title: Věc C-340/15: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 12. října 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzgericht – Rakousko) – Christine Nigl a další v. Finanzamt Waldviertel „Řízení o předběžné otázce — Daně — Daň z přidané hodnoty (DPH) — Šestá směrnice 77/388/EHS — Článek 4 odst. 1 a 4 — Směrnice 2006/112/ES — Články 9 a 11 — Pojem ‚osoba povinná k dani‘ — Společnosti občanského práva uvádějící své výrobky na trh pod společnou ochrannou známkou a prostřednictvím kapitálové společnosti — Pojem ‚samostatné podniky‘ — Odmítnutí považovat osobu za osobu povinnou k dani — Zpětná účinnost — Šestá směrnice 77/388 — Článek 25 — Směrnice 2006/112 — Články 272 a 296 — Režim daňového paušálu pro zemědělce — Vyloučení z režimu daňového paušálu — Zpětná účinnost“

text:
               12.12.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 462/8

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 12. října 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzgericht – Rakousko) – Christine Nigl a další v. Finanzamt Waldviertel
   (Věc C-340/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Daně - Daň z přidané hodnoty (DPH) - Šestá směrnice 77/388/EHS - Článek 4 odst. 1 a 4 - Směrnice 2006/112/ES - Články 9 a 11 - Pojem ‚osoba povinná k dani‘ - Společnosti občanského práva uvádějící své výrobky na trh pod společnou ochrannou známkou a prostřednictvím kapitálové společnosti - Pojem ‚samostatné podniky‘ - Odmítnutí považovat osobu za osobu povinnou k dani - Zpětná účinnost - Šestá směrnice 77/388 - Článek 25 - Směrnice 2006/112 - Články 272 a 296 - Režim daňového paušálu pro zemědělce - Vyloučení z režimu daňového paušálu - Zpětná účinnost“)
   (2016/C 462/11)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesfinanzgericht

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Christine Nigl, Gisela Nigl sen., Gisela Nigl jun., Josef Nigl, Martin Nigl

      Žalovaný: Finanzamt Waldviertel

      Výrok

               1)

               Článek 4 odst. 1 a čl. 4 odst. 4 první pododstavec směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně, ve znění směrnice Rady 2004/66/ES ze dne 26. dubna 2004, na straně jedné, jakož i čl. 9 odst. 1 první pododstavec a článek 10 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty na straně druhé musí být vykládány v tom smyslu, že několik takových společností občanského práva, o jaké se jedná ve věci v původním řízení, které jako takové vystupují navenek vůči svým dodavatelům a orgánům veřejné moci a do jisté míry vůči svým zákazníkům samostatně, z nichž každá zajišťuje vlastní výrobu s použitím hlavně svých výrobních prostředků, ale jejichž výrobky jsou převážně uváděny na trh pod společnou ochrannou známkou prostřednictvím kapitálové společnosti, jejíž podíly jsou v držení členů těchto společností občanského práva, jakož i dalších rodinných příslušníků, je třeba považovat za tři samostatné podniky-osoby povinné k dani z přidané hodnoty.

               2)

               Článek 25 šesté směrnice 77/388, ve znění směrnice 2004/66, a článek 296 směrnice 2006/112 musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání tomu, aby se společný režim daňového paušálu pro zemědělce stanovený v těchto článcích neuplatnil na několik takových společností občanského práva, o jaké se jedná ve věci v původním řízení, které jsou považovány za samostatné podniky-osoby povinné k DPH a které vzájemně spolupracují, a to z toho důvodu, že se na kapitálovou společnost, svazek osob sestávající z členů těchto společností občanského práva nebo svazek osob sestávající z této kapitálové společnosti a členů uvedených společností občanského práva nemůže tento režim vzhledem k velikosti jejich podniku nebo právní formě vztahovat, i když nepatří do kategorie zemědělců vyloučených z tohoto režimu daňového paušálu, za předpokladu, že jsou z důvodu svých vazeb s touto společností nebo jedním ze svazků schopné v praxi se vypořádat s administrativní zátěží, s níž jsou spojeny úkoly vyplývající z uplatnění běžného či zjednodušeného režimu daně z přidané hodnoty, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu.

               3)

               V případě, že by ze společného režimu daňového paušálu pro zemědělce byly v zásadě vyloučeny takové společnosti občanského práva, o jaké se jedná ve věci v původním řízení, takové vyloučení by se vztahovalo na období předcházející dni, kdy bylo provedeno posouzení, na kterém je vyloučení založeno, ale s výhradou, že k uvedenému posouzení došlo během promlčecí doby rozhodnutí správce daně a že jeho účinky neplatí zpětně před dnem, kdy nastaly právní a skutkové okolnosti, ze kterých dané posouzení vychází.

      (1)  Úř. věst. C 328, 5.10.2015.


title: Věc C-320/14 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 3. července 2014 společností Asos plc proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 29. dubna 2014 ve věci T-647/11, Asos plc v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

text:
               20.4.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 127/6

         Kasační opravný prostředek podaný dne 3. července 2014 společností Asos plc proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 29. dubna 2014 ve věci T-647/11, Asos plc v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc C-320/14 P)
   (2015/C 127/09)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Asos plc (zástupci: P. Kavanagh, Solicitor, A. Lykiardopoulos QC, A. Edwards-Stuart, Barrister)

      Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Roger Maier
   Usnesením ze dne 13. ledna 2015 Soudní dvůr (šestý senát) kasační opravný prostředek odmítl a rozhodl, že společnost Asos plc ponese vlastní náklady řízení.


title: Věc T-16/05: Žaloba podaná dne 20. ledna 2005 Viasat Broadcasting UK Ltd proti Komisi Evropských společenství

text:
               2.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/33

         Žaloba podaná dne 20. ledna 2005 Viasat Broadcasting UK Ltd proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-16/05)
   (2005/C 82/62)
   Jednací jazyk: dánština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 20. ledna 2005 žaloba směřující proti Komisi Evropských společenství podaná Viasat Broadcasting UK Ltd, West Drayton (Spojené království), zastoupenou Simonem Eversem Hjelmborgem, advokátem.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               1.

               zrušil bod 55 rozhodnutí Komise ze dne 6. října 2004 ve věci státní podpory č. N 313/2004 – Dánsko (C(2004)3632 konečné) týkající se rekapitalizace TV2/DANMARK A/S;

               2.

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Napadené rozhodnutí se týká plánu na rekapitalizaci státem vlastněné veřejnoprávní televizní společnosti TV2/DANMARK A/S. Rekapitalizace, která zahrnuje vložení kapitálu a konverzi dluhů na vlastní kapitál, byla shledána jako nezbytná v důsledku rozhodnutí Komise ze dne 19. května 2004 (1), kterým Komise Dánsku uložila vymoci zpět státní podporu poskytnutou protiprávně TV2/DANMARK A/S, což by vedlo ke konkursu společnosti.
   Podle napadeného rozhodnutí Komise nemohla vyloučit možnost, že zamýšlená rekapitalizace TV2 by mohla obsahovat prvky státní podpory ve smyslu čl. 87 odst. 1 ES. V bodě 55 napadeného rozhodnutí však Komise shledala, že všechny prvky státní podpory, které mohou být spojeny s plánovanou rekapitalizací TV2, jsou slučitelné se společným trhem na základě čl. 86 odst. 2 ES.
   Na podporu svých návrhů žalobkyně uplatňuje, že Komise se dopustila nesprávného právního posouzení tím, že neurčila, že plán na rekapitalizaci je neslučitelný s čl. 87 odst. 1 ES. Toto tvrzení je založeno mimo jiné na následujících skutečnostech:

               —

               důvodem, proč TV2/DANMARK A/S usiluje o rekapitalizaci, je požadavek na vrácení protiprávní státní podpory, takže povolení poskytnutí nové podpory (rekapitalizace) by znamenalo, že čl. 87 odst. 1 ES a rozhodnutí Komise ze dne 19. května 2004 by ztratily svůj vlastní význam;

               —

               rekapitalizaci, při níž vlastní kapitál dosáhne optimální struktury kapitálu, nelze považovat za slučitelnou se zásadou investora v podmínkách tržního hospodářství;

               —

               TV2/DANMARK A/S dosáhla v roce 2003 zisku bez státní podpory, což ukazuje, že společnost je schopna sama vytvořit požadovaný vlastní kapitál; a

               —

               optimální struktura kapitálu není nezbytná k tomu, aby TV2/DANMARK A/S mohla plnit své závazky veřejné služby.

         Žalobkyně krom toho uplatňuje, že Komise se dopustila nesprávného právního posouzení tím, že shledala, že všechny prvky státní podpory, které mohou být spojeny s rekapitalizací, jsou slučitelné se společným trhem na základě čl. 86 odst. 2 ES. Toto tvrzení je založeno mimo jiné na následujících skutečnostech:

               —

               působnost čl. 86 odst. 2 ES je omezeno na vyrovnání čistých dodatečných nákladů spojených s poskytováním služeb obecného hospodářského zájmu (veřejné služby), takže toto ustanovení se nevztahuje na investice státu do společností, jež mají poskytovat tyto služby;

               —

               investice dánského státu do TV2/DANMARK A/S (rekapitalizace) není vyrovnáním za zakoupené poskytování veřejné služby, a není tedy vyrovnáním čistých dodatečných nákladů vyplývajících ze závazků veřejné služby;

               —

               nezdá se, že TV2/DANMARK A/S má čisté dodatečné náklady spojené se svými závazky veřejné služby;

               —

               Komise nepřezkoumala definici veřejné služby, a přijala tak velmi širokou definici tohoto výrazu, na základě níž představuje celá programová nabídka TV2/DANMARK A/S veřejnou službu, což zbavuje smyslu kritérium přiměřenosti podle čl. 86 odst. 2 ES; a

               —

               článek 86 odst. 2 ES nemůže zakládat výjimku pro státní podporu, jež byla poskytnuta se záměrem učinit státní společnosti atraktivní při jejich prodeji státem.

         Žalobkyně konečně tvrdí, že Komise měla posoudit plánovanou rekapitalizaci pouze na základě čl. 87 odst. 2, čl. 87 odst. 3 ES, zejména čl. 87 odst. 3 písm. c) ES, a pokynů Společenství pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích (2), a že plánovaná rekapitalizace nesplňuje podmínky pro výjimku na základě těchto ustanovení.

      (1)  Rozhodnutí Komise C(2004)1814 konečné ze dne 19. května 2004 ve věci C 2/2003 (ex NN 22/2002) o opatřeních přijatých Dánskem ve prospěch TV2/DANMARK.

