title: Věc T-169/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 28. dubna 2015 – CHEMK a KF v. Rada „Dumping — Dovoz ferosilicia pocházejícího zejména z Ruska — Částečný prozatímní přezkum — Výpočet dumpingového rozpětí — Změna okolností — Trvalá povaha“

text:
               15.6.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 198/29

         Rozsudek Tribunálu ze dne 28. dubna 2015 – CHEMK a KF v. Rada
   (Věc T-169/12) (1)

   („Dumping - Dovoz ferosilicia pocházejícího zejména z Ruska - Částečný prozatímní přezkum - Výpočet dumpingového rozpětí - Změna okolností - Trvalá povaha“)
   (2015/C 198/38)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci/Účastnice řízení

      Žalobkyně: Chelyabinsk electrometallurgical integrated plant OAO (CHEMK) (Čeljabinsk, Rusko) a Kuzneckie ferrosplavy OAO (KF) (Novokuzněck, Rusko) (zástupce: B. Evtimov, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: J.-P. Hix, zmocněnec, původně ve spolupráci s G. Berrischem a A. Polcyn, advokáty, poté s G. Berrischem a N. Chesaites, barrister, a nakonec s D. Gerardinem, advokátem)

      Vedlejší účastnice podporující žalobkyně: Evropská komise (zástupci: původně H. van Vliet, M. França a A. Stobiecka Kuik, poté M. França, A. Stobiecka Kuik a J.-F. Brakeland, zmocněnci) a Euroalliages (Brusel, Belgie) (zástupci: O. Prost a M.-S. Dibling, advokáti)

      Předmět věci

   Návrh na částečné zrušení prováděcího nařízení Rady (EU) č. 60/2012 ze dne 16. ledna 2012, kterým se ukončuje částečný prozatímní přezkum antidumpingových opatření vztahujících se na dovoz ferosilicia pocházejícího mimo jiné z Ruska prováděný podle čl. 11 odst. 3 nařízení (ES) č. 1225/2009 (Úř. věst. L 22, s. 1), a to v rozsahu, v němž se týká žalobkyň.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Chelyabinsk electrometallurgical integrated plant OAO (CHEMK) a Kuzneckie ferrosplavy OAO (KF) ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Radou Evropské unie.

               3)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení.

               4)

               Euroalliages ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 165, 9.6.2012.


title: Věc C-412/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hessisches Finanzgericht (Německo) dne 28. července 2015 – TMD Gesellschaft für transfusionsmedizinische Dienste mbH v. Finanzamt Kassel II – Hofgeismar

text:
               30.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 398/13

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hessisches Finanzgericht (Německo) dne 28. července 2015 – TMD Gesellschaft für transfusionsmedizinische Dienste mbH v. Finanzamt Kassel II – Hofgeismar
   (Věc C-412/15)
   (2015/C 398/16)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Hessisches Finanzgericht

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: TMD Gesellschaft für transfusionsmedizinische Dienste mbH

      Žalovaný: Finanzamt Kassel II – Hofgeismar

      Předběžné otázky

               1)

               Musí být čl. 132 odst. 1 písm. d) směrnice 2006/112/ES (1) vykládán v tom smyslu, že dodání lidské krve zahrnuje i dodání krevní plazmy získané z lidské krve?

               2)

               V případě kladné odpovědi na otázku 1: Platí to i pro krevní plazmu, která není přímo určena pro terapeutické účely, ale výlučně k výrobě léčivých přípravků?

               3)

               V případě záporné odpovědi na otázku 2: Záleží při zatřídění pod krev pouze na přijatém účelovém určení nebo i na abstraktně existující možnosti použití krevní plazmy?

      (1)  Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1).


title: Věc C-147/13: Žaloba podaná dne 22. března 2013 — Španělské království v. Rada Evropské unie

text:
               15.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/16

         Žaloba podaná dne 22. března 2013 — Španělské království v. Rada Evropské unie
   (Věc C-147/13)
   2013/C 171/31
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Španělské království (zástupci: S. Centeno Huerta a E. Chamizo Llatas, zmocněnci)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání žalobce

               —

               Zrušit nařízení Rady (EU) č. 1260/2012 (1) ze dne 17. prosince 2012, kterým se provádí posílená spolupráce v oblasti vytvoření jednotné patentové ochrany, pokud jde o příslušná ustanovení o překladu a uložit Radě náhradu nákladů řízení;

               —

               podpůrně zrušit články 4 a 5, čl. 6 odst. 2 a čl. 7 odst. 2 nařízení Rady (EU) č. 1260/2012 ze dne 17. prosince 2012, kterým se provádí posílená spolupráce v oblasti vytvoření jednotné patentové ochrany, pokud jde o příslušná ustanovení o překladu a uložit Radě náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

               1)

               Porušení zásady nediskriminace zavedením systému diskriminujícího subjekty, jejichž jazykem není angličtina, francouzština nebo němčina, neboť jde o systém nepřiměřený sledovanému cíli.

               2)

               Nedostatek právního základu článku 4, neboť upravuje překlad v případě sporu, který neovlivňuje přímo jazykový režim rozhodnutí podle čl. 118 odst. 2 SFEU.

               3)

               Porušení zásady právní jistoty.

               4)

               Porušení judikatury Meroni tím, že na Evropský patentový úřad byla delegována správa systému náhrad (článek 5) a zveřejnění překladů (čl. 6 odst. 2).

               5)

               Porušení zásady autonomie unijního práva provázáním uplatňování nařízení se vstupem v platnost Dohody o Jednotném patentovém soudu.

      (1)  Úř. věst. L 361, s. 89


title: Věc T-574/15: Žaloba podaná dne 28. září 2015 – Kozmetika Afrodita v. OHIM – Núñez Martín a Machado Montesinos (KOZMETIKA AFRODITA)

text:
               7.12.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 406/38

         Žaloba podaná dne 28. září 2015 – Kozmetika Afrodita v. OHIM – Núñez Martín a Machado Montesinos (KOZMETIKA AFRODITA)
   (Věc T-574/15)
   (2015/C 406/38)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: slovinština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Kozmetika Afrodita d. o. o. (Rogaška Slatina, Slovinsko) (zástupce: B. Grešak, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastníci v řízení před odvolacím senátem: Pedro Núñez Martín (Madrid, Španělsko) a Carmen Guillermina Machado Montesinos (Madrid, Španělsko)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Společenství obsahující slovní prvek „KOZMETIKA AFRODITA“ – přihláška k zápisu č. 1 1 7 98  253

      Řízení před OHIM: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 28. července 2015, ve věci R 2577/2014-4

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí;

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009;

               —

               Porušení pravidla 50 odst. 2 písm. h) nařízení č. 2868/95.


title: Věc T-590/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 29. listopadu 2012 — Thesing a Bloomberg Finance v. ECB ( „Přístup k dokumentům — Rozhodnutí 2004/258/ES — Dokumenty týkající se státního dluhu a deficitu veřejných financí členského státu — Odepření přístupu — Výjimka týkající se hospodářské politiky Unie nebo členského státu — Částečné odepření přístupu“ )

text:
               26.1.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 26/41

         Rozsudek Tribunálu ze dne 29. listopadu 2012 — Thesing a Bloomberg Finance v. ECB
   (Věc T-590/10) (1)

   (Přístup k dokumentům - Rozhodnutí 2004/258/ES - Dokumenty týkající se státního dluhu a deficitu veřejných financí členského státu - Odepření přístupu - Výjimka týkající se hospodářské politiky Unie nebo členského státu - Částečné odepření přístupu)
   2013/C 26/78
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Gabi Thesing (Londýn, Spojené království); a Bloomberg Finance LP (Wilmington, Delaware, Spojené státy) (zástupci: M. Stephens, R. Lands, solicitors, a T. Pitt-Payne, QC)

      Žalovaná: Evropská centrální banka (ECB) (zástupci: původně A. Sáinz de Vieuña Barroso, M. López Torres a S. Lambrinoc, poté M. López Torres a S. Lambrinoc, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Výkonné rady ECB, oznámeného G. Thesing dopisem prezidenta ECB ze dne 21. října 2010, kterým byla zamítnuta žádost o přístup ke dvěma dokumentům týkajícím se státního dluhu a deficitu veřejných financí Řecké republiky, kterou podala G. Thesing

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Gabi Thesing a Bloomberg Finance LP ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vzniklé Evropské centrální bance (ECB).

      (1)  Úř. věst. C 72, 5.3.2011.


title: Věc T-313/08 až T-318/08 a T-320/08 až T-328/08: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 30. listopadu 2009 — Veromar di Tudisco Alfio & Salvatore a další v. Komise ( Žaloba na neplatnost — Nařízení (ES) č. 530/2008 — Obnova populace tuňáka — Určení celkových přípustných odlovů pro rok 2008 — Akt s obecnou působností — Neexistence osobního dotčení — Nepřípustnost )

text:
               30.1.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/53

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 30. listopadu 2009 — Veromar di Tudisco Alfio & Salvatore a další v. Komise
   (Věc T-313/08 až T-318/08 a T-320/08 až T-328/08) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Nařízení (ES) č. 530/2008 - Obnova populace tuňáka - Určení celkových přípustných odlovů pro rok 2008 - Akt s obecnou působností - Neexistence osobního dotčení - Nepřípustnost“)
   2010/C 24/94
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobci: Veromar di Tudisco Alfio & Salvatore Snc (Catane, Itálie) a šestnáct dalších žalobců, jejichž jména jsou uvedena v příloze usnesení (zástupci: A. Maiorana, A. De Matteis a A. De Francesco, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: K. Banks a D. Nardi, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení nařízení Komise (ES) č. 530/2008 ze dne 12. června 2008 o zavedení nouzových opatření pro plavidla lovící košelkovými nevody tuňáka obecného v Atlantském oceánu východně od 45° západní délky a ve Středozemním moři (Úř. věst. L 155, s. 9)

      Výrok

               1)

               Žaloby se odmítají jako nepřípustné.

               2)

               Žalobci, Veromar di Tudisco Alfio & Salvatore Snc a šestnáct dalších žalobců, jejichž jména jsou uvedena v příloze, ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Komisí Evropských společenství.

      (1)  Úř. věst. C 272, 25.10.2008.


title: Věc T-477/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 28. června 2011 — ATB Norte v. OHIM — Bricocenter Italia (BRICO CENTER) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství BRICO CENTER — Starší obrazové ochranné známky Společenství ATB CENTROS DE BRICOLAGE Brico Centro a CENTROS DE BRICOLAGE BricoCentro — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“ )

text:
               6.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 232/25

         Rozsudek Tribunálu ze dne 28. června 2011 — ATB Norte v. OHIM — Bricocenter Italia (BRICO CENTER)
   (Věc T-477/09) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství BRICO CENTER - Starší obrazové ochranné známky Společenství ATB CENTROS DE BRICOLAGE Brico Centro a CENTROS DE BRICOLAGE BricoCentro - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)
   2011/C 232/44
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: ATB Norte, SL (Burgos, Španělsko) (zástupci: původně P. López Ronda, G. Macías Bonilla, H. Curtis-Oliver a G. Marín Raigal, poté F. Brandolini Kujman advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: O. Montalto a G. Mannucci, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastník před Tribunálem: Bricocenter Italia Srl (Rozzano, Itálie) (zástupci: G. Ghidini, M. Mergati a C. Signorini, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 24. září 2009 (věc R 1008/2008-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi ATB Norte, SL a Bricocenter Italia Srl.

