje čl. 107 odst. 1 SFEU, neboť dávka EEG a speciální režim náhrad, upravené v zákoně o přednosti obnovitelných zdrojů energie (Gesetz für den Vorrang erneuerbarer Energien, dále jen „EEG“), nepředstavují poskytnutí státních nebo státem kontrolovaných prostředků. Všechny skutečnosti relevantní pro kvalifikaci těchto opatření byly zjištěny v přípravném řízení proběhnuvším mezi Komisí a Spolkovou republikou Německo. Neexistovaly další pochybnosti, o nichž by musela Komise rozhodnout v řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU čl. 4 odst. 4 nařízení (ES) č. 659/1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (1).

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 108 odst. 1 SFEU a zásady právní jistoty

                           —

                           Žalobkyně zde tvrdí, že Komise porušila čl. 108 odst. 1 SFEU a zásadu právní jistoty, tím, že s cílem přezkumu svého předběžného hodnocení EEG jakožto podpory použila řízení pro nové podpory podle čl. 4 odst. 4 nařízení č. 659/1999 namísto řízení pro stávající podpory podle čl. 17 a násl. nařízení č. 659/1999. V tomto ohledu zejména uvádí, že rozhodnutím ze dne 22. května 2002 Komise nepovažovala EEG 2000 za státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, protože nedošlo k převodu státních zdrojů. Změny EEG 2000 na EEG 2012 nebyly v porovnání s rozhodnutím Komise ze dne 22. května 2002 podstatné. Změněný právní názor mohla tudíž Komise uplatnit v řízení podle čl. 108 odst. 1 SFEU, aniž by tím byla zatížena žalobkyně.

               3.

               Třetí žalobní důvod: Porušení článku 41 Listiny základních práv a zásady kontradiktornosti.

                           —

                           Žalobkyně dále tvrdí, že žalovaná přijala napadené rozhodnutí, aniž by předtím poskytla žalobkyni možnost se vyjádřit.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (Úř. věst. L 83, s. 1; Zvl. vyd. 08/01, s. 339).


title: Věc T-441/17: Žaloba podaná dne 4. července 2017 – Arca Capital Bohemia v. Komise

text:
               16.10.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 347/26

         Žaloba podaná dne 4. července 2017 – Arca Capital Bohemia v. Komise
   (Věc T-441/17)
   (2017/C 347/35)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Arca Capital Bohemia a. s. (Praha, Česká republika) (zástupce: M. Nedelka, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise COMP/F3/NB/tt*D-2017/025322 ze dne 13. března 2017, jímž byl částečně odepřen přístup k dokumentům podle nařízení (ES) č. 1049/2001 v souvislosti s věcí COMP/SA. 25076 (2011/NN) – Privatizace bytového fondu – Karbon Invest;

               —

               zrušil rozhodnutí Komise C(2017) 3129 final ze dne 4. května 2017, jímž bylo potvrzeno rozhodnutí Komise COMP/F3/NB/tt*D-2017/025322 ze dne 13. března 2017;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z nesprávného uplatnění výjimek stanovených v čl. 4 odst. 2 první a třetí odrážce nařízení (ES) č. 1049/2001

                           —

                           Žalobkyně v tomto ohledu tvrdí, že žalovaná nesprávně uplatnila příslušnou judikaturu, která se dle jejího názoru nepoužije na případy, kdy byl správní spis uzavřen. Ve věcech týkajících se státních podpor je rovněž dán velmi silný veřejný zájem na získání co možná nejvíce informací v zájmu kontroly státních orgánů a argumenty založené na obchodních zájmech by též měly být posuzovány jinak, než je tomu v případě slučování podniků nebo kartelových dohod.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z existence převažujícího veřejného zájmu na zpřístupnění.

                           —

                           Žalobkyně v tomto ohledu předkládá argumenty, podle nichž měla předmětná privatizace závažné negativní sociální dopady, a poukazuje na rozšířené podezření, že v tomto procesu došlo k pochybením ze strany státních orgánů.


title: Věc C-540/07: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 19. listopadu 2009 — Komise Evropských společenství v. Italská republika ( Nesplnění povinnosti státem — Volný pohyb kapitálu — Článek 56 ES — Články 31 a 40 Dohody o EHP — Přímé daně — Srážková daň z dividend vyplácených do zahraničí — Započtení v místě sídla příjemce dividendy podle smlouvy o zamezení dvojího zdanění )

text:
               30.1.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/5

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 19. listopadu 2009 — Komise Evropských společenství v. Italská republika
   (Věc C-540/07) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Volný pohyb kapitálu - Článek 56 ES - Články 31 a 40 Dohody o EHP - Přímé daně - Srážková daň z dividend vyplácených do zahraničí - Započtení v místě sídla příjemce dividendy podle smlouvy o zamezení dvojího zdanění“)
   2010/C 24/07
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: R. Lyal a A. Aresu, zmocněnci)

      Žalovaná: Italská republika (zástupci: R. Adam, zmocněnec, P. Gentili, avvocato dello Stato)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Porušení čl. 56 ES a 40 EHS — Daňový režim, který je nevýhodnější pro dividendy rozdělované mezi společnosti se sídlem v jiných členských státech a ve státech EHP než pro dividendy vyplácené „tuzemským“ společnostem

      Výrok

               1)

               Italská republika tím, že dividendy rozdělované mezi společnosti usazené v jiných členských státech podřídila daňovému režimu, který je nevýhodnější než režim uplatňovaný na dividendy rozdělované mezi tuzemské společnosti, nesplnila své povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 56 odst. 1 ES.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Italské republice se ukládá náhrada tří čtvrtin veškerých nákladů řízení. Komisi Evropských společenství se ukládá náhrada zbývající čtvrtiny.

      (1)  Úř. věst. C 37, 9.2.2008.


title: Věc C-378/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Magyar Köztársaság Legfelsőbb Bírósága (Maďarská republika) dne 28. července 2010 — VALE Építésí Kft.

text:
               20.11.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 317/13

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Magyar Köztársaság Legfelsőbb Bírósága (Maďarská republika) dne 28. července 2010 — VALE Építésí Kft.
   (Věc C-378/10)
   ()
   2010/C 317/25
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Magyar Köztársaság Legfelsőbb Bírósága

      Účastnice původního řízení

      Navrhovatelka: VALE Építésí Kft.

      Předběžné otázky

               1)

               Je hostitelský členský stát povinen řídit se články 43 ES a 48 ES v případě, kdy společnost založená v jiném členském státě (původu) přemístí své sídlo do hostitelského členského státu a současně za tím účelem zajistí svůj výmaz z rejstříku v členském státě původu, vlastníci společnosti vydají nový akt, kterým se společnost zakládá, podle práva hostitelského členského státu a společnost podá návrh na svůj zápis do obchodního rejstříku hostitelského členského státu v souladu s právem tohoto státu?

               2)

               Je v případě kladné odpovědi na první otázku v popsané situaci třeba vykládat články 43 ES a 48 ES v tom smyslu, že brání právní úpravě nebo praxi (hostitelského) členského státu, která znemožňuje společnosti legálně založené v kterémkoli jiném členském státě (původu) přemístit své sídlo do hostitelského členského státu a pokračovat v činnosti podle práva posledně zmíněného státu?

               3)

               Je pro účely odpovědi na druhou otázku relevantní důvod, pro který hostitelský členský stát odmítne zápis společnosti do obchodního rejstříku? Konkrétně:

                           —

                           že v aktu, kterým se společnost zakládá, vydaném v hostitelském členském státě společnost uvede jako svou právní předchůdkyni společnost založenou v členském státě původu, jež byla vymazána z rejstříku, a navrhne, aby byla tato společnost jako její právní předchůdkyně uvedena v obchodním rejstříku hostitelského členského státu.

