title: Věc C-464/10: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 14. července 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour d'appel de Mons — Belgie) — Belgický stát v. Pierre Henfling, Raphaël Davin, Koenraad Tanghe, jako insolvenční správci společnosti Tiercé Franco-Belge SA ( „Daně — Šestá směrnice o DPH — Článek 6 odst. 4 — Osvobození — Článek 13 část B písm. f) — Hazardní hry — Služby poskytované komisionářem (trafikantem), který jedná vlastním jménem, ale na účet komitenta vykonávajícího činnost spočívající v přijímání sázek“ )

text:
               10.9.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/17

         Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 14. července 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour d'appel de Mons — Belgie) — Belgický stát v. Pierre Henfling, Raphaël Davin, Koenraad Tanghe, jako insolvenční správci společnosti Tiercé Franco-Belge SA
   (Věc C-464/10) (1)

   (Daně - Šestá směrnice o DPH - Článek 6 odst. 4 - Osvobození - Článek 13 část B písm. f) - Hazardní hry - Služby poskytované komisionářem (trafikantem), který jedná vlastním jménem, ale na účet komitenta vykonávajícího činnost spočívající v přijímání sázek)
   2011/C 269/29
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour d'appel de Mons

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Belgický stát

      Žalovaní: Pierre Henfling, Raphaël Davin, Koenraad Tanghe, jako insolvenční správci společnosti Tiercé Franco-Belge SA

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Cour d'appel de Mons — Výklad čl. 6 odst. 4 a čl. 13 části B písm. f) šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1) — Osvobození služeb poskytovaných komisionářem, který jedná vlastním jménem, ale na účet komitenta, jenž organizuje hry a sázky uvedené v dané směrnici, od daně

      Výrok

   Ustanovení čl. 6 odst. 4 a čl. 13 část B písm. f) šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně — musí být vykládána v tom smyslu, že jestliže se hospodářský subjekt vlastním jménem, ale na účet podniku, jenž vykonává činnost spočívající v přijímání sázek, podílí na přijímání sázek, na které se vztahuje osvobození od daně z přidané hodnoty stanovené v tomto čl. 13 části B písm. f), má se podle tohoto čl. 6 odst. 4 za to, že posledně uvedený podnik poskytuje uvedenému subjektu službu spočívající v sázkové činnosti, na kterou se vztahuje uvedené osvobození.

      (1)  Úř. věst. C 346, 18.12.2010.


title: Věc T-266/08 P: Rozsudek Tribunálu ze dne 2. července 2010 — Kerstens v. Komise ( „Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Úředníci — Změna přidělení na pracovní místo — Článek 7 služebního řádu — Zájem služby — Zkreslování skutkových okolností a důkazů — Povinnost Soudu pro veřejnou službu uvést odůvodnění — Právo na obhajobu“ )

text:
               14.8.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 221/38

         Rozsudek Tribunálu ze dne 2. července 2010 — Kerstens v. Komise
   (Věc T-266/08 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Úředníci - Změna přidělení na pracovní místo - Článek 7 služebního řádu - Zájem služby - Zkreslování skutkových okolností a důkazů - Povinnost Soudu pro veřejnou službu uvést odůvodnění - Právo na obhajobu)
   2010/C 221/61
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Petrus Kerstens (Overijse, Belgie) (zástupce: C. Mourato, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: K. Herrmann a M. G. Berscheid, zmocněnci)

      Předmět

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (druhého senátu) ze dne 8. května 2008, Kerstens v. Komise (F-119/06, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí), směřující ke zrušení tohoto rozsudku.

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Petrus Kerstens ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady vynaložené Komisí v tomto stupni řízení.

      (1)  Úř. věst. C 247, 27.9.2008.


title: Věc F-147/06: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 4. září 2008 – Dragoman v. Komise ( Veřejná služba — Otevřené výběrové řízení — Nepřipuštění k ústní zkoušce )

text:
               6.12.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 313/55

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 4. září 2008 – Dragoman v. Komise
   (Věc F-147/06) (1)

   („Veřejná služba - Otevřené výběrové řízení - Nepřipuštění k ústní zkoušce“)
   (2008/C 313/99)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Adriana Dragoman (Brusel, Belgie) (zástupci: S. Mihailescu, poté G.-F. Dinulescu, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: K. Herrmann a M. Velardo, zmocněnci)
   Předmět věci
   Zrušení rozhodnutí výběrové komise pro otevřené výběrové řízení EPSO/AD/44/06-CJ, směřujícího k vypracování seznamu úspěšných uchazečů k přijímání právníků-lingvistů s rumunským jazykem, kterým byla žalobkyni u písemné zkoušky b) udělena známka 18/40 a na jehož základě nebyla tato posledně uvedená připuštěna k ústní zkoušce uvedeného výběrového řízení
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 42, 24.2.2007, s. 48.


title: Věc T-163/06: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 22. ledna 2007 – BA.LA. di Lanciotti Vittorio a další v. Komise

text:
               10.3.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 56/39

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 22. ledna 2007 – BA.LA. di Lanciotti Vittorio a další v. Komise
   (Věc T-163/06) (1)

   (2007/C 56/72)

      Jednací jazyk: italština

   Předseda prvního senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 190, 12.8.2006.


title: Věc T-218/06: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 17. září 2008 – Neurim Pharmaceuticals (1991) v. OHIM – Eurim-Pharm Arzneimittel (Neurim PHARMACEUTICALS) ( Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství Neurim PHARMACEUTICALS — Starší slovní ochranná známka Společenství EURIM-PHARM a starší národní slovní ochranná známka EURIM-PHARM — Jazyk odvolacího řízení — Lhůty — Přípustnost odvolání před odvolacím senátem — Zásada proporcionality — Pokračování v řízení — Navrácení do původního stavu — Články 59, 78 a 78a nařízení (ES) č. 40/94 — Pravidlo 48 odst. 1 písm. c) a odst. 2, pravidlo 49 odst. 1 a pravidlo 96 odst. 1 nařízení (ES) č. 2868/95 )

text:
               8.11.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 285/36

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 17. září 2008 – Neurim Pharmaceuticals (1991) v. OHIM – Eurim-Pharm Arzneimittel (Neurim PHARMACEUTICALS)
   (Věc T-218/06) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství Neurim PHARMACEUTICALS - Starší slovní ochranná známka Společenství EURIM-PHARM a starší národní slovní ochranná známka EURIM-PHARM - Jazyk odvolacího řízení - Lhůty - Přípustnost odvolání před odvolacím senátem - Zásada proporcionality - Pokračování v řízení - Navrácení do původního stavu - Články 59, 78 a 78a nařízení (ES) č. 40/94 - Pravidlo 48 odst. 1 písm. c) a odst. 2, pravidlo 49 odst. 1 a pravidlo 96 odst. 1 nařízení (ES) č. 2868/95“)
   (2008/C 285/65)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Neurim Pharmaceuticals (1991) Ltd (Tel-Aviv, Izrael) (zástupce: M. Kinkeldey, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: G. Schneider, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice řízení před Soudem: Eurim-Pharm Arzneimittel GmbH (Piding, Německo) (zástupce: T. Raab, advokát)
   Předmět věci
   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 2. června 2006 (věc R 74/2006-1), týkajícímu se námitkového řízení mezi Eurim-Pharm Arzneimittel GmbH a Neurim Pharmaceuticals (1991) Ltd.
   Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Neurim Pharmaceuticals (1991) Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 237, 30.9.2006.


title: Věc C-490/09: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 27. ledna 2011 — Evropská komise v. Lucemburské velkovévodství ( „Nesplnění povinnosti státem — Článek 49 ES — Volný pohyb služeb — Neuhrazení výdajů na laboratorní analýzy a zkoušky provedené v jiných členských státech než v Lucemburském velkovévodství — Vnitrostátní právní úprava neumožňující jejich hrazení formou náhrady výdajů vynaložených na takové analýzy a zkoušky — Vnitrostátní právní úprava podmiňující hrazení služeb zdravotní péče splněním podmínek stanovených touto právní úpravou“ )

text:
               12.3.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 80/5

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 27. ledna 2011 — Evropská komise v. Lucemburské velkovévodství
   (Věc C-490/09) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Článek 49 ES - Volný pohyb služeb - Neuhrazení výdajů na laboratorní analýzy a zkoušky provedené v jiných členských státech než v Lucemburském velkovévodství - Vnitrostátní právní úprava neumožňující jejich hrazení formou náhrady výdajů vynaložených na takové analýzy a zkoušky - Vnitrostátní právní úprava podmiňující hrazení služeb zdravotní péče splněním podmínek stanovených touto právní úpravou)
   2011/C 80/08
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: G. Rozet a E. Traversa, zmocněnci)

      Žalovaný: Lucemburské velkovévodství (zástupci: C. Schiltz, zmocněnec, A. Rodesch, advokát)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Porušení článku 49 ES (článek 56 SFEU) — Omezení volného pohybu služeb — Vnitrostátní ustanovení vylučující náhradu výdajů na biomedicíncké analýzy a laboratorní zkoušky vykonané v jiných členských státech — Hrazení výdajů jen v případě, kdy jsou takové zkoušky a analýzy provedeny v analytické laboratoři, která splňuje všechny podmínky stanovené vnitrostátními právními předpisy

      Výrok

               1)

               Lucemburské velkovévodství tím, že v rámci své právní úpravy v oblasti sociálního zabezpečení neumožňuje hrazení výdajů na laboratorní analýzy a zkoušky, ve smyslu článku 24 zákona o sociálním zabezpečení, ve znění použitelném na spor, provedené v jiném členském státě, prostřednictvím náhrady výdajů vynaložených na tyto analýzy a zkoušky, ale umožňuje pouze přímou úhradu ze strany zdravotních pojišťoven, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 49 ES.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Evropská komise a Lucemburské velkovévodství ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 37, 13.2.2010.


title: Věc C-327/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Østre Landsret (Dánsko) dne 2. července 2015 – TDC A/S v. Teleklagenævnet, Erhvervs- og Vækstministeriet

text:
               7.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 294/40

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Østre Landsret (Dánsko) dne 2. července 2015 – TDC A/S v. Teleklagenævnet, Erhvervs- og Vækstministeriet
   (Věc C-327/15)
   (2015/C 294/52)
   Jednací jazyk: dánština

      Předkládající soud

   Østre Landsret

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: TDC A/S

      Odpůrci: Teleklagenævnet, Erhvervs- og Vækstministeriet

      Předběžné otázky

               1)

               Brání směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/22/ES ze dne 7. března 2002 o univerzální službě a právech uživatelů týkajících se sítí a služeb elektronických komunikací (směrnice o univerzální službě), (1) včetně článku 32, tomu, aby členský stát stanovil pravidla, která podniku neumožňují uplatnit vůči členskému státu nárok na zvláštní náhradu čistých nákladů na poskytování povinných doplňkových služeb, na něž se nevztahuje kapitola II této směrnice, jestliže zisk podniku z poskytování dalších služeb, na něž se vztahuje povinnost univerzální služby podle kapitoly II směrnice, převyšuje ztráty vzniklé v souvislosti s poskytováním povinných doplňkových služeb?

               2)

               Brání směrnice o univerzální službě členskému státu v tom, aby stanovil pravidla, která podnikům umožňují uplatnit vůči členskému státu nárok na náhradu čistých nákladů na poskytování povinných doplňkových služeb, na něž se nevztahuje kapitola II této směrnice, pouze pokud čisté náklady představují nespravedlivou zátěž pro tyto podniky?

