title: Věc T-48/21: Usnesení Tribunálu ze dne 26. listopadu 2021 – Cepewa v. EUIPO – Out of the blue (Lieblingsmensch)

text:
               14.2.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 73/68

      Usnesení Tribunálu ze dne 26. listopadu 2021 – Cepewa v. EUIPO – Out of the blue (Lieblingsmensch)
      (Věc T-48/21) (1)

      (2022/C 73/86)
      Jednací jazyk: němčina
      Předseda pátého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 88, 15. 3. 2021.


title: Věc C-699/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte costituzionale (Itálie) dne 22. listopadu 2021 – trestní řízení proti E.D.L.

text:
               14.2.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 73/14

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte costituzionale (Itálie) dne 22. listopadu 2021 – trestní řízení proti E.D.L.
      (Věc C-699/21)
      (2022/C 73/18)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Corte costituzionale

         Účastník původního trestního řízení

      E.D.L.

         Předběžná otázka

      Musí být čl. 1 odst. 3 rámcového rozhodnutí 2002/584/SVV o evropském zatýkacím rozkazu (1), ve světle článků 3, 4 a 35 Listiny základních práv Evropské unie, vykládán v tom smyslu, že pokud se vykonávající justiční orgán domnívá, že by předání osoby trpící závažnou, chronickou a potenciálně nezvratnou nemocí mohlo způsobit nebezpečí vážného poškození jejího zdraví, musí si od vystavujícího justičního orgánu vyžádat informace umožňující vyloučit existenci tohoto nebezpečí a musí odmítnout předání osoby, pokud v přiměřené lhůtě neobdrží záruky v tomto smyslu?

         (1)  Rámcové rozhodnutí Rady ze dne 13. června 2002 o evropském zatýkacím rozkazu a postupech předávání mezi členskými státy (Úř. věst. 2002, L 190, s. 1). Zvláštní vydání v českém jazyce: kapitola 19, sv. 6, s. 34.


title: Věc C-700/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte costituzionale (Itálie) dne 22. listopadu 2021 – trestní řízení proti O.G.

text:
               14.2.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 73/14

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte costituzionale (Itálie) dne 22. listopadu 2021 – trestní řízení proti O.G.
      (Věc C-700/21)
      (2022/C 73/19)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Corte costituzionale

         Účastník původního trestního řízení

      O.G.

         Předběžné otázky

                  a)

                  Brání čl. 4 odst. 6 [rámcového rozhodnutí] Rady 2002/584/SVV ze dne 13. června 2002 o evropském zatýkacím rozkazu a postupech předávání mezi členskými státy (1), vykládaný ve světle čl. 1 odst. 3 tohoto rámcového rozhodnutí a článku 7 Listiny základních práv Evropské unie, takové právní úpravě, jako je italská právní úprava, která – v rámci řízení o evropském zatýkacím rozkazu pro výkon trestu nebo ochranného opatření – absolutně a automaticky znemožňuje vykonávajícím justičním orgánům odmítnout předání státních příslušníků třetích zemí, kteří se zdržují na území Itálie nebo zde mají trvalé bydliště, a to bez ohledu na vazby, které tito státní příslušníci třetích zemí v Itálii mají?

                  b)

                  V případě kladné odpovědi na první otázku, na základě jakých kritérií a předpokladů mají být tyto vazby považovány za natolik významné, že vyžadují, aby vykonávající justiční orgán předání odmítl?

         (1)  Úř. věst. 2002, L 190, s. 1.


title: Věc C-731/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg (Lucembursko) dne 1. prosince 2021 – GV v. Caisse nationale d’assurance pension

text:
               14.2.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 73/15

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg (Lucembursko) dne 1. prosince 2021 – GV v. Caisse nationale d’assurance pension
      (Věc C-731/21)
      (2022/C 73/20)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: GV

         Žalovaná: Caisse nationale d’assurance pension

         Předběžná otázka

      Brání unijní právo, zejména články 18, 45 a 48 Smlouvy o fungování Evropské unie a čl. 7 odst. 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 492/2011 ze dne 5. dubna 2011 o volném pohybu pracovníků uvnitř Unie (1), ustanovením práva členského státu, jako je článek 195 lucemburského Zákoníku sociálního zabezpečení a články 3, 4 a 4-1 novelizovaného zákona ze dne 9. července 2004 o právních účincích některých partnerství, které podmiňují přiznání pozůstalostního důchodu pozůstalému partnerovi z platně uzavřeného a registrovaného partnerství v členském státě původu pozůstalostního důchodu z důvodu výkonu profesní činnosti zemřelým partnerem v hostitelském členském státě podmínkou zapsání partnerství do rejstříku vedeného tímto státem za účelem ověření hmotněprávních podmínek vyžadovaných zákonem tohoto členského státu pro uznání partnerství a zajištění možnosti se jej dovolávat vůči třetím osobám, zatímco přiznání pozůstalostního důchodu pozůstalému partnerovi z partnerství uzavřeného v hostitelském členském státě je podmíněno pouze tím, že partnerství bylo v tomto členském státě platně uzavřené a zapsané?

         (1)  Úř. věst. 2011, L 141, s. 1.


title: Věc C-747/21 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 3. prosince 2021 společností PAO Severstal proti rozsudku Tribunálu (desátého senátu) vydanému dne 22. září 2021 ve věci T-753/16, Severstal v. Komise

text:
               14.2.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 73/16

      Kasační opravný prostředek podaný dne 3. prosince 2021 společností PAO Severstal proti rozsudku Tribunálu (desátého senátu) vydanému dne 22. září 2021 ve věci T-753/16, Severstal v. Komise
      (Věc C-747/21 P)
      (2022/C 73/21)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: PAO Severstal (zástupkyně: M. Krestiyanova a N. Tuominen, advokátky)

         Další účastníci řízení: Evropská komise a Eurofer, European Steel Association, ASBL

         Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  napadený rozsudek zrušil,

                  —

                  vydal konečné rozhodnutí ve věci tam, kde to stav řízení dovoluje,

                  —

                  podpůrně vrátil věc Tribunálu k novému rozhodnutí,

                  —

                  uložil Komisi náhradu nákladů řízení vynaložených před Soudním dvorem i před Tribunálem.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Kasační opravný prostředek se zakládá na následujících důvodech:

                  —

                  Zaprvé se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení nesprávným výkladem čl. 18 odst. 1 základního nařízení (1) a učinil věcně nesprávná skutková zjištění. Tribunál bez jakéhokoli vysvětlení vyšel z předpokladu, že dotyčný výrobek je polotovarem. Jednalo se přitom a nadále se jedná o první sporný bod mezi stranami. Tribunál, který se k posouzení tohoto sporného bodu nedostal, natož aby posoudil jeho význam pro uplatnění čl. 18 odst. 1, nechápe, že bez vyřešení této první neshody mezi stranami nelze dosáhnout žádného závěru v otázce, zda Komise v probíhajícím řízení uplatnila čl. 18 odst. 1 správně, či nikoli.

                  —

                  Zadruhé se Tribunál dopustil zjevně nesprávného posouzení výkladem čl. 9 odst. 4 základního nařízení a opomenutím vypořádat se s hlavními argumenty či podat odůvodnění. Komise – pod ochranou Tribunálu – výrazně překročila meze vyšetřovaného období, když za „nejbližší reprezentativní rok“ nezasažený finanční krizí. V souvislosti s tím navrhovatelka tvrdí, že konstatování o újmě učiněné v napadeném rozsudku je vadné v tom smyslu, že není výsledkem poměření pozitivních a negativních relevantních faktorů. V tomto kontextu navrhovatelka tvrdila, že snížení výrobních nákladů unijního průmyslu musí být vedle dalších faktorů dáno rovněž do souvislosti se stavem unijního průmyslu po celosvětové finanční krizi z roku 2012. Tribunál však odmítl i jen zvážit otázku, zda měla finanční krize také dopad na mechanismus vzniku újmy.

                  —

                  Zatřetí se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení nesprávným výkladem čl. 2 odst. 9 základního nařízení a opomenutím vypořádat se se všemi argumenty, z nichž některé uplatnil samotný Tribunál. Tribunál navzdory vlastní judikatuře protiprávně dovodil, že úpravy podle čl. 2 odst. 9 mohou být uplatněny rovněž per analogiam na výpočet rozpětí újmy. Úprava pro prodejní, správní a režijní náklady a zisk podle vývozní ceny CIF (náklady, pojištění a přepravné) navrhovatelky pro účely rozpětí újmy je nevhodná, nedůvodná a představuje zjevně nesprávné posouzení, neboť jedinou relevantní vývozní cenou je skutečná cena na otevřeném trhu (CIF) na vstupní hranici na unijní trh a konkurenční cena unijního průmyslu na otevřeném trhu. Názor navrhovatelky je podpořen rozsudkem Tribunálu ve věci Hansol Paper v. Komise, T-383/17 (2) (body 196 až 204).

         (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (Úř. věst. 2009, L 343, s. 51, oprava v Úř. věst. 2010, L 7, s. 22).

         (2)  Rozsudek Tribunálu ze dne 2. dubna 2020 (věc T-383/17, Hansol Paper v. Komise, EU:T:2020:139).


title: Věc C-748/21 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 3. prosince 2021 společností Novolipetsk Steel PAO proti rozsudku Tribunálu (desátého senátu) vydanému dne 22. září 2021 ve věci T-752/16, NLMK v. Komise

text:
               14.2.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 73/17

      Kasační opravný prostředek podaný dne 3. prosince 2021 společností Novolipetsk Steel PAO proti rozsudku Tribunálu (desátého senátu) vydanému dne 22. září 2021 ve věci T-752/16, NLMK v. Komise
      (Věc C-748/21 P)
      (2022/C 73/22)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Novolipetsk Steel PAO (zástupkyně: M. Krestiyanova a N. Tuominen, advokátky)

         Další účastníci řízení: Evropská komise a Eurofer, European Steel Association, ASBL

         Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  napadený rozsudek zrušil,

                  —

                  vydal konečné rozhodnutí ve věci tam, kde to stav řízení dovoluje,

                  —

                  podpůrně vrátil věc Tribunálu k novému rozhodnutí,

                  —

                  uložil Komisi náhradu nákladů řízení vynaložených před Soudním dvorem i před Tribunálem.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Kasační opravný prostředek se zakládá na následujících důvodech:

                  —

                  Zaprvé se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení nesprávným výkladem čl. 18 odst. 1 základního nařízení (1), učinil věcně nesprávná skutková zjištění a zkreslil důkazy, jejichž význam je jasný. Tribunál vyšel z předpokladu, že dotyčný výrobek je polotovarem, a nijak nezdůvodnil, proč v tomto ohledu jednoduše převzal názor Komise. Jedná se přitom o první sporný bod mezi stranami, což má značný vliv na způsob, jakým musí být čl. 18 odst. 1 základního nařízení uplatněn. Tribunál, který se k posouzení tohoto sporného bodu nedostal, natož aby posoudil jeho význam pro uplatnění čl. 18 odst. 1, nechápe, že bez vyřešení této první neshody mezi stranami nelze dosáhnout žádného závěru v otázce, zda Komise v probíhajícím řízení uplatnila čl. 18 odst. 1 správně, či nikoli.

                  —

                  Zadruhé se Tribunál dopustil zjevně nesprávného posouzení výkladem čl. 9 odst. 4 základního nařízení a opomenutím vypořádat se s hlavními argumenty či podat odůvodnění. Komise – pod ochranou Tribunálu – výrazně překročila meze vyšetřovaného období či posuzovaného období, když za „nejbližší reprezentativní rok“ po finanční krizi zvolila rok 2008. V souvislosti s tím navrhovatelka tvrdí, že konstatování o újmě učiněné v napadeném rozsudku je vadné v tom smyslu, že není výsledkem poměření pozitivních a negativních relevantních faktorů. V tomto kontextu navrhovatelka tvrdila, že snížení výrobních nákladů unijního průmyslu musí být vedle dalších faktorů dáno rovněž do souvislosti se stavem unijního průmyslu po celosvětové finanční krizi z roku 2012. Tribunál však odmítl i jen zvážit otázku, zda měla finanční krize také dopad na mechanismus vzniku újmy.