                           —

                           Je v situaci mezinárodní přeměny uvnitř Společenství pro účely rozhodnutí hostitelského členského státu o návrhu na zápis společnosti do obchodního rejstříku hostitelský členský stát povinen zohlednit akt, jímž členský stát původu uvedl ve svém obchodním rejstříku skutečnost, že došlo ke změně sídla, a pokud ano, do jaké míry?

               4)

               Je hostitelský členský stát oprávněn rozhodnout v souladu s ustanoveními svého práva společností, která upravují vnitrostátní přeměny společností, o návrhu na zápis do obchodního rejstříku tohoto státu podaném společností, jež uskutečňuje mezinárodní přeměnu uvnitř Společenství, a požadovat, aby tato společnost splnila veškeré podmínky, které stanoví právo společností hostitelského členského státu pro vnitrostátní přeměny (například vypracování účetní závěrky a inventáře majetku), nebo je naopak povinen na základě článků 43 ES a 48 ES rozlišovat mezi mezinárodními přeměnami uvnitř Společenství a vnitrostátními přeměnami, a pokud ano, do jaké míry?


title: Věc C-372/04: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) ze dne 12. července 2004 ve věci The Queen k žalobě Yvonne Watts proti 1) Bedford Primary Care Trust a 2) Secretary of State for Health.

text:
               6.11.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 273/15

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) ze dne 12. července 2004 ve věci The Queen k žalobě Yvonne Watts proti 1) Bedford Primary Care Trust a 2) Secretary of State for Health.
   (Věc C-372/04)
   (2004/C 273/29)
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division), Spojené království Velké Británie a Severního Irska, ze dne 12. července 2004 ve věci The Queen k žalobě Yvonne Watts proti 1) Bedford Primary Care Trust a 2) Secretary of State for Health, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 27. srpna 2004, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:
   Otázka 1
   S ohledem na povahu NHS a jeho postavení ve vnitrostátních právních předpisech, musí být článek 49 ES, ve světle rozsudků Geraets Smits, Muller-Faure a Inizan vykládán tak, že v zásadě osoby s obvyklým bydlištěm ve Spojeném království mají podle evropského práva nárok na nemocniční léčbu v jiných členských státech na náklady United Kingdom National Health Service (dále jen „NHS“).
   Zejména ke správnému výkladu článku 49 ES:

               a)

               Je rozdíl mezi národním zdravotním systémem financovaným státem, jakým je NHS, a pojišťovacími fondy, jako je holandský systém ZFW, zejména s ohledem na skutečnost, že NHS nemá žádný fond, ze kterého musí být prováděny platby?

               b)

               Má NHS povinnost schválit a uhradit takovou léčbu v jiném členském státě bez ohledu na to, že není povinna schválit a uhradit takovou léčbu provedenou soukromě poskytovatelem služeb ze Spojeného království?

               c)

               Je relevantní, zda si pacient zajistí léčbu nezávisle na příslušném útvaru NHS a bez předchozího schválení nebo oznámení?

         Otázka 2
   Je při odpovědi na otázku 1 důležité, zda je samotná nemocniční léčba poskytnutá útvary NHS poskytováním služeb ve smyslu článku 49 ES?
   V případě kladné odpovědi, a za okolností uvedených výše v popisu skutečností, musejí být články 48, 49 a 50 ES vykládány tak, že v zásadě:

               1)

               poskytování nemocniční léčby útvary NHS je poskytováním služeb podle článku 49 ES;

               2)

               přijetím nemocniční léčby v rámci NHS jako takového pacient vykonává své právo na volný příjem služeb ve smyslu článku 49 ES; a

               3)

               útvary NHS poskytující nemocniční léčbu jsou poskytovateli služeb ve smyslu článků 48 a 50 ES?

         Otázka 3
   Pokud se článek 49 ES vztahuje na NHS, může se NHS anebo ministr k tomu, aby objektivně zdůvodnil odmítnutí předchozího schválení nemocniční léčby v jiném členském státě, opřít o:

               a)

               skutečnost, že toto schválení by vážným způsobem narušilo systém NHS, kterým NHS spravuje prostřednictvím čekacích listin zdravotnické zájmy;

               b)

               skutečnost, že schválení by upřednostnilo pacienty s méně naléhavou potřebou lékařského zákroku před pacientem s naléhavější potřebou lékařského zákroku;

               c)

               skutečnost, že schválení by způsobilo přesun prostředků za účelem zaplacení méně naléhavé léčby pro ty, kteří jsou ochotni cestovat do zahraniční, na úkor těch, kteří nechtějí anebo nemohou do zahraničí cestovat, nebo zvýšení nákladů vynaložených útvary NHS;

               d)

               skutečnost, že schválení může vyžadovat, aby Spojené království poskytlo další prostředky do rozpočtu NHS anebo může omezit rozsah léčby dostupné v rámci NHS;

               e)

               srovnatelné náklady na léčbu a vedlejší výdaje s ní související v jiných členských státech?

         Otázka 4
   Při posouzení, zda je léčba dostupná bez zbytečného odkladu pro účely článku 49 ES, v jakém rozsahu je nezbytné anebo přípustné vzít v úvahu zejména následující kritéria:

               a)

               čekací doby;

               b)

               klinická přednost léčby určená příslušným útvarem NHS;

               c)

               organizace poskytování nemocniční péče v souladu s prioritami směřujícími k nejlepšímu účinku při omezených zdrojích;

               d)

               skutečnost, že léčba v rámci NHS je poskytována zdarma v místě jejího poskytování;

               e)

               individuální zdravotní stav pacienta, předchozí a pravděpodobný vývoj nemoci, kvůli které pacient požaduje léčbu?

         Otázka 5
   Ke správnému výkladu čl. 22 odst. 1 písm. c) nařízení 1408/71 (1) a především slov „ve lhůtě obvykle nezbytné pro získání předmětné léčby“:

               a)

               Jsou použitelná kritéria shodná s těmi, která se použijí pro řešení otázek zbytečného odkladu pro účely článku 49 ES;

               b)

               Pokud tomu tak není, v jakém rozsahu je nezbytné nebo přípustné zohlednit faktory uvedené v otázce 4?

         Otázka 6
   Za podmínek, kdy je členský stát povinen podle práva EU za osoby s obvyklým bydlištěm v tomto členském státě uhradit nemocniční léčbu v jiných členských státech, vypočítávají se náklady na tuto léčbu podle článku 22 nařízení 1408/71 s odkazem na právní předpisy členského státu, ve kterém je léčba poskytnuta, anebo dle článku 49 ES s odkazem na právní předpisy členského státu bydliště?
   V každém případě:

               a)

               Jaký je přesný rozsah závazku zaplatit nebo nahradit náklady, zejména tehdy, jako v případě Spojeného království, kdy je nemocniční léčba poskytována pacientům v místě jejího poskytování zdarma, a neexistuje vnitrostátní sazebník pro náhradu nákladů léčby pacientům?

               b)

               Je závazek omezen pouze na skutečné náklady na poskytování stejné nebo rovnocenné léčby v prvním členském státě?

               c)

               Obsahuje tento závazek rovněž povinnost pokrytí cestovních nákladů a nákladů na ubytování?

         Otázka 7
   Je potřeba článek 49 ES a článek 22 nařízení 1408/71 vykládat tak, že ukládají členskému státu povinnost hradit nemocniční léčbu v jiných členských státech bez ohledu na rozpočtová omezení, a pokud ano, jsou tyto požadavky slučitelné s odpovědností členského státu za organizaci zdravotnictví a poskytování zdravotní péče, jak jsou uvedeny v čl. 152 odst. 5 ES?