               3)

               V případě záporné odpovědi na druhou otázku, může členský stát rozhodnout, že poskytování povinných doplňkových služeb, na něž se nevztahuje kapitola II této směrnice, nepředstavuje nespravedlivou zátěž, jestliže podnik dosáhl celkového zisku z poskytování všech služeb, pro které má povinnost univerzální služby, včetně poskytování služeb, které by podnik zajišťoval, i kdyby nebyl vázán povinností univerzální služby?

               4)

               Brání směrnice o univerzální službě členskému státu, aby zavedl pravidla, podle kterých se čisté náklady určeného podniku na poskytování univerzální služby podle kapitoly II této směrnice stanoví jako rozdíl všech příjmů a nákladů souvisejících s poskytováním dotčené služby, včetně příjmů a nákladů, jež by podniku vznikly, i kdyby nebyl poskytovatelem univerzální služby?

               5)

               V případě, že se dotčená vnitrostátní pravidla (viz první až čtvrtá otázka) uplatní na povinnou doplňkovou službu, která má být poskytována nejen v Dánsku, ale v Dánsku i Grónsku, jež je na základě přílohy II SFEU zámořskou zemí či územím, vztahují se odpovědi na první až čtvrtou otázku i na tu část povinnosti, která se vztahuje na Grónsko, když dánské orgány její poskytování ukládají podniku se sídlem v Dánsku, který v Grónsku neprovozuje jinou činnost?

               6)

               Jaký význam pro odpovědi na prvních pět otázek má čl. 107 odst. 1 SFEU, čl. 108 odst. 3 SFEU a rozhodnutí Komise 2012/21/EU ze dne 20. prosince 2011 o použití čl. 106 odst. 2 SFEU na státní podporu ve formě vyrovnávací platby za závazek veřejné služby přiznané určitým podnikům pověřeným poskytováním služeb obecného hospodářského zájmu (2)?

               7)

               Jaký význam pro odpovědi na prvních pět otázek má zásada co nejmenšího narušení trhu obsažená zejména v čl. 1 odst. 2, čl. 3 odst. 2 a v bodech 4, 18, 23 a 26 odůvodnění směrnice o univerzální službě, jakož i v části B její přílohy IV?

               8)

               V případě, že ustanovení směrnice o univerzální službě brání vnitrostátním opatřením uvedeným v první, druhé a čtvrté otázce, mají tato ustanovení nebo omezení přímý účinek?

               9)

               Jaké konkrétní faktory je třeba vzít v úvahu při posuzování toho, zda jsou vnitrostátní lhůta pro podávání žádostí, jak je popsána v bodu [13], a její uplatnění v souladu se zásadami loajální spolupráce, rovnocennosti a efektivity v unijním právu?

      (1)  Úř. věst. L 108, s. 51.

      (2)  Úř. věst. L 7, s. 3.


title: Věc F-9/08: Žaloba podaná dne 18. ledna 2008 – Rosenbaum v. Komise

text:
               8.3.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 64/70

         Žaloba podaná dne 18. ledna 2008 – Rosenbaum v. Komise
   (Věc F-9/08)
   (2008/C 64/115)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobce: Eckehard Rosenbaum (Bonn, Německo) (zástupce: H.-J. Rüber, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Předmět a popis sporu
   Zrušení rozhodnutí žalované, kterým byl žalobce v rámci svého přijetí do zaměstnání zařazen do platové třídy AD 6/2.
   Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí orgánu Evropské komise oprávněného ke jmenování ze dne 13. února 2007 o zařazení žalobce do platové třídy AD 6/2;

               —

               určit, že musí být provedeno zařazení do platové třídy AD 9;

               —

               podpůrně určit, že musí být provedeno zařazení do platové třídy AD 8;

               —

               zcela podpůrně určit, že musí být provedeno zařazení do platové třídy AD 7;

               —

               uložit žalované, aby žalobce uvedla do finanční situace, ve které by se nacházel, pokud by byl řádně zařazen do platové třídy;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-187/10: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 29. září 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Raad van State — Nizozemsko) — Baris Unal v. Staatssecretaris van Justitie ( Dohoda o přidružení EHS-Turecko — Rozhodnutí Rady přidružení č. 1/80 — Článek 6 odst. 1 první odrážka — Turecký státní příslušník — Povolení k pobytu — Sloučení rodiny — Rozluka partnerů — Odnětí povolení k pobytu — Zpětný účinek )

text:
               19.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 340/3

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 29. září 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Raad van State — Nizozemsko) — Baris Unal v. Staatssecretaris van Justitie
   (Věc C-187/10) (1)

   (Dohoda o přidružení EHS-Turecko - Rozhodnutí Rady přidružení č. 1/80 - Článek 6 odst. 1 první odrážka - Turecký státní příslušník - Povolení k pobytu - Sloučení rodiny - Rozluka partnerů - Odnětí povolení k pobytu - Zpětný účinek)
   2011/C 340/05
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Raad van State

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Baris Unal

      Žalovaný: Staatssecretaris van Justitie

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Raad van State — Výklad čl. 6 odst. 1 první odrážky rozhodnutí č. 1/80 ze dne 19. září 1980 o vývoji přidružení, jež bylo přijato Radou přidružení, která byla zřízena Dohodou zakládající přidružení mezi Evropským hospodářským společenstvím a Tureckem — Právo pobytu tureckých státních příslušníků — Povolení k pobytu udělené tureckému státnímu příslušníku za účelem umožnění soužití s jeho partnerkou — Odloučení partnerů, které nebylo oznámeno příslušným orgánům — Odejmutí povolení k pobytu

      Výrok

   Článek 6 odst. 1 první odrážka rozhodnutí č. 1/80 ze dne 19. září 1980 o vývoji přidružení, jež bylo přijato Radou přidružení, která byla zřízena Dohodou zakládající přidružení mezi Evropským hospodářským společenstvím a Tureckem, musí být vykládán v tom smyslu, že brání tomu, aby příslušné vnitrostátní orgány odňaly tureckému pracovníkovi povolení k pobytu se zpětným účinkem k datu, ke kterému zanikl důvod, jímž vnitrostátní právo udělení jeho povolení k pobytu podmiňovalo, jestliže se tento pracovník nedopustil žádného podvodného jednání a ke zmíněnému odnětí došlo po uplynutí doby jednoho roku řádného zaměstnání, která je stanovena v uvedeném čl. 6 odst. 1 první odrážce.

      (1)  Úř. věst. C 195, 17.7.2010.


title: Věc C-350/09 P: Usnesení Soudního dvora ze dne 12. května 2010 — Centre de promotion de l'emploi par la micro-entreprise (CPEM) v. Evropská komise ( „Kasační opravný prostředek — Evropský sociální fond — Finanční podpora — Zrušení“ )

text:
               23.10.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 288/15

      Usnesení Soudního dvora ze dne 12. května 2010 — Centre de promotion de l'emploi par la micro-entreprise (CPEM) v. Evropská komise
      (Věc C-350/09 P) (1)

      (Kasační opravný prostředek - Evropský sociální fond - Finanční podpora - Zrušení)
      (2010/C 288/24)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Centre de promotion de l'emploi par la micro-entreprise (CPEM) (zástupkyně: C. Bonnefoi, advokátka)

         Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: L. Flynn a A. Steiblytė, zmocněnci)

         Předmět věci

      Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (druhého senátu) ze dne 30. června 2009, CPEM v. Komise (T-444/07), kterým Soud zamítl žalobu navrhovatele směřující ke zrušení rozhodnutí Komise K(2007) 4645 ze dne 4. října 2007, kterým se zrušuje pomoc udělená Evropským sociálním fondem (ESF) rozhodnutím K(1999) 2645 ze dne 17. srpna 1999 — Mikroprojekty na podporu zaměstnanosti a sociální soudržnosti — Porušení práva na obhajobu a zásady rovného zacházení — Nepřihlédnutí k pojmu „spoluodpovědnost“ — Nedodržení zásady právní jistoty v důsledku existence několika různých verzí „Průvodce vedoucího projektu“ — Pochybnosti ohledně použitelnosti nařízení Rady č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (Úř. věst. L 248, s. 1; Zvl. vyd. 01/04, s. 74), na němž je založeno rozhodnutí OLAF

         Výrok

                  1)

                  Kasační opravný prostředek se zamítá.

                  2)

                  Centre de promotion de l'emploi par la micro-entreprise (CPEM) se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 312, 19.12.2009.


title: Věc T-54/06: Rozsudek Tribunálu ze dne 16. listopadu 2011 — Kendrion v. Komise ( „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Trh s plastovými průmyslovými pytli — Rozhodnutí konstatující porušení článku 81 ES — Hospodářská entita — Solidární odpovědnost — Proporcionalita — Rovné zacházení — Pokuty — Maximální výše 10 % obratu — Skutečná platební schopnost“ )

text:
               7.1.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/9

         Rozsudek Tribunálu ze dne 16. listopadu 2011 — Kendrion v. Komise
   (Věc T-54/06) (1)

   (Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Trh s plastovými průmyslovými pytli - Rozhodnutí konstatující porušení článku 81 ES - Hospodářská entita - Solidární odpovědnost - Proporcionalita - Rovné zacházení - Pokuty - Maximální výše 10 % obratu - Skutečná platební schopnost)
   2012/C 6/11
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Kendrion NV (Zeist, Nizozemsko) (zástupci: původně P. Glazener a C. Meijer, poté P. Glazener a L. Haasbeek, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: F. Castillo de la Torre, A. Nijenhuis a S. Noë, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise K(2005) 4634 ze dne 30. listopadu 2005 v řízení podle článku 81 (ES) (věc COMP/F/38.354 — Průmyslové pytle), které se týká kartelové dohody na trhu s plastovými průmyslovými pytli, v rozsahu, v němž je adresováno žalobkyni, nebo podpůrně návrh na snížení pokuty uložené žalobkyni.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Kendrion NV se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 96, 22.4.2006.


title: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 28. června 2005 ve věci T-147/04: Brian Ross proti Komisi Evropských společenství (Úředníci — Žaloba na neplatnost a na náhradu škody — Posudek o vývoji služebního poměru — Úplná a trvalá invalidita — Zájem jednat — Nepřípustnost)

text:
               17.9.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 229/22

      USNESENÍ SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 28. června 2005
   ve věci T-147/04: Brian Ross proti Komisi Evropských společenství (1)

   (Úředníci - Žaloba na neplatnost a na náhradu škody - Posudek o vývoji služebního poměru - Úplná a trvalá invalidita - Zájem jednat - Nepřípustnost)
   (2005/C 229/49)
   Jednací jazyk: francouzština
   Ve věci T-147/04, Brian Ross, s bydlištěm v Morpeth (Spojené království), zastoupený É. Boigelotem, proti Komisi Evropských společenství (zmocněnci: J. Currall a G. Berscheid, s adresou pro účely doručování v Lucemburku), jejímž předmětem je jednak zrušení posudku o vývoji služebního poměru žalobce za hodnotící období 2001/2002 a jednak návrh na náhradu škody, Soud (třetí senát), ve složení M. Jaeger, předseda, V. Tiili a O. Czúcz, soudci; vedoucí soudní kanceláře: H. Jung, vydal dne 28. června 2005 usnesení, jehož výrok je následující:

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 168, 26.6.2004.


title: Věc F-54/07: Žaloba podaná dne 11. června 2007 – Joseph v. Komise

text:
               25.8.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 199/50