      Výrok

               1)

               Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 24. září 2009 (věc R 1008/2008-4) se zrušuje v rozsahu, v němž vyhovělo odvolání společnosti Bricocenter Italia Srl před odvolacím senátem týkajícímu se služeb „reklamy“, „vedení obchodních záležitostí“ a „komerční správy“, jichž se týkala přihláška ochranné známky Společenství.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               ATB Norte, SL, Bricocenter Italia a OHIM ponesou každý své vlastní náklady řízení vynaložené v průběhu řízení před Tribunálem.

      (1)  Úř. věst. C 24, 30.1.2010.


title: Věc C-623/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie) dne 28. listopadu 2013 — Ministre de l'Économie et des Finances v. Gérard de Ruyter

text:
               1.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 31/6

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie) dne 28. listopadu 2013 — Ministre de l'Économie et des Finances v. Gérard de Ruyter
   (Věc C-623/13)
   2014/C 31/08
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Conseil d'État

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Ministre de l'Économie et des Finances (ministr hospodářství a financí)

      Žalovaný: Gérard de Ruyter

      Předběžné otázky

   Mají takové daňové odvody z příjmů z majetku, jako je sociální příspěvek z příjmů z majetku, příspěvek na úhradu sociálního dluhu vyměřovaný z těchto příjmů, sociální odvod ve výši 2 % a dodatečný příspěvek z tohoto odvodu přímý a relevantní vztah k některým oblastem sociálního zabezpečení uvedeným v článku 4 nařízení [Rady (EHS) č. 1408/71] ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, osoby samostatně výdělečné činné a jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství (1), a spadají tedy do působnosti tohoto nařízení jen proto, že se podílejí na financování francouzských povinných systémů sociálního zabezpečení?

      (1)  Úř. věst. L 149, s. 2.


title: Věc F-1/08: Žaloba podaná dne 2. ledna 2008 – Nijs v. Účetní dvůr

text:
               8.3.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 64/68

         Žaloba podaná dne 2. ledna 2008 – Nijs v. Účetní dvůr
   (Věc F-1/08)
   (2008/C 64/111)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Bart Nijs (Bereldange, Lucembursko) (zástupce: F. Rollinger, advokát)

      Žalovaný: Evropský účetní dvůr
   Předmět a popis sporu
   Jednak zrušení rozhodnutí Odvolacího výboru nepovýšit žalobce do platové třídy A*11 v rámci výkonu povýšení v roce 2005, a jednak návrh na náhradu škody
   Návrhové žádání žalobce

               —

               zrušit hodnotící zprávu za období 2005/06 žalobce, včetně rozhodnutí odvolacího výboru č. 01/2007 o zachování této zprávy, které žalobce obdržel dne 2. března 2007;

               —

               zrušit související a následná rozhodnutí, zejména rozhodnutí nepovýšit žalobce do platové třídy AD11 v roce 2007;

               —

               zrušit rozhodnutí omezené schůze Účetního dvora ze dne 8. března 2007 o obnovení mandátu p. Michela Hervé ode dne 1. července 2007 na období šesti let;

               —

               uložit Účetnímu dvoru náhradu utrpěné nemajetkové újmy ve výši 10 000 eur, jakož i náhradu majetkové újmy tvořené rozdílem mezi mzdou pobíranou žalobcem od data vstupu posledních rozhodnutí o povýšení, oznámených dne 3. dubna 2007, v účinnost a mzdou, na kterou by měl žalobce nárok v případě povýšení k datu účinnosti těchto rozhodnutí;

               —

               uložit Účetnímu dvoru Evropských společenství náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-79/07: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 26. června 2008 – SHS Polar Sistemas Informáticos v. OHIM – Polaris Software Lab (POLARIS) ( Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky POLARIS — Starší slovní ochranná známka Společenství POLAR — Relativní důvod pro zamítnutí — Neexistence nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 )

text:
               2.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 197/23

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 26. června 2008 – SHS Polar Sistemas Informáticos v. OHIM – Polaris Software Lab (POLARIS)
   (Věc T-79/07) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky POLARIS - Starší slovní ochranná známka Společenství POLAR - Relativní důvod pro zamítnutí - Neexistence nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94“)
   (2008/C 197/39)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: SHS Polar Sistemas Informáticos, SL (Madrid, Španělsko) (zástupce: C. Hernández Hernández, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Soudem: Polaris Software Lab Ltd (Chennai, Indie)
   Předmět věci
   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 8. ledna 2007 (věc R 658/2006-2) týkající se námitkového řízení mezi SHS Polar Sistemas Informáticos, SL a Polaris Software Lab Ltd.
   Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               SHS Polar Sistemas Informáticos, SL se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 95, 28.4.2007.


title: Věc C-371/05: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 17. července 2008 – Komise Evropských společenství v. Italská republika (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 92/50/EHS — Články 11 a 15 odst. 2 — Zadávání veřejných zakázek na služby — Zadání zakázky na informační služby Comune di Mantova — Přímé zadání bez předchozího zveřejnění oznámení o zakázce)

text:
               30.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 223/3

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 17. července 2008 – Komise Evropských společenství v. Italská republika
   (Věc C-371/05) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 92/50/EHS - Články 11 a 15 odst. 2 - Zadávání veřejných zakázek na služby - Zadání zakázky na informační služby Comune di Mantova - Přímé zadání bez předchozího zveřejnění oznámení o zakázce)
   (2008/C 223/03)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: X. Lewis, C. Zadra, L. Visaggio a C. Cattabriga, zmocněnci)

      Žalovaná: Italská republika (zástupci: I. M. Braguglia, zmocněnec a G. Fiengo, avvocato dello Stato)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Porušení čl. 11 a 15 odst. 2 směrnice Rady 92/50/EHS ze dne 18. června 1992 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na služby (Úř. věst. L 209, s. 1; Zvl. vyd. 06/01, s. 322) – Zadání zakázky na informační služby Comune di Mantova – Přímé zadání bez předchozího zveřejnění oznámení o zakázce
   Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Komisi Evropských společenství se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 10, 14.1.2006.


title: Věc C-267/05: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením High Court of Justice (Anglie a Wales) Chancery Division, Patents Court ze dne 17. února 2005 ve věci Oakley Inc. proti 1) Animal Ltd 2) H. Young Holdings plc 3) H. Young (Operations) Ltd, vedlejší účastník: Secretary of State for Industry

text:
               17.9.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 229/5

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením High Court of Justice (Anglie a Wales) Chancery Division, Patents Court ze dne 17. února 2005 ve věci Oakley Inc. proti 1) Animal Ltd 2) H. Young Holdings plc 3) H. Young (Operations) Ltd, vedlejší účastník: Secretary of State for Industry
   (Věc C-267/05)
   (2005/C 229/10)
   Jednací jazyk: angličtina
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením High Court of Justice (Anglie a Wales) Chancery Division, Patents Court ze dne 17. února 2005, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 27. června 2005, předložena žádost o rozhodnutí o předběžné otázce ve věci Oakley Inc. proti 1) Animal Ltd 2) H. Young Holdings plc 3) H. Young (Operations) Ltd, vedlejší účastník: Secretary of State for Industry, týkající se následující otázky:
   „Může být s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 98/71/ES ze dne 13. října 1998 o právní ochraně (průmyslových) vzorů (1) vnitrostátní opatření přijaté členským státem po datu uvedeném v článku 19 v rozsahu, v němž toto opatření směřovalo k provedení odchylky stanovené v článku 11 odst. 8, nicméně částečně platné podle práva Společenství? Nebo zaniká na stálo a úplně možnost členského státu stanovit vnitrostátním opatřením odchylku podle čl. 11 odst. 8 po datu uvedeném v článku 19?“

      (1)  Úř. věst. L 289, 28.10.1998, s. 28


title: Věc T-391/15: Žaloba podaná dne 17. července 2015 – Aldi v. OHIM – Società Cooperativa Agricola Cantina Sociale Tollo (ALDIANO)

text:
               14.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 302/66

         Žaloba podaná dne 17. července 2015 – Aldi v. OHIM – Società Cooperativa Agricola Cantina Sociale Tollo (ALDIANO)
   (Věc T-391/15)
   (2015/C 302/82)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Aldi GmbH & Co. KG (Mülheim an der Ruhr, Německo) (zástupci: N. Lützenrath, U. Rademacher, C. Fürsen a N. Bertram, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Società Cooperativa Agricola Cantina Sociale Tollo (Tollo, Itálie)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Přihlašovatelka: další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Sporná ochranná známka: slovní ochranná známka Společenství „ALDIANO“ – přihláška č. 1 0 9 42  274

      Řízení před OHIM: námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 13. května 2015 ve věci R 1612/2014-4

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil,

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               porušení čl. 42 odst. 2 nařízení č. 207/2009


title: Věc T-465/11: Usnesení Tribunálu ze dne 25. července 2016 – Moravia Gas Storage v. Komise

text:
               17.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 383/29

         Usnesení Tribunálu ze dne 25. července 2016 – Moravia Gas Storage v. Komise
   (Věc T-465/11) (1)

   (2016/C 383/38)
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda prvního senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 305, 15. 10. 2011.


title: Věc T-2/15: Žaloba podaná dne 2. ledna 2015 – Ipatau v. Rada

text:
               23.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 65/52

         Žaloba podaná dne 2. ledna 2015 – Ipatau v. Rada
   (Věc T-2/15)
   (2015/C 065/71)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Vadzim Ipatau (Minsk, Bělorusko) (zástupce: M. Michalauskas, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Rady 2014/750/SZBP ze dne 30. října 2014, kterým se mění rozhodnutí Rady 2012/642/SZBP o omezujících opatřeních vůči Bělorusku, v rozsahu, v němž se týká žalobce;

               —

               zrušil prováděcí nařízení Rady (EU) č. 1159/2014 ze dne 30. října 2014, kterým se provádí čl. 8a odst. 1 nařízení (ES) č. 765/2006 o omezujících opatřeních vůči Bělorusku, v rozsahu, v němž se týká žalobce;

               —

               uložil Radě náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce čtyři žalobní důvody, které jsou v podstatě identické nebo podobné jako žalobní důvody uvedené ve věci T-693/13, Mikhalchanka v. Rada (1).

      (1)  Úř. věst. 2014, C 93, s. 25.


title: Věc C-59/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation (Francie) dne 15. února 2008 – Copad SA v. 1. Christian Dior couture SA, 2. Vincent Gladel, jako insolvenční správce Société industrielle de lingerie (SIL), 3. Société industrielle de lingerie (SIL)

text:
               12.4.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 92/20

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation (Francie) dne 15. února 2008 – Copad SA v. 1. Christian Dior couture SA, 2. Vincent Gladel, jako insolvenční správce Société industrielle de lingerie (SIL), 3. Société industrielle de lingerie (SIL)
   (Věc C-59/08)
   (2008/C 92/37)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předkládající soud
   Cour de cassation (Francie)
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Copad SA

      Žalovaní: 1. Christian Dior couture SA, 2. Vincent Gladel, jako insolvenční správce Société industrielle de lingerie (SIL), 3. Société industrielle de lingerie (SIL)
   Předběžné otázky

               1.

               Musí být čl. 8 odst. 2 první směrnice Rady č. 89/104/EHS ze dne 21. prosince 1988, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách (1), vykládán v tom smyslu, že majitel ochranné známky může uplatnit svá práva z této známky proti nabyvateli licence, který poruší ustanovení licenční smlouvy zakazující prodej za účelem výprodeje, z důvodu prestiže ochranné známky?