                  —

                  Zatřetí se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení nesprávným výkladem čl. 2 odst. 9 základního nařízení a opomenutím vypořádat se se všemi argumenty, z nichž některé uplatnil samotný Tribunál. Tribunál navzdory vlastní judikatuře protiprávně dovodil, že úpravy podle čl. 2 odst. 9 mohou být uplatněny rovněž per analogiam na výpočet rozpětí újmy. Úprava pro prodejní, správní a režijní náklady a zisk podle vývozní ceny CIF (náklady, pojištění a přepravné) navrhovatelky pro účely rozpětí újmy je nevhodná, nedůvodná a představuje zjevně nesprávné posouzení, neboť jedinou relevantní vývozní cenou je skutečná cena na otevřeném trhu (CIF) na vstupní hranici na unijní trh a konkurenční cena unijního průmyslu na otevřeném trhu. Názor navrhovatelky je podpořen rozsudkem Tribunálu ve věci Hansol Paper v. Komise, T-383/17 (2) (body 196 až 204).

         (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (Úř. věst. 2009, L 343, s. 51, oprava v Úř. věst. 2010, L 7, s. 22).

         (2)  Rozsudek Tribunálu ze dne 2. dubna 2020 (věc T-383/17, Hansol Paper v. Komise, EU:T:2020:139).


title: Věc C-755/21 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 8. prosince 2021 Mariánem Kočnerem proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) ze dne 29. září 2021 ve věci T-528/20, Kočner v. Europol

text:
               14.2.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 73/18

      Kasační opravný prostředek podaný dne 8. prosince 2021 Mariánem Kočnerem proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) ze dne 29. září 2021 ve věci T-528/20, Kočner v. Europol
      (Věc C-755/21 P)
      (2022/C 73/23)
      Jednací jazyk: slovenština

         Účastníci řízení

         Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatel): Marián Kočner (zástupci: M. Mandzák, M. Para, advokáti)

         Další účastníci řízení: Agentura Evropské unie pro spolupráci v oblasti prosazování práva, Španělské království

         Návrhová žádání

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatel) navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušil napadený rozsudek v celém rozsahu;

                  —

                  vrátil věc Tribunálu k dalšímu řízení;

                  —

                  uložil Tribunálu povinnost rozhodnout o náhradě nákladů řízení.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Navrhovatel poukazuje na dvě škodné události. Kasační opravný prostředek se celkově člení na šest důvodů. Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení a nesprávně uplatnil hmotné právo zejména ve vztahu ke společné a nerozdílné odpovědnosti žalovaného a členského státu za škodu, nesprávně vyložil vnitrostátní právo, nesprávně stanovil nedostatek příčinné souvislosti mezi jednáním žalovaného a škodnou událostí a nedostatečně odůvodnil napadený rozsudek a zkreslil důkazy.


title: Věc C-763/21 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 10. prosince 2021 TUIfly GmbH proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 29. září 2021 ve věci T-447/18, TUIfly GmbH v. Evropská komise

text:
               14.2.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 73/18

      Kasační opravný prostředek podaný dne 10. prosince 2021 TUIfly GmbH proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 29. září 2021 ve věci T-447/18, TUIfly GmbH v. Evropská komise
      (Věc C-763/21 P)
      (2022/C 73/24)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: TUIfly GmbH (zástupci: L. Giesberts a D. J. Westarp, advokáti)

         Další účastnice řízení: Evropská komise

         Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušil rozsudek Tribunálu Evropské unie ze dne 29. září 2021 ve věci T-447/18 v celém rozsahu a články 7 a 8, jakož i články 9, 10 a 11 rozsahu, v jakém se vztahují na články 7 a 8, rozhodnutí odpůrkyně (EU) 2018/628 ze dne 11. listopadu 2016 o státní podpoře SA.24221 (2011/C) (ex 2011/NN) poskytnuté Rakouskem ve prospěch letiště Klagenfurt, společnosti Ryanair a dalších leteckých společností využívajících toto letiště (Úř. věst. 2018, L 107, s. 1),

                  —

                  uložil odpůrkyni povinnost nahradit náklady řízení v obou stupních.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Na podporu svého kasačního opravného prostředku uvádí navrhovatelka dva důvody kasačního opravného prostředku.
      Zaprvé Tribunál v napadeném rozsudku nesprávně vyložil čl. 107 odst. 1 SFEU a porušil tím unijní právo. V rámci čl. 107 odst. 1 SFEU Tribunál při uplatnění zásady investora v tržním hospodářství překročil hranice přípustného výkladu unijního práva.
      Tribunál jednak neoprávněně vycházel, v souladu s postojem Komise, z poskytnutí výhody navrhovatelce. Tribunál se v této souvislosti při uplatnění zásady investora v tržním hospodářství dopustil z právního hlediska několika nepřípustných úvah. Tribunál nejprve vyložil čl. 107 odst. 1 SFEU nikoli striktně objektivně, ale subjektivně. Tribunál přitom (v souladu s postojem Komise) vycházel z toho, že členský stát před uzavřením dohod nevypracoval žádné obchodní plány. To však v té době neodpovídalo judikatuře a správné praxi, takže Tribunál porušil zásadu ochrany legitimního očekávání, resp. zákazu retroaktivity.
      Tribunál dále opřel svou analýzu ziskovosti pouze na krátkodobých úvahách o rentabilitě, ačkoli to je podle judikatury evropských soudů z věcného hlediska nesprávné a v rozhodné době to neodpovídalo správní praxi. Tribunál při této příležitosti na dohody uplatnil s nepřípustnou retroaktivitou pokyny Komise pro leteckou dopravu, které byly přijaty až po uzavření marketingových dohod. Samotné uplatnění se mimoto uskutečnilo nesprávně. Tribunál rovněž odůvodnil svá zjištění údajnými zvláštnostmi v odvětví nízkonákladových letů, které k rozhodnému datu neexistovaly.
      Navrhovatelka tvrdí, že při náležitém zohlednění dlouhodobých úvah o rentabilitě resp. bez uvedených porušení by bylo nutno popřít existenci podpory podle čl. 107 odst. 1 SFEU.
      Navrhovatelka zadruhé vytýká Tribunálu, že, pokud jde o možné odůvodnění podpor, nesprávně uplatnil čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU a zamotal se do evidentních rozporů.
      Zaprvé kritérium přezkumu zvolené Tribunálem (výlučné zaměření na rentabilitu jednotlivých letových spojů provozovaných navrhovatelkou) bylo věcně nesprávné, protože nezohledňovalo rozlišování mezi skutkovým stavem a odůvodněním, které je ve smyslu systematiky zákona povinné. Kritérium (zejména pokud jde o marketingovou dohodu z roku 2003) žádným způsobem neodpovídalo relevantní správní praxi nebo judikatuře relevantním v rozhodné době. Na rozdíl od podpor poskytnutých letišti, Tribunál rovněž, pokud jde o navrhovatelku, naprosto a protiprávně nezohlednil dopravní potřeby regionu Korutany. Vzhledem k podobnosti resp. stejnosti zájmů, pokud jde o podpory poskytnuté letišti a navrhovatelce je tu rozpor v odůvodnění, který nelze vyřešit. Tribunál porušil základní hodnocení čl. 107 odst. 3 SFEU a tím porušil toto ustanovení.
      Navrhovatelka tvrdí, že při přípustném použití čl. 107 odst. 3 SFEU by bylo třeba připustit odůvodněnost podpor.


title: Věc C-780/21 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 15. prosince 2021 Oriolem Junqueras i Viesem proti usnesení Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 5. října 2021 ve věci T-613/20, Junqueras i Vies v. Parlament

text:
               14.2.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 73/20

      Kasační opravný prostředek podaný dne 15. prosince 2021 Oriolem Junqueras i Viesem proti usnesení Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 5. října 2021 ve věci T-613/20, Junqueras i Vies v. Parlament
      (Věc C-780/21 P)
      (2022/C 73/25)
      Jednací jazyk: španělština

         Účastníci řízení

         Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Oriol Junqueras i Vies (zástupce: M. Marsal i Ferret, advokát)

         Další účastník řízení: Evropský parlament

         Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatel“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušil usnesení šestého senátu Tribunálu Evropské unie ze dne 5. října 2021 ve věci T-613/20;

                  —

                  konstatoval, že žaloba podaná navrhovatelem je v plném rozsahu přípustná;

                  —

                  vrátil řízení zpět, aby šestý senát Tribunálu po konstatování přípustnosti žaloby pokračoval v jejím posouzení;

                  —

                  uložil Evropskému parlamentu náhradu nákladů řízení o námitce nepřípustnosti a tohoto řízení o kasačním opravném prostředku.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Na podporu svého kasačního opravného prostředku uvádí navrhovatel 5 důvodů s jejich právním odůvodněním:

                  1.

                  Usnesení porušuje požadavky práva na účinnou soudní ochranu (článek 47 Listiny základních práv Evropské unie a články 6 a 13 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv), jelikož rozhodnutím o nepřípustnosti (a rozhodnutími o nespojení věcí a nepřerušení řízení) zbavuje jakéhokoliv užitečného účinku rozsudek, který vydá soudní dvůr ve věci C-115/21 [P], a rozsudek, který může vydat sám Tribunál ve věci T-24/20 (1), pokud bude věc znovu projednávat. Je tomu tak proto, že Tribunál vykládá nesprávně právní účinky soudního rozhodnutí, které může být přijato ve věcech T-24/20 a C-115/21 P. Tribunál má za to, že k obnovení mandátu pana Junquerase by bylo nezbytné nové rozhodnutí vnitrostátních orgánů Španělského království, zatímco důsledkem soudních rozhodnutí ve prospěch našich návrhových žádání by bylo zachování mandátu pana Junquerase.

                  2.

                  Napadené usnesení vykládá nesprávně požadavky stanovené judikaturou pro to, aby bylo možné konstatovat existenci bezprostředního dotčení napadeným aktem, takže činí nesprávný závěr, že žalobce nemá aktivní legitimaci podle čl. 263 čtvrtého pododstavce SFEU. Usnesení zbavuje užitečného účinku soudní rozhodnutí, která mohou být vydána ve věcech C-115/21 P a T-24/20 a neuznává, že kdyby nebyl akt přijat, zůstal by mandát pana Junquerase neobsazen a nic by nebránilo tomu, aby jej znovu získal a jeho práva byla obnovena.

                  3.

                  Usnesení porušuje právo na rovnost (článek 20 Listiny) a na účinnou soudní ochranu (článek 47 Listiny). Tribunál má nesprávně za to, že porušení uvedených práv se projevuje pouze při projednávání merita věci, ovšem kdyby s panem Junquerasem bylo zacházeno jako s poslancem Evropského parlamentu, který je adresátem napadeného aktu (přímé uplatnění účinků rozsudku Soudního dvora ze dne 19. prosince 2019 ve věci C-502/19 (2) a rozhodnutí Evropského parlamentu v rozporu s tím, co bylo sděleno Španělským královstvím), nedošlo by k vydání nyní napadeného aktu, jelikož by panu Junquerasovi jeho mandát zůstal. Porušení práva na rovnost a na účinnou soudní ochranu ukazuje na bezprostřední dotčení pana Junquerase, které mu dává aktivní legitimaci podle čl. 263 čtvrtého odstavce.

                  4.

                  Usnesení vykládá nesprávně účinky Listiny. Usnesení nezohledňuje, že bezprostřední dotčení práv vyplývajících z Listiny napadeným aktem je zdrojem aktivní legitimace podle čl. 263 čtvrtého pododstavce SFEU, a neuznává, že v projednávaném případě nejsou pravomoci soudní kontroly unijního práva dotčeny, jelikož od pana Junquerase nelze požadovat, aby napadl na vnitrostátní úrovni akt, kterým je konstatováno uvolnění mandátu, o jehož obnovení usiluje, takže usnesení je z právního hlediska nesprávné.