      (1)  Nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, osoby samostatně výdělečně činné a na jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství.


title: Věc T-52/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 14. listopadu 2013 — Efag Trade Mark Company v. OHIM (FICKEN) ( „Ochranná známka Společenství — Přihláška slovní ochranné známky Společenství FICKEN — Absolutní důvod pro zamítnutí — Ochranná známka odporující veřejnému pořádku nebo dobrým mravům — Článek 7 odst. 1 písm. f) nařízení (ES) č. 207/2009“ )

text:
               21.12.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 377/15

         Rozsudek Tribunálu ze dne 14. listopadu 2013 — Efag Trade Mark Company v. OHIM (FICKEN)
   (Věc T-52/13) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Přihláška slovní ochranné známky Společenství FICKEN - Absolutní důvod pro zamítnutí - Ochranná známka odporující veřejnému pořádku nebo dobrým mravům - Článek 7 odst. 1 písm. f) nařízení (ES) č. 207/2009)
   2013/C 377/34
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Efag Trade Mark Company GmbH & Co. KG (Schemmerhofen, Německo) (zástupce: M. Wekwerth, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: D. Walicka, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 18. října 2012 (věc R 493/2012-1), týkající se přihlášky slovního označení FICKEN jako ochranné známky Společenství.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Efag Trade Mark Company GmbH & Co. KG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 101, 6.4.2013.


title: Věc C-107/13: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 13. března 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Administrativen sad Veliko Tarnovo – Bulharsko) – FIRIN OOD v. Direktor na Direktsia „Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika“ Veliko Tarnovo pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite „Společný systém daně z přidané hodnoty  — Odpočet daně zaplacené na vstupu  — Zaplacení záloh  — Odepření odpočtu daně  — Daňový únik  — Oprava odpočtu daně, jestliže nedošlo k uskutečnění zdanitelného plnění  — Podmínky“

text:
               5.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 135/14

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 13. března 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Administrativen sad Veliko Tarnovo – Bulharsko) – FIRIN OOD v. Direktor na Direktsia „Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika“ Veliko Tarnovo pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite
   (Věc C-107/13) (1)

   („Společný systém daně z přidané hodnoty - Odpočet daně zaplacené na vstupu - Zaplacení záloh - Odepření odpočtu daně - Daňový únik - Oprava odpočtu daně, jestliže nedošlo k uskutečnění zdanitelného plnění - Podmínky“)
   2014/C 135/15
   Jednací jazyk: bulharština

      Předkládající soud

   Administrativen sad Veliko Tarnovo

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: FIRIN OOD

      Žalovaný: Direktor na Direktsia „Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika“ Veliko Tarnovo pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Administrativen sad Veliko Tarnovo – Výklad čl. 168 písm. a) ve spojení s článkem 65, čl. 90 odst. 1, čl. 185 odst. 1 jakož i článku 205 ve spojení s čl. 168 písm. a) a článkem 193 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1) – Zásady neutrality DPH, efektivity a proporcionality – Odpočet daně odvedené na vstupu – Placení záloh za zboží přesně určené před dodáním – Odepření odpočtu daně ze zaplacení zálohy při nedodání zboží – Možnost, aby dodavatel opravil původně provedený odpočet a dopad na odepření přiznání takového odpočtu – Odepření odpočtu DPH příjemci dodání z důvodu společné a nerozdílné odpovědnosti za odvedení daně jiné osoby, než je osoba povinná k dani – Určení osoby, která je společně a nerozdílně odpovědná na základě domněnek založených na institutech občanského práva.

      Výrok

   Článek 65, čl. 90 odst. 1, čl. 168 písm. a), čl. 185 odst. 1 a článek 193 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty musejí být vykládány v tom smyslu, že vyžadují, aby byl odpočet daně z přidané hodnoty provedený příjemcem faktury vystavené za účelem zaplacení zálohy týkající se dodání zboží opraven, pokud se toto dodání za takových okolností, jaké nastaly ve věci v původním řízení, nakonec neuskutečnilo, i kdyby byl dodavatel nadále povinen odvést tuto daň a nevrátil uvedenou zálohovou platbu.

      (1)  Úř. věst. C 129, 4. 5. 2013.


title: Věc F-10/08: Žaloba podaná dne 21. ledna 2008 – Aayhan a další v. Parlament

text:
               8.3.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 64/70

         Žaloba podaná dne 21. ledna 2008 – Aayhan a další v. Parlament
   (Věc F-10/08)
   (2008/C 64/116)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobci: Laleh Aayhan (Štrasburk, Francie) a další (zástupce: R. Blindauer, advokát)

      Žalovaný: Evropský parlament
   Předmět a popis sporu
   Zrušení rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 25. října 2007, kterým se zamítá stížnost podaná žalobci dne 21. června 2007, kterou se domáhali toho, aby veškeré pracovní smlouvy, které s nimi tento orgán uzavřel, byly překvalifikovány ze smluv na dobu určitou na jedinou smlouvu na dobu neurčitou
   Návrhová žádání žalobců

               —

               Zrušit rozhodnutí ze dne 25. října 2007, jímž generální tajemník Evropského parlamentu, orgán oprávněný ke jmenování (OOJ), zamítl stížnost, která byla Parlamentu doručena dne 27. června 2007;

               —

               považovat smlouvy na dobu určitou, které žalobci uzavřeli s Evropským parlamentem, za jedinou smlouvu na dobu neurčitou, která je prodloužena i na období po 1. lednu 2007;

               —

               přijmout všechny žalující zaměstnance se smlouvou na dobu neurčitou zpět do služeb Parlamentu;

               —

               přiznat každému žalujícímu zaměstnanci náhradu, která odpovídá nároku na placené volno, který zaměstnanci vznikl na základě jeho práce, za veškerá odpracovaná období od počátku přijetí do zaměstnání;

               —

               zaprotokolovat, že žalobci považují rozhodnutí ze dne 20. dubna 2007 za zamítnutí jejich stížnosti a že již podali žalobu k Soudu pro veřejnou službu


title: Věc F-35/05: Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 30. června 2006 – Colombani v. Komise

text:
               12.8.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 190/38

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 30. června 2006 – Colombani v. Komise
   (Věc F-35/05) (1)

   (2006/C 190/71)

      Jednací jazyk: francouzština

   Předseda prvního senátu rozhodl o vyškrtnutí věci v návaznosti na smírné vyřešení sporu.

      (1)  Úř. věst. C 193, 6.8.2005 (věc původně zapsána do rejstříku Soudu prvního stupně Evropských společenství pod číslem T-206/05 a postoupena Soudu pro veřejnou službu Evropské unie usnesením ze dne 15.12.2005).


title: Věc C-598/14 P: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 5. dubna 2017 – Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví v. Gilbert Szajner, Forge de Laguiole „Kasační opravný prostředek — Ochranná známka Evropské unie — Řízení o prohlášení neplatnosti — Nařízení (ES) č. 207/2009 — Článek 8 odst. 4 — Článek 65 odst. 1 a 2 — Slovní ochranná známka LAGUIOLE — Návrh na prohlášení neplatnosti založený na starším právu, které vzniklo na základě vnitrostátního práva — Použití vnitrostátního práva úřadem EUIPO — Úloha unijního soudu“

text:
               29.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 168/5

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 5. dubna 2017 – Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví v. Gilbert Szajner, Forge de Laguiole
   (Věc C-598/14 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Evropské unie - Řízení o prohlášení neplatnosti - Nařízení (ES) č. 207/2009 - Článek 8 odst. 4 - Článek 65 odst. 1 a 2 - Slovní ochranná známka LAGUIOLE - Návrh na prohlášení neplatnosti založený na starším právu, které vzniklo na základě vnitrostátního práva - Použití vnitrostátního práva úřadem EUIPO - Úloha unijního soudu“)
   (2017/C 168/04)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)

      Další účastníci řízení: Gilbert Szajner (zástupkyně: A. Sam-Simenot, advokátka), Forge de Laguiole (zástupkyně: F. Fajgenbaum, advokátka)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) se ukládá náhrada nákladů řízení.

