title: Věc T-584/17: Žaloba podaná dne 24. srpna 2017 – Primart v. EUIPO – Bolton Cile España (PRIMART Marek Łukasiewicz)

text:
               6.11.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 374/42

         Žaloba podaná dne 24. srpna 2017 – Primart v. EUIPO – Bolton Cile España (PRIMART Marek Łukasiewicz)
   (Věc T-584/17)
   (2017/C 374/63)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Przedsiębiorstwo Produkcyjno-Handlowe „Primart“ Marek Łukasiewicz (Wołomin, Polsko) (zástupce: J. Skołuda, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Bolton Cile España, SA (Madrid, Španělsko)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Přihlašovatel sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie v červené, bílé a tmavomodré barvě, obsahující slovní prvky „Primart Marek Łukasiewicz“ – Přihláška č. 13 682 299

      Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 22. června 2017, ve věci R 1933/2016-4

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil EUIPO a další účastnici náhradu nákladů řízení včetně nákladů řízení vynaložených před odvolacím senátem.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-350/16 P: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 13. září 2017 – Salvatore Aniello Pappalardo a další v. Evropská komise „Kasační opravný prostředek — Společná rybářská politika — Mimosmluvní odpovědnost Evropské unie — Žaloba na náhradu škody — Nařízení (ES) č. 530/2008 — Naléhavá opatření přijatá Evropskou komisí — Dostatečně závažné porušení právní normy — Možnost dovolávat se tohoto porušení — Zásada zákazu diskriminace — Překážka věci rozsouzené“

text:
               13.11.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 382/24

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 13. září 2017 – Salvatore Aniello Pappalardo a další v. Evropská komise
   (Věc C-350/16 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Společná rybářská politika - Mimosmluvní odpovědnost Evropské unie - Žaloba na náhradu škody - Nařízení (ES) č. 530/2008 - Naléhavá opatření přijatá Evropskou komisí - Dostatečně závažné porušení právní normy - Možnost dovolávat se tohoto porušení - Zásada zákazu diskriminace - Překážka věci rozsouzené“)
   (2017/C 382/28)
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek: Salvatore Aniello Pappalardo, Pescatori La Tonnara Soc. coop., Fedemar Srl, Testa Giuseppe & C. Snc, Pescatori San Pietro Apostolo Srl, Camplone Arnaldo & C. Snc di Camplone Arnaldo & C., Valentino Pesca Sas di Camplone Arnaldo & C. (zástupci: V. Cannizzaro a L. Caroli, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: A. Bouquet a D. Nardi, zmocněnci)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Salvatoru Aniellovi Pappalardovi a společnostem Pescatori La Tonnara Soc. coop., Fedemar Srl, Testa Giuseppe & C. Snc, Pescatori San Pietro Apostolo Srl, Camplone Arnaldo & C. Snc di Camplone Arnaldo EC a Valentino Pesca Sas di Camplone Arnaldo & C. se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 343, 19.9.2016.


title: Věc T-650/17: Žaloba podaná dne 25. září 2017 – Jinan Meide Casting v. Komise

text:
               6.11.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 374/49

         Žaloba podaná dne 25. září 2017 – Jinan Meide Casting v. Komise
   (Věc T-650/17)
   (2017/C 374/74)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Jinan Meide Casting Co. Ltd (Jinan, Čína) (zástupci: R. Antonini, E. Monard a B. Maniatis, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil prováděcí nařízení Komise (EU) 2017/1146 ze dne 28. června 2017, kterým se opětovně ukládá antidumpingové clo na dovoz příslušenství (fitinek) pro trouby nebo trubky z kujné (tvárné) litiny se závitem pocházejícího z Čínské lidové republiky a vyráběného společností Jinan Meide Castings Co., Ltd, a

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů tohoto řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z porušení čl. 2 odst. 7 písm. a) základního nařízení (1) v důsledku použití i) nízkoobjemových prodejů mimo rámec běžného obchodního styku a ii) nespolehlivých údajů o nákladech za účelem svévolného vyloučení prodejů
               Žalobkyně tvrdí, že určení běžné hodnoty provedené Komisí je v rozporu s čl. 2 odst. 7 písm. a) základního nařízení ze dvou důvodů.

                           —

                           Zaprvé žalobkyně uvádí, že určení běžné hodnoty je zkresleno tím, že byly zahrnuty prodeje výrobků s kontrolními čísly výrobků (product control numbers, dále jen „PCN“), které byly výrobcem ve srovnatelné zemi prodávány pouze ve velmi malých objemech. Žalobkyně tvrdí, že prokázala, že ceny těchto nízkoobjemových prodejů nejsou spolehlivé a vedou při určování běžné hodnoty k nepřiměřeným výsledkům. Žalobkyně rovněž tvrdí, že nízkoobjemové prodeje neodrážejí běžné chování kupujících a vyplývají z obvyklých schémat cenotvorby, přičemž se tedy nacházejí mimo rámec běžného obchodního styku a neumožňují provést srovnání. Komise podle žalobkyně zdůraznila, že provedla hodnocení běžného obchodního styku, s výše uvedeným se ale nevypořádala.

                           —

                           Zadruhé podle žalobkyně Komise nezískala spolehlivé údaje o nákladech v případě PCN od výrobce ve srovnatelné zemi. Komise tedy podle ní vyvinula metodiku výpočtu takových údajů o nákladech pro PCN, avšak tato metodika ve skutečnosti byla pouhou domněnkou, že všechny transakce s cenou pod 92,14 % průměrné ceny PCN nejsou ziskové, a nikoli analýzou ziskovosti podle jednotlivých PCN. Žalobkyně uvádí, že taková obecná domněnka není přiměřená a vede ke svévolnému vyloučení prodejních transakcí a k neodůvodněnému navýšení běžné hodnoty. Žalobkyně závěrem uvádí, že použití takové metodiky a nespolehlivých údajů za účelem svévolného vyloučení prodejů o nižší ceně z určování běžné hodnoty, a to k její tíži, porušuje čl. 2 odst. 7 písm. a).

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 2 odst. 10 základního nařízení, článku 2.4 Dohody WTO o antidumpingu a zásady řádné správy v důsledku odmítnutí úprav v případě obchodní úrovně, úvěrových podmínek, nákladů na balení a rozdílů v surovinách a v produktivitě a v důsledku uložení nepřiměřeného důkazního břemene na žalobkyni

                           —

                           Podle žalobkyně všechny její prodeje směřovaly ke koncovým uživatelům, zatímco prodeje výrobce ve srovnatelné zemi směřovaly ke koncovým uživatelům i obchodníkům. Žalobkyně uvádí, že předložila velké množství důkazů, podle nichž existoval stálý cenový rozdíl, a že Komise přesto odmítla provést požadované úpravy o rozdíly v obchodní úrovni.

                           —

                           Žalobkyně tvrdí, že Komise dále odmítla přehodnotit výpočet úprav o náklady na balení, přestože žalobkyně předložila důkazy, že hodnota úpravy byla chybná v důsledku použití nesprávného klíče. Podle žalobkyně tak Komise porušila své povinnosti, když celkové náklady na balení rozložila na celkový obrat, a nikoli na obrat z výrobků samotného výrobce ve srovnatelné zemi.

                           —

                           Žalobkyně dále tvrdí, že Komise rovněž odmítla provést úpravu celkových prodejů výrobce ve srovnatelné zemi o úvěrové náklady. Žalobkyně uvádí, že prokázala, že důkazy ve spisu protiřečí stanovisku Komise, na jehož základ Komise původně takové úpravy neprovedla a namísto dovození správných závěrů o potřebě provést úpravy o úvěrové podmínky Komise provedla v rozporu se svými povinnostmi úpravu pro jediného konkrétního zákazníka.

                           —

                           Žalobkyně konečně tvrdí, že Komise uznala, že existovaly rozdíly v surovinách a produktivitě mezi výrobcem ve srovnatelné zemi a žalobkyní, ale odmítla provést úpravy o tyto rozdíly. Žalobkyně v tomto ohledu uvádí, že Komise mimo jiné ignorovala vyjádření samotného výrobce ve srovnatelné zemi, jež dokazovala, že tyto rozdíly existují a mají dopad na srovnatelnost cen.

                           —

                           Podle žalobkyně dále Komise uložila společnosti Jinan nepřiměřené důkazní břemeno v rozporu se svými povinnostmi podle čl. 2 odst. 10 základního nařízení, článku 2.4 Dohoda WTO o antidumpingu a zásadou řádné správy ve vztahu ke každé z výše uvedených požadovaných úprav.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z porušení čl. 2 odst. 7 písm. a), čl. 2 odst. 10, čl. 2 odst. 10 písm. a) a čl. 2 odst. 11 základního nařízení v důsledku určení dumpingového rozpětí v souvislosti s neodpovídajícími druhy výrobků.

                           —

                           Žalobkyně tvrdí, že určením běžné hodnoty neodpovídajících druhů výrobků na základě průměrné běžné hodnoty upravené o hodnotu rozdílů ve výrobcích, jež byla určena na základě rozdílu mezi exportními cenami účtovanými žalobkyní, přijala Komise nevhodnou metodiku určování běžné hodnoty v rozporu s čl. 2 odst. 7 písm. a) základního nařízení. Podle žalobkyně je to založeno na domněnce, že tržní hodnota rozdílů ve fyzických vlastnostech se odráží v exportních cenách, zatímco ve skutečnosti exportní ceny odpovídajících druhů výrobků použitých jako reference odrážejí na základě zjištění Komise dumping přinejmenším částečně. Podle žalobkyně tato v sobě tato metodika zahrnuje domněnku, že pro vývozy předmětných neodpovídajících druhů výrobků je stanovena cena se stejnou dumpingovou marží, jakou lze zjistit u odpovídajících druhů výrobků. Žalobkyně považuje tuto domněnku za nepřiměřenou a neověřitelnou.

                           —

                           Žalobkyně dále uvádí, že při použití metodiky, jež vede k domněnce, že dumping pro neodpovídající druhy výrobků je na stejné úrovni jako pro odpovídající druhy výrobků, nakonec zjištěné dumpingové rozpětí neodráží celý rozsah dumpingu, což je v rozporu s čl. 2 odst. 11 základního nařízení.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 3 odst. 1, 2 a 3 základního nařízení v důsledku použití nepřesných dovozních údajů či z porušení článku 3, čl. 9 odst. 4 a čl. 9 odst. 5 základního nařízení v důsledku uložení cla k tíži žalobkyně bez zjištění újmy či příčinné souvislosti.