                  5.

                  Usnesení uplatňuje nesprávně zásady účinnosti a přednosti unijního práva. Dopouští se nesprávného právního posouzení, když nekonstatuje, že napadený akt je rozhodnutí, jehož cílem je neumožnit užitečný účinek rozsudku Soudního dvora ze dne 19. prosince 2019 ve věci C-502/19, což porušuje rovněž právo na účinnou soudní kontrolu podle článku 47 Listiny ve smyslu práva na řádný výkon rozsudků, a pan Junqueras má tedy aktivní legitimaci podle čl. 263 čtvrtého pododstavce SFEU.

         (1)  auto de 15 de diciembre de 2020, Junqueras i Vies/Parlamento (T-24/20, EU:T:2020:601)

         (2)  Rozsudek ze dne 19. prosince 2019, Junqueras Vies (C-502/19, EU:C:2019:1115)


title: Věc C-790/21: Kasační opravný prostředek podaný dne 16. prosince 2021 Covestro Deutschland AG proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 6. října 2021 ve věci T-745/18, Covestro Deutschland AG v. Evropská komise

text:
               14.2.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 73/21

      Kasační opravný prostředek podaný dne 16. prosince 2021 Covestro Deutschland AG proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 6. října 2021 ve věci T-745/18, Covestro Deutschland AG v. Evropská komise
      (Věc C-790/21)
      (2022/C 73/26)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Covestro Deutschland AG (zástupci: T. Hartmann, M. Kachel a D. Fouquet, Rechtsanwälte)

         Další účastnice řízení: Evropská komise a Spolková republika Německo

         Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka) navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  1.

                  zrušil rozsudek Tribunálu Evropské unie vydaný dne 6. října 2021) věci T-745/18 a rozhodnutí Evropské komise Evropská ze dne 28. května 2018 o státní podpoře SA.34045 (2013/C) (ex 2013/NN), C(2018) 3166 za roky 2012 a 2013,

                  2.

                  podpůrně, zrušil napadený rozsudek a sporné rozhodnutí ve vztahu k navrhovatelce,

                  3.

                  podpůrně k prvnímu bodu návrhových žádání, zrušil sporné rozhodnutí a napadený rozsudek a vrátil věc Tribunálu k rozhodnutí,

                  4.

                  podpůrně k druhému bodu návrhových žádání, zrušil sporné rozhodnutí ve vztahu k navrhovatelce, zrušil napadený rozsudek a vrátil věc Tribunálu k rozhodnutí, a

                  5.

                  uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Na podporu svého kasačního opravného prostředku uplatňuje navrhovatelka čtyři důvody.

         První a druhý důvod kasačního opravného prostředku: porušení práva být vyslechnut a povinnosti odůvodnění

      V rámci svých prvních dvou důvodů kasačního opravného prostředku navrhovatelka tvrdí, že Tribunál porušil procesní ustanovení unijního práva, a sice její právo být vyslechnuta, jakož i svou povinnost odůvodnit rozsudek. Na základě těchto porušení Tribunál dospěl k nesprávnému závěru o existenci státní podpory ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.
      První část těchto dvou důvodů kasačního opravného prostředku vychází z toho, že Tribunál v rámci analýzy státní kontroly nezohlednil argumentaci navrhovatelky ohledně určení výše příplatku stanoveného v § 19 odst. 2 Stromnetzentgeltverordnung (spolkové nařízení o síťových poplatcích, dále jen „StromNEV“) (bod 8 napadeného rozsudku).
      Druhá část těchto dvou důvodů kasačního opravného prostředku vychází z toho, že Tribunál nezohlednil argumentaci navrhovatelky ohledně určení výše příplatku stanoveného v § 19 odst. 2 StromNEV (body 12, 94, 103, 129, 135 a 146 napadeného rozsudku).
      Třetí část těchto dvou důvodů kasačního opravného prostředku vychází z toho, že Tribunál nezohlednil argumentaci navrhovatelky ohledně neproplacení veškerých ztrát příjmů a veškerých nákladů plynoucích z poskytování osvobození od síťových poplatků (body 130 a 143 napadeného rozsudku).
      Čtvrtá část těchto dvou důvodů kasačního opravného prostředku vychází z toho, že Tribunál v rámci analýzy státní povahy prostředků nezohlednil argumentaci navrhovatelky ohledně neplatnosti rozhodnutí Bundesnetzagentur z roku 2011 (body 107 a 125 napadeného rozsudku).

         Třetí důvod kasačního opravného prostředku: porušení čl. 107 odst. 1 SFEU

      V rámci svého třetího důvodu kasačního opravného prostředku navrhovatelka tvrdí, že Tribunál porušil ustanovení unijního práva hmotného, když měl za to, že příplatek stanovený v § 19 odst. 2 StromNEV je státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU (body 78 až 145 napadeného rozsudku).
      Zaprvé, navrhovatelka v tomto ohledu tvrdí, že Tribunál v rámci své analýzy použil chybná právní kritéria státní podpory, jelikož měl za to, že sporný příplatek představuje výhodu. Tribunál nesprávně došel k závěru o výhodě a nezohlednil absenci selektivity, která plyne z podstaty věci a ze systematiky StromNEV.
      Zadruhé, navrhovatelka tvrdí, že Tribunál měl nesprávně za to, že příplatek stanovený v § 19 odst. 2 StromNEV je státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU poskytnutou ze státních prostředků. V tomto ohledu Tribunal při posuzování státní povahy prostředků chyboval již na počátku a měl nesprávně za to, že existuje povinné zatížení naznačující státní povahu prostředků.
      Zatřetí, navrhovatelka rovněž tvrdí, že Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když došel k závěru o existenci státní kontroly nad prostředky pocházejícími z příplatku stanoveného v § 19 odst. 2 StromNEV.

         Čtvrtý důvod kasačního opravného prostředku: porušení zásady zákazu diskriminace

      A konečně, čtvrtý důvod kasačního opravného prostředku vychází z porušení zásady zákazu diskriminace spočívajícího zaprvé v tom, že Tribunál nezohlednil protiprávní rozdílné zacházení plynoucí z vrácení podpory uloženého sporným rozhodnutím v porovnání s přechodným pravidlem uvedeným v § 32 odst. 7 StromNEV z roku 2013, zadruhé v tom, že Tribunál zavádí protiprávní rozlišování mezi spotřebiteli v pásmu základního zatížení, a zatřetí v tom, že Tribunál neoprávněně zachází týmž způsobem se spotřebiteli mimo špičku a se spotřebiteli základního zatížení (body 192 až 210 napadeného rozsudku).


title: Věc C-791/21: Kasační opravný prostředek podaný dne 16. prosince 2021 Spolkovou republikou Německo proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 6. října 2021 ve věci T-745/18, Covestro Deutschland AG v. Evropská komise

text:
               14.2.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 73/22

      Kasační opravný prostředek podaný dne 16. prosince 2021 Spolkovou republikou Německo proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 6. října 2021 ve věci T-745/18, Covestro Deutschland AG v. Evropská komise
      (Věc C-791/21)
      (2022/C 73/27)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Spolková republika Německo (zástupci: J. Möller a R. Kanitz, zmocněnci)

         Další účastnice řízení: Covestro Deutschland AG a Evropská komise

         Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka) navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušil rozsudek Tribunálu Evropské unie ze dne 6. října 2021 ve věci T-745/18 v rozsahu, v němž zamítá žalobu jako neopodstatněnou,

                  —

                  zrušil rozhodnutí Komise ze dne 28. května 2018 o státní podpoře SA.34045 (2013/c) (ex 2012/NN) zavedené Německem pro spotřebitele v pásmu základního zatížení podle § 19 StromNEV, C(2018) 3166 final za roky 2012 a 2013, v souladu s čl. 61 prvním pododstavcem statutu Soudního dvora,

                  —

                  uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Navrhovatelka uplatňuje jediný důvod kasačního opravného prostředku, vycházející z porušení čl. 107 odst. 1 SFEU. Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když měl za to, že režim zavedený § 19 odst. 2 Stromnetzentgeltverordnung (spolkové nařízení o síťových poplatcích, dále jen „StromNEV“) je státní podporou ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.
      Zaprvé, Tribunál měl při posuzování státní povahy síťových poplatků chybně za to, že existence povinného zatížení spotřebitelů nebo konečných zákazníků a státní kontrola nad finančními prostředky nebo správci těchto prostředků byly dvěma prvky, které „tvoří alternativu“.
      Zadruhé, Tribunál měl při posuzování existence „povinného zatížení spotřebitelů nebo konečných zákazníků“ chybně za to, že vztah mezi dodavatelem elektřiny a konečnými spotřebiteli elektřiny je irelevantní. Navíc Tribunál chybně zohlednil povinnost spočívající ve výběru příplatku, a nikoliv zákonnou povinnost úhrady síťových poplatků.
      Zatřetí, Tribunál měl při posuzování existence existence státní kontroly nebo dispoziční pravomoci státu chybě za to, že výlučné určení vybraných síťových poplatků nevylučuje, aby stát mohl těmito prostředky disponovat.


title: Věc C-792/21 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 16. prosince 2021 AZ proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 6. října 2021 ve věci T-196/19, AZ v. Komise

text:
               14.2.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 73/23

      Kasační opravný prostředek podaný dne 16. prosince 2021 AZ proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 6. října 2021 ve věci T-196/19, AZ v. Komise
      (Věc C-792/21 P)
      (2022/C 73/28)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: AZ (zástupci: T. Hartmann, D. Fouquet, M. Kachel, advokáti)

         Další účastnice řízení: Evropská komise, Spolková republika Německo

         Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  1.

                              a)

                              zrušil rozsudek Tribunálu Evropské unie ze dne 6. října 2021, T-196/19 a prohlásil za neplatné rozhodnutí Evropské komise SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) ze dne 28. května 2018 oznámené pod č. C(2018) 3166 za roky 2012 a 2013;

                              b)

                              podpůrně k bodu a), napadený rozsudek zrušil a sporné rozhodnutí prohlásil za neplatné ve vztahu k navrhovatelce;

                  2.

                  podpůrně k bodu 1.,

                              a)

                              zrušil napadený rozsudek a prohlásil za neplatné sporné rozhodnutí v rozsahu, v němž nařizuje, aby spotřebitelé v pásmu základního zatížení s minimálně 7 000 hodinami ročního užívání sítě vrátili zpět částku ve výši více než 20 % zveřejněných síťových poplatků, spotřebitelé v pásmu základního zatížení s minimálně 7 500 hodinami ročního užívání sítě vrátili částku ve výši více než 15 % zveřejněných síťových poplatků a spotřebitelé v pásmu základního zatížení s minimálně 8 000 hodinami ročního užívání sítě vrátili částku ve výši více než 10 % zveřejněných síťových poplatků, a ve zbytku vrátil věc Tribunálu k novému rozhodnutí o bodu 1 a) návrhu předloženého v prvním stupni, aby bylo sporné rozhodnutí také ve zbytku prohlášeno za neplatné;

                              b)

                              podpůrně k bodu a), zrušil napadený rozsudek a sporné rozhodnutí prohlásil za neplatné ve vztahu k navrhovatelce v rozsahu, v němž nařizuje, aby spotřebitelé v pásmu základního zatížení s minimálně 7 000 hodinami ročního užívání sítě vrátili zpět částku ve výši více než 20 % zveřejněných síťových poplatků, a ve zbytku vrátil věc Tribunálu k novému rozhodnutí o bodu 1 b) návrhu předloženého v prvním stupni, aby bylo sporné rozhodnutí v celém rozsahu [nebo „také ve zbytku“] prohlášeno za neplatné ve vztahu k navrhovatelce;

