title: Věc C-526/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Mokestinių ginčų komisija prie Lietuvos Respublikos Vyriausybės (Litva) dne 7. října 2013 — Fast Bunkering Klaipėda UAB v. Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

text:
               7.12.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 359/5

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Mokestinių ginčų komisija prie Lietuvos Respublikos Vyriausybės (Litva) dne 7. října 2013 — Fast Bunkering Klaipėda UAB v. Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos
   (Věc C-526/13)
   2013/C 359/07
   Jednací jazyk: litevština

      Předkládající soud

   Mokestinių ginčų komisija prie Lietuvos Respublikos Vyriausybės

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: Fast Bunkering Klaipėda UAB

      Odpůrce: Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

      Předběžná otázka

   Má být čl. 148 písm. a) směrnice 2006/112 (1) vykládán v tom smyslu, že ustanovení tohoto odstavce týkající se osvobození od DPH se uplatní nejen na dodávky provozovateli lodi užívané k plavbě po volném moři, který toto zboží užívá jako lodní zásoby, ale i na dodávky pro jiné osoby než pro provozovatele lodi, tj. pro nezveřejněné zprostředkovatele, pokud je konečné určení zboží v době dodávky předem známo a řádně prokázáno a potvrzující důkazy jsou v souladu s právními předpisy předloženy správci daně?

      (1)  Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1)


title: Věc T-84/11: Žaloba podaná dne 11. února 2011 — Antrax It v. OHIM — Heating Company (Radiátory)

text:
               9.4.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 113/17

         Žaloba podaná dne 11. února 2011 — Antrax It v. OHIM — Heating Company (Radiátory)
   (Věc T-84/11)
   2011/C 113/34
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: italština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Antrax It Srl (Resana, Itálie) (zástupce: L. Gazzola, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: The Heating Company BVBA (Dilsen, Belgie)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí třetího odvolacího senátu OHIM ze dne 2. listopadu 2010 v části, ve které prohlásilo za neplatný vzor Společenství č. 000593959-0002,

               —

               zrušit rozhodnutí třetího odvolacího senátu OHIM ze dne 2. listopadu 2010 v části, ve které uložilo společnosti Antrax It s.r.l. náhradu nákladů vynaložených společností The Heating Company BVBA v řízení před OHIM,

               —

               uložit OHIM a The Heating Company BVBA náhradu veškerých nákladů, poplatků a honorářů vynaložených žalobkyní v tomto řízení,

               —

               uložit The Heating Company BVBA náhradu veškerých nákladů, poplatků a honorářů vynaložených žalobkyní v řízení před OHIM.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: Vzor Společenství č. 000593959-0002 Radiátory na topení

      Majitelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Účastnice řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: The Heating Company BVBA

      Odůvodnění návrhu na prohlášení neplatnosti: Napadený vzor Společenství nesplňuje požadavky článků 4 až 9 nařízení o vzorech Společenství, jelikož je totožný s německým vzorem č. 4 obsaženým v hromadné přihlášce č. 401 10481,8, zveřejněné dne 10. září 2002 a dále ve Francii, Itálii a Beneluxu jako mezinárodní vzor č. DM/0608899

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: prohlásit vzor Společenství za neplatný

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zrušit napadené rozhodnutí a prohlásit vzor Společenství za neplatný

      Dovolávané žalobní důvody: Existence individuální povahy vzoru Společenství č. 000593959-0002.


title: Věc F-113/05: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 28. října 2010 — Kay v. Komise ( Veřejná služba — Úředníci — Jmenování — Úředníci přistupující do vyšší funkční skupiny na základě výběrového řízení — Kandidáti zapsaní na seznam kandidátů vhodných pro přijetí před vstupem v platnost nového služebního řádu — Přechodná pravidla o zařazení do platové třídy při přijetí do zaměstnání — Zařazování do tříd podle nových, méně příznivých pravidel — Článek 2, čl. 5 odst. 2 a čl. 12 odst. 3 přílohy XIII ke služebnímu řádu )

text:
               18.12.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 346/59

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 28. října 2010 — Kay v. Komise
   (Věc F-113/05) (1)

   (Veřejná služba - Úředníci - Jmenování - Úředníci přistupující do vyšší funkční skupiny na základě výběrového řízení - Kandidáti zapsaní na seznam kandidátů vhodných pro přijetí před vstupem v platnost nového služebního řádu - Přechodná pravidla o zařazení do platové třídy při přijetí do zaměstnání - Zařazování do tříd podle nových, méně příznivých pravidel - Článek 2, čl. 5 odst. 2 a čl. 12 odst. 3 přílohy XIII ke služebnímu řádu)
   2010/C 346/118
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Roderick Neil Kay (Brusel, Belgie) (zástupci: původně T. Bontinck a J. Feld, advokáti, poté T. Bontinck a S. Woog, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Currall a H. Krämer, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Rada Evropské unie (zástupkyně: M. Arpio Santacruz a I. Šulce, zmocněnkyně)

      Předmět věci

   Zrušení rozhodnutí Komise o přeřazení do jiné kategorie žalobce, který byl zapsán na seznam kandidátů vhodných pro přijetí otevřeného výběrového řízení předtím, než vstoupil v platnost nový služební řád, podle méně příznivých ustanovení tohoto služebního řádu

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba R. N. Kayho se zamítá.

               2)

               Každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 48, 25.2.2006, s. 36 (věc původně zapsaná u Soudu prvního stupně Evropských společenství pod číslem T-421/05 a předána Soudu pro veřejnou službu Evropské unie usnesením ze dne 15. prosince 2005).


title: Věc C-6/07: Žaloba podaná dne 12. ledna 2007 – Komise Evropských společenství v. Španělské království

text:
               10.3.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 56/21

         Žaloba podaná dne 12. ledna 2007 – Komise Evropských společenství v. Španělské království
   (Věc C-6/07)
   (2007/C 56/38)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: J. Energren a R. Vidal Puig, zmocněnci)

      Žalované: Španělské království
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Určit, že Španělské království tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2002/74/ES (1) ze dne 23. září 2002, kterou se mění směrnice Rady 80/987/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se ochrany zaměstnanců v případě platební neschopnosti zaměstnavatele, nebo v každém případě tím, že je nesdělilo Komisi, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z uvedené směrnice;

               —

               uložit Španělskému království náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta pro provedení směrnice 2002/74/ES do vnitrostátního práva uplynula 8. října 2005.

      (1)  Úř. věst. L 270, s. 10.


title: Věc C-123/08: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 6. října 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rechtbank Amsterdam — Nizozemsko) — řízení, jehož předmětem je výkon evropského zatýkacího rozkazu vydaného na Dominica Wolzenburga ( Policejní a soudní spolupráce v trestních věcech — Rámcové rozhodnutí 2002/584/SVV — Evropský zatýkací rozkaz a postupy předávání mezi členskými státy — Článek 4 bod 6 — Důvod, pro který je možné odmítnout výkon evropského zatýkacího rozkazu — Provedení do vnitrostátního práva — Zatčená osoba-státní příslušník vystavujícího členského státu — Nevykonání evropského zatýkacího rozkazu členským státem, který má rozkaz vykonat, podmíněné pobytem po dobu pěti let na jeho území — Článek 12 ES )

text:
               21.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/8

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 6. října 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rechtbank Amsterdam — Nizozemsko) — řízení, jehož předmětem je výkon evropského zatýkacího rozkazu vydaného na Dominica Wolzenburga
   (Věc C-123/08) (1)

   („Policejní a soudní spolupráce v trestních věcech - Rámcové rozhodnutí 2002/584/SVV - Evropský zatýkací rozkaz a postupy předávání mezi členskými státy - Článek 4 bod 6 - Důvod, pro který je možné odmítnout výkon evropského zatýkacího rozkazu - Provedení do vnitrostátního práva - Zatčená osoba-státní příslušník vystavujícího členského státu - Nevykonání evropského zatýkacího rozkazu členským státem, který má rozkaz vykonat, podmíněné pobytem po dobu pěti let na jeho území - Článek 12 ES“)
   2009/C 282/14
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Rechtbank Amsterdam

      Účastník původního řízení

   Dominic Wolzenburg

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Výklad čl. 4 bodu 6 rámcového rozhodnutí Rady 2002/584/SVV ze dne 13. června 2002 o evropském zatýkacím rozkazu a postupech předávání mezi členskými státy (Úř. věst. L 190, s. 1; Zvl. vyd. 19/06, s. 34) — Možnost vykonávajícího justičního orgánu odmítnout výkon evropského zatýkacího rozkazu, který byl za účelem výkonu trestu odnětí svobody vydán na osobu, která se zdržuje ve vykonávajícím členském státu, nebo v něm má bydliště — Pojmy „bydliště“ a „pobyt“ — Výklad článků 12 ES, 17 ES a 18 ES — Vnitrostátní právní úprava dovolující rozdílné zacházení s hledanou osobou, jestliže tato odmítne své vydání, vykonávajícím justičním orgánem v závislosti na tom, zda hledaná osoba je státním příslušníkem vykonávajícího členského státu nebo jiného členského státu.

      Výrok

               1)

               Státní příslušník členského státu, který má legální trvalé bydliště v jiném členském státě, je oprávněn dovolávat se čl. 12 prvního pododstavce ES vůči takové vnitrostátní právní úpravě, jako je zákon o předávání osob (Overleveringswet) ze dne 29. dubna 2004, která stanoví podmínky, za kterých příslušný justiční orgán může odmítnout vykonat evropský zatýkací rozkaz vydaný za účelem výkonu trestu odnětí svobody.

               2)

               Článek 4 bod 6 rámcového rozhodnutí Rady 2002/584/SVV ze dne 13. června 2002 o evropském zatýkacím rozkazu a postupech předávání mezi členskými státy je nutno vykládat v tom smyslu, že pokud se jedná o občana Unie, vykonávající členský stát nemůže vedle podmínky týkající se délky pobytu v tomto státě podmínit uplatnění důvodu, pro který je možné odmítnout výkon evropského zatýkacího rozkazu, jenž je stanoven v tomto ustanovení, takovými dodatečnými správními požadavky, jako je povinnost být držitelem povolení k pobytu na dobu neurčitou.

               3)

               Článek 12 první pododstavec ES je nutno vykládat v tom smyslu, že nebrání právní úpravě vykonávajícího členského státu, podle níž příslušný justiční orgán tohoto státu odmítne vykonat evropský zatýkací rozkaz vydaný proti některému z jeho státních příslušníků za účelem výkonu trestu odnětí svobody, zatímco pokud se jedná o státního příslušníka jiného členského státu majícího právo pobytu založené na čl. 18 odst. 1 ES, je takovéto odmítnutí podmíněno tím, že tento státní příslušník na území uvedeného vykonávajícího členského státu nepřetržitě legálně pobýval po dobu pěti let.