                           —

                           S výjimkou případu, že by Tribunál dospěl k závěru, že napadené nařízení přejímá formou odkazu zjištění újmy a příčinné souvislosti obsažené ve zrušeném nařízení (2), žalobkyně tvrdí, že s ohledem na zrušení zrušeného nařízení jako celku ve vztahu k žalobkyni ukládá napadené nařízení antidumpingové clo na dovozy žalobkyně bez zohlednění požadavků stanovených v souvislosti s jinými než dumpingovými aspekty. Podle žalobkyně to vede mimo jiné k porušení čl. 9 odst. 4 základního nařízení, jelikož konečné antidumpingové clo je uloženo bez zjištění újmy a příčinné souvislosti, a k porušení čl. 9 odst. 5 základního nařízení, jelikož konečné antidumpingové clo bylo uloženo na zdroj, u nějž nebylo shledáno, že by způsoboval újmu. Žalobkyně uvádí, že jelikož v nařízení chybí zjištění újmy ve vztahu k žalobkyni, porušila Komise rovněž článek 3 základního nařízení, který se týká zjišťování újmy. Žalobkyně dále tvrdí, že rovněž odůvodnění je nedostatečné.

                           —

                           Podpůrně žalobkyně uvádí, že Komise porušila čl. 3 odst. 1, 2 a 3 základního nařízení, když použila nepřesné údaje o dovozu. Podle žalobkyně totiž byly pro účely zjištění újmy použity údaje o dovozu, které na základě informací dostupných Komisi jednoznačně zahrnovaly dovoz výrobků, které nelze považovat za dotčený výrobek. Žalobkyně uvádí, že však Komise nepodnikla nezbytné kroky k ověření správnosti údajů o dovozu a k jejich opravě vyloučením dovozu výrobků, jež nelze považovat za dotčený výrobek. Žalobkyně činí závěr, že Komise v důsledku toho porušila čl. 3 odst. 1, 2 a 3 základního nařízení.

               5.

               Pátý žalobní důvod vycházející z porušení článku 266 SFEU a čl. 9 odst. 4 základního nařízení z roku 2009 v důsledku toho, že splnění povinností vyplývajících z rozsudku příslušelo Radě, a nikoli Komisi
               Žalobkyně tvrdí, že postup stanovený v základním nařízení z roku 2009, které – jak uznala sama Komise – bylo na vyšetřování použitelné, vyžaduje opatření Rady na návrh předložený Komisí po konzultaci s poradním výborem. Žalobkyně uvádí, že tento postup nebyl dodržen, a napadené nařízení proto bylo přijato v rozporu s čl. 9 odst. 4 základního nařízení z roku 2009 a článkem 266 SFEU, který požaduje, aby orgán, jehož akt byl prohlášen za neplatný, přijal opatření vyplývající z rozsudku.

      (1)  Základním nařízením se rozumí primárně základní nařízení z roku 2009 (Nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství, Úř. věst. 2009, L 343, s. 51) a subsidiárně odpovídající ustanovení základního nařízení z roku 2016 (Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/1036 ze dne 8. června 2016 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropské unie, Úř. věst. 2016, L 176, s. 21).

      (2)  Prováděcí nařízení Rady (EU) č. 430/2013 ze dne 13. května 2013 o uložení konečného antidumpingového cla na dovoz příslušenství (fitinek) pro trouby nebo trubky z kujné (tvárné) litiny se závitem pocházejícího z Čínské lidové republiky a Thajska, o konečném výběru prozatímního cla uloženého z tohoto dovozu a o ukončení řízení s ohledem na Indonésii (Úř. věst. 2013, L 129, s. 1).


title: Věc T-510/17: Žaloba podaná dne 4. srpna 2017 – Del Valle Ruiz a další v. Komise a SRB

text:
               6.11.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 374/35

         Žaloba podaná dne 4. srpna 2017 – Del Valle Ruiz a další v. Komise a SRB
   (Věc T-510/17)
   (2017/C 374/53)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobci: Antonio Del Valle Ruiz (Mexico, Mexiko) a 41 dalších žalobců (zástupci: P. Saini, QC, J. Pobjoy, Barrister a R. Boynton, Solicitor)

      Žalovaní: Evropská komise a Jednotný výbor pro řešení krizí (SRB)

      Návrhová žádání

   Žalobci navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil zaprvé rozhodnutí Jednotného výboru pro řešení krizí, přijaté na výkonném zasedání dne 7. června 2017, týkající se přijetí programu řešení krize vůči Banco Popular Español, S.A., a zadruhé rozhodnutí Komise (EU) 2017/1246 (1) a dále určil, že články 18 a 22 nařízení (EU) č. 806/2014 (2) jsou protiprávní;

               —

               uložil žalovaným náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobci devět žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vychází z protiprávnosti článku 18 nařízení č. 806/2014, neboť postup v něm stanovený nedává dotčeným stranám příležitost být vyslechnut a nezakotvuje mechanismus soudního přezkumu v rozporu s a) články 41, 47 a 48 Listiny základních práv EV (Listina) a b) zásadou proporcionality.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z toho, že bez ohledu na to, zda je článek 18 nařízení č. 806/2014 protiprávní, napadené rozhodnutí Jednotného výboru a napadené rozhodnutí Komise porušují články 41, 47 a 48 Listiny.

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází z toho, že Jednotný výbor a Komise porušily bez odůvodnění a nepřiměřeně právo žalobců na vlastnictví.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z toho, že Jednotný výbor a Komise porušily článek 20 nařízení č. 806/204, jelikož neprovedly řádné a nezávislé hodnocení před přijetím napadeného rozhodnutí Jednotného výboru a napadeného rozhodnutí Komise.

               5.

               Pátý žalobní důvod vychází z toho, že Jednotný výbor a Komise porušily čl. 18 odst. 1 nařízení č. 806/2014, když konstatovaly, že podmínky stanovené v čl. 18 odst. 1 písm. a) a b) byly splněny.

               6.

               Šestý žalobní důvod vychází z toho, že Jednotný výbor a Komise porušily čl. 21 odst. 1 nařízení č. 806/2014, když konstatovaly, že podmínky pro výkon upisovací pravomoci či převodu relevantních kapitálových nástrojů byly splněny.

               7.

               Sedmý žalobní důvod vychází z toho, že Jednotný výbor a Komise porušily podstatné procesní náležitosti, jelikož napadené rozhodnutí Jednotného výboru a napadené rozhodnutí Komise dostatečně neodůvodnily.

               8.

               Osmý žalobní důvod vychází z toho, že Jednotný výbor a Komise tím, že rozhodly o prodeji obchodního nástroje, porušily a) zásadu proporcionality a b) legitimní očekávání žalobců, neboť se neodůvodněně odchýlily od krizového plánu.

               9.

               Devátý žalobní důvod vychází z toho, že články 18 a 22 nařízení č. 806/2014 nerespektují zásady týkající se delegování pravomocí.

      (1)  Rozhodnutí Komise (EU) 2017/1246 ze dne 7. června 2017, kterým se schvaluje program řešení krize pro Banco Popular Español S.A. (oznámeno pod číslem C(2017) 4038 (Úř. věst. L 178, s. 15).

      (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 806/2014 ze dne 15. července 2014 , kterým se stanoví jednotná pravidla a jednotný postup pro řešení krize úvěrových institucí a některých investičních podniků v rámci jednotného mechanismu pro řešení krizí a Jednotného fondu pro řešení krizí a mění nařízení (EU) č. 1093/2010 (Úř. věst. 2014 L 225, s. 1).


title: Věc C-475/16: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 17. srpna 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Protodikeio Rethymnis – Řecko) – trestní řízení proti K.

text:
               6.11.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 374/24

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 17. srpna 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Protodikeio Rethymnis – Řecko) – trestní řízení proti K.
   (Věc C-475/16) (1)

   (2017/C 374/35)
   Jednací jazyk: řečtina
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 428, 22.11.2016.


title: Věc C-570/15: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 13. září 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemsko) – X v. Staatssecretaris van Financiën „Řízení o předběžné otázce — Uplatňování systémů sociálního zabezpečení — Migrující pracovníci — Určení použitelných právních předpisů — Nařízení (EHS) č. 1408/71 — Článek 14 odst. 2 písm. b) bod i) — Osoba obvykle zaměstnaná na území dvou nebo více členských států — Osoba zaměstnaná v jednom členském státě a vykonávající část činnosti v členském státě svého bydliště“

text:
               13.11.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 382/8

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 13. září 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemsko) – X v. Staatssecretaris van Financiën
   (Věc C-570/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Uplatňování systémů sociálního zabezpečení - Migrující pracovníci - Určení použitelných právních předpisů - Nařízení (EHS) č. 1408/71 - Článek 14 odst. 2 písm. b) bod i) - Osoba obvykle zaměstnaná na území dvou nebo více členských států - Osoba zaměstnaná v jednom členském státě a vykonávající část činnosti v členském státě svého bydliště“)
   (2017/C 382/08)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hoge Raad der Nederlanden

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: X

      Žalovaný: Staatssecretaris van Financiën

      Výrok

   Článek 14 odst. 2 písm. b) bod i) nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, osoby samostatně výdělečně činné a jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství, ve znění změněném a aktualizovaném nařízením Rady (ES) č. 118/97 ze dne 2. prosince 1996, ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 592/2008 ze dne 17. června 2008, musí být vykládán v tom smyslu, že taková osoba, jako je osoba dotčená v původním řízení, která je zaměstnána u zaměstnavatele usazeného na území jednoho členského státu a má bydliště v jiném členském státě, na jehož území vykonávala v uplynulém roce část této závislé činnosti v rozsahu 6,5 % svých pracovních hodin, aniž se na tom se svým zaměstnavatelem předtím dohodla, nesmí být považována za osobu obvykle zaměstnanou na území dvou členských států ve smyslu tohoto ustanovení.