                  3.

                  podpůrně k bodu 2.,

                              a)

                              zrušil napadený rozsudek a vrátil věc Tribunálu k novému rozhodnutí o bodu 1 a) návrhu předloženého v prvním stupni, aby bylo sporné rozhodnutí prohlášeno za neplatné;

                              b)

                              podpůrně k bodu a), zrušil napadený rozsudek a vrátil věc Tribunálu k novému rozhodnutí o bodu 1 b) návrhu předloženého v prvním stupni, aby bylo sporné rozhodnutí prohlášeno za neplatné ve vztahu k navrhovatelce;

                  4.

                  podpůrně k bodu 3.,

                              a)

                              zrušil napadený rozsudek a prohlásil za neplatné sporné rozhodnutí v rozsahu, v němž nařizuje, aby spotřebitelé v pásmu základního zatížení s minimálně 7 000 hodinami ročního užívání sítě vrátili zpět částku ve výši více než 20 % zveřejněných síťových poplatků, spotřebitelé v pásmu základního zatížení s minimálně 7 500 hodinami ročního užívání sítě vrátili částku ve výši více než 15 % zveřejněných síťových poplatků a spotřebitelé v pásmu základního zatížení s minimálně 8 000 hodinami ročního užívání sítě vrátili částku ve výši více než 10 % zveřejněných síťových poplatků;

                              b)

                              podpůrně k bodu a), zrušil napadený rozsudek a sporné rozhodnutí prohlásil za neplatné ve vztahu k navrhovatelce v rozsahu, v němž nařizuje, aby spotřebitelé v pásmu základního zatížení s minimálně 7 000 hodinami ročního užívání sítě vrátili zpět částku ve výši více než 20 % zveřejněných síťových poplatků;

                  5.

                  podpůrně k bodu 4.,

                              a)

                              zrušil napadený rozsudek a vrátil věc Tribunálu k novému rozhodnutí o bodu 2 a) návrhu předloženého v prvním stupni, aby bylo sporné rozhodnutí prohlášeno za neplatné v rozsahu, v němž nařizuje, aby spotřebitelé v pásmu základního zatížení s minimálně 7 000 hodinami ročního užívání sítě vrátili zpět částku ve výši více než 20 % zveřejněných síťových poplatků, spotřebitelé v pásmu základního zatížení s minimálně 7 500 hodinami ročního užívání sítě vrátili částku ve výši více než 15 % zveřejněných síťových poplatků a spotřebitelé v pásmu základního zatížení s minimálně 8 000 hodinami ročního užívání sítě vrátili částku ve výši více než 10 % zveřejněných síťových poplatků;

                              b)

                              podpůrně k bodu a), zrušil napadený rozsudek a vrátil věc Tribunálu k novému rozhodnutí o bodu 2 b) návrhu předloženého v prvním stupni, aby bylo sporné rozhodnutí prohlášeno za neplatné ve vztahu k navrhovatelce v rozsahu, v němž nařizuje, aby spotřebitelé v pásmu základního zatížení s minimálně 7 000 hodinami ročního užívání sítě vrátili zpět částku ve výši více než 20 % zveřejněných síťových poplatků;

                  6.

                  uložil Komisi náhradu nákladů řízení, včetně nákladů na právní zastoupení a cestovních výloh.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Na podporu kasačního opravného prostředku předkládá navrhovatelka čtyři důvody.

         První a druhý důvod kasačního opravného prostředku: porušení práva být vyslechnut a porušení povinnosti uvést odůvodnění

      V rámci svých prvních dvou důvodů kasačního opravného prostředku navrhovatelka tvrdí, že Tribunál porušil procesní požadavky unijního práva, a sice její právo být vyslechnuta, jakož i svou povinnost odůvodnit svůj rozsudek. V důsledku těchto porušení dospěl Tribunál k nesprávnému závěru o existenci protiprávní státní podpory ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.
      První část těchto dvou důvodů kasačního opravného prostředku vychází z toho, že Tribunál nezohlednil argumenty navrhovatelky ohledně chybného referenčního rámce jako základu pro zkoumání selektivní výhody (body 8, 117 a 127 napadeného rozsudku).
      Druhá část těchto dvou důvodů kasačního opravného prostředku vychází z toho, že Tribunál nezohlednil argumenty navrhovatelky ohledně určení výše příplatku stanoveného v § 19 odst. 2 německého Stromnetzentgeltverordnung (spolkové nařízení o síťových poplatcích, dále jen „StromNEV“) (body 12, 68, 100 a 101 napadeného rozsudku).
      Třetí část těchto dvou důvodů kasačního opravného prostředku vychází z toho, že Tribunál při zkoumání státní povahy prostředků nezohlednil argumenty navrhovatelky ohledně nenahrazení veškerých ztrát příjmů a nákladů plynoucích z přiznání osvobození od síťových poplatků (body 95 a 96 napadeného rozsudku).
      Čtvrtá část těchto dvou důvodů kasačního opravného prostředku vychází z toho, že Tribunál v rámci zkoumání státní povahy prostředků nezohlednil argumenty navrhovatelky ohledně neplatnosti rozhodnutí Bundesnetzagentur z roku 2011 (bod 76 napadeného rozsudku).

         Třetí důvod kasačního opravného prostředku: porušení čl. 107 odst. 1 SFEU

      V rámci svého třetího důvodu kasačního opravného prostředku navrhovatelka navíc tvrdí, že Tribunál porušil hmotněprávní ustanovení unijního práva, když měl za to, že příplatek stanovený v § 19 odst. 2 StromNEV představuje státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.
      Zaprvé navrhovatelka v tomto ohledu poukazuje na to, že Tribunál v rámci své analýzy použil chybná právní kritéria v oblasti státních podpor pro poplatky ve smyslu právních předpisů o státních podporách a státní kontrole (body 77, 83, 86 a 101 napadeného rozsudku).
      Zadruhé má navrhovatelka za to, že Tribunál na základě zkresleného popisu vnitrostátního práva nesprávně kvalifikoval příplatek stanovený v § 19 odst. 2 StromNEV ve smyslu právních předpisů o státních podporách, ačkoli neexistovala povinnost provozovatelů k výběru poplatků, ani platební povinnost uživatelů sítí nebo konečných spotřebitelů elektřiny a provozovatelům sítí byly nahrazeny veškeré ztráty příjmů a veškeré náklady (body 68 a 75 až 115 napadeného rozsudku).
      Zatřetí navrhovatelka tvrdí, že Tribunál na základě zkresleného popisu vnitrostátního práva nesprávně konstatoval existenci státní kontroly nad příplatkem podle § 19 odst. 2 StromNEV, jelikož vycházel z hypotézy existence povinnosti výběru a plného krytí nákladů a měl za to, že výši příplatku stanovila Bundesnetzagentur (body 100 až 112 napadeného rozsudku).
      Začtvrté navrhovatelka uvádí, že Tribunál na základě zkresleného popisu vnitrostátního práva určil neúplný a chybný referenční rámec (body 8 a 128 až 131 napadeného rozsudku).

         Čtvrtý důvod kasačního opravného prostředku: porušení zásady rovného zacházení

      V rámci čtvrtého důvodu kasačního opravného prostředku navrhovatelka tvrdí, že došlo k porušení zásady zákazu diskriminace spočívajícího údajně v tom, že Tribunál nezohlednil protiprávní rozdílné zacházení plynoucí z vrácení podpory uloženého sporným rozhodnutím ve vztahu k přechodnému pravidlu uvedenému v § 32 odst. 7 StromNEV z roku 2013 a v důsledku toho odmítl, že došlo k porušení obecné unijněprávní zásady rovného zacházení (bod 141 napadeného rozsudku).


title: Věc C-793/21 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 16. prosince 2021 Spolkovou republikou Německo proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 6. října 2021 ve věci T-196/19, AZ v. Komise

text:
               14.2.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 73/26

      Kasační opravný prostředek podaný dne 16. prosince 2021 Spolkovou republikou Německo proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 6. října 2021 ve věci T-196/19, AZ v. Komise
      (Věc C-793/21 P)
      (2022/C 73/29)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Spolková republika Německo (zástupci: J. Möller a R. Kanitz, zmocněnci)

         Další účastníci řízení: AZ, Evropská komise

         Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušil rozsudek Tribunálu Evropské unie ze dne 6. října 2021 ve věci T-196/19 v rozsahu, v němž zamítá žalobu jako neopodstatněnou,

                  —

                  zrušil rozhodnutí Komise (EU) 2019/56 ze dne 28. května 2018 o režimu podpory SA.34045 (2013/c) (ex 2012/NN) zavedené Německem pro spotřebitele v pásmu základního zatížení podle § 19 StromNEV, C(2018) 3166 final, pro roky 2012 a 2013 podle čl. 61 odst. 1 statutu Soudního dvora,

                  —

                  uložil Komisi náhradu nákladů řízení před Tribunálem a Soudním dvorem.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Navrhovatelka uplatňuje jediný důvod kasačního opravného prostředku, kterým namítá porušení čl. 107 odst. 1 SFEU. Tribunál vychází z právního hlediska nesprávně z toho, že se v případě úpravy obsažené v § 19 odst. 2 německého Stromnetzentgeltverordnung (StromNEV) (nařízení o síťových poplatcích za elektřinu) jedná o státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.
      Zaprvé Tribunál z právního hlediska, v souvislosti s posouzením státní povahy síťových poplatků, pochybil, když konstatoval, že povinné zatížení spotřebitelů nebo koncových zákazníků a státní kontrola finančních prostředků nebo správců těchto finančních prostředků představovaly dva znaky, které jsou „částmi alternativního řešení“.
      Zadruhé vychází Tribunál v souvislosti s posouzením existence „povinného zatížení spotřebitelů nebo koncových zákazníků“, z právního hlediska nesprávně z toho, že vztah mezi dodavatelem elektřiny a koncového zákazníka elektřiny není relevantní. Navíc vychází Tribunál z právního hlediska nesprávně z povinnosti výběru síťových poplatků a nikoliv ze zákonem stanovené povinnosti placení síťových poplatků..
      Zatřetí se Tribunál v souvislosti s posouzením existence státní kontroly nebo dispoziční pravomoci dopustil nesprávného právního posouzení, když měl za to, že účelové vázání vybraných síťových poplatků nevylučuje, že stát mohl nakládat s těmito finančními prostředky.


title: Věc C-794/21: Kasační opravný prostředek podaný dne 16. prosince 2021 Spolkovou republikou Německo proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 6. října 2021 ve spojených věcech T-233/19 a T-234/19, Infineon Technologies Dresden GmbH & Co. KG a Infineon Technologies AG v. Evropská komise

text:
               14.2.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 73/26

      Kasační opravný prostředek podaný dne 16. prosince 2021 Spolkovou republikou Německo proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 6. října 2021 ve spojených věcech T-233/19 a T-234/19, Infineon Technologies Dresden GmbH & Co. KG a Infineon Technologies AG v. Evropská komise
      (Věc C-794/21)
      (2022/C 73/30)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Spolková republika Německo (zástupci: J. Möller a R. Kanitz, zmocněnci)

         Další účastnice řízení: Infineon Technologies Dresden GmbH & Co. KG, Infineon Technologies AG a Evropská komise

         Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka) navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušil rozsudek Tribunálu Evropské unie ze dne 6. října 2021 ve spojených věcech T-233/18 a T-234/19 v rozsahu, v němž zamítá žalobu jako neopodstatněnou,

                  —

                  zrušil rozhodnutí Komise ze dne 28. května 2018 o státní podpoře SA.34045 (2013/c) (ex 2012/NN) zavedené Německem pro spotřebitele v pásmu základního zatížení podle § 19 StromNEV, C(2018) 3166 final za roky 2012 a 2013, v souladu s čl. 61 prvního pododstavcem statutu Soudního dvora,