      (1)  Úř. věst. C 116, 9.5.2008.


title: Věc T-185/12: Žaloba podaná dne 23. dubna 2012 — HUK-Coburg v. Komise

text:
               16.6.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 174/29

         Žaloba podaná dne 23. dubna 2012 — HUK-Coburg v. Komise
   (Věc T-185/12)
   2012/C 174/48
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: HUK-Coburg Haftpflicht-Unterstützungs-Kasse kraftfahrender Beamter Deutschlands a.G. in Coburg (Coburg, Německo) (zástupci: A. Birnstiel, H Heinrich a A. Meier, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Evropské komise ze dne 23. února 2012, kterým byla zamítnuta žádost žalobkyně o přístup k určitým dokumentům jednoho řízení ve věci kartelových dohod (COMP/39.125 — Carglas);

               —

               uložil žalované náhradu vlastních nákladů řízení a náhradu nákladů řízení žalobkyně.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod vycházející z nepřezkoumání jednotlivých dokumentů uvedených v žádosti
               V rámci prvního žalobního důvodu žalobkyně tvrdí, že rozhodnutí není založeno na konkrétním a individuálním přezkumu každého jednotlivého dokumentu. Podle názoru žalobkyně je napadené rozhodnutí založeno na právně chybném předpokladu, že v projednávaném případě existuje obecná domněnka pro použití výjimky.

               2)

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení povinnosti uvést odůvodnění
               Na tomto místě žalobkyně uvádí, že Komise zamítnutí žádosti žalobkyně v celém rozsahu ve svém rozhodnutí odůvodnila pouze paušálními úvahami a toto rozhodnutí je tedy odůvodněno nedostatečně. Žalobkyně v tom spatřuje porušení povinnosti uvést odůvodnění a tedy porušení podstatných formálních náležitostí.

               3)

               Třetí žalobní důvod vycházející z právně chybného výkladu a použití čl. 4 odst. 2 první a třetí odrážky nařízení (ES) č. 1049/2001 (1)

               Třetím žalobním důvodem žalobkyně tvrdí, že výklad a použití výjimek, které upravuje čl. 4 odst. 2 první a třetí odrážka nařízení č. 1049/2001, Komisí byl právně chybný. Žalobkyně má za to, že Komise pominula vztah mezi pravidlem a výjimkou a vychází z příliš širokého chápání „ochrany cílů vyšetřování“ a pojmu „obchodních zájmů“.

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z nezohlednění soukromoprávního prosazování kartelového práva jako veřejného zájmu ve smyslu čl. 4 odst. 2 nařízení č. 1049/2001
               Ve čtvrtém žalobním důvodu žalobkyně uvádí, že Komise neoprávněně odmítla převažující veřejný zájem na zpřístupnění vyžádaných dokumentů. Podle názoru žalobkyně byla Komise zejména v rámci zvážení zájmů povinna zohlednit, že i soukromoprávní prosazování kartelového práva představuje veřejný zájem ve smyslu čl. 4 odst. 2 nařízení č. 1049/2001.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, s. 43).


title: Věc T-159/06: Žaloba podaná dne 19. června 2006 – Estancia Piedra v. OHIM – Franciscan Vineyards ( ESTANCIA PIEDRA)

text:
               12.8.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 190/25

         Žaloba podaná dne 19. června 2006 – Estancia Piedra v. OHIM – Franciscan Vineyards ( ESTANCIA PIEDRA)
   (Věc T-159/06)
   (2006/C 190/46)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Estancia Piedra SL (Toro, Španělsko) (zástupce: B. Cordery, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Druhá účastnice řízení před odvolacím senátem: Franciscan Vineyards Inc. (St. Helena, Spojené státy americké)
   Návrhy žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (OHIM) ze dne 28. března 2006 (věc R 363/2005-2);

               —

               uložit OHIM náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: Obrazová ochranná známka „ESTANCIA PIEDRA“ pro služby ve třídě 35 (informační a poradenské služby ve vztahu k prodeji prostřednictvím celosvětových počítačových sítí; dovoz-vývoz vín) – Ochranná známka Společenství č. 2 127 868

      Majitel ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Účastník řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: Franciscan Vineyards Inc.

      Ochranná známka účastnice řízení navrhující prohlášení neplatnosti: Slovní ochranná známka Společenství „ESTANCIA“ pro výrobky ve třídách 29, 30 a 33 (maso, ryby, káva, čaj, alkoholické nápoje …)

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Zaprvé, porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 40/94, jelikož existovalo nebezpečí záměny mezi starší ochrannou známkou a „ESTANCIA PIEDRA“. Zadruhé, porušení procesních ustanovení, jelikož odvolací senát podle žalobkyně od Franciscan Vineyards přijal neplatné a pozdě podané zmocnění jejích zástupců, jehož nezákonným cílem bylo prodloužení lhůty, kterou měla Franciscan Vineyards pro podání zmocnění.


title: Věc C-7/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de Primera Instancia n° 11 de Vigo (Španělsko) dne 6. ledna 2016 – Banco Popular Español S.A. a PL Salvador, S.A.R.L. v. Maria Rita Giraldez Villar a Modesto Martínez Baz

text:
               4.4.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 118/9

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de Primera Instancia no 11 de Vigo (Španělsko) dne 6. ledna 2016 – Banco Popular Español S.A. a PL Salvador, S.A.R.L. v. Maria Rita Giraldez Villar a Modesto Martínez Baz
   (Věc C-7/16)
   (2016/C 118/11)
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Juzgado de Primera Instancia no 11 de Vigo

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Banco Popular Español S.A. a PL Salvador, S.A.R.L.

      Žalovaní: Maria Rita Giraldez Villar a Modesto Martínez Baz

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba směrnici Rady 93/13/EHS (1) ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách [zneužívajících klauzulích] ve spotřebitelských smlouvách s ohledem na články 38 a 47 Listiny základních práv Evropské unie (2) vykládat v tom smyslu, že je s nimi v rozporu judikatorní výklad takového zákonného ustanovení členského státu, jako je článek 1535 španělského občanského zákoníku, který omezuje jeho použití na nalézací fázi do vydání rozsudku a brání jeho použití ve vykonávací fázi poté, co byl vydán rozsudek nebo uplynula lhůta, aniž byla předložena žalobní odpověď, a v mezidobí není plně uspokojena pohledávka věřitele?

               2)

               Brání předpisy Evropské unie uvedené v první otázce takovému pravidlu vnitrostátního práva, jako je článek 1535 španělského občanského zákoníku, které umožňuje, aby byla třetí osobě postoupena pohledávka, jejíž jednou stranou je podnikatel a druhou spotřebitel, aniž je vyžadováno věrohodné oznámení samotného postoupení, jeho titulu neboli důvodu uvedenému spotřebiteli a aniž je potřebné, aby byla uvedena a dokladována (a to v každém případě) určitá cena nabytí pohledávky s upřesněním uskutečněného odpisu nebo snížení?

               3)

               Je třeba vykládat rozsudek Soudního dvora Evropské unie ze dne 9. března 1978 ve věci [106/77], Simmenthal (3), v tom smyslu, že k dosažení účelu směrnice uvedené v první otázce s ohledem na články 38 a 47 Listiny základních práv Evropské unie nesmí vnitrostátní soud použít takové ustanovení vnitrostátního práva, jako je článek 1535 španělského občanského zákoníku, které brání využít vykoupení sporných pohledávek v témže řízení, v němž je postoupená pohledávka předmětem výkonu rozhodnutí, a uvaluje na spotřebitele břemeno zahájení nového nalézacího řízení v propadné lhůtě 9 dní od oznámení postoupení se souvisejícími náklady (advokát, zmocněnec, soudní poplatky, určení příslušného soudu, když postupník nemá bydliště ve Španělsku…) proti novému majiteli postoupené pohledávky, aby mohl provést vykoupení?

      (1)  Úř. věst. L 95, s. 29.

      (2)  Úř. věst. C 364, s. 1.

      (3)  EU:C:1978:49


title: Věc C-115/13: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 10. dubna 2014 – Evropská komise v. Maďarsko „Nesplnění povinnosti státem — Spotřební daně z alkoholu a alkoholických nápojů — Směrnice 92/83/EHS — Stanovení sazeb spotřební daně — Výroba lihu v lihovaru ze surovin dodaných soukromými pěstiteli podléhající sazbě spotřební daně rovnající se 0 — Osvobození lihu vyrobeného jednotlivci od spotřební daně“

text:
               10.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 175/13

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 10. dubna 2014 – Evropská komise v. Maďarsko
   (Věc C-115/13) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Spotřební daně z alkoholu a alkoholických nápojů - Směrnice 92/83/EHS - Stanovení sazeb spotřební daně - Výroba lihu v lihovaru ze surovin dodaných soukromými pěstiteli podléhající sazbě spotřební daně rovnající se 0 - Osvobození lihu vyrobeného jednotlivci od spotřební daně“)
   2014/C 175/14
   Jednací jazyk: maďarština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: C. Barslev a A. Sipos, zmocněnci)

      Žalovaný: Maďarsko (zástupci: M. Z. Fehér, K. Szíjjártó a K. Molnár, zmocněnci)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem – Porušení článků 19 až 21 směrnice Rady 92/83/EHS ze dne 19. října 1992 o harmonizaci struktury spotřebních daní z alkoholu a alkoholických nápojů (Úř. věst. L 316, s. 21; Zvl. vyd. 09/01, s. 206) ve spojení s čl. 22 odst. 7 téže směrnice a s čl. 3 odst. 1 směrnice Rady 92/84/EHS ze dne 19. října 1992 o sbližování sazeb spotřební daně z alkoholu a alkoholických nápojů (Úř. věst. L 316, s. 29; Zvl. vyd. 09/01, s. 213) – Stanovení spotřební daně – Výroba lihu v lihovaru ze surovin dodaných soukromými pěstiteli podléhající sazbě spotřební daně rovnající se 0 – Osvobození lihu vyrobeného jednotlivci od spotřební daně

      Výrok

               1)

               Maďarsko tím, že přijalo a uplatňovalo právní předpisy, podle kterých se za podmínek stanovených těmito předpisy stanoví sazba spotřební daně z lihu vyrobeného v lihovaru ze surovin dodaných soukromými pěstiteli na 0 a osvobozuje od spotřební daně líh vyrobený jednotlivci, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článků 19 až 21 směrnice Rady 92/83/EHS ze dne 19. října 1992 o harmonizaci struktury spotřebních daní z alkoholu a alkoholických nápojů, ve znění Aktu o podmínkách přistoupení Bulharské republiky a Rumunska a o úpravách smluv, na nichž je založena Evropská unie, ve spojení s čl. 22 odst. 7 téže směrnice a s čl. 3 odst. 1 směrnice Rady 92/84/EHS ze dne 19. října 1992 o sbližování sazeb spotřební daně z alkoholu a alkoholických nápojů.