      (2)  Sdělení Komise, Úř. věst. C 244 ze dne 1. října 2004, s. 2.


title: Věc T-471/07: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 15. září 2009 — Wella v. OHIM (TAME IT) ( Ochranná známka Společenství — Mezinárodní zápis — Žádost o územní rozšíření ochrany — Slovní ochranná známka TAME IT — Absolutní důvod pro zamítnutí — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009] )

text:
               24.10.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 256/25

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 15. září 2009 — Wella v. OHIM (TAME IT)
   (Věc T-471/07) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Mezinárodní zápis - Žádost o územní rozšíření ochrany - Slovní ochranná známka TAME IT - Absolutní důvod pro zamítnutí - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009]“)
   2009/C 256/46
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Wella AG (Darmstadt, Německo) (zástupci: B. Klingberg a K. Sandberg, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: D. Botis, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 24. října 2007 (věc R 713/2007-2), týkajícímu se územního rozšíření ochrany mezinárodního zápisu slovní ochranné známky TAME IT na Evropské společenství

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Wella AG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 251, 23.2.2008.


title: Věc T-53/05: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 16. ledna 2007 – Calavo Growers v. OHIM – Calvo Sanz (Calvo) ( Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky CALVO — Starší slovní ochranná známka Společenství CALAVO — Přípustnost námitek — Odůvodnění námitek předložené v jiném než jednacím jazyce — Článek 74 odst. 1 nařízení (ES) č. 40/94 — Pravidlo 20 odst. 3 nařízení (ES) č. 2868/95 )

text:
               10.3.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 56/27

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 16. ledna 2007 – Calavo Growers v. OHIM – Calvo Sanz (Calvo)
   (Věc T-53/05) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky CALVO - Starší slovní ochranná známka Společenství CALAVO - Přípustnost námitek - Odůvodnění námitek předložené v jiném než jednacím jazyce - Článek 74 odst. 1 nařízení (ES) č. 40/94 - Pravidlo 20 odst. 3 nařízení (ES) č. 2868/95“)
   (2007/C 56/54)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Calavo Growers Inc. (Santa Ana, Spojené státy) (zástupci: E. Armijo Chávarri a A. Castán Pérez-Gómez, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: J. García Murillo, zmocněnec)

      Druhý účastník řízení před odvolacím senátem, vedlejší účastník před Soudem: Luis Calvo Sanz, SA (Carballo, Španělsko) (zástupci: J. Rivas Zurdo a E. López Leiva, advokáti)
   Předmět věci
   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 8. listopadu 2004 (věc R 159/2004-1), týkajícímu se námitkového řízení mezi Calavo Growers, Inc. a Luis Calvo Sanz, SA,
   Výrok

               1)

               Rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 8. listopadu 2004 (věc R 159/2004-1) se zrušuje.

               2)

               OHIM ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady vynaložené žalobkyní.

               3)

               Vedlejší účastnice ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 82, 2.4.2005.


title: Věc C-240/12: Usnesení Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 14. března 2013 — (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rechtbank te Rotterdam — Nizozemsko) — trestní řízení proti EBS Le relais Nord Pas De Calais ( „Řízení o předběžné otázce — Nepřípustnost“ )

text:
               4.5.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/4

         Usnesení Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 14. března 2013 — (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rechtbank te Rotterdam — Nizozemsko) — trestní řízení proti EBS Le relais Nord Pas De Calais
   (Věc C-240/12) (1)

   (Řízení o předběžné otázce - Nepřípustnost)
   2013/C 129/07
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Rechtbank te Rotterdam

      Účastník původního trestního řízení

   EBS Le relais Nord Pas De Calais

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Rechtbank te Rotterdam — Nizozemsko — Výklad článku 15 a čl. 26 odst. 1 nařízení Rady (EHS) č. 259/93 ze dne 1. února 1993 o dozoru nad přepravou odpadů v rámci Evropského společenství, do něj a z něj a o její kontrole (Úř. věst. L 30, s. 1; Zvl. vyd. 15/02, s. 176) a čl. 2 bodu 32 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1013/2006 ze dne 14. června 2006 o přepravě odpadů (Úř. věst. L 190, s. 1) — Pojem tranzitu — Přeprava odpadů prováděná prostřednictvím námořního plavidla z členského státu do státu, který nespadá do působnosti rozhodnutí OECD — Zakotvení během plavby v přístavu jiného členského státu

      Výrok

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozhodnutím Rechtbank te Rotterdam (Nizozemsko), ze dne 4. května 2012 je zjevně nepřípustná.

      (1)  Úř. věst. C 243, 11.8.2012.


title: Věc T-342/05: Žaloba podaná dne  14. září 2005  – Henkel v. OHIM

text:
               26.11.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 296/28

         Žaloba podaná dne 14. září 2005 – Henkel v. OHIM
   (Věc T-342/05)
   (2005/C 296/62)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Henkel KGaA (Düsseldorf, Německo) (zástupce: C. Osterrieth, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: Serra Y Roca S.A. (Barcelona, Španělsko)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu ze dne 14. července 2005, doručené dne 19. července 2005, v odvolacím řízení R 0556/2003-1, týkajícím se přihlášky ochranné známky Společenství č. 1 284 470,;

               —

               uložit Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: SERRA Y ROCA, S.A.

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „COR“ pro výrobky třídy 3 – přihláška č. 1 284 470

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Národní ochranná známka „Dor“ pro výrobky tříd 3, 5 a 21

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitek pro výrobky „přípravky pro odmašťování a broušení; mýdla“ třídy 3

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání žalobkyně

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 40/94 kvůli nebezpečí záměny kolidujících ochranných známek z důvodu vzhledové a fonetické podobnosti. Kromě toho ochranná známka žalobkyně má díky intenzivnímu užívání nadprůměrnou rozlišovací způsobilost.


title: Věc T-247/03: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 11. července 2006 – Torres v. OHIM-Bodegas Muga (Torre Muga) ( Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství Torre Muga — Národní a mezinárodní slovní starší ochranné známky TORRES — Nebezpečí záměny — Porušení práv obhajoby )

text:
               16.9.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 224/34

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 11. července 2006 – Torres v. OHIM-Bodegas Muga (Torre Muga)
   (Věc T-247/03) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství Torre Muga - Národní a mezinárodní slovní starší ochranné známky TORRES - Nebezpečí záměny - Porušení práv obhajoby“)
   (2006/C 224/74)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Miguel Torres (Vilafranca del Penedès, Španělsko) (zástupci: E. Armijo Chávarri, M. A. Baz de San Ceferino a A. Castán Pérez-Gómez, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: I. de Medrano Caballero a S. Laitinen, zmocněnci)

      Dalším účastníkem řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastník před Soudem: Bodegas Muga, SA (Haro, Španělsko) (zástupci: L. M. Polo Flores a F. Porcuna de la Rosa, advokáti)
   Předmět věci
   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 7. dubna 2003 (věc R 998/2001-1), týkajícímu se námitkového řízení mezi Miguel Torres, SA a Bodegas Muga, SA
   Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Žalobci se ukládá náhrada nákladů řízení vynaložených Úřadem pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM).

               3.

               Vedlejší účastník ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 213, 6.9.2003.


title: Věc C-52/05 P: Opravný prostředek podaný dne 9. února 2005 Mauriziem Turcem proti rozsudku vydanému dne 23. listopadu 2004 Soudem prvního stupně Evropských společenství (pátým senátem) ve věci T-84/03 Maurizio Turco, podporovaný Finskou republikou, Dánským královstvím a Švédským královstvím proti Radě Evropské unie, podporované Spojeným královstvím Velké Británie a Severního Irska a Komisí Evropských společenství

text:
               30.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 106/14

         Opravný prostředek podaný dne 9. února 2005 Mauriziem Turcem proti rozsudku vydanému dne 23. listopadu 2004 Soudem prvního stupně Evropských společenství (pátým senátem) ve věci T-84/03 Maurizio Turco, podporovaný Finskou republikou, Dánským královstvím a Švédským královstvím proti Radě Evropské unie, podporované Spojeným královstvím Velké Británie a Severního Irska a Komisí Evropských společenství
   (Věc C-52/05 P)
   (2005/C 106/28)
   Jednací jazyk: angličtina
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byl předložen dne 9. února 2005 opravný prostředek podaný Mauriziem Turcem, s bydlištěm v Pulsanu (Itálie), zastoupeným O. W. Brouwerem a C. E. Schillemannsem, advokáty, proti rozsudku vydanému dne 23. listopadu 2004 Soudem prvního stupně Evropských společenství (pátým senátem) ve věci T-84/03 (1) Maurizio Turco, podporovaný Finskou republikou, Dánským královstvím a Švédským královstvím proti Radě Evropské unie, podporované Spojeným královstvím Velké Británie a Severního Irska a Komisí Evropských společenství.
   Účastník řízení podávající opravný prostředek navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 23. listopadu 2004, kterým Soud

                           a)

                           zamítnul žalobu podanou navrhovatelem v rozsahu, ve kterém se týká přístupu k dokumentu č. 9077/02, který obsahuje stanovisko právních služeb Rady týkající se návrhu směrnice Rady zavádějícího minimální pravidla pro přijetí žadatelů o azyl ve členských státech,

                           b)

                           uložil jednu polovinu náhrady nákladů řízení navrhovateli a jednu polovinu Radě;

               —

               pokud to je nezbytné, vrátil věc Soudu prvního stupně k vydání nového rozhodnutí;

               —

               uložil Radě náhradu nákladů, včetně nákladů vzniklých případným vedlejším účastníkům.

         Důvody opravného prostředku a hlavní argumenty
   Navrhovatel tvrdí, že rozhodnutí Soudu prvního stupně obsahuje právní pochybení pokud jde o výklad a uplatnění čl. 4 odst. 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 (2) o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise („nařízení“).
   Důvody opravného prostředku a hlavní argumenty, kterých se navrhovatel dovolává, jsou ty, že Soud v projednávané věci:

               i)

               nesprávně vyložil a uplatnil pojem „právní poradenství“ obsažený v čl. 4 odst. 2 nařízení;

               ii)

               nesprávně kvalifikoval právní stanovisko jako „právní poradenství“ ve smyslu čl. 4 odst. 2 nařízení a jednal v rozporu s rozsahem a obsahem čl. 4 odst. 2 a čl. 4 odst. 3 a se smyslem a vnitřním uspořádáním nařízení;

               iii)

               nesprávně vyložil a uplatnil zásadu (zakládající judikaturu Společenství) poskytnutí co nejširšího přístupu k dokumentům v držení orgánů Společenství a že výjimky z uplatňování této zásady by se měly stanovit co nejpřísněji;

               iv)

               nesprávně vyložil a nesprávně uplatnil zásadu (zakládající judikaturu Společenství) posuzovat zpřístupnění dokumentů samostatně na základě jednotlivých případů;

               v)

               nesprávně vyložil a nesprávně uplatnil koncept „převažujícího veřejného zájmu“ a dopustil se právního pochybení tím, že přenesl v tomto smyslu důkazní břemeno na navrhovatele;

               vi)

               porušil zásadu práva Společenství, podle které je právní řád Společenství založen na zákonnosti; a

               vii)

               neposkytl dostatečné odůvodnění a nezodpověděl na konkrétní argumenty předložené navrhovatelem.

      (1)  Úř. věst. C 112, 10.05.03, s. 38.