                  —

                  uložil Komisi náhradu nákladů vynaložených v řízeních před Tribunálem a před Soudním dvorem.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Navrhovatelka uplatňuje jediný důvod kasačního opravného prostředku, vycházející z porušení čl. 107 odst. 1 SFEU. Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když měl za to, že režim zavedený § 19 odst. 2 Stromnetzentgeltverordnung (spolkové nařízení o síťových poplatcích, dále jen „StromNEV“) je státní podporou ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.
      Zaprvé, Tribunál měl při posuzování státní povahy síťových poplatků chybně za to, že existence povinného zatížení spotřebitelů nebo konečných zákazníků a státní kontrola nad finančními prostředky nebo správci těchto prostředků byly dvěma prvky, které „tvoří alternativu“.
      Zadruhé, Tribunál měl při posuzování existence „povinného zatížení spotřebitelů nebo konečných zákazníků“ chybně za to, že vztah mezi dodavatelem elektřiny a konečnými spotřebiteli elektřiny je irelevantní. Navíc Tribunál chybně zohlednil povinnost spočívající ve výběru příplatku, a nikoliv zákonnou povinnost úhrady síťových poplatků.
      Zatřetí, Tribunál měl při posuzování existence státní kontroly nebo dispoziční pravomoci státu chybě za to, že výlučné určení vybraných síťových poplatků nevylučuje, aby stát mohl těmito prostředky disponovat.


title: Věc C-795/21: Kasační opravný prostředek podaný dne 16. prosince 2021 WEPA Hygieneprodukte GmbH a WEPA Deutschland GmbH & Co. KG, dříve, pro posledně uvedenou, Wepa Leuna GmbH a Wepa Papierfabrik Sachsen GmbH proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 6. října 2021 ve věci T-238/19, Wepa Hygieneprodukte GmbH a další v. Evropská komise

text:
               14.2.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 73/27

      Kasační opravný prostředek podaný dne 16. prosince 2021 WEPA Hygieneprodukte GmbH a WEPA Deutschland GmbH & Co. KG, dříve, pro posledně uvedenou, Wepa Leuna GmbH a Wepa Papierfabrik Sachsen GmbH proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 6. října 2021 ve věci T-238/19, Wepa Hygieneprodukte GmbH a další v. Evropská komise
      (Věc C-795/21)
      (2022/C 73/31)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: WEPA Hygieneprodukte GmbH a WEPA Deutschland GmbH & Co. KG, dříve, pro posledně uvedenou, Wepa Leuna GmbH a Wepa Papierfabrik Sachsen GmbH (zástupci: H. Janssen, A. Vallone, D. Salm, Rechtsanwälte)

         Další účastnice řízení: Evropská komise a Spolková republika Německo

         Návrhová žádání účastnic řízení podávajících kasační opravný prostředek

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelky) navrhují, aby Soudní dvůr:

                  1.

                  v celém rozsahu zrušil rozsudek Tribunálu (třetího senátu) ze dne 6. října 2021 ve věci T-238/19,

                  2.

                  zrušil rozhodnutí Komise ze dne 28. května 2018 o státní podpoře SA.34045 (2013/c) (ex 2012/NN) zavedené Německem pro spotřebitele v pásmu základního zatížení podle § 19 StromNEV,

                  3.

                  podpůrně, vrátil věc Tribunálu,

                  4.

                  uložil Komisi náhradu nákladů řízení v obou stupních řízení.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      V rámci svého prvního důvodu kasačního opravného prostředku navrhovatelky tvrdí, že Tribunál zkreslil skutkové okolnosti a nepřihlížel k obsahu a dosahu vnitrostátního práva, když měl na podporu svého rozhodnutí za to, zaprvé, že Bundesnetzagentur závazně stanovila výši příplatku uvedeného v § 19 odst. 2 Stromnetzentgeltverordnung (spolkové nařízení o síťových poplatcích, dále jen „StromNEV“), že, zadruhé, Bundesnetzagentur stanovila v tomto rámci velmi podrobné předpisy a že, zatřetí, výpadek příjmů provozovatelů přenosové soustavy byl uvedeným příplatkem plně pokryt. Navrhovatelky proto uplatňují úplnou absenci pro Tribunál relevantních skutečností, které by prokazovaly existenci kontroly státu nad prostředky vybranými v rámci příplatku.
      V rámci svého prvního důvodu kasačního opravného prostředku navrhovatelky tvrdí, že Tribunál nerespektoval podmínky existence podpory poskytnuté ze státních prostředků ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU. Zaprvé, Tribunál nerespektoval skutečnost, že příplatek stanovený v § 19 odst. 2 StromNEV nepředstavuje daň, „povinný odvod“ ani „parafiskální poplatek“ (první část druhého důvodu kasačního opravného prostředku). Zadruhé, Tribunál nerespektoval skutečnost, že osvobození spotřebitelů v pásmu základního zatížení podle § 19 odst. 2 druhé věty StromNEV a příplatek stanovený v § 19 odst. 2 StromNEV nejsou podporou poskytnutou ze státních prostředků (druhá část druhého důvodu kasačního opravného prostředku). Pokud přitom, tak jak tomu zde je, přípatek není daní, není podmínka uvedená v čl. 107 odst. 1 SFEU splněna, a to i dle názoru Tribunálu. Navíc, i kdyby se jednalo o daň, nebyla by podmínka uvedená v čl. 107 odst. 1 SFEU splněna, jelikož příplatek není státní podporou nebo podporou poskytnutou ze státních prostředků.


title: Věc C-796/21 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 16. prosince 2021 Spolkovou republikou Německo proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 6. října 2021 ve věci T-238/19, Wepa Hygieneprodukte GmbH a další v. Evropská komise

text:
               14.2.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 73/28

      Kasační opravný prostředek podaný dne 16. prosince 2021 Spolkovou republikou Německo proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 6. října 2021 ve věci T-238/19, Wepa Hygieneprodukte GmbH a další v. Evropská komise
      (Věc C-796/21 P)
      (2022/C 73/32)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Spolková republika Německo (zástupci: J. Möller a R. Kanitz, zmocněnci)

         Další účastnice řízení: WEPA Hygieneprodukte GmbH a WEPA Deutschland GmbH & Co. KG, dříve, pro posledně uvedenou, Wepa Leuna GmbH a Wepa Papierfabrik Sachsen GmbH, a Evropská komise

         Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka) navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušil rozsudek Tribunálu Evropské unie ze dne 6. října 2021 ve věci T-238/19 v rozsahu, v němž zamítá žalobu jako neopodstatněnou,

                  —

                  zrušil rozhodnutí Komise ze dne 28. května 2018 o státní podpoře SA.34045 (2013/c) (ex 2012/NN) zavedené Německem pro spotřebitele v pásmu základního zatížení podle § 19 StromNEV, C(2018) 3166 final za roky 2012 a 2013, v souladu s čl. 61 prvního pododstavcem statutu Soudního dvora,

                  —

                  uložil Komisi náhradu nákladů vynaložených v řízeních před Tribunálem a před Soudním dvorem.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Navrhovatelka uplatňuje jediný důvod kasačního opravného prostředku, vycházející z porušení čl. 107 odst. 1 SFEU. Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když měl za to, že režim zavedený § 19 odst. 2 Stromnetzentgeltverordnung (spolkové nařízení o síťových poplatcích, dále jen „StromNEV“) je státní podporou ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.
      Zaprvé, Tribunál měl při posuzování státní povahy síťových poplatků chybně za to, že existence povinného zatížení spotřebitelů nebo konečných zákazníků a státní kontrola nad finančními prostředky nebo správci těchto prostředků byly dvěma prvky, které „tvoří alternativu“.
      Zadruhé, Tribunál měl při posuzování existence „povinného zatížení spotřebitelů nebo konečných zákazníků“ chybně za to, že vztah mezi dodavatelem elektřiny a konečnými spotřebiteli elektřiny je irelevantní. Navíc Tribunál chybně zohlednil povinnost spočívající ve výběru příplatku, a nikoliv zákonnou povinnost úhrady síťových poplatků.
      Zatřetí, Tribunál měl při posuzování existence státní kontroly nebo dispoziční pravomoci státu chybě za to, že výlučné určení vybraných síťových poplatků nevylučuje, aby stát mohl těmito prostředky disponovat.


title: Věc C-800/21 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 17. prosince 2021 Infineon Technologies AG a Infineon Technologies Dresden GmbH & Co. KG proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 6. října 2021 ve spojených věcech T-233/19 a T-234/19, Infineon Technologies Dresden GmbH & Co. KG a Infineon Technologies AG v. Evropská komise

text:
               14.2.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 73/29

      Kasační opravný prostředek podaný dne 17. prosince 2021 Infineon Technologies AG a Infineon Technologies Dresden GmbH & Co. KG proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 6. října 2021 ve spojených věcech T-233/19 a T-234/19, Infineon Technologies Dresden GmbH & Co. KG a Infineon Technologies AG v. Evropská komise
      (Věc C-800/21 P)
      (2022/C 73/33)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Infineon Technologies AG a Infineon Technologies Dresden GmbH & Co. KG (zástupci: L. Assmann a M. Peiffer, Rechtsanwälte)

         Další účastnice řízení: Evropská komise a Spolková republika Německo

         Návrhová žádání účastnic řízení podávajících kasační opravný prostředek

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelky) navrhují, aby Soudní dvůr:

                  —

                  v celém rozsahu zrušil rozsudek Tribunálu (třetího senátu) vydaný dne 6. října 2021 ve spojených věcech T-233/19 a T-234/19 (ECLI:EU:T:2021:647),

                  —

                  zrušil rozhodnutí Komise ze dne 28. května 2018 o státní podpoře SA.34045 (2013/c) (ex 2012/NN) zavedené Německem pro spotřebitele v pásmu základního zatížení podle § 19 StromNEV,

                  —

                  podpůrně, vrátil věc Tribunálu,

                  —

                  uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení v obou stupních řízení.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Projednávaná věc má svůj původ v osvobození od síťových poplatků, na jehož základě byly navrhovatelky v letech 2012 a 2013 zbaveny povinnosti platit svým provozovatelům sítě síťové poplatky za obecné zásobování elektřinou (dále jen „osvobození od síťových poplatků“).
      Tribunál podle navrhovatelek v napadeném rozsudku rozhodl, že osvobození od síťových poplatků bylo financováno ze státních prostředků, a představovalo proto státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU (bod 111 napadeného rozsudku). Tribunál v tomto ohledu naprosto nerespektoval pojem „státní podpora“ ve smyslu judikatury Soudního dvora.
      Osvobození od síťových poplatků bylo financováno příplatkem stanoveným v § 19 odst. 2 Stromnetzentgeltverordnung (spolkové nařízení o síťových poplatcích, dále jen „StromNEV“). Na rozdíl od toho, co Tribunál rozhodl v bodě 97 napadeného rozsudku, nebyl tento příplatek povinným odvodem ve smyslu judikatury Soudního dvora, který by mohl být ukazatelem státní povahy prostředků ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.
      V rámci svého kasačního opravného prostředku navrhovatelky zpochybňují zejména použití unijního práva a tvrdí, že se Tribunál dopustil chybného posouzení vnitrostátního práva z pohledu kritérií unijních pravidel v oblasti státní podpory (první důvod kasačního opravného prostředku). Ve skutečnosti nebyla osvobození od síťových poplatků poskytnuta ze státních prostředků ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.
      Z judikatury Soudního dvora vyplývá, že o státní prostředky v tomto smyslu se jedná jen tehdy, existuje-li dostatečně přímý vztah se státním rozpočtem. Sporný příplatek stanovený v § 19 odst. 2 StromNEV přitom dostatečně přímý vztah s rozpočtem německého státu nevykazuje Uvedený příplatek je proto nikoliv státním, nýbrž soukromým prostředkem, který uživatelé sítě odvádějí provozovatelům přenosové soustavy.
      Na podporu svého kasačního opravného prostředku navrhovatelky rovněž tvrdí, že Tribunál zkreslil skutkové okolnosti tím, že nepřihlížel k obsahu a dosahu vnitrostátního práva (druhý důvod kasačního opravného prostředku).