               2)

               Maďarsku se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 129, 04.05.2013.


title: Věc F-2/13: Žaloba podaná dne 7. ledna 2013 — ZZ v. Komise

text:
               4.5.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/30

         Žaloba podaná dne 7. ledna 2013 — ZZ v. Komise
   (Věc F-2/13)
   2013/C 129/56
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupce: G. Cipressa, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení implicitního rozhodnutí o zamítnutí návrhu žalobce, aby se na jeho odměnu pobíranou od května 2001 až do konce jeho přidělení do Angoly použil koeficient podle článků 12 a 13 přílohy X služebního řádu.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí, bez ohledu na jeho formu, kterým byla Komisí zamítnuta žádost ze dne 24. října 2011;

               —

                  quatenus oportet, zrušit akt, bez ohledu na jeho formu, kterým Komise zamítla stížnost ze dne 21. května 2012 zaslanou žalobcem orgánu oprávněnému ke jmenování proti zamítnutí jeho žádosti ze dne 24. října 2011, pro zrušení tohoto zamítnutí a aby se vyhovělo žádosti ze dne 24. října 2011;

               —

                  quatenus oportet, zrušit oznámení ze dne 14. srpna 2012;

               —

               uložit Komisi povinnost zaplatiti žalobci za každý měsíc od května 2001 až do posledního měsíce jeho přidělení k delegaci Komise v Angole částky vyplývající z rozdílu (dále jen „rozdíl v odměně“) mezi tím, co měl žalobce správně dostat, pokud by byl koeficient stanovený pro Angolu podle článku 64 Služebního řádu úředníků Evropské unie a článků 12 a 13 přílohy X služebního řádu de iure uplatňován na jeho měsíční odměnu a tím, co skutečně obdržel z titulu odměny, která byla splatná podle článku 62 služebního řádu;

               —

               uložit Komisi, aby zaplatila žalobci z každého rozdílu v odměně úroky z titulu náhrady za její opožděnou platbu splatných částek ve výši 10 %, s roční kapitalizací ode dne, kdy každá z měsíčních plateb odměny byla nebo měla být provedena ve prospěch žalobce, až do úplného zaplacení rozdílů v odměně;

               —

               uložit Komisi, aby zaplatila žalobci z každého rozdílu v odměně částky z titulu vyrovnání z důvodu zhoršení kupní síly devizy, proporcionálně variací na ročním základě indexu životních nákladů pro Brusel podle článku 1 přílohy XI služebního řádu, jinak nazývaného „Bruselský mezinárodní index“, nebo jakéhokoliv indexu stejného druhu, který bude Soud pro veřejnou službu považovat za správný a spravedlivý pro použití ve věci, s roční kapitalizací ode dne, kdy každá z měsíčních plateb odměny byla nebo měla být provedena ve prospěch žalobce, až do úplného zaplacení dotčených rozdílů v odměně;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-411/09: Žaloba podaná dne 13. října 2009 — Terezakis v. Komise

text:
               19.12.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 312/35

         Žaloba podaná dne 13. října 2009 — Terezakis v. Komise
   (Věc T-411/09)
   2009/C 312/57
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Ioannis Terezakis (zástupce: B. Lombart, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství

      Návrhové žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí Komise ve formě dopisu ze dne 3. srpna 2009 obdrženého žalobcem dne 10. srpna 2009, jímž byl žalobci odepřen přístup k určitým částem, jakož i k přílohám určitých dopisů, které jsou součástí korespondence mezi Evropským úřadem pro boj proti podvodům (OLAF) a řeckým ministerstvem pro hospodářství a finance a které se týkají daňových neregulérností spojených s výstavbou letiště Spata v Aténách v Řecku;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů tohoto řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobce na základě níže uvedených důvodů požaduje zrušení rozhodnutí Komise ze dne 3. srpna 2009, které mu bylo oznámeno dne 10. srpna 2009, a kterým mu byl odepřen přístup k určitým částem, jakož i k přílohám určitých dopisů, které jsou součástí korespondence mezi Evropským úřadem pro boj proti podvodům (OLAF) a řeckým ministerstvem pro hospodářství a finance a které se týkají daňových neregulérností spojených s výstavbou letiště Spata v Aténách v Řecku.
   Žalobce zaprvé tvrdí, že napadené rozhodnutí je stiženo zjevně nesprávným právním posouzením a zjevně nesprávným posouzením skutečností, neboť Komise nesprávně vyložila a uplatnila čl. 4 odst. 2 první odrážku nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 (1) ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise. Žalobce tvrdí, že Komise pouze abstraktně uplatnila výjimku z práva na přístup veřejnosti spojenou s potřebou chránit obchodní tajemství a odmítla zveřejnit určité části dotčených dokumentů, aniž by uvedla přesné důvody týkající se nebezpečí, jež by zveřejnění mohlo znamenat pro ochranu obchodních zájmů dotčených podniků.
   Žalobce dále tvrdí, že Komise porušila článek 1 uvedeného nařízení, a zásadu co nejširšího přístupu k dokumentům Komise, jak je stanovena v čl. 1 písm. a) uvedeného nařízení, jakož i v judikatuře soudů Společenství.
   Mimoto žalobce tvrdí, že Komise se dopustila zjevně nesprávného právního posouzení, když neuvedla důvody, na nichž založila své rozhodnutí. Tvrdí, že Komise porušila povinnost odůvodnění zakotvenou v článku 253 ES, když pro účely odepření požadovaného přístupu pouze odkázala na výjimku stanovenou v čl. 4 odst. 2 první odrážce nařízení (ES) č. 1049/2001.
   Nakonec má žalobce za to, že se Komise dopustila omylu, když dospěla k závěru, že přílohy dopisů, k nimž žalobce požadoval přístup, již byly v jeho držení, přičemž vycházela z nesprávného výkladu, podle něhož byly požadované dokumenty totožné s dokumenty, které již žalobce měl v držení. V důsledku toho žalobce tvrdí, že napadené rozhodnutí je stiženo zjevně nesprávným právním posouzením, neboť Komise neuplatnila ustanovení nařízení (ES) č. 1049/2001, a zejména jeho článek 4.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, s. 43; Zvl. vyd. 01/03, s. 331).


title: Věc F-37/14: Žaloba podaná dne 20. dubna 2014 – ZZ v. Parlament

text:
               16.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 184/47

         Žaloba podaná dne 20. dubna 2014 – ZZ v. Parlament
   (Věc F-37/14)
   2014/C 184/79
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupce: M. Casado García-Hirschfeld, advokát)

      Žalovaný: Evropský parlament

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí Parlamentu nepřevést 16 dní dovolené, které nebyly vyčerpány v roce 2012, do roku 2013 poté, co žalobkyně byla dlouhodobě v pracovní neschopnosti z důvodu vážné nemoci.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               Zrušit rozhodnutí o odmítnutí převést nad rámec hranice 12 dnů dny dovolené žalobce z roku 2012 do roku 2013;

               —

               v případě potřeby zrušit rozhodnutí Generálního tajemníka Evropského parlamentu ze dne 21. ledna 2014, kterým byla zamítnuta stížnost žalobce ze dne 4. října 2013;

               —

               uložit žalovanému náhradu veškerých nákladů řízení.


title: Věc C-365/15: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 18. ledna 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Düsseldorf – Německo) – Wortmann KG Internationale Schuhproduktionen v. Hauptzollamt Bielefeld „Řízení o předběžné otázce — Celní unie a společný celní sazebník — Vrácení dovozního cla — Nařízení (EHS) č. 2913/92 (celní kodex) — Článek 241 první pododstavec první odrážka — Povinnost členského státu stanovit placení úroků z prodlení i v případě nepodání žaloby k vnitrostátním soudům“

text:
               6.3.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 70/5

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 18. ledna 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Düsseldorf – Německo) – Wortmann KG Internationale Schuhproduktionen v. Hauptzollamt Bielefeld
   (Věc C-365/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Celní unie a společný celní sazebník - Vrácení dovozního cla - Nařízení (EHS) č. 2913/92 (celní kodex) - Článek 241 první pododstavec první odrážka - Povinnost členského státu stanovit placení úroků z prodlení i v případě nepodání žaloby k vnitrostátním soudům“)
   (2017/C 070/06)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Finanzgericht Düsseldorf

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Wortmann KG Internationale Schuhproduktionen

      Žalovaný: Hauptzollamt Bielefeld

      Výrok

   Je-li dovozní clo, včetně antidumpingového cla, vráceno proto, že bylo vybráno v rozporu s unijním právem, což musí ověřit předkládající soud, mají členské státy povinnost, vyplývající z unijního práva, zaplatit jednotlivcům, kteří mají nárok na vrácení, příslušné úroky plynoucí ode dne, kdy tito jednotlivci odvedli vrácené clo.

      (1)  Úř. věst. C 328, 5.10.2015.


title: Věc C-312/06: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Magyar Köztársaság Legfelsőbb Bírósága dne 18. července 2006 – OTP Garancia Biztosító Rt. v. Vas Megyei Közigazgatási Hivatal

text:
               30.9.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 237/6

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Magyar Köztársaság Legfelsőbb Bírósága dne 18. července 2006 – OTP Garancia Biztosító Rt. v. Vas Megyei Közigazgatási Hivatal
   (Věc C-312/06)
   (2006/C 237/11)
   Jednací jazyk: maďarština
   Předkládající soud
   Magyar Köztársaság Legfelsőbb Bírósága
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: OTP Garancia Biztosító Rt.

      Žalovaný: Vas Megyei Közigazgatási Hivatal
   Předběžné otázky

               1)

               Má být bod 3 písm. a) kapitoly 4 přílohy X (1) Aktu o podmínkách přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky a o úpravách smluv, na nichž je založena Evropská unie (dále jen „Akt o přistoupení“), který se použije na základě článku 24 uvedeného Aktu o přistoupení a který bez ohledu na ustanovení článků 87 a 88 Smlouvy ES stanoví, že Maďarsko může do 31. prosince 2007 uplatňovat dočasná snížení místní podnikatelské daně až na 2 % čistých příjmů podniků, přiznávaná orgány místní samosprávy na základě článků 6 a 7 zákona C z roku 1990 o místních daních, vykládán v tom smyslu, že se jedná o přechodnou výjimku umožňující Maďarsku zachovat místní podnikatelskou daň, tedy v tom smyslu, že Smlouva o přistoupení stanovením možnosti zachovat snížení místní podnikatelské daně přiznala Maďarsku přechodné právo zachovat rovněž daně stejného druhu, jako je místní podnikatelská daň?

               2)

               Má být čl. 33 odst. 1 šesté směrnice Rady 77/388/EHS (2) (dále jen „směrnice“) vykládán v tom smyslu, že zakazuje zachovávat (místní podnikatelskou) daň, kterou jsou zatíženy činnosti na vlastní účet, jejichž účelem je dosažení výnosu nebo zisku a kterou lze v zásadě charakterizovat jako daň z čistých příjmů po odečtení pořizovací ceny zboží dodaného a služeb poskytnutých třetími osobami a nákladů na materiál? Může tedy být v souladu s uvedeným článkem daň takové povahy označena za daň z obratu?

      (1)  Úř. věst. L 236, s. 846.