      (2)  Úř. věst. L 145, 31.05.2001, s. 43.


title: Věc C-503/09: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 21. července 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Upper Tribunal — Spojené království) — Lucy Stewart v. Secretary of State for Work and Pensions ( „Sociální zabezpečení — Nařízení (EHS) č. 1408/71 — Články 4, 10 a 10a — Krátkodobá dávka při pracovní neschopnosti pro mladistvé se zdravotním postižením — Dávka v nemoci nebo dávka v invaliditě — Podmínky bydliště, skutečného pobytu v okamžiku podání žádosti a předchozího skutečného pobytu — Občanství Unie — Proporcionalita“ )

text:
               10.9.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/6

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 21. července 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Upper Tribunal — Spojené království) — Lucy Stewart v. Secretary of State for Work and Pensions
   (Věc C-503/09) (1)

   (Sociální zabezpečení - Nařízení (EHS) č. 1408/71 - Články 4, 10 a 10a - Krátkodobá dávka při pracovní neschopnosti pro mladistvé se zdravotním postižením - Dávka v nemoci nebo dávka v invaliditě - Podmínky bydliště, skutečného pobytu v okamžiku podání žádosti a předchozího skutečného pobytu - Občanství Unie - Proporcionalita)
   2011/C 269/09
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   Upper Tribunal

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Lucy Stewart

      Žalovaný: Secretary of State for Work and Pensions

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Upper Tribunal — Výklad článků 10, 19, 28, 29 a 95a nařízení Rady (ES) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby a jejich rodiny pohybující se v rámci Společenství (Úř. věst. L 149, s. 2; Zvl. vyd. 05/01, s. 35) — Dávky poskytované nezaměstnaným od 16 do 25 let s bydlištěm ve Spojeném království a nezpůsobilým k práci po dobu alespoň sedmi měsíců („short-term incapacity benefit in youth“) — Kvalifikace této dávky jako dávky v nemoci nebo dávky v invaliditě — Dávka podléhající podmínce bydliště

      Výrok

               1)

               Taková krátkodobá dávka při pracovní neschopnosti pro mladistvé se zdravotním postižením, jako je dávka ve věci v původním řízení, je dávkou v invaliditě ve smyslu čl. 4 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, osoby samostatně výdělečně činné a jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství, ve znění pozměněném a aktualizovaném nařízením Rady (ES) č. 118/97 ze dne 2. prosince 1996, ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 647/2005 ze dne 13. dubna 2005, je-li nesporné, že ke dni podání žádosti žadatel trpí trvalým nebo dlouhodobým zdravotním postižením.

               2)

               Článek 10 odst. 1 první pododstavec nařízení č. 1408/71, ve výše uvedeném znění a ve znění nařízení č. 647/2005, brání tomu, aby členský stát stanovil pro přiznání takové krátkodobé dávky při pracovní neschopnosti pro mladistvé se zdravotním postižením, jako je dávka ve věci v původním řízení, podmínku obvyklého bydliště žadatele na svém území.
               Článek 21 odst. 1 SFEU brání tomu, aby členský stát stanovil pro přiznání takovéto dávky:

                           —

                           podmínku předchozího skutečného pobytu žadatele na svém území, s vyloučením veškerých ostatních prvků, jež umožňují prokázat existenci skutečného pouta mezi žadatelem a tímto členským státem, a

                           —

                           podmínku skutečného pobytu žadatele na svém území v okamžiku podání žádosti.

      (1)  Úř. věst. C 37, 13.2.2010.


title: Spojené věci C-628/10 P a C-14/11 P: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 19. července 2012 — Alliance One International, Inc., Standard Commercial Tobacco Company, Inc. v. Trans-Continental Leaf Tobacco Corp. Ltd, Evropská komise a Evropská komise v. Alliance One International, Inc., Standard Commercial Tobacco Company, Inc., Trans-Continental Leaf Tobacco Corp. Ltd ( „Kasační opravný prostředek — Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Španělský trh nákupu a prvotního zpracování surového tabáku — Stanovení cen a rozdělení trhu — Porušení článku 81 ES — Přičitatelnost protiprávního jednání dceřiných společností jejich mateřským společnostem — Presumpce neviny — Právo na obhajobu — Povinnost uvést odůvodnění — Rovné zacházení“ )

text:
               29.9.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 295/6

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 19. července 2012 — Alliance One International, Inc., Standard Commercial Tobacco Company, Inc. v. Trans-Continental Leaf Tobacco Corp. Ltd, Evropská komise a Evropská komise v. Alliance One International, Inc., Standard Commercial Tobacco Company, Inc., Trans-Continental Leaf Tobacco Corp. Ltd
   (Spojené věci C-628/10 P a C-14/11 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Španělský trh nákupu a prvotního zpracování surového tabáku - Stanovení cen a rozdělení trhu - Porušení článku 81 ES - Přičitatelnost protiprávního jednání dceřiných společností jejich mateřským společnostem - Presumpce neviny - Právo na obhajobu - Povinnost uvést odůvodnění - Rovné zacházení)
   2012/C 295/08
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Alliance One International, Inc., Standard Commercial Tobacco Company, Inc. (zástupci: M. Odriozola Alén a A. João Vide, abogados)

      Další účastnice řízení: Trans-Continental Leaf Tobacco Corp. Ltd, Evropská komise (zástupci: F. Castillo de la Torre, E. Gippini Fournier a R. Sauer, zmocněnci)
   a

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: F. Castillo de la Torre, E. Gippini Fournier a R. Sauer, zmocněnci)

      Další účastnice řízení: Alliance One International, Inc., Standard Commercial Tobacco Company, Inc., Trans-Continental Leaf Tobacco Corp. Ltd (zástupci: M. Odriozola Alén a A. João Vide, abogados)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) ze dne 27. října 2010 — Alliance One International a další v. Komise (T 24/05), kterým Tribunál zamítl, pokud jde o Alliance One International, Inc. a Standard Commercial Tobacco Co. Inc., žalobu na zrušení rozhodnutí Komise K(2004) 4030 ze dne 20. října 2004, týkajícího se řízení podle článku 81 Smlouvy o ES (věc COMP/C.38.238/B.2 — Surový tabák — Španělsko) ohledně kartelové dohody, jejímž předmětem bylo stanovení cen placených producentům a od nich nakupovaných množství tabáku na španělském trhu surového tabáku

      Výrok

               1)

               Kasační opravné prostředky se zamítají.

               2)

               Alliance One International Inc. a Standard Commercial Tobacco Co. Inc. ponesou vlastní náklady řízení o kasačním opravném prostředku ve věci C-628/10 P a ukládá se jim náhrada nákladů tohoto řízení vynaložených Evropskou komisí.

               3)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení o kasačním opravném prostředku ve věci C-14/11 P a ukládá se jí náhrada nákladů tohoto řízení vynaložených společnostmi Alliance One International Inc., Standard Commercial Tobacco Co. Inc. a Trans-Continental Leaf Tobacco Corp. Ltd..

      (1)  Úř. věst. C 72, 5.3.2011.

      Úř. věst. C 80, 12.3.2011.


title: Věc T-149/06: Žaloba podaná dne  17. května 2006  – Castellani v. OHIM – Markant Handels und Service (CASTELLANI)

text:
               29.7.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 178/35

         Žaloba podaná dne 17. května 2006 – Castellani v. OHIM – Markant Handels und Service (CASTELLANI)
   (Věc T-149/06)
   (2006/C 178/65)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Castellani SpA (Pontedera, Itálie) (zástupci: A. Di Maso, M. R. Di Maso, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Markant Handels und Service GmbH (Offemburg, Německo)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Zrušit rozhodnutí prvního dovolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 22. února 2006 ve věci R 449/2005-1;

               —

               uložit OHIM náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka „CASTELLANI“ pro výrobky ve třídě 33 (alkoholické nápoje s výjimkou piv, likéry, šumivá vína a Champagne) – přihláška č. 2 387 272

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: MARKANT Handels und Service GmbH

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Národní slovní ochranné známky „CASTELLUM“ pro výrobky ve třídě 33 (vína, s výjimkou šumivých vín) a „CASTELLUCA“ pro výrobky ve třídě 33 (vína)

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitek v plném rozsahu

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zrušení rozhodnutí námitkového oddělení a zamítnutí přihlášky

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. c) nařízení Rady č. 40/94, jelikož sporné ochranné známky jsou odlišné a u ochranné známky žalobkyně neexistuje nebezpečí záměny u německých spotřebitelů.


title: Spojené věci T-530/93, T-531/93, T-533/93, T-1/94, T-3/94, T-4/94, T-11/94, T-53/94, T-71/94, T-73/94, T-87/94, T-91/94, T-102/94, T-103/94, T-106/94, T-120/94, T-121/94, T-123/94, T-124/94, T-253/94 a T-372/94: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 16. října 2006 – Kat a další v. Rada a Komise

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/82

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 16. října 2006 – Kat a další v. Rada a Komise
   (Spojené věci T-530/93, T-531/93, T-533/93, T-1/94, T-3/94, T-4/94, T-11/94, T-53/94, T-71/94, T-73/94, T-87/94, T-91/94, T-102/94, T-103/94, T-106/94, T-120/94, T-121/94, T-123/94, T-124/94, T-253/94 a T-372/94) (1)

   (2006/C 326/166)

      Jednací jazyk: nizozemština

   Předseda pátého senátu rozhodl o částečném vyškrtnutí spojených věcí.

      (1)  Úř. věst. C 334, 9.12.2003.


title: Poslední publikace Soudního dvora v Úředním věstníku Evropské unieÚř. věstník C 190 ze dne 24.7.2004

text:
               7.8.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 201/25

         (2004/C 201/49)
   Poslední publikace Soudního dvora v
         Úředním věstníku Evropské unie

         Úř. věst. C 190, 24.7.2004

   Dřívější publikace

      Úř. věst. C 179, 10.7.2004

      Úř. věst. C 168, 26.6.2004

      Úř. věst. C 156, 12.6.2004

      Úř. věst. C 146, 29.5.2004

   Tyto texty jsou k dispozici na adrese:

               EUR-Lex: http://europa.eu.int/eur-lex

               CELEX: http://europa.eu.int/celex


title: Věc T-351/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 18. října 2016 – Crown Equipment (Suzhou) a Crown Gabelstapler v. Rada „Dumping — Dovoz ručních paletových vozíků a jejich základních dílů pocházejících z Číny — Konečné antidumpingové clo — Žaloba na neplatnost — Bezprostřední dotčení — Osobní dotčení — Přípustnost — Určení běžné hodnoty — Článek 2 odst.7 písm. a) nařízení (ES) č. 1225/2009 — Pravidlo nižšího cla — Článek 9 odst. 4 nařízení č. 1225/2009 — Povinnost odůvodnění“

text:
               28.11.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 441/15

      Rozsudek Tribunálu ze dne 18. října 2016 – Crown Equipment (Suzhou) a Crown Gabelstapler v. Rada
      (Věc T-351/13) (1)

      („Dumping - Dovoz ručních paletových vozíků a jejich základních dílů pocházejících z Číny - Konečné antidumpingové clo - Žaloba na neplatnost - Bezprostřední dotčení - Osobní dotčení - Přípustnost - Určení běžné hodnoty - Článek 2 odst.7 písm. a) nařízení (ES) č. 1225/2009 - Pravidlo nižšího cla - Článek 9 odst. 4 nařízení č. 1225/2009 - Povinnost odůvodnění“)
      (2016/C 441/18)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Crown Equipment (Suzhou) Co. Ltd (Suzhou, Čína) a Crown Gabelstapler GmbH & Co. KG (Roding, Německo) (zástupci: K. Neuhaus, H. J. Freund a B. Ecker, advokáti)

         Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: S. Boelaert a B. Driessen, zmocněnci, ve spolupráci s B. O'Connorem, solicitorem a S. Gubel, advokátem)

         Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Evropská komise (zástupci: M. França a T. Maxian Rusche, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh založený na článku 263 SFEU směřující ke zrušení prováděcího nařízení Rady (EU) č. 372/2013 ze dne 22. dubna 2013, kterým se na základě částečného prozatímního přezkumu podle čl. 11 odst. 3 nařízení (ES) č. 1225/2009 mění prováděcí nařízení (EU) č. 1008/2011 o uložení konečného antidumpingového cla na dovoz ručních paletových vozíků a jejich základních dílů pocházejících z Čínské lidové republiky (Úř. věst. 2013, L 112, s. 1).

