title: Věc C-315/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Obvodním soudem pro Prahu 6 (Česká republika) dne 26. června 2015 – Marcela Pešková, Jiří Peška v. Travel Service a.s.

text:
               14.12.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 414/12

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Obvodním soudem pro Prahu 6 (Česká republika) dne 26. června 2015 – Marcela Pešková, Jiří Peška v. Travel Service a.s.
   (Věc C-315/15)
   (2015/C 414/15)
   Jednací jazyk: čeština

      Předkládající soud

   Obvodní soud pro Prahu 6

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Marcela Pešková, Jiří Peška

      Žalovaný: Travel Service a.s.

      Předběžné otázky

               1)

               Je střet letounu s ptákem událostí ve smyslu bodu 22 rozsudku Soudního dvora EU ze dne 22. prosince 2008, C-549/07 (dále jen „Rozsudek Wallentin- Hermann“), nebo je mimořádnou okolností ve smyslu čtrnáctého bodu odůvodnění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 (1) ze dne 11. 2. 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letu a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91 (2) (dále jen „Nařízení“), popř. jej nelze podřadit ani pod jeden z uvedených pojmů?

               2)

               Je-li střet letounu s ptákem mimořádnou okolností ve smyslu čtrnáctého bodu odůvodnění Nařízení, lze ze strany leteckého dopravce považovat za přiměřená opatření směřující k zabránění takového střetu preventivně-kontrolní mechanismy zaváděné zejména v okolí letišť (jako např. plašení ptáků hlukem, spolupráce s ornitology, eliminace míst typických pro shromažďování či nalétání ptáků, světelné plašení apod.)? Co je vdaném případě událostí ve smyslu bodu 22 Rozsudku Wallentin-Hermann?

               3)

               Je-li střet letounu s ptákem událostí ve smyslu bodu 22 Rozsudku Wallentin- Hermann, lze jej zároveň považovat za událost ve smyslu čtrnáctého bodu odůvodnění Nařízení a lze v takovém případě za mimořádnou okolnost ve smyslu čtrnáctého bodu odůvodnění Nařízení považovat souhrn technických a administrativních opatření, která je nutno po střetu letounu s ptákem, v důsledku kterého však nedošlo k poškození letounu, ze strany leteckého dopravce provést?

               4)

               Je-li souhrn technických a administrativních opatření prováděných po střetu letounu s ptákem, v důsledku kterého však nedošlo k poškození letounu, ve smyslu čtrnáctého bodu odůvodnění Nařízení mimořádnou okolností, lze po leteckém dopravci požadovat, aby již při plánování letů přihlédl k riziku, že bude nutné přistoupit k těmto technickým a administrativním opatřením po střetu letounu s ptákem a tuto skutečnost již zohlednil do letového řádu v rámci přiměřených opatření?

               5)

               Jak je třeba posoudit povinnost leteckého dopravce k náhradě škody ve smyslu čl. 7 Nařízení v případě, kdy je zpoždění způsobeno nejen administrativními a technickými opatřeními přijatými po střetu letounu s ptákem, v důsledku kterého nedošlo k poškození letounu, ale významnou měrou i opravou technické závady nesouvisející s uvedeným střetem letounu s ptákem?

      (1)  Úř. věst. L 46, 17.2.2004; Zvl. vyd. 07/008, s. 10.

      (2)  Úř. věst. L 36, 4.2.1991, s. 5; Zvl. vyd. 07/001, s. 306.


title: Věc C-610/12: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 23. července 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgericht Giessen — Německo) — Johannes Peter v. Bundeseisenbahnvermögen

text:
               23.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 344/53

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 23. července 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgericht Giessen — Německo) — Johannes Peter v. Bundeseisenbahnvermögen
   (Věc C-610/12) (1)

   2013/C 344/94
   Jednací jazyk: němčina
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 101, 6.4.2013.


title: Věc T-264/06: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 24. září 2008 – DC-Hadler Network v. Komise ( Veřejné zakázky na dodávky — Program TACIS — Rozhodnutí zrušit nabídkové řízení — Žaloba na neplatnost — Povinnost uvést odůvodnění )

text:
               8.11.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 285/37

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 24. září 2008 – DC-Hadler Network v. Komise
   (Věc T-264/06) (1)

   („Veřejné zakázky na dodávky - Program TACIS - Rozhodnutí zrušit nabídkové řízení - Žaloba na neplatnost - Povinnost uvést odůvodnění“)
   (2008/C 285/67)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: DC-Hadler Networks (Brusel, Belgie) (zástupce: L. Muller, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: původně E. Cujo a P. Kuijper, poté M. Wilderspin a E. Cujo, zmocněnci)
   Předmět věci
   Zrušit rozhodnutí Komise ze dne 14. července 2008, kterým se ruší nabídkové řízení EuropeAid/122742/C/SUP/RU ohledně dodávky zařízení informačních technologií a kancelářského vybavení pro informační síť, jakož i zařízení pro sociální integraci a zaškolení postižených osob ve federálním obvodu Volha (Ruská federace)
   Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Komise ze dne 14. července 2006 o zrušení nabídkového řízení EuropeAid/122742/C/SUP/RU se zrušuje.

               2)

               Komise a DC-Hadler Networks SA ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 294, 2.12.2006.


title: Věc T-363/13: Žaloba podaná dne 10. července 2013 — Harper Hygienics v. OHIM — Clinique Laboratories (CLEANIC intimate)

text:
               21.9.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 274/18

         Žaloba podaná dne 10. července 2013 — Harper Hygienics v. OHIM — Clinique Laboratories (CLEANIC intimate)
   (Věc T-363/13)
   2013/C 274/30
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: polština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Harper Hygienics S.A. (Varšava, Polsko) (zástupce: R. Rumpel, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Clinique Laboratories LLC (New York, Spojené státy)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí pátého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 29. dubna 2013 ve věci R 606/2012-5 v rozsahu, v němž byla zamítnuta přihláška ochranné známky Společenství „Cleanic intimate“ pro všechny výrobky zařazené do tříd 3 a16 a pro některé výrobky zařazené do třídy 5;

               —

               změnil napadené rozhodnutí v tom smyslu, že ochranná známka bude zapsána pro všechny přihlášené výrobky a služby;

               —

               uložil OHIM náhradu nákladu řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka se slovními prvky „CLEANIC intimate“ pro výrobky zařazené do tříd 3, 5 a 16 — přihláška ochranné známky Společenství č. 009 217 531

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Clinique Laboratories LLC

      Namítaná ochranná známka nebo označení: ochranné známky Společenství č. 54 429 pro výrobky zařazené do tříd 3, 14, 25 a 42 a č. 2 294 429 pro výrobky zařazené do tříd 35 et 42

      Rozhodnutí námitkového oddělení: částečné vyhovění námitkám

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 (1) tím, že odvolací senát dospěl k závěru, že ochranné známky jsou vzájemně podobné a že u spotřebitelů existuje nebezpečí záměny, a porušení čl. 8 odst. 5 uvedeného nařízení

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství, Úř. věst. L 78, 24.03.2009, s. 1.


title: Rozhodnutí Soudu č. 1/2006, přijaté na plenární schůzi konané dne  15. února 2006 , o přidělování věcí senátům (ke zveřejnění v Úř. věst.)

text:
               6.5.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 108/30

         Rozhodnutí Soudu č. 1/2006,
   přijaté na plenární schůzi konané dne 15. února 2006,
   o přidělování věcí senátům
   (ke zveřejnění v Úř. věst.)
   (2006/C 108/55)
   Rozhodnutím ze dne 30. listopadu 2005 2005/C 322/09 o kritériích přidělování věcí senátům (Úř. věst. 2005, C 322, s. 17) Soud rozhodl, že určitý počet věcí bude přidělován třetímu senátu nezávisle na dotčených oblastech v pravidelných intervalech určených na plenární schůzi.
   Na plenární schůzi konané dne 15. února 2006 byly tyto pravidelné intervaly stanoveny na každou sedmou věc podle čísla nově předložených věcí, přičemž seznam bude začínat první novou věcí předloženou Soudu, a sice věcí F-118/05.
   Jak bylo stanoveno ve výše uvedeném rozhodnutí, od těchto intervalů se bude možné odchýlit z důvodu souvislosti věcí, jakož i za účelem zajištění vyváženého a přiměřeně diverzifikovaného pracovního zatížení v rámci Soudu.

      V Lucemburku dne 15. února 2006.

         Vedoucí soudní kanceláře
         W. HAKENBERG

         Předseda
         P. MAHONEY


title: Věc C-549/14: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 7. září 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Højesteret – Dánsko) – Finn Frogne A/S v. Rigspolitiet ved Center for Beredskabskommunikation „Řízení o předběžné otázce — Veřejné zakázky — Směrnice 2004/18/ES — Článek 2 — Zásada rovného zacházení — Povinnost transparentnosti — Veřejná zakázka týkající se dodání komplexního komunikačního systému — Obtíže s plněním — Rozdílné názory smluvních stran na odpovědnost — Narovnání — Omezení rozsahu smlouvy — Přeměna pronájmu vybavení na prodej — Podstatná změna veřejné zakázky — Odůvodnění na základě objektivní příležitosti nalézt smírné řešení“

text:
               31.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 402/4

         Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 7. září 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Højesteret – Dánsko) – Finn Frogne A/S v. Rigspolitiet ved Center for Beredskabskommunikation
   (Věc C-549/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Veřejné zakázky - Směrnice 2004/18/ES - Článek 2 - Zásada rovného zacházení - Povinnost transparentnosti - Veřejná zakázka týkající se dodání komplexního komunikačního systému - Obtíže s plněním - Rozdílné názory smluvních stran na odpovědnost - Narovnání - Omezení rozsahu smlouvy - Přeměna pronájmu vybavení na prodej - Podstatná změna veřejné zakázky - Odůvodnění na základě objektivní příležitosti nalézt smírné řešení“)
   (2016/C 402/04)
   Jednací jazyk: dánština

      Předkládající soud

   Højesteret

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: Finn Frogne A/S

      Odpůrce: Rigspolitiet ved Center for Beredskabskommunikation

      Výrok

   Článek 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby, musí být vykládán v tom smyslu, že po zadání veřejné zakázky nemůže být tato zakázka podstatně změněna bez zahájení nového zadávacího řízení, a to ani tehdy, když je objektivně tato změna způsobem narovnání, v rámci něhož je sjednáno, že strany se vzájemně vzdají svých nároků s cílem ukončit spor, jehož výsledek je nejistý a jenž vznikl z důvodu obtíží s plněním této zakázky. Jinak by tomu bylo, pokud by v dokumentaci k zadávacímu řízení na uvedenou veřejnou zakázku byla upravena možnost změnit některé, i podstatné, podmínky této zakázky po jejím zadání a stanoveny podmínky uplatnění této možnosti.