      (1)  Úř. věst. C 38, 1.2.2016.


title: Věc T-641/17: Žaloba podaná dne 20. září 2017 – Ferri v. ECB

text:
               13.11.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 382/57

         Žaloba podaná dne 20. září 2017 – Ferri v. ECB
   (Věc T-641/17)
   (2017/C 382/70)
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Claudio Ferri (Řím, Itálie) (zástupce: A. Campagnola, advokát)

      Žalovaná: Evropská centrální banka

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál určil, že došlo k nesplnění úkolů v oblasti dohledu zahájeném rozhodnutím ze dne 24. března 2017, ve vztahu ke kterému v návaznosti na výměnu korespondence příslušná služba ECB rozhodla, že není třeba přijmout opatření, když měla za to, že tato otázka spadá do autonomní funkce, a nikoli do funkce dohledu, pokud jde o přijetí kritérií kontroly fungování italských bank.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu své žaloby žalobce tvrdí, že Evropská centrální banka nevykonala svou funkci dohledu, která jí přísluší, s odkazem na následující aspekty:

               —

               včasné nevydání prováděcích ustanovení k legislativnímu nařízení č. 72 z roku 2015, a z toho vyplývající použití legislativního nařízení č. 385 z roku 1993, které se mělo nadále uplatňovat pro jiné činnosti, v důsledku toho, že Banca d’Italia (italská centrální banka) nevydala uvedená prováděcí ustanovení.

               —

               Nevydání příkazu vůči Banca d’Italia, aby v rámci státního systému aktivovala přizpůsobení právních předpisů, které upravují spory týkající se uplatňování sankcí.

               —

               Nedostatek dohledu nad vhodností paramentů posouzení efektivity bankovního systému, které jsou nyní nastaveny ve zřejmém vztahu k velmi komplexním a vysoce strukturovaným bankovním subjektům při neexistenci náznaků pružnosti a skutečné přiměřenosti.

               —

               Nesprávnost kritérií posouzení přiměřenosti činností Banca di Credito Cooperativo di Frascati vzhledem k tomu, že tato kritéria byla zjevně navržena a dimenzována tak, aby poskytovala posouzení přiměřenosti komplexního a vysoce strukturovaného bankovního systému.


title: Spojené věci C-673/15 P až C-676/15 P: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 20. září 2017 – The Tea Board v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO), Delta Lingerie „Kasační opravný prostředek — Ochranná známka Evropské unie — Nařízení (ES) č. 207/2009 — Článek 8 odst. 1 písm. b) — Slovní a obrazové ochranné známky obsahující slovní prvek ‚darjeeling‘ nebo ‚darjeeling collection de lingerie‘ — Námitky majitele kolektivních ochranných známek Evropské unie — Kolektivní ochranné známky tvořené zeměpisným označením ‚Darjeeling‘ — Článek 66 odst. 2 — Základní funkce — Střet s přihláškami individuálních ochranných známek — Nebezpečí záměny — Pojem — Podobnost mezi výrobky nebo službami — Kritéria pro posouzení — Článek 8 odst. 5“

text:
               13.11.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 382/13

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 20. září 2017 – The Tea Board v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO), Delta Lingerie
   (Spojené věci C-673/15 P až C-676/15 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Evropské unie - Nařízení (ES) č. 207/2009 - Článek 8 odst. 1 písm. b) - Slovní a obrazové ochranné známky obsahující slovní prvek ‚darjeeling‘ nebo ‚darjeeling collection de lingerie‘ - Námitky majitele kolektivních ochranných známek Evropské unie - Kolektivní ochranné známky tvořené zeměpisným označením ‚Darjeeling‘ - Článek 66 odst. 2 - Základní funkce - Střet s přihláškami individuálních ochranných známek - Nebezpečí záměny - Pojem - Podobnost mezi výrobky nebo službami - Kritéria pro posouzení - Článek 8 odst. 5“)
   (2017/C 382/14)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: The Tea Board (zástupci: M. Maier a A. Nordemann, Rechtsanwälte)

      Další účastníci řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) (zástupce: J. Crespo Carrillo, zmocněnec), Delta Lingerie (zástupci: G. Marchais a P. Martini-Berthon, advokáti)

      Výrok

               1)

               Kasační opravné prostředky se zamítají.

               2)

               Organizaci The Tea Board se ukládá náhrada nákladů řízení souvisejících s hlavními kasačními opravnými prostředky.

               3)

               Společnosti Delta Lingerie se ukládá náhrada nákladů řízení souvisejících s vedlejším kasačním opravným prostředkem.

      (1)  Úř. věst. C 106, 21. 3. 2016.


title: Věc C-183/16 P: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 20. září 2017 – Tilly-Sabco SAS v. Evropská komise, Doux SA „Kasační opravný prostředek — Zemědělství — Drůbeží maso — Zmrazená kuřata — Vývozní náhrady — Prováděcí nařízení (EU) č. 689/2013 stanovující náhrady v nulové výši — Legalita — Nařízení (ES) č. 1234/2007 — Články 162 a 164 — Předmět a povaha náhrad — Kritéria stanovení jejich výše — Pravomoc generálního ředitele Generálního ředitelství (GŘ) pro zemědělství a rozvoj venkova podepsat sporné nařízení — Zneužití pravomoci — ‚Postup projednávání ve výborech‘ — Nařízení (EU) č. 182/2011 — Článek 3 odst. 3 — Konzultace Řídícího výboru pro společnou organizaci zemědělských trhů — Předložení návrhu prováděcího nařízení během zasedání tohoto výboru — Dodržení lhůt — Porušení podstatných formálních náležitostí — Zrušení se zachováním účinků“

text:
               13.11.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 382/19

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 20. září 2017 – Tilly-Sabco SAS v. Evropská komise, Doux SA
   (Věc C-183/16 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Zemědělství - Drůbeží maso - Zmrazená kuřata - Vývozní náhrady - Prováděcí nařízení (EU) č. 689/2013 stanovující náhrady v nulové výši - Legalita - Nařízení (ES) č. 1234/2007 - Články 162 a 164 - Předmět a povaha náhrad - Kritéria stanovení jejich výše - Pravomoc generálního ředitele Generálního ředitelství (GŘ) pro zemědělství a rozvoj venkova podepsat sporné nařízení - Zneužití pravomoci - ‚Postup projednávání ve výborech‘ - Nařízení (EU) č. 182/2011 - Článek 3 odst. 3 - Konzultace Řídícího výboru pro společnou organizaci zemědělských trhů - Předložení návrhu prováděcího nařízení během zasedání tohoto výboru - Dodržení lhůt - Porušení podstatných formálních náležitostí - Zrušení se zachováním účinků“)
   (2017/C 382/22)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Tilly-Sabco SAS (zástupci: R. Milchior, F. Le Roquais a S. Charbonnel, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: A. Lewis a K. Skelly, zmocněnci), Doux SA

      Výrok

               1)

               Rozsudek Tribunálu Evropské unie ze dne 14. ledna 2016, Tilly-Sabco v. Komise (T 397/13, EU:T:2016:8), se zrušuje.

               2)

               Prováděcí nařízení Komise (EU) č. 689/2013 ze dne 18. července 2013, kterým se stanoví vývozní náhrady pro drůbeží maso, se zrušuje.

               3)

               Účinky prováděcího nařízení č. 689/2013 jsou zachovány do doby, kdy nabude účinnosti nový akt určený k jeho nahrazení.

               4)

               Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 211, 13.6.2016.


title: Věc C-58/17: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 18. ledna 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgericht Berlin – Německo) – INEOS Köln GmbH v. Bundesrepublik Deutschland „Řízení o předběžné otázce — Životní prostředí — Systém obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů v rámci Evropské unie — Směrnice 2003/87/ES — Článek 10a — Přechodná ustanovení upravující harmonizované přidělování bezplatných povolenek — Období 2013–2020 — Rozhodnutí 2011/278/EU — Článek 3 písm. h) — Pojem ‚dílčí zařízení pro emise z procesů‘ — Emise ze spalování částečně zoxidovaného uhlíku — Kapalné odpadové látky — Vyloučení“

text:
               5.3.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 83/6

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 18. ledna 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgericht Berlin – Německo) – INEOS Köln GmbH v. Bundesrepublik Deutschland
   (Věc C-58/17) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Životní prostředí - Systém obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů v rámci Evropské unie - Směrnice 2003/87/ES - Článek 10a - Přechodná ustanovení upravující harmonizované přidělování bezplatných povolenek - Období 2013–2020 - Rozhodnutí 2011/278/EU - Článek 3 písm. h) - Pojem ‚dílčí zařízení pro emise z procesů‘ - Emise ze spalování částečně zoxidovaného uhlíku - Kapalné odpadové látky - Vyloučení“)
   (2018/C 083/08)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Verwaltungsgericht Berlin

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: INEOS Köln GmbH

      Žalovaná: Bundesrepublik Deutschland

      Výrok

   Článek 3 písm. h) rozhodnutí Komise 2011/278/EU ze dne 27. dubna 2011, kterým se stanoví přechodná pravidla harmonizovaného přidělování bezplatných povolenek na emise platná v celé Unii podle článku 10a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES, musí být vykládán tak, že nebrání takové vnitrostátní úpravě, jako je úprava dotčená ve věci v původním řízení, která z pojmu „dílčí zařízení pro emise z procesů“ ve smyslu tohoto ustanovení vylučuje emise skleníkových plynů ze spalování částečně zoxidovaného uhlíku v kapalném skupenství.

      (1)  Úř. věst. C 144, 8.5.2017.


title: Věc C-27/18: Žaloba podaná dne 16. ledna 2018 – Evropská komise v. Bulharská republika

text:
               5.3.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 83/17

         Žaloba podaná dne 16. ledna 2018 – Evropská komise v. Bulharská republika
   (Věc C-27/18)
   (2018/C 083/24)
   Jednací jazyk: bulharština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: J. Samnadda, Y. Marinova, G. von Rintelen)

      Žalovaná: Bulharská republika

      Návrhová žádání žalobkyně

   Komise navrhuje, aby Soudní dvůr

               —

               určil, že Bulharská republika nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 43 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/26/EU (1) ze dne 26. února 2014 o kolektivní správě autorského práva a práv s ním souvisejících a udělování licencí pro více území k právům k užití hudebních děl online na vnitřním trhu (Úř. věst. 2014, L 84, s. 72), tím, že neuvedla v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 10. dubna 2016 a každopádně Komisi o takových předpisech neuvědomila;

               —

               uložil Bulharské republice na základě čl. 260 odst. 3 SFEU s ohledem na nesplnění její povinnosti sdělit Komisi opatření provádějící směrnici 2014/26/EU penále ve výši 19 121,60 eur za den ode dne vyhlášení rozsudku, kterým bude žalobě vyhověno;

               —

               uložil Bulharské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

               1.