         Žaloba podaná dne 11. června 2007 – Joseph v. Komise
   (Věc F-54/07)
   (2007/C 199/97)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Anne Joseph (Damašek, Syrie) (zástupce: N. Lhoëst, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit pracovní smlouvu žalobkyně, podepsanou dne 20. července 2006, v rozsahu, v němž je doba trvání této smlouvy stanovena na dobu 15 měsíců, a to ode dne 16. října 2006 do 15. ledna 2008;

               —

               v případě potřeby zrušit výslovné rozhodnutí Komise ze dne 13. února 2007 o zamítnutí stížnosti, kterou žalobkyně podala na základě čl. 90 odst. 2 služebního řádu dne 20. října 2006;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně se domáhá zrušení své pracovní smlouvy jako smluvní zaměstnankyně podle článku 3a pracovního řádu ostatních zaměstnanců (PŘOZ), v rozsahu, v němž doba trvání této smlouvy není stanovena na dobu 3 let nýbrž 15 měsíců, a to na základě jednak rozhodnutí Komise ze dne 28. dubna 2004 o maximální délce zaměstnávání dočasných zaměstnanců ve službách Komise a jednak článku 12 Obecných prováděcích ustanovení o procesech přijímání a využívání smluvních zaměstnanců v Komisi (OPU).
   Podle žalobkyně je rozhodnutí ze dne 28. dubna 2004, zejména jeho článek 3, protiprávní, jelikož je v rozporu s čl. 85 odst. 1 prvním pododstavcem PŘOZ. V každém případě není podle jeho čl. 1 odst. 2 uvedené rozhodnutí v projednávané věci použitelné, jelikož žalobkyně byla určena k plnění podstatných úkolů.
   Žalobkyně se mimoto dovolává protiprávnosti OPU, zejména jejich článku 12, který je údajně v rozporu s čl. 85 odst. 1 PŘOZ. V každém případě Komise údajně porušila čl. 12 odst. 1a a 1b OPU, který nedovoluje za účelem výpočtu maximálního období zaměstnání smluvního zaměstnance kumulovat délku trvání smlouvy na základě článku 3b PŘOZ s délkou trvání smlouvy na základě článku 3a OPU.
   Žalobkyně mimoto uplatňuje porušení zásad zákazu diskriminace, řádné správy a zájmu služby.


title: Věc C-521/15: Žaloba podaná dne 29. září 2015 – Španělské království v. Rada Evropské unie

text:
               7.12.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 406/25

         Žaloba podaná dne 29. září 2015 – Španělské království v. Rada Evropské unie
   (Věc C-521/15)
   (2015/C 406/25)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Španělské království (zástupce: A. Rubio González, zmocněnec)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání žalobce

   Žalobce navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil rozhodnutí Rady (EU) 2015/1289 (1) ze dne 13. července 2015 o uložení pokuty Španělsku za zkreslení údajů o schodku ve Valencijském společenství, nebo

               —

               podpůrně, snížil pokutu a omezil ji jen na období po 13. prosinci 2011, kdy vstoupilo v platnost nařízení č. 1173/2011 (2), a

               —

               v každém případě uložil žalovanému orgánu náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Porušení čl. 8 odst. 3 nařízení č. 1173/2011 a čl. 2 odst. 1 a 3 rozhodnutí 2012/678/EU
       (3)
      a porušení práv Španělského království na účinnou procesní obranu. Před zahájením řízení bylo provedeno šetření bez dodržení postupu stanoveného v rozhodnutí 2012/678/EU. Byly tak využity důkazy shromážděné během inspekcí, které nesplňovaly podmínky podle jeho článku 2.3, a to na úkor práv Španělska na účinnou procesní obranu.

      Porušení práva na řádnou správu v souvislosti se složením vyšetřovacího týmu. Není v souladu se zásadou objektivní nepodjatosti, aby v něm byly tytéž osoby, které se účastnily předchozích vyšetřovacích postupů. U daného týmu existovala v souvislosti s posouzením vážných a závažných indicií posuzovaných před zahájením šetření důvodná hrozba potvrzující tendence a tendence retrospektivní. Vyšetřovací tým byl sestaven tak, že objektivně ohrožoval vlastní nepodjatost.

      Porušení čl. 8 odst. 1 nařízení č. 1173/2011, neboť skutkové okolnosti nepředstavují zkreslení či zkreslování relevantních údajů o schodku a dluhu v důsledku hrubé nedbalosti nebo úmyslu členského státu. Zaprvé skutkové okolnosti nepředstavují zkreslení ani zkreslování statistik, nýbrž pouhou revizi údajů o schodku a dluhu, která byla jasně a řádně vysvětlena. Zadruhé, údajně zkreslené údaje nejsou nijak relevantní pro účely dohledové pravomoci, která v souladu s články 121 SFEU a 126 SFEU náleží unijním orgánům. Zatřetí nelze mít za to, že by jednání Španělska představovalo hrubou nedbalost, neboť dané selhání zjistily právě španělské orgány, které o něm neprodleně zpravily Komisi a jednaly s největší péčí a rychlostí.

      Nepřiměřenost sankce vzhledem k časovému referenčnímu rámci pro její výpočet. Období, na které se vztahuje sankce, je v souvislosti se skutkovými okolnostmi nastalými po 13. prosinci 2011, kdy vstoupilo v platnost nařízení č. 1173/2011, omezeno údaji uvedenými v oznámeních učiněných od roku 2012. Referenční částka by se tedy měla držet údajů odpovídajících fakturám zaúčtovaným v roce 2011.

      (1)  Úř. věst. L 198, s. 19

      (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1173/2011 ze dne 16. listopadu 2011 o účinném prosazování rozpočtového dohledu v eurozóně

      Úř. věst. L 306, s. 1

      (3)  Rozhodnutí Komise v přenesené pravomoci 2012/678/EU ze dne 29. června 2012 o šetřeních a pokutách v souvislosti se zkreslováním statistik, jak je uvedeno v nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1173/2011 o účinném prosazování rozpočtového dohledu v eurozóně

      Úř. věst. L 306, s. 21


title: Věc C-381/15: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 23. ledna 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Audiencia Provincial de Zamora – Španělsko) – Javier Ángel Rodríguez Sánchez v. Caja España de Inversiones, Salamanca y Soria SAU (Banco CEISS)

text:
               10.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 112/31

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 23. ledna 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Audiencia Provincial de Zamora – Španělsko) – Javier Ángel Rodríguez Sánchez v. Caja España de Inversiones, Salamanca y Soria SAU (Banco CEISS)
   (Věc C-381/15) (1)

   (2017/C 112/42)
   Jednací jazyk: španělština
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 302, 14.9.2015.


title: Věc C-209/07: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Supreme Court (Irsko) dne 20. dubna 2007 – The Competition Authority v. Beef Industry Development Society Ltd, Barry Brothers (Carrigmore) Meats Ltd

text:
               23.6.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 140/15

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Supreme Court (Irsko) dne 20. dubna 2007 – The Competition Authority v. Beef Industry Development Society Ltd, Barry Brothers (Carrigmore) Meats Ltd
   (Věc C-209/07)
   (2007/C 140/25)
   Jednací jazyk: angličtina
   Předkládající soud
   Supreme Court
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: The Competition Authority

      Žalovaný: Beef Industry Development Society Ltd, Barry Brothers (Carrigmore) Meats Ltd.
   Předběžné otázky
   „Je-li pro Soud dostačujícím způsobem prokázáno, že:

               a)

               existuje přebytek kapacity v odvětví zpracování hovězího masa, jež, vypočten při nejvyšší výkonnosti, dosahuje přibližně 32 %;

               b)

               výsledek tohoto přebytku kapacity bude mít střednědobě vážné důsledky pro ziskovost odvětví jako celku;

               c)

               ačkoli, podle informací, účinky požadavků týkajících se přebytku nebyly dosud výrazněji pocítěny, nezávislí poradci se vyjádřili, že v nejbližší době je nepravděpodobné, že by byl přebytek kapacity odstraněn běžnými tržními opatřeními, a že uvedený přebytek kapacity časem povede k velmi významným ztrátám a v konečném důsledku k tomu, že zpracovatelé a továrny odvětví opustí;

               d)

               zpracovatelé hovězího masa představující 93 % trhu pro dodávky hovězího masa se dohodli na přijetí opatření k odstranění přebytku kapacity a jsou ochotni zaplatit poplatek s cílem zajistit financování plateb zpracovatelům, kteří jsou ochotni ukončit produkci, a

         uvedení zpracovatelé, tedy deset podniků, tvoří korporátní útvar (‚společnost‘) pro účely provedení opatření s těmito vlastnostmi:

               1.

               podniky s továrnami (tzv. ‚odcházející‘) porážejícími a zpracovávajícími 420 000 zvířat ročně, a představujícími přibližně 25 % aktivní kapacity, uzavřou dohodu se zbývajícími podniky (tzv. ‚zůstávající‘) o odchodu z odvětví a dodržení následujících podmínek;

               2.

               odcházející podepíší dvouletou doložku o neúčasti v hospodářské soutěži v odvětví zpracování hovězího masa na celém ostrově Irsko;

               3.

               továrny odcházejících budou vyřazeny z provozu;

               4.

               pozemky spojené s vyřazenými továrnami nebudou použity pro účely zpracování hovězího masa po dobu pěti let;

               5.

               odcházejícím bude postupně vyplacena kompenzace prostřednictvím půjček od zůstávajících poskytnutých společnosti;

               6.

               všichni zůstávající budou společnosti platit dobrovolný poplatek ve výši €2 za kus v rámci tradičního procentuálního podílu porážky a €11 za kus poražený nad uvedené množství;

               7.

               poplatek se použije na zaplacení půjček zůstávajícím; po jejich zaplacení se poplatek přestane vybírat;

               8.

               zařízení odcházejících používané k prvotnímu zpracování hovězího masa bude prodáno výhradně zůstávajícím jako záložní zařízení nebo náhradní díly nebo bude prodáno mimo ostrov Irsko;

               9.

               svoboda zůstávajících v otázkách produkce, cen, podmínek prodeje, dovozů a vývozů, převzetí podniků a dalšího nebude dotčena;

         a že je dosaženo shody v tom, že taková dohoda může mít pro účely použití čl. 81 odst. 1 ES značný dopad na obchod mezi členskými státy, musí být taková dohoda považována za dohodu mající za cíl, pro odlišení od výsledku, vyloučení, omezení nebo narušení hospodářské soutěže na společném trhu a tedy za dohodu neslučitelnou s čl. 81 odst. 1 Smlouvy o založení Evropského Společenství?“


title: Věc C-309/11: Žaloba podaná dne 17. června 2011 — Evropská komise v. Finská republika

text:
               27.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 252/23

         Žaloba podaná dne 17. června 2011 — Evropská komise v. Finská republika
   (Věc C-309/11)
   2011/C 252/43
   Jednací jazyk: finština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: I. Koskinen a L. Lozano Palacios)

      Žalovaná: Finská republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Finská republika tím, že uplatňovala zvláštní právní úpravu pro cestovní kanceláře obsaženou v § 80 Arvonlisäverolaki [zákona o dani z přidané hodnoty] (1501/1993) na prodej cestovních služeb jiným osobám než cestujícím, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 306 až 310 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (1).

               —

               uložit Finské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Podle ustanovení směrnice o dani z přidané hodnoty 2006/112/ES je třeba zvláštní právní úpravu platnou pro cestovní kanceláře použít jen tehdy, pokud jsou cestovní služby prodávány cestujícím. Se směrnicí o dani z přidané hodnoty je tedy v rozporu skutečnost, že Finská republika používá zvláštní právní úpravu platnou pro cestovní kanceláře rovněž ve vztahu ke službám, které si cestovní kanceláře poskytují mezi sebou navzájem nebo které poskytují organizátorům turistických zájezdů.