      (2)  Úř. věst. L 145, s. 1. (Zvl. vyd. 09/01, s. 23).


title: Věc C-328/11 P: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 30. ledna 2012 — Alder Capital Ltd v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Gimv Nederland BV

text:
               5.5.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 133/20

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 30. ledna 2012 — Alder Capital Ltd v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Gimv Nederland BV
   (Věc C-328/11 P) (1)

   2012/C 133/38
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 269, 10.9.2011.


title: Věc C-359/04: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Procura della Repubblica di Teramo ze dne 31. července 2004 v trestním řízení proti Christianu Palazzesimu

text:
               23.10.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 262/20

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Procura della Repubblica di Teramo ze dne 31. července 2004 v trestním řízení proti Christianu Palazzesimu
   (Věc C-359/04)
   (2004/C 262/34)
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Procura della Repubblica di Teramo (Itálie) ze dne 31. července 2004 v trestním řízení proti Christianu Palazzesimu, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 18. srpna 2004, předložena žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Procura della Repubblica di Teramo žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:
   „Mohou být čl. 43 první pododstavec a čl. 49 první pododstavec Smlouvy vykládány v tom smyslu, že se členské státy mohou dočasně odchýlit (na dobu 6 až 12 let) od úpravy svobody usazování a volného pohybu služeb v Evropské unii tím, že:

               1)

               udělí určitým osobám licence k provozování určitých činností zahrnujících poskytování služeb platné na dobu 6 až 12 let na základě právní úpravy, která vyloučila z nabídkového řízení některé soutěžitele (kteří nejsou italskými státními příslušníky);

               2)

               pozmění tuto právní úpravu poté, co zjistily, že není v souladu se zásadami vyjádřenými v článcích 43 a 49 Smlouvy, v tom smyslu, že umožní v budoucnu účast těch osob, které byly vyloučeny;

               3)

               nezruší licence udělené na základě předchozí právní úpravy, která, jak bylo již uvedeno, porušovala zásady svobody usazování a volného pohybu služeb a nevypíší nové nabídkové řízení podle nových pravidel, které jsou nyní v souladu se zásadami výše uvedenými;

               4)

               budou naopak pokračovat ve stíhání kohokoliv, kdo provozuje svou obchodní činnost ve spojení s těmi osobami, které, ačkoliv jsou oprávněny k provozování této činnosti v členském státě původu, byly vyloučeny z nabídkového řízení právě z důvodu vyloučení obsažených v předchozí právní úpravě následně zrušené?“


title: Věc T-202/08: Žaloba podaná dne 5. června 2008 – CLL Centre de langues v. Komise

text:
               19.7.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 183/29

         Žaloba podaná dne 5. června 2008 – CLL Centre de langues v. Komise
   (Věc T-202/08)
   (2008/C 183/55)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Centre de langues à Louvain-la-neuve a Centre de Langues à Louvain en Woluwe (CLL Centres de langues) (Louvain-la-Neuve, Belgie) (zástupci: F. Tulkens a V. Ost, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobkyň

               —

               zrušit zamítavé rozhodnutí;

               —

               uložit Komisi náhradu vlastních nákladů řízení a náhradu nákladů řízení vynaložených CLL.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně napadá rozhodnutí Komise o zamítnutí její žádosti o účast v nabídkovém řízení ADMIN/D1/PR/2008/004 ohledně jazykového vzdělávání zaměstnanců orgánů, institucí a agentur Evropské unie (EU) sídlících v Bruselu (Úř. věst. 2008, S 44-060121) z toho důvodu, že žádost byla podána po uplynutí lhůty stanovené ve vyhlášení zakázky.
   Žalobkyně na podporu své žaloby tvrdí, že napadené rozhodnutí je založeno na mylném předpokladu, podle nějž je zadavatel povinen zamítnout veškeré opožděné žádosti o účast. Žalobkyně se naopak domnívá, že zadavatel má v tomto ohledu posuzovací pravomoc.
   Krom toho žalobkyně uplatňuje, že napadené rozhodnutí není dostatečně odůvodněné, neboť Komise nevysvětlila, proč neužila svou diskreční pravomoc.
   Konečně se žalobkyně dovolává žalobního důvodu vycházejícího z porušení článku 123 prováděcích pravidel (1), podle nějž musí být počet zájemců vyzvaných podat nabídku dostatečný k zajištění skutečné soutěže, a z nepřiměřené povahy zamítnutí žádosti žalobkyně.

      (1)  Nařízení Komise (ES, Euratom) č. 2342/2002 ze dne 23. prosince 2002 o prováděcích pravidlech k nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (Úř. věst. L 357, s. 1; Zvl. vyd. 01/04, s. 145).


title: Věc F-68/15: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 18. července 2016 – Possanzini v. Frontex „Veřejná služba – Zaměstnanci agentury Frontex – Dočasný zaměstnanec – Neprodloužení smlouvy vycházející z hodnotící zprávy žalobce za rok 2009 – Důkaz o oznámení zprávy – Absence důkazu – Zrušení Tribunálem – Výkon rozsudku – Oznámení hodnotící zprávy – Opožděné vyhotovení a oznámení zprávy“

text:
               3.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 364/55

      Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 18. července 2016 – Possanzini v. Frontex
      (Věc F-68/15) (1)

      („Veřejná služba - Zaměstnanci agentury Frontex - Dočasný zaměstnanec - Neprodloužení smlouvy vycházející z hodnotící zprávy žalobce za rok 2009 - Důkaz o oznámení zprávy - Absence důkazu - Zrušení Tribunálem - Výkon rozsudku - Oznámení hodnotící zprávy - Opožděné vyhotovení a oznámení zprávy“)
      (2016/C 364/71)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Daniele Possanzini (Pisa, Itálie) (zástupce: S. Pappas, advokát)

         Žalovaná: Evropská agentura pro řízení operativní spolupráce na vnějších hranicích členských států Evropské unie (zástupci: H. Caniard a V. Peres de Almeida, zmocněnci, D. Waelbroeck a A. Duron, advokáti)

         Předmět věci

      Návrh na zrušení hodnotící zprávy žalobce za rok 2009 a návrh na náhradu údajně způsobené nehmotné škody.

         Výrok usnesení

                  1)

                  Žaloba se odmítá jako zjevně neopodstatněná.

                  2)

                  Daniele Possanzini ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou agenturou pro řízení operativní spolupráce na vnějších hranicích členských států Evropské unie

         (1)  Úř. věst. C 245, 27.7.2015, s. 49.


title: Věc C-527/06: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 16. října 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemsko) – R.H.H. Renneberg v. Staatssecretaris van Financiën (Volný pohyb pracovníků — Článek 39 ES — Daňové právní předpisy — Daň z příjmů — Stanovení základu daně — Příslušník členského státu, který v tomto státě pobírá všechny nebo téměř všechny své zdanitelné příjmy — Bydliště v jiném členském státě)

text:
               6.12.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 313/4

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 16. října 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemsko) – R.H.H. Renneberg v. Staatssecretaris van Financiën
   (Věc C-527/06) (1)

   (Volný pohyb pracovníků - Článek 39 ES - Daňové právní předpisy - Daň z příjmů - Stanovení základu daně - Příslušník členského státu, který v tomto státě pobírá všechny nebo téměř všechny své zdanitelné příjmy - Bydliště v jiném členském státě)
   (2008/C 313/06)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Předkládající soud
   Hoge Raad der Nederlanden
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: R.H.H. Renneberg

      Žalovaná: Staatssecretaris van Financiën
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Hoge Raad der Nederlanden – Výklad článku 39 ES a 56 ES – Určení zdanitelného základu daně z příjmů – Státní příslušník jednoho členského státu, který v tomto státě dosahuje veškerých svých příjmů, je ale rezidentem v jiném členském státě – Vnitrostátní právní úprava nedovolující odpočet záporných příjmů z domu, nacházejícím se v jiném členském státě.
   Výrok
   Článek 39 ES musí být vykládán v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je ta, o niž se jedná ve věci v původním řízení, podle níž příslušník členského státu Společenství, který není rezidentem členského státu, kde dosahuje příjmů, jež představují jeho všechny nebo téměř všechny zdanitelné příjmy, nemůže za účelem určení zdanitelného základu uvedených příjmů v témže členském státě uplatnit ztrátové příjmy z domu užívaného k bydlení, který se nachází v jiném členském státě a jehož je vlastníkem, zatímco rezident prvně zmiňovaného členského státu takovéto ztrátové výnosy za účelem určení zdanitelného základu svých příjmů uplatnit může.

      (1)  Úř. věst. C 56, 10.3.2007.


title: Věc C-188/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation (Francie) dne 16. dubna 2010 — Trestní řízení proti Azizu Melkimu

text:
               19.6.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 161/35

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation (Francie) dne 16. dubna 2010 — Trestní řízení proti Azizu Melkimu
      (Věc C-188/10)
      (2010/C 161/53)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Cour de cassation

         Účastník původního trestního řízení

      Aziz Melki

         Předběžné otázky

                  1)

                  Brání článek 267 Smlouvy o fungování Evropské unie podepsané v Lisabonu dne 13. prosince 2007 právní úpravě, jako je právní úprava vyplývající z čl. 23-2 pododstavce 2 a čl. 23-5 pododstavce 2 usnesení č. 58-1067 ze dne 7. listopadu 1958, přijatých na základě ústavního zákona č. 2009-1523 ze dne 10. prosince 2009, které ukládají soudům povinnost přednostně rozhodnout o předložení Conseil constitutionnel otázky ústavnosti, která jim byla položena, pokud se tato otázka týká nesouladu vnitrostátního právního předpisu s ústavou, z důvodu jeho rozporu s ustanoveními práva Unie?

                  2)

                  Brání článek 67 Smlouvy o fungování Evropské unie podepsané v Lisabonu dne 13. prosince 2007 právní úpravě, jako je právní úprava vyplývající z článku 78-2 pododstavce 4 code de procédure pénale, který stanoví, že „v pásmu mezi pozemní hranicí Francie se státy, které jsou stranami úmluvy podepsané v Schengenu dne 19. června 1990, a linií 20 km od hranic na francouzské straně, jakož i ve veřejných prostorech přístavů, letišť a železničních či autobusových nádraží používaných pro mezinárodní dopravu a oficiálně takto označených může být totožnost osob rovněž ověřena za podmínek stanovených v prvním pododstavci, za účelem kontroly, zda jsou dodržovány požadavky týkající se držení, nošení a předkládání dokladů a dokumentů stanovených právním předpisy. Dojde-li k takové kontrole ve vlaku, který zajišťuje mezinárodní spojení, může být provedena na úseku cesty mezi hranicí a první zastávkou, která se nachází více než 20 km od hranice. Ve vlacích zajišťujících mezinárodní spojení na trasách vykazujících zvláštní znaky dopravního spojení může být však kontrola provedena rovněž mezi touto zastávkou a zastávkou, která se nachází ve vzdálenosti do 50 km od první zastávky. Tyto trasy a zastávky jsou stanoveny vyhláškou ministerstva. Pokud se na úseku dálnice začínajícím v pásmu uvedeném v první větě tohoto pododstavce první mýtná stanice nachází za linií 20 kilometrů od hranic, kontrola může být kromě toho provedena až do místa první mýtné stanice na parkovištích, jakož i v místě této mýtné stanice a na přilehlých parkovištích. Mýtné stanice dotčené tímto ustanovením jsou stanoveny vyhláškou“ ?


