title: Věc C-754/18: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 18. června 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Maďarsko) – Ryanair Designated Activity Company v. Országos Rendőr-főkapitányság („Řízení o předběžné otázce – Občanství Evropské unie – Směrnice 2004/38/ES – Články 5, 10 a 20 – Právo na vstup státního příslušníka třetího státu, který je rodinným příslušníkem občana Unie, na území členského státu – Důkaz o tom, že mu svědčí takové právo – Držení pobytové karty rodinného příslušníka občana Unie – Držení karty trvalého pobytu“)

text:
               17.8.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 271/7

      Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 18. června 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Maďarsko) – Ryanair Designated Activity Company v. Országos Rendőr-főkapitányság
      (Věc C-754/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Občanství Evropské unie - Směrnice 2004/38/ES - Články 5, 10 a 20 - Právo na vstup státního příslušníka třetího státu, který je rodinným příslušníkem občana Unie, na území členského státu - Důkaz o tom, že mu svědčí takové právo - Držení pobytové karty rodinného příslušníka občana Unie - Držení karty trvalého pobytu“)
      (2020/C 271/09)
      Jednací jazyk: maďarština

         Předkládající soud

      Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Ryanair Designated Activity Company

         Žalovaný: Országos Rendőr-főkapitányság

         Výrok

                  1)

                  Článek 5 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004 o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států, o změně nařízení (EHS) č. 1612/68 a o zrušení směrnic 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS musí být vykládán v tom smyslu, že držení karty trvalého pobytu uvedené v článku 20 této směrnice osvobozuje osobu, která nemá státní příslušnost žádného členského státu, ale která je rodinným příslušníkem občana Unie a je držitelem takové karty, od povinnosti získat vízum ke vstupu na území členských států.

                  2)

                  Článek 5 odst. 2 směrnice 2004/38 musí být vykládán v tom smyslu, že držení karty trvalého pobytu uvedené v článku 20 této směrnice osvobozuje rodinného příslušníka občana Unie, který je jejím držitelem, od povinnosti získat vízum, pokud byla tato karta vydána členským státem, jenž není součástí schengenského prostoru.

                  3)

                  Článek 20 směrnice 2004/38 musí být vykládán v tom smyslu, že držení pobytové karty uvedené v tomto článku je dostatečným důkazem toho, že držitel této karty má postavení rodinného příslušníka občana Unie, takže dotyčná osoba je bez nutnosti dodatečného ověření nebo odůvodnění oprávněna vstoupit na území členského státu, přičemž je osvobozena od povinnosti získat vízum podle čl. 5 odst. 2 této směrnice.

         (1)  Úř. věst. C 131, 8.4.2019.


title: Věc C-786/18: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 11. června 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof – Německo) – ratiopharm GmbH v. Novartis Consumer Health GmbH („Řízení o předběžné otázce – Ochrana veřejného zdraví – Vnitřní trh – Humánní léčivé přípravky – Směrnice 2001/83/ES – Reklama – Článek 96 – Distribuce bezplatných vzorků léčivých přípravků podléhajících omezení výdeje na lékařský předpis pouze osobám způsobilým léčivé přípravky předepisovat – Vyloučení lékárníků z možnosti této distribuce – Nepoužitelnost na distribuci bezplatných vzorků léčivých přípravků, které omezení výdeje na lékařský předpis nepodléhají – Důsledky pro členské státy“)

text:
               17.8.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 271/8

      Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 11. června 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof – Německo) – ratiopharm GmbH v. Novartis Consumer Health GmbH
      (Věc C-786/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Ochrana veřejného zdraví - Vnitřní trh - Humánní léčivé přípravky - Směrnice 2001/83/ES - Reklama - Článek 96 - Distribuce bezplatných vzorků léčivých přípravků podléhajících omezení výdeje na lékařský předpis pouze osobám způsobilým léčivé přípravky předepisovat - Vyloučení lékárníků z možnosti této distribuce - Nepoužitelnost na distribuci bezplatných vzorků léčivých přípravků, které omezení výdeje na lékařský předpis nepodléhají - Důsledky pro členské státy“)
      (2020/C 271/10)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Bundesgerichtshof

         Účastnice původního řízení

         Navrhovatelka: ratiopharm GmbH

         Odpůrkyně: Novartis Consumer Health GmbH

         Výrok

      Článek 96 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/83/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/27/ES ze dne 31. března 2004, musí být vykládán v tom smyslu, že neopravňuje farmaceutické podniky bezplatně distribuovat lékárníkům vzorky léčivých přípravků podléhajících omezení výdeje na lékařský předpis. Uvedené ustanovení naproti tomu nebrání tomu, aby byly lékárníkům bezplatně distribuovány vzorky léčivých přípravků, které omezení výdeje na lékařský předpis nepodléhají.

         (1)  Úř. věst. C 112, 25.3.2019.


title: Věc C-831/18 P: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 18. června 2020 – Evropská komise v. RQ („Kasační opravný prostředek – Veřejná služba – Úředníci – Generální ředitel Evropského úřadu pro boj proti podvodům – Vynětí z pravomoci soudů – Rozhodnutí o zbavení imunity – Akt nepříznivě zasahující do právního postavení – Právo na obhajobu“)

text:
               17.8.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 271/8

      Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 18. června 2020 – Evropská komise v. RQ
      (Věc C-831/18 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Úředníci - Generální ředitel Evropského úřadu pro boj proti podvodům - Vynětí z pravomoci soudů - Rozhodnutí o zbavení imunity - Akt nepříznivě zasahující do právního postavení - Právo na obhajobu“)
      (2020/C 271/11)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: J.-P. Keppenne a J. Baquero Cruz, zmocněnci)

         Další účastník řízení: RQ (zástupce: É. Boigelot, advokát)

         Výrok

                  1)

                  Rozsudek Tribunálu Evropské unie ze dne 24. října 2018, RQ v. Komise (T-29/17, EU:T:2018:717), se zrušuje.

                  2)

                  První část pátého důvodu žaloby před Tribunálem Evropské unie se zamítá.

                  3)

                  Věc se vrací Tribunálu Evropské unie k rozhodnutí o prvním až čtvrtém žalobním důvodu, jakož i o druhé a třetí části pátého žalobního důvodu.

                  4)

                  O nákladech řízení bude rozhodnuto později.

         (1)  Úř. věst. C 65, 18.2.2019.


title: Věc C-833/18: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 11. června 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal de l'entreprise de Liège – Belgie) – SI, Brompton Bicycle Ltd v. Chedech/Get2Get („Řízení o předběžné otázce – Duševní a průmyslové vlastnictví – Autorské právo a práva s ním související – Směrnice 2001/29/ES – Články 2 až 5 – Oblast působnosti – Užitkový předmět – Pojem ‚dílo‘ – Autorskoprávní ochrana děl – Podmínky – Forma výrobku, která je nezbytná pro dosažení technického výsledku – Skládací jízdní kolo“)

text:
               17.8.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 271/9

      Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 11. června 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal de l'entreprise de Liège – Belgie) – SI, Brompton Bicycle Ltd v. Chedech/Get2Get
      (Věc C-833/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Duševní a průmyslové vlastnictví - Autorské právo a práva s ním související - Směrnice 2001/29/ES - Články 2 až 5 - Oblast působnosti - Užitkový předmět - Pojem ‚dílo‘ - Autorskoprávní ochrana děl - Podmínky - Forma výrobku, která je nezbytná pro dosažení technického výsledku - Skládací jízdní kolo“)
      (2020/C 271/12)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Tribunal de l'entreprise de Liège

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: SI, Brompton Bicycle Ltd

         Žalovaná: Chedech/Get2Get

         Výrok

      Články 2 až 5 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/29/ES ze dne 22. května 2011 o harmonizaci určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti musejí být vykládány v tom smyslu, že se autorskoprávní ochrana, kterou stanoví, vztahuje na výrobek, jehož forma je přinejmenším zčásti nezbytná pro dosažení technického výsledku, jestliže je tento výrobek originálním dílem vzešlým z duševního výtvoru v rozsahu, v němž prostřednictvím této formy jeho autor vyjádřil své tvůrčí schopnosti originálním způsobem prostřednictvím rozhodnutí učiněných na základě své tvůrčí svobody, takže uvedená forma odráží jeho osobnost, což přísluší ověřit vnitrostátnímu soudu s ohledem na všechny relevantní okolnosti sporu v původním řízení.

         (1)  Úř. věst. C 82, 4.3.2019.


title: Věc C-19/19: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 11. června 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour de cassation – Belgie) – Belgický stát v. Pantochim SA, v likvidaci („Řízení o předběžné otázce – Vzájemná pomoc při vymáhání pohledávek – Směrnice 76/308/EHS – Článek 6 odst. 2 a článek 10 – Směrnice 2008/55/ES – Článek 6 druhý pododstavec a článek 10 – Daňová pohledávka dožadujícího členského státu vymáhaná dožádaným členským státem – Povaha této pohledávky – Pojem ‚výsada‘ – Započtení uvedené pohledávky s daňovým dluhem dožádaného členského státu“)

text:
               17.8.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 271/10

      Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 11. června 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour de cassation – Belgie) – Belgický stát v. Pantochim SA, v likvidaci
      (Věc C-19/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Vzájemná pomoc při vymáhání pohledávek - Směrnice 76/308/EHS - Článek 6 odst. 2 a článek 10 - Směrnice 2008/55/ES - Článek 6 druhý pododstavec a článek 10 - Daňová pohledávka dožadujícího členského státu vymáhaná dožádaným členským státem - Povaha této pohledávky - Pojem ‚výsada‘ - Započtení uvedené pohledávky s daňovým dluhem dožádaného členského státu“)
      (2020/C 271/13)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Cour de cassation

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Belgický stát

         Žalovaná: Pantochim SA, v likvidaci

         Výrok

                  1)

                  Článek 6 odst. 2 směrnice Rady 76/308/EHS ze dne 15. března 1976 o vzájemné pomoci při vymáhání pohledávek vyplývajících z operací, které jsou součástí systému financování Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF), zemědělských dávek a cel, jakož i čl. 6 druhý pododstavec směrnice Rady 2008/55/ES ze dne 26. května 2008 o vzájemné pomoci při vymáhání pohledávek vyplývajících z některých dávek, cel, daní a jiných opatření musí být vykládány v tom smyslu, že pohledávka dožadujícího členského státu se nepovažuje za pohledávku dožádaného členského státu a nezískává postavení pohledávky posledně uvedeného státu.

                  2)

                  Článek 10 směrnice 76/308 a článek 10 směrnice 2008/55 musí být vykládány v tom smyslu, že:

                              —

                              pojem „výsada“ uvedený v těchto ustanoveních odkazuje na jakýkoli mechanismus, který vede v případě souběhu pohledávek k přednostnímu uhrazení pohledávky;

                              —

                              možnost dožádaného členského státu provést započtení v případě souběhu pohledávek, představuje výsadu ve smyslu těchto ustanovení, pokud využití této možnosti vede k přiznání tomuto členskému státu přednostního nebo prioritního práva za účelem uhrazení jeho pohledávek, kterou ostatní věřitelé nemají, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu.