      (1)  Úř. věst. C 127, 20.4.2015.


title: Věc T-205/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 23. září 2015 – Schroeder v. Rada a Komise „Mimosmluvní odpovědnost — Dumping — Dovoz některých upravených nebo konzervovaných citrusových plodů pocházejících z Číny — Nařízení (ES) č. 1355/2008 prohlášené Soudním dvorem za neplatné — Škoda údajně způsobená žalobkyni z důvodu přijetí nařízení — Žaloba na náhradu škody — Vyčerpání vnitrostátních opravných prostředků — Přípustnost — Dostatečně závažné porušení právní normy, která přiznává práva jednotlivcům — Článek 2 odst. 7 písm. a) nařízení (ES) č. 384/96 [nyní čl. 2 odst. 7 písm. a) nařízení (ES) č. 1225/2009] — Povinnost řádné péče — Příčinná souvislost“

text:
               23.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 389/46

         Rozsudek Tribunálu ze dne 23. září 2015 – Schroeder v. Rada a Komise
   (Věc T-205/14) (1)

   („Mimosmluvní odpovědnost - Dumping - Dovoz některých upravených nebo konzervovaných citrusových plodů pocházejících z Číny - Nařízení (ES) č. 1355/2008 prohlášené Soudním dvorem za neplatné - Škoda údajně způsobená žalobkyni z důvodu přijetí nařízení - Žaloba na náhradu škody - Vyčerpání vnitrostátních opravných prostředků - Přípustnost - Dostatečně závažné porušení právní normy, která přiznává práva jednotlivcům - Článek 2 odst. 7 písm. a) nařízení (ES) č. 384/96 [nyní čl. 2 odst. 7 písm. a) nařízení (ES) č. 1225/2009] - Povinnost řádné péče - Příčinná souvislost“)
   (2015/C 389/49)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: I. Schroeder KG (GmbH & Co.) (Hamburk, Německo) (zástupce: K. Landry, advokát)

      Žalované: Rada Evropské unie (zástupci: J.-P. Hix, zmocněnec, ve spolupráci původně s D. Geradinem a N. Tuominenem, poté s N. Tuominenem, advokáty) a Evropská komise (zástupci: T. Maxian Rusche a R. Sauer, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žaloba na náhradu škody směřující k náhradě škody údajně způsobené přijetím nařízení Rady (ES) č. 1355/2008 ze dne 18. prosince 2008, kterým se ukládá konečné antidumpingové clo a s konečnou platností vybírá prozatímní clo uložené z dovozu některých upravených nebo konzervovaných citrusových plodů (mandarinek atd.) pocházejících z Čínské lidové republiky (Úř. věst. L 350, s. 35), jež bylo rozsudkem ze dne 22. března 2012, GLS (C-338/10, Sb. rozh. EU:C:2012:158) prohlášeno za neplatné.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti I. Schroeder KG (GmbH & Co.) se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 212, 7.7.2014.


title: Věc C-385/05: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 18. ledna 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État – Francie) – Confédération générale du travail (CGT), Confédération française démocratique du travail (CFDT), Confédération française de l'encadrement (CFE-CGC), Confédération française des travailleurs chrétiens (CFTC), Confédération générale du travail-Force ouvrière (CGT-FO) v. Premier ministre, Ministre de l'Emploi, de la Cohésion sociale et du Logement (Sociální politika — Směrnice 98/59/ES a 2002/14/ES — Hromadné propouštění — Informování zaměstnanců a projednávání se zaměstnanci — Stanovení prahových hodnot pro počet zaměstnaných zaměstnanců — Pravomoc členských států — Vyloučení zaměstnanců náležejících do určité věkové kategorie)

text:
               10.3.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 56/9

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 18. ledna 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État – Francie) – Confédération générale du travail (CGT), Confédération française démocratique du travail (CFDT), Confédération française de l'encadrement (CFE-CGC), Confédération française des travailleurs chrétiens (CFTC), Confédération générale du travail-Force ouvrière (CGT-FO) v. Premier ministre, Ministre de l'Emploi, de la Cohésion sociale et du Logement
   (Věc C-385/05) (1)

   (Sociální politika - Směrnice 98/59/ES a 2002/14/ES - Hromadné propouštění - Informování zaměstnanců a projednávání se zaměstnanci - Stanovení prahových hodnot pro počet zaměstnaných zaměstnanců - Pravomoc členských států - Vyloučení zaměstnanců náležejících do určité věkové kategorie)
   (2007/C 56/15)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předkládající soud
   Conseil d'État
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Confédération générale du travail (CGT), Confédération française démocratique du travail (CFDT), Confédération française de l'encadrement (CFE-CGC), Confédération française des travailleurs chrétiens (CFTC), Confédération générale du travail – Force ouvrière (CGT-FO)

      Žalovaný: Premier ministre, Ministre de l'Emploi, de la Cohésion sociale et du Logement
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Conseil d'État (Francie) – Výklad čl. 3 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/14/ES ze dne 11. března 2002, kterou se stanoví obecný rámec pro informování zaměstnanců a projednávání se zaměstnanci v Evropském společenství –Společné prohlášení Evropského parlamentu, Rady a Komise o zastoupení zaměstnanců (Úř. věst. L 80, s. 29), jakož i k článku 1 směrnice Rady 98/59/ES ze dne 20. července 1998 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se hromadného propouštění (Úř. věst. L 225, s. 16; Zvl. vyd. 05/03, s. 327) – Povinnost informování zaměstnanců a projednávání se zaměstnanci, kterou mají podniky, jejichž počet zaměstnanců přesahuje určitou prahovou hodnotu – Vnitrostátní právní předpisy vylučující ze stanovení počtu zaměstnanců zaměstnance mladší 26 let
   Výrok

               1)

               Článek 3 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/14/ES ze dne 11. března 2002, kterou se stanoví obecný rámec pro informování zaměstnanců a projednávání se zaměstnanci v Evropském společenství, musí být vykládán v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, která vylučuje, byť dočasně, určitou kategorii zaměstnanců ze stanovení počtu zaměstnaných zaměstnanců ve smyslu tohoto ustanovení.

               2)

               Článek 1 odst. 1 písm. a) směrnice Rady 98/59/ES ze dne 20. července 1998 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se hromadného propouštění musí být vykládán v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, která vylučuje, byť dočasně, určitou kategorii zaměstnanců ze stanovení počtu zaměstnaných zaměstnanců, upraveného v tomto ustanovení.

      (1)  Úř. věst. C 330, 24.12.2005.


title: Věc C-168/06: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Wojewódzki Sąd administracyjny w Łodzi dne  29. března 2006  – Ceramika Paradyż sp.z oo v. Dyrektor Izby Skarbowej w Łodzi

text:
               17.6.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 143/24

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Wojewódzki Sąd administracyjny w Łodzi dne 29. března 2006 – Ceramika Paradyż sp.z oo v. Dyrektor Izby Skarbowej w Łodzi
   (Věc C-168/06)
   (2006/C 143/44)
   Jednací jazyk: polština
   Předkládající soud
   Wojewódzki Sąd administracyjny w Łodzi
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Ceramika Paradyż sp.z oo

      Žalovaný: Dyrektor Izby Skarbowej w Łodzi
   Předběžné otázky

               1.

               Vylučuje čl. 2 odst. 2 První směrnice Rady EHS ze dne 11. dubna 1967 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu (67/227/EHS) (1), ve spojení s článkem 2, čl. 10 odst. 1 písm. a) a čl. 10 odst. 2 Šesté směrnice Rady ES ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (77/388/EHS) (2) možnost členského státu uložit osobě povinné k DPH povinnost zaplatit dodatečnou daňovou povinnost ve výši odpovídající 30 % hodnoty snížení daňové povinnosti nebo 30 % hodnoty zvýšení vrácení rozdílu daně nebo vrácení daně na vstupu, nebo zvýšení nadměrného odpočtu daně k převedení do dalšího zdaňovacího období, které vykázala osoba povinná k dani, v případě zjištění, že:

                           a)

                           osoba povinná k DPH v podaném daňovém přiznání vykázala nižší než splatnou výši daňové povinnosti, nebo

                           b)

                           v daňovém přiznání vykázala vyšší než příslušnou výši vrácení rozdílu nebo daně na vstupu, nebo

                           c)

                           v daňovém přiznání vykázala rozdíl mezi výší daně na vstupu a na výstupu k převedení na další měsíc, nebo

                           d)

                           v daňovém přiznání vykázala a obdržela vrácení rozdílu daně nebo vrácení daně na vstupu, přičemž byla povinna vykázat výši daňové povinnosti podléhající zaplacení finančnímu úřadu, nebo

                           e)

                           nepodala daňové přiznání a neuhradila daňovou povinnost;

               2.

               Mohou „zvláštní opatření“, uvedená v čl. 27 odst. 1 Šesté směrnice Rady ES, s ohledem na svoji povahu a cíl, spočívat v možnosti uložení osobě povinné k DPH dodatečné daňové povinnosti, zakotvené rozhodnutím daňového orgánu, pokud je objektivně zjištěno, že povinná osoba v daňovém přiznání uvedla sníženou daňovou povinnost nebo zvýšenou částku vrácení rozdílu daně nebo zvýšenou částku vrácení daně na vstupu.

      (1)  Úř. věst. 71, 14.4.1967, s. 1301.

      (2)  Úř. věst. L 145, 13.6.1977, s. 1.


title: Věc C-432/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen (Belgie) dne 26. srpna 2010 — Ministerie van Financiën a Openbaar Ministerie v. Aboulkacem Chihabi a další

text:
               6.11.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/15

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen (Belgie) dne 26. srpna 2010 — Ministerie van Financiën a Openbaar Ministerie v. Aboulkacem Chihabi a další
   (Věc C-432/10)
   ()
   2010/C 301/23
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Ministerie van Financiën, Openbaar Ministerie

      Žalovaní: Aboulkacem Chihabi a další

      Předběžné otázky

               a)

               K článku 221 celního kodexu Společenství

                           1)

                           Je nutno čl. 221 odst. 1 a čl. 221 odst. 3 celního kodexu Společenství (který byl vydán nařízením Rady [EHS] č. 2913/92 (1) [Úř. věst. L 302]) ve znění, které platilo před změnou provedenou čl. 1 odst. 17 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2700/2000 (2) ze dne 16. listopadu 2000 (Úř. věst. L 311), chápat tak, že dokument, ve kterém je uvedena částka cla a který byl dlužníkovi celními orgány dán na vědomí, se považuje za sdělení částky cla dlužníkovi ve smyslu čl. 221 odst. 1 a čl. 221 odst. 3 celního kodexu pouze tehdy, pokud byla částka cla celními orgány zaúčtována (to znamená, že byla zanesena do účetnictví nebo na jakýkoli jiný nosič, který plní tuto funkci) dříve, než byla výše uvedeným dokumentem dána na vědomí dlužníkovi?

                           2)

                           Vede porušení čl. 221 odst. 1 celního kodexu (nařízení [EHS] č. 2913/92) — podle něhož musí být nejdříve provedeno zaúčtování celního dluhu a poté jeho sdělení — v tom smyslu, že ke sdělení celního dluhu došlo (2. července 2004) před zaúčtováním (druhé čtvrtletí 2005), k tomu, že zaniká právo správních orgánů na dodatečný výběr?

                           3)

                           Musí být čl. 221 odst. 1 celního kodexu vykládán v tom smyslu, že k právoplatnému sdělení celního dluhu předpokládanému dlužníkovi nemůže dojít, pokud není možné prokázat předchozí zaúčtování celního dluhu?

                           4)

                           Musí být sdělení celního dluhu dlužníkovi ve smyslu čl. 221 odst. 1 nařízení Rady č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství, bez tomuto sdělení předcházejícího zaúčtování celního dluhu, považováno za neplatné nebo nicotné s tím důsledkem, že celní dluh nemůže být celními orgány vybrán, s výjimkou případu, že po zaúčtování celního dluhu došlo v rámci k tomu stanovené lhůty k novému sdělení?

               b)

               K článku 202 celního kodexu Společenství

                           1)

                           Musí být čl. 202 odst. 1 písm. a) celního kodexu vykládán tak, že zboží podléhající dovoznímu clu vstoupilo protiprávně na celní území Společenství již jen proto, že toto zboží bylo v souhrnném celním prohlášení podle článku 43 celního kodexu uvedeno pod nesprávným označením, přestože
                           čl. 202 odst. 1 druhý pododstavec celního kodexu odkazuje pouze na články 38 až 41 a čl. 177 druhou odrážku celního kodexu, a ne na článek 43 celního kodexu,
                           se povinnost podle článku 199 prováděcího nařízení č. 2454/93 týkající se správnosti údajů uvedených v celním prohlášení vztahuje jen na celní prohlášení, a ne na souhrnné celní prohlášení,
                           pro osobu, která musí souhrnné celní prohlášení podat, je prakticky a právně nemožné přezkoumat, jaké zboží se v kontejnerech nachází?