title: Věc C-196/07: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 6. března 2008 – Komise Evropských společenství v. Španělské království (Nesplnění povinnosti státem — Politika hospodářské soutěže — Spojování podniků — Nesplnění určitých povinnost uložených Komisí — E.ON v. Endesa)

text:
               26.4.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 107/9

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 6. března 2008 – Komise Evropských společenství v. Španělské království
   (Věc C-196/07) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Politika hospodářské soutěže - Spojování podniků - Nesplnění určitých povinnost uložených Komisí - E.ON v. Endesa)
   (2008/C 107/13)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: V. Di Bucci a E. Gippini Fournier, zmocněnci)

      Žalované: Španělské království (zástupce: N. Díaz Abad, zmocněnec)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Neprovedení článku 2 rozhodnutí Komise ze dne 26. září 2006 [věc COMP/M.4197 – E.ON v. Endesa – K(2006) 4279 konečné] a článku 1 rozhodnutí Komise ze dne 20. prosince 2006 (věc COMP/M.4197 – E.ON v. Endesa – K(2006) 7039 konečné]
   Výrok

               1)

               Španělské království tím, že ve stanovené lhůtě neodstranilo:

                           —

                           podmínky č. 1 až 6, 8 a 17 stanovené rozhodnutím Státní energetické komise, které byly prohlášeny za neslučitelné s právem Společenství článkem 1 rozhodnutí Komise ze dne 26. září 2006 [věc COMP/M.4197 – E.ON v. Endesa – K(2006) 4279 konečné], a

                           —

                           pozměněné podmínky č. 1, 10, 11 a 15 stanovené rozhodnutím ministra průmyslu, cestovního ruchu a obchodu, které byly prohlášeny za neslučitelné s právem Společenství článkem 1 rozhodnutí Komise ze dne 20. prosince 2006 [věc COMP/M.4197 – E.ON v. Endesa – K(2006) 7039 konečné],

                     nesplnilo povinnosti, které pro ně vyplývají z článku 2 obou těchto rozhodnutí.

               2)

               Španělskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 155, 7.7.2007.


title: Věc T-158/07: Rozsudek Tribunálu ze dne 10. prosince 2009 — Cofac v. Komise ( ESF — Snížení finanční podpory — Akce odborného vzdělávání — Práva obhajoby — Právo být vyslechnut )

text:
               13.2.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 37/33

         Rozsudek Tribunálu ze dne 10. prosince 2009 — Cofac v. Komise
   (Věc T-158/07) (1)

   („ESF - Snížení finanční podpory - Akce odborného vzdělávání - Práva obhajoby - Právo být vyslechnut“)
   2010/C 37/42
   Jednací jazyk: portugalština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Cofac — Cooperativa de Formação e Animação Cultural, CRL (Lisabon, Portugalsko) (zástupci: L. Gomes, J. Ortigão a C. Peixoto, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: P. Guerra e Andrade a A. Steiblytė, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise D(2005)13066 ze dne 3. června 2005 o snížení finančního příspěvku z Evropského sociálního fondu (ESF) přiznaného žalobkyni rozhodnutím C(88)0831 ze dne 29. dubna 1988 na akce odborného vzdělávání (spis č. 880707 P1).

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Cofac — Cooperativa de Formação e Animação Cultural, CRL se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 155, 7.7.2007.


title: Věc C-446/11 P: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 5. prosince 2013 — Evropská komise v. Edison SpA ( „Kasační opravný prostředek — Kartelové dohody — Evropský trh s peroxidem vodíku a perboritanem — Rozhodnutí, kterým bylo konstatováno porušení článku 81 ES — Přičitatelnost protiprávního jednání — Povinnost uvést odůvodnění“ )

text:
               15.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/4

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 5. prosince 2013 — Evropská komise v. Edison SpA
   (Věc C-446/11 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Kartelové dohody - Evropský trh s peroxidem vodíku a perboritanem - Rozhodnutí, kterým bylo konstatováno porušení článku 81 ES - Přičitatelnost protiprávního jednání - Povinnost uvést odůvodnění)
   2014/C 45/06
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupce: V. Di Bucci a V. Bottka, zmocněnci)

      Další účastnice řízení: Edison SpA (zástupci: M. Siragusa, R. Casati, M. Beretta, P. Merlino, F. Cannizzaro a E. Bruti Liberati, advokáti)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) ze dne 16. června 2011, Edison v. Komise (T-196/06), kterým Tribunál zrušil rozhodnutí Komise C(2006) 1766 final ze dne 3. května 2006 ohledně postupu podle článku 81 [ES] a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/F/38.620 — peroxid vodíku a perboritan) v rozsahu, v němž se týká Edison SpA — Pravidla týkající se přičtení protisoutěžních praktik dceřiné společnosti její mateřské společnosti — Porušení práva na obhajobu a povinnosti uvést odůvodnění

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Komise ponese náhradu nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 311, 22.10.2011.


title: Věc C-397/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhof (Německo) dne 14. října 2009 — Scheuten Solar Technology GmbH v. Finanzamt Gelsenkirchen-Süd

text:
               19.12.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 312/22

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhof (Německo) dne 14. října 2009 — Scheuten Solar Technology GmbH v. Finanzamt Gelsenkirchen-Süd
   (Věc C-397/09)
   2009/C 312/36
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesfinanzhof

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Scheuten Solar Technology GmbH

      Žalovaný: Finanzamt Gelsenkirchen-Süd

      Předběžné otázky

               a)

               Brání čl. 1 odst. 1 směrnice Rady 2003/49/ES ze dne 3. června 2003 o společném systému zdanění úroků a licenčních poplatků mezi přidruženými společnostmi z různých členských států (1) (dále jen „směrnice 2003/49/ES“) právní úpravě, podle které se úroky z úvěru, které zaplatila společnost jednoho členského státu přidružené společnosti jiného členského státu, připočítávají k vyměřovacímu základu podnikatelské daně prvně uvedené společnosti?

               b)

               V případě kladné odpovědi na první otázku: Je nutno vykládat čl. 1 odst. 10 směrnice 2003/49/ES v tom smyslu, že členské státy mají možnost nepoužít směrnici i v případě, že podmínky existence přidružené společnosti uvedené v čl. 3 písm. b) směrnice 2003/49/ES nebyly ještě v okamžiku platby úroků dodržovány bez přerušení nejméně po dobu dvou let?
               Mohou se členské státy v tomto případě odvolávat vůči společnosti, která je plátcem daně, přímo na čl. 1 odst. 10 směrnice 2003/49/ES?

      (1)  Úř. věst. L 157, s. 49; Zvl. vyd. 09/01, s. 380.


title: Věc T-2/13: Usnesení Tribunálu ze dne 3. dubna 2014 – CFE-CGC France Télécom-Orange v. Komise „Žaloba na neplatnost — Státní podpory — Rozhodnutí prohlašující podporu za slučitelnou s vnitřním trhem za určitých podmínek — Odborový svaz zaměstnanců — Nedostatek osobního dotčení — Nepřípustnost“

text:
               16.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 184/30

         Usnesení Tribunálu ze dne 3. dubna 2014 – CFE-CGC France Télécom-Orange v. Komise
   (Věc T-2/13) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Státní podpory - Rozhodnutí prohlašující podporu za slučitelnou s vnitřním trhem za určitých podmínek - Odborový svaz zaměstnanců - Nedostatek osobního dotčení - Nepřípustnost“)
   2014/C 184/51
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: CFE-CGC France Télécom-Orange (Paříž, Francie) (zástupci: A.-L. Lefort des Ylouses a A.-S. Gay, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: L. Flynn, D. Grespan a B. Stromsky, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2012/540/EU ze dne 20. prosince 2011 o státní podpoře C 25/08 (ex NN 23/08) – Reforma způsobu financování důchodů státních úředníků pracujících u společnosti France Télécom, kterou poskytla Francouzská republika ve prospěch společnosti France Télécom (Uř. věst. L 279, s. 1).

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               O návrhu Francouzské republiky na vstup do řízení jako vedlejší účastnice řízení není třeba rozhodnout.

               3)

               CFE-CGC France Télécom-Orange ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

               4)

               Francouzská republika ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 79, 16. 3. 2013.


title: Věc C-315/15: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 4. května 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Obvodního soudu pro Prahu – Česká republika) – Marcela Pešková, Jiří Peška v. Travel Sevice a. s. „Řízení o předběžné otázce — Letecká doprava — Nařízení (ES) č. 261/2004 — Článek 5 odst. 3 — Náhrady cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů — Rozsah — Zproštění povinnosti k náhradě škody — Střet letounu s ptákem — Pojem ‚mimořádné okolnosti‘ — Pojem ‚přiměřená opatření‘ s cílem čelit mimořádné okolnosti nebo následkům takovéto okolnosti“

text:
               3.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/7

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 4. května 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Obvodního soudu pro Prahu – Česká republika) – Marcela Pešková, Jiří Peška v. Travel Sevice a. s.
   (Věc C-315/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Letecká doprava - Nařízení (ES) č. 261/2004 - Článek 5 odst. 3 - Náhrady cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů - Rozsah - Zproštění povinnosti k náhradě škody - Střet letounu s ptákem - Pojem ‚mimořádné okolnosti‘ - Pojem ‚přiměřená opatření‘ s cílem čelit mimořádné okolnosti nebo následkům takovéto okolnosti“)
   (2017/C 213/06)
   Jednací jazyk: čeština

      Předkládající soud

   Obvodní soud pro Prahu

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Marcela Pešková, Jiří Peška

      Žalovaná: Travel Sevice a. s.

      Výrok

               1)

               Článek 5 odst. 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91, s ohledem na bod 14 odůvodnění nařízení č. 261/2004, musí být vykládán v tom smyslu, že střet letounu s ptákem je třeba podřadit pod pojem „mimořádné okolnosti“ ve smyslu uvedeného ustanovení.

               2)

               Článek 5 odst. 3 nařízení č. 261/2004, s ohledem na bod 14 odůvodnění tohoto nařízení, musí být vykládán v tom smyslu, že zrušení nebo významné zpoždění letu není způsobeno mimořádnými okolnostmi, pokud je toto zrušení nebo zpoždění následkem toho, že letecký dopravce využil odborníka dle vlastního výběru, aby znovu provedl bezpečnostní kontrolu, kterou si vyžádal střet letounu s ptákem, poté, co již tuto kontrolu provedl odborník oprávněný na základě použitelných předpisů.

               3)

               Článek 5 odst. 3 nařízení č. 261/2004, s ohledem na bod 14 odůvodnění tohoto nařízení, musí být vykládán v tom smyslu, že „přiměřená opatření“, která je letecký dopravce povinen provést, aby snížil riziko střetu letounu s ptákem, nebo mu dokonce zabránil, a zprostil se tak povinnosti poskytnout cestujícím náhradu škody podle článku 7 uvedeného nařízení, zahrnují použití opatření preventivní kontroly výskytu uvedených ptáků za podmínky, že daný letecký dopravce může zejména po stránce technické a administrativní takováto opatření skutečně přijmout, že tato opatření jej nenutí podstoupit neúnosné oběti s ohledem na kapacity jeho podniku a že uvedený dopravce prokázal, že zmíněná opatření byla skutečně přijata ve vztahu k letu, který byl dotčen střetem s ptákem, přičemž splnění těchto podmínek musí ověřit předkládající soud.