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Crown Equipment (Suzhou) Co. Ltd a Crown Gabelstapler GmbH & Co. KG ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Radou Evropské unie.

                  3)

                  Evropská komise ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 252, 31.8.2013.


title: Věc C-347/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal administratif de Montreuil (Francie) dne 4. července 2011 — Generali Investments Deutschland Kapitalanlagegesellschaft mbH, jménem AMB Generali Aktien Euroland v. Ministre du budget, des comptes publics, de la fonction publique et de la réforme de l'État

text:
               10.9.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/35

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal administratif de Montreuil (Francie) dne 4. července 2011 — Generali Investments Deutschland Kapitalanlagegesellschaft mbH, jménem AMB Generali Aktien Euroland v. Ministre du budget, des comptes publics, de la fonction publique et de la réforme de l'État
   (Věc C-347/11)
   2011/C 269/73
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Tribunal administratif de Montreuil

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Generali Investments Deutschland Kapitalanlagegesellschaft mbH jménem AMB Generali Aktien Euroland

      Žalovaný: Ministre du budget, des comptes publics, de la fonction publique et de la réforme de l’État

      Předběžné otázky

               1)

               Musí být vedle situace subjektů kolektivního investování do převoditelných cenných papírů (SKIPCP) brána v úvahu i situace podílníků?

               2)

               Je-li tomu tak, za jakých podmínek lze srážkovou daň považovat za slučitelnou se zásadou volného pohybu kapitálu?


title: Věc C-15/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hanseatisches Oberlandesgericht Hamburg (Německo) dne 10. ledna 2013 — Datenlotsen Informationssysteme GmbH v. Technische Universität Hamburg-Harburg

text:
               20.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 114/23

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hanseatisches Oberlandesgericht Hamburg (Německo) dne 10. ledna 2013 — Datenlotsen Informationssysteme GmbH v. Technische Universität Hamburg-Harburg
   (Věc C-15/13)
   2013/C 114/36
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Hanseatisches Oberlandesgericht Hamburg

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Datenlotsen Informationssysteme GmbH

      Žalovaná: Technische Universität Hamburg-Harburg

      vedlejší účastnice řízení: Hochschul-Informations-System GmbH

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba chápat „veřejnou zakázkou“ ve smyslu čl. 1 odst. 2 písm. a) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES (1) ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby rovněž smlouvu, u které zadavatel sice nekontroluje dodavatele jako vlastní organizační složku, avšak jak zadavatel, tak i dodavatel jsou kontrolováni týmž orgánem, který je veřejným dodavatelem ve smyslu směrnice 2004/18, a zadavatel a dodavatel v zásadě pracují pro svůj společný orgán (horizontální in-house-business)?
               V případě kladné odpovědi na první otázku:

               2)

               Musí se kontrola obdobná kontrole vykonávané nad vlastními organizačními složkami, rozšířit na celou činnost dodavatele nebo postačuje, pokud se omezuje na oblast zadávání veřejných zakázek?

      (1)  Úř. věst. L 134, s. 114; Zvl. vyd 06/07, s. 132.


title: Věc C-605/11 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 29. listopadu 2011 Finskou republikou proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 9. září 2011 ve věci T-29/08, Liga para Protecção da Natureza (LPN) v. Evropská komise

text:
               25.2.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 58/4

         Kasační opravný prostředek podaný dne 29. listopadu 2011 Finskou republikou proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 9. září 2011 ve věci T-29/08, Liga para Protecção da Natureza (LPN) v. Evropská komise
   (Věc C-605/11 P)
   2012/C 58/04
   Jednací jazyk: portugalština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Finská republika (zástupci: J. Heliskoski a M. Pere)

      Další účastníci řízení: Liga para Protecção da Natureza (LPN), Evropská komise, Dánské království, Švédské království

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit napadený rozsudek v rozsahu, v němž Soudní dvůr zamítl žalobu LPN (výrok k části 1);

               —

               zrušit sporné rozhodnutí Komise a Komisi uložit, aby jí nahradila náklady vynaložené v řízení o kasačním opravném prostředku.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Soudní dvůr ve svém rozsudku ve věci T-29/08, Liga para Protecção da Natureza (LPN) v. Komise, porušil ve smyslu článku 58 stanov Soudního dvora unijní právo, jelikož nezrušil sporné rozhodnutí Komise ze dne 22. listopadu 2007, v rozsahu, v němž se toto rozhodnutí týká dokumentů a částí dokumentů, k nimž byl LPN rozhodnutím Komise ze dne 24. října 2008 odepřen přístup.

               1)

               Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když čl. 4 odst. 2 třetí odrážku nařízení (ES) č. 1049/2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (1) (dále jen „nařízení o transparentnosti“) vyložil v tom smyslu, že veškeré dokumenty týkající se probíhajícího řízení o nesplnění povinnosti jsou jakožto kategorie dokumentů chráněny tak, že orgán může odepřít přístup k veškerým dokumentům obsaženým ve spisu řízení o nesplnění povinnosti na základě obecné domněnky, že by zpřístupnění takovýchto dokumentů mohlo a priori vážně ohrozit ochranu cílů vyšetřování.

               2)

               Tribunál při přezkumu, zda Komise před zamítnutím žádosti o přístup k dokumentům zohlednila případný převažující veřejný zájem, nesprávně vyložil druhou část věty čl. 4 odst. 2, jakož i čl. 6 odst. 1 nařízení (ES) č. 1367/2006 o použití ustanovení Aarhuské úmluvy o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí na orgány a subjekty Společenství (2). Tato ustanovení vyložil nesprávně proto, že řádně nepřezkoumal, zda Komise provedla jimi vyžadované zvážení zájmů, a to mezi zájmy, jež je třeba chránit podle čl. 4 odst.2 třetí odrážky, a možným převažujícím veřejným zájmem na vydání požadovaných dokumentů.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, s. 43; Zvl. vyd. 01/03 s. 331). L 264,

      (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1367/2006 ze dne 6. září 2006 o použití ustanovení Aarhuské úmluvy o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí na orgány a subjekty Společenství (Úř. věst. L 264, s. 13).


title: Věc C-286/10: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 11. ledna 2011 — Evropská komise v. Portugalská republika

text:
               16.4.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 120/9

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 11. ledna 2011 — Evropská komise v. Portugalská republika
   (Věc C-286/10) (1)

   2011/C 120/21
   Jednací jazyk: portugalština
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 221, 14.8.2010.


title: Věc T-831/14: Žaloba podaná dne 24. prosince 2015 – Alfamicro v. Komise

text:
               2.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 73/42

      Žaloba podaná dne 24. prosince 2015 – Alfamicro v. Komise
      (Věc T-831/14)
      (2015/C 073/54)
      Jednací jazyk: portugalština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Alfamicro – Sistemas de Computadores, Sociedade Unipessoal, Lda (Cascais, Portugalsko) (zástupci: G. Gentil Anastácio a D. Pirra Xarepe, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Komise ze dne 28. října 2014, přijaté v rámci provedení finančního auditu 12-DAS-03, týkajícího se Grant Agreement č. 23888, se všemi z toho vyplývajícími právními důsledky, a to zejména zrušením připojené výzvy k úhradě ve výši 467 121 eur a vystavením dobropisu na tuto částku ve prospěch žalobkyně.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z porušení zásady proporcionality. V rámci projektu Save Energy uzavřela žalobkyně s Komisí Grant Agreement, jehož předmětem bylo spolufinancování uvedeného projektu. Žalobkyně tvrdí, že splnila všechny cíle projektu a že Komise ve výše uvedeném rozhodnutí ze dne 28. října 2014 (sále jen „napadené rozhodnutí“) zohlednila pouze formální a čistě účetní a dokumentační aspekty, a nezohlednila dosažené výsledky. Vrácení požadované částky představuje pro žalobkyni vzhledem k tomu, že se jedná o malý a střední podnik, nepřiměřenou zátěž a omezuje její svobodu jednání, čímž je jasně porušena zásada proporcionality.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází z porušení zásad legitimního očekávání a řádné správy. Komise totiž nikdy nevznesla námitky k pracovní metodě používané žalobkyní během 32 měsíců provádění projektu. Žalobkyně z tohoto jednání usoudila, že Komise schvaluje skutečnosti, které jí byly předloženy, takže napadené rozhodnutí představuje vážný zásah do právní jistoty. Nadto vzhledem k tomu, že Komise nezjistila včas nesrovnalosti uváděné v napadeném rozhodnutí, byla žalobkyně přesvědčena o správnosti svého jednání. Takto vyvolané přesvědčení musí být chráněno na základě zásady legitimního očekávání, z čehož vyplývá, že Komise nesplnila svou povinnost kontroly a porušila tak povinnost řádné správy.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vychází z porušení smlouvy v důsledku závažných chyb v posouzení, kterých se dopustila Komise, jelikož nezohlednila upřesnění a argumenty předložené žalobkyní a nesprávně posoudila dokumenty a informace, které jí žalobkyně řádně předložila. Přijetím napadeného rozhodnutí Komise porušila ustanovení Grant Agreement. Žalobkyně se domnívá, že v průběhu komunikace s Komisí bylo prokázáno, že dodržela smluvní ujednání a splnila požadavky nezbytné k získání financování v rámci projektu Save Energy.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vychází z nesplnění povinnosti uvést odůvodnění, jelikož odůvodnění uvedené v rozhodnutí Komise je mimořádně stručné a nepopisuje ani neuvádí skutečnosti či akty, které byly předmětem šetření a analýzy.


title: Věc C-140/14: Žaloba podaná dne 24. března 2014 – Evropská komise v. Slovinská republika

text:
               16.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 184/13

         Žaloba podaná dne 24. března 2014 – Evropská komise v. Slovinská republika
   (Věc C-140/14)
   2014/C 184/17
   Jednací jazyk: slovinština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: E. Sanfrutos Cano a M. Žebre)

      Žalovaná: Slovinská republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Slovinská republika tím, že od dubna 2009 nepřijala dostatečná opatření k zabránění skladování a k odstranění 13 600 m3 výkopové zeminy, z níž 7 605,73 m3 lze kvalifikovat jako odpad pod číslem 17 05 06 (výkopový materiál, který nespadá pod číslo 17 05 05) a přibližně 6 000 m3 jako odpad spadající pod číslo 17 05 05* (výkopový materiál obsahující nebezpečné látky), na místě výstavby obecní infrastruktury pro obchodní zónu Gaberje-jug, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 12 a 13, čl. 15 odst. 1, článku 17 a čl. 36 odst. 1 směrnice 2008/98/ES (1) a z čl. 5 odst. 3 písm. e), článku 6 – ve spojení s rozhodnutím Rady 2003/33/ES (2) – článků 7, 8, 9, 11 a 12 směrnice 1999/31/ES (3), jakož i z příloh I, II, III posledně uvedené směrnice;