                           2)

                           V případě kladné odpovědi na první otázku: Musí být čl. 202 odst. 3 celního kodexu vykládán tak, že osoba (zástupce rejdaře), která podává souhrnné celní prohlášení jménem a na účet zastoupeného (rejdařské společnosti), je pouze na základě uvedení nesprávného označení v souhrnném celním prohlášení považována za „osobu, která protiprávní vstup zboží uskutečnila“ ve smyslu první odrážky tohoto ustanovení?

                           3)

                           V případě záporné odpovědi na druhou otázku: Musí být čl. 202 odst. 3 celního kodexu vykládán tak, že brání vnitrostátnímu ustanovení, jako je čl. 24 odst. 2 obecného zákona o clech a spotřebních daních, podle nějž se osoba, která jménem a na účet jiné osoby podala souhrnné celní prohlášení, automaticky stává dlužníkem celního dluhu, aniž by dotyčná osoba měla možnost prokázat, že se na protiprávním vstupu zboží nepodílela a že nevěděla ani rozumně nemohla vědět, že zboží na celní území vstoupilo protiprávně?

                           4)

                           Musí být článek 5 celního kodexu vykládán tak, že brání vnitrostátnímu ustanovení, jako je čl. 24 odst. 2 obecného zákona o clech a spotřebních daních, které vylučuje, aby bylo využíváno přímého zastoupení, to znamená zastoupení osobou, která jedná jménem a na účet zastoupeného, protože tato osoba v případě uvedení nesprávného označení v souhrnném celním prohlášení automaticky ručí za celní dluh?

                           5)

                           V případě, kdy je podáno souhrnné celní prohlášení s uvedením nesprávného označení dovezeného zboží, čímž podle čl. 202 odst. 1 nařízení č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství, vzniká celní dluh, musí být osoba, která souhrnné celní prohlášení vystavila a podepsala — ať již jako přímý nebo nepřímý zástupce osoby, která vstup zboží na celní území Společenství uskutečnila — považována za osobu, která protiprávní vstup zboží zapříčinila, a tím za dlužníka ve smyslu čl. 202 odst. 3 první odrážky tohoto nařízení, i když při podání souhrnného celního prohlášení vycházela pouze z údajů, které jí byly poskytnuty kapitánem lodi, kterou bylo zboží do Společenství dovezeno a vzhledem k enormnímu množství kontejnerů na palubě lodi, které měly být v dovozním přístavu vyloženy, bylo ve skutečnosti nemožné přezkoumat obsah kontejnerů předložených celním orgánům, zda tento skutečně odpovídal dokumentům, které jí byly dány k dispozici, na jejichž základě bylo vystaveno souhrnné celní prohlášení?

                           6)

                           Musí být kapitán lodi a rejdařská společnost, kterou zastupuje, považován za osobu, která protiprávní vstup zboží do Společenství zapříčinila, a v důsledku toho za dlužníka ve smyslu čl. 202 odst. 3 první odrážky nařízení č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství, pokud bylo jeho zástupcem na základě údajů kapitána lodi podáno souhrnné celní prohlášení, ve kterém bylo dovážené zboží uvedeno pod nesprávným označením, čímž podle čl. 202 odst. 1 tohoto nařízení vznikl celní dluh na základě důvodu protiprávního vstupu zboží do Společenství?

                           7)

                           V případě záporné odpovědi na pátou nebo šestou otázku: Mohou být osoby uvedené v páté nebo šesté otázce považovány za uvedených okolností za dlužníky ve smyslu čl. 202 odst. 3 druhé odrážky nařízení č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství?

      (1)  Nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 302, s. 1; Zvl. vyd. 02/04, s. 307).

      (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2700/2000 ze dne 16. listopadu 2000, kterým se mění nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 311, s. 17; Zvl. vyd. 02/10, s. 239)


title: Věc T-61/16: Žaloba podaná dne 12. února 2016 – Coca-Cola v. EUIPO – Mitico (Master)

text:
               29.3.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 111/38

         Žaloba podaná dne 12. února 2016 – Coca-Cola v. EUIPO – Mitico (Master)
   (Věc T-61/16)
   (2016/C 111/46)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: The Coca-Cola Company (Atlanta, Spojené státy americké) (zástupci: S. Malynicz a S. Baran, Barristers; D. Stone a A. Dykes, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Modern Industrial & Trading Investment Co. Ltd (Mitico) (Damašek, Sýrie)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Přihlašovatelka sporné ochranné známky: další účastnice v řízení před odvolacím senátem

      Sporná ochranná známka: obrazová ochranná známka EU obsahující slovní prvek „Master“ – přihláška č. 9 091 612

      Řízení před OHIM: námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 2. prosince 2015 ve věci R 1251/2015-4

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               rozhodl, že EUIPO a přihlašovatelka ochranné známky EU ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené žalobkyní v námitkovém a odvolacím řízení a její náklady řízení vynaložené v tomto řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení čl. 8 odst. 5 písm. b) nařízení č. 207/2009;

               —

               Porušení čl. 65 odst. 6 nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-664/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgerichtshof (Rakousko) dne 14. prosince 2015 – Protect Natur-, Arten- und Landschaftsschutz Umweltorganisation v. Bezirkshauptmannschaft Gmünd

text:
               29.3.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 111/4

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgerichtshof (Rakousko) dne 14. prosince 2015 – Protect Natur-, Arten- und Landschaftsschutz Umweltorganisation v. Bezirkshauptmannschaft Gmünd
   (Věc C-664/15)
   (2016/C 111/05)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Verwaltungsgerichtshof

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: Protect Natur-, Arten- und Landschaftsschutz Umweltorganisation

      Odpůrce: Bezirkshauptmannschaft Gmünd

      Předběžné otázky

               1)

               Přiznává článek 4 směrnice 2000/60/ES (1) ze dne 23. října 2000, kterou se stanoví rámec pro činnost Společenství v oblasti vodní politiky, nebo směrnice 2000/60 jako taková, organizaci na ochranu životního prostředí v řízení, na které se nevztahuje posouzení vlivu na životní prostředí podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/92/EU ze dne 13. prosince 2011 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí, práva, jejichž ochrana se na základě čl. 9 odst. 3 Úmluvy o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí, která byla jménem Evropského společenství schválena rozhodnutím Rady č. 2005/370/ES ze dne 17. února 2015 (Aarhuská úmluva) zajistí prostřednictvím přístupu ke správnímu a soudnímu řízení?
               V případě kladné odpovědi na první otázku:

               2)

               Vyplývá z ustanovení Aarhuské úmluvy, že uplatnění těchto práv musí být umožněno již v řízení před správním orgánem, nebo postačí možnost domáhat se právní ochrany proti rozhodnutí správního orgánu před soudem?

               3)

               Je přípustné, aby vnitrostátní procesní právo (ustanovení § 42 AVG) od organizace na ochranu životního prostředí – stejně jako od jiných účastníků řízení – vyžadovalo, aby včas uplatnila své námitky již ve správním řízení, a nikoliv až ve fázi stížnosti ke správnímu soudu, jinak ztratí své postavení účastníka řízení i možnost podat stížnost ke správnímu soudu?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/60/ES ze dne 23. října 2000, kterou se stanoví rámec pro činnost Společenství v oblasti vodní politiky (Úř. věst. L 327, s. 1; Zvl. vyd. 15/05, s. 275).


title: Věc F-35/06: Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 4. října 2006 – Grunheid v. Komise

text:
               18.11.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 281/50

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 4. října 2006 – Grunheid v. Komise
   (Věc F-35/06) (1)

   (2006/C 281/90)

      Jednací jazyk: francouzština

   Předseda druhého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 143, 17.6.2006.


title: Věc T-452/07: Usnesení Tribunálu ze dne 18. června 2010 — Ecolean Research & Development v. OHIM (CAPS)

text:
               14.8.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 221/58

         Usnesení Tribunálu ze dne 18. června 2010 — Ecolean Research & Development v. OHIM (CAPS)
   (Věc T-452/07) (1)

   ()
   2010/C 221/92
   Jednací jazyk: švédština
   Předseda pátého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 51, 23.2.2008.


title: Věc C-434/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado Mercantil no 3 de Barcelona (Španělsko) dne 7. srpna 2015 – Asociación Profesional Elite Taxi v. Uber Systems Spain, S.L.

text:
               3.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 363/21

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado Mercantil no 3 de Barcelona (Španělsko) dne 7. srpna 2015 – Asociación Profesional Elite Taxi v. Uber Systems Spain, S.L.
   (Věc C-434/15)
   (2015/C 363/27)
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Juzgado Mercantil no 3 de Barcelona

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Asociación Profesional Elite Taxi

      Žalovaná: Uber Systems Spain, S.L.

      Předběžné otázky

               1)

               Vzhledem k tomu, že podle čl. 2 odst. 2 písm. d) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/123/ES (1) ze dne 12. prosince 2006 o službách na vnitřním trhu jsou z působnosti této směrnice vyloučeny služby v oblasti dopravy: Mají se činnosti, které vykonává žalovaný subjekt za úplatu a jež spočívají ve zprostředkování kontaktu mezi majitelem vozidla a osobou, která se potřebuje přemístit na území města, a ve správě počítačových prostředků – rozhraní a softwarové aplikace, které žalovaný orgán nazval „chytré telefony a technologická platforma“ – umožňujících tento vzájemný kontakt, považovat za pouhou činnost v oblasti dopravy, nebo se má mít za to, že představují elektronickou zprostředkovací službu nebo službu informační společnosti v té podobě, jak ji definuje čl. 1 bod 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/34/ES (2) ze dne 22. června 1998 o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů a předpisů pro služby informační společnosti?

               2)

               Lze mít při posuzování právní povahy této činnosti za to, že se zčásti jedná o službu informační společnosti, a musí se v takovémto případě na službu elektronického zprostředkování uplatnit zásada volného pohybu služeb, za podmínek zaručených právní úpravou Společenství – článkem 56 SFEU a směrnicemi 2006/123/ES a 2000/31/ES (3)?

               3)

               Pokud se bude mít za to, že služba, kterou vykonává UBER SYSTEMS SPAIN, S.L., není službou v oblasti dopravy, a že tedy spadá mezi případy, na něž se vztahuje směrnice 2006/123, vyvstává otázka, zda není obsah článku 15 zákona o nekalé hospodářské soutěži – který se týká porušení právních předpisů upravujících hospodářskou soutěž – v rozporu se směrnicí 2006/123, konkrétně s článkem 9 týkajícím se svobody usazování a povolovacích režimů, vzhledem k tomu, že v rámci odkazu na vnitrostátní zákony a právní předpisy není zohledněna skutečnost, že režim získávání licencí či povolení nesmí být žádným způsobem omezující či nepřiměřený, tj., že nesmí nepřiměřeně bránit svobodě usazování.

               4)

               Pokud se potvrdí, že na službu, kterou poskytuje UBER SYSTEMS SPAIN, S.L., je použitelná směrnice 2000/31/ES, vyvstává otázka, zda způsob, jakým členský stát omezuje volný pohyb elektronických zprostředkovatelských služeb z jiného členského státu a který spočívá v podmínění poskytování dané služby držením povolení či licence nebo ve vydání soudního příkazu k ukončení poskytování elektronické zprostředkovatelské služby, a to na základě použití vnitrostátních právních předpisů upravujících nekalou hospodářskou soutěž, představuje legitimní opatření odpovídající výjimkám stanoveným v odstavci 2 s ohledem na ustanovení čl. 3 odst. 4 směrnice 2000/31/ES.

      (1)  Úř. věst. L 376, s. 36.

      (2)  Úř. věst. L 204, s. 37; Zvl. vyd. 13/20, s. 337.