               3)

               Společnost Forge de Laguiole SARL ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 96, 23.3.2015.


title: Věc C-126/16: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 22. června 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rechtbank Midden-Nederland – Nizozemsko) – Federatie Nederlandse Vakvereniging a další v. Smallsteps BV „Řízení o předběžné otázce — Směrnice 2001/23/ES — Články 3 až 5 — Převody podniků — Zachování práv zaměstnanců — Výjimky — Insolvenční řízení — Pre-pack — Přežití podniku“

text:
               21.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 277/15

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 22. června 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rechtbank Midden-Nederland – Nizozemsko) – Federatie Nederlandse Vakvereniging a další v. Smallsteps BV
   (Věc C-126/16) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Směrnice 2001/23/ES - Články 3 až 5 - Převody podniků - Zachování práv zaměstnanců - Výjimky - Insolvenční řízení - Pre-pack - Přežití podniku“)
   (2017/C 277/20)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Rechtbank Midden-Nederland

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Federatie Nederlandse Vakvereniging, Karin van den Burg-Vergeer, Lyoba Tanja Alida Kukupessy, Danielle Paase-Teeuwen, Astrid Johanna Geertruda Petronelle Schenk

      Žalovaná: Smallsteps BV

      Výrok

   Směrnice Rady 2001/23/ES ze dne 12. března 2001 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se zachování práv zaměstnanců v případě převodů podniků, závodů nebo částí podniků nebo závodů a zejména její čl. 5 odst. 1 musí být vykládány v tom smyslu, že ochrana zaměstnanců zaručená v článcích 3 a 4 této směrnice je zachována i za takové situace, jaká nastala ve věci v původním řízení, kdy k převodu podniku dojde po prohlášení úpadku v kontextu operace pre-pack připravené před tímto prohlášením a provedené bezprostředně po něm, v jejímž rámci soudem ustanovený „zamýšlený správce“ zejména zkoumá možnosti případného pokračování v činnosti tohoto podniku ze strany třetí osoby a připravuje se na provedení úkonů bezprostředně po prohlášení úpadku, aby došlo k tomuto pokračování, a že v tomto ohledu kromě toho není relevantní, že cílem této operace pre-pack je i maximalizace výnosu z převodu pro všechny věřitele dotčeného podniku.

      (1)  Úř. věst. C 165, 10. 5. 2016.


title: Věc C-72/08: Žaloba podaná dne 20. února 2008 – Komise Evropských společenství v. Polská republika

text:
               12.4.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 92/22

         Žaloba podaná dne 20. února 2008 – Komise Evropských společenství v. Polská republika
   (Věc C-72/08)
   (2008/C 92/42)
   Jednací jazyk: polština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: R. Vidal Puig a A. Stobiecka-Kuik, zmocněnci)

      Žalovaná: Polská republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Polská republika tím, že ve stanovené lhůtě nepřijala právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2004/36/ES ze dne 21. dubna 2004 o bezpečnosti letadel třetích zemí, která používají letiště Společenství (1), a v každém případě tím, že o těchto předpisech neuvědomila Komisi, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají na základě článku 11 této směrnice,

               —

               uložit Polské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta pro provedení směrnice 2004/36/ES uplynula dne 30. dubna 2006.

      (1)  Úř. věst. L 143, s. 76; Zvl. vyd. 07/08, s. 182.


title: Věc T-231/11: Žaloba podaná dne 2. května 2011 — Fraas v. OHIM (károvaný vzor v barvách, tmavě šedá, světle šedá, světle modrá, tmavě modrá, okrová a béžová)

text:
               13.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 238/18

         Žaloba podaná dne 2. května 2011 — Fraas v. OHIM (károvaný vzor v barvách, tmavě šedá, světle šedá, světle modrá, tmavě modrá, okrová a béžová)
   (Věc T-231/11)
   2011/C 238/32
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: V. Fraas GmbH (Helmbrechts-Wüstenselbitz, Německo) (zástupci: R. Kunze a G. Würtenberger, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí R 2041/2010-4 čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 4. března 2011, týkající se přihlášky ochranné známky Společenství 008 423 626 (obrazová ochranná známka);

               —

               uložil Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka zobrazující károvaný vzor v barvách tmavě šedá, světle šedá, světle modrá, tmavě modrá, okrová a béžová pro výrobky spadající do tříd 18, 24 a 25 — přihláška č. 8 423 626.

      Rozhodnutí průzkumového referenta: Částečné zamítnutí přihlášky.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody Porušení čl. 7 odst. 1písm. b) ve spojení s čl. 7 odst. 2 nařízení (ES) č. 207/2009, neboť dotčená ochranná známka Společenství má rozlišovací způsobilost, jakož i porušení článků 75 a 76 nařízení (ES) č. 207/2009, neboť odvolací senát se nezabýval rozsáhlou skutkovou a právní argumentací žalobkyně.


title: Věc T-184/16: Žaloba podaná dne 22. dubna 2016 – NRJ Group v. EUIPO - Sky International (SKY ENERGY)

text:
               27.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 232/23

         Žaloba podaná dne 22. dubna 2016 – NRJ Group v. EUIPO - Sky International (SKY ENERGY)
   (Věc T-184/16)
   (2016/C 232/31)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: NRJ Group (Boileau, Francie) (zástupce: M. Antione-Lalance, advokátka)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Sky International AG (Zug, Švýcarsko)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Přihlašovatel sporné ochranné známky: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „SKY ENERGY“ – Přihláška č. 9 727 322

      Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 5. února 2016, ve věci R 3137/2014-5

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               potvrdil napadené rozhodnutí v tom rozsahu, v němž vyhovuje námitkám pro následující výrobky a služby:
               Třída 9: Nahrané rozhlasové programy; nahrané programy pro vysílání nebo jiný rozhlasový přenos;
               Třída 38: Rozhlasové vysílání; přenosové a sdělovací služby, vysílací a/nebo přenosové rozhlasové programy; satelit; digitální televizní vysílání (DTT), kabelové, digitální účastnické připojení (DSL) a širokopásmové vysílání a/nebo přenos zvukových programů; přenos zvuku, programů (jakýmikoliv prostředky); poskytování přístupu ke zpravodajství, současným událostem a sportovním informacím; telekomunikace informací (včetně internetových stránek); telekomunikace a/nebo sdělování a/nebo vysílání a/nebo přenos rozhlasových programů;
               Třída 41: Rozhlasové služby, jejichž hlavním cílem je zábava, předvádění a distribuce rozhlasových programů, poskytnutí zpravodajství, současné události a sportovní informace, současné události a vzdělávací informační služby; distribuce rozhlasových programů, poskytování rozhlasových programů;

               —

               zrušil ostatní ustanovení napadeného rozhodnutí;

               —

               vyhověl námitkám a odmítl přihlášení napadené ochranné známky EU pro všechny výrobky a služby;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-606/13: Žaloba podaná dne 15. listopadu 2013 — Mustang v. OHIM — Dubek (20 CLASS A FILTER CIGARETTES Mustang)

text:
               8.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 39/22