               —

               určit, že Slovinská republika tím, že povolila skladování výkopové zeminy – což představuje využití odpadu – na parcele č. 115/1 v katastru obce Teharje, aniž by zajistila, aby na této skládce nebyly předtím nebo současně skladovány jiné odpady, a tím, že nepřijala opatření k odstranění odpadů, na které se nevztahuje povolení této skládky, jež lze kvalifikovat jako nezákonnou skládku, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 13 a čl. 36 odst. 1 směrnice 2008/98/ES o odpadech a z čl. 5 odst. 3 písm. e), článku 6 – ve spojení s rozhodnutím Rady 2003/33/ES – článků 7, 8, 9, 11 a 12 směrnice 1999/31/ES, jakož i z příloh I, II, III posledně uvedené směrnice;

               —

               uložit Slovinské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Slovinská republika tím, že od dubna 2009 nepřijala dostatečná opatření k zabránění skladování a k odstranění 13 600 m3 výkopové zeminy, z níž 7 605,73 m3 lze kvalifikovat jako odpad pod číslem 17 05 06 (výkopový materiál, který nespadá pod číslo 17 05 05) a přibližně 6 000 m3 jako odpad spadající pod číslo 17 05 05* (výkopový materiál obsahující nebezpečné látky), na místě výstavby obecní infrastruktury pro obchodní zónu Gaberje-jug, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 12 a 13, čl. 15 odst. 1, článku 17 a čl. 36 odst. 1 směrnice 2008/98/ES a z čl. 5 odst. 3 písm. e), článku 6 – ve spojení s rozhodnutím Rady 2003/33/ES – článků 7, 8, 9, 11 a 12 směrnice 1999/31/ES, jakož i z příloh I, II, III posledně uvedené směrnice. Mimoto Slovinská republika tím, že povolila skladování výkopové zeminy – což představuje využití odpadu – na parcele č. 115/1 v katastru obce Teharje, aniž by zajistila, aby na této skládce nebyly předtím nebo současně skladovány jiné odpady, a tím, že nepřijala opatření k odstranění odpadů, na které se nevztahuje povolení této skládky, jež lze kvalifikovat jako nezákonnou skládku, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 13 a čl. 36 odst. 1 směrnice 2008/98/ES o odpadech a z čl. 5 odst. 3 písm. e), článku 6 – ve spojení s rozhodnutím Rady 2003/33/ES – článků 7, 8, 9, 11 a 12 směrnice 1999/31/ES, jakož i z příloh I, II, III posledně uvedené směrnice.

      (1)  Úř. věst. L 312, 22.11.2008, s. 3.

      (2)  Úř. věst. L 11, 16.1.2003.

      (3)  Úř. věst. L 182, 16.7.1999, s. 1.


title: Věc C-113/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht Düsseldorf (Německo) dne 2. března 2010 — Zuckerfabrik Jülich AG v. Hauptzollamt Aachen

text:
               22.5.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 134/21

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht Düsseldorf (Německo) dne 2. března 2010 — Zuckerfabrik Jülich AG v. Hauptzollamt Aachen
   (Věc C-113/10)
   2010/C 134/32
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Finanzgericht Düsseldorf

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Zuckerfabrik Jülich AG

      Žalovaný: Hauptzollamt Aachen

      Předběžné otázky

   Je nařízení Komise (ES) č. 1193/2009 ze dne 3. listopadu 2009, kterým se opravují nařízení (ES) č. 1762/2003, (ES) č. 1775/2004, (ES) č. 1686/2005 a (ES) č. 164/2007 a kterým se pro hospodářské roky 2002/03, 2003/04, 2004/05 a 2005/06 stanoví částky na dávky z výroby v odvětví cukru (1) platné?

      (1)  Úř. věst. L 321, s. 1.


title: Věc C-555/08: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 4. června 2009 — Komise Evropských společenství v. Švédské království ( Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2005/56/ES — Přeshraniční fúze kapitálových společností — Neprovedení ve stanovené lhůtě )

text:
               1.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 180/24

         Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 4. června 2009 — Komise Evropských společenství v. Švédské království
   (Věc C-555/08) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2005/56/ES - Přeshraniční fúze kapitálových společností - Neprovedení ve stanovené lhůtě“)
   2009/C 180/40
   Jednací jazyk: švédština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: P. Dejmek a K. Nyberg, zmocněnci)

      Žalované: Švédské království (zástupci: A. Falk a A. Engman, zmocněnci)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Nepřijetí předpisů nezbytných k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2005/56/ES ze dne 26. října 2005 o přeshraničních fúzích kapitálových společností (Úř. věst. L 310, s. 1) ve stanovené lhůtě — Finanční instituce vyžadující schválení veřejného orgánu, zejména banky a pojišťovny

      Výrok

               1)

               Švédské království tím, že ve stanovené lhůtě nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2005/56/ES o přeshraničních fúzích kapitálových společností, co se týče finančních institucí vyžadujících schválení veřejným orgánem, zejména určitých bank a pojišťoven, nesplnilo povinnosti, které pro ně vyplývají z této směrnice.

               2)

               Švédskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 32, 7.2.2009.


title: Věc F-63/09: Žaloba podaná dne 26. června 2009 — Donati v. ECB

text:
               29.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 205/50

         Žaloba podaná dne 26. června 2009 — Donati v. ECB
   (Věc F-63/09)
   2009/C 205/93
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Paola Donati (Frankfurt nad Mohanem, Německo) (zástupci: L. Levi, M. Vandenbussche, advokát)

      Žalovaná: Evropská centrální banka

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí ECB nezabývat se tvrzeními žalobkyně o údajném psychickém obtěžování, jakož i náhrada utrpěné nemajetkové újmy

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Výkonné rady ze dne 16. prosince 2008 v části, ve které obsahuje jí určenou výhrůžku a pokus k jejímu zastrašení;

               —

               zrušit rozhodnutí Výkonné rady ze dne 16. prosince 2008 v části, ve které toto neobsahuje žádné rozhodnutí o výsledku správního šetření a řízení o její stížnosti, podpůrně zrušit rozhodnutí Výkonné rady ze dne 16. prosince 2008 v části, ve které „mlčky“ obsahuje rozhodnutí o zastavení řízení o její stížnosti a o tom, že nemají být přijata žádná další opatření;

               —

               v případě nutnosti zrušit rozhodnutí ze dne 16. dubna 2008, kterým byl zamítnut její zvláštní opravný prostředek;

               —

               uložit žalované jako náhradu utrpěné nemajetkové újmy zaplacení částky, vyčíslené ex aeque et bono na 10 000 eur;

               —

               uložit Evropské centrální bance náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-413/11: Usnesení Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 18. dubna 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Köln — Německo) — Germanwings GmbH v. Thomas Amend ( „Článek 99 jednacího řádu — Letecká doprava — Nařízení (ES) č. 261/2004 — Právo cestujícího na náhradu v případě významného zpoždění letů — Zásada dělby moci v Unii“ )

text:
               3.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 225/41

         Usnesení Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 18. dubna 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Köln — Německo) — Germanwings GmbH v. Thomas Amend
   (Věc C-413/11) (1)

   (Článek 99 jednacího řádu - Letecká doprava - Nařízení (ES) č. 261/2004 - Právo cestujícího na náhradu v případě významného zpoždění letů - Zásada dělby moci v Unii)
   2013/C 225/69
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Landgericht Köln

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Germanwings GmbH

      Žalovaný: Thomas Amend

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Landgericht Köln — Výklad článků 5, 6, 7, čl. 8 odst. 1 písm. a) a článku 9 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91 (Úř. věst. L 46, s. 1; Zvl. vyd. 7/8, s. 10) — Nárok na náhradu v případě zpoždění — Meze pravomoci Soudního dvora — Dosah výkladu uvedeného v rozsudku Soudního dvora ze dne 19. listopadu 2009, Sturgeon a další, C-402/07 a C-432/07, který použitím analogie rozšířil nárok na náhradu na případ zpoždění letu

      Výrok

   Zásada dělby moci v Evropské unii není dotčena výkladem nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91, který provedl Soudní dvůr v tom smyslu, že cestující zpožděných letů mají nárok na náhradu škody, pokud dorazí do cílové destinace se zpožděním tří nebo více hodin po původně plánované době příletu, přestože článek 6 tohoto nařízení týkající se zpoždění přiznává pouze opatření formou pomoci a péče, a dále, k článku 7 tohoto nařízení týkajícímu se nároku na náhradu škody se přihlíží pouze v případě odepření nástupu na palubu a zrušení letu.

      (1)  Úř. věst. C 319, 29.10.2011.


title: Věc T-1/10 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 26. března 2010 — SNF v. ECHA ( „Řízení o předběžných opatřeních — REACH — Identifikace akrylamidu jakožto látky vzbuzující zvlášť velké obavy — Návrh na odklad vykonatelnosti — Neexistence naléhavosti“ )

text:
               22.5.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 134/36

         Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 26. března 2010 — SNF v. ECHA
   (Věc T-1/10 R)
   („Řízení o předběžných opatřeních - REACH - Identifikace akrylamidu jakožto látky vzbuzující zvlášť velké obavy - Návrh na odklad vykonatelnosti - Neexistence naléhavosti“)
   2010/C 134/62
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: SNF SAS (Andrézieux-Bouthéon, Francie) (zástupci: K. Van Maldegem, R. Cana, advokáti, a P. Sellar, solicitor)

      Žalovaná: Evropská agentura pro chemické látky (ECHA) (zástupci: M. Heikkila a W. Broere, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na odklad vykonatelnosti rozhodnutí o identifikaci akrylamidu jakožto látky vzbuzující zvlášť velké obavy přijatého Evropskou agenturou pro chemické látky (dále jen „ECHA“) ze dne 7. prosince 2009 na základě článku 59 REACH nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 ze dne 18. prosince 2006 o registraci, hodnocení, povolování a omezování chemických látek (REACH), o zřízení Evropské agentury pro chemické látky, o změně směrnice 1999/45/ES a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 793/93, nařízení Komise (ES) č. 1488/94, směrnice Rady 76/769/EHS a směrnic Komise 91/155/EHS, 93/67/EHS, 93/105/ES a 2000/21/ES (Úř. věst. L 396, s. 1).