      (1)  Úř. věst. L 347, s. 1.


title: Věc T-198/04: Žaloba podaná dne 28. května 2004 Josém Félixem Merladetem proti Komisi Evropských společenství

text:
               23.10.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 262/28

         Žaloba podaná dne 28. května 2004 Josém Félixem Merladetem proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-198/04)
   (2004/C 262/54)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 28. května 2004 žaloba směřující proti Komisi Evropských společenství podaná Josém Félixem Merladetem, s bydlištěm v Overijse (Belgie), zastoupeným Nicolasem Lhoëstem, advokátem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Žalobce navrhuje, aby Soud:

               —

               Zrušil posudek o vývoji služebního poměru žalobce, vyhotovený za období od 1. června 2001 do 31. prosince 2002;

               —

               Zrušil výslovné rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování ze dne 12. února 2004, kterým byla zamítnuta stížnost žalobce;

               —

               Uložil žalované náhradu veškerých nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   Žalobce se na podporu své žaloby dovolává vady hodnotícího postupu. Žalobce pracoval v průběhu referenčního období na delegaci Komise v New Delhi (Indie) a v Maputu (Mosambik) pod vedením různých nadřízených. Podle žalobce posudek o vývoji služebního poměru nebere v přiměřeném poměru v úvahu posouzení těchto nadřízených, pro které pracoval více než jeden měsíc.
   Žalobce se mimoto dovolává zjevně nesprávného posouzení a nedostatku odůvodnění.


title: Spojené věci C-621/11 P: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 18. července 2013 — New Yorker SHK Jeans GmbH & Co. KG, původně New Yorker SHK Jeans GmbH v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Vallis K.-Vallis A. & Co. OE ( „Kasační opravný prostředek — Přihláška slovní ochranné známky Společenství FISHBONE — Námitkové řízení — Starší národní obrazová ochranná známka FISHBONE BEACHWEAR — Skutečné užívání starší ochranné známky — Zohlednění dodatečných důkazů, které nebyly předloženy ve stanovené lhůtě — Nařízení (ES) č. 207/2009 — Článek 42 odst. 2 a 3 a čl. 76 odst. 2 — Nařízení (ES) č. 2868/95 — Pravidlo 22 odst. 2“ )

text:
               7.9.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 260/9

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 18. července 2013 — New Yorker SHK Jeans GmbH & Co. KG, původně New Yorker SHK Jeans GmbH v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Vallis K.-Vallis A. & Co. OE
   (Spojené věci C-621/11 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Přihláška slovní ochranné známky Společenství FISHBONE - Námitkové řízení - Starší národní obrazová ochranná známka FISHBONE BEACHWEAR - Skutečné užívání starší ochranné známky - Zohlednění dodatečných důkazů, které nebyly předloženy ve stanovené lhůtě - Nařízení (ES) č. 207/2009 - Článek 42 odst. 2 a 3 a čl. 76 odst. 2 - Nařízení (ES) č. 2868/95 - Pravidlo 22 odst. 2)
   2013/C 260/16
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: New Yorker SHK Jeans GmbH & Co. KG, původně New Yorker SHK Jeans GmbH (zástupce: V. Spitz, Rechtsanwalt)

      Další účastník řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), (zástupce: P. Geroulakos, zmocněnec), Vallis K.-Vallis A. & Co. OE

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) ze dne 29. září 2011, New Yorker SHK Jeans v. OHIM (T-415/09), jímž Tribunál zamítl žalobu na neplatnost podanou přihlašovatelem slovní ochranné známky „FISHBONE“ pro výrobky zařazené do tříd 18 a 25 proti rozhodnutí R 1051/2008-1 prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (OHIM) ze dne 30. července 2009, kterým bylo částečně zamítnuto odvolání proti rozhodnutí námitkového oddělení částečně zamítajícímu zápis uvedené ochranné známky v rámci námitek vznesených majitelem národní ochranné známky „FISHBONE BEACHWEAR“ pro výrobky zařazené do třídy 25, jakož i národního označení „Fishbone“, užívaného v obchodním styku — Skutečné užívání starší ochranné známky — Zohlednění dodatečných důkazů

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnosti New Yorker SHK Jeans GmbH & Co. KG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 25, 28.1.2012


title: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 2. září 2004 ve věci T-291/02, González y Díez SA proti Komisi Evropských společenství (ESUO — Státní podpory — Žaloba na neplatnost — Žaloba, která se stala bezpředmětnou — Nevydání rozhodnutí ve věci — Rozhodnutí o nákladech řízení)

text:
               4.12.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 300/40

      USNESENÍ SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 2. září 2004
   ve věci T-291/02, González y Díez SA proti Komisi Evropských společenství (1)

   (ESUO - Státní podpory - Žaloba na neplatnost - Žaloba, která se stala bezpředmětnou - Nevydání rozhodnutí ve věci - Rozhodnutí o nákladech řízení)
   (2004/C 300/79)
   Jednací jazyk: španělština
   Ve věci T-291/02, González y Díez SA, se sídlem ve Villabona-Llanera (Španělsko), původně zastoupená J. Folguerou Crespem, A. Martínezem Sánchezem a J.C. Engrou Morenem, poté J. Folguerou Crespem a A. Martínezem Sánchezem, advokáty, proti Komisi Evropských společenství (zmocněnkyně: V. Kreuschitz a J.L. Buendía Sierra), jejímž předmětem je žaloba, kterou se žalobkyně domáhá zrušení článků 1, 2 a 5 rozhodnutí Komise č. 2002/827/ESUO ze dne 2. července, kterým bylo rozhodnuto o poskytnutí podpor Španělskem ve prospěch podniku González & Díez v letech 1998, 2000 a 2001 (Úř. věst. L 296, s. 80), Soud (druhý rozšířený senát), ve složení J. Pirrung, předseda senátu, A. W. H. Meij, N. J. Forwood, I. Pelikánová a S. S. Papasavvas, soudci; vedoucí soudní kanceláře: H. Jung, vydal dne 2. září 2004 usnesení, jehož výrok je následující:

               1)

               Není namístě rozhodnout o projednávané žalobě.

               2)

               Komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 289, 23.11.2002.


title: Věc T-318/15: Žaloba podaná dne 17. června 2015 – Zitro IP v. OHIM (TRIPLE BONUS)

text:
               10.8.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 262/35

         Žaloba podaná dne 17. června 2015 – Zitro IP v. OHIM (TRIPLE BONUS)
   (Věc T-318/15)
   (2015/C 262/48)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Zitro IP Sàrl (Lucemburk, Lucembursko) (zástupce: A. Canela Giménez, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Společenství obsahující slovní prvky „TRIPLE BONUS“ – Přihláška č. 12 013 629

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 15. dubna 2015, ve věci R 1648/2014-4

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-221/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 8. března 2012 — Iberdrola v. Komise ( „Žaloba na neplatnost — Státní podpory — Režim podpor umožňující daňové odpisy finančního goodwillu vzniklého nabytím podílu v zahraničních podnicích — Rozhodnutí, kterým se prohlašuje režim podpor za neslučitelný se společným trhem a kterým se nenařizuje navrácení podpor — Akt vyžadující přijetí prováděcích opatření — Nedostatek osobního dotčení — Nepřípustnost“ )

text:
               21.4.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 118/23

         Rozsudek Tribunálu ze dne 8. března 2012 — Iberdrola v. Komise
   (Věc T-221/10) (1)

   (Žaloba na neplatnost - Státní podpory - Režim podpor umožňující daňové odpisy finančního goodwillu vzniklého nabytím podílu v zahraničních podnicích - Rozhodnutí, kterým se prohlašuje režim podpor za neslučitelný se společným trhem a kterým se nenařizuje navrácení podpor - Akt vyžadující přijetí prováděcích opatření - Nedostatek osobního dotčení - Nepřípustnost)
   2012/C 118/39
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Iberdrola, SA (Bilbao, Španělsko) (zástupci: X. Ruiz Calzado, M. Núñez-Müller a J. Domínguez Pérez, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: R. Lyal a C. Urraca Caviedes, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení čl. 1 odst. 1 rozhodnutí Komise 2011/5/ES ze dne 28. října 2009 o daňových odpisech finančního goodwillu vzniklého nabytím podílu v zahraničních podnicích C 45/07 (ex NN 51/07, ex CP 9/07) zavedených Španělskem (Úř. věst. 2011, L 7, s. 48).

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se odmítá.

               2)

               Společnosti Iberdrola, SA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 179, 3.7.2010.


title: Věc F-100/07: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 10. března 2009 – Tsirimiagos v. Výbor regionů ( Veřejná služba — Úředníci — Odměňování — Převod části výdělků mimo stát zaměstnání — Článek 17 odst. 2 písm. b) přílohy VII starého služebního řádu — Stavební spoření — Vydání bezdůvodného obohacení — Podmínky — Protiprávnost převodů — Zjevná protiprávnost )

text:
               1.5.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 102/38

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 10. března 2009 – Tsirimiagos v. Výbor regionů
   (Věc F-100/07) (1)

   („Veřejná služba - Úředníci - Odměňování - Převod části výdělků mimo stát zaměstnání - Článek 17 odst. 2 písm. b) přílohy VII starého služebního řádu - Stavební spoření - Vydání bezdůvodného obohacení - Podmínky - Protiprávnost převodů - Zjevná protiprávnost“)
   2009/C 102/55
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Kyriakos Tsirimiagos (Kraainem, Belgie) (zástupce: M.-A. Lucas, advokát)

      Žalovaný: Výbor regionů Evropské unie (zástupci: P. Cervilla, zmocněnec, ve spolupráci s B. Wägenbaurem, advokátem)

      Předmět věci

   Zrušení rozhodnutí ze dne 21. listopadu 2006 o navrácení částek vyplacených žalobci na základě uplatnění opravného koeficientu na část výdělku převáděnou do Francie od dubna 2004 do května 2005, z důvodu údajného nesplnění podmínek vyžadovaných pro tento převod – Žádost o náhradu škody

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Výboru regionů Evropské unie ze dne 21. listopadu 2006, ve znění rozhodnutí ze dne 21. června 2007, se zrušuje v části, ve které nařizuje vrácení částek vyplývajících z uplatnění opravného koeficientu na převody prováděné K. Tsirimiagosem na účet stavebního spoření od dubna 2004 do května 2005 v celkové výši 15 300 eur.

               2)

               Výboru regionů Evropské unie se ukládá vyplatit zpět K. Tsirimiagosovi částku strženou z jeho odměny a odpovídající uplatnění opravného koeficientu na převody prováděné ve prospěch jeho účtu stavebního spoření od dubna 2004 do května 2005 v celkové výši 15 300 eur, navýšenou o úroky z prodlení. Tyto úroky se uplatní na dobu od data stržení částky do jejího skutečného vyplacení v sazbě stanovené Evropskou centrální bankou pro hlavní repo operace a použitelné v průběhu dotčeného období, zvýšené o dva body.

               3)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               4)

               Výbor regionů Evropské unie ponese vlastní náklady řízení a ukládá se mu rovněž náhrada poloviny nákladů žalobce.