title: Věc C-803/21 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 17. prosince 2021 Versobank AS proti rozsudku Tribunálu (devátého rozšířeného senátu) vyhlášenému dne 6. října 2021 v spojených věcech T-351/18 a T-584/18, Ukrselhosprom PCF a Versobank v. ECB

text:
               14.2.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 73/30

      Kasační opravný prostředek podaný dne 17. prosince 2021 Versobank AS proti rozsudku Tribunálu (devátého rozšířeného senátu) vyhlášenému dne 6. října 2021 v spojených věcech T-351/18 a T-584/18, Ukrselhosprom PCF a Versobank v. ECB
      (Věc C-803/21 P)
      (2022/C 73/34)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Versobank AS (zástupce: O. Behrends, Rechtsanwalt)

         Další účastnice řízení: Evropská centrální banka (ECB), Evropská komise a Ukrselhosprom PCF LLC

         Návrhová žádání

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka) navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušil napadený rozsudek,

                  —

                  prohlásil za neplatná rozhodnutí ECB o zrušení povolení navrhovatelky ze dne 26. března 2018 (dále jen „první napadené rozhodnutí“) a 17. července 2018 (dále jen „druhé napadené rozhodnutí“),

                  —

                  v rozsahu, v jakém Soudní dvůr Evropské unie není schopen rozhodnout ve věci samé, vrátil spojené věci T-351/18 a T-584/18 Tribunálu, aby rozhodl o žalobách na neplatnost, a

                  —

                  uložil ECB náhradu nákladů řízení vynaložených navrhovatelkou a nákladů řízení o tomto kasačním opravném prostředku.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Na podporu svého kasačního opravného prostředku předkládá navrhovatelka šest důvodů.
      První důvod kasačního opravného prostředku vychází z toho, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení tím, že mylně předpokládal, že není třeba rozhodnout ve věci T-351/18, nesprávně nevzal v úvahu, že údajný účinek ex tunc druhého napadeného rozhodnutí byl v rozporu s článkem 263 SFEU, a mylně měl za to, že navrhovatel nemá zájem na zrušení prvního napadeného rozhodnutí.
      Druhý důvod kasačního opravného prostředku vychází z toho, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení, pokud jde o četná porušení podstatných formálních náležitostí.
      Třetí důvod kasačního opravného prostředku vychází z toho, že Tribunál chybně neuznal, že ECB překročila své pravomoci tím, že učinila rozhodnutí v oblasti platebních a jiných finančních služeb, v oblasti boje proti praní špinavých peněz a boje proti financování terorismu a v oblasti řešení krizí.
      Čtvrtý důvod kasačního opravného prostředku vychází z toho, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení tím, že činil zjištění v otázce, která z nich byla vyloučena narovnáním před vnitrostátním správním soudem.
      Pátý důvod kasačního opravného prostředku vychází z toho, že Tribunál nesprávně použil nařízení o jednotném mechanismu pro řešení krizí (1) namísto vnitrostátního práva, pokud jde o nesprávná nebo pravděpodobně nesprávná posouzení a rozhodnutí o nepřijetí opatření k řešení krize, a nesprávně vyložil jejich význam, aniž by nařídil zpřístupnění těchto rozhodnutí.
      Šestý důvod kasačního opravného prostředku vychází z toho, že Tribunál 1) nerespektoval meze své vlastní pravomoci podle článku 263 SFEU tím, že učinil rozhodnutí řídící se vnitrostátním právem, která spadají do výlučné pravomoci příslušných vnitrostátních orgánů a soudů, a šel nad rámec přezkum rozhodnutí ECB tím, že učinil konstatování a posouzení, která ECB neučinila, 2) založil své rozhodnutí na překvapivých zjištěních na základě opožděného předložení objemných dokumentů bezprostředně před jednáním, aniž by navrhovatelce poskytl příležitost se k nim vyjádřit, 3) nevzal v úvahu porušení práv navrhovatelky plynoucích z článku 47 Listiny před zahájením řízení a trvající absenci účinného zastoupení navrhovatelky v průběhu řízení a 4) chybně odmítl nařídit vypracování rozhodnutí o řešení krize na vnitrostátní úrovni, přesto však vyjádřil podrobné, ale chybné názory o právním významu a základu těchto rozhodnutí.

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 806/2014 ze dne 15. července 2014, kterým se stanoví jednotná pravidla a jednotný postup pro řešení krize úvěrových institucí a některých investičních podniků v rámci jednotného mechanismu pro řešení krizí a Jednotného fondu pro řešení krizí a mění nařízení (EU) č. 1093/2010 (Úř. věst. 2014, L 225, s. 1).


title: Věc C-154/20: Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 9. prosince 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Nejvyššího správního soudu – Česká republika) – Kemwater ProChemie s. r. o. v. Odvolací finanční ředitelství („Řízení o předběžné otázce – Daně – Daň z přidané hodnoty (DPH) – Směrnice 2006/112/ES – Článek 168 – Nárok na odpočet daně zaplacené na vstupu – Hmotněprávní podmínky nároku na odpočet – Postavení dodavatele jako osoby povinné k dani – Důkazní břemeno – Odepření nároku na odpočet daně v případě, že skutečný dodavatel nebyl identifikován – Podmínky“)

text:
               14.2.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 73/2

      Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 9. prosince 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Nejvyššího správního soudu – Česká republika) – Kemwater ProChemie s. r. o. v. Odvolací finanční ředitelství
      (Věc C-154/20) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Daně - Daň z přidané hodnoty (DPH) - Směrnice 2006/112/ES - Článek 168 - Nárok na odpočet daně zaplacené na vstupu - Hmotněprávní podmínky nároku na odpočet - Postavení dodavatele jako osoby povinné k dani - Důkazní břemeno - Odepření nároku na odpočet daně v případě, že skutečný dodavatel nebyl identifikován - Podmínky“)
      (2022/C 73/02)
      Jednací jazyk: čeština

         Předkládající soud

      Nejvyšší správní soud

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Kemwater ProChemie s. r. o.

         Žalovaný: Odvolací finanční ředitelství

         Výrok

      Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty musí být vykládána v tom smyslu, že uplatnění nároku na odpočet daně z přidané hodnoty (DPH) zaplacené na vstupu musí být odepřeno, aniž je správce daně povinen prokazovat, že se osoba povinná k dani dopustila podvodu na DPH nebo že věděla či vědět měla, že plnění, jehož se dovolává na podporu nároku na odpočet daně, bylo součástí takového podvodu, jestliže skutečný dodavatel daného zboží či služeb nebyl identifikován a tato osoba povinná k dani nepodá důkaz o tom, že tento dodavatel měl postavení osoby povinné k dani, to však za podmínky, že s ohledem na skutkové okolnosti a informace, jež osoba povinná k dani poskytla, nejsou k dispozici údaje potřebné k ověření, že skutečný dodavatel toto postavení měl.

         (1)  Úř. věst. C 209, 22.6.2020.


title: Věc C-217/20: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 9. prosince 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rechtbank Overijssel – Nizozemsko) – XXXX v. Staatssecretaris van Financiën („Řízení o předběžné otázce – Směrnice 2003/88/ES – Úprava pracovní doby – Ochrana zdraví a bezpečnosti pracovníků – Článek 7 odst. 1 – Nárok na placenou dovolenou za kalendářní rok – Výše odměny za práci – Snížená odměna za práci z důvodu pracovní neschopnosti“)

text:
               14.2.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 73/3

      Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 9. prosince 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rechtbank Overijssel – Nizozemsko) – XXXX v. Staatssecretaris van Financiën
      (Věc C-217/20) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Směrnice 2003/88/ES - Úprava pracovní doby - Ochrana zdraví a bezpečnosti pracovníků - Článek 7 odst. 1 - Nárok na placenou dovolenou za kalendářní rok - Výše odměny za práci - Snížená odměna za práci z důvodu pracovní neschopnosti“)
      (2022/C 73/03)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      Rechtbank Overijssel

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: XXXX

         Žalovaný: Staatssecretaris van Financiën

         Výrok

      Článek 7 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/88/ES ze dne 4. listopadu 2003 o některých aspektech úpravy pracovní doby musí být vykládán v tom smyslu, že brání vnitrostátním právním předpisům a zvyklostem, podle nichž v případě, že pracovník, který je v pracovní neschopnosti z důvodu nemoci, čerpá placenou dovolenou za kalendářní rok, je pro účely stanovení výše odměny, jež mu bude vyplácena za placenou dovolenou za kalendářní rok, zohledněna odměna za práci, kterou v důsledku pracovní neschopnosti pobíral v pracovním období předcházejícím období, během něhož je žádáno o placenou dovolenou za kalendářní rok, ve snížené výši.

         (1)  Úř. věst. C 297, 7.9.2020.


title: Věc C-242/20: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 9. prosince 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Visoki trgovački sud Republike Hrvatske – Chorvatsko) – HRVATSKE ŠUME d.o.o., Zagreb, právní nástupkyně HRVATSKE ŠUME javno poduzeće za gospodarenje šumama i šumskim zemljištima u Republici Hrvatskoj p.o., Zagreb v. BP Europa SE, právní nástupkyně Deutsche BP AG, která je právní nástupkyní The Burmah Oil (Deutschland) GmbH („Řízení o předběžné otázce – Soudní spolupráce v občanských věcech – Nařízení (ES) č. 44/2001 – Článek 5 bod 3 – Pojem ‚ve věcech týkajících se deliktní nebo kvazideliktní odpovědnosti‘ – Soudní řízení o výkonu rozhodnutí – Žaloba na vydání bezdůvodného obohacení – Článek 22 bod 5 – Výkon rozhodnutí – Výlučná příslušnost“)

text:
               14.2.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 73/3

      Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 9. prosince 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Visoki trgovački sud Republike Hrvatske – Chorvatsko) – HRVATSKE ŠUME d.o.o., Zagreb, právní nástupkyně HRVATSKE ŠUME javno poduzeće za gospodarenje šumama i šumskim zemljištima u Republici Hrvatskoj p.o., Zagreb v. BP Europa SE, právní nástupkyně Deutsche BP AG, která je právní nástupkyní The Burmah Oil (Deutschland) GmbH
      (Věc C-242/20) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Soudní spolupráce v občanských věcech - Nařízení (ES) č. 44/2001 - Článek 5 bod 3 - Pojem ‚ve věcech týkajících se deliktní nebo kvazideliktní odpovědnosti‘ - Soudní řízení o výkonu rozhodnutí - Žaloba na vydání bezdůvodného obohacení - Článek 22 bod 5 - Výkon rozhodnutí - Výlučná příslušnost“)
      (2022/C 73/04)
      Jednací jazyk: chorvatština

         Předkládající soud

      Visoki trgovački sud Republike Hrvatske

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: HRVATSKE ŠUME d.o.o., Zagreb, právní nástupkyně HRVATSKE ŠUME javno poduzeće za gospodarenje šumama i šumskim zemljištima u Republici Hrvatskoj p.o., Zagreb

         Žalovaná: BP Europa SE, právní nástupkyně Deutsche BP AG, která je právní nástupkyní The Burmah Oil (Deutschland) GmbH

         Výrok

                  1)

                  Článek 22 bod 5 nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech musí být vykládán v tom smyslu, že se na žalobu na vydání bezdůvodného obohacení nevztahuje výlučná příslušnost stanovená v tomto ustanovení, třebaže byla tato žaloba podána z důvodu uplynutí lhůty, v níž vrácení částek neoprávněně vyplacených v rámci řízení o výkonu rozhodnutí může být uplatňováno v rámci téhož řízení o výkonu rozhodnutí.