               2.

               Musí být čl. 7 odst. 1 této směrnice vykládán v tom smyslu, že k uvedení výrobků označených ochrannou známkou na trh v evropském hospodářském prostoru nabyvatelem licence v rozporu s ustanovením licenční smlouvy zakazujícím prodej za účelem výprodeje z důvodu prestiže ochranné známky dochází bez souhlasu majitele ochranné známky?

               3.

               V případě záporné odpovědi, může majitel uplatnit takové ustanovení na základě čl. 7 odst. 2 téhož předpisu, aby podal námitky proti novému uvedení výrobků na trh?

      (1)  Úř. věst. 1989, L 40, s. 1.


title: Věc F-98/08: Žaloba podaná dne 11. prosince 2008 – Nijs v. Účetní dvůr

text:
               21.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/76

         Žaloba podaná dne 11. prosince 2008 – Nijs v. Účetní dvůr
   (Věc F-98/08)
   (2009/C 44/137)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Bart Nijs (Aalst, Belgie) (zástupce: F. Rollinger, advokát)

      Žalovaný: Evropský Účetní dvůr
   Předmět a popis sporu
   Jednak zrušení rozhodnutí o nepovýšení žalobce v roce 2008, a jednak uložení žalovanému, aby nahradil majetkovou i nemajetkovou újmu vzniklou žalobci
   Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí o nepovýšení žalobce v roce 2008 zveřejněné prostřednictvím sdělení zaměstnancům č. 32/2008 ze dne 5. května 2008, jakož i přípravné akty související s tímto rozhodnutím, zejména rozhodnutí ze dne 19. a 29. února 2008, které jsou předmětem sdělení zaměstnancům 10 – 2008 a 17 – 2008 stanovících seznam zaměstnanců, které lze povýšit ke dni 1. ledna 2008, a to v rozsahu, ve kterém se týká žalobce;

               —

               výslovně určit neplatnost následných rozhodnutí a výše uvedených přípravných aktů;

               —

               uložit žalovanému, aby nahradil majetkovou újmu ve výši ztráty na výdělku žalobce oproti vyšším odměnám, na které by měl nárok, pokud by uvedený dočasný stav nebránil jeho služebnímu postupu, jakož i nemajetkovou újmu ve výši 10 000 eur doplňující podobná odškodnění požadovaná v jiných sporech,

               —

               uložit Evropskému účetnímu dvoru náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-443/07 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 28. září 2007 Clarou Centeno Mediavilla, Delphine Fumey, Evou Gerhards, Ionou M. S. Hamilton, Raymondem Hillem, Jeanem Hubym, Patrickem Kleinem, Domenicem Lombardim, Thomasem Millarem, Miltiadisem Moraitisem, Ansou Norman Palmer, Nicolou Robinson, François-Xavierem Rouxelem, Martou Silva Mendes, Peterem van den Hulem, Fritzem Von Nordheim Nielsenem, Michaëlem Zouridakisem proti rozsudku Soudu prvního stupně (čtvrtého rozšířeného senátu) vydanému dne 11. července 2007 ve věci T-58/05, Centeno Mediavilla a další v. Komise Evropských společenství

text:
               26.1.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/20

         Kasační opravný prostředek podaný dne 28. září 2007 Clarou Centeno Mediavilla, Delphine Fumey, Evou Gerhards, Ionou M. S. Hamilton, Raymondem Hillem, Jeanem Hubym, Patrickem Kleinem, Domenicem Lombardim, Thomasem Millarem, Miltiadisem Moraitisem, Ansou Norman Palmer, Nicolou Robinson, François-Xavierem Rouxelem, Martou Silva Mendes, Peterem van den Hulem, Fritzem Von Nordheim Nielsenem, Michaëlem Zouridakisem proti rozsudku Soudu prvního stupně (čtvrtého rozšířeného senátu) vydanému dne 11. července 2007 ve věci T-58/05, Centeno Mediavilla a další v. Komise Evropských společenství
   (Věc C-443/07 P)
   (2008/C 22/39)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek: Isabel Clara Centeno Mediavilla, Delphine Fumey, Eva Gerhards, Iona M. S. Hamilton, Raymond Hill, Jean Huby, Patrick Klein, Domenico Lombardi, Thomas Millar, Miltiadis Moraitis, Ansa Norman Palmer, Nicola Robinson, François-Xavier Rouxel, Marta Silva Mendes, Peter van den Hul, Fritz Von Nordheim Nielsen, Michaël Zouridakis (zástupci: G. Vandersanden a L. Levi, advokáti)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství, Rada Evropské unie
   Návrhová žádání účastníků řízení podávajících kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozsudek Soudu prvního stupně Evropských společenství ze dne 11. července 2007 ve věci T-58/05;

               —

               v důsledku toho vyhovět návrhům navrhovatelů z řízení v prvním stupni, a tedy

                           —

                           zrušit zařazení do platových tříd přiznané navrhovatelům v rozhodnutích týkajících se jejich přijímání v rozsahu, v němž se toto zařazení zakládá na čl. 12 odst. 3 přílohy XIII nového služebního řádu;

                           —

                           rekonstruovat služební postupy navrhovatelů (včetně zhodnocení jejich odborné praxe v platové třídě takto opravené, jejich práv na služební postup a jejich nároků z důchodového pojištění) od platové třídy, do níž měli být jmenováni na základě oznámení o výběrovém řízení a zapsáni na seznam úspěšných uchazečů určený k přijímání, a to buď do platové třídy uvedené v tomto oznámení o výběrovém řízení, nebo do platové třídy odpovídající jejímu ekvivalentu podle zařazení nového služebního řádu (a náležitého platového stupně podle pravidel použitelných před 1. květnem 2004), ode dne rozhodnutí o jejich jmenování;

                           —

                           přiznat navrhovatelům nárok na úroky z prodlení na základě míry stanovené Evropskou centrální bankou ze všech částek odpovídajících rozdílu mezi platem odpovídajícím jejich zařazení uvedenému v rozhodnutí o přijetí a zařazení, na které měli právo, až do dne, kdy bude přijato rozhodnutí o jejich řádném zařazení do platové třídy;

               —

               uložit žalované náhradu všech nákladů řízení v prvním stupni a řízení o kasačním opravném prostředku.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Po úvodním tvrzení, že Soud v napadeném rozsudku s navrhovateli jednal paušálně, aniž by zohlednil konkrétní situaci každého jednotlivého navrhovatele, a že své rozhodnutí založil na navrhovateli popíraném předpokladu, podle kterého může být legalita jejich zařazení do platových tříd posuzována teprve od okamžiku jejich jmenování, navrhovatelé na podporu svého kasačního opravného prostředku uplatňují dva důvody kasačního opravného prostředku.
   Svým prvním důvodem kasačního opravného prostředku navrhovatelé Soudu vytýkají, že neoprávněně došel k závěru, že čl. 12 odst. 3 přílohy XIII služebního řádu úředníků je v souladu s právem. V tomto ohledu uplatňují zaprvé porušení článku 10 dřívějšího služebního řádu Soudem, jelikož Soud údajně nahrazení platových tříd provedené v projednávané věci postavil na roveň „dílčí“ úpravě přechodných ustanovení směrem k nové struktuře služebních postupů, odůvodňující neuskutečnění nového projednání s Výborem pro služební řád, ačkoli následky, zejména finanční, tohoto nahrazení platových tříd na situaci dotyčných osob jsou údajně značné a plně odůvodňovaly projednání s uvedeným výborem.
   Na podporu téhož důvodu kasačního opravného prostředku navrhovatelé zadruhé uplatňují porušení zásady nabytých práv. Podle nich na rozdíl od toho, co rozhodl Soud, rozhodnou otázkou v projednávané věci nebyla existence nabytého práva na jmenování, nýbrž nabytého práva na zařazení do určité platové třídy v případě jmenování. Ačkoli je nesporné, že oznámení o výběrovém řízení a zapsání na seznam vhodných kandidátů nezakládají nárok na přijetí, toto oznámení a zapsání nicméně pro účastníky výběrového řízení a a fortiori pro ty, kteří jsou zapsáni na seznamu úspěšných uchazečů, vytvářejí nárok na to, aby s nimi bylo zacházeno v souladu s oznámením o výběrovém řízení. Toto právo představuje rub povinnosti ze strany orgánu oprávněného ke jmenování dodržet rámec, který si stanovil v oznámení o výběrovém řízení a který odpovídá požadavkům na pracovní místa k obsazení a zájmu služby.
   Zatřetí navrhovatelé tvrdí, že Soud porušil zásadu rovného zacházení tím, že činil rozdíl mezi úspěšnými uchazeči výběrových řízení jmenovanými přede dnem 1. května 2004 a těmi, kteří byli jmenováni po tomto datu, jelikož v každém případě hypotetická povaha jmenování úspěšných uchazečů údajně nepředstavuje zásah do jejich práva opírat se při skutečném přijetí o kritéria zařazení stanovená v oznámení o výběrovém řízení, a tudíž použitelná na přijímání všech úspěšných uchazečů tohoto výběrového řízení. Nadto Soud údajně nijak neprovedl přezkum případné odůvodněnosti rozdílného zacházení prováděného mezi oběma dotčenými kategoriemi úředníků.
   Začtvrté navrhovatelé uplatňují porušení zásady legitimního očekávání, jakož i zkreslování důkazů Soudem. Spis předložený tomuto soudu totiž údajně obsahuje velké množství poznatků, které mohou potvrdit tezi, podle které navrhovatelé skutečně obdrželi konkrétní ujištění, co se týče jejich přijímání do platové třídy uvedené v oznámení o výběrovém řízení.
   Zapáté a zašesté navrhovatelé konečně Soudu vytýkají, že se neřídil působností článků 5, 7 a 31 služebního řádu a v tomto ohledu rovněž porušil povinnost soudu Společenství uvést odůvodnění.
   Svým druhým žalobním důvodem navrhovatelé mimoto napadený rozsudek zpochybňují v rozsahu, v němž zamítl žaloby podané proti rozhodnutím týkajícím se jejich jmenování z důvodu, že ačkoli žalovaná nesplnila svou povinnost předchozího informování, tento nedostatek nemůže sám o sobě způsobit protiprávnost napadených rozhodnutí. V tomto ohledu uplatňují porušení zásad řádné správy, řádné péče, transparentnosti, legitimního očekávání, dobré víry, rovného zacházení a ekvivalence mezi zaměstnáním a platovou třídou.


title: Věc T-482/07: Rozsudek Tribunálu ze dne 16. září 2013 — Nynäs Petroleum a Nynas Petróleo v. Komise ( „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Španělský trh s penetračním bitumenem — Rozhodnutí, kterým bylo konstatováno porušení článku 81 ES — Roční dohody o rozdělení trhu a o koordinaci cen — Důkaz o účasti na kartelové dohodě — Výpočet výše pokuty“ )

text:
               16.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 336/13

         Rozsudek Tribunálu ze dne 16. září 2013 — Nynäs Petroleum a Nynas Petróleo v. Komise
   (Věc T-482/07) (1)

   (Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Španělský trh s penetračním bitumenem - Rozhodnutí, kterým bylo konstatováno porušení článku 81 ES - Roční dohody o rozdělení trhu a o koordinaci cen - Důkaz o účasti na kartelové dohodě - Výpočet výše pokuty)
   2013/C 336/26
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Nynäs Petroleum AB (Stockholm, Švédsko), a Nynas Petróleo, SA (Madrid, Španělsko) (zástupci: D. Beard, QC, a M. Dean, solicitor)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně X. Lewis a F. Castillo de la Torre, poté F. Castillo de la Torre a J. Bourke, a nakonec F. Castillo de la Torre a C. Urraca Caviedes, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise K(2007) 4441 konečné ze dne 3. října 2007 v řízení podle článku 81 [ES] [věc COMP/38.710 — Bitumen (Španělsko)], nebo podpůrně žádost o snížení pokuty uložené žalobkyním.