               4)

               Článek 5 odst. 3 nařízení č. 261/2004, s ohledem na bod 14 odůvodnění tohoto nařízení, musí být vykládán v tom smyslu, že v případě zpoždění letu na příletu o tři hodiny nebo více, jež je způsobeno nejen mimořádnou okolností, které nebylo možné zabránit pomocí opatření přiměřených situaci a ve vztahu k níž letecký dopravce přijal veškerá přiměřená opatření s cílem čelit jejím následkům, ale i jinou okolností nespadající do této kategorie, musí být za účelem posouzení, zda za zpoždění tohoto letu na příletu musí být poskytnuta náhrada škody podle článku 7 uvedeného nařízení, zpoždění způsobené prvně zmíněnou okolností odečteno od celkové doby zpoždění daného letu na příletu.

      (1)  Úř. věst. C 414, 14.12.2015.


title: Věc C-292/04: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Finanzgericht Köln ze dne 24. června 2004 ve věci Wienand Meilicke, Heidi Christa Weyde a Marina Stöffler proti Finanzamt Bonn-Innenstadt

text:
               11.9.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 228/27

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Finanzgericht Köln ze dne 24. června 2004 ve věci Wienand Meilicke, Heidi Christa Weyde a Marina Stöffler proti Finanzamt Bonn-Innenstadt
   (Věc C-292/04)
   (2004/C 228/55)
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Finanzgericht Köln (Německo) ze dne 24. června 2004 ve věci Wienand Meilicke, Heidi Christa Weyde a Marina Stöffler proti Finanzamt Bonn-Innenstadt, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 9. července 2004, předložena žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Finanzgericht Köln žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následující otázce:
   Je § 36 odst. 2 bod 3 EStG (zákon o dani z příjmu) (ve znění platném v rozhodné době), na jehož základě může být proti dani z příjmu započtena pouze korporační daň korporace nebo sdružení osob neomezeně podléhajícího dani z příjmu právnických osob ve výši 3/7 příjmů ve smyslu § 20 odst. 1 bodu 1 nebo 2 EStG, slučitelný s čl. 56 odst. 1 a čl. 58 odst. 1 písm. a) a odst. 3 ES?


title: Věc C-87/08: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 25. září 2008 – Komise Evropských společenství v. Česká republika (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2006/73/ES — Opatření, kterými se provádí směrnice 2004/39/ES — Organizační požadavky a provozní podmínky investičních podniků — Neprovedení ve stanovené lhůtě)

text:
               22.11.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/13

         Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 25. září 2008 – Komise Evropských společenství v. Česká republika
   (Věc C-87/08) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2006/73/ES - Opatření, kterými se provádí směrnice 2004/39/ES - Organizační požadavky a provozní podmínky investičních podniků - Neprovedení ve stanovené lhůtě)
   (2008/C 301/25)
   Jednací jazyk: čeština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupce: P. Dejmek, zmocněnec)

      Žalovaná: Česká republika (zástupce: M. Smolek, zmocněnec)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Neprovedení směrnice Komise 2006/73/ES ze dne 10. srpna 2006, kterou se provádí směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/39/ES, pokud jde o organizační požadavky a provozní podmínky investičních podniků a o vymezení pojmů pro účely zmíněné směrnice (Úř. věst. L 241, s. 26)
   Výrok

               1)

               Česká republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Komise 2006/73/ES ze dne 10. srpna 2006, kterou se provádí směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/39/ES, pokud jde o organizační požadavky a provozní podmínky investičních podniků a o vymezení pojmů pro účely zmíněné směrnice, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 53 odst. 1 této směrnice.

               2)

               České republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 92, 12.4.2008.


title: Věc C-30/15 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 27. ledna 2015 společností Simba Toys GmbH & Co. KG proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 25. listopadu 2014 ve věci T-450/09, Simba Toys GmbH & Co. KG v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

text:
               27.4.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/29

         Kasační opravný prostředek podaný dne 27. ledna 2015 společností Simba Toys GmbH & Co. KG proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 25. listopadu 2014 ve věci T-450/09, Simba Toys GmbH & Co. KG v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc C-30/15 P)
   (2015/C 138/41)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Simba Toys GmbH & Co. KG (zástupce: O. Ruhl, advokát)

      Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) a Seven Towns Limited

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka) navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil rozsudek Simba Toys v. OHIM – Seven Towns vydaný dne 25. listopadu 2014 ve věci T-450/09,

               —

               zrušil rozhodnutí vydané druhým odvolacím senátem Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) dne 1. září 2009 (věc 1526/2008-2),

               —

               uložil OHIM a společnosti Seven Towns Limited náhradu nákladů vynaložených v řízení o kasačním opravném prostředku před Soudním dvorem, jakož i v řízení v prvním stupni před Tribunálem.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Navrhovatelka uplatňuje šest důvodů kasačního opravného prostředku: první důvod kasačního opravného prostředku je založen na porušení čl. 7 odst. 1 písm. e) bodu ii) nařízení č. 40/94 (1). Druhý důvod kasačního opravného prostředku je založen na porušení čl. 7 odst. 1 písm. e) bodu i) nařízení č. 40/94. Třetí důvod kasačního opravného prostředku je založen na porušení čl. 7 odst. 1 písm. e) bodu iii) nařízení č. 40/94. Čtvrtý důvod kasačního opravného prostředku je založen na porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 40/94. Pátý důvod kasačního opravného prostředku je založen na porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 40/94. Šestý důvod kasačního opravného prostředku je založen na porušení čl. 76 odst. 1 nařízení č. 207/2009 (2).
   První důvod kasačního opravného prostředku se dělí na jedenáct částí: nesprávný požadavek na „přesné uvedení“; nedostatečné přihlédnutí k výrobkům, které jsou již na trhu; závěry o zveřejnění zobrazení ochranné známky založené na zkreslení skutečností a důkazů; příliš restriktivní výklad kritéria „technické funkce“; nezohlednění absence svévolných podstatných charakteristik; nesprávné úvahy související s veřejným zájmem; nesprávné právní posouzení relevantnosti neexistence alternativních tvarů; konstatování existence alternativních tvarů založené na zkreslení skutečností a důkazů; nesprávná právní kritéria týkající se příčinné souvislosti a výsledku technické funkce; nerelevantnost možnosti, aby kostky neměly viditelné linie; nesprávný závěr vztahující údajně nefunkční charakter jedné podkategorie výrobků na všechny ostatní výrobky, pro něž je ochranná známka zapsaná.
   Druhý důvod kasačního opravného prostředku má jednu část: nerespektování skutečnosti, že základní prvky jsou funkční.
   Třetí důvod kasačního opravného prostředku má jednu část: nerespektování skutečnosti, že základní prvky dávají výrobku podstatnou hodnotu.
   Čtvrtý důvod kasačního opravného prostředku se dělí na jedenáct částí: nesprávné právní posouzení důkazního břemene; chybná analýza jednotlivých prvků sporné ochranné známky; nerespektování technické povahy jednotlivých prvků; chybný odkaz pouze na normy dotčeného odvětví; chybné kritérium „samovolnosti“; nesprávný závěr vztahující údajnou rozlišovací způsobilost jedné podkategorie výrobků na všechny ostatní výrobky, pro něž je ochranná známka zapsaná; nesprávné použití kritéria „nejpravděpodobnějšího tvaru“; odmítnutí magické kostky jakožto nejpravděpodobnějšího tvaru založené na zkreslení skutečností a důkazů; nesprávné posouzení rozlišovací způsobilosti pouze z pohledu spotřebitele; chybné nezohlednění specifických výrobků, které se skutečně nacházejí na trhu; nesprávná právní kritéria pro posouzení relevance výrobků, které se již nacházejí na trhu.
   Pátý důvod kasačního opravného prostředku se dělí na osm částí: nesprávný požadavek „jasnosti“; nesprávný požadavek „samovolnosti“; nesprávný výklad kritéria „dostatečně přímé a konkrétní spojitosti“; chybná analýza popisného charakteru pouze s ohledem na obecné formulování výrobků; nesprávná definice relevantní veřejnosti; nesprávné posouzení známosti u veřejnosti; nepřihlédnutí k budoucímu vývoji; nesprávné posouzení obecného zájmu při chybném odkazu na alternativní tvary.
   Šestý důvod kasačního opravného prostředku má jednu část: chybná skutková zjištění nepodložená důkazy.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 11, s. 1).

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, s. 1).


title: Věc C-364/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Fővárosi Bíróság (Maďarsko) dne 11. července 2011 — Mostafa Abed El Karem El Kott a další v. Bevándorlási és Állampolgársági Hivatal, Vysoký komisař OSN pro uprchlíky

text:
               26.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 347/7

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Fővárosi Bíróság (Maďarsko) dne 11. července 2011 — Mostafa Abed El Karem El Kott a další v. Bevándorlási és Állampolgársági Hivatal, Vysoký komisař OSN pro uprchlíky
   (Věc C-364/11)
   2011/C 347/10
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Fővárosi Bíróság

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Mostafa Abed El Karem El Kott a další

      Žalovaní: Bevándorlási és Állampolgársági Hivatal, Vysoký komisař OSN pro uprchlíky

      Předběžné otázky

   Pro účely použití čl. 12 odst. 1 písm. a) směrnice Rady 2004/83/ES (1):

               1)

               Má se za to, že výraz „výhody podle této směrnice“ znamená přiznání postavení uprchlíka nebo jedné z obou forem ochrany, na něž se směrnice vztahuje (postavení uprchlíka a přiznání podpůrné ochrany), podle rozhodnutí členského státu, anebo neznamená automatické přiznání ani jedné z uvedených forem, avšak značí pouze zahrnutí dotyčné osoby do osobní působnosti směrnice?

               2)

               Vyžaduje ukončení ochrany nebo podpory od odborné organizace pobyt mimo působení této organizace, ukončení činnosti odborné organizace Spojených národů, konec možnosti využívat této ochrany nebo podpory od této organizace, anebo k němu dochází i v případě objektivní překážky, která brání tomu, aby oprávněná osoba mohla o ochranu nebo podporu požádat?