      (3)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/31/ES ze dne 8. června 2000 o některých právních aspektech služeb informační společnosti, zejména elektronického obchodu, na vnitřním trhu (směrnice o elektronickém obchodu) (Úř. věst. L 178, s. 1; Zvl. vyd. 13/25, s. 399).


title: Věc T-124/14: Žaloba podaná dne 19. února 2014 – Finsko v. Komise

text:
               12.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 142/39

         Žaloba podaná dne 19. února 2014 – Finsko v. Komise
   (Věc T-124/14)
   2014/C 142/51
   Jednací jazyk: finština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Finská republika (zástupci: J. Heliskoski a S. Hartikainen)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil prováděcí rozhodnutí Komise C(2013) 8743 final ze dne 12. prosince 2013, kterým se z financování Evropskou unií vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF), v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) (Úř. věst. EU L 338, 17. 12. 2013, s. 81), v rozsahu, v němž po Finské republice požaduje vrácení částky 927 827,58 eur z důvodu nedodržení článku 55 nařízení č. 1974/2006,

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení vynaložených Finskem.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby uplatňuje žalobkyně jediný žalobní důvod. Má za to, že Komise chybně vyložila a použila článek 55 nařízení č. 1974/2006 (1). Komise měla nesprávně za to, že podmínky stanovené Finskem pro poskytnutí podpory na koupi použitého vybavení nejsou v souladu s čl. 55 odst. 1 druhým pododstavcem nařízení č. 1974/2006.

      (1)  Nařízení Komise (ES) č. 1974/2006 ze dne 15. prosince 2006, kterým se stanoví podrobná pravidla pro použití nařízení Rady (ES) č. 1698/2005 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) (Úř. věst. EU L 368, s. 15).


title: Věc C-457/10 P: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 6. prosince 2012 — AstraZeneca AB, AstraZeneca plc v. Evropská komise, European Federation of Pharmaceutical Industries and Associations (EFPIA) ( „Kasační opravný prostředek — Hospodářská soutěž — Zneužití dominantního postavení — Trh s antiulcerózními léčivými přípravky — Zneužití řízení o dodatkovém ochranném osvědčení pro léčivé přípravky a postupů pro registraci léčivých přípravků — Klamavá prohlášení — Odnětí povolení pro uvedení na trh — Překážky pro uvedení na trh generických léčivých přípravků a pro paralelní dovozy“ )

text:
               26.1.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 26/2

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 6. prosince 2012 — AstraZeneca AB, AstraZeneca plc v. Evropská komise, European Federation of Pharmaceutical Industries and Associations (EFPIA)
   (Věc C-457/10 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Hospodářská soutěž - Zneužití dominantního postavení - Trh s antiulcerózními léčivými přípravky - Zneužití řízení o dodatkovém ochranném osvědčení pro léčivé přípravky a postupů pro registraci léčivých přípravků - Klamavá prohlášení - Odnětí povolení pro uvedení na trh - Překážky pro uvedení na trh generických léčivých přípravků a pro paralelní dovozy)
   2013/C 26/02
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: AstraZeneca AB, AstraZeneca plc (zástupci: M. Brealey QC, M. Hoskins QC, D. Jowell, Barrister a F. Murphy, Solicitor)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: F. Castillo de la Torre, É. Gippini Fournier a J. Bourke, zmocněnci), European Federation of Pharmaceutical Industries and Associations (EFPIA) (zástupce: M. Van Kerckhove, advokát)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (šestého rozšířeného senátu) ze dne 1. července 2010 — AstraZeneca v. Komise (T-321/05), kterým Tribunál částečně zrušil rozhodnutí Komise ze dne 15. června 2005 v řízení podle článku 82 Smlouvy o ES a článku 54 Dohody o EHP (věc COMP/A.37.507/F3 — AstraZeneca), kterým byla navrhovatelkám uložena pokuta ve výši 60 milionů eur za zneužití patentového systému a postupů týkajících se uvádění farmaceutických přípravků na trh s cílem zabránit vstupu konkurenčních generických léčivých přípravků na trh nebo jej zpozdit — Vymezení trhu — Výklad článku 19 nařízení (EHS) č. 1768/92 o zavedení dodatkových ochranných osvědčení pro léčivé přípravky

      Výrok

               1)

               Hlavní a vedlejší kasační opravné prostředky se zamítají.

               2)

               Společnostem AstraZeneca AB a AstraZeneca plc se ukládá náhrada nákladů řízení o hlavním kasačním opravném prostředku.

               3)

               European Federation of Pharmaceutical Industries and Associations (EFPIA) se ukládá náhrada nákladů řízení o jejím vedlejším kasačním opravném prostředku a ponese vlastní náklady řízení o hlavním kasačním opravném prostředku.

               4)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení o jejím vedlejším kasačním opravném prostředku.

      (1)  Úř. věst. C 301, 6.11.2010.


title: Rozsudek soudu prvního stupně ze dne 14. října 2004 ve věci T-56/02, Bayerische Hypo- und Vereinsbank AG proti Komisi Evropských společenství (Hospodářská soutěž — Článek 81 ES — Dohoda o určování cen a způsobů účtování služeb směny valut v hotovosti — Německo — Řízení o rozsudku pro zmeškání)

text:
               18.12.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 314/14

      ROZSUDEK SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 14. října 2004
   ve věci T-56/02, Bayerische Hypo- und Vereinsbank AG proti Komisi Evropských společenství (1)

   (Hospodářská soutěž - Článek 81 ES - Dohoda o určování cen a způsobů účtování služeb směny valut v hotovosti - Německo - Řízení o rozsudku pro zmeškání)
   (2004/C 314/35)
   Jednací jazyk: němčina
   Ve věci 56/02, Bayerische Hypo- und Vereinsbank AG, se sídlem v Mnichově (Německo), zastoupená W. Knappem, T. Müller-Iboldem a B. Bergmannem, advokáty, s adresou pro účely doručování v Lucemburku, proti Komisi Evropských společenství, jejímž předmětem je návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2003/25/ES ze dne 11. prosince 2001 o řízení zahájeném na základě článku 81 ES [Věc COMP/E-1/37.919 (dříve 37.391) – Bankovní poplatky za přepočet měn eurozóny – Německo] (Úř. věst. 2003, L 15, s. 1), Soud (pátý senát), ve složení P. Lindh, předsedkyně, R. García-Valdecasas a J. D. Cooke, soudci, vedoucí soudní kanceláře: H. Jung, vydal dne 14. října 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1.

               Rozhodnutí Komise 2003/25/ES ze dne 11. prosince 2001 o řízení zahájeném na základě článku 81 ES [Věc COMP/E – 1/37.919 (dříve 37.391) – Bankovní poplatky za přepočet měn eurozóny – Německo] se zrušuje v rozsahu, v němž se dotýká žalobkyně.

               2.

               Komise ponese veškeré náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 109, 4.5.2002.


title: Věc F-4/06: Žaloba podaná dne  13. ledna 2006  – Villa a další v. Evropský parlament

text:
               25.3.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 74/34

         Žaloba podaná dne 13. ledna 2006 – Villa a další v. Evropský parlament
   (Věc F-4/06)
   (2006/C 74/66)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Renata Villa (Senningerberg, Lucembursko) a další (zástupci: G. Bouneou, F. Frabetti, advokáti)

      Žalovaný: Evropský parlament
   Návrhová žádání žalobkyň

               —

               zrušit rozhodnutí č. 102495, 102494 a 102496 ze dne 8. února 2005, kterým orgán oprávněný ke jmenování (OOJ) Evropského parlamentu odmítá vrátit žalobkyním nadměrnou bonifikaci vyplývající z rozdílu mezi nároky nabytými během let pojištění v italském systému a počtem odsloužených let převedených do systému Společenství v důsledku přepočtu převodu jejich nároků na důchod;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   V roce 1991 žalobkyně, úřednice Evropského parlamentu, převedly do systému Společenství nároky na důchod, které nabyly v Itálii před tím, než nastoupily do služebního poměru u Společenství. Rozdíl mezi skutečným počtem let pojištění v italském systému a počtem odsloužených let vyplývajícím z výpočtu bonifikace v rámci systému Společenství byl určen v souladu s obecnými prováděcími ustanoveními v té době uplatnitelnými Evropským parlamentem, která neomezovala bonifikaci počtem let pojištění v Itálii.
   V důsledku vstupu nového služebního řádu v platnost podaly žalobkyně žádosti směřující k tomu, aby byla přepočítána bonifikace, kterou předtím získaly, když se odvolávaly na čl. 26 odst. 5 a 6 přílohy XIII uvedeného služebního řádu. Vzhledem k tomu, že byly žádosti zamítnuty, podaly žalobkyně stížnosti, které byly rovněž OOJ zamítnuty.
   Ve svých žalobách žalobkyně uplatňují porušení článku 26 přílohy XIII nového služebního řádu, jakož i čl. 11 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu v jeho novém i starém znění.
   Dále tvrdí, že Evropský parlament rovněž porušil zásady řádné správy, rovného zacházení, zákazu diskriminace, zákazu svévolného postupu, ochrany legitimního očekávání, zákazu obohacování, jakož i povinnost péče.


title: Věc T-400/05: Žaloba podaná dne  2. listopadu 2005  – T v. Komise

text:
               28.1.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/15

         Žaloba podaná dne 2. listopadu 2005 – T v. Komise
   (Věc T-400/05)
   (2006/C 22/29)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: T (Brusel, Belgie) (zástupci: S. Rodrigues a Y. Minatchy, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobkyně

               —

               rozhodnout v případě potřeby o zrušení rozhodnutí ze dne 20. července 2005, kterým Komise zamítla stížnosti žalobkyně podané dne 10. února 2005 a 21. března 2005 proti rozhodnutí Komise o ztrátě jejích dnů dovolené za rok 2004, jakož i proti rozhodnutí Komise považovat nepřítomnost žalobkyně ode dne 15. listopadu 2004 za neomluvenou;

               —

               konstatovat odpovědnost Evropského společenství založenou z důvodu napadeného rozhodnutí;

               —

               přiznat žalobkyni náhradu škody z důvodu utrpěné újmy ve výši 58 395,39 eur;

               —

               uložit žalované náhradu veškerých nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně je bývalou úřednicí Komise, která je ode dne 1. září 2005 v důchodu. Svojí žalobou zpochybňuje rozhodnutí žalované považovat některé z jejích nepřítomností v roce 2004 za neomluvené a nutně odečtené z její roční dovolené a odměny. Na podporu své žaloby uplatňuje porušení povinnosti odůvodnění, jakož i povinnost zohlednit zájmy úředníků.
   Žalobkyně rovněž uplatňuje porušení článku 59 služebního řádu v rozsahu, ve kterém měla pro dotčená období nepřítomnosti lékařská potvrzení. Krom toho uvádí porušení článku 57 a Přílohy V služebního řádu o roční dovolené, zjevně nesprávné posouzení, jakož i zneužití pravomoci.
   Žalobkyně rovněž navrhuje náhradu újmy, jak majetkové tak nemajetkové, kterou údajně utrpěla z důvodu chování žalované.


title: Věc T-132/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 5. května 2017 – PayPal v. EUIPO – Hub Culture (VENMO) „Ochranná známka Evropské unie — Řízení o prohlášení neplatnosti — Slovní ochranná známka Evropské unie VENMO — Neexistence dobré víry — Článek 52 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               19.6.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 195/24

         Rozsudek Tribunálu ze dne 5. května 2017 – PayPal v. EUIPO – Hub Culture (VENMO)
   (Věc T-132/16) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o prohlášení neplatnosti - Slovní ochranná známka Evropské unie VENMO - Neexistence dobré víry - Článek 52 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2017/C 195/33)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: PayPal, Inc. (San José, Kalifornie, Spojené státy americké) (zástupci: A. Renck, advokát, a I. Junkar, solicitor)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupkyně: D. Walicka, zmocněnkyně)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Hub Culture Ltd (Hamilton, Bermudy, Spojené království) (zástupce: J. Hill, barrister)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 12. ledna 2016 (věc R 2974/2014-5) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Paypal a Hub Culture

      Výrok

               1.