         (1)  Úř. věst. C 103, 18.3.2019.


title: Věc C-43/19: Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 11. června 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) – Portugalsko) – Vodafone Portugal – Comunicações Pessoais, SA v. Autoridade Tributária e Aduaneira [„Řízení o předběžné otázce – Daň z přidané hodnoty (DPH) – Směrnice 2006/112/ES – Článek 2 odst. 1 písm. c) – Oblast působnosti – Zdanitelná plnění – Poskytnutí služby za úplatu – Náhrada vyplácená v případě nedodržení smluvně sjednané minimální doby vázanosti – Kvalifikace“]

text:
               17.8.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 271/10

      Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 11. června 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) – Portugalsko) – Vodafone Portugal – Comunicações Pessoais, SA v. Autoridade Tributária e Aduaneira
      (Věc C-43/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Daň z přidané hodnoty (DPH) - Směrnice 2006/112/ES - Článek 2 odst. 1 písm. c) - Oblast působnosti - Zdanitelná plnění - Poskytnutí služby za úplatu - Náhrada vyplácená v případě nedodržení smluvně sjednané minimální doby vázanosti - Kvalifikace“)
      (2020/C 271/14)
      Jednací jazyk: portugalština

         Předkládající soud

      Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD)

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Vodafone Portugal – Comunicações Pessoais, SA

         Žalovaný: Autoridade Tributária e Aduaneira

         Výrok

      Článek 2 odst. 1 písm. c) směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty musí být vykládán v tom smyslu, že částky obdržené hospodářským subjektem v případě předčasného ukončení smlouvy o poskytování služeb z důvodů na straně zákazníka, v níž je sjednána jeho vázanost po určitou dobu jako protiplnění za poskytnutí výhodných obchodních podmínek tomuto zákazníkovi, musí být považovány za odměnu za poskytnutí služby za úplatu ve smyslu tohoto ustanovení.

         (1)  Úř. věst. C 139, 15.4.2019.


title: Věc C-74/19: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 11. června 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Judicial da Comarca de Lisboa – Juízo Local Cível de Lisboa – Juiz 18 – Portugalsko) – LE v. Transportes Aéreos Portugueses SA („Řízení o předběžné otázce – Letecká doprava – Nařízení (ES) č. 261/2004 – Článek 5 odst. 3 – Článek 7 odst. 1 – Náhrada škody pro cestující v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů – Osvobození – Pojem ‚mimořádné okolnosti‘ – ‚Cestující s rušivým chováním‘ (Unruly passengers) – Možnost dovolávat se vzniku mimořádné okolnosti v případě letu, který není touto okolností dotčen – Pojem ‚přiměřená opatření“)

text:
               17.8.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 271/11

      Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 11. června 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Judicial da Comarca de Lisboa – Juízo Local Cível de Lisboa – Juiz 18 – Portugalsko) – LE v. Transportes Aéreos Portugueses SA
      (Věc C-74/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Letecká doprava - Nařízení (ES) č. 261/2004 - Článek 5 odst. 3 - Článek 7 odst. 1 - Náhrada škody pro cestující v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů - Osvobození - Pojem ‚mimořádné okolnosti‘ - ‚Cestující s rušivým chováním‘ (Unruly passengers) - Možnost dovolávat se vzniku mimořádné okolnosti v případě letu, který není touto okolností dotčen - Pojem ‚přiměřená opatření“)
      (2020/C 271/15)
      Jednací jazyk: portugalština

         Předkládající soud

      Tribunal Judicial da Comarca de Lisboa – Juízo Local Cível de Lisboa – Juiz 18

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: LE

         Žalovaná: Transportes Aéreos Portugueses SA

         Výrok

                  1)

                  Článek 5 odst. 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91, ve spojení s bodem 14 jeho odůvodnění musí být vykládán v tom smyslu, že rušivé chování cestujícího, které odůvodnilo, že velitel letadla odklonil dotyčný let na jiné letiště, než je letiště příletu, aby vysadil tohoto cestujícího a vyložil jeho zavazadla, spadá pod pojem „mimořádné okolnosti“ ve smyslu tohoto ustanovení, pokud provozující letecký dopravce nepřispěl ke vzniku tohoto chování nebo neopomenul přijmout vhodná opatření vzhledem k varovným signálům o takovém chování, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu.

                  2)

                  Článek 5 odst. 3 nařízení č. 261/2004 ve spojení s bodem 14 jeho odůvodnění musí být vykládán v tom smyslu, že aby se provozující letecký dopravce zprostil povinnosti poskytnout cestujícím náhradu v případě významného zpoždění nebo zrušení letu, může se dovolávat „mimořádné okolnosti“, kterou byl dotčen předchozí let, který tento dopravce uskutečnil stejným letadlem, pod podmínkou, že existuje přímá příčinná souvislost mezi vznikem této okolnosti a zpožděním nebo zrušením následujícího letu, což přísluší posoudit předkládajícímu soudu zejména s ohledem na způsob, jakým dotyčný provozující letecký dopravce provozuje dotčené letadlo.

                  3)

                  Článek 5 odst. 3 nařízení č. 261/2004 ve spojení s bodem 14 jeho odůvodnění musí být vykládán v tom smyslu, že skutečnost, že letecký dopravce z důvodu, že letadlo přepravující cestujícího bylo dotčeno mimořádnou okolností, přesměruje tohoto cestujícího prostřednictvím letu uskutečňovaného tímto dopravcem, se kterým tento cestující dorazí do cílového místa určení v den následující po dni původně plánovaného příletu, nepředstavuje „přiměřené opatření“ zprošťující tohoto dopravce povinnosti poskytnout náhradu podle čl. 5 odst. 1 písm. c) a čl. 7 odst. 1 tohoto nařízení, ledaže neexistovala žádná jiná možnost přímého či nepřímého přesměrování prostřednictvím letu uskutečňovaného tímto dopravcem nebo jakýmkoli jiným leteckým dopravcem, který by do cílového místa určení přiletěl s menším zpožděním než následující let dotyčného leteckého dopravce, nebo by uskutečnění takového přesměrování představovalo pro posledně uvedeného neúnosnou oběť s ohledem na kapacity jeho podniku v rozhodné době, což přísluší posoudit předkládajícímu soudu.

         (1)  Úř. věst. C 148, 29.4.2019.


title: Věc C-115/19 P: Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 11. června 2020 – China Construction Bank Corp. v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO), Groupement des cartes bancaires („Kasační opravný prostředek – Ochranná známka Evropské unie – Nařízení (ES) č. 207/2009 – Námitky – Článek 8 odst. 1 písm. b) – Nebezpečí záměny – Posouzení podobnosti kolidujících označení – Posouzení rozlišovací způsobilosti starší ochranné známky“)

text:
               17.8.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 271/13

      Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 11. června 2020 – China Construction Bank Corp. v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO), Groupement des cartes bancaires
      (Věc C-115/19 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Evropské unie - Nařízení (ES) č. 207/2009 - Námitky - Článek 8 odst. 1 písm. b) - Nebezpečí záměny - Posouzení podobnosti kolidujících označení - Posouzení rozlišovací způsobilosti starší ochranné známky“)
      (2020/C 271/17)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: China Construction Bank Corp. (zástupci: A. Carboni a J. Gibbs, Solicitors)

         Další účastníci řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: J. Ivanauskas a D. Botis, zmocněnci), Groupement des cartes bancaires (zástupkyně: C. Herissay Ducamp, avocate)

         Výrok

                  1)

                  Rozsudek Tribunálu Evropské unie ze dne 6. prosince 2018, China Construction Bank v. EUIPO – Groupement des cartes bancaires (CCB) (T- 665/17, EU:T:2018:879), se zrušuje.

                  2)

                  Rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 14. června 2017 (věc R 2265/2016-1) se zrušuje.

                  3)

                  Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností China Construction Bank Corp. v rámci projednaného kasačního opravného prostředku a polovinu nákladů řízení vynaložených touto společností v rámci řízení v prvním stupni.

                  4)

                  Groupement des cartes bancaires ponese vlastní náklady řízení a nahradí polovinu nákladů řízení vynaložených společností China Construction Bank Corp. v rámci řízení v prvním stupni.

         (1)  Úř. věst. C 213, 24.6.2019.


title: Věc C-142/19 P: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 18. června 2020 – Dovgan GmbH v. Monolith Frost GmbH, Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) („Kasační opravný prostředek – Ochranná známka Evropské unie – Řízení o prohlášení neplatnosti – Návrh na prohlášení neplatnosti slovní ochranné známky PLOMBIR – Zamítnutí návrhu na prohlášení neplatnosti – Povinnost uvést odůvodnění – Zkreslení skutkového stavu a důkazů“)

text:
               17.8.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 271/13

      Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 18. června 2020 – Dovgan GmbH v. Monolith Frost GmbH, Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
      (Věc C-142/19 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Evropské unie - Řízení o prohlášení neplatnosti - Návrh na prohlášení neplatnosti slovní ochranné známky PLOMBIR - Zamítnutí návrhu na prohlášení neplatnosti - Povinnost uvést odůvodnění - Zkreslení skutkového stavu a důkazů“)
      (2020/C 271/18)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Dovgan GmbH (zástupce: C. Rohnke, advokát)

         Další účastníci řízení: Monolith Frost GmbH (zástupci: E. Liebich a S. Labesius, advokáti), Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) (zástupkyně: A. Söder, zmocněnkyně)

         Výrok

                  1)

                  Kasační opravný prostředek se zamítá.

                  2)

                  Společnost Dovgan GmbH ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností Monolith Frost GmbH

                  3)

                  Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 263, 5.8.2019.


title: Věc C-146/19: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 11. června 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Vrhovno sodišče Republike Slovenije – Slovinsko) – SCT, d.d, v úpadku v. Republika Slovinsko („Řízení o předběžné otázce – Daně – Daň z přidané hodnoty (DPH) – Směrnice 2006/112/ES – Články 90 a 273 – Základ daně – Snížení – Odmítnutí – Nezaplacení – Osoba povinná k dani, která nepřihlásila svou pohledávku v úpadkovém řízení zahájeném proti dlužníkovi – Zásady daňové neutrality a proporcionality – Přímý účinek“)

text:
               17.8.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 271/14

      Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 11. června 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Vrhovno sodišče Republike Slovenije – Slovinsko) – SCT, d.d, v úpadku v. Republika Slovinsko
      (Věc C-146/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Daně - Daň z přidané hodnoty (DPH) - Směrnice 2006/112/ES - Články 90 a 273 - Základ daně - Snížení - Odmítnutí - Nezaplacení - Osoba povinná k dani, která nepřihlásila svou pohledávku v úpadkovém řízení zahájeném proti dlužníkovi - Zásady daňové neutrality a proporcionality - Přímý účinek“)
      (2020/C 271/19)
      Jednací jazyk: slovinština

         Předkládající soud

      Vrhovno sodišče Republike Slovenije

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: SCT, d.d, v úpadku

         Žalovaná: Republika Slovinsko

         Výrok

                  1)

                  Článek 90 odst. 1 a článek 273 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty musí být vykládány v tom smyslu, že brání právní úpravě členského státu, na jejímž základě se odmítá nárok osoby povinné k dani na snížení přiznané daně z přidané hodnoty související s nevymahatelnou pohledávkou, jestliže tato osoba povinná k dani opomněla přihlásit tuto pohledávku v úpadkovém řízení zahájeném proti jejímu dlužníku, třebaže tato osoba povinná k dani prokáže, že i kdyby uvedenou pohledávku přihlásila, nevymohla by ji.