      (1)  Směrnice Rady 2004/83/ES ze dne 29. dubna 2004 o minimálních normách, které musí splňovat státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, aby mohli žádat o postavení uprchlíka nebo osoby, která z jiných důvodů potřebuje mezinárodní ochranu, a o obsahu poskytované ochrany (Úř. věst. L 304 ze dne 30.9.2004, s. 12-23).


title: Věc T-94/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 7. března 2013 — Rütgers Germany a další v. ECHA ( „REACH — Identifikace anthracenového oleje jako látky vzbuzující mimořádné obavy — Žaloba na neplatnost — Akt napadnutelný žalobou — Nařizovací akt, který nevyžaduje přijetí prováděcích opatření — Bezprostřední dotčení — Přípustnost — Rovné zacházení — Proporcionalita“ )

text:
               20.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 114/30

         Rozsudek Tribunálu ze dne 7. března 2013 — Rütgers Germany a další v. ECHA
   (Věc T-94/10) (1)

   (REACH - Identifikace anthracenového oleje jako látky vzbuzující mimořádné obavy - Žaloba na neplatnost - Akt napadnutelný žalobou - Nařizovací akt, který nevyžaduje přijetí prováděcích opatření - Bezprostřední dotčení - Přípustnost - Rovné zacházení - Proporcionalita)
   2013/C 114/47
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Rütgers Germany GmbH (Castrop-Rauxel, Německo); Rütgers Belgium NV (Zelzate, Belgie); Deza, a.s. (Valašské Meziříčí, Česká republika); Industrial Química del Nalón, SA (Oviedo, Španělsko) a Bilbaína de Alquitranes, SA (Luchana-Baracaldo, Španělsko) (zástupci: původně K. Van Maldegem, R. Cana, advokáti, a P. Sellar, solicitor, poté K. Van Maldegem a R. Cana)

      Žalovaná: Evropská agentura pro chemické látky (ECHA) (zástupci: M. Heikkilä a W. Broere, zmocněnci, ve spolupráci s J. Stuyckem, advokátem)

      Předmět věci

   Návrh na částečné zrušení rozhodnutí ECHA, zveřejněného dne 13. ledna 2010, kterým byl anthracenový olej (anthracenová pasta) (č. ES 292-602-7) v souladu s článkem 59 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 ze dne 18. prosince 2006 o registraci, hodnocení, povolování a omezování chemických látek, o zřízení Evropské agentury pro chemické látky, o změně směrnice 1999/45/ES a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 793/93, nařízení Komise (ES) č. 1488/94, směrnice Rady 76/769/EHS a směrnic Komise 91/155/EHS, 93/67/EHS, 93/105/ES a 2000/21/ES (Úř. věst. L 396, s. 1) identifikován jako látka splňující kritéria uvedená v článku 57 tohoto nařízení.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnostem Rütgers Germany GmbH, Rütgers Belgium NV, Deza, a.s., Industrial Química del Nalón, SA, a Bilbaína de Alquitranes, SA, se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 113, 1.5.2010.


title: Věc T-536/14: Žaloba podaná dne 16. července 2014 – Sheraton International IP v. OHIM – Staywell Hospitality Group (PARK REGIS)

text:
               29.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 339/20

         Žaloba podaná dne 16. července 2014 – Sheraton International IP v. OHIM – Staywell Hospitality Group (PARK REGIS)
   (Věc T-536/14)
   2014/C 339/24
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Sheraton International IP LLC (Stamford, Spojené státy americké) (zástupce: E. Armijo Chávarri, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Staywell Hospitality Group Pty Ltd (Sydney, Austrálie)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí pátého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 30. dubna 2014 ve spojených věcech R 240/2013-5 a R 303/2013-5;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladu řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka obsahující slovní prvky „PARK REGIS“ pro služby zařazené do tříd 35, 36 a 43 – přihláška ochranné známky Společenství č. 9 4 88  933

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: zápisy ochranných známek Společenství, mezinárodní zápisy ochranných známek a proslulá ochranná známka „ST REGIS“

      Rozhodnutí námitkového oddělení: částečné vyhovění námitkám

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení o ochranné známce Společenství.


title: Věc C-119/05: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 18. července 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Consiglio di Stato – Itálie) – Ministero dell'Industria, del Commercio et dell'Artigianato v. Lucchini Siderurgica SpA (Státní podpory — ESUO — Hutnictví — Podpora prohlášená za neslučitelnou se společným trhem — Vrácení podpory — Překážka věci pravomocně rozsouzené u rozsudku vnitrostátního soudu)

text:
               8.9.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 211/3

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 18. července 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Consiglio di Stato – Itálie) – Ministero dell'Industria, del Commercio et dell'Artigianato v. Lucchini Siderurgica SpA
   (Věc C-119/05) (1)

   (Státní podpory - ESUO - Hutnictví - Podpora prohlášená za neslučitelnou se společným trhem - Vrácení podpory - Překážka věci pravomocně rozsouzené u rozsudku vnitrostátního soudu)
   (2007/C 211/04)
   Jednací jazyk: italština
   Předkládající soud
   Consiglio di Stato
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Ministero dell'Industria, del Commercio et dell'Artigianato

      Žalovaná: Lucchini Siderurgica SpA
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Consiglio di Stato – Vrácení podpory prohlášené za neslučitelnou se společným trhem a v rozporu s rozhodnutím Komise ze dne 27. listopadu 1985 č. 3484/85/ESUO, kterým se stanoví pravidla Společenství pro podpory v odvětví ocelářství (Úř. věst. L 340, s. 1) – Povinnost státu požadovat zpět podporu navzdory opačnému rozsudku občanskoprávního soudu, který nabyl právní moci.
   Výrok
   Právo Společenství brání použití takového ustanovení vnitrostátního práva, které zakotvuje zásadu překážky věci pravomocně rozsouzené, jako je článek 2909 italského občanského zákoníku (codice civile), pokud jeho použití brání vrácení státní podpory, která byla poskytnuta v rozporu s právem Společenství a jejíž neslučitelnost se společným trhem byla stanovena rozhodnutím Komise Evropských společenství, které se stalo konečným.

      (1)  Úř. věst. C 132, 28.5.2005.


title: Věc T-495/07: Rozsudek Tribunálu ze dne 16. září 2013 — PROAS v. Komise ( „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Španělský trh penetračního bitumenu — Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES — Roční dohody o rozdělení trhu a koordinaci cen — Překlad oznámení námitek — Výpočet výše pokuty — Přiměřená lhůta — Překážka věci rozsouzené“ )

text:
               16.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 336/14

         Rozsudek Tribunálu ze dne 16. září 2013 — PROAS v. Komise
   (Věc T-495/07) (1)

   (Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Španělský trh penetračního bitumenu - Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES - Roční dohody o rozdělení trhu a koordinaci cen - Překlad oznámení námitek - Výpočet výše pokuty - Přiměřená lhůta - Překážka věci rozsouzené)
   2013/C 336/27
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Productos Asfálticos (PROAS), SA (Madrid, Španělsko) (zástupci: původně C. Fernández Vicién, A. Pereda Miquel a P. Carmona Botana, poté C. Fernández Vicién a A. Pereda Miquel a nakonec C. Fernández Vicién, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: F. Castillo de la Torre, zmocněnec, původně ve spolupráci s J. Rivas Andrésem, advokátem, a M. Heenan Brónem, solicitor, poté s J. Rivas Andrésem a J. Gutiérrez Gisbertem, advokáty, a nakonec s J. Rivas Andrésem)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C(2007) 4441 final ze dne 3. října 2007 v řízení podle článku 81 [ES] [věc COMP/38710 — Bitumen (Španělsko)] a návrh na snížení pokuty uložené žalobkyni v tomto rozhodnutí.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Návrhová žádání Komise znějící na zvýšení pokuty se zamítají.

               3)

               Productos Asfálticos (PROAS), SA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 64, 8.3.2008.


title: Věc T-467/07: Žaloba podaná dne 21. prosince 2007 – Du Pont de Nemours (France) a další v. Komise

text:
               23.2.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 51/52

         Žaloba podaná dne 21. prosince 2007 – Du Pont de Nemours (France) a další v. Komise
   (Věc T-467/07)
   (2008/C 51/96)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Du Pont de Nemours (France) SAS (Puteaux, Francie), Du Pont Portugal – Serviços, sociedade unipessoal, Ld.a (Lisabon, Portugalsko), Du Pont Ibérica SL (Barcelona, Španělsko), E.I. du Pont de Nemours & Co (Wilmington, Spojené státy), Du Pont de Nemours Italiana SRL (Milán, Itálie), Du Pont De Nemours (Nederland) BV (Dordrecht, Nizozemsko), Du Pont de Nemours (Deutschland) GmbH (Bad Homburg v.d. Höhe, Německo), DuPont Poland sp. z o. o. (Varšava, Polsko), DuPont Romania SRL (Bukurešť, Rumunsko), DuPont International Operations SARL (Le Grand Saconnex, Švýcarsko), Du Pont de Nemours International SA (Le Grand Saconnex, Švýcarsko), DuPont Solutions (France) SAS (Puteaux, Francie), Du Pont Agro Hellas AE (Halandri, Řecko) (zástupci: D. Waelbroeck a I. Antypas, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádánížalobkyň

               —

               zrušit rozhodnutí Komise ze dne 19. září 2007 o nezařazení methomylu do přílohy I směrnice Rady 91/414/EHS a o odnětí povolení pro přípravky na ochranu rostlin obsahující tuto látku;

               —

               uložit Společenství zastoupenému zde Komisí náhradu škody vzniklé žalobkyním v důsledku napadeného rozhodnutí a stanovit výši této náhrady škody na částku, kterou žalobkyně v současné době ocenily v přibližné výši 52,5 milionu eur; nebo jakoukoli jinou částku odrážející škodu, která byla způsobena žalobkyním, nebo škodu, která jim vznikne a kterou dále prokáží v průběhu tohoto řízení, zejména aby byla řádně zohledněna škoda vzniklá v budoucnu;

               —

               alternativně uložit účastnicím řízení, aby v přiměřené lhůtě po vydání rozsudku předložily Soudu vyčíslenou částku týkající se náhrady škody, na které se účastnice řízení dohodly, nebo – v případě neexistence dohody – uložit účastnicím řízení, aby v téže lhůtě předložily své návrhy s podrobnými číselnými údaji;

               —

               stanovit, že u částky, která má být zaplacena, mají být od vydání rozsudku Soudu až do jejího skutečného uhrazení zaplaceny úroky ve výši úrokové sazby používané Evropskou centrální bankou pro hlavní refinanční operace zvýšené o dva procentní body nebo ve výši jiné přiměřené úrokové sazby určené Soudem;

               —

               uložit žalované náhradu všech nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Směrnice Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh (1) stanoví, že členské státy povolí přípravek na ochranu rostlin, pouze pokud jeho účinné látky jsou uvedeny v příloze I a byly splněny podmínky tam stanovené. Žalobkyně se domáhají zrušení rozhodnutí Komise 2007/628/ES ze dne 19. září 2007 o nezařazení methomylu do přílohy I směrnice Rady 91/414/EHS a o odnětí povolení pro přípravky na ochranu rostlin obsahující tuto látku (2). Žalobkyně dále požadují náhradu škody údajně způsobené tímto napadeným rozhodnutím.
   Na podporu své žaloby žalobkyně uvádějí, že napadené rozhodnutí bylo přijato na základě neúplného a zjevně nesprávného posouzení rizik methomylu, přičemž Komise nevzala na zřetel informaci, kterou měla k dispozici od září 2005.
   Žalobkyně tvrdí, že Komise zneužila své pravomoci a porušila ustanovení směrnice 91/414/EHS a zásady proporcionality, řádné správy, právní jistoty, ochrany legitimních očekávání a zákazu diskriminace, jakož i právo žalobkyň být vyslechnuty a svou povinnost uvést odůvodnění.