      Výrok rozsudku

               1)

               Výše pokuty uložené společnosti Nynas Petróleo, SA, v článku 2 rozhodnutí Komise K(2007) 4441 konečné ze dne 3. října 2007 v řízení podle článku 81 [ES] [věc COMP/38.710 — Bitumen (Španělsko)], je stanovena na 10 406 000 eur, zatímco výše pokuty uložená společnosti Nynäs Petroleum, AB, v článku 2 uvedeného rozhodnutí je stanovena na 10 164 000 eur.

               2)

               Žaloba se ve zbývající části zamítá.

               3)

               Účastníci řízení ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 51 23.2.2008.


title: Věc T-80/09 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 23. února 2009 Komisí Evropských společenství proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 9. prosince 2008 ve věci F-52/05, Q v. Komise

text:
               1.5.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 102/28

         Kasační opravný prostředek podaný dne 23. února 2009 Komisí Evropských společenství proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 9. prosince 2008 ve věci F-52/05, Q v. Komise
   (Věc T-80/09 P)
   2009/C 102/43
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Komise Evropských společenství (zástupci: V. Joris a B. Eggers, zmocněnci)

      Další účastník řízení: Q (Brusel, Belgie)

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozsudek Soudu pro veřejnou službu ze dne 9. prosince 2008 ve věci F-52/09 v rozsahu, v němž vyhověl druhému žalobnímu důvodu vycházejícímu z protiprávnosti konkludentního zamítnutí opatření o přeložení, jakož i návrhovému žádání na náhradu škody souvisejícímu s tímto opatřením, a v němž konstatoval porušení povinnosti péče;

               —

               zamítnout žalobu podanou Q k Soudu pro veřejnou službu ve věci F-52/05 v rozsahu, v němž jí bylo zmíněným Soudem pro veřejnou službu vyhověno;

               —

               rozhodnout podle práva o náhradě nákladů řízení před Soudem pro veřejnou službu i řízení o kasačním opravném prostředku;

               —

               a podpůrně

                           —

                           zrušit rozsudek Soudu pro veřejnou službu ze dne 9. prosince 2008 ve věci F-52/05;

                           —

                           vrátit věc Soudu pro veřejnou službu;

                           —

                           o náhradě nákladů řízení rozhodnout později.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Svým kasačním opravným prostředkem se Komise domáhá zrušení rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 9. prosince 2008 vydaného ve věci Q v. Komise, F-52/05, kterým Soud pro veřejnou službu zrušil rozhodnutí Komise zamítající žádost o pomoc podanou Q v souvislosti s tvrzeným psychickým obtěžováním v rozsahu, v němž nebylo přijato předběžné opatření o přeložení, a uložil Komisi zaplatit Q částku 18 000 EUR jakožto náhradu škody.
   Na podporu svého kasačního opravného prostředku uplatňuje Komise dva důvody vycházející:

               —

               z nesprávného právního posouzení, jelikož bylo rozhodnuto. že „určité porušení povinnosti péče“ představovalo protiprávní jednání, jež zakládalo mimosmluvní odpovědnost Komise v rozsahu, v němž i) porušení povinnosti péče nebylo dostatečně závažné pro vznik mimosmluvní odpovědnosti Společenství, a ii) Soud pro veřejnou službu rozhodl, že porušení této povinnosti péče je dáno, třebaže nedošlo k psychickému obtěžování ve smyslu článku 12 služebního řádu zaměstnanců Evropských společenství;

               —

               z nesprávného právního posouzení, jelikož bylo rozhodnuto, že konkludentní zamítnutí opatření o přeložení zakládá deliktní odpovědnost Komise v rozsahu, v němž Soud pro veřejnou službu opomněl zkoumat, zda došlo k dostatečně závažnému porušení právní normy přiznávající práva jednotlivcům.


title: Věc T-29/11: Žaloba podaná dne 14. ledna 2011 — Technische Universität Dresden v. Komise

text:
               12.3.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 80/23

         Žaloba podaná dne 14. ledna 2011 — Technische Universität Dresden v. Komise
   (Věc T-29/11)
   2011/C 80/46
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Technische Universität Dresden (Drážďany, Německo) (zástupce: G. Brüggen, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Komise ze dne 4. listopadu 2010, dluhopis č. 3241011712 na zaplacení částky ve výši 55 377,62 eur

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu své žaloby uvádí žalobkyně následující:

               1)

               Porušení práva Společenství kvůli nesprávnému a neúplnému posouzení skutkového stavu
               Žalobkyně vytýká nesprávné, resp. neúplné posouzení skutkového stavu ohledně způsobilosti některých nákladů na zaměstnance, a rovněž pobytových a cestovních nákladů pro podporu. Zároveň vytýká nesprávné, resp. neúplné posouzení skutkového stavu v souvislosti s různými službami.

               2)

               Porušení práva Společenství kvůli závažnému pochybení v odůvodnění
               Žalobkyně vytýká v této souvislosti chybějící odůvodnění v dluhopise, nesprávné odůvodnění ohledně uznání a odmítnutí pobytových a cestovních nákladů, a chybějící odůvodnění ohledně zvýšení částky nezpůsobilé pro podporu týkající se položky „různé služby“.


title: Věc C-448/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hof van beroep te Brussel (Belgie) dne 19. srpna 2015 – Belgische Staat v. Comm. V.A. Wereldhave Belgium a další

text:
               3.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 363/23

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hof van beroep te Brussel (Belgie) dne 19. srpna 2015 – Belgische Staat v. Comm. V.A. Wereldhave Belgium a další
   (Věc C-448/15)
   (2015/C 363/29)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hof van beroep te Brussel

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel v řízení o kasačním opravném prostředku: Belgische Staat

      Odpůrci v řízení o kasačním opravném prostředku: Comm. V.A. Wereldhave Belgium, NV Wereldhave International, NV Wereldhave

      Předběžné otázky

               1)

               Musí být směrnice Rady 90/435/EHS (1) ze dne 23. července 1990 o společném systému zdanění mateřských a dceřiných společností z různých členských států vykládána v tom smyslu, že brání vnitrostátnímu právnímu předpisu, který stanoví, že nelze upustit od belgické srážkové daně z dividend vyplácených belgickou dceřinou společností mateřské společnosti usazené v Nizozemsku, která splňuje požadavek minimálního kapitálového podílu a držení tohoto podílu, jelikož se jedná o daňový subjekt kolektivního investování, jenž veškeré své zisky musí vyplácet svým podílovým vlastníkům, a která za tohoto předpokladu může v případě korporační daně uplatňovat nulovou sazbu?

               2)

               V případě záporné odpovědi na první otázku: Musí být článek 49 (bývalý článek 43) a článek 63 (bývalý článek 56) Smlouvy o fungování Evropské unie (v pozměněném a přečíslovaném znění Lisabonské smlouvy) vykládány v tom smyslu, že brání vnitrostátnímu právnímu předpisu, který stanoví, že nelze upustit od belgické srážkové daně z dividend vyplácených belgickou dceřinou společností mateřské společnosti usazené v Nizozemsku, která splňuje požadavek minimálního kapitálového podílu a držení tohoto podílu, jelikož se jedná o daňový subjekt kolektivního investování, jenž veškeré své zisky musí vyplácet svým podílovým vlastníkům, a která za tohoto předpokladu může v případě korporační daně uplatňovat nulovou sazbu?

      (1)  Úř. věst. L 225, s. 6; Zvl vyd. 09/01 s. 147.


title: Věc T-541/13: Žaloba podaná dne 9. října 2013 — Abertis Telecom a Retevisión I v. Komise

text:
               30.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 352/22

         Žaloba podaná dne 9. října 2013 — Abertis Telecom a Retevisión I v. Komise
   (Věc T-541/13)
   2013/C 352/41
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Abertis Telecom, SA (Barcelona, Španělsko), a Retevisión I, SA (Barcelona) (zástupci: L. Cases Pallarés, J. Buendía Sierra, N. Ruiz García, A. Lamadrid de Pablo, M. Muñoz de Juan a M. Reverter Baquer, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí a zejména jeho článek 1 v rozsahu, v němž konstatuje neslučitelnost státní podpory s vnitřním trhem;

               —

               zrušil v důsledku toho inkasní příkazy nařízené články 3 a 4 rozhodnutí;

               —

               požádal v rámci organizačních procesních opatření Komisi, aby předložila zprávu o nákladech předloženou společností ASTRA, a

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů tohoto řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Rozhodnutí napadené v této věci je totéž co rozhodnutí napadené ve věci T-462/13, Comunidad Autónoma del País Vasco a Itelazpi v. Komise.
   Na podporu své žaloby uvádějí žalobci žalobní důvody již uvedené v citované věci.


title: Věc T-525/14: Žaloba podaná dne 13. července 2014 – Compagnie générale des établissements Michelin v. OHIM – Continental Reifen Deutschland (XKING)

text:
               8.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 303/51

         Žaloba podaná dne 13. července 2014 – Compagnie générale des établissements Michelin v. OHIM – Continental Reifen Deutschland (XKING)
   (Věc T-525/14)
   2014/C 303/60
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Compagnie générale des établissements Michelin (Clermont-Ferrand, Francie) (zástupce: L. Carlini, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Continental Reifen Deutschland GmbH (Hannover, Německo)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 5. května 2014 ve věci R 1522/2013-4

               —

               uložil žalovanému a další účastnici řízení před odvolacím senátem náhradu nákladů tohoto řízení v případě, že by do něho vstoupila.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka obsahující slovní prvky „XKING“ pro výrobky zařazené do třídy 12 – přihláška ochranné známky Společenství č. 1 0 6 44  821

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: ochranné známky Společenství č. 5 2 93  782 a 5 5 60  396, jakož i národní a mezinárodní ochranné známky

      Rozhodnutí námitkového oddělení: vyhovění námitkám v plném rozsahu

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zrušení napadeného rozhodnutí a zamítnutí námitek

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) a článku 5 nařízení o ochranné známce


title: Věc C-506/13 P: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 9. září 2015 – Lito Maieftiko Gynaikologiko kai Cheirourgiko Kentro AE v. Evropská komise „Kasační opravný prostředek — Smlouva o finanční pomoci Společenství pro projekt v oblasti lékařské spolupráce — Rozhodnutí Komise požadovat navrácení části vyplacených záloh — Žaloba na neplatnost — Nepřípustnost“

text:
               3.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 363/3

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 9. září 2015 – Lito Maieftiko Gynaikologiko kai Cheirourgiko Kentro AE v. Evropská komise
   (Věc C-506/13 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Smlouva o finanční pomoci Společenství pro projekt v oblasti lékařské spolupráce - Rozhodnutí Komise požadovat navrácení části vyplacených záloh - Žaloba na neplatnost - Nepřípustnost“)
   (2015/C 363/03)
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Lito Maieftiko Gynaikologiko kai Cheirourgiko Kentro AE (zástupce: E. Tzannini, dikigoros)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: S. Lejeune, zmocněnec, E. Petritsi, dikigoros)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Lito Maieftiko Gynaikologiko kai Cheirourgiko Kentro AE se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 344, 23.11.2013.