      Výrok

               1)

               Návrh na předběžné opatření se zamítá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc C-520/16: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 15. prosince 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Amtsgericht Hannover – Německo) – Andrea Witzel, Jannis Witzel, Jazz Witzel v. Germanwings GmbH

text:
               24.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/14

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 15. prosince 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Amtsgericht Hannover – Německo) – Andrea Witzel, Jannis Witzel, Jazz Witzel v. Germanwings GmbH
   (Věc C-520/16) (1)

   (2017/C 129/22)
   Jednací jazyk: němčina
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 30, 30.1.2017.


title: Věc T-352/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. června 2014 – Grupo Flexi de León v. OHIM (FLEXI) „Ochranná známka Společenství — Přihláška slovní ochranné známky Společenství FLEXI — Absolutní důvod pro zamítnutí — Popisný charakter — Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               28.7.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 245/10

         Rozsudek Tribunálu ze dne 13. června 2014 – Grupo Flexi de León v. OHIM (FLEXI)
   (Věc T-352/12) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Přihláška slovní ochranné známky Společenství FLEXI - Absolutní důvod pro zamítnutí - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   2014/C 245/13
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Grupo Flexi de León, SA de CV (León, Mexiko) (zástupce: M. Zarobe, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: J. Crespo Carrillo, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 4. května 2012 (věc R 1335/2011-2) týkajícímu se přihlášky k zápisu slovního označení FLEXI jako ochranné známky Společenství.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Grupo Flexi de León, SA de CV se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 331, 27.10.2012.


title: Věc T-375/10: Žaloba podaná dne 8. září 2010 — Hansa Metallwerke a další v. Komise

text:
               6.11.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/38

         Žaloba podaná dne 8. září 2010 — Hansa Metallwerke a další v. Komise
   (Věc T-375/10)
   ()
   2010/C 301/63
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Hansa Metallwerke AG (Stuttgart, Německo), Hansa Nederland BV (Nijkerk, Nizozemsko), Hansa Italiana Srl (Castelnuovo del Garda, Itálie), Hansa Belgium Sprl (Asse, Belgie), Hansa Austria GmbH (Salzburk, Rakousko) (zástupce: H. J. Hellmann, Rechtsanwalt)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhové žádání žalobkyň

               —

               Zrušit rozhodnutí Evropské komise ze dne 23. června 2010 v řízení podle článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/39092 — Sanitární zařízení) v rozsahu, v němž se týká žalobkyň, kterým bylo toto rozhodnutí doručeno dne 30. června 2010;

               —

               podpůrně, snížit pokuty uložené žalobkyním;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobkyně se obrací proti rozhodnutí Komise K(2010) 4185 v konečném znění ze dne 23. června 2010 ve věci COM/39092 — Sanitární zařízení. V napadeném rozhodnutí byly žalobkyním a jiným podnikům uloženy pokuty z důvodu porušení článku 101 SFEU, jakož i článku 53 Dohody o EHP. Podle názoru Komise se žalobkyně účastnily dohody nebo pokračujícího jednání ve vzájemné shodě v odvětví sanitárního zařízení v Belgii, Německu, Francii, Itálii, Nizozemsku a Rakousku.
   K odůvodnění své žaloby žalobkyně zaprvé uvádějí, že pokuty udělené žalobkyním přesahují nepřípustným způsobem nejvyšší přípustnou výši podle čl. 23 odst. 2 druhé věty nařízení (ES) č. 1/2003 (1), neboť žalovaná založila své rozhodnutí na nesprávném celosvětovém obratu společnosti Hansa Metallwerke AG.
   Zadruhé vytýkají porušení zásady legitimního očekávání. Žalobkyně zastávají názor, že žalovaná se v rámci správního řízení dopustila závažných procesních chyb, a tím znevýhodnila žalobkyně vůči ostatním účastníkům řízení. K zohlednění této okolnosti, jež v průběhu řízení žalovaná přislíbila, v napadeném rozhodnutí nedošlo.
   Zatřetí žalobkyně tvrdí, že žalovaná porušila čl. 23 odst. 2 nařízení č. 1/2003 z důvodu nesprávného vyměření pokut s ohledem na sdělení o shovívavosti (2). Žalobkyně Komisi vytýkají, že ačkoliv s ní spolupracovaly, nebylo jim žádné snížení uložených pokut přiznáno.
   Začtvrté žalobkyně uvádějí, že použití pokynů pro výpočet pokut (3) na skutkové stavy, které nastaly dávno před jejich zveřejněním, porušuje zákaz retroaktivity.
   Dále tvrdí, že na praxi ukládání pokut žalované se nevztahuje zmocňující ustanovení čl. 23 odst. 2 nařízení č. 1/2003. Žalobkyně v této souvislosti vytýkají, že napadené rozhodnutí porušuje zásadu rovného zacházení a zásadu proporcionality. Způsob, jakým uplatňuje žalovaná čl. 23 odst. 2 nařízení č. 1/2003 v rámci své praxe při ukládání pokut porušuje zásadu přiměřenosti trestů podle článku 7 EÚLP a článku 49 Listiny základních práv Evropské unie.
   Konečně žalobkyně vytýkají nesprávné použití čl. 23 odst. 2 nařízení č. 1/2003 a pokynů pro výpočet pokut z důvodu nespočetných pochybení při jejich použití a při uplatnění posuzovací pravomoci v neprospěch žalobkyň. Zejména tvrdí, že dokazování a hodnocení důkazů žalovanou je ve vztahu k individuálním jednáním žalobkyň nesprávné.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. L 1, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205).

      (2)  Oznámení Komise o ochraně před pokutami a snížení pokut v případech kartelů (Úř. věst. C 45, s. 3; Zvl. vyd. 08/02, s. 155).

      (3)  Pokyny pro výpočet pokut uložených podle čl. 23 odst. 2 písm. a) nařízení č. 1/2003 (Úř. Věst. C 210, s. 2).


title: Věc T-367/08: Žaloba podaná dne 5. září 2008 – Abouchar v. Komise

text:
               8.11.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 285/49

         Žaloba podaná dne 5. září 2008 – Abouchar v. Komise
   (Věc T-367/08)
   (2008/C 285/89)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Michel Abouchar (Dakar, Senegal) (zástupci: B. Dubreuil Basire a J.-J. Lorang, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobce

               —

               rozhodnout, že zaměstnanci Komise/ERF se dopustili při výkonu své funkce protiprávního jednání;

               —

               rozhodnout, že Komise/ERF porušila ustanovení článků 155 ES a 311 čtvrté Úmluvy z Lomé a obecné zásady řádné správy, náležité péče a ochrany legitimního očekávání;

               —

               rozhodnout, že tato pochybení způsobila přímo žalobci škodu a uložit Komisi/ERF, aby mu solidárně zaplatily za všechny způsobené škody částku 4 500 000 eur jako náhradu škody;

               —

               uložit Komisi/ERF, aby zaplatily žalobci částku 100 000 eur z důvodu nevratných nákladů řízení, které žalobce musel vynaložit;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Prostřednictvím své žaloby na určení mimosmluvní odpovědnosti se žalobce domáhá určení, že Komise porušila prováděcí finanční nařízení pro 6. a 7. Evropský rozvojový fond (dále jen „ERF“) a smlouvy uzavřené mezi Společenstvím a africkými, karibskými a tichomořskými zeměmi („AKT“) zvané „Lomé III“ a „Lomé IV“ (1) v rámci řízení zdrojů ERF týkajícího se projektu financování ve prospěch malých a středních podniků v regionu Saint-Louis v Senegalu.
   V projednávaném případě se žalobce, který obdržel půjčku na projekt zelinářského zemědělského podniku v dotčené oblasti, domnívá, že pochybení při řízení a neoprávněné použití peněz údajně přiznaných zaměstnancům Komise, měly za následek bezprostředně ochromit jeho zemědělský projekt prováděný v rámci evropského rozvojového fondu.
   Žalobce se v podstatě dovolává dvou povinností zakládajících mimosmluvní odpovědnost Společenství, které Komise nesplnila. Konkrétněji žalobce namítá jednak pochybení, kterých se dopustili zaměstnanci při výkonu svých funkcí a jednak nedostatek dohledu nad financováním poskytovaným Komisí, porušení článků 155 ES a 311 čtvrté Úmluvy z Lomé, jakož i obecné zásady řádné správy, náležité péče a ochrany legitimního očekávání.

      (1)  Dne 23. ledna 2000 byla úmluva z Lomé nahrazena dohodou z Cotonou (Úř. věst. L 317, s. 3). Žalobce se přesto ve své žalobě odvolává na Úmluvu z Lomé III a IV.


title: Věc C-309/10: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 28. července 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgerichtshof — Rakousko) — Agrana Zucker GmbH v. Bundesminister für Land- und Forstwirtschaft, Umwelt und Wasserwirtschaft ( Cukr — Dočasný režim restrukturalizace cukrovarnického průmyslu v Evropském společenství — Nařízení (ES) č. 320/2006 — Článek 11 — Přebytek příjmů restrukturalizačního fondu — Vyčlenění pro EZZF — Zásady svěřených pravomocí a proporcionality — Povinnost uvést odůvodnění — Bezdůvodné obohacení )

text:
               8.10.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 298/9

         Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 28. července 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgerichtshof — Rakousko) — Agrana Zucker GmbH v. Bundesminister für Land- und Forstwirtschaft, Umwelt und Wasserwirtschaft
   (Věc C-309/10) (1)

   (Cukr - Dočasný režim restrukturalizace cukrovarnického průmyslu v Evropském společenství - Nařízení (ES) č. 320/2006 - Článek 11 - Přebytek příjmů restrukturalizačního fondu - Vyčlenění pro EZZF - Zásady svěřených pravomocí a proporcionality - Povinnost uvést odůvodnění - Bezdůvodné obohacení)
   2011/C 298/15
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Verwaltungsgerichtshof

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Agrana Zucker GmbH

      Žalovaný: Bundesminister für Land- und Forstwirtschaft, Umwelt und Wasserwirtschaft

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Verwaltungsgerichtshof — Výklad článku 11 nařízení Rady (ES) č. 320/2006 ze dne 20. února 2006, kterým se zavádí dočasný režim restrukturalizace cukrovarnického průmyslu ve Společenství a kterým se mění nařízení (ES) č. 1290/2005 o financování společné zemědělské politiky (Úř. věst. L 58, s. 42) — Výběr dočasné restrukturalizační částky v situaci, kdy v dočasném restrukturalizačním fondu existuje přebytek a kdy se zdá být vyloučeno zvýšení finančních potřeb — Rovnocennost zavedení obecné daně — Porušení zásady svěřených pravomocí

      Výrok

               1)

               Článek 11 nařízení Rady (ES) č. 320/2006 ze dne 20. února 2006, kterým se zavádí dočasný režim restrukturalizace cukrovarnického průmyslu ve Společenství a kterým se mění nařízení (ES) č. 1290/2005 o financování společné zemědělské politiky, musí být vykládán v tom smyslu, že je třeba vybrat celou dočasnou částku, a to i za předpokladu, že v restrukturalizačním fondu vznikne přebytek příjmů.

               2)

               Přezkum druhé položené předběžné otázky neodhalil žádnou skutečnost, kterou by mohla být dotčena platnost článku 11 nařízení č. 320/2006.

      (1)  Úř. věst. C 260, 25.9.2010.


title: Věc F-74/07 RENV: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 25. května 2011 — Meierhofer v. Komise ( „Veřejná služba — Přijímání zaměstnanců — Otevřené výběrové řízení — Neúspěch uchazeče u ústní zkoušky — Povinnost uvést odůvodnění — Pravidla, jimiž se řídí práce výběrové komise“ )

text:
               6.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 232/41

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 25. května 2011 — Meierhofer v. Komise
   (Věc F-74/07 RENV) (1)

   (Veřejná služba - Přijímání zaměstnanců - Otevřené výběrové řízení - Neúspěch uchazeče u ústní zkoušky - Povinnost uvést odůvodnění - Pravidla, jimiž se řídí práce výběrové komise)
   2011/C 232/74
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Stefan Meierhofer (Mnichov, Německo) (zástupce: H.-G. Schiessl, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Currall a B. Eggers, zmocněnci)

      Předmět věci

   Zrušení rozhodnutí komise ve výběrovém řízení EPSO AD/26/05 ze dne 10. května 2007 o nezařazení žalobce na seznam úspěšných uchazečů uvedeného výběrového řízení kvůli nedostatečnosti při ústní zkoušce

      Výrok usnesení

               1)

               O žalobě Stefana Meierhofera již není třeba rozhodovat v rozsahu, v němž napadá nedostatečné odůvodnění rozhodnutí ze dne 19. června 2007.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba Stefana Meierhofera zamítá zčásti jako zjevně neopodstatněná a zčásti jako zjevně nepřípustná.