               5)

               Žalobce ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 269, 10.11.2007, s. 73.


title: Věc C-401/07: Žaloba podaná dne 29. srpna 2007 – Komise Evropských společenství v. Nizozemské království

text:
               10.11.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/33

         Žaloba podaná dne 29. srpna 2007 – Komise Evropských společenství v. Nizozemské království
   (Věc C-401/07)
   (2007/C 269/56)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupce: H. van Vliet, zmocněnec)

      Žalované: Nizozemské království
   Návrhová žádání
   Komise navrhuje

               —

               určit, že Nizozemské království tím, že neprovedlo ohledně společnosti Fleuren Compost BV ve stanovené lhůtě rozhodnutí Komise 2001/521/ES ze dne 13. prosince 2000 o režimu státní podpory, který Nizozemské království použilo ve prospěch šesti podniků zpracovávajících hnojivo (1), nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 249 odst. 4 Smlouvy o ES a článků 2 a 3 tohoto rozhodnutí;

               —

               uložit Nizozemskému království náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Rozhodnutím 2001/521 Komise nařídila, že Nizozemsko musí požadovat zpět podporu, která byla poskytnuta společnosti Fleuren Compost BV (dále jen „Fleuren“) protiprávně, ve výši 487 328,13 eur včetně úroků. Ke dni podání žaloby v dotčené věci nebyla tato částka dosud vrácena. Fleuren pouze dala bankovní záruku pro tuto částku. Žalobkyně uplatňuje, že toto porušuje čl. 14 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (2), který stanoví okamžitý a účinný výkon rozhodnutí Komise. Navíc Soud prvního stupně rozsudkem ze dne 14. ledna 2004 zamítl žalobu společnosti Fleuren proti rozhodnutí (věc T-109/01) a Fleuren žádný opravný prostředek nepodala.
   Žalobkyně krom toho uvádí, že nizozemské právní předpisy použitelné v projednávaném případě ve výkladu nizozemského Raad van State činí provádění zbytečně komplikované a zdlouhavé. Podle tohoto výkladu by totiž musela být hlavní částka vymáhána v rámci správního řízení, avšak úroky v rámci občanskoprávního řízení. Dále poskytnutí bankovní záruky nelze srovnávat se skutečným vrácením poskytnuté částky. Bankovní záruka neodstraňuje finanční výhodu, kterou Fleuren již léta využívá tím, že žalovaná poskytla podporu společnosti Fleuren v rozporu s čl. 88 odst. 3 Smlouvy o ES bez povolení Komise.

      (1)  Úř. věst. 2001, L 189, s. 13.

      (2)  Úř. věst. L 83, s. 1; Zvl. vyd. 08/01, s. 339.


title: Věc C-440/11 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 26. srpna 2011 Evropskou komisí proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 16. června 2011 ve spojených věcech T-208/08 a T-209/08, Gosselin Group NV a Stichting Administratiekantoor Portielje v. Evropská komise

text:
               12.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 331/10

         Kasační opravný prostředek podaný dne 26. srpna 2011 Evropskou komisí proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 16. června 2011 ve spojených věcech T-208/08 a T-209/08, Gosselin Group NV a Stichting Administratiekantoor Portielje v. Evropská komise
   (Věc C-440/11 P)
   2011/C 331/17
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: A. Bouquet, S. Noë y F. Ronkes Agerbeek, zmocněnci)

      Další účastníci řízení: Gosselin Group NV, dříve Gosselin World Wide Moving NV, a Stichting Administratiekantoor Portielje

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Komise navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil napadený rozsudek v rozsahu, v němž zrušuje rozhodnutí K(2008) 926, ve znění rozhodnutí K(2009) 5810, pokud se týká společnosti Stichting Administratiekantoor Portielje;

               —

               zamítl žalobu společnosti Portielje;

               —

               uložil společnosti Portielje náhradu nákladu řízení před Tribunálem i před Soudním dvorem.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   I.
         První důvod kasačního opravného prostředku, týkající se osobní působnosti článku 101 SFEU

   Tribunál zaujal při výkladu pojmu „podnik“ a ustanovení o rozložení důkazního břemene při odpovědnosti za účast na protiprávním jednání porušujícím článek 81 ES (v současnosti článek 101 SFEU) nesprávný právnický přístup. V bodech 36 a 50 napadeného rozsudku se Tribunál zaměřil na nesprávnou otázku, a sice zda je Portielje podnik. Tribunál měl ověřit, zda Komise právem ve svém rozhodnutí uvedla, že Portielje byla součástí podniku, který se dopustil protiprávního jednání. Na tuto otázku se v plném rozsahu použijí zásady vyjádřené v rozsudku Akzo Nobel a další (C-97/08 P) (1), a to včetně domněnky o předložení důkazu, vyplývající z vlastnictví veškerého kapitálu.
   II.
         Druhý důvod kasačního opravného prostředku, týkající se vyvrácení domněnky o předložení důkazu o rozhodném vlivu

   A.
         První část

   Tribunál se prohlášením, že se osobní propojení společností Portielje a Gosselin týkalo jen poloviny členů správní rady společnosti Portielje, dopustil zjevně nesprávného hodnocení důkazů, a to alespoň do té míry, do které Tribunál naznačil, že dotyční členové správní rady nemohli mít na řízení společnosti Portielje určující vliv. Dotyčné osoby disponovaly dostatečným podílem hlasů v správní radě, aby mohly určovat řízení společnosti Portielje.
   B.
         Druhá část

   Tribunál se každopádně dopustil nesprávného právního posouzení svým závěrem, že Portielje s ohledem na to, že v rozhodném období nepřijala žádné formální rozhodnutí týkající se řízení podniku, i navzdory osobnímu propojení vyvrátila domněnku o předložení důkazu, která v případě vlastnictví veškerého kapitálu plyne z judikatury. Posouzení, které provedl Tribunál, je v rozporu s funkční stránkou pojmu „podnik“ a se zásadami vyslovenými v rozsudku Akzo Nobel a další.
   C.
         Třetí část

   Tribunál se dopustil nesprávného posouzení také tím, že prohlásil, že Portielje vyvrátila domněnku o předložení důkazu, vyplývající z vlastnictví veškerého kapitálu, jelikož se v rozhodném období nekonalo žádné valné shromáždění společnosti Gosselin. I toto posouzení, které provedl Tribunál, je v rozporu s funkční stránkou pojmu „podnik“ a se zásadami vyslovenými v rozsudku Akzo Nobel a další.

      (1)  Rozsudek Soudního dvora ze dne 16. září 2009 (Sb. rozh. s. I-8237).


title: Věc T-527/08: Žaloba podaná dne 4. prosince 2008 – Komise v. TMT Pragma

text:
               7.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/46

         Žaloba podaná dne 4. prosince 2008 – Komise v. TMT Pragma
   (Věc T-527/08)
   (2009/C 32/89)
   Jednací jazyk: italština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: M. Moretto, advokát, A. M. Rouchaud-Joët a F. Mirza, zmocněnci)

      Žalovaná: TMT Pragma Srl (Řím, Itálie)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               uložit žalované, aby Komisi zaplatila hlavní dlužnou částku ve výši 30 700,23 eur, zvýšenou o úroky z prodlení v zákonné úrokové sazbě platné ve Španělsku, ode dne 29. srpna 2004 až do úplného uhrazení dlužné částky;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Projednávanou žalobou se navrhuje, aby žalovaná zaplatila částku 30 700,23 eur zvýšenou o úroky z prodlení, což odpovídá části příspěvku, který žalobkyně zaplatila při provedení smlouvy č. UR-96-SC.1105, jež byla uzavřena v rámci IV. rámcového programu výzkumu a technologického rozvoje. Smlouva, která byla uzavřena s jiným evropskými výzkumnými centry, předpokládá uskutečnění projektu „integrated urban transport concepts and market orientated urban transport systems/on demand urban transport systems – INTRAMUROS“.
   Na podporu svých návrhových žádání žalobkyně uplatňuje, že při ověření účetnictví provedeném v červnu 2000 zjistila, že některé osobní náklady, náklady na cestu a pobyt, jakož i náklady na spotřební zboží a informatiku nebyly doloženy, a proto nemohly být přičitatelné projektu.
   Výzvou k zaplacení ze dne 14. července 2004 vyzvala Komise žalovanou, aby jí vrátila spornou částku včetně úroků z prodlení v případě nezaplacení.


title: Věc T-429/08: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 7. září 2009 — Grain Millers v. OHIM — Grain Millers (GRAIN MILLERS)

text:
               24.10.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 256/37

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 7. září 2009 — Grain Millers v. OHIM — Grain Millers (GRAIN MILLERS)
   (Věc T-429/08) (1)

   2009/C 256/65

      Jednací jazyk: angličtina

   Předseda sedmého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 313, 6.12.2008.


title: Věc C-283/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Înalta Curte de Casație și Justiție (Rumunsko) dne 7. června 2010 — Circul Globus București (Circ & Variete Globus București) v. Uniunea Compozitorilor și Muzicologilor din România — Asociația pentru Drepturi de Autor — U.C.M.R. — A.D.A

text:
               28.8.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 234/25

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Înalta Curte de Casație și Justiție (Rumunsko) dne 7. června 2010 — Circul Globus București (Circ & Variete Globus București) v. Uniunea Compozitorilor și Muzicologilor din România — Asociația pentru Drepturi de Autor — U.C.M.R. — A.D.A
   (Věc C-283/10)
   ()
   2010/C 234/40
   Jednací jazyk: rumunština

      Předkládající soud

   Înalta Curte de Casație și Justiție

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Circul Globus București (Circ & Variete Globus București)

      Žalovaný: Uniunea Compozitorilor și Muzicologilor din România — Asociația pentru Drepturi de Autor — U.C.M.R. — A.D.A

      Předběžné otázky

   Má být čl. 3 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/29/ES (1) ze dne 22. května 2001 vykládán v tom smyslu, že „sdělováním veřejnosti“ se rozumí:

               a)

               výhradně sdělování veřejnosti, která není přítomna v místě, ze kterého sdělování vychází, nebo

               b)

               i jakékoli jiné přímé sdělování díla v místě přístupném veřejnosti jakýmkoli veřejným přímým prováděním nebo provozováním díla.