title: Věc C-198/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Itálie) dne 4. června 2009 — IFB Stroder Srl v. Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA)

text:
               26.9.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 233/2

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Itálie) dne 4. června 2009 — IFB Stroder Srl v. Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA)
   (Věc C-198/09)
   2009/C 233/02
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: IFB Stroder Srl

      Žalovaná: Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA)

      Předběžné otázky

               1)

               Po ustanoveních obsažených v článcích 2 a 3 [směrnice 89/105], která upravují vztah mezi veřejnými orgány členského státu a farmaceutickými podniky v tom smyslu, že určení ceny léčivého přípravku nebo zvýšení jeho ceny se uskutečňuje na základě údajů poskytnutých posledně jmenovanými, avšak pouze v míře uznané příslušným orgánem, to znamená na základě jednání mezi samotnými podniky a orgány příslušnými ke kontrole farmaceutických výdajů, upravuje čl. 4 odst. 1 [téže směrnice] „zmrazení cen všech léčivých přípravků nebo určité kategorie léčivých přípravků“ a činí z něj opatření obecného charakteru, které musí být pro účely rozhodnutí o jeho zachování nejméně jednou za rok ověřováno, s ohledem na makroekonomické podmínky existující v členském státě. Toto ustanovení poskytuje příslušným orgánům lhůtu 90 dnů pro oznámení případných provedených zvýšení nebo snížení cen. Tento soud se táže: Je třeba výklad tohoto ustanovení v části, která se týká „případně provedených snížení“, chápat tak, že kromě obecného opatření, které tvoří zmrazení cen všech kategorií nebo některých zvláštní kategorií léčivých přípravků je umožněno i jiné obecné opatření, které představuje snížení cen všech kategorií nebo některých zvláštních kategorií léčivých přípravků, nebo je třeba výraz „případně provedená snížení“ vykládat tak, že se vztahuje výhradně na léčivé přípravky, na něž je již uplatněno zmrazení cen?

               2)

               Lze čl. 4 odst. 1 [směrnice 89/105] — v části, v níž ukládá příslušným orgánům členského státu ověřit v případě zmrazení cen nejméně jednou za rok, zda makroekonomické podmínky odůvodňují zachování zmrazení — vykládat tak, že, je-li odpověď na první otázku ta, že snížení cen je možné, může být toto opatření použito i vícekrát v průběhu jediného roku a opakovaně v průběhu mnoha let (od roku 2002 do roku 2010)?

               3)

               Je možné ve smyslu výše uvedeného článku 4 [směrnice 89/105] — ve světle preambule, která zdůrazňuje, že hlavním cílem opatření na kontrolu cen léčivých přípravků je „podpora veřejného zdraví zajištěním dostupnosti dostatečného zásobování léčivými přípravky za přiměřené ceny“ a nutnost vyhnout se rozdílům v těchto opatřeních, které „mohou brzdit nebo narušovat obchod s léčivými přípravky uvnitř Společenství“ — považovat přijetí opatření, která se odvolávají pouze na „odhadované“, a nikoli „zjištěné“ ekonomické hodnoty výdajů, za slučitelné s právem Společenství (otázka se týká obou případů)?

               4)

               Musejí být požadavky spojené s dodržováním horních hranic farmaceutických výdajů, které je každý členský stát oprávněn si stanovit, vázány právě jen na farmaceutické výdaje, nebo lze mít za to, že členské státy mohou zohlednit i údaje týkající se jiných zdravotnických výdajů?

               5)

               Musejí být zásady průhlednosti a účasti dotyčných podniků na zmrazení nebo obecném snížení cen léčiv vyplývajícím ze směrnice vykládány tak, že je nezbytné vždy a za jakýchkoliv okolností stanovit možnost odchylky od stanovené ceny (čl. 4 odst. 2 směrnice [89/105]) a konkrétní účast podniku žadatele a z toho plynoucí povinnost správního orgánu odůvodnit případné odmítnutí?


title: Věc T-100/17: Žaloba podaná dne 14. února 2017 – BTB Holding Investments a Duferco Podíls Holding v. Komise

text:
               24.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/21

         Žaloba podaná dne 14. února 2017 – BTB Holding Investments a Duferco Podíls Holding v. Komise
   (Věc T-100/17)
   (2017/C 129/35)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: BTB Holding Investments SA (Lucemburk, Lucembursko), Duferco Podíls Holding SA (Lucemburk) (zástupci: J.-F. Bellis, R. Luff a M. Favart, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               rozhodl, že tato žaloba je přípustná a důvodná;

               —

               zrušil čl. 1 písm. a), b) a d) článek 2 rozhodnutí Komise ze dne 20. ledna 2016 o státních podporách SA.33926 2013/C (ex 2013/NN, 2015/CP), které poskytla Belgie ve prospěch skupiny Duferco; a

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně tři žalobní důvody týkající se prvního opatření, a sice postoupení podílu 49,9 % ve společnosti Duferco US holdingem Foreign Strategic Investment Holding (FSIH) společnosti Duferco Industrial Investment.

               1.

               První žalobní důvod, vycházející z nesprávného právního posouzení a z nesprávného posouzení, k nimž mělo dojít v souvislosti s kritériem soukromého subjektu v tržním hospodářství a s podmínkou existence zvýhodnění, stanovenou v čl. 107 odst. 1 SFEU, jakož i z nesplnění povinnosti uvést odůvodnění. Tento žalobní důvod se dělí na dvě části:

                           —

                           první část, vycházející z nesprávného právního posouzení a z nedodržení zásady soukromého subjektu v tržním hospodářství a důkazního břemene, jichž se měla Komise dopustit tím, že neodlišila použitelnost a použití kritéria soukromého subjektu;

                           —

                           druhá část, vycházející z nedostatku odůvodnění, nedostatku náležité péče a nedostatku řádné správy, jakož i z nedodržení zásady soukromého subjektu v tržním hospodářství a porušení čl. 107 odst. 1 SFEU, jichž se měla Komise dopustit tím, že za účelem prokázání existence zvýhodnění neprovedla celkové posouzení kritéria soukromého subjektu v tržním hospodářství.

               2.

               Druhý žalobní důvod, vycházející z nesprávného právního posouzení a nesprávného posouzení, jichž se měla Komise dopustit tím, že nezohlednila všechny relevantní faktory, neuznala ekonomickou racionalitu operace a nezohlednila hlavní argumenty ohledně výnosnosti transakce v rámci posuzování kritéria soukromého subjektu v tržním hospodářství, čímž nedodržela zásadu soukromého subjektu v tržním hospodářství a porušila povinnost uvést odůvodnění ve smyslu článku 296 SFEU a podmínky čl. 107 odst. 1 SFEU. Tento žalobní důvod se dělí na tři části:

                           —

                           první část, vycházející z nezohlednění všech relevantních faktorů;

                           —

                           druhá část, vycházející z nezohlednění ekonomické racionality transakce;

                           —

                           třetí část, vycházející z nedostatku odůvodnění, z nedodržení zásady řádné správy a z porušení kritéria soukromého subjektu v tržním hospodářství, jichž se měla Komise dopustit tím, že nezohlednila výnosnost investice FSIH.

               3.

               Třetí žalobní důvod, vycházející ze zjevně nesprávného právního posouzení a zjevně nesprávného posouzení, z nedodržení zásad náležité péče a řádné správy, kritéria soukromého subjektu v tržním hospodářství a z porušení podmínek týkajících se existence zvýhodnění ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU a povinnosti uvést odůvodnění, jichž se měla Komise dopustit tím, že v rámci kvantifikace údajného prvku podpory neohodnotila správně podíl FSIH ve společnosti Duferco US. Tento žalobní důvod se dělí na pět částí:

                           —

                           první část, vycházející z nevhodnosti odkázání na vlastní kapitál společnosti Duferco US;

                           —

                           druhá část, vycházející z nesprávného zohlednění hodnoty podniku bez odečtení dluhů společnosti;

                           —

                           třetí část, vycházející ze zohlednění výsledků jen za hospodářský rok 2006;

                           —

                           čtvrtá část, vycházející z uplatnění násobícího koeficientu, který je arbitrérní a příliš vysoký;

                           —

                           pátá část, vycházející ze svévolného odmítnutí téměř celého obsahu zprávy KPMG ze dne 28. května 2014.

         Žalobkyně BTB Holding Investments SA dále sama uvádí tři žalobní důvody týkající se druhého opatření, a sice prodeje podílu 25 % v holdingu Duferco Participations Holding Limited holdingem FSIH holdingu Bolmat Holding Limited.

               1.

               První žalobní důvod, vycházející ze zjevně nesprávného právního posouzení a zjevně nesprávného posouzení a z nedodržení zásady soukromého subjektu v tržním hospodářství, důkazního břemene, jakož i z porušení podmínky existence zvýhodnění, zakotvené v čl. 107 odst. 1 SFEU a povinnosti uvést odůvodnění podle článku 296 SFEU, jichž se měla Komise dopustit tím, že nesprávně uplatnila kritérium soukromého subjektu v tržním hospodářství.

               2.

               Druhý žalobní důvod, vycházející ze zjevně nesprávného právního posouzení a zjevně nesprávného posouzení, jichž se měla Komise dopustit tím, že nezohlednila hlavní faktory předložené stranami, takže nedodržela zásadu soukromého subjektu v tržním hospodářství a porušila podmínky čl. 107 odst. 1 SFEU, povinnost náležité péče a povinnost uvést odůvodnění ve smyslu článku 296 SFEU.

               3.

               Třetí žalobní důvod, vycházející ze zjevně nesprávného právního posouzení a zjevně nesprávného posouzení v rámci kvantifikace údajného prvku podpory, jichž se měla Komise dopustit tím, že nedodržela zásadu řádné správy a zásadu investora v tržním hospodářství a porušila čl. 107 odst. 1 a článek 296 SFEU.

         Žalobkyně BTB Holding Investments SA dále sama uvádí dva žalobní důvody týkající se čtvrtého opatření, a sice úvěru poskytnutého společnosti Ultima Partners Limited.

               1.

               První žalobní důvod, vycházející ze zjevně nesprávného posouzení skutkového stavu a zjevně nesprávného právního posouzení, jichž se měla Komise dopustit tím, že v rozporu se zásadou soukromého subjektu v tržním hospodářství, s čl. 107 odst. 1 SFEU v souvislosti s existencí zvýhodnění, s povinností uvést odůvodnění a s obecnými zásadami ochrany legitimního očekávání a řádné správy odmítla srovnávací přístup.

               2.