               V souladu s čl. 43 odst. 1 směrnice 2014/26/EU jsou členské státy povinny uvést v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 10. dubna 2016 a neprodleně o nich uvědomit Komisi. Vzhledem k tomu, že vnitrostátní opatření provádějící směrnici nebyla sdělena, rozhodla se Komisi předložit věc Soudnímu dvoru.

               2.

               Ve své žalobě Komise navrhuje, aby bylo Bulharské republice uloženo penále ve výši 19 121,60 eur za den. Výše penále byla vypočtena s přihlédnutím k závažnosti a trvání protiprávního jednání a k odrazujícímu účinku s ohledem na schopnost tohoto členského státu zaplatit penále.

      (1)  Úř. věst. 2014, L 84, s. 72.


title: Věc C-704/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Nejvyšším správním soudem (Česká republika) dne 15. prosince 2017 – D. H. v. Ministerstvo vnitra

text:
               5.3.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 83/12

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Nejvyšším správním soudem (Česká republika) dne 15. prosince 2017 – D. H. v. Ministerstvo vnitra
   (Věc C-704/17)
   (2018/C 083/18)
   Jednací jazyk: čeština

      Předkládající soud

   Nejvyšší správní soud

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: D. H.

      Žalovaný: Ministerstvo vnitra

      Předběžná otázka

               1)

               Brání výklad čl. 9 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/33/EU (1) (Úř. věst. L 180, 29. 6. 2013, s. 96) ve spojení s čl. 6 a 47 Listiny základních práv Evropské unie takové vnitrostátní právní úpravě, která znemožňuje Nejvyššímu správnímu soudu přezkoumat soudní rozhodnutí ve věcech zajištění cizince poté, co je cizinec ze zajištění propuštěn?

      (1)  Úř. věst. 2013, L 180, s. 96.


title: Věc C-415/16: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 8. prosince 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Judicial da Comarca do Porto – Portugalsko) – David Fernando Leal da Foncesa v. Varzim Sol – Turismo, Jogo e Animação, SA

text:
               5.3.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 83/18

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 8. prosince 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Judicial da Comarca do Porto – Portugalsko) – David Fernando Leal da Foncesa v. Varzim Sol – Turismo, Jogo e Animação, SA
   (Věc C-415/16) (1)

   (2018/C 083/25)
   Jednací jazyk: portugalština
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 392, 24.10.2016.


title: Věc C-277/17: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 15. listopadu 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Amtsgericht Hannover – Německo) – Heinz-Gerhard Albrecht v. TUIfly GmbH

text:
               5.3.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 83/18

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 15. listopadu 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Amtsgericht Hannover – Německo) – Heinz-Gerhard Albrecht v. TUIfly GmbH
   (Věc C-277/17) (1)

   (2018/C 083/27)
   Jednací jazyk: němčina
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 239, 24.7.2017.


title: Věc T-869/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 23. ledna 2018 – Wenger v. EUIPO – Swissgear (SWISSGEAR) „Ochranná známka Evropské unie — Řízení o prohlášení neplatnosti — Slovní ochranná známka Evropské unie SWISSGEAR — Absolutní důvody pro zamítnutí zápisu — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Popisný charakter — Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (EU) 2017/1001] — Článek 52 odst. 1 písm. a) a článek 76 nařízení č. 207/2009 [nyní čl. 59 odst. 1 písm. a) a článek 95 nařízení 2017/1001]“

text:
               5.3.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 83/20

         Rozsudek Tribunálu ze dne 23. ledna 2018 – Wenger v. EUIPO – Swissgear (SWISSGEAR)
   (Věc T-869/16) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o prohlášení neplatnosti - Slovní ochranná známka Evropské unie SWISSGEAR - Absolutní důvody pro zamítnutí zápisu - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (EU) 2017/1001] - Článek 52 odst. 1 písm. a) a článek 76 nařízení č. 207/2009 [nyní čl. 59 odst. 1 písm. a) a článek 95 nařízení 2017/1001]“)
   (2018/C 083/31)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Wenger SA (Delémont, Švýcarsko) (zástupci: K. Ikas a A. Sulovsky, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: J. Ivanauskas, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Swissgear Sàrl (Baar, Švýcarsko) (zástupce: J. Hacke, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 20. září 2016 (věc R 2098/2015-5) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Swissgear a Wenger.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnost Wenger SA ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Úřadem Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) a společností Swissgear Sàrl.

      (1)  Úř. věst. C 38, 6.2.2017.


title: Věc C-716/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Østre Landsret (Dánsko) dne 22. prosince 2017 – A

text:
               5.3.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 83/13

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Østre Landsret (Dánsko) dne 22. prosince 2017 – A
   (Věc C-716/17)
   (2018/C 083/20)
   Jednací jazyk: dánština

      Předkládající soud

   Østre Landsret

      Účastník původního řízení

   A

      Předběžné otázky

               1)

               Brání článek 45 SFEU, jak jej vykládá rozsudek Soudního dvora ze dne 8. listopadu 2012 ve věci C-461/11 (1) pravidlům pro určení příslušnosti, jako jsou ta dánská, jejichž účelem je zajistit, aby soudu, který se návrhem na oddlužení zabývá, byla známa a mohla být v jeho posouzení zohledněna specifická socioekonomická situace, ve které se dlužník a jeho rodina nachází a o níž je třeba předpokládat, že se v ní budou nacházet i nadále, a aby toto posouzení mohl provést na základě předem stanovených kritérií, která stanoví, co lze považovat za přijatelně skromnou životní úroveň v rámci oddlužení?

         V případě, že je odpověď na otázku 1 taková, že omezení nelze považovat za odůvodněné, Soudní dvůr je vyzván, aby odpověděl na následující otázku:

               2)

               Je třeba článek 45 SFEU vykládat v tom smyslu, že má přímý účinek ve vztazích mezi jednotlivci rovněž v situaci, jako je ta v projednávané věci, v důsledku čehož soukromí věřitelé musí snést snížení nebo úplnou ztrátu hodnoty pohledávky vůči dlužníkovi, který se přestěhoval do zahraničí?

      (1)  Rozsudek Soudního dvora ze dne 8. listopadu 2012, ECLI:EU:C:2012:704.


title: Věc T-862/16: Usnesení Tribunálu ze dne 16. ledna 2018 – fritz-kulturgüter v. EUIPO – Sumol + Compal Marcas (fritz-wasser)

text:
               5.3.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 83/23

         Usnesení Tribunálu ze dne 16. ledna 2018 – fritz-kulturgüter v. EUIPO – Sumol + Compal Marcas (fritz-wasser)
   (Věc T-862/16) (1)

   (2018/C 083/35)
   Jednací jazyk: němčina
   Předseda osmého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 38, 6. 2. 2017.


title: Věc C-463/16: Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 18. ledna 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemsko) – Stadion Amsterdam CV v. Staatssecretaris van Financiën „Řízení o předběžné otázce — Daně — Daň z přidané hodnoty (DPH) — Směrnice 77/388/EHS — Článek 12 odst. 3 písm. a) třetí pododstavec — Snížená sazba DPH — Příloha H kategorie 7 — Jediné plnění složené ze dvou různých prvků — Použití snížené sazby pouze na jeden z těchto prvků — Turistická prohlídka nazvaná ‚World of Ajax‘ — Návštěva muzea AFC Ajax“

text:
               5.3.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 83/4

         Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 18. ledna 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemsko) – Stadion Amsterdam CV v. Staatssecretaris van Financiën
   (Věc C-463/16) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Daně - Daň z přidané hodnoty (DPH) - Směrnice 77/388/EHS - Článek 12 odst. 3 písm. a) třetí pododstavec - Snížená sazba DPH - Příloha H kategorie 7 - Jediné plnění složené ze dvou různých prvků - Použití snížené sazby pouze na jeden z těchto prvků - Turistická prohlídka nazvaná ‚World of Ajax‘ - Návštěva muzea AFC Ajax“)
   (2018/C 083/05)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hoge Raad der Nederlanden

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Stadion Amsterdam CV

      Žalovaný: Staatssecretaris van Financiën

      Výrok

   Šestá směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně ve znění směrnice Rady 2001/4/ES ze dne 19. ledna 2001 musí být vykládána v tom smyslu, že takové jediné plnění, jako je plnění dotčené v původním řízení, skládající se ze dvou odlišných prvků, z nichž jeden je hlavní a druhý vedlejší, které pokud by byly poskytovány samostatně, by podléhaly různým sazbám daně z přidané hodnoty, musí být zdaněno pouze sazbou daně z přidané hodnoty použitelnou na toto jediné plnění, určenou na základě jeho hlavního prvku, a to i pokud může být určena cena každého prvku tvořící dohromady celkovou cenu hrazenou spotřebitelem k tomu, aby mohl využít tohoto plnění.

      (1)  Úř. věst. C 410, 7.11.2016.


title: Věc C-570/17 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 25. září 2017 společností Lackmann Fleisch- und Feinkostfabrik GmbH proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 19. července 2017 ve věci T-432/16, Lackmann Fleisch- und Feinkostfabrik v. EUIPO

text:
               12.3.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 94/2

         Kasační opravný prostředek podaný dne 25. září 2017 společností Lackmann Fleisch- und Feinkostfabrik GmbH proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 19. července 2017 ve věci T-432/16, Lackmann Fleisch- und Feinkostfabrik v. EUIPO
   (Věc C-570/17 P)
   (2018/C 094/03)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Lackmann Fleisch- und Feinkostfabrik GmbH (zástupce: A. Lingenfelser, advokát)

      Další účastník řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví
   Soudní dvůr Evropské unie (desátý senát) usnesením ze dne 16. ledna 2018 kasační opravný prostředek zamítl a rozhodl, že navrhovatelka ponese vlastní náklady řízení.


title: Věc T-24/18: Žaloba podaná dne 20. ledna 2018 – adidas International Trading a další v. Komise

text:
               12.3.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 94/32