                  2)

                  Článek 90 odst. 1 směrnice 2006/112 musí být vykládán v tom smyslu, že vnitrostátní soud musí na základě své povinnosti přijmout veškerá opatření k zajištění provedení tohoto ustanovení vykládat vnitrostátní právo v souladu s tímto ustanovením, nebo není-li takový konformní výklad možný, nesmí použít žádnou vnitrostátní právní úpravu, jejíž použití by vedlo k výsledku, který je v rozporu s uvedeným ustanovením.

         (1)  Úř. věst. C 148, 29.4.2019.


title: Věc C-206/19: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 11. června 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Administratīvā rajona tiesa – Lotyšsko) – „KOB“ SIA v. Madonas novada pašvaldības Administratīvo aktu strīdu komisija („Řízení o předběžné otázce – Články 49 a 63 SFEU – Svoboda usazování a volný pohyb kapitálu – Směrnice 2006/123/ES – Nabývání zemědělské půdy v Lotyšsku za účelem jejího využívání – Režim předchozího povolení pro právnické osoby – Zvláštní podmínky vztahující se pouze na právnické osoby vlastněné nebo zastoupené státními příslušníky jiného členského státu – Požadavek bydliště a požadavek znalosti úředního jazyka Lotyšské republiky – Přímá diskriminace na základě státní příslušnosti“)

text:
               17.8.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 271/15

      Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 11. června 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Administratīvā rajona tiesa – Lotyšsko) – „KOB“ SIA v. Madonas novada pašvaldības Administratīvo aktu strīdu komisija
      (Věc C-206/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Články 49 a 63 SFEU - Svoboda usazování a volný pohyb kapitálu - Směrnice 2006/123/ES - Nabývání zemědělské půdy v Lotyšsku za účelem jejího využívání - Režim předchozího povolení pro právnické osoby - Zvláštní podmínky vztahující se pouze na právnické osoby vlastněné nebo zastoupené státními příslušníky jiného členského státu - Požadavek bydliště a požadavek znalosti úředního jazyka Lotyšské republiky - Přímá diskriminace na základě státní příslušnosti“)
      (2020/C 271/20)
      Jednací jazyk: lotyština

         Předkládající soud

      Administratīvā rajona tiesa

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně:„KOB“ SIA

         Žalovaná: Madonas novada pašvaldības Administratīvo aktu strīdu komisija

         Výrok

      Články 9, 10 a 14 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/123/ES ze dne 12. prosince 2006 o službách na vnitřním trhu musí být vykládány v tom smyslu, že brání právní úpravě členského státu, která váže právo právnické osoby, jejíž společník nebo společníci, jejichž celkový podíl na kapitálu s hlasovacím právem představuje v dané společnosti více než jednu polovinu, a osoby s oprávněním zastupovat danou společnost jsou státními příslušníky jiných členských států, nabývat zemědělskou půdu nacházející se na území tohoto členského státu do vlastnictví, na podmínku, že tito společníci a zástupci předloží osvědčení o registraci rezidenta daného členského státu a dále doklad osvědčující, že jejich úroveň znalosti úředního jazyka téhož členského státu jim umožňuje vést přinejmenším konverzaci o tématech každodenního a profesního života.

         (1)  Úř. věst. C 155, 6.5.2019.


title: Věc C-219/19: Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 11. června 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio – Itálie) – Parsec Fondazione Parco delle Scienze e della Cultura v. Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Autorità nazionale anticorruzione (ANAC) („Řízení o předběžné otázce – Veřejné zakázky na stavební práce, dodávky a služby – Směrnice 2014/24/EU – Zadávací řízení na veřejnou zakázku na služby – Architektonické a inženýrské služby – Článek 19 odst. 1 a čl. 80 odst. 2 – Vnitrostátní právní předpisy, které omezují možnost účasti pouze na hospodářské subjekty založené v určitých právních formách“)

text:
               17.8.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 271/15

      Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 11. června 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio – Itálie) – Parsec Fondazione Parco delle Scienze e della Cultura v. Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Autorità nazionale anticorruzione (ANAC)
      (Věc C-219/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Veřejné zakázky na stavební práce, dodávky a služby - Směrnice 2014/24/EU - Zadávací řízení na veřejnou zakázku na služby - Architektonické a inženýrské služby - Článek 19 odst. 1 a čl. 80 odst. 2 - Vnitrostátní právní předpisy, které omezují možnost účasti pouze na hospodářské subjekty založené v určitých právních formách“)
      (2020/C 271/21)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Parsec Fondazione Parco delle Scienze e della Cultura

         Žalovaní: Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Autorità nazionale anticorruzione (ANAC)

         Výrok

      Článek 19 odst. 1 a čl. 80 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/24/EU ze dne 26. února 2014 o zadávání veřejných zakázek a o zrušení směrnice 2004/18/ES, nazírané ve světle bodu 14 odůvodnění této směrnice, musejí být vykládány v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, která vylučuje možnost neziskových organizací účastnit se zadávacího řízení na veřejnou zakázku na inženýrské a architektonické služby, ačkoliv jsou tyto organizace na základě vnitrostátního práva oprávněny nabízet služby, na které se vztahuje dotyčná zakázka.

         (1)  Úř. věst. C 206, 17.6.2019.


title: Věc C-242/19: Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 11. června 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunalul Bucureşti – Rumunsko) – CHEP Equipment Pooling NV v. Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Bucureşti – Serviciul Soluţionare Contestaţii, Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Bucureşti – Administraţia Fiscală pentru Contribuabili Nerezidenţi („Řízení o předběžné otázce – Daň z přidané hodnoty (DPH) – Směrnice 2006/112/ES – Článek 17 odst. 2 písm. g) – Přemístění movitého majetku v rámci Evropské unie za účelem poskytnutí služby – Články 170 a 171 – Nárok na vrácení DPH osobám povinným k dani neusazeným v členském státě vrácení daně – Směrnice 2008/9/ES – Pojem ‚osoba povinná k dani neusazená v členském státě vrácení daně‘ – Osoba povinná k dani neidentifikovaná pro účely DPH v členském státě vrácení daně“)

text:
               17.8.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 271/16

      Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 11. června 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunalul Bucureşti – Rumunsko) – CHEP Equipment Pooling NV v. Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Bucureşti – Serviciul Soluţionare Contestaţii, Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Bucureşti – Administraţia Fiscală pentru Contribuabili Nerezidenţi
      (Věc C-242/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Daň z přidané hodnoty (DPH) - Směrnice 2006/112/ES - Článek 17 odst. 2 písm. g) - Přemístění movitého majetku v rámci Evropské unie za účelem poskytnutí služby - Články 170 a 171 - Nárok na vrácení DPH osobám povinným k dani neusazeným v členském státě vrácení daně - Směrnice 2008/9/ES - Pojem ‚osoba povinná k dani neusazená v členském státě vrácení daně‘ - Osoba povinná k dani neidentifikovaná pro účely DPH v členském státě vrácení daně“)
      (2020/C 271/22)
      Jednací jazyk: rumunština

         Předkládající soud

      Tribunalul Bucureşti

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: CHEP Equipment Pooling NV

         Žalované: Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Bucureşti – Serviciul Soluţionare Contestaţii, Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Bucureşti – Administraţia Fiscală pentru Contribuabili Nerezidenţi

         Výrok

                  1)

                  Článek 17 odst. 2 písm. g) směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty, ve znění směrnice Rady 2008/8/ES ze dne 12. února 2008, musí být vykládán v tom smyslu, že přemístění zboží z jednoho členského státu do členského státu vrácení daně provedené osobou povinnou k dani za účelem poskytnutí služby pronájmu tohoto zboží touto osobou povinnou k dani v tomto posledně uvedeném členském státě, nelze považovat za dodání uvnitř Společenství, pokud je použití uvedeného zboží pro potřeby takovéhoto poskytnutí služeb dočasné a pokud toto zboží bylo odesláno nebo přepraveno z členského státu, v němž je uvedená osoba povinná k dani usazena.

                  2)

                  Ustanovení směrnice Rady 2008/9/ES ze dne 12. února 2008, kterou se stanoví prováděcí pravidla pro vrácení daně z přidané hodnoty stanovené směrnicí 2006/112/ES osobám povinným k dani neusazeným v členském státě vrácení daně, ale v jiném členském státě, musí být vykládána v tom smyslu, že brání tomu, aby členský stát odmítl nárok na vrácení daně z přidané hodnoty osobě povinné k dani usazené na území jiného členského státu pouze z toho důvodu, že tato osoba povinná k dani je nebo měla být identifikována pro účely daně z přidané hodnoty v členském státě vrácení daně.

         (1)  Úř. věst. C 206, 17. 6. 2019.


title: Věc C-328/19: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 18. června 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Korkein hallinto-oikeus – Finsko) – Porin kaupunki v. Porin Linjat Oy, Lyttylän Liikenne Oy („Řízení o předběžné otázce – Veřejné zakázky – Směrnice 2004/18/ES – Článek 1 odst. 2 písm. a) – Veřejné zakázky v oblasti dopravních služeb – Dohoda o spolupráci mezi obcemi týkající se organizace a poskytování sociálních a zdravotních služeb na základě modelu tzv. ‚odpovědné obce‘ ve smyslu finského práva – Přenos odpovědnosti za organizaci služeb na jednu z obcí v dotčené oblasti spolupráce – In house smlouva – Zadání zakázky na dopravní služby společnosti zcela vlastněné odpovědnou obcí bez předchozího nabídkového řízení“)

text:
               17.8.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 271/17

      Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 18. června 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Korkein hallinto-oikeus – Finsko) – Porin kaupunki v. Porin Linjat Oy, Lyttylän Liikenne Oy
      (Věc C-328/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Veřejné zakázky - Směrnice 2004/18/ES - Článek 1 odst. 2 písm. a) - Veřejné zakázky v oblasti dopravních služeb - Dohoda o spolupráci mezi obcemi týkající se organizace a poskytování sociálních a zdravotních služeb na základě modelu tzv. ‚odpovědné obce‘ ve smyslu finského práva - Přenos odpovědnosti za organizaci služeb na jednu z obcí v dotčené oblasti spolupráce - In house smlouva - Zadání zakázky na dopravní služby společnosti zcela vlastněné odpovědnou obcí bez předchozího nabídkového řízení“)
      (2020/C 271/23)
      Jednací jazyk: finština

         Předkládající soud

      Korkein hallinto-oikeus

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Porin kaupunki

         za účasti: Porin Linjat Oy, Lyttylän Liikenne Oy

         Výrok

                  1)

                  Článek 1 odst. 2 písm. a) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby musí být vykládán v tom smyslu, že dohoda, podle které obce, které jsou smluvními stranami této dohody, svěřují jedné ze smluvních stran této dohody odpovědnost za organizaci služeb ve prospěch těchto obcí, je vyloučena z působnosti této směrnice z důvodu, že představuje přenos pravomocí ve smyslu čl. 4 odst. 2 SEU, jak byl vyložen v rozsudku ze dne 21. prosince 2016, Remondis (C 51/15, EU:C:2016:985).