               Druhý žalobní důvod, vycházející ze zjevně nesprávného posouzení skutkového stavu a zjevně nesprávného právního posouzení v rámci stanovování referenční sazby, což vedlo k nesprávnému uplatnění kritéria soukromého subjektu v tržním hospodářství a k porušení podmínky existence zvýhodnění ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU. Tento žalobní důvod se dělí na dvě části:

                           —

                           první část, vycházející ze skutečnosti, že Komise pochybila, když společnosti Ultima Partners Limited v rozporu s obecnou zásadou řádné správy a s povinností uvést odůvodnění ve smyslu článku 296 SFEU přidělila rating BB;

                           —

                           druhá část, vycházející ze zjevně nesprávného posouzení v rámci kvalifikování jištění poskytnutých holdingu FSIH, při kterém nedodržela obecné zásady řádné správy a ochrany legitimního očekávání a porušila povinnost uvést odůvodnění ve smyslu článku 296 SFEU.


title: Věc T-699/16 P: Rozsudek Tribunálu ze dne 19. července 2017 – Parlament v. Meyrl „Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Dočasní zaměstnanci — Zrušení napadeného rozhodnutí v řízení v prvním stupni — Propuštění — Právo být vyslechnut — Zásada řádné správy — Povinnost poskytnout péči — Zjevně nesprávné posouzení — Zneužití pravomoci“

text:
               28.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 283/47

         Rozsudek Tribunálu ze dne 19. července 2017 – Parlament v. Meyrl
   (Věc T-699/16 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Dočasní zaměstnanci - Zrušení napadeného rozhodnutí v řízení v prvním stupni - Propuštění - Právo být vyslechnut - Zásada řádné správy - Povinnost poskytnout péči - Zjevně nesprávné posouzení - Zneužití pravomoci“)
   (2017/C 283/72)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropský parlament (zástupci: V. Montebello-Demogeot a M. Dean, zmocněnci)

      Další účastnice řízení: Sonja Meyrl (Brusel, Belgie) (zástupce: M. Casado García-Hirschfeld, advokát)

      Předmět

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (třetího senátu) ze dne 19. července 2016, Meyrl v. Parlament (F-147/15, EU:F:2016:157), znějící na zrušení tohoto rozsudku

      Výrok

               1)

               Rozsudek Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (třetího senátu) ze dne 19. července 2016, Meyrl v. Parlament (F-147/15), se zrušuje.

               2)

               Žaloba podaná Sonjou Meyrl k Soudu pro veřejnou službu ve věci F-147/15 se zamítá.

               3)

               Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení o kasačním opravném prostředku.

               4)

               Sonje Meyrl se ukládá náhrada nákladů řízení vzniklých v řízení v prvním stupni včetně nákladů řízení vynaložených Evropským parlamentem.

      (1)  Úř. věst. C 454, 5.12.2016.


title: Věc C-130/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) (Spojené království) dne 13. března 2015 – Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs v. National Exhibition Centre Limited

text:
               8.6.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 190/2

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) (Spojené království) dne 13. března 2015 – Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs v. National Exhibition Centre Limited
   (Věc C-130/15)
   (2015/C 190/02)
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber)

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

      Odpůrce: National Exhibition Centre Limited

      Předběžné otázky

               1)

               S ohledem na osvobození od DPH v čl. 13 části B písm. d) bodu 3 šesté směrnice (směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně) (1), jak bylo vyloženo Soudním dvorem ve věci SDC v. Skatteministeriet (rozsudek ze dne 5. června 1997, C-2/95, EU:C:1997:278), jaké příslušné zásady mají být uplatňovány při určování, zda má služba „za účinek převod finančních prostředků a [vyvolává] změny právní a finanční situace“ ve smyslu bodu 66 daného rozsudku? Zejména pak:

                           1.1.

                           Je dané osvobození použitelné na službu, jako je služba, kterou poskytoval daňový poplatník v projednávaném případě, při které daňový poplatník neodepisuje nebo nepřipisuje finanční prostředky na jakýchkoliv účtech, kterými disponuje, ale která, pokud dojde k převodu finančních prostředků, vede k převodu finančních prostředků provedenému nezávislou finanční institucí?

                           1.2.

                           V případě, že je platba provedena kreditní nebo debetní kartou, záleží odpověď na otázku v bodě 1.1 na tom, zda poskytovatel služby obdrží autorizační kódy sám přímo od banky držitele karty nebo zda případně obdrží dané kódy prostřednictvím svého akceptanta platebních karet?

                           1.3.

                           Jaké faktory odlišují a) službu, která spočívá v poskytnutí finančních informací, bez nichž by platba nebyla provedena, ale které nespadají pod osvobození (jako v případě Nordea Pankki Suomi, C-350/10, EU:C:2011:532) od b) služby zpracování údajů, která prakticky má za účinek převod finančních prostředků a kterou Soudní dvůr proto označil za způsobilou k danému osvobození (jako ve věci SDC v bodě 66)?

               2)

               Jaké relevantní zásady je třeba uplatnit při určování, zda služba, jako je ta, kterou poskytoval daňový poplatník v projednávaném případě, spadá do působnosti výjimky z osvobození od daně pro „vymáhání dluhů“ v čl. 13 části B písm. d) bodu 3 šesté směrnice? Platí zejména, že pokud by služba zpracování platby konkrétním způsobem (např. debetní nebo kreditní kartou), s ohledem na zásady formulované ve věci Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs v AXA UK plc (C-175/09, EU:C:2010:646), představovala „vymáhání dluhů“ za okolností, kdy tato služba byla poskytována osobě, která měla nárok na danou platbu (tj. osoba přijímající platbu), bude taková služba představovat „vymáhání dluhů“ i za okolností, kdy se daná služba poskytuje osobě, která je povinná k platbě (tj. osoba provádějící platbu)? Existuje navíc za okolností projednávané věci vůbec nějaký „dluh“, který by mohl být „vymáhán“?

      (1)  Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23.


title: Usnesení Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 27. září 2004 ve věci C-470/02 P, Union européenne de radio-télévision (UER) proti Komisi Evropských společenství (Opravný prostředek — Soutěž — Dohody — Nabytí společných televizních práv pro mezinárodní sportovní přenosy — Přístup třetí osoby ke svým právům — Čl. 81 odst. 3 ES — Zjevně neopodstatněný opravný prostředek)

text:
               18.12.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 314/2

      USNESENÍ SOUDNÍHO DVORA

   (třetího senátu)
   ze dne 27. září 2004
   ve věci C-470/02 P, Union européenne de radio-télévision (UER) proti Komisi Evropských společenství (1)

   (Opravný prostředek - Soutěž - Dohody - Nabytí společných televizních práv pro mezinárodní sportovní přenosy - Přístup třetí osoby ke svým právům - Čl. 81 odst. 3 ES - Zjevně neopodstatněný opravný prostředek)
   (2004/C 314/04)
   Jednací jazyk: francouzština
   Ve věci C-470/02 P, Union européenne de radio-télévision (UER), se sídlem v Grand-Saconnex (Švýcarsko), (advokáti: D. Waelbroeck a M. Johnsson), jejímž předmětem je opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně Evropských společenství (druhý rozšířený senát) ze dne 8. října 2002, M6 a další v. Komise (T-185/00, T-216/00, T-299/00 a T-300/00) a směřující ke zrušení tohoto rozsudku, dalšími účastníky řízení byli: Komise Evropských společenství, Métropole télévision SA (M6), se sídlem v Neuilly-sur-Seine (Francie), (advokáti: P. Dian a J.-C. André), Antena 3 de Televisión SA, se sídlem v Madridu (Španělsko), (advokáti: S. Muñoz Machado a M. López-Contreras González), Gestevisión Telecinco SA, se sídlem v Madridu (Španělsko), (advokáti: S. Muñoz Machado a M. López-Contreras González), Sociedade Inependente de Comunicação SA (SIC), se sídlem v Linda-a-Velha (Portugalsko), (advokáti: C. Botelho Moniz a E. Maia Cadete), Radiotelevisión Española (RTVE), Deutsches SportFernsehen GmbH (DSF), se sídlem v Ismaningu (Německo), (advokáti: K. Metzlaff) a Reti Televisive Italiane SpA (RTI), se sídlem v Římě (Itálie), (advokáti: G. Amorelli a D. Ciano), Soudní dvůr (třetí senát), ve složení A. Rosas (zpravodaj), předseda senátu, J.-P. Puissochet, A. Borg Barthet, J. Malenovský, U. Lõhmus, soudci, generální advokát: F. G. Jacobs, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 27. září 2004 usnesení, jehož výrok je následující:

               1)

               Opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Union européenne de radio-télévision (UER) se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 55, 8.3.2003.


               3.9.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 208/6

         Žaloba podaná dne 22. června 2009 Kontrolním úřadem ESVO na Lichtenštejnské knížectví
   (Věc E-7/09)
   2009/C 208/06
   Dne 22. června 2009 podal Kontrolní úřad ESVO zastoupený Bjørnarem Alterskjærem a Ólafurem Jóhannesem Einarssonem, kteří jednali jako zástupci Kontrolního úřadu ESVO, 35, Rue Belliard, 1040 Brusel, BELGIUM, k Soudu ESVO žalobu na Lichtenštejnské knížectví.
   Kontrolní úřad ESVO žádá Soud ESVO, aby prohlásil, že:

               1)

               Nepřijetím opatření nutných k provedení právního aktu uvedeného v bodě 10e přílohy XXII Dohody o Evropském hospodářském prostoru (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/56/ES ze dne 26. října 2005 o přeshraničních fúzích kapitálových společností) a začleněného do Dohody o EHP protokolem 1 k uvedené dohodě nebo jejich neoznámením Kontrolnímu úřadu ve stanovené lhůtě nesplnilo Lichtenštejnské knížectví své povinnosti podle článku 19 tohoto aktu a podle článku 7 Dohody o EHP
               a že

               2)

               Lichtenštejnské knížectví nese náklady tohoto řízení.

      Právní a skutkové souvislosti a právní odůvodnění:

               —

               Věc se týká neprovedení směrnice o přeshraničních fúzích kapitálových společností.

               —

               Kontrolní úřad ESVO má za to, že Lichtenštejnské knížectví neposkytlo žádné údaje o provedení této směrnice do lichtenštejnského právního řádu.

               —

               Kontrolní úřad ESVO má za to, že Lichtenštejnské knížectví neprovedení této směrnice nepopřelo.


title: Věc T-690/16 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 30. května 2017 – Enrico Colombo a Corinti Giacomo v. Komise „Řízení o předběžných opatřeních — Veřejné zakázky — Návrh na nařízení předběžných opatření — Neexistence naléhavosti“

text:
               31.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 249/28

         Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 30. května 2017 – Enrico Colombo a Corinti Giacomo v. Komise
   (Věc T-690/16 R)
   („Řízení o předběžných opatřeních - Veřejné zakázky - Návrh na nařízení předběžných opatření - Neexistence naléhavosti“)
   (2017/C 249/43)
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobci: Enrico Colombo SpA (Sesto Calende, Itálie) a Corinti Giacomo (Ispra, Itálie) (zástupci: R. Colombo a G. Turri, advokáti)

      Žalované: Evropská komise (zástupci: P. Rosa Plaza, S. Delaude a L. Di Paolo, zmocněnci) a Carmet Sas di Fietta Graziella & C.

      Předmět věci

   Návrh na základě článků 278 a 279 SFEU na vydání předběžných opatření týkajících se na jedné straně odkladu vykonatelnosti aktů Komise vedoucích k zamítnutí nabídky žalobců v rámci nabídkového řízení JRC/IPR/2016/C.4/0002/OC a na druhé straně v podstatě přerušení výkonu smlouvy mezi Komisí a úspěšným uchazečem v tomto nabídkovém řízení.

      Výrok

               1)

               O návrhu na předběžné opatření již není třeba rozhodovat v rozsahu, v němž směřuje proti Carmet Sas di Fietta Graziella & C.

               2)

               Návrh na předběžné opatření se ve zbývající části zamítá.