         Žaloba podaná dne 20. ledna 2018 – adidas International Trading a další v. Komise
   (Věc T-24/18)
   (2018/C 094/43)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: adidas International Trading BV (Amsterodam, Nizozemsko), Gabor Footwear GmbH (Rosenheim, Německo), Gabor Shoes AG (Rosenheim), HR Online GmbH (Osnabrück, Německo), Nike European Operations Netherlands BV (Hilversum, Nizozemsko), Timberland Europe BV (Almelo, Nizozemsko), Wolverine Europe BV (Amsterdam), Wolverine Europe Ltd (Londýn, Spojené království) (zástupci: E. Vermulst a J. Cornelis, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil prováděcí nařízení Komise (EU) 2017/1982 ze dne 31. října 2017, kterým se opětovně ukládá konečné antidumpingové clo na dovoz některé obuvi se svrškem z usně pocházející z Čínské lidové republiky a Vietnamu a vyráběné společnostmi Dongguan Luzhou Shoes Co. Ltd, Dongguan Shingtak Shoes Co. Ltd, Guangzhou Dragon Shoes Co. Ltd, Guangzhou Evervan Footwear Co. Ltd, Guangzhou Guangda Shoes Co. Ltd, Long Son Joint Stock Company a Zhaoqing Li Da Shoes Co., Ltd, s konečnou platností vybírá uložené prozatímní clo a kterým se provádí rozsudek Soudního dvora ve spojených věcech C-659/13 a C-34/14 (Úř. věst. 2017, L 285, s. 14); a

               —

               uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně pět žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vycházejí z toho, že Evropská komise neměla pravomoc přijmout napadené nařízení.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející toho, že opětovné zahájení ukončeného řízení týkajícího se obuvi a uložení promlčeného antidumpingového cla se zpětnou účinností prostřednictvím napadeného nařízení:

                           (i)

                           nemá právní základ, je založené na zjevně nesprávném posouzení článku 266 SFEU a základního nařízení (1) a porušuje čl. 9 odst. 4 základního nařízení;

                           (ii)

                           je neslučitelné se zásadami ochrany legitimního očekávání, právní jistoty a zákazu zpětné účinnosti, pokud jde o žalobkyně; a

                           (iii)

                           je založeno na nesprávném použití článku 266 SFEU, na zneužití pravomoci Evropskou komisí a porušuje čl. 5 odst. 4 SFEU.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z tvrzení, že uložení cla se zpětnou účinností dodavatelům žalobkyní, které zabránilo žalobkyním v tom, aby jim bylo zaplaceno, porušuje zásadu zákazu diskriminace.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že Evropská komise zneužila pravomoci při posouzení žádostí o zacházení v tržním hospodářství a individuálního zacházení dodavatelů žalobkyně týkajících se uložení antidumpingového cla se zpětnou účinností, a že porušila zásadu zákazu diskriminace; a

               5.

               Pátý žalobní důvod vycházejí z tvrzení, že Evropská komise porušila povinnost stanovenou podle čl. 20 odst. 5 základního nařízení a povinnost uvést odůvodnění zakotvenou v článku 296 SFEU.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/1036 ze dne 8. června 2016 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropské unie (Úř. věst. 2016, L 176, s. 21).


title: Věc C-713/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landesverwaltungsgericht Oberösterreich (Rakousko) dne 21. prosince 2017 – Ahmad Shah Ayubi

text:
               9.4.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 123/8

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landesverwaltungsgericht Oberösterreich (Rakousko) dne 21. prosince 2017 – Ahmad Shah Ayubi
   (Věc C-713/17)
   (2018/C 123/11)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Landesverwaltungsgericht Oberösterreich

      Účastníci původního řízení

      Stěžovatel: Ahmad Shah Ayubi

      Dotčený orgán: Bezirkshauptmannschaft Linz-Land

      Předběžné otázky

               1)

               Musí být článek 29 směrnice 2011/95/EU (1), který zakládá povinnost členského státu poskytovat osobám požívajícím mezinárodní ochrany (v členském státě, který tuto ochranu přiznal) stejnou nezbytnou sociální péči, jaká je poskytována státním příslušníkům tohoto členského státu, vykládán v tom smyslu, že splňuje kritéria přímé použitelnosti, která ve své judikatuře vytvořil Soudní dvůr Evropské unie?

               2)

               Musí být článek 29 směrnice 2011/95/EU vykládán v tom smyslu, že brání ustanovení vnitrostátního práva, které pouze osobám s trvalým pobytem, které mají právo na azyl, přiznává sociální péči formou minimálního, z potřeb vycházejícího zajištění v plné výši a tedy ve stejném rozsahu, jako státním příslušníkům tohoto členského státu, avšak stanoví krácení dávek sociální péče z minimálního, z potřeb vycházejícího zajištění pro ty osoby, které mají právo na azyl, a kterým byl udělen pouze pobyt na dobu určitou, a tyto osoby tím, pokud jde o výši sociální podpory, staví na roveň osob, které mají nárok na doplňkovou ochranu?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/95/EU ze dne 13. prosince 2011 o normách, které musí splňovat státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, aby mohli požívat mezinárodní ochrany, o jednotném statusu pro uprchlíky nebo osoby, které mají nárok na doplňkovou ochranu, a o obsahu poskytnuté ochrany (Úř. věst. 2011, L 337, s. 9).


201805250641897342018/C 200/355542015TC20020180611CS01CSINFO_JUDICIAL20180425292911Spojené věci T-554/15 a T-555/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 25. dubna 2018 – Maďarsko v. Komise „Státní podpory — Podpory poskytované podle maďarského zákona č. XCIV z roku 2014 o příspěvku podniků tabákového průmyslu na zdravotní péči — Podpory vyplývající ze změny zákona z roku 2008 o potravinářských řetězcích a úředním dohledu nad těmito řetězci, která byla přijata v roce 2014 — Daně s progresivními sazbami z ročního obratu — Rozhodnutí o zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU — Současné vydání příkazu k pozastavení opatření — Žaloba na neplatnost — Oddělitelnost příkazu k pozastavení opatření — Právní zájem na podání žaloby — Přípustnost — Povinnost uvést odůvodnění — Proporcionalita — Rovné zacházení — Právo na obhajobu — Zásada loajální spolupráce — Článek 11 odst. 1 nařízení (ES) č. 659/1999“
 ---documentbreak--- C2002018CS2910120180425CS0035291291Rozsudek Tribunálu ze dne 25. dubna 2018 – Maďarsko v. Komise
   (Spojené věci T-554/15 a T-555/15) (
         1
      )
   „„Státní podpory — Podpory poskytované podle maďarského zákona č. XCIV z roku 2014 o příspěvku podniků tabákového průmyslu na zdravotní péči — Podpory vyplývající ze změny zákona z roku 2008 o potravinářských řetězcích a úředním dohledu nad těmito řetězci, která byla přijata v roce 2014 — Daně s progresivními sazbami z ročního obratu — Rozhodnutí o zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU — Současné vydání příkazu k pozastavení opatření — Žaloba na neplatnost — Oddělitelnost příkazu k pozastavení opatření — Právní zájem na podání žaloby — Přípustnost — Povinnost uvést odůvodnění — Proporcionalita — Rovné zacházení — Právo na obhajobu — Zásada loajální spolupráce — Článek 11 odst. 1 nařízení (ES) č. 659/1999““2018/C 200/35Jednací jazyk: maďarština
      Účastníci řízení

      Žalobce: Maďarsko (zástupci: M. Fehér a G. Koós, zmocněnci)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: L. Flynn, P.-J. Loewenthal a K. Talabér-Ritz, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na základě článku 263 SFEU znějící na částečné zrušení rozhodnutí Komise C(2015) 4805 final ze dne 15. prosince 2015 o státní podpoře SA.41187 (2015/NN) – Maďarsko – Příspěvek podniků tabákového průmyslu na zdravotní péči (Úř. věst. 2015, C 277, s. 24) a rozhodnutí Komise C(2015) 4808 final ze dne 15. července 2015 o státní podpoře SA.40018 (2015/C) (ex 2014/NN) – Změna z roku 2014 týkající se poplatku za inspekci v maďarském potravinovém řetězci [potravinářských řetězců v Maďarsku] (Úř. věst. 2015, C 277, s. 12).

      Výrok rozsudku

            1)

            Žaloby se zamítají.

            2)

            Maďarsku se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (
         1
      ) – Úř. věst. C 398, 30.11.2015.


201805250481897162018/C 200/602452018TC20020180611CS01CSINFO_JUDICIAL20180416474821Věc T-245/18: Žaloba podaná dne 16. dubna 2018 – Benavides Torres v. Rada
 ---documentbreak--- C2002018CS4710120180416CS0060471482Žaloba podaná dne 16. dubna 2018 – Benavides Torres v. Rada
   (Věc T-245/18)2018/C 200/60Jednací jazyk: angličtina
      Účastníci řízení

      Žalobce: Antonio José Benavides Torres (Venezuela) (zástupci: L. Giuliano a F. Di Gianni, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

            —

            zrušil Rozhodnutí Rady (SZBP) 2018/90 ze dne 22. ledna 2018, kterým se mění rozhodnutí (SZBP) 2017/2074 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci ve Venezuele, a prováděcí nařízení Rady (EU) 2018/88 ze dne 22. ledna 2018, kterým se provádí nařízení (EU) 2017/2063 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci ve Venezuele, v rozsahu, v němž se jejich ustanovení týkají žalobce; a

            —

            uložil Radě náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce dva žalobní důvody.

            1.

            První žalobní důvod vycházející z toho, že Rada porušila zásadu řádné správy a porušila právo žalobce na obhajobu a účinnou soudní ochranu tím, že v přiměřené lhůtě neposkytla přístup k důkazům, na jejichž základě bylo provedeno zařazení žalobce na seznam osob a subjektů, na které se vztahují omezující opatření.

            2.

            Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že se Rada měla údajně dopustit nesprávné posouzení, neboť neprokázala, že žalobce jako vrchní velitel Bolívarovské národní gardy odpovídá za závažná porušování lidských práv, jichž se měla údajně dopustit Bolívarovská národní garda, a že narušil právní stát ve Venezuele.