         Žaloba podaná dne 15. listopadu 2013 — Mustang v. OHIM — Dubek (20 CLASS A FILTER CIGARETTES Mustang)
   (Věc T-606/13)
   2014/C 39/39
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Mustang — Bekleidungswerke GmbH & Co. KG (Künzelsau, Německo) (zástupce: S. Völker, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Dubek Ltd (Petach Tikva, Izrael)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 13. září 2013 ve věci R 416/2012-4, vydané v řízení o odvolání R 416/2012-4 ohledně námitkového řízení proti přihlášce ochranné známky Společenství č. 6 065 098;

               —

               uložil Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu náhradu nákladu řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Dubek Ltd

      Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka „20 CLASS A FILTER CIGARETTES Mustang“ pro výrobky zařazené do třídy 34 — přihláška ochranné známky Společenství č. 6 065 098

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: německá slovní a obrazová ochranná známka „MUSTANG“ pro výrobky zařazené do tříd 9, 14, 18 a 25

      Rozhodnutí námitkového oddělení: zamítnutí námitky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) a odst. 5 nařízení (ES) č. 207/2009.


title: Věc T-364/08: Rozsudek Tribunálu ze dne 24. března 2010 — 2nine v. OHIM — Pacific Sunwear of California (nollie) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství nollie — Starší slovní národní ochranná známka a starší slovní mezinárodní ochranná známka NOLI — Relativní důvod pro zamítnutí — Neexistence podobnosti výrobků — Neexistence nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009) — Článek 74 odst. 1 nařízení č. 40/94 (nyní čl. 76 odst. 1 nařízení č. 207/2009)“ )

text:
               22.5.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 134/32

         Rozsudek Tribunálu ze dne 24. března 2010 — 2nine v. OHIM — Pacific Sunwear of California (nollie)
   (Věc T-364/08) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství nollie - Starší slovní národní ochranná známka a starší slovní mezinárodní ochranná známka NOLI - Relativní důvod pro zamítnutí - Neexistence podobnosti výrobků - Neexistence nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009) - Článek 74 odst. 1 nařízení č. 40/94 (nyní čl. 76 odst. 1 nařízení č. 207/2009)“)
   2010/C 134/53
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: 2nine Ltd (Londýn, Spojené království) (zástupce: S. Palmer, solicitor)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (zástupce: D. Botis, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Pacific Sunwear of California, Inc. (Anaheim, Kalifornie, Spojené státy)

      Předmět

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 16. června 2008 (věc R 1591/2007-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi 2nine Ltd a Pacific Sunwear of California, Inc.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnost 2nine Ltd ponese vlastní náklady řízení a ukládá se jí náhrada nákladů řízení vynaložených Úřadem pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM).

      (1)  Úř. věst. C 272, 25.10.2008.


title: Věc C-371/09: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 29. července 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court of Justice (Chancery Division) — Spojené království) — Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs v. Isaac International Limited ( „Nařízení (EHS) č. 2913/92 — Celní kodex — Článek 212a — Nařízení (EHS) č. 2454/93 — Článek 292 — Nařízení (ES) č. 88/97 — Článek 14 — Antidumpingové clo — Rámy pro jízdní kola“ )

text:
               11.9.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 246/12

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 29. července 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court of Justice (Chancery Division) — Spojené království) — Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs v. Isaac International Limited
   (Věc C-371/09) (1)

   (Nařízení (EHS) č. 2913/92 - Celní kodex - Článek 212a - Nařízení (EHS) č. 2454/93 - Článek 292 - Nařízení (ES) č. 88/97 - Článek 14 - Antidumpingové clo - Rámy pro jízdní kola)
   2010/C 246/19
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   High Court of Justice (Chancery Division)

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

      Žalovaná: Isaac International Limited

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — High Court of Justice (Chancery Division) — Výklad čl. 14 písm. c) nařízení Komise (ES) č. 88/97 o povolování osvobození dovozu některých součástí jízdních kol pocházejících z Čínské lidové republiky od rozšíření antidumpingového cla uloženého nařízením Rady (EHS) č. 2474/93, stanoveného nařízením Rady (ES) č. 71/97 (Úř. věst. L 17, s. 17) — Výklad čl. 292 odst. 3 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 253, s. 1) — Výklad čl. 212 písm. a) nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 302, s. 1) — Antidumpingové clo na jízdní kola pocházející z Čínské lidové republiky — Podmínky pro osvobození některých dovozů podstatných součástí jízdních kol — Získání povolení pro uplatnění režimu zvláštního použití — Dovozce, který nezískal potřebné povolení z důvodu, že si neověřil znění ustanovení čl. 14 písm. c) nařízení (ES) č. 88/97 a čl. 292 odst. 3 nařízení (EHS) č. 2451/93 — Pojem hrubá nedbalost

      Výrok

               1)

               Postup stanovený v čl. 292 odst. 3 nařízení Komise (EHS) č. 2454/1993 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství, ve znění nařízení Komise (EHS) č. 1602/2000 ze dne 24. července 2000, nemůže sloužit jako povolení pro dovozce, který je usazen a provozuje svou činnost ve dvou členských státech a který do prvního členského státu dováží zboží a bezprostředně nato je přepravuje do druhého členského státu, k tomu, aby byl osvobozen od antidumpingového cla podle čl. 14 písm. c) nařízení Komise (ES) č. 88/97 ze dne 20. ledna 1997 o povolování osvobození dovozu některých součástí jízdních kol pocházejících z Čínské lidové republiky od rozšíření antidumpingového cla uloženého nařízením Rady (EHS) č. 2474/93, stanoveného nařízením (ES) č. 71/97.

               2)

               Článek 212a nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství, ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (EHS) č. 2700/2000 ze dne 16. listopadu 2000, neumožňuje přiznat osvobození od antidumpingového cla dovozci, který nemá předchozí povolení k tomu, aby mohl být osvobozen od takového cla podle čl. 14 písm. c) nařízení 88/97.

      (1)  Úř. věst. C 267, 7.11.2009.


title: Věc F-26/14: Žaloba podaná dne 24. března 2014 – ZZ v. Parlament

text:
               10.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 175/56

         Žaloba podaná dne 24. března 2014 – ZZ v. Parlament
   (Věc F-26/14)
   2014/C 175/80
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupci: L. Levi, C. Bernard-Glanz a A. Tymen, advokáti)

      Žalovaný: Evropský parlament

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí, kterým byla zamítnuta žádost žalobce o pomoc ve věci psychického obtěžování

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit implicitní rozhodnutí, kterým byla zamítnuta žádost žalobce o pomoc ze dne 13. února 2013;

               —

               zrušit rozhodnutí ze dne 18. prosince 2013, kterým byla zamítnuta stížnost žalobce ze dne 26. srpna 2013;

               —

               přiznat žalobci náhradu škody, která může kompenzovat jeho újmu, a to ve výši 7 500 eur za majetkovou újmu a ve výši 50 000 eur za morální újmu;

               —

               uložit Parlamentu náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-387/05: Žaloba podaná dne  24. října 2005  Komisí Evropských společenství proti Italské republice

text:
               28.1.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/4

         Žaloba podaná dne 24. října 2005 Komisí Evropských společenství proti Italské republice
   (Věc C-387/05)
   (2006/C 22/08)
   Jednací jazyk: italština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 24. října 2005 žaloba směřující proti Italské republice podaná Komisí Evropských společenství, zastoupenou G. Wilmsem a L. Visaggiem, jako zmocněnci.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               určil, že Italská republika tím, že jednostranně osvobodila od dovozních cel zboží využitelné pro civilní i vojenské účely a tím, že odmítla vypočítat a uhradit neprávem neodvedené vlastní zdroje, jakož i dlužné úroky z prodlení, neboť tyto vlastní zdroje nebyly Komisi poskytnuty včas, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 26 ES, z článku 20 nařízení (ES) č. 2913/92 (1), jakož i v důsledku toho jednak ze společného celního sazebníku a jednak z článků 2, 9, 10 a čl. 17 odst. 1 nařízení (EHS, Euratom) č. 1552/89 (2), jakož i z příslušných ustanovení nařízení (ES, Euratom) č. 1150/2000 (3).