                  2)

                  Článek 5 bod 3 nařízení č. 44/2001 musí být vykládán v tom smyslu, že se na žalobu na vydání bezdůvodného obohacení nevztahuje základ pro určení příslušnosti stanovený v tomto ustanovení.

         (1)  Úř. věst. C 262, 10.8.2020.


title: Věc C-370/20: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 9. prosince 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof – Německo – Pro Rauchfrei e.V. v. JS e.K. („Řízení o předběžné otázce – Výroba, obchodní úprava a prodej tabákových výrobků – Směrnice 2014/40/EU – Označování a balení – Článek 8 odst. 8 – Zdravotní varování, která musí být uvedena na každém jednotkovém balení tabákového výrobku a každém vnějším balení – Prodejní automat s krabičkami cigaret – Zdravotní varování, která nejsou zvenku viditelná – Znázornění jednotkových balení – Pojem ‚zobrazení‘ jednotkových balení a vnějších obalů, které jsou určeny spotřebitelům v Evropské unii“)

text:
               14.2.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 73/4

      Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 9. prosince 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof – Německo – Pro Rauchfrei e.V. v. JS e.K.
      (Věc C-370/20) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Výroba, obchodní úprava a prodej tabákových výrobků - Směrnice 2014/40/EU - Označování a balení - Článek 8 odst. 8 - Zdravotní varování, která musí být uvedena na každém jednotkovém balení tabákového výrobku a každém vnějším balení - Prodejní automat s krabičkami cigaret - Zdravotní varování, která nejsou zvenku viditelná - Znázornění jednotkových balení - Pojem ‚zobrazení‘ jednotkových balení a vnějších obalů, které jsou určeny spotřebitelům v Evropské unii“)
      (2022/C 73/05)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Bundesgerichtshof

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatel: Pro Rauchfrei e.V.

         Další účastník řízení: JS e.K.

         Výrok

                  1)

                  Článek 8 odst. 8 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/40/EU ze dne 3. dubna 2014 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se výroby, obchodní úpravy a prodeje tabákových a souvisejících výrobků a o zrušení směrnice 2001/37/ES, musí být vykládán v tom smyslu, že „zobrazením jednotkového balení“ ve smyslu tohoto ustanovení je obrázek, který sice nereprodukuje věrně jednotkové balení cigaret, avšak spotřebitel si jej na základě jeho vzhledu, tj. kontur, proporcí, barev a loga značky, s takovým jednotkovým balením spojuje.

                  2)

                  Článek 8 odst. 8 směrnice 2014/40 musí být vykládán v tom smyslu, že zobrazení krabičky cigaret, na které se vztahuje toto ustanovení, avšak které neobsahuje zdravotní varování stanovená v kapitole II hlavě II této směrnice, není v souladu s uvedeným ustanovením, ačkoli má spotřebitel možnost vidět tato varování na krabičce cigaret odpovídající takovému zobrazení před její koupí.

         (1)  Úř. věst. C 390, 16.11.2020.


title: Věc C-374/20 P: Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 9. prosince 2021 – Agrochem-Maks d.o.o. v. Evropská komise a Španělské království („Kasační opravný prostředek – Přípravky na ochranu rostlin – Účinná látka – Nařízení (ES) č. 1107/2009 – Článek 6 písm. f) – Příloha II bod 2.2 – Pojem ‚další potvrzující informace‘ – Prováděcí nařízení (EU) č. 844/2012 – Článek 13 odst. 3 – Neobnovení schválení účinné látky ‚oxasulfuron‘ pro účely uvádění na trh – Dosah rozhodnutí zpravodajského členského státu prohlašujícího žádost o obnovení za přijatelnou – Právo tohoto členského státu a Evropského úřadu pro bezpečnost potravin (EFSA) požadovat, aby žadatel poskytl dodatečné informace – Právo zpravodajského členského státu změnit svůj návrh zprávy o posouzení obnovení – Zásada předběžné opatrnosti“)

text:
               14.2.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 73/5

      Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 9. prosince 2021 – Agrochem-Maks d.o.o. v. Evropská komise a Španělské království
      (Věc C-374/20 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Přípravky na ochranu rostlin - Účinná látka - Nařízení (ES) č. 1107/2009 - Článek 6 písm. f) - Příloha II bod 2.2 - Pojem ‚další potvrzující informace‘ - Prováděcí nařízení (EU) č. 844/2012 - Článek 13 odst. 3 - Neobnovení schválení účinné látky ‚oxasulfuron‘ pro účely uvádění na trh - Dosah rozhodnutí zpravodajského členského státu prohlašujícího žádost o obnovení za přijatelnou - Právo tohoto členského státu a Evropského úřadu pro bezpečnost potravin (EFSA) požadovat, aby žadatel poskytl dodatečné informace - Právo zpravodajského členského státu změnit svůj návrh zprávy o posouzení obnovení - Zásada předběžné opatrnosti“)
      (2022/C 73/06)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Agrochem-Maks d.o.o. (zástupci: S. Pappas a A. Pappas, avocats)

         Další účastnici řízení: Evropská komise (zástupci: původně X. Lewis, I. Naglis a G. Koleva, poté G. Koleva, zmocněnci) a Švédské království (zástupci: J. Lundberg, O. Simonsson, C. Meyer-Seitz, A. M. Runeskjöld, H. Shev, H. Eklinder, R. Shahsavan Eriksson a M. Salborn Hodgson, zmocněnci)

         Výrok

                  1)

                  Kasační opravný prostředek se zamítá.

                  2)

                  Agrochems-Maks d.o.o. ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

                  3)

                  Švédské království ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 329, 5.10.2020.


title: Věc C-708/20: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 9. prosince 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce County Court at Birkenhead – Spojené království) – BT v. Seguros Catalana Occidente, EB („Řízení o předběžné otázce – Justiční spolupráce v občanských a obchodních věcech – Nařízení (EU) č. 1215/2012 – Příslušnost a uznávání a výkon soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech – Příslušnost ve věcech pojištění – Návrh na náhradu újmy, kterou utrpěl jednotlivec s bydlištěm v jednom členském státě v důsledku úrazu, k němuž došlo v nemovitosti pronajaté k ubytování v jiném členském státě – Žaloba podaná poškozeným jednak proti pojistiteli, a jednak proti pojištěnému, který je vlastníkem této nemovitosti – Použitelnost čl. 13 odst. 3 tohoto nařízení“)

text:
               14.2.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 73/5

      Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 9. prosince 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce County Court at Birkenhead – Spojené království) – BT v. Seguros Catalana Occidente, EB
      (Věc C-708/20) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Justiční spolupráce v občanských a obchodních věcech - Nařízení (EU) č. 1215/2012 - Příslušnost a uznávání a výkon soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech - Příslušnost ve věcech pojištění - Návrh na náhradu újmy, kterou utrpěl jednotlivec s bydlištěm v jednom členském státě v důsledku úrazu, k němuž došlo v nemovitosti pronajaté k ubytování v jiném členském státě - Žaloba podaná poškozeným jednak proti pojistiteli, a jednak proti pojištěnému, který je vlastníkem této nemovitosti - Použitelnost čl. 13 odst. 3 tohoto nařízení“)
      (2022/C 73/07)
      Jednací jazyk: angličtina

         Předkládající soud

      County Court at Birkenhead

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: BT

         Žalovaní: Seguros Catalana Occidente, EB

         Výrok

      Článek 13 odst. 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1215/2012 ze dne 12. prosince 2012 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech musí být vykládán v tom smyslu, že v případě přímé žaloby podané podle tohoto čl. 13 odst. 2 poškozenou osobou proti pojistiteli se soud členského státu, v němž má tato osoba bydliště, nemůže na základě uvedeného čl. 13 odst. 3 prohlásit za příslušný k rozhodování i o návrhu na náhradu škody podaném současně touto osobou proti pojistníkovi nebo pojištěnému, který má bydliště v jiném členském státě a jehož pojistitel nevyzval, aby se připojil k řízení.

         (1)  Úř. věst. C 110, 29. 3. 2021.


title: Věc C-630/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberlandesgericht Stuttgart (Německo) dne 13. října 2021 – O.K. v. Mercedes-Benz Bank AG

text:
               14.2.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 73/6

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberlandesgericht Stuttgart (Německo) dne 13. října 2021 – O.K. v. Mercedes-Benz Bank AG
      (Věc C-630/21)
      (2022/C 73/08)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Oberlandesgericht Stuttgart

         Účastníci původního řízení

         Žalobce a navrhovatel v odvolacím řízení: O.K.

         Žalovaná a odpůrkyně v odvolacím řízení: Mercedes-Benz Bank AG

         Předběžné otázky

                  1.

                  Musí být článek 14 směrnice 2008/48 (1) vykládán v tom smyslu, že spotřebitel již nemá právo na odstoupení od smlouvy, jestliže obě smluvní strany smlouvu o úvěru zcela splnily?

                  2.

                  V případě záporné odpovědi na otázku 1):
                  Brání článek 14 směrnice 2008/48 takovému ustanovení vnitrostátního práva členského státu, které vede k tomu, že spotřebitel již nemůže uplatit právo na odstoupení od smlouvy, jestliže obě smluvní strany smlouvu o úvěru zcela splnily?

                  3.

                  V případě záporné odpovědi na otázku 1) a kladné odpovědi na otázku 2b):
                  Brání čl. 14 odst. 3 směrnice 2008/48 takovému ustanovení vnitrostátního práva členského státu, podle nějž spotřebitel, který účinně uplatnil své právo na odstoupení od smlouvy vyplývající z čl. 14 odst. 1 směrnice 2008/48, má vůči poskytovateli úvěru nárok na vydání užitků, které poskytovatel úvěru získal z plateb učiněných spotřebitelem ve prospěch poskytovatele úvěru do odstoupení od smlouvy?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/48/ES ze dne 23. dubna 2008 o smlouvách o spotřebitelském úvěru a o zrušení směrnice Rady 87/102/EHS (Úř. věst. L 133, 22.5.2008, s. 66).


title: Věc C-647/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sądem Okręgowym w Słupsku (Polsko) dne 25. října 2021 – trestní řízení proti D.K.

text:
               14.2.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 73/6

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sądem Okręgowym w Słupsku (Polsko) dne 25. října 2021 – trestní řízení proti D.K.
      (Věc C-647/21)
      (2022/C 73/09)
      Jednací jazyk: polština

         Předkládající soud

      Sąd Okręgowy w Słupsku

         Účastník původního trestního řízení

      D.K.

         Předběžné otázky

                  1)

                  Musí být čl. 19 odst. 1 druhý pododstavec SEU ve spojení s článkem 47 Listiny základních práv vykládán v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je čl. 47b odst. 5 a 6 ve spojení s čl. 30 odst. 1 a čl. 24 odst. 1 ustawy z dnia 27 lipca 2001 r. – Prawo o ustroju sądów powszechnych (zákon ze dne 27. července 2001 o soustavě obecných soudů), podle kterého má orgán vnitrostátního soudu, jako je kolegium soudu, pravomoc uvolnit soudce tohoto soudu z rozhodování všech věcí, které jsou mu přiděleny, nebo jejich části, s tím, že:

                              a)

                              v kolegiu soudu ze zákona zasedají předsedové soudů jmenovaní na tato místa orgánem výkonné moci, jakým je ministr spravedlnosti, který je zároveň generálním prokurátorem;

                              b)

                              k uvolnění soudce z rozhodování věcí, které jsou mu přiděleny, dochází bez jeho svolení;

                              c)

                              vnitrostátní právo neupravuje kritéria, jimiž se má kolegium soudu řídit při uvolnění soudce z rozhodování věcí, které jsou mu přiděleny, ani povinnost odůvodnění takového uvolnění či jeho soudní přezkum;

                              d)

                              někteří členové kolegia soudu byli na místo soudce jmenováni za podobných okolností, jaké jsou zmíněny v rozsudku Soudního dvora ze dne 15. července 2021, Komise v. Polsko (kárný režim soudců) (C-791/19, EU:C:2021:596)?