                  2)

                  Článek 1 odst. 2 písm. a) směrnice 2004/18 musí být vykládán v tom smyslu, že dohoda o spolupráci, podle které obce, které jsou smluvními stranami této dohody, přenesou na jednu z nich odpovědnost za organizaci služeb ve prospěch těchto obcí, umožňuje považovat tuto obec při zadávání zakázek po uvedeném přenosu za veřejného zadavatele a opravňuje ji, aby bez předchozího nabídkového řízení svěřila in house subjektu služby, které pokrývají nejen její vlastní potřeby, ale rovněž potřeby dalších obcí, které jsou smluvními stranami uvedené dohody, zatímco bez tohoto přenosu pravomocí by uvedené obce musely uspokojovat vlastní potřeby samy.

         (1)  Úř. věst. C 220, 1.7.2019.


title: Věc C-340/19: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 18. června 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Augstākā tiesa (Senāts) – Lotyšsko) – Valsts ieņēmumu dienests v. SIA „Hydro Energo“ („Řízení o předběžné otázce – Společný celní sazebník – Kombinovaná nomenklatura – Sazební zařazení zboží – Sazební číslo 7407 – Měděné tyče, pruty a profily – Ingoty mědi nebo slitiny mědi pravoúhlého tvaru válcované za tepla“)

text:
               17.8.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 271/18

      Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 18. června 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Augstākā tiesa (Senāts) – Lotyšsko) – Valsts ieņēmumu dienests v. SIA „Hydro Energo“
      (Věc C-340/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Společný celní sazebník - Kombinovaná nomenklatura - Sazební zařazení zboží - Sazební číslo 7407 - Měděné tyče, pruty a profily - Ingoty mědi nebo slitiny mědi pravoúhlého tvaru válcované za tepla“)
      (2020/C 271/24)
      Jednací jazyk: lotyština

         Předkládající soud

      Augstākā tiesa (Senāts)

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: Valsts ieņēmumu dienests

         Žalovaná: SIA „Hydro Energo“

         Výrok

      Číslo 7407 kombinované nomenklatury, která je uvedena v příloze I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku ve znění nařízení Komise (EU) č. 1006/2011 ze dne 27. září 2011 musí být vykládáno v tom smyslu, že ingoty mědi nebo slitiny mědi pravoúhlého tvaru, jejichž tloušťka přesahuje desetinu jejich šířky a byly válcovány za tepla, ale v jejichž příčném průřezu jsou nepravidelné póry, otvory a praskliny, mohou spadat pod uvedené číslo.

         (1)  Úř. věst. C 220, 1.7.2019.


title: Věc C-448/19: Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 11. června 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha – Španělsko) – WT v. Subdelegación del Gobierno en Guadalajara („Řízení o předběžné otázce – Postavení státních příslušníků třetích zemí, kteří jsou dlouhodobě pobývajícími rezidenty – Směrnice 2003/109/ES – Článek 12 – Vydání rozhodnutí o vyhoštění dlouhodobě pobývajícího rezidenta – Skutečnosti, které je třeba vzít v úvahu – Vnitrostátního judikatura – Nezohlednění těchto skutečností – Slučitelnost – Směrnice 2001/40/ES – Vzájemné uznávání rozhodnutí o vyhoštění státních příslušníků třetích zemí – Relevance“)

text:
               17.8.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 271/19

      Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 11. června 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha – Španělsko) – WT v. Subdelegación del Gobierno en Guadalajara
      (Věc C-448/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Postavení státních příslušníků třetích zemí, kteří jsou dlouhodobě pobývajícími rezidenty - Směrnice 2003/109/ES - Článek 12 - Vydání rozhodnutí o vyhoštění dlouhodobě pobývajícího rezidenta - Skutečnosti, které je třeba vzít v úvahu - Vnitrostátního judikatura - Nezohlednění těchto skutečností - Slučitelnost - Směrnice 2001/40/ES - Vzájemné uznávání rozhodnutí o vyhoštění státních příslušníků třetích zemí - Relevance“)
      (2020/C 271/26)
      Jednací jazyk: španělština

         Předkládající soud

      Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: WT

         Žalovaný: Subdelegación del Gobierno en Guadalajara

         Výrok

      Článek 12 směrnice Rady 2003/109/ES ze dne 25. listopadu 2003 o právním postavení státních příslušníků třetích zemí, kteří jsou dlouhodobě pobývajícími rezidenty, musí být vykládán v tom smyslu, že brání právní úpravě členského státu, která tak, jak je vykládána vnitrostátní judikaturou s odkazem na směrnici Rady 2001/40/ES ze dne 28. května 2001 o vzájemném uznávání rozhodnutí o vyhoštění státních příslušníků třetích zemí stanoví vyhoštění každého státního příslušníka třetí země, který je držitelem dlouhodobého povolení k pobytu a který spáchal trestný čin, za který lze uložit trest odnětí svobody v délce nejméně jednoho roku, aniž je nutné zkoumat, zda tento státní příslušník třetí země představuje skutečnou a dostatečně závažnou hrozbu pro veřejný pořádek nebo veřejnou bezpečnost, a zohlednit délku jeho pobytu na území tohoto členského státu, jeho věk, následky pro dotyčného a jeho rodinné příslušníky, jakož i jeho vazby s členským státem pobytu nebo neexistenci vazeb se zemí původu.

         (1)  Úř. věst. C 328, 30.9.2019.


title: Věc C-472/19: Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 11. června 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État – Francie) – Vert Marine SAS v. Premier ministre, Ministre de l'Économie et des Finances („Řízení o předběžné otázce – Koncesní řízení – Směrnice 2014/23/EU – Článek 38 odst. 9 – Režim nápravných opatření určených k prokázání, že hospodářský subjekt, kterého se týká důvod pro vyloučení, je opět spolehlivý – Vnitrostátní právní úprava zakazující hospodářským subjektům, u nichž je dán povinný důvod pro vyloučení, účastnit se koncesního řízení po dobu pěti let – Vyloučení jakékoli možnosti takových subjektů podat důkaz o přijatých nápravných opatřeních“)

text:
               17.8.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 271/20

      Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 11. června 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État – Francie) – Vert Marine SAS v. Premier ministre, Ministre de l'Économie et des Finances
      (Věc C-472/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Koncesní řízení - Směrnice 2014/23/EU - Článek 38 odst. 9 - Režim nápravných opatření určených k prokázání, že hospodářský subjekt, kterého se týká důvod pro vyloučení, je opět spolehlivý - Vnitrostátní právní úprava zakazující hospodářským subjektům, u nichž je dán povinný důvod pro vyloučení, účastnit se koncesního řízení po dobu pěti let - Vyloučení jakékoli možnosti takových subjektů podat důkaz o přijatých nápravných opatřeních“)
      (2020/C 271/27)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Conseil d'État

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Vert Marine SAS

         Žalovaní: Premier ministre, Ministre de l'Économie et des Finances

         Výrok

                  1)

                  Článek 38 odst. 9 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/23/EU ze dne 26. února 2014 o udělování koncesí musí být vykládán v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, která hospodářskému subjektu, jenž byl pravomocně odsouzen pro některý z trestných činů uvedených v čl. 38 odst. 4 této směrnice a pro nějž z tohoto důvodu platí zákonný zákaz účasti v koncesních řízeních, neumožňuje podat důkaz o tom, že přijal nápravná opatření, jimiž by bylo možné prokázat, že je opět spolehlivý.

                  2)

                  Článek 38 odst. 9 a 10 směrnice 2014/23 musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání tomu, aby posouzení vhodnosti nápravných opatření přijatých hospodářským subjektem bylo svěřeno soudním orgánům, za podmínky, že k tomu zavedený vnitrostátní režim je v souladu se všemi požadavky stanovenými v čl. 38 odst. 9 této směrnice a že je příslušné řízení sladěno se lhůtami, které jsou spojeny s koncesním řízením. Dále musí být čl. 38 odst. 9 směrnice 2014/23 vykládán v tom smyslu, že nebrání vnitrostátní právní úpravě, která soudním orgánům umožňuje zprostit osobu zákonného zákazu účasti v koncesních řízeních z důvodu odsouzení v trestním řízení, zahladit takový zákaz nebo rozhodnout, že v rejstříku trestů nebude uveden záznam o odsouzení, za podmínky, že taková soudní řízení skutečně naplňují podmínky a cíl tohoto režimu, a zejména umožňují – jakmile se hospodářský subjekt hodlá účastnit koncesního řízení – včas odstranit zákaz, který jej postihuje, již na základě samotné vhodnosti nápravných opatření, kterých se tento subjekt dovolává, posouzených příslušným soudním orgánem v souladu s požadavky stanovenými v tomto ustanovení, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu.

         (1)  Úř. věst. C 280, 19.8.2019.


title: Věc C-128/20: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landesgericht Klagenfurt (Rakousko) dne 19. února 2020 – GSMB Invest GmbH & Co. KG v. Auto Krainer Gesellschaft m.b.H.

text:
               17.8.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 271/21

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landesgericht Klagenfurt (Rakousko) dne 19. února 2020 – GSMB Invest GmbH & Co. KG v. Auto Krainer Gesellschaft m.b.H.
      (Věc C-128/20)
      (2020/C 271/28)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Landesgericht Klagenfurt

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: GSMB Invest GmbH & Co. KG

         Žalovaná: Auto Krainer Gesellschaft m.b.H.

         Předběžné otázky

                  1.

                  Musí být čl. 5 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 715/2007 ze dne 20. června 2007 o schvalování typu motorových vozidel z hlediska emisí z lehkých osobních vozidel a z užitkových vozidel (Euro 5 a Euro 6) a z hlediska přístupu k informacím o opravách a údržbě vozidla (1) vykládán v tom smyslu, že je nepřípustné takové vybavení vozidla ve smyslu čl. 1 odst. 1 nařízení č. 715/2007, kdy je ventil pro recirkulaci výfukových plynů, tedy konstrukční část, která by mohla mít vliv na emise, konstruován tak, že míra recirkulace výfukových plynů, tedy podíl výfukových plynů, který je recirkulován, je upraven tak, že zajišťuje nízkoemisní režim pouze za teplot mezi 15 a 33 stupni Celsia a do výšky 1 000 m n. m. a mimo toto teplotní okno poklesne v průběhu deseti stupňů Celsia a ve výšce nad 1 000 m n.m. v průběhu 250 výškových metrů lineárně na nulu, a tím dochází ke zvýšení emisí NOx nad mezní hodnoty stanovené nařízením č. 715/2007?

                  2.