               3)

               Evropská komise nahradí dvě třetiny nákladů řízení vynaložených žalobcem v rámci prvního řízení před Soudem a ponese vlastní náklady řízení týkající se prvního řízení před Soudem, řízení před Tribunálem Evropské unie a probíhajícího řízení.

               4)

               Žalobce ponese třetinu vlastních nákladů řízení týkajících prvního řízení před Soudem, jakož i veškeré vlastní náklady řízení týkající se řízení před Tribunálem Evropské unie a probíhajícího řízení.

      (1)  Úř. věst. C 223, 22.9.2007, s. 21.


title: Věc C-136/07: Žaloba podaná dne 7. března 2007 – Komise Evropských společenství v. Španělské království

text:
               26.5.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 117/13

         Žaloba podaná dne 7. března 2007 – Komise Evropských společenství v. Španělské království
   (Věc C-136/07)
   (2007/C 117/20)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: H. Støvlbæk a R. Vidal Puig, zmocněnci)

      Žalované: Španělské království
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Určit, že Španělské království nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají ze směrnice Rady 89/48/EHS (1) ze dne 21. prosince 1988 o obecném systému pro uznávání vysokoškolských diplomů vydaných po ukončení nejméně tříletého odborného vzdělávání a přípravy a ze směrnice Rady 92/51/EHS (2) ze dne 18. června 1992 o druhém obecném systému pro uznávání odborného vzdělávání a přípravy, kterou se doplňuje směrnice 89/48/EHS, pokud jde o přístup k povolání řídícího letového provozu.

               —

               Uložit Španělskému království náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

               1)

               Směrnice 89/48/EHS se vztahuje na přístup k povolání řídícího letového provozu a jeho výkon ve Španělsku, vzhledem k tomu, že

                           —

                           soubor diplomů, licencí a kvalifikací požadovaných pro výkon povolání „řídícího letového provozu “ve Španělsku je „diplomem “ve smyslu směrnice 89/48/EHS;

                           —

                           povolání řídícího letového provozu je ve Španělsku „regulovaným povoláním “ve smyslu směrnice 89/48/EHS.

               2)

               Přesto Španělské království nepřijalo opatření nezbytná pro provedení směrnice 89/48/EHS ve vztahu k povolání řídícího letového provozu.

               3)

               Komise má za to, že Španělské království rovněž nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají ze směrnice 92/51/EHS, vzhledem k tomu, že

                           —

                           směrnice 92/51/EHS se vztahuje na povolání řídícího letového provozu; a

                           —

                           Španělské království nepřijalo opatření nezbytná pro provedení směrnice 92/51/EHS ve vztahu k povolání řídícího letového provozu.

               4)

               Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/23/ES (3) ze dne 6. dubna 2006 o licenci řídícího letového provozu Společenství stanoví systém vzájemného uznávání licencí řídících letového provozu vydaných v souladu s uvedenou směrnicí. Nicméně lhůta poskytnutá členským státům pro dosažení souladu s uvedenou směrnicí uplyne až dne 17. května 2008. V důsledku toho jsou až do uvedeného data ve vztahu k přístupu k povolání řídícího letového provozu a k jeho výkonu ve Španělsku nadále použitelné směrnice 89/48/EHS a 92/51/EHS.

      (1)  Úř. věst. L 19, s. 16.

      (2)  Úř. věst. L 209, s. 25.

      (3)  Úř. věst. L 114, p. 22.


title: Věc C-53/08: Žaloba podaná dne 12. února 2008 – Komise Evropských společenství v. Rakouská republika

text:
               26.4.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 107/15

         Žaloba podaná dne 12. února 2008 – Komise Evropských společenství v. Rakouská republika
   (Věc C-53/08)
   (2008/C 107/23)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: G. Braun a H. Støvlbæk, zmocněnci)

      Žalovaná: Rakouská republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Rakouská republika tím, že v § 6 odst. 1 Notariatsordnung (notářský řád) stanoví jako podmínku pro přístup k povolání notáře rakouské státní občanství, porušila články 43 ES a 45 ES;

               —

               určit, že Rakouská republika tím, že neprovedla směrnici 89/48/ES (resp. směrnici 2005/36/ES) pro povolání notáře, porušila tuto směrnici a články 43 ES a 45 ES;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Článek 43 ES zakazuje jakoukoliv diskriminace na základě státní příslušnosti, která jako omezení svobody usazování vyplývá z právních předpisů. Podle čl. 45 odst. 1 ES se ustanovení kapitoly o právu usazování nevztahují na činnosti, které jsou v příslušném členském státě spjaty, i když jen příležitostně, s výkonem veřejné moci.
   Podle Notariatsordnung mohou být v Rakousku jmenováni notářem pouze rakouští státní příslušníci. Sporné ustanovení tedy diskriminuje na základě státní příslušnosti a porušuje svobodu usazování státních příslušníků jiných členských států tím, že jim brání ve výkonu povolání notáře.
   Komise má za to, že na činnosti notářů se nevztahuje výjimka článku 45 ES, svoboda usazování tedy je použitelná na povolání notáře.
   Pro účely zodpovězení otázky, co znamená „veřejná moc“ ve smyslu článku 45 ES, je nutno vycházet jednak z vnitrostátního chápání tohoto pojmu. Činnosti, které se v jednom členském státě nepovažují za veřejnou moc, nemohou být brány pro účely výjimky v potaz, a to ani tehdy, jestliže by stejné činnosti byly v jiném členském státě považovány za veřejnou moc. Na straně druhé je pro účely výkladu článku 45 ES nutno pojem a rozsah veřejné moci stanovit právem Společenství, jeho význam je nutno vyložit Soudním dvorem autonomně a jednotně. Skutečnost, že rakouský zákonodárce a rakouské soudy v zásadě považují činnosti notářů za účast na vnitrostátní veřejné moci neznamená, že tyto činnosti mohou být podle přísnějšího posouzení na základě práva Společenství již proto vyňaty ze svobody usazování. Jako výjimku ze základní svobody je totiž nutno čl. 45 odst. 1 ES vykládat restriktivně.
   Při současném stavu integrace je možné jen velmi těžko najít věcné odůvodnění pro podmínku státní příslušnosti v souvislosti s činnostmi notářů. Žádná z těchto činností, i pokud by tato měla být svrchované povahy, nevyžaduje zvláštní vazbu na stát, která charakterizuje státní příslušnost. Tyto činnosti rovněž nejsou spojeny s rizikem vyvolání konfliktu s tuzemci prostřednictvím výkonu svrchovaných pravomocí a nasazení státních mocenských prostředků.
   Činnosti, které Rakouská republika uvedla k odůvodnění podmínky státní příslušnosti – provádění listinných zápisů o právních skutečnostech a dohodách, opatřování doložkou vykonatelnosti, právní poradenství, jakož i činnost jako soudní komisař – nepostačovaly pro odůvodnění použití článku 45 ES. Pokud se vůbec podílí na výkonu veřejné moci, děje se tak jen nepřímým způsobem. Výkon veřejné moci dále nesmí být zaměněn s činnostmi ve veřejném zájmu. Obecná prospěšnost nutně nepatří k veřejné moci; činnosti sledující obecné blaho, a ne zájem jednotlivců nemusí být nutně upraveny prostřednictvím přenesení veřejné moci. Zatímco skutečný výkon veřejné moci může zůstat vyhrazen vlastním státním příslušníkům, výkon určité činnosti ve veřejném zájmu, jako je tomu například u preventivní péče o právo, může být zabezpečen rovněž tím, že přístup k povolání, jakož i povinnosti spojené s povoláním budou podléhat zvláštním pravidlům a zvláštní kontrole.
   Komise se tedy domnívá, že žádná z činností, při posuzování každé z nich jednotlivě nebo všech společně, kterými se notáři v Rakousku zabývají, nepředstavuje přímou a specifickou účast na výkonu veřejné moci ve smyslu judikatury.


title: Věc T-451/08: Rozsudek Tribunálu ze dne 12. dubna 2013 — Stim v. Komise ( „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Autorská práva k veřejnému provozování hudebních děl prostřednictvím internetu, družicového vysílání a kabelového přenosu — Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES — Rozdělení zeměpisného trhu — Dvoustranné smlouvy mezi vnitrostátními organizacemi pro kolektivní správu — Jednání ve vzájemné shodě vylučující možnost udělit licence pro více území a více repertoárů — Článek 151 odst. 4 ES — Kulturní rozmanitost“ )

text:
               1.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 156/37

         Rozsudek Tribunálu ze dne 12. dubna 2013 — Stim v. Komise
   (Věc T-451/08) (1)

   (Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Autorská práva k veřejnému provozování hudebních děl prostřednictvím internetu, družicového vysílání a kabelového přenosu - Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES - Rozdělení zeměpisného trhu - Dvoustranné smlouvy mezi vnitrostátními organizacemi pro kolektivní správu - Jednání ve vzájemné shodě vylučující možnost udělit licence pro více území a více repertoárů - Článek 151 odst. 4 ES - Kulturní rozmanitost)
   2013/C 156/65
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Föreningen Svenska Tonsättares Internationella Musikbyrå u.p.a. (Stim) (Stockholm, Švédsko) (zástupci: C. Thomas, solicitor, a N. Pourbaix, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: F. Castillo de la Torre a V. Bottka, zmocněnci)

      Předmět věci

   Částečné zrušení rozhodnutí Komise C(2008) 3435 final ze dne 16. července 2008 v řízení podle článku 81 (ES) a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/C2/38.698 — CISAC).

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Föreningen Svenska Tonsättares Internationella Musikbyrå u.p.a. (Stim)se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 313, 6.12.2008.


title: Věc C-12/10: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 22. prosince 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Düsseldorf — Německo) — Lecson Elektromobile GmbH v. Hauptzollamt Dortmund ( „Společný celní sazebník — Sazební zařazení zboží — Kombinovaná nomenklatura — Třída XVII — Vozidla, letadla, plavidla a dopravní zařízení — Kapitola 87 — Vozidla, jiná než kolejová, jejich části, součásti a příslušenství — Čísla 8703 a 8713 — Elektrická vozidla se třemi nebo čtyřmi koly, která jsou určena pro přepravu jedné osoby, dosahují maximální rychlosti 6 až 15 km/h a jsou vybavena odděleným a nastavitelným sloupkem řízení, tzv. „elektromobily“  “ )

text:
               26.2.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/11

         Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 22. prosince 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Düsseldorf — Německo) — Lecson Elektromobile GmbH v. Hauptzollamt Dortmund
   (Věc C-12/10) (1)

   (Společný celní sazebník - Sazební zařazení zboží - Kombinovaná nomenklatura - Třída XVII - Vozidla, letadla, plavidla a dopravní zařízení - Kapitola 87 - Vozidla, jiná než kolejová, jejich části, součásti a příslušenství - Čísla 8703 a 8713 - Elektrická vozidla se třemi nebo čtyřmi koly, která jsou určena pro přepravu jedné osoby, dosahují maximální rychlosti 6 až 15 km/h a jsou vybavena odděleným a nastavitelným sloupkem řízení, tzv. „elektromobily“)
   2011/C 63/19
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Finanzgericht Düsseldorf

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Lecson Elektromobile GmbH

      Žalovaný: Hauptzollamt Dortmund

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Finanzgericht Düsseldorf — Výklad přílohy I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku (Úř. věst. L 256, s. 1; Zvl. vyd. 02/02, s. 382), ve znění nařízení Komise (ES) č. 1810/2004 ze dne 7. září 2004 (Úř. věst. L 327, s. 1) — elektromobily se třemi nebo čtyřmi koly, které jsou určeny pro přepravu jedné osoby a které dosahují maximální rychlosti 6 až 15 km/h — Zařazení pod číslo 8713 nebo pod číslo 8703 kombinované nomenklatury?