               Rozhodnutí pátého odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 12. ledna 2016 (věc R 2974/2014-5) se zrušuje.

               2.

               EUIPO ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností PayPal, Inc.

               3.

               Hub Culture Ltd ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 191, 30.5.2016.


title: Věc C-348/10: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 10. listopadu 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Augstākās tiesas Senāts — Lotyšsko) — Norma-A SIA, Dekom SIA v. Latgales plānošanas reģions, právní nástupkyně Ludzas novada dome ( „Veřejné zakázky — Směrnice 2004/17/ES — Článek 1 odst. 3 písm. b) — Směrnice 92/13/EHS — Článek 2d odst. 1 písm. b) — Pojem „koncese na služby“ — Poskytování služeb veřejné autobusové dopravy — Právo využívat službu a zaplacení poskytovateli služby částky jakožto úhrady ztrát — Omezené riziko spojené s provozováním služby podle vnitrostátních právních předpisů a smlouvy — Přezkumná řízení při zadávání veřejných zakázek — Přímá použitelnost čl. 2d odst. 1 písm. b) směrnice 92/13/EHS na smlouvy uzavřené před uplynutím lhůty k provedení směrnice 2007/66/ES“ )

text:
               28.1.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 25/13

      Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 10. listopadu 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Augstākās tiesas Senāts — Lotyšsko) — Norma-A SIA, Dekom SIA v. Latgales plānošanas reģions, právní nástupkyně Ludzas novada dome
      (Věc C-348/10) (1)

      (Veřejné zakázky - Směrnice 2004/17/ES - Článek 1 odst. 3 písm. b) - Směrnice 92/13/EHS - Článek 2d odst. 1 písm. b) - Pojem „koncese na služby“ - Poskytování služeb veřejné autobusové dopravy - Právo využívat službu a zaplacení poskytovateli služby částky jakožto úhrady ztrát - Omezené riziko spojené s provozováním služby podle vnitrostátních právních předpisů a smlouvy - Přezkumná řízení při zadávání veřejných zakázek - Přímá použitelnost čl. 2d odst. 1 písm. b) směrnice 92/13/EHS na smlouvy uzavřené před uplynutím lhůty k provedení směrnice 2007/66/ES)
      (2012/C 25/20)
      Jednací jazyk: lotyština

         Předkládající soud

      Augstākās tiesas Senāts

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: Norma-A SIA, Dekom SIA

         Žalovaná: Latgales plānošanas reģions, právní nástupkyně Ludzas novada dome

         Předmět věci

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Augstākās tiesas Senāts — Výklad čl. 1 odst. 3 písm. b) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/17/ES o koordinaci postupů při zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a poštovních služeb (Úř. věst. L 134, s. 1) a čl. 2d odst. 1 písm. b) směrnice Rady 92/13/EHS ze dne 25. února 1992 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se uplatňování pravidel Společenství pro postupy při zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a telekomunikací (Úř. věst. L 76, s. 14), ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/66/ES ze dne 11. prosince 2007, kterou se mění směrnice Rady 89/665/EHS a 92/13/EHS, pokud jde o zvýšení účinnosti přezkumného řízení při zadávání veřejných zakázek (Úř. věst. L 335, s. 31) — Pojem koncese na služby — Smlouva, která stanoví poskytování služeb veřejné autobusové dopravy, kdy protiplnění spočívá v právu využívat služby a v tom, že zadavatel uhradí poskytovateli služeb ztráty spojené s tímto provozem, přičemž riziko spojené s provozováním služby je omezeno v souladu s vnitrostátní právní úpravou a uvedenou smlouvou — Přezkumná řízení při zadávání veřejných zakázek — Žaloba na neplatnost smlouvy o koncesi na služby — Přímá použitelnost v Lotyšsku čl. 2d odst. 1 písm. b) směrnice 92/13/EHS na veřejné zakázky uzavřené před uplynutím lhůty pro provedení směrnice 2007/66/ES

         Výrok

                  1)

                  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/17/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a poštovních služeb, musí být vykládána v tom smyslu, že smlouva, v níž smluvní partner na základě veřejnoprávních předpisů a smluvních ustanovení, které upravují poskytování těchto služeb, nepřebírá ve významném rozsahu riziko, kterému je vystaven veřejný zadavatel, je „zakázkou na služby“ ve smyslu čl. 1 odst. 2 písm. d) této směrnice. Je věcí vnitrostátního soudu, aby posoudil, zda operace dotčená v původním řízení musí být kvalifikována jako koncese na služby, nebo jako veřejná zakázka na služby, a to při zohlednění veškerých vlastností uvedené operace.

                  2)

                  Článek 2d odst. 1 písm. b) směrnice Rady 92/13/EHS ze dne 25. února 1992 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se uplatňování pravidel Společenství pro postupy při zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a telekomunikací, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/66/ES ze dne 11. prosince 2007, není použitelný na veřejné zakázky zadané před uplynutím lhůty k provedení směrnice 2007/66.

         (1)  Úř. věst. C 246, 11.9.2010.


title: Věc C-384/15 P: Usnesení Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 20. ledna 2016 – Skype Ultd v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Sky plc, dříve British Sky Broadcasting Group plc, Sky IP International Ltd „Kasační opravný prostředek — Ochranná známka Společenství — Nevydání rozhodnutí ve věci“

text:
               18.4.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 136/5

         Usnesení Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 20. ledna 2016 – Skype Ultd v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Sky plc, dříve British Sky Broadcasting Group plc, Sky IP International Ltd
   (Věc C-384/15 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Společenství - Nevydání rozhodnutí ve věci“)
   (2016/C 136/08)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Skype Ultd (zástupci: A. Carboni a M. Browne, solicitors)

      Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (zástupce: P. Bullock, zmocněnec), Sky plc, dříve British Sky Broadcasting Group plc, Sky IP International Ltd (zástupci: D. Rose a J. Curry, solicitors)

      Výrok

               1)

               Není namístě rozhodnout o kasačním opravném prostředku.

               2)

               Společnosti Skype Ultd se ukládá náhrada nákladů tohoto řízení.

      (1)  Úř. věst. C 354, 26.10.2015.


title: Věc T-132/12: Žaloba podaná dne 23. března 2012 — Scooters India v. OHIM — Brandconcern (LAMBRETTA)

text:
               9.6.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 165/24

         Žaloba podaná dne 23. března 2012 — Scooters India v. OHIM — Brandconcern (LAMBRETTA)
   (Věc T-132/12)
   2012/C 165/42
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Scooters India Ltd (Sarojini Nagar, Indie) (zástupce: B. Brandreth, Barrister)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Brandconcern BV (Amsterdam, Nizozemsko)

      Návrhová žádání

               —

               částečně zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) R 2308/2010-1 ze dne 12. ledna 2012 v rozsahu, v němž bylo zamítnuto odvolání žalobkyně proti zrušení ochranné známky pro výrobky zařazené do tříd 6 a 7, a

               —

               uložit žalovanému povinnost nahradit náklady žalobkyně vynaložené v řízení před odvolacím senátem a Tribunálem Evropské unie.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na zrušení: Slovní ochranná známka „LAMBRETTA“ pro výrobky zařazené do tříd 6, 7 a 28 — zapsaná ochranná známka Společenství č. 1618982

      Majitelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Účastnice řízení navrhující zrušení ochranné známky Společenství: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Odůvodnění návrhu na zrušení: Návrh na základě čl. 51 odst. 1 písm. a) nařízení Rady (ES) č. 207/2009

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Zrušení zápisu ochranné známky Společenství

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Žalobkyně tvrdí, že odvolací senát provedl ve třech ohledech nesprávné posouzení důkazů podle čl. 51 odst. 1 písm. c). Pokud by odvolací senát správně uplatnil judikaturu ve věci T-415/09, Vallis v. New Yorker, resp. ve věci C-259/02, La Mer Technology Inc v. Laboratoires Goemar SA a přezkoumal důkazy, dospěl by k závěru, že se jednalo o skutečné užívání výrobků zařazených do tříd 6 a 7 se souhlasem společnosti SIL.


title: Věc C-501/08 P: Usnesení Soudního dvora ze dne 24. září 2009 — Munícipio de Gondomar v. Komise Evropských společenství ( Kasační opravný prostředek — Fond soudržnosti — Nařízení (ES) č. 1164/94 — Zrušení finančního pomoci Společenství — Žaloba na neplatnost — Přípustnost — Akty, které se žalobce bezprostředně a osobně dotýkají )

text:
               16.1.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 11/10

         Usnesení Soudního dvora ze dne 24. září 2009 — Munícipio de Gondomar v. Komise Evropských společenství
   (Věc C-501/08 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Fond soudržnosti - Nařízení (ES) č. 1164/94 - Zrušení finančního pomoci Společenství - Žaloba na neplatnost - Přípustnost - Akty, které se žalobce bezprostředně a osobně dotýkají“)
   2010/C 11/17
   Jednací jazyk: portugalština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Munícipio de Gondomar (zástupci: J.L. da Cruz Vilaça a L. Pinto Monteiro, advogados)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství (zástupci: P. Guerra e Andrade a B. Conte, zmocněnci)

      Předmět

   Kasační opravný prostředek podaný proti usnesení Soudu prvního stupně (čtvrtého senátu) ze dne 10. září 2008, Município Gondomar v. Komise (T-324/06), kterým Soud odmítl jako nepřípustný návrh na zrušení rozhodnutí Komise K(2006) 3782 ze dne 16. srpna 2006 o zrušení pomoci poskytnuté z Fondu soudržnosti na projekt č. 95/10/61/017 nazvaný „Sanace Velkého Porta/Jih — Součást systému Gondomar.“

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Munícipio de Gondomar se ukládá náhrada nákladů řízení

      (1)  Úř. věst. C 19, 24.1.2009.


title: Věc C-245/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Judecătoria Balş (Rumunsko) dne 28. května 2015 – SC Casa Noastră SA v. Ministerul Transporturilor – Inspectoratul de Stat pentru Controlul Transportului ISCTR

text:
               12.10.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 337/2

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Judecătoria Balş (Rumunsko) dne 28. května 2015 – SC Casa Noastră SA v. Ministerul Transporturilor – Inspectoratul de Stat pentru Controlul Transportului ISCTR
   (Věc C-245/15)
   (2015/C 337/03)
   Jednací jazyk: rumunština

      Předkládající soud

   Judecătoria Balş

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: SC Casa Noastră SA

      Žalovaný: Ministerul Transporturilor – Inspectoratul de Stat pentru Controlul Transportului ISCTR

      Předběžné otázky

               1)

               Do jaké míry výraz „bez ohledu na to, kdo dopravu organizuje“, obsažený v čl. 2 bodě 3) nařízení (ES) č. 1073/2009 (1), může být vykládán v tom smyslu, že linkovou dopravu může organizovat hospodářský subjekt za účelem přepravy vlastních zaměstnanců z pracoviště a na pracoviště?

               2)

               Do jaké míry může být výraz „přeprav[a] cestujících v linkové dopravě, jestliže délka tratě této linky nepřesahuje 50 km“, obsažený v čl. 3 písm. a) nařízení (ES) č. 561/2006 (2), vykládán v tom smyslu, že se vztahuje na pracovníky při jejich dopravě na pracoviště nebo z pracoviště?

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1073/2009 ze dne 21. října 2009 o společných pravidlech pro přístup na mezinárodní trh autokarové a autobusové dopravy a o změně nařízení (ES) č. 561/2006 (Úř. věst. L 300, s. 88).