               —

               uložil Italské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   Pozastavení dovozních cel (nebo v určitých případech užití nulové sazby) pro určité zbraně a vojenské vybavení bylo v oblasti Společenství následně rozhodnuto nařízením Rady (ES) č. 150/2003 (4) od 1. ledna 2003.
   Komise zastává názor, že jednostranně poskytnuté osvobození Itálií v období, které předcházelo uplatnění tohoto nařízení, představuje protiprávní nerespektování článku 26 ES a celních předpisů Společenství, jehož důsledkem bylo neoprávněné snížení příjmů z cel, tj. vlastních zdrojů Společenství.

      (1)  Úř. věst. L 302, 19.10.1992, s. 1.

      (2)  Úř. věst. L 155, 7.6.1989, s. 1.

      (3)  Úř. věst. L 130, 31.5.2000, s. 1.

      (4)  Úř. věst. L 25, 30.1.2003, s. 1.


title: Věc T-247/11: Žaloba podaná dne 13. května 2011 — FairWild Foundation v. OHIM — Wild (FAIRWILD)

text:
               13.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 238/18

         Žaloba podaná dne 13. května 2011 — FairWild Foundation v. OHIM — Wild (FAIRWILD)
   (Věc T-247/11)
   2011/C 238/33
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: FairWild Foundation (Weinfelden, Švýcarsko) (zástupci: P. Neuwald a S. Müller, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Rudolf Wild GmbH & Co. KG (Eppelheim, Německo)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 3. března 2011 ve věci R 1014/2010-1;

               —

               zamítl námitky proti zápisu mezinárodní známky č. 950 962„FAIRWILD“;

               —

               uložil žalovanému a osobě podávající námitky náhradu nákladů řízení včetně nákladů vynaložených žalobkyní v řízení před odvolacím senátem.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „FAIRWILD“ pro výrobky zařazené do tříd 3, 5, 29 a 30 — mezinárodní zápis č. 950 962

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Rudolf Wild GmbH & Co. KG

      Namítaná ochranná známka nebo označení: slovní ochranná známka Společenství „WILD“ pro výrobky zařazené do tříd 3, 9, 29, 30 a 32

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Námitce se částečně vyhovuje.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Rozhodnutí námitkového oddělení se částečně zrušuje.

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009, jelikož měl odvolací senát neprávem za to, že mezi kolidujícími ochrannými známkami existuje nebezpečí záměny. Žalobkyně napadá skutečnost, že odvolací senát měl zaprvé nesprávně za to, že významový obsah ochranné známky „WILD“ je znám jen německy a anglicky mluvícím kruhům, a že zadruhé vycházel z toho, že tento pojem není ve vztahu k výrobkům, na něž se vztahuje namítaná ochranná známka, popisný. Na tomto základě odvolací senát právně nesprávně přiznal namítané známce rozlišovací způsobilost a uznal průměrnou podobnost označení s tím důsledkem, že došlo k posouzení na sebe vzájemně působících faktorů nebezpečí záměny v neprospěch žalobkyně.


title: Věc F-2/12: Žaloba podaná dne 9. ledna 2012 — ZZ v. Komise a EMA

text:
               23.6.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 184/21

         Žaloba podaná dne 9. ledna 2012 — ZZ v. Komise a EMA
   (Věc F-2/12)
   2012/C 184/45
   Jednací jazyk: bulharština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupci: M. Ekimdžev, K. Bončeva a G. Černičerska, advokáti)

      Žalované: Evropská komise a Evropská agentura pro léčivé přípravky

      Předmět a popis sporu

   Zaprvé zrušení rozhodnutí Komise týkajících se vypracování a schválení předběžného seznamu, který byl správní radě Evropské agentury pro léčivé přípravky (EMA) předložen v rámci řízení pro výběr a jmenování výkonného ředitele uvedené agentury, zadruhé zrušení jmenování jiného kandidáta na uvedené místo a zatřetí náhrada údajně způsobené nemajetkové újmy.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí předvýběrové komise, oznámené žalobci e-mailem ze dne 14. března 2011, o stanovení seznamu kandidátů, který se předloží Poradnímu výboru Evropské komise pro jmenování;

               —

               zrušit přípravné rozhodnutí Poradního výboru Evropské komise pro jmenování ze dne 14. března 2011, oznámené žalobci e-mailem ze dne 14. března 2011, o předvolání čtyř kandidátů zapsaných na seznamu předvýběrové poroty k pohovoru s poradním výborem pro jmenování;

               —

               zrušit rozhodnutí Poradního výboru Evropské komise pro jmenování ze dne 14. března 2011, které bylo žalobci oznámeno e-mailem ze dne 14. března 2011 a kterým se uvedený poradní výbor ztotožnil s názorem předvýběrové komise ohledně vyšších zásluh oněch čtyř kandidátů zapsaných na seznamu předvýběrové komise;

               —

               zrušit rozhodnutí Evropské komise ze dne 20. dubna 2011 o stanovení seznamu předběžně vybraných kandidátů;

               —

               zrušit rozhodnutí Evropské komise ze dne 6. října 2011, kterým se zamítá administrativní stížnost podaná na základě článku 90 služebního řádu úředníků Evropských společenství a které obsahuje podrobné odůvodnění rozhodnutí Evropské komise ze dne 20. dubna 2011 o stanovení seznamu předběžně vybraných kandidátů;

               —

               zrušit postupem, který je upraven v čl. 91 odst. 4 služebního řádu úředníků Evropských společenství, rozhodnutí správní rady EMA ze dne 6. října 2011 o jmenování výkonného ředitele EMA, proti němuž byla na základě článku 90 uvedeného služebního řádu podána stížnost k orgánu oprávněnému ke jmenování;

               —

               nařídit spravedlivou náhradu způsobené nemajetkové újmy;

               —

               uložit Komisi a EMA náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-102/07: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 10. dubna 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemsko) – adidas AG, adidas Benelux BV v. Marca Mode CV, C&A Nederland CV, H&M Hennes & Mauritz Netherlands BV, Vendex KBB Nederland BV (Ochranné známky — Článek 5 odst. 1 písm. b) a čl. 5 odst. 2, jakož i čl. 6 odst. 1 písm. b) směrnice 89/104/EHS — Požadavek dostupnosti — Obrazové ochranné známky tvořené třemi proužky — Motivy dvou proužků používané k dekoraci — Výtka vycházející z porušení práv k ochranné známce a z jejího oslabení)

text:
               24.5.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 128/13

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 10. dubna 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemsko) – adidas AG, adidas Benelux BV v. Marca Mode CV, C&A Nederland CV, H&M Hennes & Mauritz Netherlands BV, Vendex KBB Nederland BV
   (Věc C-102/07) (1)

   (Ochranné známky - Článek 5 odst. 1 písm. b) a čl. 5 odst. 2, jakož i čl. 6 odst. 1 písm. b) směrnice 89/104/EHS - Požadavek dostupnosti - Obrazové ochranné známky tvořené třemi proužky - Motivy dvou proužků používané k dekoraci - Výtka vycházející z porušení práv k ochranné známce a z jejího oslabení)
   (2008/C 128/21)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Předkládající soud
   Hoge Raad der Nederlanden
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: adidas AG, adidas Benelux BV

      Žalované: Marca Mode CV, C&A Nederland CV, H&M Hennes & Mauritz Netherlands BV, Vendex KBB Nederland BV
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Hoge Raad der Nederlanden – Výklad čl. 3 odst. 1 písm. b) a písm. c) první směrnice Rady (89/104/EHS) ze dne 21. prosince 1988, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách (Úř. věst. L 40, 1989, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 92) – Zamítnutí zápisu nebo neplatnost – Nedostatek rozlišovací způsobilosti – Získání užíváním – Veřejný zájem na tom bezdůvodně neomezovat dostupnost označení, která jsou relevantní veřejností považována za označení sloužící dekoraci výrobku a ne jeho rozlišení.
   Výrok
   První směrnice Rady 89/104/EHS ze dne 21. prosince 1988, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách, musí být vykládána v tom smyslu, že při stanovení rozsahu výlučných práv majitele ochranné známky se požadavek dostupnosti zohlední pouze v rozsahu, v jakém se uplatní omezení účinků ochranné známky stanovené v čl. 6 odst. 1 písm. b) uvedené směrnice.