         V případě kladné odpovědi na otázku v bodě a) znamená to, že jiné úkony přímého sdělování děl veřejnosti uvedené v bodě b) nespadají do působnosti této směrnice nebo že nepředstavují sdělování díla veřejnosti, ale představují úkony veřejného provozování nebo provedení díla ve smyslu čl. 11 odst. 1 písm. i) Bernské úmluvy?
   V případě kladné odpovědi na otázku v bodě b) umožňuje čl. 3 odst. 1 směrnice, aby členské státy zákonem upravily povinnou kolektivní správu práva na sdělování hudebních děl veřejnosti bez ohledu na způsoby sdělování, i když toto právo může být spravováno individuálně a autoři je tak spravují, aniž by byla pro autory stanovena možnost vyloučit svá díla z kolektivní správy?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/29/ES ze dne 22. května 2001 o harmonizaci určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti (Úř. věst. L 167, s. 10).


title: Složení Soudního dvora ESVO

text:
               13.10.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 253/6

      SLOŽENÍ SOUDNÍHO DVORA ESVO
   (2005/C 253/07)
   Jmenování tajemníka soudního dvora ESVO
   Pan Henning Harbog byl jmenován tajemníkem soudního dvora ESVO podle článku 9 protokolu 5 Dohody o zřízení Evropského systému integrovaných hospodářských účtů (ESA) a Soudního dvora na období počínající dnem 1. září 2004 a končící dnem 31. srpna 2007 jakožto nástupce pana Luciena Dedichena. Na veřejném zasedání soudního dvora ESVO konaném dne 28. září 2004 složil pan Henning Harborg přísahu v souladu s článkem 10 protokolu 5 Dohody o zřízení Evropského systému integrovaných hospodářských účtů (ESA) a Soudního dvora.


title: Věc C-361/07: Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 16. ledna 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil de prud'hommes de Beauvais – Francie) – Olivier Polier v. Najar EURL (Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Listina základních práv Evropské unie — Úmluva Mezinárodní organizace práce č. 158 — Evropská sociální charta — Propuštění bez udání důvodu — Zjevná nepříslušnosti Soudního dvora)

text:
               29.3.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 79/11

         Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 16. ledna 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil de prud'hommes de Beauvais – Francie) – Olivier Polier v. Najar EURL
   (Věc C-361/07) (1)

   (Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce - Listina základních práv Evropské unie - Úmluva Mezinárodní organizace práce č. 158 - Evropská sociální charta - Propuštění bez udání důvodu - Zjevná nepříslušnosti Soudního dvora)
   (2008/C 79/19)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předkládající soud
   Conseil de prud'hommes de Beauvais
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Olivier Polier

      Žalovaný: Najar EURL
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Conseil de Prud'hommes de Beauvais – Výklad Listiny základních práv Evropské unie (článků 30 a 33), Evropské sociální charty (článků 24 a 27), jakož i úmluvy Mezinárodní organizace práce č. 158 o skončení pracovního poměru z podnětu zaměstnavatele – Propuštění pracovníka bez udání důvodu – Platnost vnitrostátní právní úpravy s ohledem na výše uvedené normy
   Výrok
   Soudní dvůr je zjevně nepříslušný k tomu, aby odpověděl na otázky položené conseil de prud'hommes de Beauvais rozhodnutím ze dne 9. července 2007.

      (1)  Úř. věst. C 269, 10.11.2007.


title: Věc T-587/15: Žaloba podaná dne 12. října 2015 – Rose Vision v. Komise

text:
               30.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 398/73

         Žaloba podaná dne 12. října 2015 – Rose Vision v. Komise
   (Věc T-587/15)
   (2015/C 398/86)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Rose Vision, S.L. (Pozuelo de Alarcón, Španělsko) (zástupce: J. Marín López, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zaprvé, na základě článku 263 SFEU zrušil rozhodnutí Komise C(2015) 5449 final ze dne 28. července 2015, týkající se povinnosti společnosti Rose Vision, S.L., navrátit celkovou částku 5 35  613,20 eur s příslušenstvím;

               —

               zadruhé, na základě článku 272 SFEU rozhodl, že Komise porušila v souvislosti se závěrečnou zprávou o auditu 11-INFS-025 a s auditem 11-BA119-016 provedeným u společnosti Rose Vision v rámci její účasti na projektech „Support action to the Integral Satcon Initiative (sISI)“, „Implementing cooperation on Future Internet and ICT Components between Europe and Latin America (FIRST)“, „Supporting the future of the NEM European Technology Platform (FutureNEM)“, „Support Action for the NEM European Technology Platform (4NEM)“ a „Structural Funds for Regional Research Advancement (SFERA)“ bod II.14 odst. 1 písm. a) a bod II.22 odst. 5 všeobecných podmínek FP7;

               —

               zatřetí, na základě článku 272 SFEU rozhodl, že závěrečná zpráva o auditu 11-INFS-025 a zpráva o auditu 11-BA119-016, vyhotovené v rozporu s bodem II.14 odst. 1 písm. a) a bodem II.22 odst. 5 všeobecných podmínek FP7, jsou ze smluvního hlediska absolutně neplatné a neúčinné;

               —

               začtvrté, na základě článku 272 SFEU ve spojení s čl. 340 prvním pododstavcem SFEU rozhodl, že Rose Vision nedluží Komisi částku 5 35  613,20 eur s příslušenstvím, zmíněnou v rozhodnutí Komise C(2015) 5449 final ze dne 28. července 2015;

               —

               zapáté, na základě článku 272 SFEU ve spojení s čl. 340 prvním pododstavcem SFEU uložil Komisi povinnost zaplatit společnosti Rose Vision částky dlužné z titulu účasti společnosti Rose Vision na projektech FP7, které v současnosti dosahují 1 95  571,13 eur za projekty Komise sISI, FIRST, FutureNEM, 4NEM a SFERA a 2 17  729,37 eur s příslušenstvím za projekty Evropské agentury pro výzkum E-Sponder a MaPEer SME. Obě částky, které jsou pouze prozatímní a budou přesně vypočteny v pozdějším stadiu tohoto řízení, vzrostou v každém případě o úroky podle bodu II.5 odst. 5 všeobecných podmínek FP7;

               —

               a zašesté, na základě článku 272 SFEU ve spojení s čl. 340 prvním a druhým pododstavcem SFEU uložil Komisi smluvní náhradu škody vzniklé společnosti Rose Vision porušením bodu II.14 odst. 1 písm. a), bodu II.22 odst. 5 a bodu II.5 odst. 3 písm. d) všeobecných podmínek FP7, jakož i mimosmluvní náhradu škody vzniklé zařazením společnosti Rose Vision do kategorie výstrah W2 systému včasného varování (EWS), a to ve výši uvedené v bodě 114 této žaloby nebo v jiné výši, kterou Tribunál uzná ex aequo et bono za přiměřenou.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z toho, že závěrečná zpráva o auditu 11-INFS-025 ze dne 9. října 2012 a závěrečná zpráva o auditu11-BA119-016 ze dne 22. dubna 2013, podle nichž nelze na výdaje vynaložené společností Rose Vision poskytnout dotaci, neboť nejsou skutečné, jsou v rozporu s bodem II.4 odst. 1 písm. a) všeobecných podmínek FP7.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že závěrečná zpráva o auditu 11-INFS-025 ze dne 9. října 2012 a závěrečná zpráva o auditu 11-BA119-016 ze dne 22. dubna 2013 jsou v rozporu s bodem II.22 odst. 5 všeobecných podmínek FP7.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z toho, že pozastavení plateb společnosti Rose Vision ze strany Komise na všechny projekty Sedmého rámcového programu, jichž se Rose Vision účastní, jakož i pozastavení plateb, o kterém rozhodla Agentura v návaznosti na pozastavení plateb ze strany Komise, představují porušení bodu II.5 odst. 3 písm. d) všeobecných podmínek FP7.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z toho, že zařazení společnosti Rose Vision do kategorie výstrah W2 systému včasného varování (EWS) postrádá v souladu s právním názorem vyjádřeným v rozsudku Tribunálu ze dne 22. dubna 2012, T-320/09, Planet v. Komise, právní základ.


title: Věc C-12/13 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 10. ledna 2013 Gérardem Buonem, Jean-Lucem Buonem, Rogerem Del Ponte, Sergem Antoinem Di Rocco, Jeanem Géraldem Lubranem, Jeanem Lubranem, Jeanem Lucienem Lubranem, Fabricem Marinem, Robertem Marinem proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 7. listopadu 2012 ve věci T-574/08, Syndicat des thoniers méditerranéens a další v. Komise

text:
               9.3.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 71/12

         Kasační opravný prostředek podaný dne 10. ledna 2013 Gérardem Buonem, Jean-Lucem Buonem, Rogerem Del Ponte, Sergem Antoinem Di Rocco, Jeanem Géraldem Lubranem, Jeanem Lubranem, Jeanem Lucienem Lubranem, Fabricem Marinem, Robertem Marinem proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 7. listopadu 2012 ve věci T-574/08, Syndicat des thoniers méditerranéens a další v. Komise
   (Věc C-12/13 P)
   2013/C 71/18
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek: Gérard Buono, Jean-Luc Buono, Roger Del Ponte, Serge Antoine Di Rocco, Jean Gérald Lubrano, Jean Lubrano, Jean Lucien Lubrano, Fabrice Marin, Robert Marin (zástupci: A. Arnaud a P.-O. Koubi-Flotte, avocats)

      Další účastníci řízení: Evropská komise, Syndicat des thoniers méditerranéens, Marc Carreno, Jean Louis Donnarel, Jean-François Flores, Gérald Jean Lubrano, Hervé Marin, Nicolas Marin, Sébastien Marin, Serge Antoine José Perez

      Návrhová žádání účastníků řízení podávajících kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozsudek ze dne 7. listopadu 2012 ve věci T-574/08,

               —

               uložit Unii povinnost, aby jim zaplatila následující částky:

                           —

                           pro Gérarda Buona (prvního navrhovatele) a Jeana-Luca Buona (druhého navrhovatele), kteří jednají společně za své lodě GERARD LUC III a IV, se požaduje částka 1 523 588,94 eura,

                           —

                           pro Rogera Del Ponte (třetí navrhovatel), který jedná za loď ROGER CHRISTIAN IV, se požaduje částka 1 068 600 eur,

                           —

                           pro Serge Antoina Di Rocco (čtvrtý navrhovatel), který jedná za loď ANNE ANTOINE II, se požaduje částka 1 094 800 eur,

                           —

                           pro Jeana Géralda Lubrana (pátý navrhovatel), který jedná za loď VILLE D'ARZEW II, se požaduje částka 855 628,20 eura,

                           —

                           pro Jeana Lubrana (šestý navrhovatel) a Jeana Luciena Lubrana (sedmý navrhovatel), kteří jednají společně za své lodě GERALD JEAN III a IV, se požaduje částka 1 523 588,94 eura,

                           —

                           pro Fabrice Marina (osmý navrhovatel) a Roberta Marina (devátý navrhovatel), kteří jednají společně za svou loď ERIC MARIN, se požaduje částka 865 784,59 eura,

               —

               podpůrně vrátit věc zpět Tribunálu k novému rozhodnutí na základě řešení, jež podá Soudní dvůr.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Na podporu svého kasačního opravného prostředku předkládají navrhovatelé tři důvody.
   Navrhovatelé zaprvé vytýkají Tribunálu, že použil nesprávnou kvalifikaci jimi utrpěné škody v rámci žalobního důvodu týkajícího se existence mimosmluvní odpovědnosti za protiprávní akt.
   Navrhovatelé zadruhé tvrdí, že Tribunál porušil základní práva zaručená unijním právem, když neprovedl řádné posouzení škody vzniklé individuálně každému z navrhovatelů.
   Navrhovatelé zatřetí a podpůrně Tribunálu vytýkají, že na základě obecných zásad společných právním řádům členských států neuznal mimosmluvní odpovědnost za legální akt.


title: Věc T-304/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 16. ledna 2014 — Message Management v. OHIM — Absacker (ABSACKER of Germany) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství ABSACKER of Germany — Starší národní obrazová ochranná známka ABSACKER — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“ )

text:
               22.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 52/35

         Rozsudek Tribunálu ze dne 16. ledna 2014 — Message Management v. OHIM — Absacker (ABSACKER of Germany)
   (Věc T-304/12) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství ABSACKER of Germany - Starší národní obrazová ochranná známka ABSACKER - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)
   2014/C 52/64
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Message Management GmbH (Wiesbaden, Německo) (zástupci: C. Konle, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Pohlmann, zmocněnec)

      Další účastnicí řízení před odvolacím senátem OHIM: Absacker GmbH (Kolín, Německo)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 21. března 2012 (věc R 1028/2011-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi Absacker GmbH a Message Management GmbH.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Message Management GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 273, 8.9.2012.


title: Věc C-8/09: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 24. září 2009 — Komise Evropských společenství v. Belgické království ( Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2006/17/ES — Technické požadavky na darování, opatřování a vyšetřování lidských tkání a buněk — Neprovedení ve stanovené lhůtě )

text:
               21.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/15

         Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 24. září 2009 — Komise Evropských společenství v. Belgické království
   (Věc C-8/09) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2006/17/ES - Technické požadavky na darování, opatřování a vyšetřování lidských tkání a buněk - Neprovedení ve stanovené lhůtě“)
   2009/C 282/29
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: C. Cattabriga a J. Sénéchal, zmocněnkyně)

      Žalované: Belgické království (zástupce: D. Haven, zmocněnkyně)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Nepřijetí nebo neoznámení předpisů nezbytných k dosažení souladu se směrnicí Komise 2006/17/ES ze dne 8. února 2006, kterou se provádí směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/23/ES, pokud jde o určité technické požadavky na darování, opatřování a vyšetřování lidských tkání a buněk (Úř. věst. L 38, s. 40) ve stanovené lhůtě

      Výrok

               1)

               Belgické království tím, že ve stanovené lhůtě nepřijalo všechny právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Komise 2006/17/ES ze dne 8. února 2006, kterou se provádí směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/23/ES, pokud jde o určité technické požadavky na darování, opatřování a vyšetřování lidských tkání a buněk, nesplnilo povinnosti, které pro něj z této směrnice vyplývají.