                  Musí být slovní spojení „z důvodu ochrany motoru proti poškození nebo poruše“ obsažené v čl. 5 odst. 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady č. 715/2007 ze dne 20. června 2017 o schvalování typu motorových vozidel z hlediska emisí z lehkých osobních vozidel a z užitkových vozidel (Euro 5 a Euro 6) a z hlediska přístupu k informacím o opravách a údržbě vozidla vykládáno v tom smyslu, že způsob úpravy výfukových plynů, který slouží především ochraně součástí, jako je ventil a chladič recirkulace výfukových plynů a filtr pevných částic, tato ustanovení o výjimce nesplňuje?

                  3.

                  Musí být čl. 5 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 715/2007 ze dne 20. června 2007 o schvalování typu motorových vozidel z hlediska emisí z lehkých osobních vozidel a z užitkových vozidel (Euro 5 a Euro 6) a z hlediska přístupu k informacím o opravách a údržbě vozidla vykládán v tom smyslu, že způsob úpravy výfukových plynů, který zajišťuje úplnou funkčnost zařízení snižujících emise pouze v teplotním rozsahu 15 a 33 stupňů Celsia a do výšky 1 000 m n. m. (takzvané „teplotní okno“) a není proto v Evropě, a zejména v Rakousku, v převážné části roku plně funkční, nesplňuje podmínku stanovenou v čl. 5 odst. 1 – funkčnost při běžném použití – a představuje nepřípustné odpojovací zařízení?

         (1)  Úř. věst. 2007, L 171, s. 1.


title: Věc C-134/20: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landesgericht Eisenstadt (Rakousko) dne 11. března 2020 – IR v. Volkswagen AG

text:
               17.8.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 271/21

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landesgericht Eisenstadt (Rakousko) dne 11. března 2020 – IR v. Volkswagen AG
      (Věc C-134/20)
      (2020/C 271/29)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Landesgericht Eisenstadt

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: IR

         Žalovaná: Volkswagen AG

         Předběžné otázky

                  a)

                  Je třeba vykládat čl. 5 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 715/2007 (1) ze dne 20. června 2007 o schvalování typu motorových vozidel z hlediska emisí z lehkých osobních vozidel a z užitkových vozidel (Euro 5 a Euro 6) a z hlediska přístupu k informacím o opravách a údržbě vozidla v tom smyslu, že je nepřípustné takové vybavení vozidla ve smyslu čl. 1 odst. 1 nařízení č. 715/2007, jestliže je ventil recirkulace výfukových plynů, tedy konstrukční část, která by mohla mít vliv na emise, konstruován tak, že míra recirkulace výfukových plynů, tedy podíl výfukových plynů, který je recirkulován, je regulován tak, že ventil zajišťuje chod s nízkým obsahem škodlivých látek pouze při teplotě mezi 15 a 33 oC a jen ve výšce nižší než 1 000 metrů nad mořem a mimo toto teplotní okno v mezích deseti stupňů Celsia a ve výšce nad 1 000 metrů nad mořem postupně v rámci 250 výškových metrů klesá lineárně až na nulu, a tím dochází ke zvýšení emisí NOx nad mezní hodnoty stanovené nařízením č. 715/2007?

                  b)

                  Má pro posouzení otázky pod písm. a) význam, zda uvedené vybavení vozidla je nezbytné k ochraně motoru před poškozeními?

                  c)

                  Má pro posouzení otázky pod písm. b) dále význam, zda část motoru, kterou je třeba chránit před poškozením, je ventil recirkulace výfukových plynů?

                  d)

                  Má pro posouzení otázky pod písm. a) význam, zda vybavení vozidla uvedené v otázce pod písm. a) již bylo namontováno do vozidla při jeho výrobě nebo zda úprava ventilu recirkulace výfukových plynů popsaná v otázce pod písm. a) má být do vozidla vmontována jako oprava ve smyslu čl. 3 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/44/ES (2) ze dne 25. května 1999 o některých aspektech prodeje spotřebního zboží a záruk na toto zboží?

         (1)  Úř. věst. 2007, L 171, s. 1.

         (2)  Úř. věst. 1999, L 171, s. 12.


title: Věc C-167/20 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 22. dubna 2020 WD proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 12. února 2020 ve věci T-320/18, WD v. EFSA

text:
               17.8.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 271/22

      Kasační opravný prostředek podaný dne 22. dubna 2020 WD proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 12. února 2020 ve věci T-320/18, WD v. EFSA
      (Věc C-167/20 P)
      (2020/C 271/30)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: WD (zástupkyně: L. Levi, advokátka)

         Další účastník řízení: Evropský úřad pro bezpečnost potravin

         Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušil rozsudek Tribunálu ze dne 12. února 2020 ve věci T-320/18,

                  —

                  v důsledku toho vyhověl návrhovým žádáním navrhovatelky předloženým v prvním stupni, a tudíž,

                  —

                  zrušil rozhodnutí ze dne 14. července 2017 přijaté výkonným ředitelem EFSA, jakožto orgánem oprávněným k uzavírání pracovních smluv, z něhož vyplývá, že žalobkyně není uvedena mezi zaměstnanci, kteří byli povýšeni v rámci přeřazovacího řízení za rok 2017,

                  —

                  zrušil rozhodnutí orgánu oprávněného k uzavírání pracovních smluv ze dne 9. února 2018 zamítající stížnost ze dne 10. října 2017 podanou proti rozhodnutí ze dne 14. července 2017,

                  —

                  zrušil rozhodnutí ze dne 9. srpna 2017, oznámené dne 10. srpna 2017 a přijaté výkonným ředitelem EFSA, jakožto orgánem oprávněným k uzavírání pracovních smluv, týkající se neprodloužení pracovní smlouvy navrhovatelky,

                  —

                  zrušil rozhodnutí orgánu oprávněného k uzavírání pracovních smluv ze dne 12. března 2018 zamítající stížnost ze dne 10. října 2017 podanou proti rozhodnutí ze dne 9. srpna 2017,

                  —

                  přiznal náhradu škody za utrpěnou újmu,

                  —

                  uložil další účastnici řízení náhradu nákladů řízení v obou stupních.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Co se týče rozhodnutí EFSA ze dne 14. července 2017 o nepřeřazení navrhovatelky do platové třídy AST 6 v rámci v rámci přeřazovacího řízení za rok 2017, první důvod kasačního opravného prostředku vychází z porušení použitelných procesních pravidel a konkrétně pravidel upravujících přípustnost žalobních důvodů, porušení povinnosti uvést odůvodnění a zkreslení spisu. Druhý důvod kasačního opravného prostředku vychází z porušení použitelného právního rámce (článku 54 pracovního řádu, rozhodnutí ze dne 22. dubna 2008 a pokynů ze dne 30. června 2010), porušení pravidel dokazování, jakož i povinnosti uvést odůvodnění.
      Co se týče rozhodnutí EFSA ze dne 9. srpna 2017 o neprodloužení pracovní smlouvy navrhovatelky, první důvod kasačního opravného prostředku vychází z porušení rozhodnutí ze dne 8. prosince 2012 Druhý důvod kasačního opravného prostředku vychází z porušení povinnosti jednat s náležitou péčí a pokynu ze dne 7. března 2017, jakož i ze zkreslení spisu. Třetí důvod kasačního opravného prostředku vychází z porušení povinnosti jednat s náležitou péčí, porušení pojmů „zjevně nesprávné posouzení“ a „zneužití pravomoci“, zkreslení spisu a porušení pravidel dokazování.


title: Věc C-188/20: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Düsseldorf (Německo) dne 30. dubna 2020 – JG, LH, MI a NJ, všichni zastoupeni zákonnými zástupci MI a LH v. OP, jakožto insolvenční správce společnosti Azurair GmbH

text:
               17.8.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 271/23

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Düsseldorf (Německo) dne 30. dubna 2020 – JG, LH, MI a NJ, všichni zastoupeni zákonnými zástupci MI a LH v. OP, jakožto insolvenční správce společnosti Azurair GmbH
      (Věc C-188/20)
      (2020/C 271/31)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Landgericht Düsseldorf

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelé v odvolacím řízení: JG, LH, MI a NJ, všichni zastoupeni zákonnými zástupci MI a LH

         Odpůrkyně v odvolacím řízení: OP, jakožto insolvenční správce společnosti Azurair GmbH

         Vedlejší účastnice řízení: alltours flugreisen gmbh

         Předběžné otázky

                  1)

                  Má cestující „potvrzenou rezervaci“ ve smyslu čl. 3 odst. 2 písm. a) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 (1), pokud obdržel od provozovatele souborných služeb pro cesty, pobyty a zájezdy, se kterým uzavřel smluvní vztah, „jiný důkaz“ ve smyslu čl. 2 písm. g) nařízení č. 261/2004, kterým mu byla přislíbena přeprava určitým letem, který je individualizován místem odletu a příletu, časem odletu a příletu, jakož i číslem letu, aniž provozovatel souborných služeb pro cesty, pobyty a zájezdy provedl pro tento let rezervaci místa u dotčeného leteckého dopravce a obdržel od něj potvrzení letu?

                  2)

                  Musí být letecký dopravce považován ve vztahu k cestujícímu za provozujícího leteckého dopravce ve smyslu čl. 2 písm. b) nařízení (ES) č. 261/2004 tehdy, pokud tento cestující sice uzavřel smluvní vztah s provozovatelem souborných služeb pro cesty, pobyty a zájezdy, jenž mu přislíbil přepravu určitým letem, který je individualizován místem odletu a příletu, časem odletu a příletu, jakož i číslem letu, avšak provozovatel souborných služeb pro cesty, pobyty a zájezdy nezarezervoval cestujícímu místo a tím ohledně tohoto letu nezaložil smluvní vztah s leteckým dopravcem?

                  3)

                  Může „plánovaný čas příletu“ určitého letu ve smyslu čl. 2 písm. h), čl. 5 odst. 1 písm. c), čl. 7 odst. 1 věty druhé a odst. 2 nařízení (ES) č. 261/2004 pro účely náhrady škody z důvodu zrušení nebo významného zpoždění letu vyplývat z „jiného důkazu“, který provozovatel souborných služeb pro cesty, pobyty a zájezdy vystavil cestujícímu nebo je k tomu zapotřebí letenka podle čl. 2 písm. f) nařízení (ES) č. 261/2004?

                  4)

                  Představuje zrušení letu ve smyslu článku 2 písm. l) a čl. 5 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 případ, kdy provozující letecký dopravce přeloží let zarezervovaný v rámci souborné služby pro cesty, pobyty a zájezdy v rámci jednoho dne na dřívější čas o minimálně dvě hodiny a deset minut?

                  5)

                  Může provozující letecký dopravce náhradu podle čl. 7 odst. 1 nařízení (ES) č. 261/2004 snížit podle čl. 7 odst. 2 nařízení, jestliže se časové rozpětí přeložení letu na dřívější čas pohybuje v rámci v něm uvedených časových úseků?

                  6)

                  Jedná se v případě oznámení o přeložení letu na dřívější čas, k němuž dojde před začátkem cesty, o nabídku přesměrování ve smyslu čl. 5 odst. 1 písm. a) a čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 261/2004?