               3)

               O nákladech bude rozhodnuto později.


title: Věc C-364/07: Usnesení Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 12. června 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Monomeles Protodikeio Kerkyras – Řecko) – Vassilakis Spyridon, Theodoros Gkisdakis, Petros Grammenos, Nikolaos Grammenos, Theodosios Grammenos, Maria Karavassili, Eleftherios Kontomaris, Spyridon Komninos, Theofilos Mesimeris, Spyridon Monastiriotis, Spyridon Moumouris, Nektaria Mexa, Nikolaos Pappas, Christos Vlachos, Alexandros Grasselis, Stamatios Kourtelesis, Konstantinos Poulimenos, Savvas Sideropoulos, Alexandros Dellis, Michail Zervas, Ignatios Koskieris, Dimitiros Daikos, Christos Dranos v. Dimos Kerkyras (Článek 104 odst. 3 první pododstavec jednacího řádu — Sociální politika — Směrnice 1999/70/ES — Rámcová dohoda o pracovních poměrech na dobu určitou — Pracovní smlouvy uzavřené na dobu určitou s veřejnou správou — Pojem po sobě jdoucí pracovní smlouvy a  objektivní důvod ospravedlňující obnovení těchto smluv — Opatření s cílem zabránit zneužívání — Sankce — Úprava řešení sporů a stížností na vnitrostátní úrovni — Rozsah povinnosti konformního výkladu)

text:
               13.9.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 236/5

         Usnesení Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 12. června 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Monomeles Protodikeio Kerkyras – Řecko) – Vassilakis Spyridon, Theodoros Gkisdakis, Petros Grammenos, Nikolaos Grammenos, Theodosios Grammenos, Maria Karavassili, Eleftherios Kontomaris, Spyridon Komninos, Theofilos Mesimeris, Spyridon Monastiriotis, Spyridon Moumouris, Nektaria Mexa, Nikolaos Pappas, Christos Vlachos, Alexandros Grasselis, Stamatios Kourtelesis, Konstantinos Poulimenos, Savvas Sideropoulos, Alexandros Dellis, Michail Zervas, Ignatios Koskieris, Dimitiros Daikos, Christos Dranos v. Dimos Kerkyras
   (Věc C-364/07) (1)

   (Článek 104 odst. 3 první pododstavec jednacího řádu - Sociální politika - Směrnice 1999/70/ES - Rámcová dohoda o pracovních poměrech na dobu určitou - Pracovní smlouvy uzavřené na dobu určitou s veřejnou správou - Pojem „po sobě jdoucí pracovní smlouvy“ a „objektivní důvod“ ospravedlňující obnovení těchto smluv - Opatření s cílem zabránit zneužívání - Sankce - Úprava řešení sporů a stížností na vnitrostátní úrovni - Rozsah povinnosti konformního výkladu)
   (2008/C 236/08)
   Jednací jazyk: řečtina
   Předkládající soud
   Monomeles Protodikeio Kerkyras
   Účastníci řízení

      Žalobci: Vassilakis Spyridon, Theodoros Gkisdakis, Petros Grammenos, Nikolaos Grammenos, Theodosios Grammenos, Maria Karavassili, Eleftherios Kontomaris, Spyridon Komninos, Theofilos Mesimeris, Spyridon Monastiriotis, Spyridon Moumouris, Nektaria Mexa, Nikolaos Pappas, Christos Vlachos, Alexandros Grasselis, Stamatios Kourtelesis, Konstantinos Poulimenos, Savvas Sideropoulos, Alexandros Dellis, Michail Zervas, Ignatios Koskieris, Dimitiros Daikos, Christos Dranos

      Žalovaná: Dimos Kerkyras (obec Korfu)
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Monomeles Protodikeio Kerkyras – Výklad ustanovení 5 odst. 1 a 2 přílohy směrnice Rady 1999/70/ES ze dne 28. června 1999 o rámcové dohodě o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS (Úř. věst. L 175, s. 43; Zvl. vyd. 05/03, s. 368) – Pracovní smlouvy uzavřené s veřejnou správou – Pojem „objektivní důvody“ odůvodňujících obnovování bez omezení po sobě jdoucích smluv na dobu určitou – Pojem „po sobě jdoucí smlouvy“
   Výrok

               1)

               V případě opožděného provedení směrnice do právního řádu dotčeného členského státu a neexistence přímého účinku jejích relevantních ustanovení jsou vnitrostátní soudy povinny vykládat vnitrostátní právo po uplynutí lhůty pro provedení dané směrnice ve světle jejího textu a cíle tak, aby bylo možno dosáhnout výsledků zamýšlených touto směrnicí, přičemž musí dávat přednost výkladu vnitrostátních předpisů, jenž co nejvíce odpovídá tomuto cíli, aby bylo možno nalézt řešení slučitelné s ustanoveními zmiňované směrnice.

               2)

               Ustanovení 5 bod 1 písm. a) rámcové dohody o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené dne 18. března 1999, která je obsažena v příloze směrnice Rady 1999/70/ES ze dne 28. června 1999 o rámcové dohodě o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS, musí být vykládáno v tom smyslu, že odporuje užívání po sobě jdoucích pracovních smluv na dobu určitou, jež by bylo odůvodněnou pouze tím, že je upraveno obecným právním nebo správním předpisem členského státu. Naopak pojem „objektivní důvody“ ve smyslu uvedeného ustanovení vyžaduje, aby uplatnění tohoto zvláštního pracovněprávního vztahu, jak je upraven vnitrostátními právními předpisy, bylo odůvodněno existencí konkrétních prvků, jež souvisí zejména s danou činností a podmínkami jejího výkonu.

               3)

               Ustanovení 5 rámcové dohody o pracovních poměrech na dobu určitou musí být vykládáno v tom smyslu, že v zásadě nebrání vnitrostátní úpravě, jako je ta, jež tvoří předmět třetí předběžné otázky, podle níž pouze pracovní smlouvy nebo poměry na dobu určitou, které vzájemně odděluje prodleva kratší tří měsíců, lze pokládat za takové, jež mají povahu smluv nebo vztahů „po sobě jdoucích“ ve smyslu uvedeného ustanovení.

               4)

               Za okolností, jako jsou okolnosti věci v původním řízení, musí být rámcová dohoda o pracovním poměru na dobu určitou vykládána v tom smyslu, že pokud se nejeví, že by vnitrostátní právní řád dotčeného členského státu obsahoval v dané oblasti jiná účinná opatření k zabránění po sobě jdoucím smlouvám na dobu určitou, popřípadě k postihu jejich zneužívání, brání uplatnění pravidla vnitrostátního práva, které absolutním způsobem zakazuje ve veřejném sektoru přeměnit pracovní smlouvu na dobu neurčitou na řadu po sobě jdoucích smluv na dobu určitou, které, mají-li za cíl uspokojování „stálých a trvalých potřeb“ zaměstnavatele, je třeba považovat za smlouvy porušující právo. Předkládajícímu soudu nicméně přísluší určit, v souladu s jeho povinností konformního výkladu, zda právní řád jeho státu neobsahuje takováto účinná opatření.

               5)

               Zásada užitečného účinku práva Společenství a rámcová dohoda o pracovních poměrech na dobu určitou v zásadě nebrání ustanovení vnitrostátního práva, podle nějž má nezávislý správní orgán pravomoc případně překvalifikovat smlouvy na dobu určitou na smlouvy na dobu neurčitou. Předkládajícímu soudu však přísluší dohlížet na záruky práva na účinnou soudní ochranu při zachování zásady její rovnocennosti a efektivity.

      (1)  Úř. věst. C 247, 20.10.2007.


title: Věc T-416/05 R: Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 26. června 2006 – Olympiakes Aerogrammes v. Komise ( Předběžné opatření — Návrh na odklad vykonatelnosti — Státní podpory — Naléhavost )

text:
               16.9.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 224/46

         Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 26. června 2006 – Olympiakes Aerogrammes v. Komise
   (Věc T-416/05 R)
   („Předběžné opatření - Návrh na odklad vykonatelnosti - Státní podpory - Naléhavost“)
   (2006/C 224/98)
   Jednací jazyk: řečtina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Olympiakes Aerogrammes AE (Kallithea, Řecko) (zástupce: V. Christianos, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: D. Triantafyllou a T. Scharf, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh na odklad vykonatelnosti článku 2 ve spojení s čl. 1odst. 1 rozhodnutí Komise o státní podpoře C 11/2004 (dříve NN 4/2003) – Olympiaki Aeroporia – Restrukturalizace a privatizace, ze dne 14. září 2005.
   Výrok usnesení

               1)

               Návrh na předběžné opatření se zamítá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc T-267/05: Žaloba podaná dne 8. července 2005 Elisabeth De Smedt proti Komisi Evropských společenství

text:
               17.9.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 229/29

         Žaloba podaná dne 8. července 2005 Elisabeth De Smedt proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-267/05)
   (2005/C 229/63)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 8. července 2005 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Elisabeth De Smedt, s bydlištěm ve Wezembeek-Oppem (Belgie), zastoupenou Lucasem Vogelem, advokátem.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí přijaté orgánem oprávněným k uzavírání smluv (OOUS) dne 21. března 2005, kterým byla zamítnuta žádost, překvalifikovaná na stížnost, podaná žalobkyní proti rozhodnutí stanovícímu zařazení a odměnu přiznané žalobkyni jako smluvní zaměstnankyni podle smlouvy podepsané dne 23. srpna 2004;

               —

               bude-li to nezbytné, zrušil rovněž toto původní rozhodnutí, kterým byly stanoveny zařazení a odměna žalobkyně jako smluvní zaměstnankyně podle úmluvy podepsané dne 23. srpna 2004;

               —

               uložil žalované náhradu škody 25 000 EUR, s výslovnou výhradou pozdějšího zvýšení, snížení nebo upřesnění;

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou totožné s žalobními důvody a hlavními argumenty uplatňovanými v rámci věci T-253/05, Fernandez Tunon v. Komise.


title: Věc T-356/13 P: Usnesení Tribunálu ze dne 14. července 2014 – Lebedef v. Komise „Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Úředníci — Disciplinární řízení — Disciplinární sankce — Zařazení do nižší platové třídy — Kasační opravný prostředek zčásti nepřípustný a zčásti zjevně neopodstatněný“

text:
               15.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 315/61

         Usnesení Tribunálu ze dne 14. července 2014 – Lebedef v. Komise
   (Věc T-356/13 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Úředníci - Disciplinární řízení - Disciplinární sankce - Zařazení do nižší platové třídy - Kasační opravný prostředek zčásti nepřípustný a zčásti zjevně neopodstatněný“)
   2014/C 315/102
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Giorgio Lebedef (Senningerberg, Lucembursko) (zástupce: F. Frabetti, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: J. Baquero Crus a G. Berscheid, zmocněnci, ve spolupráci s B. Wägenbaurem, advokátem)

      Předmět

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (prvního senátu) ze dne 24. dubna 2013, Lebedef v. Komise (F-56/11; Sb. VS, EU:F:2013:49) a znějící na zrušení tohoto rozsudku

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Giorgio Lebedef ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady řízení, které Evropská komise vynaložila v tomto stupni řízení.