      (1)  Úř. věst. C 82, 14.4.2007.


title: Věc T-438/10: Žaloba podaná dne 24. září 2010 — Forgital Italy v. Komise

text:
               20.11.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 317/43

         Žaloba podaná dne 24. září 2010 — Forgital Italy v. Komise
   (Věc T-438/10)
   ()
   2010/C 317/77
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Forgital Italy SpA (Velo d’Astico, Itále) (zástupci: V. Turinetti di Priero a R. Mastroianni, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit nařízení Rady (EU) č. 566/2010 ze dne 29. června 2010, kterým se mění nařízení (ES) č. 1255/96 o dočasném pozastavení všeobecných cel společného celního sazebníku pro určité průmyslové výrobky, zemědělské produkty a produkty rybolovu s odkazem na čl. 1 odst. 1 písm. e) přílohy v části, která mění popis kódu KN 8101 20 00 téhož nařízení,

               —

               uložit Radě náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobkyně v této věci, společnost se sídlem v Itálii specializující se na tvarování kovů, zpochybňuje napadené nařízení, které změnilo právní předpisy o dočasném pozastavení všeobecných cel společného celního sazebníku v tom, že zavedlo změnu týkající se výrobku zařazeného pod kód KN 8108 20 00, TARIC 20, jehož popis byl nahrazen tímto textem: „Surové ingoty vzniklé tavením titanu a titanových slitin o průměru nejvýše 380 mm“.
   Na základě této změny ingoty o průměru vyšším než 380 mm, do té doby osvobozené od cla na základě starší právní úpravy, podléhají od 1. července 2010 clu dle společného celního sazebníku. Naopak ingoty o průměru nižším než 380 mm jsou nadále osvobozeny od cla až do 31. prosince 2013.
   Na podporu žaloby se žalobkyně dovolává čtyř žalobních důvodů:

               1)

               Vadné nebo nedostatečné odůvodnění. Žalobkyně v tomto ohledu tvrdí, že napadené nařízení postrádá vhodné odůvodnění, které by odůvodnilo změnu popisu výrobku odpovídajícího kódu KN 8108 20 00, TARIC 20, neboť se omezuje pouze na poznámku, že taková změna je nezbytná „s ohledem na technický vývoj produktů a hospodářské trendy na trhu“. Navzdory tomu, co je požadováno judikaturou, taková formulace neumožňuje žalobkyni seznámit se s odůvodněním opatření tak, aby mohla bránit svá práva a neumožňuje soudci Unie vykonat soudní přezkum.

               2)

               Porušení zásad právní jistoty a oprávněné důvěry žalobkyně. Podle žalobkyně napadené rozhodnutí v části, ve které se týká popisu dotčeného výrobku, není v souladu se zásadou právní jistoty, neboť uvedená ustanovení se nejeví jako předvídatelná s ohledem na dosavadní praxi a v souladu se sdělením Komise o pozastavení všeobecných cel a autonomních celních kvótách (Úř. věst. C 128, 25. 4. 1998). Toto zahrnuje také porušení zásady oprávněné důvěry žalobkyně, která byla v dobré víře ohledně i) předchozího popisu a lhůty pozastavení cel ve vztahu k dotčeným výrobkům obsažených v právních předpisech před touto změnou, a ii) o kritériích zavedených v dosavadní praxi a ve výše uvedeném sdělení, které je základem pro případné změny popisu nebo pro předpokládané pozastavení cel.

               3)

               Porušení zásady rovnosti. Podle žalobkyně napadené nařízení zavádí rozdílné zacházení mezi dovozci ingotů ze slitiny titanu o průměru nižším než 380 mm (na které se vztahuje pozastavení cel) a těmi, kteří dovážejí ingoty z titanu větších velikostí, aniž poskytuje jasné odůvodnění.

               4)

               Porušení zásady přiměřenosti. Žalobkyně uvádí, že pokud jde o dotčený výrobek, napadené nařízení se jeví jako nepřiměřené ve vztahu k uvedené nutnosti „ohledu na technický vývoj produktů a hospodářské trendy na trhu“, neboť i) nebyly prokázány hospodářské a technické změny v oboru ingotů ze slitiny titanu, které by vyžadovaly změnu režimu dovozu zavedeného nařízením a ii) drastická a náhlá povaha takovýchto změn, bez zavedení jakéhokoli přechodného období, není v souladu s účelem nařízení.


title: Věc C-245/11: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 6. listopadu 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Asylgerichtshof — Rakousko) — K v. Bundesasylamt ( „Nařízení (ES) č. 343/2003 — Určení členského státu příslušného k posuzování žádosti o azyl podané státním příslušníkem třetí země v některém z členských států — Humanitární ustanovení — Článek 15 tohoto nařízení — Osoba, jíž byl poskytnut azyl v členském státě a která je závislá na pomoci žadatele o azyl z důvodu vážné nemoci — Článek 15 odst. 2 nařízení — Povinnost tohoto členského státu, jemuž nepřísluší přezkum na základě kritérií stanovených v kapitole III tohoto nařízení, posoudit žádost o azyl podanou uvedeným žadatelem o azyl — Podmínky“ )

text:
               12.1.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 9/15

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 6. listopadu 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Asylgerichtshof — Rakousko) — K v. Bundesasylamt
   (Věc C-245/11) (1)

   (Nařízení (ES) č. 343/2003 - Určení členského státu příslušného k posuzování žádosti o azyl podané státním příslušníkem třetí země v některém z členských států - Humanitární ustanovení - Článek 15 tohoto nařízení - Osoba, jíž byl poskytnut azyl v členském státě a která je závislá na pomoci žadatele o azyl z důvodu vážné nemoci - Článek 15 odst. 2 nařízení - Povinnost tohoto členského státu, jemuž nepřísluší přezkum na základě kritérií stanovených v kapitole III tohoto nařízení, posoudit žádost o azyl podanou uvedeným žadatelem o azyl - Podmínky)
   2013/C 9/23
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Asylgerichtshof

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: K

      Žalovaný: Bundesasylamt

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Asylgerichtshof — Výklad čl. 3 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 343/2003 ze dne 18. února 2003, kterým se stanoví kritéria a postupy pro určení členského státu příslušného k posuzování žádosti o azyl podané státním příslušníkem třetí země v některém z členských států (Úř. věst. L 50 ze dne 23.2.2003, s. 1) — Povinnost členského státu zkoumat z humanitárních důvodů žádost o azyl, která je mu předložena, i v případě, že mu tento přezkum nepřísluší na základě kritérií stanovených v nařízení (ES) č. 343/2003 — Úzký vztah mezi žadatelem o azyl a velmi zranitelnou osobou, které již byl udělen azyl ve zmíněném členském státě.