201805250701897182018/C 200/367522015TC20020180611CS01CSINFO_JUDICIAL20180426293022Věc T-752/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 26. dubna 2018 – European Dynamics Luxembourg a Evropaïki Dynamiki v. Komise „Veřejné zakázky na služby — Zadávací řízení — Asistenční a poradenské služby pro technický a informatický personál IV (STIS IV) — Odmítnutí nabídky uchazeče — Povinnost uvést odůvodnění — Neobvykle nízká nabídka — Kritéria pro zadání — Zjevně nesprávná posouzení — Mimosmluvní odpovědnost“
 ---documentbreak--- C2002018CS2920120180426CS0036292302Rozsudek Tribunálu ze dne 26. dubna 2018 – European Dynamics Luxembourg a Evropaïki Dynamiki v. Komise
   (Věc T-752/15) (
         1
      )
   „„Veřejné zakázky na služby — Zadávací řízení — Asistenční a poradenské služby pro technický a informatický personál IV (STIS IV) — Odmítnutí nabídky uchazeče — Povinnost uvést odůvodnění — Neobvykle nízká nabídka — Kritéria pro zadání — Zjevně nesprávná posouzení — Mimosmluvní odpovědnost““2018/C 200/36Jednací jazyk: řečtina
      Účastnice řízení

      Žalobkyně: European Dynamics Luxembourg SA (Lucemburk, Lucembursko) a Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Athény, Řecko) (zástupci: M. Sfyri, C. N. Dede a D. Papadopoulou, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně S. Delaude, A. Kyratsou a S. Lejeune, poté S. Delaude, A. Kyratsou a A. Katsimerou, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh podaný na základě článku 263 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 29. října 2015, kterým se odmítá nabídka předložená žalobkyněmi v rámci otevřeného zadávacího řízení č. DIGIT/R3/PO/2015/0008 s názvem „Asistenční a poradenské služby pro technický a informatický personál IV (STIS IV)“, pokud jde o položku č. 3 týkající se „vývoje a testování řešení týkajících se internetové infrastruktury a infrastruktury informačních systémů, včetně asistence a inženýrství“, a dále návrh podaný na základě článku 268 SFEU a znějící na náhradu škody, která žalobkyním v důsledku tohoto rozhodnutí vznikla.

      Výrok rozsudku

            1)

            Žaloba se zamítá.

            2)

            Společnostem European Dynamics Luxembourg SA a Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (
         1
      ) – Úř. věst. C 68, 22.2.2016.


201805250541897082018/C 200/612462018TC20020180611CS01CSINFO_JUDICIAL20180416484811Věc T-246/18: Žaloba podaná dne 16. dubna 2018 – Moreno Pérez v. Rada
 ---documentbreak--- C2002018CS4810120180416CS0061481481Žaloba podaná dne 16. dubna 2018 – Moreno Pérez v. Rada
   (Věc T-246/18)2018/C 200/61Jednací jazyk: angličtina
      Účastníci řízení

      Žalobce: Maikel José Moreno Pérez (Venezuela) (zástupci: L. Giuliano a F. Di Gianni, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

            —

            zrušil rozhodnutí Rady (SZBP) 2018/90 ze dne 22. ledna 2018, kterým se mění rozhodnutí (SZBP) 2017/2074 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci ve Venezuele, a prováděcí nařízení Rady (EU) 2018/88 ze dne 22. ledna 2018, kterým se provádí nařízení (EU) 2017/2063 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci ve Venezuele, v rozsahu, v němž se jejich ustanovení týkají žalobce; a

            —

            uložil Radě náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce dva žalobní důvody.

            1.

            První žalobní důvod vycházející z toho, že Rada porušila zásadu řádné správy a porušila právo žalobce na obhajobu a účinnou soudní ochranu tím, že v přiměřené lhůtě neposkytla přístup k důkazům, na jejichž základě bylo provedeno zařazení žalobce na seznam osob a subjektů, na které se vztahují omezující opatření.

            2.

            Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že se Rada dopustila zjevně nesprávného posouzení, neboť neprokázala, že žalobce v jeho funkci předsedy a bývalého předsedy Nejvyššího soudu Venezuel podporoval a usnadňoval činnosti a politiky vlády, které narušovaly demokracii a právní stát ve Venezuele, a že odpovídá za opatření a prohlášení, které zbavily Národní shromáždění jeho pravomocí.


201805250411896982018/C 200/371332016TC20020180611CS01CSINFO_JUDICIAL20180424303121Spojené věci T-133/16 až T-136/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 24. dubna 2018 – Caisse régionale de crédit agricole mutuel Alpes Provence a další v. ECB „Hospodářská a měnová politika — Obezřetnostní dohled nad úvěrovými institucemi — Článek 4 odst. 1 písm. e) a čl. 4 odst. 3 nařízení (EU) č. 1024/2013 — Osoba, která skutečně řídí činnosti úvěrové instituce — Článek 13 odst. 1 směrnice 2013/36/EU a druhý odstavec článku L. 511-13 francouzského měnového a finančního zákoníku — Zásada zákazu kumulovat funkce předsedy vedoucího orgánu úvěrové instituce jako kontrolního orgánu a funkce generálního ředitele téže instituce — Článek 88 odst. 1 písm. e) směrnice 2013/36 a článek L. 511-58 francouzského měnového a finančního zákoníku“
 ---documentbreak--- C2002018CS3010120180424CS0037301312Rozsudek Tribunálu ze dne 24. dubna 2018 – Caisse régionale de crédit agricole mutuel Alpes Provence a další v. ECB
   (Spojené věci T-133/16 až T-136/16) (
         1
      )
   „„Hospodářská a měnová politika — Obezřetnostní dohled nad úvěrovými institucemi — Článek 4 odst. 1 písm. e) a čl. 4 odst. 3 nařízení (EU) č. 1024/2013 — Osoba, která skutečně řídí činnosti úvěrové instituce — Článek 13 odst. 1 směrnice 2013/36/EU a druhý odstavec článku L. 511-13 francouzského měnového a finančního zákoníku — Zásada zákazu kumulovat funkce předsedy vedoucího orgánu úvěrové instituce jako kontrolního orgánu a funkce generálního ředitele téže instituce — Článek 88 odst. 1 písm. e) směrnice 2013/36 a článek L. 511-58 francouzského měnového a finančního zákoníku““2018/C 200/37Jednací jazyk: francouzština
      Účastníci/ Účastnice řízení

      Žalobkyně ve věci T-133/16: Caisse régionale de crédit agricole mutuel Alpes Provence (Aix-en-Provence, Francie) (zástupci: P. Mele a H. Savoie, advokáti)

      Žalobkyně ve věci T-134/16: Caisse régionale de crédit agricole mutuel Nord Midi-Pyrénées (Albi, Francie) (zástupci: P. Mele a H. Savoie, advokáti)

      Žalobkyně ve věci T-135/16: Caisse régionale de crédit agricole mutuel Charente-Maritime Deux-Sèvres (Saintes, Francie) (zástupci: P. Mele a H. Savoie, advokáti)

      Žalobkyně ve věci T-136/16: Caisse régionale de crédit agricole mutuel Brie Picardie (Amiens, Francie) (zástupci: P. Mele a H. Savoie, advokáti)

      Žalovaná: Evropská centrální banka (zástupci: A. Karpf a C. Hernández Saseta, zmocněnci, ve spolupráci s A. Heinzmannem, advokátem)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Evropská komise (zástupci: V. Di Bucci, K.-P. Wojcik a A. Steiblytė, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žaloby podané na základě článku 263 SFEU a směřující ke zrušení rozhodnutí Evropské centrální banky
   ECB/SSM/2016-969500TJ5KRTCJQWXH05/98, ECB/SSM/2016-969500TJ5KRTCJQWXH05/100, ECB/SSM/2016-969500TJ5KRTCJQWXH05/101 a ECB/SSM/2016-969500TJ5KRTCJQWXH05/99 ze dne 29. ledna 2016, přijatých na základě čl. 4 odst. 1 písm. e) nařízení Rady (EU) č. 1024/2013 ze dne 15. října 2013, kterým se Evropské centrální bance svěřují zvláštní úkoly týkající se politik, které se vztahují k obezřetnostnímu dohledu nad úvěrovými institucemi (Úř. věst. 2013, L 287, s. 63), článku 93 nařízení Evropské centrální banky (EU) č. 468/2014 ze dne 16. dubna 2014, kterým se stanoví rámec spolupráce Evropské centrální banky s vnitrostátními příslušnými orgány a vnitrostátními pověřenými orgány v rámci jednotného mechanismu dohledu (nařízení o rámci jednotného mechanismu dohledu; dále jen „rámcové nařízení“) (Úř. věst. 2014, L 141, s. 1), a článků L. 511-13, L. 511-52, L. 511-58, L. 612-23-1 a R. 612-29-3 měnového a finančního zákoníku.

      Výrok rozsudku

            1)

            Žaloby se zamítají.

            2)

            Společnosti Caisse régionale de crédit agricole mutuel Alpes Provence, Caisse régionale de crédit agricole mutuel Nord Midi-Pyrénées, Caisse régionale de crédit agricole mutuel Charente-Maritime Deux-Sèvres a Caisse régionale de crédit agricole mutuel Brie Picardie ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou centrální bankou (ECB).

            3)

            Evropská komise ponese vlastní náklady řízení.

      (
         1
      ) – Úř. věst. C 175, 17.5.2016.


201805250451897242018/C 200/381902016TC20020180611CS01CSINFO_JUDICIAL20180426313221Věc T-190/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 26. dubna 2018 – Azarov v. Rada „Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Omezující opatření přijatá vzhledem k situaci na Ukrajině — Zmrazení finančních prostředků — Seznam osob, subjektů a orgánů, na něž se vztahuje zmrazení finančních prostředků a hospodářských zdrojů — Ponechání jména žalobce na seznamu — Právo na obhajobu — Zásada řádné správy — Zneužití pravomoci — Právo vlastnit majetek — Právo na svobodu podnikání — Zjevně nesprávné posouzení“
 ---documentbreak--- C2002018CS3110120180426CS0038311322Rozsudek Tribunálu ze dne 26. dubna 2018 – Azarov v. Rada
   (Věc T-190/16) (
         1
      )
   „„Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Omezující opatření přijatá vzhledem k situaci na Ukrajině — Zmrazení finančních prostředků — Seznam osob, subjektů a orgánů, na něž se vztahuje zmrazení finančních prostředků a hospodářských zdrojů — Ponechání jména žalobce na seznamu — Právo na obhajobu — Zásada řádné správy — Zneužití pravomoci — Právo vlastnit majetek — Právo na svobodu podnikání — Zjevně nesprávné posouzení““2018/C 200/38Jednací jazyk: němčina
      Účastníci řízení

      Žalobce: Mikola Janovič Azarov (Kyjev, Ukrajina) (zástupci: G. Lansky a A. Egger, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: J.-P. Hix a F. Naert, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh založený na článku 263 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí Rady (SZBP) 2016/318 ze dne 4. března 2016, kterým se mění rozhodnutí 2014/119/SZBP o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci na Ukrajině (Úř. věst. 2016, L 60, s. 76), a prováděcího nařízení Rady (EU) 2016/311 ze dne 4. března 2016, kterým se provádí nařízení (EU) č. 208/2014 o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci na Ukrajině (Úř. věst. 2016, L 60, s. 1), v rozsahu, v němž bylo jméno žalobce ponecháno na seznamu osob, subjektů a orgánů, na něž se uvedená opatření vztahují

      Výrok rozsudku

            1)

            Žaloba se zamítá.