      (1)  Úř. věst. C 298, 12.10.2013.


title: Věc T-256/04: Žaloba podaná dne 28. června 2004 Mundipharma AG proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

text:
               28.8.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/35

         Žaloba podaná dne 28. června 2004 Mundipharma AG proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc T-256/04)
   (2004/C 217/63)
   Jednací jazyk stanoven dle článku 131 odst. 2 jednacího řádu – jazyk, v němž byla vypracována žaloba: němčina
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 28. června 2004 žaloba podaná proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) Mundipharma AG, se sídlem v Basel (Švýcarsko), zastoupenou F. Nielsenem, advokátem.
   Dalším účastníkem řízení před odvolacím senátem byla Altana Pharma AG, Konstanz (Německo).
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu ze dne 19. dubna 2004 (spisová značka odvolacího řízení: R 1004/2002-2);

               —

               uložil žalovanému úřadu náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní tvrzení

               Přihlašovatel ochranné známky Společenství:

               ALTANA Pharma AG

               Dotčená ochranná známka Společenství:

               Slovní ochranná známka „RESPICUR“ pro výrobky zařazené do třídy 5 (terapeutika dýchacích cest) – přihláška č. 949 156

               Majitel ochranné známky nebo označení, namítaných v námitkovém řízení:

               Žalobkyně

               Namítaná ochranná známka nebo označení:

               Německá slovní ochranná známka „RESPICORT“ pro výrobky zařazené do třídy 5 (farmaceutické výrobky a jiné výrobky pro léčebné účely; náplasti)

               Rozhodnutí námitkového oddělení:

               Zamítnutí námitky

               Rozhodnutí odvolacího senátu:

               Zrušení rozhodnutí námitkového oddělení a zamítnutí námitky

               Dovolávané žalobní důvody:

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94


title: Věc C-184/08: Žaloba podaná dne 29. dubna 2008 – Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství

text:
               21.6.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 158/14

         Žaloba podaná dne 29. dubna 2008 – Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství
   (Věc C-184/08)
   (2008/C 158/22)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: P. Oliver a J.-B. Laignelot, zmocněnci)

      Žalované: Lucemburské velkovévodství
   Návrhová žádání

               —

               určit, že Lucemburské velkovévodství tím, že nepřijalo sankce na základě článku 18 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 648/2004 ze dne 31. března 2004 o detergentech (1), nebo v každém případě tím, že o nich neuvědomilo Komisi, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 18 odst. 1 a 2 tohoto nařízení;

               —

               uložit Lucemburskému velkovévodství náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Podle článku 18 nařízení č. 648/2004 členské státy do 8. října 2005 přijmou odrazující, účinné a přiměřené sankce za každé porušení uvedeného nařízení a neprodleně o nich uvědomí Komisi. V okamžiku podání projednávané žaloby žalovaný stát dosud nepřijal sankce na základě výše uvedeného článku, nebo alespoň o nich neuvědomil Komisi.

      (1)  Úř. věst. L 104, s. 1.


title: Věc T-271/06: Žaloba podaná dne 2. října 2006 – Microsoft v. Komise

text:
               2.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 294/56

         Žaloba podaná dne 2. října 2006 – Microsoft v. Komise
   (Věc T-271/06)
   (2006/C 294/115)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Microsoft Inc (Seattle, USA) (zástupci: J-F. Bellis, G. Berrisch, advokáti, I. S. Forrester, QC a D. W. Hull, Solicitor)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Zrušit rozhodnutí Komise K(2006)3143 konečné ze dne 12. července 2006, kterým se stanoví konečná výše penále uloženého Microsoft Corporation rozhodnutím K(2005)4420 konečné a kterým se mění uvedené rozhodnutí ohledně výše penále;

               —

               podpůrně zrušit nebo snížit uložené penále; a

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Rozhodnutím ze dne 10. listopadu 2005 (dále jen „rozhodnutí podle čl. 24 odst. 1“) přijatým na základě čl. 24 odst. 1 nařízení č. 1/2003 Komise uložila penále za nesplnění povinnosti žalobkyně poskytnout informace o interoperabilitě na základě rozhodnutí K(2004)900 konečné ze dne 24. března 2004 (dále jen „rozhodnutí z roku 2004“). Napadené rozhodnutí K(2006)3143 ze dne 12. července 2006 stanovilo konečnou výši penále pro období od 16. prosince 2005 do 20. června 2006 ve výši 280.5 millionů eur.
   Touto žalobou se žalobkyně domáhá zrušení napadeného rozhodnutí z těchto důvodů:
   Zaprvé žalobkyně uplatňuje, že Komise porušila svoji povinnost poskytnout jasné informace a přesné pokyny ohledně toho, co je vyžadováno pro dosažení souladu s rozhodnutím z roku 2004. Žalobkyně považovala takové informace a pokyny za nezbytné k tomu, aby mohla zvolit očekávané prostředky ke splnění povinnosti poskytnout informace o interoperabilitě. V tomto ohledu žalobkyně dále uplatňuje, že Komise opomněla zahrnout relevantní pokyny do rozhodnutí z roku 2004, jakož i do samotného rozhodnutí podle čl. 24 odst. 1, ať před přijetím posledně uvedeného rozhodnutí nebo do uplynutí několika měsíců po přijetí tohoto rozhodnutí.
   Zadruhé žalobkyně tvrdí, že Komise dostatečně neprokázala, že žalobkyně nesplnila svoji povinnost poskytnout informace o interoperabilitě požadované na základě rozhodnutí z roku 2004. Přesněji, Komise údajně neuvedla jasné a přesvědčující důvody podpořené dostatečně přesnými a soudržnými důkazy, že 1) technická dokumentace poskytnutá žalobkyní dne 15. prosince 2005 byla v souladu s požadavky rozhodnutí z roku 2004; a že 2) žádné z následných opatření přijatých žalobkyní ode dne 16. prosince 2005 do června 2006 nestačilo k dosažení souladu s uvedeným rozhodnutím. Zejména tak, podle žalobkyně, Komise objektivně nezhodnotila předložené důkazy a uplatnila nesprávný standard při hodnocení technické dokumentace.
   Žalobkyně uplatňuje jako třetí důvod směřující ke zrušení skutečnost, že Komise jí odepřela právo být vyslechnuta před přijetím napadeného rozhodnutí, přičemž referenční období pro uložení penále je období od 16. prosince 2005 do 20. června 2006, zatímco oznámení námitek bylo vydáno dne 21. prosince 2005 a nezahrnuje ani jediný den referenčního období.
   Začtvrté žalobkyně uplatňuje, že Komise porušila její práva obhajoby tím, že jí neumožnila plný přístup ke spisu, včetně korespondence mezi Komisí a jejími odborníky.
   Konečně žalobkyně uplatňuje, že výše penále je nadměrná a nepřiměřená, neboť Komise nezohlednila komplexnost povinnosti dosáhnout souladu s rozhodnutím a zcela přehlédla podstatnou dobrou vůli žalobkyně, která se snažila dosáhnout souladu s předchozími rozhodnutími Komise.


title: Věc C-38/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sąd Rejonowy w Białymstoku (Polsko) dne 25. ledna 2013 — Małgorzata Nierodzik v. Samodzielny Publiczny Psychiatryczny Zakład Opieki Zdrowotnej im. dr Stanisława Deresza w Choroszczy

text:
               18.5.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 141/9

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sąd Rejonowy w Białymstoku (Polsko) dne 25. ledna 2013 — Małgorzata Nierodzik v. Samodzielny Publiczny Psychiatryczny Zakład Opieki Zdrowotnej im. dr Stanisława Deresza w Choroszczy
   (Věc C-38/13)
   2013/C 141/15
   Jednací jazyk: polština

      Předkládající soud

   Sąd Rejonowy w Białymstoku

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Małgorzata Nierodzik

      Žalovaný: Samodzielny Publiczny Psychiatryczny Zakład Opieki Zdrowotnej im. dr Stanisława Deresza w Choroszczy

      Předběžné otázky

      „Je třeba vykládat článek 1 směrnice Rady 1999/70/ES ze dne 28. června 1999 o rámcové dohodě o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS (1) (dále jen „směrnice 1999/70/ES“), ustanovení 1 přílohy směrnice 1999/70/ES, ustanovení 4 přílohy směrnice 1999/70/ES a obecnou zásadu práva Společenství týkající se zákazu diskriminace na základě druhu pracovní smlouvy v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, která pro pracovní smlouvy na dobu určitou, jejichž sjednaná doba trvání překračuje 6 měsíců, stanoví (z pohledu zaměstnanců, kteří jsou zaměstnáváni na základě pracovních smluv na dobu určitou, méně výhodné) zásady pro určení trvání výpovědních lhůt než jsou zásady, které platí pro určení trvání výpovědních lhůt pracovních smluv na dobu neurčitou, a brání konkrétně ustanovení vnitrostátního práva (článek 33 zákona ze dne 26. června 1974, zákoník práce […]), které pro pracovní smlouvy na dobu určitou, jejichž doba trvání sjednaná ve smlouvě překračuje 6 měsíců, stanoví pevnou dvoutýdenní výpovědní lhůtu nezávislou na době trvání pracovního poměru zaměstnanců, zatímco výpovědní lhůta pro pracovní smlouvy na dobu neurčitou je závislá na době trvání pracovního poměru zaměstnanců a může činit dva týdny až tři měsíce (čl. 36 odst. 1 zákoníku práce)?“

      (1)  Úř. věst. L 175, s. 43; Zvl. vyd. 05/03, s. 368.


title: Věc C-153/11: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 22. března 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Administrativen sad — Varna — Bulharsko) — Klub OOD v. Direktor na Direkcia „Obžalvane i upravlenie na izpalnenieto“ — Varna pri Centralno upravlenie na Nacionalnata agencia za prihodite ( „DPH — Směrnice 2006/112/ES — Článek 168 — Nárok na odpočet — Vznik nároku na odpočet — Nárok společnosti na odpočet DPH odvedené na vstupu při pořízení investičního majetku, který dosud nebyl uveden do provozu v rámci podnikatelské činnosti této společnosti“ )

text:
               5.5.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 133/9

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 22. března 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Administrativen sad — Varna — Bulharsko) — Klub OOD v. Direktor na Direkcia „Obžalvane i upravlenie na izpalnenieto“ — Varna pri Centralno upravlenie na Nacionalnata agencia za prihodite
   (Věc C-153/11) (1)

   (DPH - Směrnice 2006/112/ES - Článek 168 - Nárok na odpočet - Vznik nároku na odpočet - Nárok společnosti na odpočet DPH odvedené na vstupu při pořízení investičního majetku, který dosud nebyl uveden do provozu v rámci podnikatelské činnosti této společnosti)
   2012/C 133/16
   Jednací jazyk: bulharština

      Předkládající soud

   Administrativen sad Varna

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Klub OOD

      Žalovaný: Direktor na Direkcia „Obžalvane i upravlenie na izpalnenieto“ — Varna pri Centralno upravlenie na Nacionalnata agencia za prihodite

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Administrativen Sad Varna — Výklad čl. 168 písm. a) směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty — Odpočet DPH uhrazené osobou povinnou k dani ze zboží, které jí bylo dodáno, v rozsahu, v němž je využíváno pro potřeby jejích zdanitelných plnění — Právo společnosti, jejíž hlavní činnost spočívá v pronájmu jí náležející nemovitosti, na odpočet daně na vstupu při koupi jiné nemovitosti, která dosud nezačala být využívána při podnikatelské činnosti této společnosti.

      Výrok

   Článek 168 písm. a) směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty je třeba vykládat v tom smyslu, že osoba povinná k dani jednající jako taková, která pořídila investiční majetek a začlenila jej do obchodního majetku, má právo na odpočet daně z přidané hodnoty uhrazené při pořízení tohoto majetku ve zdaňovacím období, v němž nastala splatnost daně, a to nezávisle na okolnosti, že uvedený majetek není ihned používán k podnikatelským účelům. Je věcí vnitrostátního soudu, aby určil, zda osoba povinná k dani pořídila investiční majetek pro potřeby své ekonomické činnosti, a případně posoudil existenci zneužití.

      (1)  Úř. věst. C 186, 25.6.2011.