      (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 561/2006 ze dne 15. března 2006 o harmonizaci některých předpisů v sociální oblasti týkajících se silniční dopravy, o změně nařízení Rady (EHS) č. 3821/85 a (ES) č. 2135/98 a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 3820/85 (Úř. věst. L 102, s. 1).


title: Věc T-128/16: Usnesení Tribunálu ze dne 28. listopadu 2016 – SureID v. EUIPO (SUREID) „Ochranná známka Unie — Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie SUREID — Relativní důvod pro zamítnutí — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 — Popisný charakter — Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 207/2009 — Žaloba zjevně postrádající jakýkoli právní základ“

text:
               23.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/35

         Usnesení Tribunálu ze dne 28. listopadu 2016 – SureID v. EUIPO (SUREID)
   (Věc T-128/16) (1)

   („Ochranná známka Unie - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie SUREID - Relativní důvod pro zamítnutí - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 207/2009 - Žaloba zjevně postrádající jakýkoli právní základ“)
   (2017/C 022/47)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: SureID, Inc. (Hillsboro, Oregon, Spojené státy americké) (zástupce: B. Brandreth, barrister)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: A. Folliard Monguiral a S. Crabbe, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 18. ledna 2016 (věc R 1478/2015 4) týkajícímu se zápisu slovního označení SUREID jako ochranné známky Evropské unie.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               SureID, Inc. se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 175, 17.5.2016.


title: Věc T-192/03: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 13. června 2006 – Atlantean v. Komise ( Rybolov — Víceleté orientační programy — Žádosti o zvýšení cílů za účelem zlepšení bezpečnosti — Rozhodnutí 97/413/ES — Zamítnutí Komise — Žaloba na neplatnost — Přípustnost — Pravomoc Komise )

text:
               12.8.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 190/18

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 13. června 2006 – Atlantean v. Komise
   (Věc T-192/03) (1)

   („Rybolov - Víceleté orientační programy - Žádosti o zvýšení cílů za účelem zlepšení bezpečnosti - Rozhodnutí 97/413/ES - Zamítnutí Komise - Žaloba na neplatnost - Přípustnost - Pravomoc Komise“)
   (2006/C 190/31)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Atlantean Ltd (Killybegs, Irsko) (zástupci: původně G. Hogan, SC, E. Regan, SC, a A. Hussey, advokát, poté G. Hogan, E. Regan a M. Fraser, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: G. Braun a B. Doherty, zmocněnci)

      Vedlejší účastník řízení podporující žalobkyni: Irsko (zástupci: D. O'Hagan a C. O'Toole, zmocněnci, ve spolupráci s D. Conlanem Smythem, advokátem)
   Předmět
   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2003/245/ES ze dne 4. dubna 2003 o žádostech obdržených Komisí o zvýšení cílů víceletého orientačního programu IV za účelem zlepšení bezpečnosti, plavby na moři, hygieny, kvality výrobků a pracovních podmínek pro plavidla o celkové délce větší než dvanáct metrů (Úř. věst. L 90, s. 48) (neoficiální překlad) v rozsahu, v němž zamítá žádosti o zvýšení kapacity plavidla Atlantean
   Výrok

               1)

               Rozhodnutí Komise 2003/245/ES ze dne 4. dubna 2003 o žádostech obdržených Komisí o zvýšení cílů víceletého orientačního programu IV za účelem zlepšení bezpečnosti, plavby na moři, hygieny, kvality výrobků a pracovních podmínek pro plavidla o celkové délce větší než dvanáct metrů se zrušuje v rozsahu, v němž se vztahuje na plavidlo Atlantean žalobkyně.

               2)

               Komise ponese vlastní náklady, jakož i náklady řízení vynaložené žalobkyní.

               3)

               Irsko ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 184, 2.8.2003.


title: Věc T-344/05: Žaloba podaná dne 13. září 2005 – Řecká republika v. Komise

text:
               12.11.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 281/30

         Žaloba podaná dne 13. září 2005 – Řecká republika v. Komise
   (Věc T-344/05)
   (2005/C 281/56)
   Jednací jazyk: řečtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Řecká republika (zástupci: Ioánnis Chalkiás a Eléni Svolopoúlou)

      Žalovaný: Komise Evropských společenství
   Návrhy žalobkyně

               —

               zrušit či změnit napadené rozhodnutí Komise ze dne 15. července 2005 o vyloučení z financování Společenství některých výdajů vynaložených členskými státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) (1);

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Napadeným rozhodnutím Komise, schvalující účetní závěrku záruční sekce EZOZF v souladu s nařízením Rady (EHS) č. 729/70 (2) vyloučila z financování Společenství různé výdaje Řecké republiky v odvětví extenzifikačních prémií na zvířata, ovoce a zeleniny a orné půdy.
   Žalobkyně se domáhá zrušení tohoto rozhodnutí tvrdíc především, že celý postup schválení účetní závěrky je neplatný z důvodu porušení článku 7 nařízení (ES) č. 1258/1999 (3), ve spojení s článkem 8 nařízení (ES) č. 1663/1995 (4), vzhledem k tomu, že se konzultace a dvojstranná jednání mezi žalobkyní a Komisí netýkaly přesného vyhodnocení výdajů, které by mohly být vyloučeny, zatímco výdaje, které byly vyloučeny, byly krom toho vynaloženy dříve než dvacet čtyři měsíců přecházejících písemnému sdělení Komise. Podle žalobkyně začíná období dvaceti čtyř měsíců mnohem později, než se domnívá Komise.
   Pokud jde o opravu extenzifikačních prémií ve výši 100 %, žalobkyně napadá posouzení skutkového stavu Komisí a vytýká jí nesprávné skutkové zjištění a nedostatečné odůvodnění napadeného rozhodnutí. Žalobkyně se krom toho domnívá, že uložení opravy ve výši 100 % porušuje hlavní zásady dokumentu Komise VI/5330/97 ze dne 23. prosince 1997, není odůvodněno a je zjevně nepřiměřené v tom, že neodpovídá řádnému užití posuzovací pravomoci Komise.
   Pokud jde o opravu v odvětví orné půdy, žalobkyně napadá posouzení Komise, podle které bylo porušeno nařízení (ES) č. 3508/1992 (5), pokud jde o uznání zemědělských pozemků. Žalobkyně se mimoto domnívá, že zcela dodržela podmínky článku 15 nařízení (ES) č. 2419/2001 (6), pokud jde o správní kontroly a kontroly na místě. Krom toho žalobkyně uplatňuje nedostatečné odůvodnění a porušení zásady proporcionality.
   Konečně, pokud jde o opravu v odvětví ovoce a zeleniny, žalobkyně se domnívá, že Komise chybně vyložila čl. 20 odst. 5 a 7 nařízení (ES) č. 1169/1997 (7). V každém případě žalobkyně napadá odůvodnění napadeného rozhodnutí, pokud jde o tuto kapitolu, a uplatňuje porušení zásady proporcionality.

      (1)  Úř. věst. L 188 ze dne 20. července 2005, s. 36.

      (2)  Nařízení Rady (EHS) č. 729/70 ze dne 21. dubna 1970 o financování společné zemědělské politiky, Úř. věst. L 94 ze dne 28. dubna 1970, s. 13.

      (3)  Nařízení Rady (ES) č. 1258/1999 ze dne 17. května 1999 o financování společné zemědělské politiky (Úř. věst. L 160 ze dne 26. června 1999, s. 103).

      (4)  Nařízení Komise ES) č. 1663/95 ze dne 7. července 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 729/70 týkající se postupu schválení účetní závěrky záruční sekce EZOZF (Úř. věst. L 158 ze dne 8. července 1995, s. 6).

      (5)  Nařízení Rady (EHS) č. 3508/92 ze dne 27. listopadu 1992o zavedení integrovaného administrativního a kontrolního systému pro některé režimy podpor Společenství (Úř. věst. L 355 ze dne 5. prosince 1992, s. 1).

      (6)  Nařízení Komise (ES) č. 2419/2001 ze dne 11. prosince 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro integrovaný administrativní a kontrolní systém pro některé režimy podpor Společenství zavedený nařízením Rady (EHS) č. 3508/92 (Úř. věst. L 327 ze dne 12. prosince 2001, s. 11).

      (7)  Nařízení Komise (ES) č. 1169/97 ze dne 26. června 1997, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2202/96, kterým se stanoví režim podpor Společenství pro producenty některých citrusových plodů (Úř. věst. L 169 ze dne 27. června 1997, s. 15).


title: Věc C-447/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Krajským soudem v Ostravě (Česká republika) dne 18. srpna 2015 – Ivo Muladi v. Krajský úřad Moravskoslezského kraje

text:
               23.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 389/15

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Krajským soudem v Ostravě (Česká republika) dne 18. srpna 2015 – Ivo Muladi v. Krajský úřad Moravskoslezského kraje
   (Věc C-447/15)
   (2015/C 389/16)
   Jednací jazyk: čeština

      Předkládající soud

   Krajský soud v Ostravě

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Ivo Muladi

      Žalovaný: Krajský úřad Moravskoslezského kraje

      Předběžná otázka

   Brání ustanovení článku 4 směrnice č. 2003/59/ES (1) vnitrostátní právní úpravě, která stanoví další podmínky pro osvobození od povinnosti získat výchozí kvalifikaci řidičů některých silničních vozidel pro nákladní nebo osobní dopravu?

      (1)  Úř. věst. L 226, s. 4; Zvl. vyd. 07/07, s. 441.


title: Věc C-159/07: Žaloba podaná dne 22. března 2007 – Komise Evropských společenství v. Portugalská republika

text:
               26.5.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 117/18

         Žaloba podaná dne 22. března 2007 – Komise Evropských společenství v. Portugalská republika
   (Věc C-159/07)
   (2007/C 117/30)
   Jednací jazyk: portugalština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: K. Simonsson a P. Andrade, zmocněnci)

      Žalovaná: Portugalská republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Určit, že Portugalská republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Komise 2005/23/ES (1) ze dne 8. března 2005, kterou se mění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/25/ES o minimální úrovni výcviku námořníků, a v každém případě tím, že je nesdělila Komisi, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z uvedené směrnice.

               —

               Uložit Portugalské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta pro provedení uvedené směrnice do vnitrostátního práva uplynula dne 29. září 2005.

      (1)  Úř. věst. L 62, s. 14.


title: Věc C-157/05: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 24. května 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgerichtshof – Rakousko) – Winfried L. Holböck v. Finanzamt Salzburg-Land (Volný pohyb kapitálu — Svoboda usazování — Daň z příjmů — Vyplácení dividend — Příjmy z kapitálu pocházející ze třetí země)

text:
               7.7.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 155/3

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 24. května 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgerichtshof – Rakousko) – Winfried L. Holböck v. Finanzamt Salzburg-Land
   (Věc C-157/05) (1)

   (Volný pohyb kapitálu - Svoboda usazování - Daň z příjmů - Vyplácení dividend - Příjmy z kapitálu pocházející ze třetí země)
   (2007/C 155/03)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Verwaltungsgerichtshof
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Winfried L. Holböck

      Žalovaný: Finanzamt Salzburg-Land
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Verwaltungsgerichtshof – Výklad článků 56 a 57 ES – Vnitrostátní předpisy o zdanění vyplacených dividend – Fyzická osoba s bydlištěm v tuzemsku, která vlastní dvě třetiny akcií společnosti usazené na území třetího státu (Švýcarsko) – Zdanění dividend běžnou sazbou daně z příjmů, na rozdíl od dividend vnitrostátního původu, které jsou zdaňovány sníženou sazbou
   Výrok
   Článek 57 odst. 1 ES musí být vykládán v tom smyslu, že článkem 56 ES není dotčena skutečnost, že členský stát používá právní předpisy existující ke dni 31. prosince 1993, které podrobují akcionáře, který obdrží dividendy od společnosti usazené ve třetí zemi, v níž vlastní dvě třetiny základního kapitálu, běžné sazbě daně z příjmů, i když akcionáře, který obdrží dividendy od tuzemské společnosti, podrobují daňové sazbě rovné polovině průměrné daňové sazby.