                  7)

                  Ukládá čl. 14 odst. 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004 provozujícímu leteckému dopravci povinnost informovat cestujícího o tom, pod jakým přesným označením podniku a jakou adresou může požadovat tu kterou částku odstupňovanou podle vzdálenosti a případně jaké podklady musí přiložit?

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91 (Úř. věst. 2004, L 46, s. 1; Zvl. vyd. 07/08, s. 10).


title: Věc C-196/20: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Düsseldorf (Německo) dne 6. května 2020 – Eurowings GmbH v. Flightright GmbH

text:
               17.8.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 271/24

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Düsseldorf (Německo) dne 6. května 2020 – Eurowings GmbH v. Flightright GmbH
      (Věc C-196/20)
      (2020/C 271/32)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Landgericht Düsseldorf

         Účastnice původního řízení

         Navrhovatelka v odvolacím řízení: Eurowings GmbH

         Odpůrkyně v odvolacím řízení: Flightright GmbH

         Předběžné otázky

                  1.

                  Má cestující „potvrzenou rezervaci“ ve smyslu čl. 3 odst. 2 písm. a) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 (1), pokud obdržel od provozovatele souborných služeb pro cesty, pobyty a zájezdy, se kterým uzavřel smluvní vztah, „jiný důkaz“ ve smyslu čl. 2 písm. g) nařízení č. 261/2004, kterým mu byla přislíbena přeprava určitým letem, který je individualizován místem odletu a příletu, časem odletu a příletu, jakož i číslem letu, aniž provozovatel souborných služeb pro cesty, pobyty a zájezdy provedl pro tento let rezervaci místa u dotčeného leteckého dopravce a obdržel od něj potvrzení letu?

                  2.

                  Musí být letecký dopravce považován ve vztahu k cestujícímu za provozujícího leteckého dopravce ve smyslu čl. 2 písm. b) nařízení (ES) č. 261/2004 tehdy, pokud tento cestující sice uzavřel smluvní vztah s provozovatelem souborných služeb pro cesty, pobyty a zájezdy, jenž mu přislíbil přepravu určitým letem, který je individualizován místem odletu a příletu, časem odletu a příletu, jakož i číslem letu, avšak provozovatel souborných služeb pro cesty, pobyty a zájezdy nezarezervoval cestujícímu místo a tím ohledně tohoto letu nezaložil smluvní vztah s leteckým dopravcem?

                  3.

                  Může „původní plánovaný čas příletu“ určitého letu ve smyslu čl. 2 písm. h), čl. 5 odst. 1 písm. c), čl. 7 odst. 1 věty druhé a odst. 2 nařízení (ES) č. 261/2004 pro účely náhrady škody z důvodu zrušení nebo významného zpoždění letu vyplývat z „jiného důkazu“, který provozovatel souborných služeb pro cesty, pobyty a zájezdy vystavil cestujícímu, nebo je k tomu zapotřebí letenka podle čl. 2 písm. f) nařízení (ES) č. 261/2004?

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91 (Úř. věst. 2004, L 46, s. 1).


title: Věc C-204/20: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Hamburg (Německo) dne 13. května 2020 – Bayer Intellectual Property GmbH v. kohlpharma GmbH

text:
               17.8.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 271/25

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Hamburg (Německo) dne 13. května 2020 – Bayer Intellectual Property GmbH v. kohlpharma GmbH
      (Věc C-204/20)
      (2020/C 271/33)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Landgericht Hamburg

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: Bayer Intellectual Property GmbH

         Žalovaná: kohlpharma GmbH

         Předběžné otázky

                  1.

                  Je třeba vykládat článek 47a směrnice 2001/83/ES (1) v tom smyslu, že je v případě paralelně dovezených výrobků možno vycházet z rovnocennosti opatření při odstranění a novém umístění ochranných prvků podle čl. 54 písm. o) směrnice 2001/83/ES, které provádí paralelní dovozce buď ve formě „relabelingu“ (použití nalepovacích etiket na originálním vnějším obale), nebo „reboxingu“ (výroba nového sekundárního obalu léčivého přípravku), pokud obě opatření jinak odpovídají všem požadavkům směrnice 2011/62/EU (2) („směrnice o ochraně proti padělání“) a nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2016/161 (3) („nařízení v přenesení pravomoci“) a jsou ve stejné míře vhodná ověřit pravost a identitu léčivých přípravků, jakož i umožnit prokázání manipulace s léčivými přípravky?

                  2.

                  V případě kladné odpovědi na první otázku: Může majitel ochranné známky bránit přebalení zboží paralelním dovozcem do nového vnějšího obalu („reboxing“) s ohledem na nová pravidla týkající se ochrany proti padělání, je-li paralelní dovozce rovněž schopen vytvořit obal, který je vhodný k distribuci v členském státě dovozu, tím, že na originální sekundární obal pouze nanese nové nalepovací etikety („relabeling“)?

                  3.

                  V případě kladné odpovědi na druhou otázku: je nepodstatné, pokud je v případě „relabelingu“ pro relevantní veřejnost viditelné, že byl poškozen ochranný prvek původního poskytovatele, je-li zajištěno, že je za toto poškození odpovědný paralelní dovozce a tento paralelní dovozce umístil na originální sekundární obal nový ochranný prvek? Je přitom rozdíl v tom, zda jsou stopy po otevření viditelné až tehdy, když se otevře sekundární obal léčivého přípravku?

                  4.

                  Je-li třeba na otázku 2 a/nebo 3 odpovědět kladně: je třeba uznat objektivní nutnost přebalení prostřednictvím „reboxingu“ ve smyslu pěti podmínek vyčerpání ve vztahu k přebalení (viz rozsudky ze dne 11. července 1996, Bristol-Myers Squibb a další, C-427/93, C-429/93 a C-436/93, EU:C:1996:282, bod 79, jakož i ze dne 26. dubna 2007, Boehringer Ingelheim a další, C-348/04, EU:C:2007:249, bod 21) i tehdy, když vnitrostátní orgány v jejich aktuálních pokynech pro provádění ustanovení směrnice o ochraně proti padělání nebo jiných odpovídajících úředních prohlášeních vyhlásí, že v běžném případě se znovuzapečetění otevřených obalů neakceptuje nebo se akceptuje pouze výjimečně a za přísných podmínek?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/83/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků (Úř. věst. 2001, L 311, s. 67).

         (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/62/EU ze dne 8. června 2011, kterou se mění směrnice 2001/83/ES o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků, pokud jde o zabránění vstupu padělaných léčivých přípravků do legálního dodavatelského řetězce (Úř. věst. 2011, L 174, s. 74).

         (3)  Nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) 2016/161 ze dne 2. října 2015, kterým se doplňuje směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/83/ES stanovením podrobných pravidel pro ochranné prvky uvedené na obalu humánních léčivých přípravků (Úř. věst. 2016, L 32, s. 1).


title: Věc C-228/20: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Niedersächsisches Finanzgericht (Německo) dne 2. června 2020 – I GmbH v. Finanzamt H

text:
               17.8.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 271/26

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Niedersächsisches Finanzgericht (Německo) dne 2. června 2020 – I GmbH v. Finanzamt H
      (Věc C-228/20)
      (2020/C 271/34)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Niedersächsisches Finanzgericht

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: I GmbH

         Žalovaný: Finanzamt H

         Předběžné otázky

                  1.

                  Je ustanovení § 4 bodu 14 písm. b) Umsatzsteuergesetz (zákon o dani z obratu, dále jen „UStG“) slučitelné s čl. 132 odst. 1 písm. b) směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (1), jestliže je osvobození od daně pro nemocnice, které nejsou veřejnoprávními subjekty, vázáno na schválení takových nemocnic podle § 108 Sozialgesetzbuch V (sociální zákoník V, dále jen „SGB“)?

                  2.

                  V případě záporné odpovědi na první otázku: Jaké podmínky poskytování nemocniční péče veřejnoprávními nemocnicemi lze považovat za „sociální podmín[ky] srovnateln[é]“ s podmínkami veřejnoprávních subjektů ve smyslu čl. 132 odst. 1 písm. b) směrnice 2006/112?

         (1)  Úř. věst. 2006, L 347, s. 1.


title: Věc C-243/20: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Polymeles Protodikeio Athinon (Řecko) dne 5. června 2020 – DP, SG v. Trapeza Peiraios AE

text:
               17.8.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 271/29

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Polymeles Protodikeio Athinon (Řecko) dne 5. června 2020 – DP, SG v. Trapeza Peiraios AE
      (Věc C-243/20)
      (2020/C 271/37)
      Jednací jazyk: řečtina

         Předkládající soud

      Polymeles Protodikeio Athinon

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: DP, SG

         Žalovaná: Trapeza Peiraios AE

         Předběžné otázky

                  1)

                  Musí být článek 8 směrnice 93/13/EHS (1), který členským státům umožňuje přijmout přísnější ustanovení, aby zajistily nejvyšší stupeň ochrany spotřebitele, vykládán v tom smyslu, že členský stát nemusí provést do svého vnitrostátního práva čl. 1 odst. 2 směrnice 93/13/EHS a může tak umožnit soudní přezkum ujednání, která odrážejí závazné [kogentní] nebo dispozitivní právní a správní předpisy?

                  2)

                  Lze mít za to, že čl. 1 odst. 2 první a druhý pododstavec [české znění článku 1 směrnice 93/13 pododstavce neobsahuje] směrnice 93/13/EHS, ačkoli nebyl výslovně proveden do řeckého práva, byl přijat nepřímo, v souladu s obsahem čl. 3 odst. 1 a čl. 4 odst. 1 uvedené směrnice, jelikož ten byl proveden v ustanovení čl. [2] odst. [6] zákona č. 225[1]/1994?

                  3)

                  Spadá pod pojem zneužívající ujednání a do rozsahu jejich působnosti, jak jsou definována v ustanoveních čl. 3 odst. 1 a čl. 4 odst. 1 směrnice 93/13/EHS, výjimka uvedená v čl. 1 odst. 2 prvního a druhého pododstavce této směrnice [české znění článku 1 směrnice 93/13 pododstavce neobsahuje]?

                  4)

                  Může být ujednání úvěrové smlouvy uzavřené mezi spotřebitelem a úvěrovou institucí, které odráží obsah dispozitivního pravidla členského státu, podřízeno přezkumu zneužívající povahy všeobecných obchodních podmínek v souladu s ustanoveními směrnice 93/13/EHS, pokud toto ujednání nebylo předmětem samostatného vyjednávání?