      Výrok

   Za takových okolností, jako jsou okolnosti dotčené ve věci v původním řízení, je čl. 15 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 343/2003 ze dne 18. února 2003, kterým se stanoví kritéria a postupy pro určení členského státu příslušného k posuzování žádosti o azyl podané státním příslušníkem třetí země v některém z členských států, nutno vykládat v tom smyslu, že členský stát, který podle kritérií stanovených v kapitole III tohoto nařízení není příslušný k posuzování žádosti o azyl, se stává příslušným. Členský stát, který se stal příslušným členským státem ve smyslu téhož nařízení, přebírá povinnosti spojené s touto příslušností. O této skutečnosti informuje členský stát, který byl původně příslušný. Tento výklad uvedeného čl. 15 odst. 2 se použije i v případě, že členský stát, který byl příslušný podle kritérií stanovených v kapitole III uvedeného nařízení, nepodal v tomto smyslu žádost v souladu s odst. 1 druhou větou téhož článku.

      (1)  Úř. věst. C 269, 10.9.2011.


title: Věc C-296/16 P: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 8. června 2017 – Dextro Energy GmbH & Co. KG v. Evropská komise „Kasační opravný prostředek — Ochrana spotřebitele — Nařízení (ES) č. 1924/2006 — Zdravotní tvrzení při označování potravin jiná než tvrzení o snížení rizika onemocnění a o vývoji a zdraví dětí — Zamítnutí žádosti o zápis určitých tvrzení navzdory kladnému stanovisku Evropského úřadu pro bezpečnost potravin (EFSA)“

text:
               31.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 249/10

         Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 8. června 2017 – Dextro Energy GmbH & Co. KG v. Evropská komise
   (Věc C-296/16 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Ochrana spotřebitele - Nařízení (ES) č. 1924/2006 - Zdravotní tvrzení při označování potravin jiná než tvrzení o snížení rizika onemocnění a o vývoji a zdraví dětí - Zamítnutí žádosti o zápis určitých tvrzení navzdory kladnému stanovisku Evropského úřadu pro bezpečnost potravin (EFSA)“)
   (2017/C 249/14)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Dextro Energy GmbH & Co. KG (zástupci: M. Hagenmeyer a T. Teufer, Rechtsanwälte)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: S. Grünheid a K. Herbout-Borczak, zmocněnci)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnosti Dextro Energy GmbH & Co. KG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 287, 8.8.2016.


title: Věc C-612/12 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 21. prosince 2012 Ballast Nedam NV proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 27. září 2012 ve věci T-361/06, Ballast Nedam v. Komise

text:
               9.3.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 71/10

         Kasační opravný prostředek podaný dne 21. prosince 2012 Ballast Nedam NV proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 27. září 2012 ve věci T-361/06, Ballast Nedam v. Komise
   (Věc C-612/12 P)
   2013/C 71/16
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Ballast Nedam NV (zástupci: A. R. Bosman a E. Oude Elferink, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit v plném rozsahu nebo částečně rozhodnutí Tribunálu tak, jak je formulováno ve výroku napadaného rozsudku.

               —

               v případě, že se kasačnímu opravnému prostředku vyhoví:

                           —

                           vyhovět v plném rozsahu nebo částečně návrhům, které Ballast Nedam formulovala v prvním stupni;

                           —

                           uložit Komisi náhradu nákladů řízení vynaložených v obou stupních.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Ballast Nedam uplatňuje dva důvody na podporu svého kasačního opravného prostředku.
   V
         prvním důvodu kasačního opravného prostředku
       Ballast Nedam tvrdí, že Tribunál porušil čl. 27 odst. 1 nařízení č. 1/2003 (1) a její právo na obhajobu tím, že (částečně) nezrušil rozhodnutí Komise (2) v rozsahu, v němž bylo určeno společnosti Ballast Nedam. Tribunál nezohlednil skutečnost, že v projednávaném případě nesplňovalo oznámení námitek ze dne 18. října 2004 požadavky, které ukládá unijní právo.
   Na podporu tohoto tvrzení Ballast Nedam zaprvé tvrdí, že Tribunál sice v napadeném rozsudku připustil, že oznámení námitek bylo v zásadním bodě nejasné, nedospěl však přitom k závěru, že Komise nezaručila právo na obhajobu.
   Zadruhé Ballast Nedam kritizuje posouzení Tribunálu, podle kterého Komise poskytla v oznámení námitek dostatečné údaje, aby bylo možné pochopit skutečnosti a okolnosti použité na podporu jejího tvrzení o existenci protiprávního jednání a jednoznačně upřesnila právnické osoby, kterým mohou být uloženy pokuty. V rozsahu, v němž se toto posouzení týká společnosti Ballast Nedam, spočívá na nepřesném výkladu judikatury Soudního dvora týkající se požadavků, které musí splňovat obsah oznámení námitek. Relevantní je v tomto ohledu, že v oznámení námitek nebyla identifikována dceřinná společnost, která se dopustila protiprávního jednání přičteného společnosti Ballast Nedam.
   Zatřetí Ballast Nedam vytýká Tribunálu, že měl za to, že na základě oznámení námitek nemohla nevědět, že jí může být jakožto mateřské společnosti Ballast Nedam Grond en Wegen B.V. (dále jen „BN Grond en Wegen“) určeno konečné rozhodnutí Komise. Tribunál tímto zejména nezohlednil dosah judikatury Soudního dvora, podle které musí oznámení námitek uvádět, v jakém postavení se podniku vytýkají tvrzené skutečnosti.
   Začtvrté Tribunál při určení, zda Komise dodržela právo Ballast Nedam na obhajobu, neprávem zohlednil údajnou reakci společnosti Ballast Nedam na obsah oznámení námitek.
   Svým
         druhým důvodem kasačního opravného prostředku
       Ballast Nedam tvrdí, že Tribunál porušil unijní právo tím, že nesprávně použil základní zásady upravující přičtení porušení kartelového práva mateřským společnostem. Ballast Nedam má za to, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení tím, že rozhodl, že jí Komise mohla přičíst odpovědnost za porušení článku 81 ES, aniž by uvedené porušení zjistila.
   Na podporu svého druhé důvodu Ballast Nedam zaprvé uvádí, že v rozsudku ze dne 24. března 2011, Tonkine v. Komise (T-382/06, Sb. rozh. s. II-1157) Tribunál konstatoval, že odpovědnost mateřské společnosti nemůže přesahovat odpovědnost dceřinné společnosti, které je protiprávní jednání přičteno. Podle společnosti Ballast Nedam z toho vyplývá, že protiprávní jednání nemůže být mateřské společnosti přičteno, pokud ho Komise nekonstatovala.
   Ballast Nedam v tomto ohledu tvrdí, že prostor pro uvážení, kterým Komise disponuje při rozhodnutí, které entity v rámci podniku považuje za odpovědné za porušení kartelového práva, nesahá až tak daleko, že by jí umožňoval považovat mateřskou společnost za odpovědnou za protiprávní jednání, které nebylo konstatováno.
   Zadruhé Ballast Nedam vytýká Tribunálu, že zohlednil skutečnost, že nevyvrátila domněnku výkonu rozhodujícího vlivu na chování BN Grond en Webem na trhu. Tato okolnost je úzce spojená s porušením práva na obhajobu a Ballast Nedam má za to, že je navíc z právního hlediska irelevantní.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. L 1, s. 1).

      (2)  Rozhodnutí Komise C(2006) 4090 final ze dne 13. září 2006 v řízení podle článku 81 [ES] [věc COMP/F/38.456 — Bitumen — (Nizozemsko)].