      (1)  Úř. věst. C 143, 11.6.2005.


title: Spojené věci C-94/13 P, C-95/13 P, C-136/13 P, C-174/13 P, C-180/13 P, C-191/13 P a C-246/13 P: Usnesení Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 4. září 2014 – Cooperativa tra i Lavoratori della Piccola Pesca di Pellestrina Soc. coop. arl a další (C-94/13 P), Alfier Costruzioni Srl a další (C-95/13 P), Cooperativa Mare Azzurro Socialpesca Soc. coop. arl, dříve Cooperativa Mare Azzurro Soc. coop. arl, Cooperativa vongolari Sottomarina Lido Soc. coop. arl (C-136/13 P), Axitea SpA, dříve La Vigile San Marco SpA (C-174/13 P), Vetrai 28 Srl, dříve Barovier & Toso vetrerie artistiche riunite Srl a další (C-180/13 P), Confindustria Venezia, dříve Unione degli industriali della provincia di Venezia (Unindustria) a další (C-191/13 P), Manutencoop Società Cooperativa, dříve Manutencoop Soc. coop. arl a Astrocoop Universale Pulizie, Manutenzioni e Trasporti Soc. coop. arl, (Itálie) (C-246/13 P) v. Cooperativa Pescatori di San Pietro in Volta Soc. coop. arl a další, Italská republika, Evropská komise „Kasační opravný prostředek — Státní podpory — Podpory poskytnuté podnikům usazeným na území Benátek a Chioggia — Článek 181 jednacího řádu Soudního dvora“

text:
               17.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 409/19

         Usnesení Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 4. září 2014 – Cooperativa tra i Lavoratori della Piccola Pesca di Pellestrina Soc. coop. arl a další (C-94/13 P), Alfier Costruzioni Srl a další (C-95/13 P), Cooperativa Mare Azzurro Socialpesca Soc. coop. arl, dříve Cooperativa Mare Azzurro Soc. coop. arl, Cooperativa vongolari Sottomarina Lido Soc. coop. arl (C-136/13 P), Axitea SpA, dříve La Vigile San Marco SpA (C-174/13 P), Vetrai 28 Srl, dříve Barovier & Toso vetrerie artistiche riunite Srl a další (C-180/13 P), Confindustria Venezia, dříve Unione degli industriali della provincia di Venezia (Unindustria) a další (C-191/13 P), Manutencoop Società Cooperativa, dříve Manutencoop Soc. coop. arl a Astrocoop Universale Pulizie, Manutenzioni e Trasporti Soc. coop. arl, (Itálie) (C-246/13 P) v. Cooperativa Pescatori di San Pietro in Volta Soc. coop. arl a další, Italská republika, Evropská komise
   (Spojené věci C-94/13 P, C-95/13 P, C-136/13 P, C-174/13 P, C-180/13 P, C-191/13 P a C-246/13 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Státní podpory - Podpory poskytnuté podnikům usazeným na území Benátek a Chioggia - Článek 181 jednacího řádu Soudního dvora“)
   2014/C 409/26
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek: Cooperativa tra i Lavoratori della Piccola Pesca di Pellestrina Soc. coop. arl, Cooperativa Coopesca – Organizzazione tra Produttori e Lavoratori della Pesca – Chioggia Soc. coop. arl, Cooperativa San Marco fra Lavoratori della Piccola Pesca – Burano Soc. coop. arl (C-94/13 P), Alfier Costruzioni Srl, Azin Asfalti Srl, Barbato Srl, Group Srl, dříve Impresa Costruzioni Civili e Montaggi Srl (ICCEM), Rossi Renzo Costruzioni Srl, Vettore Costruzioni Srl (C-95/13 P), Cooperativa Mare Azzurro Socialpesca Soc. coop. arl, dříve Cooperativa Mare Azzurro Soc. coop. arl, Cooperativa vongolari Sottomarina Lido Soc. coop. arl (C-136/13 P), Axitea SpA, dříve La Vigile San Marco SpA (C-174/13 P), Vetrai 28 Srl, dříve Barovier & Toso vetrerie artistiche riunite Srl, Carlo Moretti Srl, Ferro & Lazzarini Srl, Fornace Mian Srl, dříve Formia International Srl, Amelio Cenedese, dříve Gino Cenedese & Figlio, La Murrina SpA, Nason & Moretti Srl, v likvidaci, Venini SpA, De Majo Illuminazione Srl, dříve Vetreria De Majo Srl (C-180/13 P), Confindustria Venezia, dříve Unione degli industriali della provincia di Venezia (Unindustria), Comitato „Venezia vuole vivere“, Fiorital Srl, Ellemme Sas, dříve Jesurum di M. a A. Levi Morenos Sas, Grafiche Veneziane Soc. coop. arl, dříve Grafiche Veneziane Srl, Cantiere navale De Poli SpA, Capgemini BST SpA, dříve Aive Srl, Tessuti Artistici Fortuny SpA, Rubelli SpA, dříve Lorenzo Rubelli SpA, Tecnomare SpA (C-191/13 P), Manutencoop Società Cooperativa, dříve Manutencoop Soc. coop. arl a Astrocoop Universale Pulizie, Manutenzioni e Trasporti Soc. coop. arl (C-246/13 P) (zástupci: A. Vianello, A. Bortoluzzi a A. Veronese, advokáti)

      Další účastníci řízení: Cooperativa Pescatori di San Pietro in Volta Soc. coop. arl, Murazzo – Piccola Soc. coop. arl, RAM – Società Cooperativa fra Lavoratori della Pesca, Raccoglitori ed Allevatori di Molluschi, Confcooperative – Unione Provinciale di Venezia, Sacaim SpA, Camata Costruzioni Sas, Dal Carlo Mario & C. Srl, ACEA – Associazione dei Costruttori Edili ed Affini di Venezia e Provincia, Ghezzo Giovanni & C. Snc di Ghezzo Maurizio & C., Alfredo Barbini Srl, Aureliano Toso Srl, AVMazzega Srl, Effetre SpA, Mazzuccato International Srl, Tfz Internazionale Srl, V. Nason & C. Srl, Vetreria LAG Srl, Siram SpA, Bortoli Ettore Srl, Arsenale Venezia SpA, Albergo Quattro Fontane Snc, Hotel Gabrielli Srl, dříve Hotel Gabrielli Sandwirth SpA, GE.AL.VE. Srl, Metropolitan SpA, dříve Metropolitan Srl, Hotel Concordia Srl, dříve Hotel Concordia Snc, Società per l’industria alberghiera (SPLIA), Principessa Srl, v likvidaci, Albergo ristorante „All’Angelo“ Snc, Albergo Saturnia Internazionale SpA, Savoia e Jolanda Srl, Hotels Biasutti Srl, dříve Hotels Biasutti Snc, Ge.A.P. Srl, Rialto Inn Srl, Bonvecchiati Srl, Evropská komise (zástupci: V. Di Bucci, G. Conte a D. Grespan, zmocněnci), Italská republika

      Výrok

               1)

               Kasační opravné prostředky se zamítají.

               2)

               Cooperativa tra i Lavoratori della Piccola Pesca di Pellestrina Soc. coop. arl, Cooperativa Coopesca – Organizzazione tra Produttori e Lavoratori della Pesca – Chioggia Soc. coop. arl, Cooperativa San Marco fra Lavoratori della Piccola Pesca – Burano Soc. coop. arl, Alfier Costruzioni Srl, Azin Asfalti Srl, Barbato Srl, Group Srl, Rossi Renzo Costruzioni Srl, Vettore Costruzioni Srl, Cooperativa Mare Azzurro Socialpesca Soc. coop. arl, Cooperativa vongolari Sottomarina Lido Soc. coop. arl, Axitea SpA, Vetrai 28 Srl, Carlo Moretti Srl, Ferro & Lazzarini Srl, Fornace Mian Srl, Amelio Cenedese, La Murrina SpA, Nason & Moretti Srl, Venini SpA, De Majo Illuminazione Srl, Confindustria Venezia, Comitato „Venezia vuole vivere“, Fiorital Srl, Ellemme Sas, Grafiche Veneziane Soc. coop. arl, Cantiere navale De Poli SpA, Capgemini BST SpA, Tessuti Artistici Fortuny SpA, Rubelli SpA, Tecnomare SpA a Manutencoop Società Cooperativa se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 129, 4.5.2013.

      Úř. věst. C 147, 25.5.2013.

      Úř. věst. C 207, 20.7.2013.


title: Věc C-92/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court of Ireland (Irsko) dne 17. února 2012 — Health Service Executive v. SC, AC

text:
               5.5.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 133/18

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court of Ireland (Irsko) dne 17. února 2012 — Health Service Executive v. SC, AC
   (Věc C-92/12)
   2012/C 133/33
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   High Court of Ireland

      Účastnice původního řízení

      Navrhovatelka: Health Service Executive

      Odpůrkyně: SC, AC

      Předběžné otázky

               1)

               Spadá rozhodnutí, na jehož základě je dítě po určitou dobu zadrženo v zařízení poskytujícím léčebnou a výchovnou péči v jiném členském státě, do věcné působnosti nařízení Rady č. 2201/2003 (1)?

               2)

               V případě kladné odpovědi na první otázku, jaké povinnosti případně vyplývají z článku 56 nařízení Rady č. 2201/2003, pokud jde o povahu konzultací a schvalovací mechanismus k zajištění účinné ochrany dítěte, které má být za těchto podmínek zadrženo?

               3)

               Pokud soud členského státu zvažoval umístění dítěte po určitou dobu do zařízení v jiném členském státě a obdržel souhlas tohoto státu podle článku 56 nařízení Rady č. 2201/2003, musí být rozhodnutí soudu, kterým je nařízeno umístění dítěte po určitou dobu do zařízení nacházejícího se v jiném členském státě, uznáno anebo prohlášeno za vykonatelné v tomto jiném členském státě k tomu, aby mohlo být toto umístění uskutečněno?

               4)

               Má rozhodnutí soudu, kterým je nařízeno umístění dítěte po určitou dobu do zařízení nacházejícího se v jiném členském státě, se kterým tento členský stát podle článku 56 nařízení Rady 2201/2003 souhlasil, nějaký právní účinek v tomto jiném členském státě dříve, než bude v řízení zahájeném za účelem vydání prohlášení o uznání anebo vykonatelnosti takové prohlášení vydáno?

               5)

               Pokud je platnost rozhodnutí soudu, kterým je nařízeno umístění dítěte po určitou dobu do zařízení nacházejícího se v jiném členském státě podle článku 56 nařízení Rady 2201/2003, prodloužena na další určité období, musí být souhlas jiného členského státu podle článku 56 získán při každém prodloužení?

               6)

               Pokud je platnost rozhodnutí soudu, kterým je nařízeno umístění dítěte po určitou dobu do zařízení nacházejícího se v jiném členském státě podle článku 56 nařízení Rady č. 2201/2003, prodloužena na další určité období, musí být rozhodnutí uznáno anebo prohlášeno za vykonatelné v tomto jiném členském státě při každém prodloužení?

      (1)  Úř. věst. C 338, s.1


title: Věc C-43/07: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 2. února 2007 – D.M.M.A. Arens-Sikken v. Staatssecrataris van Financiën

text:
               24.3.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 69/9

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 2. února 2007 – D.M.M.A. Arens-Sikken v. Staatssecrataris van Financiën
   (Věc C-43/07)
   (2007/C 69/21)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Předkládající soud
   Hoge Raad der Nederlanden
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: D.M.M.A. Arens-Sikken

      Žalovaný: Staatssecrataris van Financiën
   Předběžné otázky

               1)

               Musí být články 73b a 73d Smlouvy o ES (nyní článek 56 ES a článek 58 ES) vykládány v tom smyslu, že zakazují členskému státu, aby vybral, pokud jde o pozemek, nacházející se v tomto členském státě, který je součástí pozůstalosti osoby, která měla v okamžiku své smrti bydliště v jiném členském státě, daň z nabytí tohoto pozemku na základě pozůstalosti podle hodnoty pozemku, aniž by zohlednil dluhy nabyvatele z titulu „Overbedeling“, které vznikly z důvodu rodičovského rozdělení pozůstalosti na základě závěti?