      Výrok

   Číslo 8703 kombinované nomenklatury uvedené v příloze I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku, ve znění nařízení Komise (ES) č. 1810/2004 ze dne 7. září 2004, musí být vykládáno v tom smyslu, že pod ně spadají taková vozidla, jako jsou vozidla dotčená v původním řízení, která mají tři nebo čtyři kola a jsou určena pro přepravu jedné osoby, nikoli však nutně invalidní osoby, jsou poháněna elektromotorem napájeným baterií, dosahují maximální rychlosti 6 až 15 km/h a jsou vybavena odděleným a nastavitelným sloupkem řízení, tzv. „elektromobily“.

      (1)  Úř. věst. C 80, 27.3.2010.


title: Věc T-384/04: Žaloba podaná dne 22. září 2004 RB Square Holdings Spain S.L. proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu

text:
               4.12.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 300/47

         Žaloba podaná dne 22. září 2004 RB Square Holdings Spain S.L. proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu
   (Věc T-384/04)
   (2004/C 300/91)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 22. září 2004 žaloba podaná proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu RB Square Holdings Spain S.L., se sídlem v Barceloně (Španělsko), zastoupenou Katia Manhaeve, advokátkou, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Unelko N.V. byla rovněž účastníkem řízení před čtvrtým odvolacím senátem.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí R 652/2002-4 čtvrtého odvolacího senátu Úřadu;

               —

               uložil Úřadu náhradu veškerých nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

               Přihlašovatel ochranné známky Společenství

               Unelko N.V.

               Dotčená ochranná známka Společenství:

               Obrazová ochranná známka „clean x“ – přihláška č. 222 471 podaná pro výrobky zařazené do třídy 3 (bělící přípravky atd.)

               Majitel ochranné známky nebo označení, namítaných v námitkovém řízení:

               Žalobkyně

               Namítaná ochranná známka nebo označení:

               Slovní a obrazová národní ochranná známka „CLEN“

               Rozhodnutí námitkového oddělení:

               Zamítnutí námitky

               Rozhodnutí odvolacího senátu:

               Zamítnutí odvolání

               Dovolávané žalobní důvody:

               Nesprávné použití čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (1)

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství – Úřední věstník L 11, 14.1.1994, s. 1–36.


title: Věc C-691/15 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 17. prosince 2015 Evropskou komisí proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 7. října 2015 ve věci T-689/13, Bilbaína de Alquitranes a další v. Komise

text:
               21.3.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 106/20

         Kasační opravný prostředek podaný dne 17. prosince 2015 Evropskou komisí proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 7. října 2015 ve věci T-689/13, Bilbaína de Alquitranes a další v. Komise
   (Věc C-691/15 P)
   (2016/C 106/21)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Evropská komise (zástupci: P. J. Loewenthal, K. Talabér-Ritz, zmocněnci)

      Další účastnice řízení: Bilbaína de Alquitranes, SA, Deza, a.s., Industrial Química del Nalón, SA, Koppers Denmark A/S, Koppers UK Ltd, Koppers Netherlands BV, Rütgers basic aromatics GmbH, Rütgers Belgium NV, Rütgers Poland Sp. z o.o., Bawtry Carbon International Ltd, Grupo Ferroatlántica, SA, SGL Carbon GmbH, SGL Carbon GmbH, SGL Carbon, SGL Carbon, SA, SGL Carbon Polska S.A., ThyssenKrupp Steel Europe AG, Tokai erftcarbon GmbH, Evropská agentura pro chemické látky (ECHA), GrafTech Iberica, SL

      Návrhová žádání navrhovatelky

   Navrhovatelka navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil rozsudek Tribunálu (pátého senátu) ze dne 7. října 2015 ve věci T-689/13 Bilbaína de Alquitranes a další v. Komise (EU:T:2015:767);

               —

               vrátil věc Tribunálu k opětovnému projednání; a

               —

               rozhodl, že o nákladech řízení bude rozhodnuto později.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Tribunál v napadeném rozsudku částečně zrušil nařízení Komise (EU) č. 944/2013 (1) ze dne 2. října 2013, kterým se pro účely přizpůsobení vědeckotechnickému pokroku mění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1272/2008 o klasifikaci, označování a balení látek a směsí.
   Komise uvádí na podporu kasační opravného prostředku směřujícího proti napadenému rozsudku tři důvody.
   Zaprvé, Komise tvrdí, že Tribunál nedostál povinnosti uvést odůvodnění podle článku 36 a čl. 53 odst. 1 statutu Soudního dvora. Tribunál v napadeném rozsudku konstatoval, že se Komise dopustila zjevně nesprávného posouzení, když tím, že pro účely klasifikace nebezpečnosti klasifikovala látku „pitch, coal tar, high-temp.“ (smola, černouhelný dehet, vysokoteplotní) (CTPHT) na základě jejích složek za použití sumační metody, nesplnila povinnost zohlednit všechny relevantní faktory a okolnosti, a vzít tak v úvahu podíl těchto složek v CTPHT a jejich chemické účinky, zejména nízkou rozpustnost CTPHT jako celku. Z napadeného rozsudku nicméně jasně nevyplývá, zda Tribunál částečně zrušil předmětné nařízení z tohoto důvodu, jelikož Komise nesprávně uplatnila pro účely klasifikace sumační metodu, přičemž měla uplatnit jinou klasifikační metodu, nebo protože nesprávně uplatnila samotnou sumační metodu.
   Zadruhé, Komise tvrdí, že Tribunál porušil nařízení o klasifikaci, označování a balení, když dospěl k závěru, že se Komise dopustila zjevně nesprávného posouzení tím, že přijala napadenou klasifikaci, aniž zohlednila rozpustnost látky jako celku. První část tohoto důvodu kasačního opravného prostředku je založena na předpokladu, že Tribunál částečně zrušil předmětné nařízení proto, že shledal, že Komise nesprávně uplatnila sumační metodu ke klasifikaci CTPHT jako nebezpečné pro vodní prostředí, přičemž v takovém případě Tribunál porušil nařízení o klasifikaci, označování a balení, jelikož údaje k testování dostupné pro CTPHT byly považovány za nevhodné ke klasifikaci látky přímo na základě nařízení o klasifikaci, označování a balení. Tato skutečnost a okolnost, že se nemohly uplatnit zásady extrapolace, vedly Komisi v projednávané věci k tomu, že použila sumační metodu. Druhá část tohoto důvodu kasačního opravného prostředku je založena na předpokladu, že Tribunál částečně zrušil předmětné nařízení proto, že shledal, že Komise nesprávně uplatnila sumační metodu, přičemž v takovém případě Tribunál porušil nařízení o klasifikaci, označování a balení, jelikož nařízení při použití této metody nevyžaduje posouzení rozpustnosti látky jako celku.
   Zatřetí, Komise má za to, že Tribunál porušil unijní právo tím, že překročil meze své pravomoci přezkumu legality napadeného nařízení a zkreslil důkazy, na jejich základě bylo předmětné nařízení přijato.

      (1)  Úř. věst. L 261, s. 5.


title: Věc T-160/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 28. února 2017 – Yingli Energy (Čína) a další v. Rada „Dumping — Dovoz krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků) pocházejících nebo odesílaných z Číny — Konečné antidumpingové clo — Závazky — Žaloba na neplatnost — Právní zájem na podání žaloby — Přípustnost — Vyvážející země — Rozsah šetření — Výběr vzorku — Běžná hodnota — Definice dotčeného výrobku — Lhůta pro přijetí rozhodnutí o žádosti o přiznání statusu podniku působícího v tržním hospodářství — Časová působnost nových právních předpisů — Újma — Příčinná souvislost — Právo na obhajobu — Výpočet rozpětí újmy“

text:
               18.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 121/23

         Rozsudek Tribunálu ze dne 28. února 2017 – Yingli Energy (Čína) a další v. Rada
   (Věc T-160/14) (1)

   („Dumping - Dovoz krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků) pocházejících nebo odesílaných z Číny - Konečné antidumpingové clo - Závazky - Žaloba na neplatnost - Právní zájem na podání žaloby - Přípustnost - Vyvážející země - Rozsah šetření - Výběr vzorku - Běžná hodnota - Definice dotčeného výrobku - Lhůta pro přijetí rozhodnutí o žádosti o přiznání statusu podniku působícího v tržním hospodářství - Časová působnost nových právních předpisů - Újma - Příčinná souvislost - Právo na obhajobu - Výpočet rozpětí újmy“)
   (2017/C 121/33)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Yingli Energy (Čína) Co. Ltd (Baoding, Čína) a 14 dalších žalobkyň, jejichž názvy jsou uvedeny v příloze rozsudku (zástupci: původně A. Willems, S. De Knop a J. Charles, poté A. Willems a S. De Knop, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: B. Driessen, zmocněnec, ve spolupráci s B. O’Connorem, solicitor, a S. Gubelem, advokát)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Evropská komise (zástupci: původně J. F. Brakeland, T. Maxian Rusche a A. Stobiecka Kuik, poté J. F. Brakeland, T. Maxian Rusche a A. Demeneix, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh založený na článku 263 SFEU a znějící na zrušení prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1238/2013 ze dne 2. prosince 2013, kterým se ukládá konečné antidumpingové clo a s konečnou platností vybírá uložené prozatímní clo na dovoz krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků) pocházejících nebo odesílaných z Čínské lidové republiky (Úř. věst. 2013, L 325, s. 1), v rozsahu, v němž se týká žalobkyň.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnost Yingli Energy (Čína) Co. Ltd a ostatní žalobkyně, jejichž názvy jsou uvedeny v příloze, ponesou vlastní náklady řízení a ukládá se jim, aby nahradily náklady vynaložené Radou Evropské unie.

               3)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 142, 12.5.2014.


title: Věc T-647/13: Žaloba podaná dne 2. prosince 2013 — Meda v. OHIM

text:
               8.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 39/25

         Žaloba podaná dne 2. prosince 2013 — Meda v. OHIM
   (Věc T-647/13)
   2014/C 39/44
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Meda AB (Solna, Švédsko) (zástupci: G. Würtenberger a R. Kunze, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Takeda GmbH (Konstanz, Německo)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí vydané dne 25. září 2013 čtvrtým odvolacím senátem Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) v rámci řízení R 2171/2012-4 týkajícího se námitky podané proti přihlášce ochranné známky Společenství „PANTOPREM“ č. 9 403 973, a

               —

               uložil Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu náhradu nákladu řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „PANTOPREM“ pro výrobky náležející do třídy 5 — přihláška ochranné známky Společenství č. 9 403 973.

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Takeda GmbH

      Namítaná ochranná známka nebo označení: slovní ochranné známky Společenství „PANTOPAN“, „PANTOMED“, „PANTOPRAZ“, „PANTOPRO“ a národní slovní ochranná známka „PANTOP“ pro výrobky zařazené do třídy 5

      Rozhodnutí námitkového oddělení: vyhovění námitce

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. b), první věty článku 59, čl. 64 odst. 1, článku 75, čl. 76 odst. 1 druhé části věty, článku 77 a čl. 112 odst. 1 nařízení (ES) č. 207/2009