               2)

               Belgickému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 69, 21.3.2009.


title: Věc T-195/05: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 18. dubna 2007 – Deloitte Business Advisory v. Komise ( Veřejné zakázky na služby — Výzva k podávání nabídek týkající se činností hodnocení programů a jiných činností v oblasti veřejného zdraví — Odmítnutí nabídky — Střet zájmů )

text:
               28.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 96/34

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 18. dubna 2007 – Deloitte Business Advisory v. Komise
   (Věc T-195/05) (1)

   („Veřejné zakázky na služby - Výzva k podávání nabídek týkající se činností hodnocení programů a jiných činností v oblasti veřejného zdraví - Odmítnutí nabídky - Střet zájmů“)
   (2007/C 96/70)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Deloitte Business Advisory NV (Brusel, Belgie) (zástupci: D. Van Heuven, S. Ronse a S. Logie, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: L. Pignataro-Nolin a E. Manhaeve, zmocněnci)
   Předmět věci
   Žaloba na neplatnost jednak rozhodnutí Komise, kterým byla odmítnuta nabídka konsorcia Euphet v rámci veřejné zakázky nazvané „Hodnotící rámcová zakázka, která se vztahuje na oblasti politiky [Generálního ředitelství pro zdraví a ochranu spotřebitele], položka č. 1 (veřejné zdraví) – výzva k podávání nabídek SANCO/2004/01/041“, a jednak rozhodnutí Komise zadat dotčenou zakázku třetí osobě.
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Žalobkyni, Deloitte Business Advisory NV, se ukládá náhrada nákladů řízení, včetně nákladů řízení o předběžném opatření.

      (1)  Úř. věst. C 193, 6.8.2005.


title: Věc T-209/04: Žaloba podaná dne 10. června 2004 Španělským královstvím proti Komisi Evropských společenství

text:
               7.8.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 201/24

         Žaloba podaná dne 10. června 2004 Španělským královstvím proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-209/04)
   (2004/C 201/47)
   Jednací jazyk: španělština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 10. června 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Španělským královstvím, zastoupeným Nuriou Díaz Abad, advokátkou, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Žalobce navrhuje, aby Soud:

               —

               určil, že Komise tím, že nerozhodla v přiměřené lhůtě o schváleních požadovaných španělskými úřady, nesplnila povinnost, která pro ni vyplývá z čl. 7 odst. 3 nařízení 2792/1999, ve znění nařízení 2369/2002, a dopustila se tak nečinnosti, a

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení

         Žalobní důvody a hlavní tvrzení:
   Španělské úřady požadovaly od Komise sérii výjimek, aby mohly poskytnout podpory na ustavení smíšené společnosti, které upravuje nařízení Rady (ES) č. 2792/1999 ze dne 17. prosince 1999 o pravidlech a podmínkách pro strukturální pomoc Společenství v odvětví rybolovu, ve znění nařízení Rady (ES) č. 2369/2002 ze dne 20. prosince 2002 (1). Pokud dochází k trvalému převedení plavidla do třetích zemí, mezi nimiž a Evropským společenstvím neexistuje dohoda o rybolovu, je nezbytné, aby Komise udělila příslušnou výjimku (čl. 7 odst. 3 nařízení 2792/1999 ve znění nařízení 2369/2002). Tyto podpory mohou být poskytovány vnitrostátními úřady pouze do 31. prosince 2004.
   Komise byla dne 16. února 2004 formálně vyzvána, aby rozhodla o nevyřízených podáních, a vzhledem k tomu, že dosud nerozhodla o žádném z nich, rozhodlo se Španělské království podat proti tomuto orgánu žalobu, majíce na zřeteli mimo jiné to, že španělské úřady, které rozhodnutí o výjimkách ze strany Komise žádají, již překročily lhůty, které jim vnitrostátní právo stanoví pro rozhodnutí.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 2369/2002 ze dne 20. prosince 2002, kterým se mění nařízení (ES) č. 2792/1999 o pravidlech a podmínkách pro strukturální pomoc Společenství v odvětví rybolovu (Úř. věst. L 358, s. 49).


title: Věc T-120/07: Žaloba podaná dne 16. dubna 2007 – MB Immobilien a MB System v. Komise

text:
               23.6.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 140/29

         Žaloba podaná dne 16. dubna 2007 – MB Immobilien a MB System v. Komise
   (Věc T-120/07)
   (2007/C 140/50)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: MB Immobilien Verwaltungs GmbH (Neukirch/Lausitz, Německo) a MB System GmbH & Co. KG (Nordhausen, Německo) (zástupce: G. Brüggen, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyň

               —

               zrušit rozhodnutí Komise K (2007) 130 konečné ze dne 24. ledna 2007 o státní podpoře č. C 38/2005 (ex NN 52/2004) Německa ve prospěch Biria-Gruppe,

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně se obracejí proti rozhodnutí Komise K (2007) 130 konečné ze dne 24. ledna 2007, ve kterém Komise rozhodla, že státní podpora Německa zahrnující tři opatření ve prospěch Bike Systems GmbH & Co. Thüringer Zweiradwerk KG, Sachsen Zweirad GmbH a Biria GmbH (poté Biria AG) je neslučitelná se společným trhem.
   První žalobkyně je právní nástupkyní Biria AG a druhá žalobkyně je právní nástupkyní Bike Systems GmbH & Co. Thüringer Zweiradwerk KG. Žalobkyně uplatňují, že se jich napadené rozhodnutí Komise bezprostředně a osobně dotýká.
   K odůvodnění své žaloby žalobkyně nejprve uplatňují porušení práva Společenství nesprávným výkladem schváleného režimu podpory. V této souvislosti namítají, že žalovaná nezaložila své rozhodnutí, které obsahuje žalobkyní povolený režim podpory, na definici podniku v obtížích.
   Mimoto Komise tím, že nesprávně posoudila skutkový stav, měla porušit právo Společenství. Žalobkyně v této souvislosti uplatňují, že podniky dotčené napadeným rozhodnutím nebyly, na rozdíl od názoru žalované, v okamžiku udělení státní podpory podniky v obtížích.
   Nakonec žalobkyně tvrdí, že vzhledem k závažnému pochybení v odůvodnění došlo k porušení práva Společenství.


title: Věc T-392/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 12. prosince 2012 — 1. garantovaná v. Komise ( „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Trh s karbidem hořčíku pro ocelářský a plynárenský průmysl v EHP, s výjimkou Irska, Španělska, Portugalska a Spojeného království — Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES — Stanovení cen a rozdělení trhů — Přičitatelnost protiprávního jednání — Pokuty — Horní hranice obratu ve výši 10 % — Relevantní obrat — Právo na obhajobu — Povinnost uvést odůvodnění — Přiměřenost — Pokyny o metodě stanovování pokut z roku 2006 — Platební schopnost“ )

text:
               2.2.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/16

         Rozsudek Tribunálu ze dne 12. prosince 2012 — 1. garantovaná v. Komise
   (Věc T-392/09) (1)

   (Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Trh s karbidem hořčíku pro ocelářský a plynárenský průmysl v EHP, s výjimkou Irska, Španělska, Portugalska a Spojeného království - Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES - Stanovení cen a rozdělení trhů - Přičitatelnost protiprávního jednání - Pokuty - Horní hranice obratu ve výši 10 % - Relevantní obrat - Právo na obhajobu - Povinnost uvést odůvodnění - Přiměřenost - Pokyny o metodě stanovování pokut z roku 2006 - Platební schopnost)
   2013/C 32/23
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: 1. garantovaná a.s. (Bratislava, Slovensko) (zástupci: původně M. Powell, solicitor, A. Sutton a G. Forwood, barristers, poté M. Powell, G. Forwood, M. Staroň a P. Hodál, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Bourke, N. von Lingen a A. Tokár, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C(2009) 5791 final ze dne 22. července 2009 týkajícího se řízení podle článku 81 [ES] a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/39.396 — Činidla na bázi karbidu vápníku a hořčíku pro ocelářský průmysl a plynárenský průmysl) v části, v níž se týká žalobkyně, jakož i podpůrně návrh na snížení výše pokuty uložené žalobkyni uvedeným rozhodnutím.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti 1. garantovaná a.s. se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 297, 5.12.2009.


title: Věc C-533/09: Žaloba podaná dne 18. prosince 2009 — Evropská komise v. Portugalská republika

text:
               27.2.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 51/23

         Žaloba podaná dne 18. prosince 2009 — Evropská komise v. Portugalská republika
   (Věc C-533/09)
   2010/C 51/37
   Jednací jazyk: portugalština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: H. Støvlbæk a P. Guerra e Andrade, zmocněnci)

      Žalovaná: Portugalská republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Portugalská republika tím, že pro přístup k povolání notáře vyžadovala podle rozhodnutí ministra spravedlnosti ze dne 12. prosince 1991 potvrzujícího stanovisko Conselho Consultivo da Procuradoria-Geral da República ohledně článku 15 ústavy portugalské státní občanství, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 49 SFEU, jelikož ustanovení článku 51 SFEU nejsou použitelná;

               —

               uložit Portugalské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   V Portugalsku nejsou zájmy hájené notářem státními zájmy. Notáři se nepodílejí přímo ani konkrétně na výkonu veřejné moci a nejsou součástí veřejné správy. Výjimka uvedená v článku 51 SFEU se na portugalské notáře nepoužije. Poradní stanovisko Procuradoria-Geral da República, potvrzené dne 12. prosince 1991, neuvádí, že by povolání notáře spadalo do ustanovení čl. 15 odst. 2 ústavy. Funkce notáře mají v Portugalsku výhradně technickou povahu. Spočívají na odborných schopnostech, nikoliv na politické důvěře.


title: Věc T-202/10: Žaloba podaná dne 29. dubna 2010 — Stichting Woonlinie a další v. Komise

text:
               3.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 179/50

         Žaloba podaná dne 29. dubna 2010 — Stichting Woonlinie a další v. Komise
   (Věc T-202/10)
   2010/C 179/86
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Stichting Woonlinie (Woudrichem, Nizozemsko), Stichting Allee Wonen (Roosendaal, Nizozemsko), Woningstichting Volksbelang (Wijk bij Duurstede, Nizozemsko), Stichting WoonInvest (Leidschendam-Voorburg, Nizozemsko), Stichting Woonstede (Ede, Nizozemsko) (zástupci: E. Henny, T. Ottervanger a P. Glazener, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání žalobkyň