               2)

               V případě kladné odpovědi na první otázku a v případě, že by bylo kromě toho třeba porovnáním určit, zda a do jaké míry musí být zohledněny dluhy z titulu „Overbedeling“, která porovnávací metoda – jedna ze dvou, které jsou uvedeny v bodě 3.6.6, nebo jiná metoda – pak musí být použita v případě, jako je projednávaný případ, pro určení, zda by byla dědická daň, která by byla vybrána, pokud by zůstavitel měl v okamžiku své smrti bydliště v Nizozemsku, nižší než daň z přechodu majetku?

               3)

               Je třeba při posouzení možné povinnosti, kterou na základě Smlouvy o ES přijal členský stát, ve kterém se nachází pozemek, připustit zcela nebo z části odpočet dluhů z titulu „Overbedeling“, zohlednit skutečnost, že tento odpočet může vést k nižšímu započtení k zamezení dvojímu zdanění v tom členském státě, který se v souvislosti s pozůstalostí považuje z důvodu bydliště zůstavitele za oprávněný k výběru daně?


title: Věc C-216/07: Žaloba podaná dne 25. dubna 2007 – Komise Evropských společenství v. Spolková republika Německo

text:
               9.6.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/14

         Žaloba podaná dne 25. dubna 2007 – Komise Evropských společenství v. Spolková republika Německo
   (Věc C-216/07)
   (2007/C 129/26)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: M. Condou-Durande a W. Bogensberger, zmocněnci)

      Žalovaná: Spolková republika Německo
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Spolková republika Německo tím, že nepřijala opatření nezbytná k dosažení souladu se směrnicí Rady 2003/110/ES (1) ze dne 25. listopadu 2003 o pomoci při tranzitu za účelem vyhoštění leteckou cestou, a v každém případě tím, že je nesdělila Komisi, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z výše uvedené směrnice;

               —

               uložit Spolkové republice Německo náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta pro provedení směrnice 2003/110/ES do vnitrostátního právního řádu uplynula dne 5. prosince 2005.

      (1)  Úř. věst. L 321, s. 26; Zvl. vyd. 19/06, s. 223.


title: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 10. března 2005 ve věci C-240/04: Komise Evropských společenství proti Belgickému království (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2002/19/ES, 2002/20/ES, 2002/21/ES a 2002/22/ES — Sítě a služby elektronických komunikací — Neprovedení ve stanovené lhůtě)

text:
               14.5.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 115/8

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (pátého senátu)
   ze dne 10. března 2005
   ve věci C-240/04: Komise Evropských společenství proti Belgickému království (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2002/19/ES, 2002/20/ES, 2002/21/ES a 2002/22/ES - Sítě a služby elektronických komunikací - Neprovedení ve stanovené lhůtě)
   (2005/C 115/16)
   Jednací jazyk: francouzština
   Ve věci C-240/04, jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti podle článku 226 ES, podaná dne 8. června 2004, Komise Evropských společenství (zmocněnec: M. Shotter) proti Belgickému království (zmocněnkyně: E. Dominkovits), Soudní dvůr (pátý senát), ve složení R. Silva de Lapuerta, předsedkyně senátu, J. Makarczyk a P. Kūris (zpravodaj), soudci, generální advokát: F. G. Jacobs, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 10. března 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1.

               Belgické království tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicemi Evropského parlamentu a Rady 2002/19/ES ze dne 7. března 2002 o přístupu k sítím elektronických komunikací a přiřazeným zařízením a o jejich vzájemném propojení (přístupová směrnice), 2002/20/ES ze dne 7. března 2002 o opatření pro sítě a služby elektronických komunikací (autorizační směrnice), 2002/21/ES ze dne 7. března 2002 o společném předpisovém rámci pro sítě a služby elektronických komunikací (rámcová směrnice) a 2002/22/ES ze dne 7. března 2002 o univerzální službě a právech uživatelů týkajících se sítí a služeb elektronických komunikací (směrnice o univerzální službě), nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z těchto směrnic.

               2.

               Belgickému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 190, 24.7.2004.


title: Věc T-272/15: Žaloba podaná dne 22. května 2015 – Apcoa Parking Holdings v. OHIM (PARKWAY)

text:
               27.7.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 245/41

         Žaloba podaná dne 22. května 2015 – Apcoa Parking Holdings v. OHIM (PARKWAY)
   (Věc T-272/15)
   (2015/C 245/50)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Apcoa Parking Holdings GmbH (Stuttgart, Německo) (zástupce: A. Lohmann, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Společenství „PARKWAY“ – Přihláška č. 12 248 278

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 25. března 2015 ve věci R 2062/2014-4

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí;

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení včetně nákladů vynaložených v průběhu odvolacího řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009;

               —

               porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-121/10: Žaloba podaná dne 11. března 2010 — Conte a další v. Rada

text:
               22.5.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 134/43

         Žaloba podaná dne 11. března 2010 — Conte a další v. Rada
   (Věc T-121/10)
   2010/C 134/72
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobci: Giovanni Conte (Pomezia, Itálie), Casa del Pescatore Soc. coop. rl (Civitanova Marche, Itálie), Guidotti Giovanni & Figli Snc (Termoli, Itálie), Organizzazione di produttori della pesca di Civitanova Marche Soc. coop. rl (Civitanova Marche, Itálie), Consorzio gestione mercato ittico Manfredonia Soc. coop. rl (Cogemim) (Manfredonia, Itálie) (zástupci: P. Cavasola, G. Micucci, V. Cannizzaro, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání žalobců

               —

               zrušit napadené nařízení;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Projednávaná žaloba je podána proti nařízení Rady (ES) č. 1224/2009 ze dne 20. listopadu 2009 o zavedení kontrolního režimu Společenství k zajištění dodržování pravidel společné rybářské politiky, o změně nařízení (ES) č. 847/96, (ES) č. 2371/2002, (ES) č. 811/2004, (ES) č. 768/2005, (ES) č. 2115/2005, (ES) č. 2166/2005, (ES) č. 388/2006, (ES) č. 509/2007, (ES) č. 676/2007, (ES) č. 1098/2007, (ES) č. 1300/2008 a (ES) č. 1342/2008 a o zrušení nařízení (EHS) č. 2847/93, (ES) č. 1627/94 a (ES) č. 1966/2006.
   Všichni žalobci v této věci působí v odvětví rybolovu a vztahují se na ně povinnosti stanovené v napadeném nařízení.
   Na podporu svých nároků žalobci uplatňují následující důvody:

               1)

               Neplatnost čl. 9 odst. 2 a 3 a čl. 10 odst. 1 a 2 napadeného nařízení v rozsahu, v němž tato ustanovení stanoví bezpodmínečnou povinnost vybavit rybářská plavidla nad 15 metrů dvojím systémem sledování: satelitní sledování stanovené v článku 9, a navíc systém automatické identifikace. Jedná se o dva různé systémy sledování, které mají v podstatě tutéž funkci. Tato povinnost není adekvátně odůvodněna. Tato povinnost se mimoto jeví v rozporu se zásadou proporcionality, v tomto případě co se týče potřeby a vhodnosti opatření. Povinnost vybavit plavidla dvojím systémem sledování má mimoto za následek finanční zátěž k tíži žalobců, jež je neodůvodněná a nepřiměřená.

               2)

               Neplatnost článků 15 a 17 napadeného nařízení v rozsahu, v němž tato ustanovení stanoví povinnost k tíži rybářských plavidel o délce 12 metrů nebo větší zasílat denně určité informace, a v každém případě před vplutím do přístavu, nebo dokonce čtyři hodiny před vplutím do přístavu. Podle žalobců je tato povinnost neodůvodněná, nepřiměřená a není ji ani možné splnit. Především pro plavidla, která provádějí rybolov v malém měřítku v rybolovných oblastech nacházejících se ve vzdálenosti plavby málo hodin od přístavů, je splnění této povinnosti nemožné, ledaže by plavidla zůstala stát mimo přístav, dokud neuplynou dotčené lhůty.

               3)

               Neplatnost systému sledování a inspekcí v rozsahu, v němž napadené nařízení stanoví bezpodmínečnou povinnost umožnit přístup do prostor plavidla, jakož i ke spisům a elektronickým dokumentům, a umožnit inspekce a šetření úředníky, kteří konají bez jakéhokoliv povolení soudních orgánů a nepodléhají jakékoliv kontrole policejních orgánů. Jsou tak porušena práva na důvěrnost, domov, rodinný a osobní život a právo na obhajobu ve svých různých formách. Taková kontrola, vedle porušování základních práv uvedených výše, zbavuje konečně v důsledku své intruzívní povahy své podstaty právo rybářů vykonávat hospodářskou svobodu, jež je zaručena zakládajícími Smlouvami. Konkrétní důvod neplatnosti se týká článku 82, který svěřuje úředníkům provádějícím inspekci pravomoc učinit opatření k zajištění důkazů týkajících se případného porušení předpisů.

               4)

               Neplatnost čl. 73 odst. 8 napadeného nařízení v rozsahu, v němž toto ustanovení stanoví právo členských států účtovat provozovatelům rybářských plavidel náklady na systém sledování. V této souvislosti je tvrzeno, že toto ustanovení je zjevně neplatné, neboť je v rozporu se zásadou sociálního rozdělení výdajů nezbytných na uskutečnění veřejných zájmů.

               5)

               Neplatnost článku 92 napadeného nařízení v rozsahu, v němž toto ustanovení stanoví systém přenesení odpovědnosti za případná porušení předpisů způsobem, že bez ohledu na to, kdo se porušení dopustil, nese nakonec odpovědnost majitel rybářského plavidla a právní nástupci. V tomto ohledu je tvrzeno, že toto ustanovení je v rozporu se zásadou, že odpovědnost je přičitatelná pouze osobě, která se porušení dopustila, se zásadou ochrany soukromého vlastnictví a se zásadou proporcionality, neboť racionálně nesměřuje k zabránění tomu, aby byl obcházen sankční režim.

               6)

               Neplatnost článku 103 napadeného nařízení v rozsahu, v němž toto ustanovení stanoví, že pokud členský stát nesplní povinnosti stanovené nařízením, může to vést k pozastavení finanční pomoci poskytované podle nařízení 1198/2006 (1) a nařízení 861/2006 (2). Pozastavení podpor má podle žalobců za následek přenesení odpovědnosti ze státu na jednotlivce, kteří tak musejí nést nepříznivé následky jednání státu. Tato forma přenesení sankcí porušuje zásadu, že trestem je postihována pouze osoba, jež se porušení dopustila, a zásadu proporcionality.

               7)

               Neplatnost čl. 14 odst. 1, 2, 3, 4 a 5, čl. 17 odst.1, čl. 58 odst. 1, 2, 3 a 5, čl. 59 odst. 2 a 3, čl. 60 odst. 4 a 5, čl. 62 odst. 1, čl. 63 odst. 1, článku 64, článku 65, čl. 66 odst. 1 a 3, čl. 67 odst. 1 a článku 68 napadeného nařízení. Žalobci v tomto ohledu tvrdí, že uvedené nařízení je založeno pouze na článku 37 Smlouvy o ES, který umožňuje zavedení společné rybářské politiky a že opatření obsažená v nařízení jsou legitimní, pouze pokud se týkají rybářské politiky zavedené orgány Společenství různými akty. Ustanovení uvedená výše se však netýkají odvětví nebo druhů, které se řídí společnou rybářskou politikou, a tudíž nespadají do rozsahu působnosti článku 37 Smlouvy o ES.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1198/2006 ze dne 27. července 2006 o Evropském rybářském fondu.

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 861/2006 ze dne 22. května 2006, kterým se stanoví finanční opatření Společenství pro provádění společné rybářské politiky a pro oblast mořského práva.