         (1)  Směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o zneužívajících ujednáních ve spotřebitelských smlouvách (Úř. věst. 1993, L 95, s. 29).


title: Věc C-256/20: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sofiyski rayonen sad (Bulharsko) dne 10. června 2020 – „Toplofikatsia Sofia“ EAD

text:
               17.8.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 271/29

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sofiyski rayonen sad (Bulharsko) dne 10. června 2020 – „Toplofikatsia Sofia“ EAD
      (Věc C-256/20)
      (2020/C 271/38)
      Jednací jazyk: bulharština

         Předkládající soud

      Sofiyski rayonen sad

         Účastnice původního řízení

         Navrhovatelka:„Toplofikatsia Sofia“ EAD

         Předběžné otázky

                  1

                  Je třeba vykládat čl. 5 odst. 1 nařízení (EU) č. 1215/2012 (1) ze dne 12. prosince 2012 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech ve spojení se zásadou, že vnitrostátní soud musí zaručit procesní práva k účinné ochraně práv, která vyplývají z unijního práva, tak, že je vnitrostátní soud povinen při zjišťování obvyklého pobytu dlužníka, což je podle vnitrostátního práva stanoveno jako podmínka k provedení jednostranného formálního řízení bez dokazování, jakým je i řízení o vydání platebního rozkazu, vyložit každé důvodné podezření, že dlužník má svůj obvyklý pobyt v jiném členském státě Evropské unie, jako nedostatek právního základu pro vydání platebního rozkazu, resp. – jako právní základ pro to, že platební rozkaz nenabyl právní moci?

                  2

                  Je třeba vykládat čl. 5 odst. 1 nařízení (EU) č. 1215/2012 ze dne 12. prosince 2012 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech ve spojení se zásadou, že vnitrostátní soud musí zaručit procesní práva k účinné ochraně práv, která vyplývají z unijního práva, tak, že ukládá povinnost vnitrostátnímu soudu, který po vydání platebního rozkazu proti určitému dlužníku zjistil, že tento dlužník pravděpodobně nemá žádný obvyklý pobyt ve státě, v němž má soud sídlo, a za podmínky, že toto představuje podle vnitrostátního práva překážku pro vydání platebního rozkazu proti takovému dlužníku, vydaný platební rozkaz zrušit, přestože v tomto směru neexistuje žádné výslovné zákonné ustanovení?

                  3

                  V případě záporné odpovědi na druhou otázku, je třeba ustanovení, která jsou v ní uvedena, vykládat tak, že vnitrostátnímu soudu ukládají povinnost zrušit vydaný platební rozkaz, pokud provedl ověřování a s jistotou zjistil, že dlužník nemá obvyklý pobyt ve státě soudu, kterému byla věc předložena?

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1215/2012 ze dne 12. prosince 2012 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech


title: Věc C-278/20: Žaloba podaná dne 24. června 2020 – Evropská komise v. Španělské království

text:
               17.8.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 271/31

      Žaloba podaná dne 24. června 2020 – Evropská komise v. Španělské království
      (Věc C-278/20)
      (2020/C 271/40)
      Jednací jazyk: španělština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: I. Martínez del Peral, J. Baquero Cruz, P. J. O. Van Nuffel, zmocněnci)

         Žalovaný: Španělské království

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  určil, že Španělské království tím, že přijalo a ponechalo v platnosti čl. 32 odst. 3 až 6 a čl. 34 odst. 1 druhý pododstavec zákona č. 40/2015, jakož i čl. 67 odst. 1 třetí pododstavec zákona č. 39/2015, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají ze zásad efektivity a rovnocennosti coby mezí autonomie, jíž členské státy požívají při stanovování hmotněprávních a procesních podmínek platných pro jejich odpovědnost za škody způsobené jednotlivcům porušením unijního práva;

                  —

                  uložil Španělskému království náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Tato žaloba pro nesplnění povinnosti, podaná na základě článku 258 SFEU, se týká čl. 32 odst. 3 až 6 a čl. 34 odst. 1 druhého pododstavce Ley 40/2015, de 1 de octubre de 2015, de Régimen Jurídico del Sector Público (zákon č. 40/2015 ze dne 1. října 2015 o právním režimu veřejného sektoru), jakož i čl. 67 odst. 1 třetího pododstavce Ley 39/2015, de 1 de octubre de 2015, del Procedimiento Administrativo Común de las Administraciones Públicas (zákon č. 39/2015 ze dne 1. října 2015 o společném správním řízení před orgány veřejné správy).
      Spornými ustanoveními byl sjednocen režim odpovědnosti státu, jenž danou zákonnou úpravu přijal, za porušení unijního práva s režimem stanoveným pro porušení španělské Ústavy akty zákonodárce, přičemž byly doplněny některé hmotněprávní podmínky.
      Sjednocení obou režimů a z něj plynoucí procesní požadavky vedly k tomu, že domožení se náhrady škody za porušení unijního práva způsobených španělským zákonodárcem je nyní nemožné či nepřiměřeně náročné, a tudíž v rozporu se zásadou efektivity.
      Vedle toho jsou hmotněprávní požadavky doplněné v souvislosti s porušeními unijního práva v rozporu se zásadou rovnocennosti, protože pro náhradu škod způsobených španělským zákonodárcem porušením unijního práva jsou stanoveny podmínky, které jsou méně příznivé než podmínky platné pro škody způsobené porušením španělské Ústavy.


title: Věc T-40/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 25. června 2020 – MU v. Parlament („Žaloba na neplatnost – Článek 263 SFEU – Vnitřní předpisy pro stáže a studijní pobyty na generálním sekretariátu Parlamentu – Stážista se zdravotním postižením – Příspěvek pro osoby se zdravotním postižením – Odmítnutí – Podmínky získání dodatečné platby stanovené pro stážisty se zdravotním postižením – Nesprávné právní posouzení“)

text:
               17.8.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 271/33

      Rozsudek Tribunálu ze dne 25. června 2020 – MU v. Parlament
      (Věc T-40/16) (1)

      („Žaloba na neplatnost - Článek 263 SFEU - Vnitřní předpisy pro stáže a studijní pobyty na generálním sekretariátu Parlamentu - Stážista se zdravotním postižením - Příspěvek pro osoby se zdravotním postižením - Odmítnutí - Podmínky získání dodatečné platby stanovené pro stážisty se zdravotním postižením - Nesprávné právní posouzení“)
      (2020/C 271/41)
      Jednací jazyk: italština

         Účastníci řízení

         Žalobce: MU (zástupce: A. Bruno, advokát)

         Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: J. Van Pottelberge, J. Steele a E. Paladini, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 263 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí Parlamentu ze dne 11. prosince 2015, kterým bylo odmítnuto vyplatit dodatečnou platbu stanovenou pro stážisty se zdravotním postižením v čl. 24 odst. 9 vnitřních předpisů pro stáže a studijní pobyty na generálním sekretariátu Parlamentu.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 11. prosince 2015, kterým bylo odmítnuto vyplatit MU dodatečnou platbu pro stážisty se zdravotním postižením stanovenou v čl. 24 odst. 9 vnitřních předpisů pro stáže a studijní pobyty na generálním sekretariátu Parlamentu, se zrušuje.

                  2)

                  Ve zbývající části se žaloba zamítá.

                  3)

                  Parlamentu se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 312, 16.9.2019.


title: Věc T-114/19: Rozsudek Tribunálu ze dne 25. června 2020 – Pavel v. EUIPO – bugatti (B) („Ochranná známka Evropské unie – Řízení o prohlášení neplatnosti – Obrazová ochranná známka Evropské unie B – Starší mezinárodní obrazová ochranná známka b – Relativní důvod pro zamítnutí zápisu – Nebezpečí záměny – Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001 – Článek 60 odst. 1 písm. a) nařízení 2017/1001 – Zneužití pravomoci – Částečné zrušení“)

text:
               17.8.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 271/35

      Rozsudek Tribunálu ze dne 25. června 2020 – Pavel v. EUIPO – bugatti (B)
      (Věc T-114/19) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o prohlášení neplatnosti - Obrazová ochranná známka Evropské unie B - Starší mezinárodní obrazová ochranná známka b - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001 - Článek 60 odst. 1 písm. a) nařízení 2017/1001 - Zneužití pravomoci - Částečné zrušení“)
      (2020/C 271/44)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: Dan-Gabriel Pavel (Velký Varadín, Rumunsko) (zástupkyně: E.-D. Nedelcu, advokátka)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupkyně: M. Capostagno, zmocněnkyně)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: bugatti GmbH (Herford, Německo) (zástupkyně: U. Ulrich, advokátka)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 14. prosince 2018 (spojené věci R 49/2018-1 a R 85/2018-1) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společností bugatti a D.-G. Pavlem.

         Výrok

                  1)

                  Rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 14. prosince 2018 (spojené věci R 49/2018-1 a R 85/2018-1) se zrušuje v rozsahu, v němž se týká výrobků „kůže a imitace kůže; kůže zvířat“ náležejících do třídy 18 ve smyslu Niceské dohody o mezinárodním třídění výrobků a služeb pro účely zápisu známek ze dne 15. června 1957, ve znění změn a doplňků.

                  2)

                  Ve zbývající části se žaloba zamítá.

                  3)

                  Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 213, 24.6.2019.


title: Věc T-295/19: Rozsudek Tribunálu ze dne 25. června 2020 – Klymenko v. Rada („Společná zahraniční a bezpečnostní politika – Omezující opatření přijatá vzhledem k situaci na Ukrajině – Zmrazení finančních prostředků – Seznam osob, subjektů a orgánů, jimž se zmrazují finanční prostředky a hospodářské zdroje – Ponechání jména žalobce na seznamu – Povinnost Rady ověřit, zda bylo při přijetí rozhodnutí orgánu třetího státu dodrženo právo na obhajobu a právo na účinnou soudní ochranu“)

text:
               17.8.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 271/36

      Rozsudek Tribunálu ze dne 25. června 2020 – Klymenko v. Rada
      (Věc T-295/19) (1)

      („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vzhledem k situaci na Ukrajině - Zmrazení finančních prostředků - Seznam osob, subjektů a orgánů, jimž se zmrazují finanční prostředky a hospodářské zdroje - Ponechání jména žalobce na seznamu - Povinnost Rady ověřit, zda bylo při přijetí rozhodnutí orgánu třetího státu dodrženo právo na obhajobu a právo na účinnou soudní ochranu“)
      (2020/C 271/45)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Oleksandr Viktorovyč Klymenko (Moskva, Rusko) (zástupkyně: M. Phelippeau, advokátka)

         Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: A. Vitro a P. Mahnič, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 263 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí Rady (SZBP) 2019/354 ze dne 4. března 2019, kterým se mění rozhodnutí 2014/119/SZBP o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci na Ukrajině (Úř. věst. 2019, L 64, s. 7), a prováděcího nařízení Rady (EU) 2019/352 ze dne 4. března 2019, kterým se provádí nařízení (EU) č. 208/2014 o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci na Ukrajině (Úř. věst. 2019, L 64, s. 1), v rozsahu, v němž tyto akty ponechávají jméno žalobce na seznamu osob, subjektů a orgánů, na které se tato omezující opatření vztahují.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Rozhodnutí Rady (SZBP) 2019/354 ze dne 4. března 2019, kterým se mění rozhodnutí 2014/119/SZBP o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci na Ukrajině, a prováděcí nařízení Rady (EU) 2019/352 ze dne 4. března 2019, kterým se provádí nařízení (EU) č. 208/2014 o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci na Ukrajině, se zrušují v rozsahu, v němž bylo na seznamu osob, subjektů a orgánů, na které se vztahují tato omezující opatření, ponecháno jméno Oleksandra Viktorovyče Klymenka.