            2)

            Mikolovi Janovičovi Azarovovi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (
         1
      ) – Úř. věst. C 222, 20.6.2016.


201805250731897212018/C 200/467632016TC20020180611CS01CSINFO_JUDICIAL20180412363722Věc T-763/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 12. dubna 2018 – PY v. EUCAP Sahel Niger „Rozhodčí doložka — Personál mezinárodních misí Evropské unie — Spory týkající se pracovních smluv — Vnitřní vyšetřování — Ochrana obětí v případě oznámení obtěžování — Smluvní odpovědnost“
 ---documentbreak--- C2002018CS3620120180412CS0046362372Rozsudek Tribunálu ze dne 12. dubna 2018 – PY v. EUCAP Sahel Niger
   (Věc T-763/16) (
         1
      )
   „„Rozhodčí doložka — Personál mezinárodních misí Evropské unie — Spory týkající se pracovních smluv — Vnitřní vyšetřování — Ochrana obětí v případě oznámení obtěžování — Smluvní odpovědnost““2018/C 200/46Jednací jazyk: francouzština
      Účastníci řízení

      Žalobce: PY (zástupci: S. Rodrigues a A. Tymen, advokáti)

      Žalovaná: EUCAP Sahel Niger (Niamey, Niger) (zástupci: E. Raoult a M. Vicente Hernandez, advokáti)

      Předmět věci

   Návrh založený na článku 272 SFEU, kterým se navrhuje uložit EUCAP Sahel Niger povinnost odškodnit žalobce za újmu, kterou utrpěl v důsledku porušení smlouvy ze strany EUCAP Sahel Niger.

      Výrok rozsudku

            1)

            EUCAP Sahel Niger se ukládá povinnost zaplatit panu PY částku ve výši 10000 eur.

            2)

            Ve zbývající části se žaloba zamítá.

            3)

            EUCAP Sahel Niger ponese vlastní náklady řízení a nahradí tři čtvrtiny nákladů řízení vynaložených panem PY.

      (
         1
      ) – Úř. věst. C 6, 9. 1. 2017.


201805250671897122018/C 200/392482016TC20020180611CS01CSINFO_JUDICIAL20180425323211Věc T-248/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 25. dubna 2018 – Walfood v. EUIPO – Romanov Holding (CHATKA) „Ochranná známka Evropské unie — Řízení o prohlášení neplatnosti — Obrazová ochranná známka Evropské unie CHATKA — Starší mezinárodní obrazová ochranná známka CHATKA — Relativní důvod pro zamítnutí zápisu — Článek 8 odstavec 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní článek 8 odstavec 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001] — Skutečné užívání starší ochranné známky — Článek 57 odstavce 2 a 3 nařízení č. 207/2009 (nyní článek 64 odstavce 2 a 3 nařízení 2017/1001)“
 ---documentbreak--- C2002018CS3210120180425CS0039321321Rozsudek Tribunálu ze dne 25. dubna 2018 – Walfood v. EUIPO – Romanov Holding (CHATKA)
   (Věc T-248/16) (
         1
      )
   „„Ochranná známka Evropské unie — Řízení o prohlášení neplatnosti — Obrazová ochranná známka Evropské unie CHATKA — Starší mezinárodní obrazová ochranná známka CHATKA — Relativní důvod pro zamítnutí zápisu — Článek 8 odstavec 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní článek 8 odstavec 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001] — Skutečné užívání starší ochranné známky — Článek 57 odstavce 2 a 3 nařízení č. 207/2009 (nyní článek 64 odstavce 2 a 3 nařízení 2017/1001)““2018/C 200/39Jednací jazyk: francouzština
      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Walfood SA (Lucemburk, Lucembursko) (zástupce: E. Cornu, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: J. Crespo Carrillo, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Romanov Holding, SL (La Moraleja, Španělsko) (zástupkyně: S. García Cabezas a R. Fernández Iglesias, advokátky)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 21. března 2016 (věc R 150/2015-5) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Romanov Holding a Walfood

      Výrok

            1)

            Žaloba se zamítá.

            2)

            Společnosti Walfood SA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (
         1
      ) – Úř. věst. C 270, 25.7.2016.


201805250231897602018/C 200/243022017CJC20020180611CS01CSINFO_JUDICIAL20180412191911Věc C-302/17: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 12. dubna 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Krajského súdu v Bratislave – Slovensko) – PPC Power a.s. v. Finančné riaditeľstvo Slovenskej republiky, Daňový úrad pre vybrané daňové subjekty „Řízení o předběžné otázce — Životní prostředí — Směrnice 2003/87/ES — Systém pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů — Cíle — Bezplatné přidělení povolenek — Vnitrostátní právní úprava zatěžující převedené a nevyužité povolenky daní“
 ---documentbreak--- C2002018CS1910120180412CS0024191191Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 12. dubna 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Krajského súdu v Bratislave – Slovensko) – PPC Power a.s. v. Finančné riaditeľstvo Slovenskej republiky, Daňový úrad pre vybrané daňové subjekty
   (Věc C-302/17) (
         1
      )
   „„Řízení o předběžné otázce — Životní prostředí — Směrnice 2003/87/ES — Systém pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů — Cíle — Bezplatné přidělení povolenek — Vnitrostátní právní úprava zatěžující převedené a nevyužité povolenky daní““2018/C 200/24Jednací jazyk: slovenština
      Předkládající soud

   Krajský súd v Bratislave

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: PPC Power a.s.

      Žalované: Finančné riaditeľstvo Slovenskej republiky, Daňový úrad pre vybrané daňové subjekty

      Výrok

   Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES musí být vykládána v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jaká je dotčena ve věci v původním řízení, která zdaňuje bezplatně přidělené povolenky na emise skleníkových plynů, jež podniky podléhající systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů prodaly nebo nevyužily, ve výši 80 % jejich hodnoty.
   (
         1
      ) – Úř. věst. C 269, 14.8.2017.


201805250741897222018/C 200/478312016TC20020180611CS01CSINFO_JUDICIAL20180424373711Věc T-831/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 24. dubna 2018 – Kabushiki Kaisha Zoom v. EUIPO – Leedsworld (ZOOM) „Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie ZOOM — Starší obrazová a slovní ochranná známka Evropské unie ZOOM — Relativní důvod pro zamítnutí zápisu — Nebezpečí záměny — Podobnost výrobků — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001]“
 ---documentbreak--- C2002018CS3710120180424CS0047371371Rozsudek Tribunálu ze dne 24. dubna 2018 – Kabushiki Kaisha Zoom v. EUIPO – Leedsworld (ZOOM)
   (Věc T-831/16) (
         1
      )
   „„Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie ZOOM — Starší obrazová a slovní ochranná známka Evropské unie ZOOM — Relativní důvod pro zamítnutí zápisu — Nebezpečí záměny — Podobnost výrobků — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001]““2018/C 200/47Jednací jazyk: angličtina
      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Kabushiki Kaisha Zoom (Tokio, Japonsko) (zástupce: M. de Arpe Tejero, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: A. Folliard-Monguiral, K. Sidat Humphreys a D. Walicka, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO: Leedsworld, Inc. (New Kensington, Pensylvánie, Spojené státy americké)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 7. září 2016 (věc R 1235/2015-5) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Kabushiki Kaisha Zoom a Leedsworld

      Výrok

            1.

            Rozhodnutí pátého odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 7. září 2016 (věc R 1235/2015-5) týkající se námitkového řízení mezi společnostmi Kabushiki Kaisha Zoom a Leedsworld se zrušuje.

            2.

            Ve zbývající části se žaloba zamítá.

            3.

            EUIPO se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (
         1
      ) – Úř. věst. C 22, 23.1.2017.


201805250321897502018/C 200/253232017CJC20020180611CS01CSINFO_JUDICIAL20180412192022Věc C-323/17: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 12. dubna 2018 [žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court (Irlande) – Irsko] – People Over Wind, Peter Sweetman v. Coillte Teoranta „Řízení o předběžné otázce — Životní prostředí — Směrnice 92/43/EHS — Ochrana přírodních stanovišť — Zvláštní oblasti ochrany — Článek 6 odst. 3 — Předběžné šetření (screening) za účelem zjištění, zda je nezbytné provést posouzení důsledků plánu nebo projektu na zvláštní oblast ochrany či nikoliv — Opatření, která mohou být vzata v úvahu za tímto účelem“
 ---documentbreak--- C2002018CS1920120180412CS0025192202Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 12. dubna 2018 [žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court (Irlande) – Irsko] – People Over Wind, Peter Sweetman v. Coillte Teoranta
   (Věc C-323/17) (
         1
      )
   „„Řízení o předběžné otázce — Životní prostředí — Směrnice 92/43/EHS — Ochrana přírodních stanovišť — Zvláštní oblasti ochrany — Článek 6 odst. 3 — Předběžné šetření (screening) za účelem zjištění, zda je nezbytné provést posouzení důsledků plánu nebo projektu na zvláštní oblast ochrany či nikoliv — Opatření, která mohou být vzata v úvahu za tímto účelem““2018/C 200/25Jednací jazyk: angličtina
      Předkládající soud

   High Court (Irlande)

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: People Over Wind, Peter Sweetman

      Žalovaná: Coillte Teoranta

      Výrok

   Článek 6 odst. 3 směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin musí být vykládán v tom smyslu, že za účelem určení, zda je nezbytné následně provést odpovídající posouzení důsledků plánu nebo projektu pro dotčenou lokalitu, není ve fázi předběžného šetření (screening) namístě zohlednit opatření, jejichž cílem je zabránit škodlivým účinkům tohoto plánu nebo tohoto projektu na dotčenou lokalitu nebo je zmírnit.
   (
         1
      ) – Úř. věst. C 277, 21.8.2017.