      (1)  Směrnice Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh (Úř. věst. L 230, s. 1; Zvl. vyd. 03/11, s. 332).

      (2)  Úř. věst. L 255, s. 40.


title: Věc T-70/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 30. září 2016 – Trajektna luka Split v. Komise „Hospodářská soutěž — Zneužití dominantního postavení — Rozhodnutí konstatující porušení článku 102 SFEU — Stanovení ze strany přístavního orgánu města Split maximálních částek poplatků za přístavní služby týkající se vnitrostátního provozu — Zamítnutí stížnosti — Vyřízení věci orgánem pro hospodářskou soutěž členského státu — Nedostatečný zájem Unie“

text:
               14.11.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 419/37

         Rozsudek Tribunálu ze dne 30. září 2016 – Trajektna luka Split v. Komise
   (Věc T-70/15) (1)

   („Hospodářská soutěž - Zneužití dominantního postavení - Rozhodnutí konstatující porušení článku 102 SFEU - Stanovení ze strany přístavního orgánu města Split maximálních částek poplatků za přístavní služby týkající se vnitrostátního provozu - Zamítnutí stížnosti - Vyřízení věci orgánem pro hospodářskou soutěž členského státu - Nedostatečný zájem Unie“)
   (2016/C 419/47)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Trajektna luka Split d.d. (Split, Chorvatsko) (zástupci: M. Bauer, H.-J. Freund a S. Hankiewicz, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: C. Giolito, C. Urraca Caviedes a I. Zaloguin, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žaloba založená na článku 263 SFEU a směřující ke zrušení rozhodnutí Komise C(2014) 9236 final ze dne 28. listopadu 2014, kterým se zamítá stížnost podaná žalobkyní v souvislosti s porušením článku 102 SFEU, jehož se údajně dopustil přístavní orgán města Split nebo článků 102 SFEU a 106 TFUE, jehož se dopustila Chorvatská republika nebo přístavní orgán města Split (věc AT.40199 – přístav Split).

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Trajektna luka Split d.d. se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 118, 13.4.2015.


title: Věc C-25/07: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 10. července 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu – Polská republika) – Alicja Sosnowska v. Dyrektor Izby Skarbowej we Wrocławiu Ośrodek Zamiejscowy w Wałbrzychu (DPH — Směrnice 67/227/EHS a 77/388/EHS — Vnitrostátní právní předpisy stanovící pravidla vrácení nadměrného odpočtu DPH — Zásady daňové neutrality a proporcionality — Zvláštní odchylující se opatření)

text:
               11.10.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 260/3

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 10. července 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu – Polská republika) – Alicja Sosnowska v. Dyrektor Izby Skarbowej we Wrocławiu Ośrodek Zamiejscowy w Wałbrzychu
   (Věc C-25/07) (1)

   (DPH - Směrnice 67/227/EHS a 77/388/EHS - Vnitrostátní právní předpisy stanovící pravidla vrácení nadměrného odpočtu DPH - Zásady daňové neutrality a proporcionality - Zvláštní odchylující se opatření)
   (2008/C 260/04)
   Jednací jazyk: polština
   Předkládající soud
   Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Alicja Sosnowska

      Žalovaný: Dyrektor Izby Skarbowej we Wrocławiu Ośrodek Zamiejscowy w Wałbrzychu
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu – Výklad čl. 5 třetího pododstavce ES, článku 2 směrnice Rady 67/227/EHS ze dne 11. dubna 1967 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu (Úř. věst. 71, s. 1301; Zvl. vyd. 09/01, s. 3), jakož i čl. 18 odst. 4 a čl. 27 odst. 1 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23) – Vnitrostátní právní úprava daně z obratu, která pokud jde o lhůtu pro vrácení nadměrného odpočtu stanoví méně výhodné podmínky pro osoby povinné k dani začínající provádět zdanitelná plnění a zaregistrované jako osoby povinné k dani provádějící dodání uvnitř Společenství – Zásady daňové neutrality a proporcionality
   Výrok

               1)

               Článek 18 odst. 4 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně, ve znění směrnice Rady 2005/92/ES ze dne 12. prosince 2005, a zásada proporcionality brání takové vnitrostátní právní úpravě, jaká je dotčena ve sporu v původním řízení, která za účelem umožnění nezbytných kontrol k zabránění daňovým únikům nebo vyhýbání se daňovým povinnostem prodlužuje z 60 na 180 dnů ode dne podání přiznání k dani z přidané hodnoty osobou povinnou k dani lhůtu, kterou má vnitrostátní finanční úřad pro vrácení nadměrného odpočtu daně z přidané hodnoty určité kategorii osob povinných k dani, kromě případu, kdy tyto osoby složí jistotu v částce 250 000 PLN.

               2)

               Taková ustanovení, jako jsou ustanovení dotčená ve sporu v původním řízení, nepředstavují „zvláštní odchylující se opatření“, jejichž cílem je zabránit určitým druhům daňových úniků nebo vyhýbání se daňovým povinnostem, ve smyslu čl. 27 odst. 1 šesté směrnice 77/388, ve znění směrnice 2005/92.

      (1)  Úř. věst. C 69, 24.3.2008.


title: Věc T-359/17: Žaloba podaná dne 7. června 2017 – Aldo Supermarkets v. EUIPO – Aldi Einkauf (ALDI)

text:
               31.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 249/41

         Žaloba podaná dne 7. června 2017 – Aldo Supermarkets v. EUIPO – Aldi Einkauf (ALDI)
   (Věc T-359/17)
   (2017/C 249/56)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Aldo Supermarkets (Varna, Bulharsko) (zástupce: C. Saettel, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Aldi Einkauf GmbH & Co. OHG (Essen, Německo)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Přihlašovatel sporné ochranné známky: další účastnice v řízení před odvolacím senátem

      Sporná ochranná známka: slovní ochranná známka Evropské unie „ALDI“ – přihláška č. 12 749 586.

      Řízení před EUIPO: námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 29. března 2017 ve věci R 976/2016-4

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení pravidla 19 nařízení č. 2868/95;

               —

               Rozpor v odůvodnění spočívající v tom, že odvolací senát v bodě 18 napadeného rozhodnutí uznal, že formulář námitek obsahuje barevné vyobrazení starší ochranné známky, a v bodě 24 napadeného rozhodnutí, že žalobkyně předložila soubor PDF s barevným vyobrazením ochranné známky, ačkoli jsou tato tvrzení neslučitelná se zjištěním učiněným v bodech 22 až 25 napadeného rozhodnutí, jehož podstatou je, že žalobkyně neprokázala existenci své starší ochranné známky, neboť nedoložila její barevné vyobrazení;

               —

               Porušení práva na obhajobu a zásady kontradiktornosti spočívající v tom, že odvolací senát poukázal bez návrhu na porušení pravidla 19 prováděcího nařízení bez vyslechnutí účastníků řízení k tomuto důvodu, přestože zásada kontradiktornosti ukládá odvolacím senátům vyslechnout účastníky řízení ke každému důvodu, jejž hodlají uplatnit bez návrhu;

               —

               Porušení čl. 42 odst. 2 nařízení č. 207/2009 a pravidla 22 odst. 3 a 4 prováděcího nařízení.


title: Věc C-179/04: Žaloba podaná dne 16. dubna 2004 Komisí Evropských společenství proti Řecké republice

text:
               26.6.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 168/2

         Žaloba podaná dne 16. dubna 2004 Komisí Evropských společenství proti Řecké republice
   (Věc C-179/04)
   (2004/C 168/02)
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 16. dubna 2004 žaloba směřující proti Řecké republice podaná Komisí Evropských společenství, zastoupenou p. Georgiosem Zavvosem, členem právní služby Komise.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               shledal, že Řecká republika tím, že nepřijala všechna nutná právní a správní opatření nezbytná pro provedení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/64/ES ze dne 7. listopadu 2000, kterou se mění směrnice Rady 85/611/EHS, 92/49/EHS, 92/96/EHS a 93/22/EHS, pokud se týká výměny informací se třetími zeměmi (1), a v každém případě tím, že nesdělila Komisi dotyčná ustanovení, porušila povinnosti, které jí jsou uloženy touto směrnicí.

               —

               uložil Řecké republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní tvrzení:
   Podle ustálené judikatury Soudního dvora se členský stát nemůže dovolávat vnitřních okolností nebo obtíží za účelem odůvodnění nedodržení povinností a lhůt plynoucích z práva Společenství.

      (1)  Úř. věst. L 290, 17.11.2000, s. 27.


title: Věc C-73/11 P: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 24. ledna 2013 — Frucona Košice a.s. v. Evropská komise, St. Nicolaus — trade a.s. ( „Kasační opravný prostředek — Státní podpory — Odpis 65 % daňového dluhu v rámci konkurzního řízení — Rozhodnutí prohlašující podporu za neslučitelnou s vnitřním trhem a nařizující její navrácení — Kritérium soukromého věřitele — Meze soudního přezkumu — Nahrazení odůvodnění obsaženého ve sporném rozhodnutí vlastním odůvodněním Tribunálu — Zjevně nesprávné posouzení — Zkreslení důkazů“ )

text:
               9.3.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 71/2

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 24. ledna 2013 — Frucona Košice a.s. v. Evropská komise, St. Nicolaus — trade a.s.
   (Věc C-73/11 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Státní podpory - Odpis 65 % daňového dluhu v rámci konkurzního řízení - Rozhodnutí prohlašující podporu za neslučitelnou s vnitřním trhem a nařizující její navrácení - Kritérium soukromého věřitele - Meze soudního přezkumu - Nahrazení odůvodnění obsaženého ve sporném rozhodnutí vlastním odůvodněním Tribunálu - Zjevně nesprávné posouzení - Zkreslení důkazů)
   2013/C 71/03
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Frucona Košice a.s. (zástupci: P. Lasok QC, J. Holmes a B. Hartnett, barristers, O. Geiss, Rechtsanwalt)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: K. Walkerová, L. Armati a B. Martenczuk, zmocněnci), St. Nicolaus — trade a.s. (zástupce: N. Smaho, avocat)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) ze dne 7. prosince 2010, Frucona Košice v. Komise (T-11/07), kterým Tribunál zamítl žalobu na zrušení rozhodnutí Komise C(2006) 2087 konečné ze dne 7. června 2006, týkajícího se veřejné podpory poskytnuté Slovenskem ve prospěch společnosti Frucona Košice ve formě prominutí daňového dluhu příslušným daňovým orgánem v rámci konkurzního řízení (státní podpora C 25/2005, ex NN/2005), v části, v níž uvedené rozhodnutí prohlásilo dané opatření za neslučitelné se společným trhem a nařídilo Slovensku zahájit vymáhání navrácení celé podpory

      Výrok

               1)

               Rozsudek Tribunálu Evropské unie ze dne 7. prosince 2010, Frucona Košice v. Komise (věc T-11/07) se zrušuje.

               2)

               Věc se vrací Tribunálu Evropské unie, aby rozhodl o důvodech žaloby, které před ním byly vzneseny a o nichž nerozhodl.

               3)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.

      (1)  Úř. věst. C 130, 30.4.2011.