                  2)

                  Radě Evropské unie se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 213, 24.6.2019.


title: Věc T-550/19: Rozsudek Tribunálu ze dne 25. června 2020 – Nitto Pharmaceutical Industries v. EUIPO – Chiesi Farmaceutici (NOSTER) („Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie – Slovní ochranná známka NOSTER – Starší slovní ochranná známka Evropské unie FOSTER – Relativní důvod pro zamítnutí zápisu – Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (UE) 2017/1001“)

text:
               17.8.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 271/36

      Rozsudek Tribunálu ze dne 25. června 2020 – Nitto Pharmaceutical Industries v. EUIPO – Chiesi Farmaceutici (NOSTER)
      (Věc T-550/19) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie - Slovní ochranná známka NOSTER - Starší slovní ochranná známka Evropské unie FOSTER - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (UE) 2017/1001“)
      (2020/C 271/46)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Nitto Pharmaceutical Industries Ltd (Kjóto, Japonsko) (zástupce: P. Voutilainen, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: L. Rampini, zmocněnec)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Chiesi Farmaceutici SpA (Parma, Itálie) (zástupci: C. de Callataÿ a T. de Haan, advokáti)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 13. května 2019 (věc R 2279/2018-5) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Chiesi Farmaceutici a Nitto Pharmaceutical Industries.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnost Nitto Pharmaceutical Industries Ltd ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Úřadem Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) a společností Chiesi Farmaceutici SpA.

         (1)  Úř. věst. C 337, 7.10.2019.


title: Věc T-651/19: Rozsudek Tribunálu ze dne 25. června 2020 – Brands Up v. EUIPO (Credit24) („Ochranná známka Evropské unie – Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie Credit24 – Absolutní důvod pro zamítnutí – Popisný charakter – Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (EU) 2017/1001“)

text:
               17.8.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 271/37

      Rozsudek Tribunálu ze dne 25. června 2020 – Brands Up v. EUIPO (Credit24)
      (Věc T-651/19) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie Credit24 - Absolutní důvod pro zamítnutí - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (EU) 2017/1001“)
      (2020/C 271/47)
      Jednací jazyk: finština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Brands Up OÜ (Tallinn, Estonsko) (zástupce: M. Welin, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: V. Ruzek, zmocněnec)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 16. července 2019 (věc R 465/2019-2) týkajícímu se přihlášky obrazového označení Credit24 jako ochranné známky Evropské unie.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti Brands UP OÜ se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 399, 25. 11. 2019.


title: Věc T-383/19: Usnesení Tribunálu ze dne 16. června 2020 – Walker a další v. Parlament a Rada („Žaloba na neplatnost – Oblast svobody, bezpečnosti a práva – Vystoupení Spojeného království Velké Británie a Severního Irska z Evropské unie – Nařízení (EU) 2019/592, kterým se mění nařízení (EU) 2018/1806 – Výjimka z povinnosti krátkodobých víz výměnou za reciprocitu – Údajná ztráta občanství Unie – Nedostatek osobního dotčení – Nepřípustnost“)

text:
               17.8.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 271/38

      Usnesení Tribunálu ze dne 16. června 2020 – Walker a další v. Parlament a Rada
      (Věc T-383/19) (1)

      („Žaloba na neplatnost - Oblast svobody, bezpečnosti a práva - Vystoupení Spojeného království Velké Británie a Severního Irska z Evropské unie - Nařízení (EU) 2019/592, kterým se mění nařízení (EU) 2018/1806 - Výjimka z povinnosti krátkodobých víz výměnou za reciprocitu - Údajná ztráta občanství Unie - Nedostatek osobního dotčení - Nepřípustnost“)
      (2020/C 271/48)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobci: Hilary Elizabeth Walker (Cádiz, Španělsko), Jennifer Ann Cording (Valdagno, Itálie), Douglas Edward Watson (Beaumont, Francie), Christopher David Randolph (Ballinlassa Belcarra Castlebar, Irsko) a Michael Charles Strawson (Serralongue, Francie) (zástupce: J. Fouchet, advokát)

         Žalovaní: Evropský parlament (zástupci: D. Warin a R. van de Westelaken, zmocněnci) a Rada Evropské unie (zástupci: S. Cholakova a R. Meyer, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh na základě článku 263 SFEU znějící na zrušení nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2019/592 ze dne 10. dubna 2019, kterým se mění nařízení (EU) 2018/1806, kterým se stanoví seznam třetích zemí, jejichž státní příslušníci musí mít při překračování vnějších hranic vízum, jakož i seznam třetích zemí, jejichž státní příslušníci jsou od této povinnosti osvobozeni, v souvislosti s vystoupením Spojeného království z Unie (Úř. věst. 2019, L 103 I, s. 1)

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

                  2)

                  O návrzích na vedlejší účastenství Španělského království a Evropské komise již není namístě rozhodovat.

                  3)

                  Hilary Elizabeth Walker, Jennifer Ann Cording, Douglas Edward Watson, Christopher David Randolph a Michael Charles Strawson ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady vynaložené Evropským parlamentem a Radou Evropské unie, včetně nákladů souvisejících s řízením o předběžných opatřeních před Tribunálem, s výjimkou nákladů souvisejících s návrhy na vedlejší účastenství.

                  4)

                  H. E. Walker, J. A. Cording, D. E. Watson, Ch. D. Randolph, M. Ch. Strawson, Parlament, Rada, Španělské království, jakož i Komise ponesou náklady řízení související s jejich návrhy na vedlejší účastenství.

         (1)  Úř. věst. C 270, 12.8.2019.


title: Věc T-558/19: Usnesení Tribunálu ze dne 16. června 2020 – Luz Saúde v. EUIPO – Clínica La Luz (HOSPITAL DA LUZ LEARNING HEALTH) („Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie HOSPITAL DA LUZ LEARNING HEALTH – Starší národní obrazová ochranná známka clínica LALUZ – Relativní důvod pro zamítnutí zápisu – Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001 – Žaloba po právní stránce zjevně zcela neopodstatněná“)

text:
               17.8.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 271/38

      Usnesení Tribunálu ze dne 16. června 2020 – Luz Saúde v. EUIPO – Clínica La Luz (HOSPITAL DA LUZ LEARNING HEALTH)
      (Věc T-558/19) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie HOSPITAL DA LUZ LEARNING HEALTH - Starší národní obrazová ochranná známka clínica LALUZ - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001 - Žaloba po právní stránce zjevně zcela neopodstatněná“)
      (2020/C 271/49)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Luz Saúde, SA (Lisabon, Portugalsko) (zástupce: G. Moreira Rato, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: J. Ivanauskas, zmocněnec)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Clínica La Luz, SL (Madrid, Španělsko) (zástupce: I. Temiño Ceniceros, advokát)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 1. července 2019 (věc R 2239/2018-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Clínica La Luz a Luz Saúde.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti Luz Saúde, SA se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 319, 23.9.2019.


title: Věc T-848/19: Žaloba podaná dne 4. června 2020 – HS v. Komise

text:
               17.8.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 271/39

      Žaloba podaná dne 4. června 2020 – HS v. Komise
      (Věc T-848/19)
      (2020/C 271/50)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: HS (zástupkyně: L. Levi a A. Champetier, advokátky)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí ze dne 12. března 2019 o ukončení pracovního poměru žalobce po skočení zkušební doby,

                  —

                  v případě potřeby zrušil rozhodnutí ze dne 10. října 2019, kterým byla zamítnuta stížnost žalobce,

                  —

                  uložil náhradu morální újmy, kterou utrpěl žalobce a kterou lze vyčíslit ex aequo et bono na 15 000 euro,

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce následující žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z porušení zásady zákazu diskriminace na základě zdravotního postižení a povinnosti provést přiměřené úpravy, porušení článku 21 Listiny, Úmluvy OSN o právech osob se zdravotním postižením a čl. 1 písm. d) služebního řádu úředníků a porušení povinnosti jednat s náležitou péčí.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází z porušení článku 34 služebního řádu úředníků: porušení řádných podmínek zkušební doby, neposkytnutí pokynů a nedostatek a nejistota cílů, porušení práva být vyslechnut a zjevně nesprávná posouzení.

                  3.

                  Pokud jde o návrh na náhradu škody, žalobce poukazuje na pochybení, kterého se dopustila žalovaná, utrpěnou škodu a souvislost mezi pochybením a škodou.


title: Věc T-347/20: Žaloba podaná dne 29. května 2020 – Sogia Ellas v. Komise

text:
               17.8.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 271/40

      Žaloba podaná dne 29. května 2020 – Sogia Ellas v. Komise
      (Věc T-347/20)
      (2020/C 271/51)
      Jednací jazyk: řečtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Sogia Ellas AE (Atény, Řecko) (zástupci: P. Bernitsas, M. Androulakaki, A. Patsalia a E. Kalogiannis, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  prohlásil, že její žaloba je přípustná;

                  —

                  zrušil rozhodnutí v plném rozsahu, nebo podpůrně v rozsahu, v němž se týká žalobkyně (1);

                  —

                  podpůrně zrušil článek 2 rozhodnutí v rozsahu, v němž ukládá navrácení částek sporných podpor v plném rozsahu, nebo podpůrně v rozsahu, v němž se týká žalobkyně, a

                  —

                  uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z nesprávného výkladu a z nedostatečného odůvodnění ze strany Komise, pokud jde o existenci státní podpory: nejsou splněna kritéria hospodářského zvýhodnění, selektivity a narušení hospodářské soutěže.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází ze skutečnosti, že sporná opatření představují podpory slučitelné s vnitřním trhem ve smyslu čl. 107 odst. 2 písm. b) SFEU.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vychází z porušení zásad řádné správy, předchozího vyslechnutí a odůvodnění rozhodnutí, jakož i z porušení článku 41 Listiny základních práv Evropské unie.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vychází z porušení čl. 14 odst. 1 nařízení (ES) č. 659/1999 (2) a čl. 16 odst. 1 nařízení (EU) 2015/1589 (3), jakož i ze skutečnosti, že rozhodnutí bylo přijato v rozporu se zásadami právní jistoty a legitimního očekávání.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vychází ze skutečnosti, že rozhodnutí bylo přijato v rozporu se zásadou proporcionality.

         (1)  Rozhodnutí Komise (EU) 2020/394 ze dne 7. října 2019 týkající se podpory SA.39119 (2016/C) (ex 2015/NN) (ex 2014/CP), kterou Řecká republika poskytla ve formě úrokových subvencí a záruk spojených s požáry v roce 2007 [oznámeno pod číslem C(2019) 7094] (Úř. věst. 2020, L 76, s. 4).

         (2)  Nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (Úř. věst. 1999, L 83, s. 1).

         (3)  Nařízení Rady (EU) 2015/1589 ze dne 13. července 2015, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 108 Smlouvy o fungování Evropské unie (Úř. věst. 2015, L 248, s. 9).