                  2)

                  Musí být ustanovení uvedená v první otázce spolu se zásadou přednosti vykládána v tom smyslu, že vnitrostátnímu soudu rozhodujícímu v trestní věci spadající do působnosti směrnice 2016/343 (1), jehož soudce byl uvolněn z rozhodování věcí způsobem popsaným v první otázce, jakož i všem orgánům státu umožňují (respektive ukládají) nepřihlížet k aktu kolegia soudu a k dalším následným aktům, jako jsou usnesení o novém přidělení věcí, včetně projednávané věci, s vyloučením uvolněného soudce – tak, aby tento soudce mohl nadále zasedat v soudním tělese rozhodujícím v uvedené věci?

                  3)

                  Musí být ustanovení uvedená v první otázce spolu se zásadou přednosti vykládána v tom smyslu, že vyžadují, aby ve vnitrostátním právním řádu existovaly v rámci trestního řízení spadajícího do oblasti působnosti směrnice 2016/343 takové prostředky, které zaručí účastníkům řízení, jako je obviněný v projednávané věci, přezkum a opravný prostředek proti rozhodnutím uvedeným v [první otázce], jejichž účelem je změna soudního tělesa rozhodujícího ve věci a v důsledku toho uvolnění soudce z rozhodování věci, která mu dosud byla přidělena, způsobem popsaným v první otázce?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/343 ze dne 9. března 2016, kterou se posilují některé aspekty presumpce neviny a právo být přítomen při trestním řízení před soudem (Úř. věst. 2016, L 65, s. 1).


title: Věc C-648/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sądem Okręgowym w Słupsku (Polsko) dne 25. října 2021 – trestní řízení proti M.C., M.F.

text:
               14.2.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 73/7

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sądem Okręgowym w Słupsku (Polsko) dne 25. října 2021 – trestní řízení proti M.C., M.F.
      (Věc C-648/21)
      (2022/C 73/10)
      Jednací jazyk: polština

         Předkládající soud

      Sąd Okręgowy w Słupsku

         Účastníci původního trestního řízení

      M.C., M.F.

         Předběžné otázky

                  1)

                  Musí být čl. 19 odst. 1 druhý pododstavec SEU ve spojení s článkem 47 Listiny základních práv vykládán v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je čl. 47b odst. 5 a 6 ve spojení s čl. 30 odst. 1 a čl. 24 odst. 1 ustawy z dnia 27 lipca 2001 r. – Prawo o ustroju sądów powszechnych (zákon ze dne 27. července 2001 o soustavě obecných soudů), podle kterého má orgán vnitrostátního soudu, jako je kolegium soudu, pravomoc uvolnit soudce tohoto soudu z rozhodování všech věcí, které jsou mu přiděleny, nebo jejich části, s tím, že:

                              a)

                              v kolegiu soudu ze zákona zasedají předsedové soudů jmenovaní na tato místa orgánem výkonné moci, jakým je ministr spravedlnosti, který je zároveň generálním prokurátorem;

                              b)

                              k uvolnění soudce z rozhodování věcí, které jsou mu přiděleny, dochází bez jeho svolení;

                              c)

                              vnitrostátní právo neupravuje kritéria, jimiž se má kolegium soudu řídit při uvolnění soudce z rozhodování věcí, které jsou mu přiděleny, ani povinnost odůvodnění takového uvolnění či jeho soudní přezkum;

                              d)

                              někteří členové kolegia soudu byli na místo soudce jmenováni za podobných okolností, jaké jsou zmíněny v rozsudku Soudního dvora ze dne 15. července 2021, Komise v. Polsko (kárný režim soudců) (C-791/19, EU:C:2021:596)?

                  2)

                  Musí být ustanovení uvedená v první otázce spolu se zásadou přednosti vykládána v tom smyslu, že vnitrostátnímu soudu rozhodujícímu v trestní věci spadající do působnosti směrnice 2016/343 (1), jehož soudce byl uvolněn z rozhodování věcí způsobem popsaným v první otázce, jakož i všem orgánům státu umožňují (respektive ukládají) nepřihlížet k aktu kolegia soudu a k dalším následným aktům, jako jsou usnesení o novém přidělení věcí, včetně projednávané věci, s vyloučením uvolněného soudce – tak, aby tento soudce mohl nadále zasedat v soudním tělese rozhodujícím v uvedené věci?

                  3)

                  Musí být ustanovení uvedená v první otázce spolu se zásadou přednosti vykládána v tom smyslu, že vyžadují, aby ve vnitrostátním právním řádu existovaly v rámci trestního řízení spadajícího do oblasti působnosti směrnice 2016/343 takové prostředky, které zaručí účastníkům řízení, jako jsou obvinění v projednávané věci, přezkum a opravný prostředek proti rozhodnutím uvedeným v [první otázce], jejichž účelem je změna soudního tělesa rozhodujícího ve věci a v důsledku toho uvolnění soudce z rozhodování věci, která mu dosud byla přidělena, způsobem popsaným v první otázce?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/343 ze dne 9. března 2016, kterou se posilují některé aspekty presumpce neviny a právo být přítomen při trestním řízení před soudem (Úř. věst. 2016, L 65, s. 1).


title: Věc C-650/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgerichtshof (Rakousko) dne 27. října 2021 – FW, CE

text:
               14.2.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 73/8

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgerichtshof (Rakousko) dne 27. října 2021 – FW, CE
      (Věc C-650/21)
      (2022/C 73/11)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Verwaltungsgerichtshof

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelé v řízení o opravném prostředku „Revision“: FW, CE

         Žalované orgány: Landespolizeidirektion Niederösterreich, Finanzamt Österreich

         Předběžné otázky

                  1.

                  Musí být unijní právo, zejména články 1, 2 a 6 směrnice 2000/78/ES (1) ve spojení s článkem 21 Listiny základních práv, vykládáno v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, kterou je nahrazen systém odměňování diskriminující na základě věku, systémem odměňování, v němž se zařazení úředníka do platového stupně i nadále řídí služebním věkem pro účely odměňování vypočteným diskriminujícím způsobem podle starého systému odměňování k určitému měsíci převedení (únor 2015) a přitom je sice podroben opravě ohledně původně vypočtených předchozích dob služby pomocí stanovení srovnávacího rozhodného data, u nějž ale ohledně dob dosažených po 18. roku života podléhají přepočtu pouze ostatní doby zohledňované z poloviny a v němž je s rozšířením období, v němž musí být zohledněny předchozí doby služby, o čtyři roky, nakládáno tak, že ostatní z poloviny zohledňované doby musí být při stanovení srovnávacího rozhodného data použity pouze do té míry, v níž překračují rozsah čtyř let zohledněných z poloviny (paušální odpočet čtyř let zohledněných z poloviny)?

                  2.

                  Je nutno na první otázku odpovědět jinak, pokud jde o takové případy, v nichž před vstupem 2. Dienstrechts-Novelle 2019 (2. novela služebního práva z roku 2019) v platnost sice již bylo pravomocně stanoveno rozhodné datum pro platový postup, to ale ještě nemělo vliv na platové zařazení úředníka, protože ještě nebylo přijato rozhodnutí úřadu za přímého použití unijního práva, a v nichž musí být nyní nově bez přihlédnutí k již mezitím stanovenému rozhodnému datu pro platový postup stanoveno srovnávací rozhodné datum opět s ohledem na rozhodné datum pro platový postup stanovené způsobem diskriminujícím na základě věku a ostatní z poloviny zohledňované doby podléhají paušálnímu odpočtu?

                  3.

                  Musí být unijní právo, zejména články 1, 2 a 6 směrnice 2000/78/ES ve spojení s článkem 21 Listiny základních práv, vykládáno v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, kterou se navzdory novému výpočtu služebního věku pro účely odměňování a platového zařazení doby získané v učňovském poměru u tuzemského územně správního celku při stanovení srovnávacího rozhodného data zohlední pouze v případě, že úředník nastoupil do služebního poměru po 31. březnu 2000, a v opačném případě se tyto doby zpětně započtou pouze jako ostatní doby zohledněné z poloviny a podléhají tak paušálnímu odpočtu, přičemž tato právní úprava tendenčně znevýhodňuje služebně starší úředníky?

         (1)  Směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání (Úř. věst. 2000, L 303, s. 16).


title: Věc C-658/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Raad van State (Belgie) dne 29. října 2021 – VZW Belgische Vereniging van de Industrie van Plantenbeschermingsmiddelen (PHYTOFAR) v. Vlaams Gewest

text:
               14.2.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 73/9

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Raad van State (Belgie) dne 29. října 2021 – VZW Belgische Vereniging van de Industrie van Plantenbeschermingsmiddelen (PHYTOFAR) v. Vlaams Gewest
      (Věc C-658/21)
      (2022/C 73/12)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      Raad van State

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: VZW Belgische Vereniging van de Industrie van Plantenbeschermingsmiddelen (PHYTOFAR)

         Žalovaný: Vlaams Gewest

         Předběžná otázka

      Musí být čl. 5 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2015/1535 (1) ze dne 9. září 2015 o postupu při poskytování informací v oblasti technických předpisů a předpisů pro služby informační společnosti vykládán v tom smyslu, že v případě zákazu používání pesticidů s obsahem glyfosátů na soukromě používaných pozemcích uživateli bez licence pro profesionální uživatele přípravků na ochranu rostlin (fytolicence) je nutno vycházet z toho, že se tento zákaz týká technického předpisu, který musí být podle tohoto ustanovení sdělen Evropské komisi?

         (1)  Úř. věst. 2015, L 241, s. 1.


title: Věc C-663/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgerichtshof (Rakousko) dne 5. listopadu 2021 – Bundesamt für Fremdenwesen und Asyl

text:
               14.2.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 73/10

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgerichtshof (Rakousko) dne 5. listopadu 2021 – Bundesamt für Fremdenwesen und Asyl
      (Věc C-663/21)
      (2022/C 73/13)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Verwaltungsgerichtshof

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Bundesamt für Fremdenwesen und Asyl

         Za přítomnosti: AA

         Předběžné otázky

                  1.

                  Musí se při posuzování, zda je status osoby, která má právo na azyl, který byl předtím uprchlíkovi přiznán příslušným orgánem, možné zrušit z důvodu uvedeného v čl. 14 odst. 4 písm. b) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/95/EU (1), zvažovat zájmy jako samostatné kritérium, které pro odnětí statusu vyžaduje, aby veřejný zájem na navrácení převyšoval zájmy uprchlíka na pokračující ochraně státu, který ji poskytuje, přičemž se porovnává odsouzeníhodnost trestného činu a potenciální nebezpečnost pro společnost s ochranou zájmů cizince, přičemž se bere v potaz rozsah a povaha opatření, která mu hrozí?

                  2.

                  Brání ustanovení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/115/ES (2), zejména pak články 5, 6, 8 a 9, vnitrostátní právní úpravě, podle níž státní příslušník třetí země, kterému bylo odňato jeho právo pobytu jako uprchlíka zrušením statusu osoby, která má právo na azyl, musí být předmětem rozhodnutí o navrácení, i když se do okamžiku přijetí tohoto rozhodnutí prokáže, že vyhoštění je z důvodu zákazu navrácení na neurčitou dobu nemožné, a je to i právoplatně konstatováno?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/95/EU ze dne 13. prosince 2011 o normách, které musí splňovat státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, aby mohli požívat mezinárodní ochrany, o jednotném statusu pro uprchlíky nebo osoby, které mají nárok na doplňkovou ochranu, a o obsahu poskytnuté ochrany (přepracované znění) (Úř. věst. 2011, L 337, s. 9).

         (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/115/ES ze dne 16. prosince 2008 o společných normách a postupech v členských státech při navracení neoprávněně pobývajících státních příslušníků třetích zemí (Úř. věst. 2008, L 348, s. 98).