               —

               zrušit rozhodnutí Komise ve vztahu ke stávající státní podpoře podle článku 263 SFEU;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobkyně navrhují zrušení rozhodnutí Komise K(2009) 9963 v konečném znění ze dne 15. prosince 2009 týkajícího se státní podpory E 2/2005 a N 642/2009 (Nizozemsko) — Stávající podpora a zvláštní podpora projektů pro společnosti zabývající se bytovou výstavbou.. Žalobkyně zakládají žalobu na osmi důvodech.
   Zaprvé, Komise tím, že všechna opatření kvalifikovala jako součást režimu státních podpor, se dopustila nesprávného právního posouzení. Komise proto neprávem považovala třetí a čtvrté opatření, jež sama uvedla, bez ohledu na to, zda je nutné kvalifikovat tato opatření ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, za součást stávajícího režimu státních podpor ve smyslu čl. 1 písm. d) nařízení č. 659/1999 (1). Komise tudíž překročila své oprávnění tím, že obě opatření zahrnula do přezkumu slučitelnosti stávajícího režimu státních podpor se společným trhem.
   Zadruhé, spočívá rozhodnutí Komise ve věci E 2/2005 na neúplném a zjevně nesprávném posouzení příslušných vnitrostátních právních předpisů a relevantního skutkového stavu. Komise nepřezkoumala, zda v současných nizozemských právních předpisech týkajících se financování sociálního bydlení nenastala skutečně zjevná chyba při definici služeb v obecném zájmu.
   Zatřetí, Komise provedla nesprávné a nepečlivé posouzení v rozsahu, v němž dospěla k závěru, že pronájem sociálních bytů osobám se značně vysokými příjmy je součástí závazku veřejné služby přeneseného na podniky zabývající bytovou výstavbou.
   Začtvrté, Komise zastává nesprávný právní názor a zneužívá své pravomoci v rozsahu, v němž od nizozemského státu vyžaduje novou definici „sociálního bydlení“. Komise překročila svou pravomoc tím, že svou vlastní definici sociálního bydlení stanovila jako službu obecného hospodářského zájmu, ačkoliv Nizozemsku by přitom musel být při stanovení politiky v této oblasti přiznán širší prostor pro uvážení.
   Zapáté, Komise zastává nesprávný právní názor v rozsahu, v němž nerozlišovala mezi definicí služby obecného hospodářského zájmu a způsobem jejího financování.
   Zašesté, Komise porušila rozhodnutí 2005/842/ES (2) tím, že vyžaduje zvláštní popis služby obecného hospodářského zájmu. Komise neprávem shledala, že členský stát musí službu obecného hospodářského zájmu definovat na základě hranice příjmů.
   Zasedmé se Komise dopustila nesprávného posouzení a porušila rozhodnutí 2005/842/ES v rozsahu, v němž způsob financování služby veřejného hospodářského zájmu byl zjevně nevhodný. Komise nezkoumala, zda s přihlédnutím k definici služby veřejného hospodářského zájmu mohla existovat případná nadměrná náhrada.
   Zaosmé, Komise porušila postup posouzení stávajících státních podpor tím, že na základě tohoto postupu sestavila konečný výčet budov, které je nutné kvalifikovat jako nemovitosti pro sociální účely, takže budovy, které nebyly v tomto výčtu uvedeny, již nadále nespadaly pod službu obecného hospodářského zájmu.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (Úř. věst. L 83, s. 1; Zvl. vyd. 08/01, s. 339).

      (2)  Rozhodnutí Komise 2005/842/ES ze dne 28. listopadu 2005 o použití čl. 86 odst. 2 Smlouvy o ES na státní podporu ve formě vyrovnávací platby za závazek veřejné služby poskytované určitým podnikům pověřeným poskytováním služeb obecného hospodářského zájmu (Úř. věst. L 132, s. 67).


title: Věc C-310/14: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 15. října 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Helsingin hovioikeus – Finsko) – Nike European Operations Netherlands BV v. Sportland Oy, v likvidaci „Řízení o předběžné otázce — Nařízení (ES) č. 1346/2000 — Články 4 a 13 — Úpadkové řízení — Úkony poškozující všechny věřitele — Žaloba na vrácení plateb provedených před dnem zahájení úpadkového řízení — Právo členského státu, který úpadkové řízení zahájil — Právo jiného členského státu upravující dotčený úkon — Právo neumožňující, žádným způsobem napadnout v daném případě dotyčný úkon“ — Důkazní břemeno“

text:
               7.12.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 406/10

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 15. října 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Helsingin hovioikeus – Finsko) – Nike European Operations Netherlands BV v. Sportland Oy, v likvidaci
   (Věc C-310/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Nařízení (ES) č. 1346/2000 - Články 4 a 13 - Úpadkové řízení - Úkony poškozující všechny věřitele - Žaloba na vrácení plateb provedených před dnem zahájení úpadkového řízení - Právo členského státu, který úpadkové řízení zahájil - Právo jiného členského státu upravující dotčený úkon - Právo neumožňující, žádným způsobem napadnout v daném případě dotyčný úkon“ - Důkazní břemeno“)
   (2015/C 406/10)
   Jednací jazyk: finština

      Předkládající soud

   Helsingin hovioikeus

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Nike European Operations Netherlands BV

      Žalovaná: Sportland Oy, v likvidaci

      Výrok

               1)

               Článek 13 nařízení Rady (ES) č. 1346/2000 ze dne 29. května 2000 o úpadkovém řízení musí být vykládán v tom smyslu, že jeho uplatnění podléhá podmínce, že dotyčný úkon nelze s přihlédnutím ke všem okolnostem případu napadnout na základě práva rozhodného pro tento úkon (lex causae).

               2)

               Pro účely uplatnění článku 13 nařízení č. 1346/2000 a v případě, kdy účastník řízení, proti němuž směřuje žaloba na neplatnost, zrušení nebo neúčinnost právního úkonu, poukazuje na ustanovení práva rozhodného pro tento úkon (lex causae), podle kterého lze tento úkon napadnout pouze za okolností stanovených v tomto ustanovení, je na tomto odpůrci, aby namítl absenci takových okolností a předložil o tom důkazy.

               3)

               Článek 13 nařízení č. 1346/2000 musí být vykládán v tom smyslu, že výraz „neumožňuje žádným způsobem napadnout [...] dotyčný úkon“ zahrnuje, kromě ustanovení práva rozhodného pro tento úkon (lex causae) použitelných v oblasti insolvence, všechna ustanovení a obecné zásady tohoto práva.

               4)

               Článek 13 nařízení č. 1346/2000 musí být vykládán v tom smyslu, že účastník řízení, proti němuž směřuje žaloba na neplatnost, zrušení nebo neúčinnost úkonu, musí prokázat, že právo rozhodné pro tento úkon (lex causae) jako celek neumožňuje tento úkon napadnout. Vnitrostátní soud, k němuž byla taková žaloba podána, může konstatovat, že je na navrhovateli, aby předložil důkaz o ustanovení nebo zásadě tohoto práva, na základě kterých lze uvedený úkon napadnout, pouze tehdy, má-li tento soud za to, že odpůrce nejprve skutečně prokázal, že s ohledem na obecně použitelná pravidla vnitrostátního procesního práva je daný úkon podle tohoto práva nenapadnutelný.

      (1)  Úř. věst. C 292, 1.9.2014.


title: Věc C-658/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Hannover (Německo) dne 12. prosince 2013 — Wilhelm Spitzner, Maria-Luise Spitzner v. TUIfly GmbH

text:
               22.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 85/12

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Hannover (Německo) dne 12. prosince 2013 — Wilhelm Spitzner, Maria-Luise Spitzner v. TUIfly GmbH
   (Věc C-658/13)
   2014/C 85/20
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Landgericht Hannover

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Wilhelm Spitzner, Maria-Luise Spitzner

      Žalovaná: TUIfly GmbH

      Předběžné otázky

               1)

               Má být čl. 5 odst. 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 (1) ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91, vykládán v tom smyslu, že mimořádná okolnost, která způsobí zpoždění letu, představuje mimořádnou okolnost ve smyslu uvedeného ustanovení i pro další, navazující let, když má účinek mimořádné okolnosti, který vyvolal zpoždění, vliv na pozdější let pouze z důvodu organizace provozu leteckého dopravce?

               2)

               Má být čl. 5 odst. 3 nařízení (ES) č. 261/2004 vykládán v tom smyslu, že se pojem „možnost zabránit“ nevztahuje na mimořádné okolnosti jako takové, ale na zpoždění nebo zrušení letu, která byla způsobena mimořádnými okolnostmi?

               3)

               Má být čl. 5 odst. 3 nařízení (ES) č. 261/2004 vykládán v tom smyslu, že od leteckých dopravců, kteří své lety provozují v rámci takzvaného rotačního systému, lze rozumně očekávat, že započítají minimální časovou rezervu mezi lety, jejíž délka odpovídá časovým intervalům stanoveným v čl. 6 odst. 1 písm. a) až c) nařízení (ES) č. 261/2004?

               4)

               Má být čl. 5 odst. 3 nařízení (ES) č. 261/2004 vykládán v tom smyslu, že od leteckých dopravců, kteří své lety provozují v rámci takzvaného rotačního systému, lze rozumně očekávat, že nepřepraví nebo přepraví až později cestující, jejichž let je již značně zpožděný z důvodu mimořádné okolnosti, aby zabránili zpoždění navazujících letů?

      (1)  Úř. věst. L 46, s. 1.


title: Věc T-106/06: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 23. ledna 2008 – Demp v. OHIM – BAU HOW (BAU HOW) ( Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství BAU HOW — Starší obrazové ochranné známky BAUHAUS — Relativní důvod zamítnutí — Neexistence nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. a) a b) a článek 73 nařízení (ES) č. 40/94 )

text:
               8.3.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 64/36

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 23. ledna 2008 – Demp v. OHIM – BAU HOW (BAU HOW)
   (Věc T-106/06) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství BAU HOW - Starší obrazové ochranné známky BAUHAUS - Relativní důvod zamítnutí - Neexistence nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. a) a b) a článek 73 nařízení (ES) č. 40/94“)
   (2008/C 64/57)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Demp BV, dříve Demp Holding BV (Maastricht, Nizozemsko) (zástupci: R.-D. Härer, C. Schultze, J. Ossing a C. Weber, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: G. Schneider, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: BAU HOW GmbH (Hattersheim/Okriftel, Německo)
   Předmět věci
   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 31. ledna 2006 (věc R 92/2004-4) týkajícího se námitkového řízení mezi Demp BV a BAU HOW GmbH.
   Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Demp BV se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 143, 17.6.2006.


title: Věc C-130/12: Žaloba podaná dne 9. března 2012 — Evropská komise v. Portugalská republika

text:
               5.5.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 133/20

         Žaloba podaná dne 9. března 2012 — Evropská komise v. Portugalská republika
   (Věc C-130/12)
   2012/C 133/37
   Jednací jazyk: portugalština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: P. Guerra e Andrade a J. Hottiaux, zmocněnci)

      Žalovaná: Portugalská republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Portugalská republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Komise 2009/113/ES ze dne 25. srpna 2009, kterou se mění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/126/ES o řidičských průkazech (1) nebo v každém případě tím, že Komisi o uvedených předpisech neuvědomila, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 2 odst. 1 této směrnice;

               —

               uložit Portugalské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Lhůta pro provedení směrnice uplynula dne 14. září 2010.

      (1)  Úř. věst. L 223, s. 31.