201805250121897542018/C 200/264412017CJC20020180611CS01CSINFO_JUDICIAL20180417202121Věc C-441/17: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 17. dubna 2018 – Evropská komise v. Polská republika „Nesplnění povinnosti státem — Životní prostředí — Směrnice 92/43/EHS — Ochrana přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin — Článek 6 odst. 1 a 3 — Článek 12 odst. 1 — Směrnice 2009/147/ES — Ochrana volně žijících ptáků — Články 4 a 5 — Lokalita Natura 2000 ‚Puszcza Białowieska‘ — Změna lesního hospodářského plánu — Zvýšení objemu těžby dřeva — Plán nebo projekt, který není přímo nezbytný k péči o lokalitu a může mít na tuto lokalitu významný vliv — Odpovídající posouzení vlivů na lokalitu — Nepříznivý účinek na celistvost lokality — Účinné provádění ochranných opatření — Účinky na místa rozmnožování a místa odpočinku chráněných druhů“
 ---documentbreak--- C2002018CS2010120180417CS0026201212Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 17. dubna 2018 – Evropská komise v. Polská republika
   (Věc C-441/17) (
         1
      )
   „„Nesplnění povinnosti státem — Životní prostředí — Směrnice 92/43/EHS — Ochrana přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin — Článek 6 odst. 1 a 3 — Článek 12 odst. 1 — Směrnice 2009/147/ES — Ochrana volně žijících ptáků — Články 4 a 5 — Lokalita Natura 2000 ‚Puszcza Białowieska‘ — Změna lesního hospodářského plánu — Zvýšení objemu těžby dřeva — Plán nebo projekt, který není přímo nezbytný k péči o lokalitu a může mít na tuto lokalitu významný vliv — Odpovídající posouzení vlivů na lokalitu — Nepříznivý účinek na celistvost lokality — Účinné provádění ochranných opatření — Účinky na místa rozmnožování a místa odpočinku chráněných druhů““2018/C 200/26Jednací jazyk: polština
      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: C. Hermes, H. Krämer, K. Herrmann a E. Kružíková)

      Žalovaná: Polská republika (zástupci: M. J. Szyszko, ministr životního prostředí, jakož i B. Majczyna a D. Krawczyk, zmocněnci, ve spolupráci s K. Tomaszewskim, ekspert)

      Výrok

            1)

            Polská republika nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají:

                     —

                     z článku 6 odst. 3 směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin, ve znění směrnice Rady 2013/17/EU ze dne 13. května 2013, tím, že přijala přílohu k lesnímu hospodářskému plánu pro lesní oblast Białowieża, aniž se ujistila, že tato příloha nebude mít nepříznivý účinek na celistvost lokality významné pro Společenství a zvláště chráněné oblasti PLC200004 Puszcza Białowieska;

                     —

                     z článku 6 odst. 1 směrnice 92/43, ve znění směrnice 2013/17, a čl. 4 odst. 1 a 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/147/ES ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně volně žijících ptáků, ve znění směrnice 2013/17, tím, že nestanovila nezbytná ochranná opatření, která odpovídají ekologickým požadavkům typů přírodních stanovišť uvedených v příloze I a druhů uvedených v příloze II směrnice 92/43, ve znění směrnice 2013/17, jakož i druhů ptáků uvedených v příloze I směrnice 2009/147, ve znění směrnice 2013/17, a pravidelně se vyskytujících stěhovavých druhů neuvedených v této příloze, pro něž byla vyhlášena lokalita významná pro Společenství a zvláště chráněná oblast PLC200004 Puszcza Białowieska;

                     —

                     z článku 12 odst. 1 písm. a) a d) směrnice 92/43, ve znění směrnice 2013/17, tím, že nezajistila přísnou ochranu saproxylických brouků, a to krasce (Buprestis splendens), lesáka rumělkového (Cucujus cinnaberinus), prahlece červenoštítého (Phryganophilus ruficollis) a Pytho kolwensis uvedených v příloze IV této směrnice, když v lesní oblasti Białowieża nezakázala jejich úmyslné usmrcování či vyrušování a poškozování či ničení míst jejich rozmnožování, a

                     —

                     z článku 5 písm. b) a d) směrnice 2009/147, ve znění směrnice 2013/17, tím, že nezajistila ochranu druhů ptáků uvedených v článku 1 této směrnice, zejména kulíška nejmenšího (Glaucidium passerinum), sýce rousného (Aegolius funereus), strakapouda bělohřbetého (Dendrocopos leucotos) a datlíka tříprstého (Picoides tridactylus), když nezajistila, aby tyto druhy nebyly v lesní oblasti Białowieża úmyslně usmrcovány či vyrušovány během rozmnožování a odchovu mláďat a aby jejich hnízda a vejce nebyla úmyslně ničena, poškozována nebo odstraňována.

            2)

            Polské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (
         1
      ) – Úř. věst. C 338, 9.10.2017.


201805250621897412018/C 200/632482018TC20020180611CS01CSINFO_JUDICIAL20180416494911Věc T-248/18: Žaloba podaná dne 16. dubna 2018 – Cabello Rondón v. Rada
 ---documentbreak--- C2002018CS4910120180416CS0063491491Žaloba podaná dne 16. dubna 2018 – Cabello Rondón v. Rada
   (Věc T-248/18)2018/C 200/63Jednací jazyk: angličtina
      Účastníci řízení

      Žalobce: Diosdado Cabello Rondón (Venezuela) (zástupci: L. Giuliano a F. Di Gianni, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropská unie

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

            —

            zrušil Rozhodnutí Rady (SZBP) 2018/90 ze dne 22. ledna 2018, kterým se mění rozhodnutí (SZBP) 2017/2074 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci ve Venezuele, a prováděcí nařízení Rady (EU) 2018/88 ze dne 22. ledna 2018, kterým se provádí nařízení (EU) 2017/2063 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci ve Venezuele, v rozsahu, v němž se jejich ustanovení týkají žalobce; a

            —

            uložil Radě náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce dva žalobní důvody.

            1.

            První žalobní důvod vycházející z toho, že Rada porušila zásadu řádné správy a porušila právo žalobce na obhajobu a účinnou soudní ochranu tím, že v přiměřené lhůtě neposkytla přístup k důkazům, na jejichž základě bylo provedeno zařazení žalobce na seznam osob a subjektů, na které se vztahují omezující opatření.

            2.

            Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že se Rada měla údajně dopustit nesprávné posouzení, neboť neprokázala, že se žalobce podílel na narušování demokracie a právního státu ve Venezuele.


201805250551897092018/C 200/492072017TC20020180611CS01CSINFO_JUDICIAL20180424383922Věc T-207/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 24. dubna 2018 – Senetic v. EUIPO – HP Hewlett Packard Group (hp) „Ochranná známka Evropské unie — Řízení o prohlášení neplatnosti — Obrazová ochranná známka Evropské unie hp — Absolutní důvod pro zamítnutí — Článek 52 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 59 odst. 1 písm. a) (EU) 2017/1001] — Popisný charakter — Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 207/2009 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení 2017/1001] — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení 2017/1001] — Zlý úmysl — Článek 52 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009 [nyní čl. 59 odst. 1 písm. b) nařízení 2017/1001]“
 ---documentbreak--- C2002018CS3820120180424CS0049382392Rozsudek Tribunálu ze dne 24. dubna 2018 – Senetic v. EUIPO – HP Hewlett Packard Group (hp)
   (Věc T-207/17) (
         1
      )
   „„Ochranná známka Evropské unie — Řízení o prohlášení neplatnosti — Obrazová ochranná známka Evropské unie hp — Absolutní důvod pro zamítnutí — Článek 52 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 59 odst. 1 písm. a) (EU) 2017/1001] — Popisný charakter — Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 207/2009 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení 2017/1001] — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení 2017/1001] — Zlý úmysl — Článek 52 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009 [nyní čl. 59 odst. 1 písm. b) nařízení 2017/1001]““2018/C 200/49Jednací jazyk: angličtina
      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Senetic S.A. (Katowice, Polsko) (zástupkyně: M. Krekora, advokátka)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: L. Rampini, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: HP Hewlett Packard Group LLC (Houston, Texas, Spojené státy americké) (zástupci: T. Raab a C. Tenkhoff, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 1. února 2017 (věc R 1001/2016-5) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Senetic a HP Hewlett Packard Group

      Výrok

            1.

            Žaloba se zamítá.

            2.

            Společnosti Senetic S.A. se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (
         1
      ) – Úř. věst. C 168, 29.5.2017.


201805250561897102018/C 200/502082017TC20020180611CS01CSINFO_JUDICIAL20180424393911Věc T-208/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 24. dubna 2018 – Senetic v. EUIPO – HP Hewlett Parckard Group (HP) „Ochranná známka Evropské unie — Řízení o prohlášení neplatnosti — Slovní ochranná známka Evropské unie HP — Absolutní důvody pro zamítnutí zápisu — Článek 52 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 59 odst. 1 písm. a) nařízení (EU) 2017/1001] — Popisný charakter — Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 207/2009 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení 2017/1001] — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení 2017/1001] — Zlý úmysl — Článek 52 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009 [nyní čl. 59 odst. 1 písm. b) nařízení 2017/1001]“
 ---documentbreak--- C2002018CS3910120180424CS0050391391Rozsudek Tribunálu ze dne 24. dubna 2018 – Senetic v. EUIPO – HP Hewlett Parckard Group (HP)
   (Věc T-208/17) (
         1
      )
   „„Ochranná známka Evropské unie — Řízení o prohlášení neplatnosti — Slovní ochranná známka Evropské unie HP — Absolutní důvody pro zamítnutí zápisu — Článek 52 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 59 odst. 1 písm. a) nařízení (EU) 2017/1001] — Popisný charakter — Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 207/2009 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení 2017/1001] — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení 2017/1001] — Zlý úmysl — Článek 52 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009 [nyní čl. 59 odst. 1 písm. b) nařízení 2017/1001]““2018/C 200/50Jednací jazyk: angličtina
      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Senetic S.A. (Katowice, Polsko) (zástupce: M. Krekora, advokátka)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: L. Rampini, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: HP Hewlett Parckard Group LLC (Houston, Texas, Spojené státy americké) (zástupci: T. Raab a C. Tenkhoff, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 1. února 2017 (věc R 1002/2016-5) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Senetic a HP Hewlett Packard Group

      Výrok

            1.

            Žaloba se zamítá.

            2.

            Společnosti Senetic S.A. se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (
         1
      ) – Úř. věst. C 168, 29.5.2017.


201805250461897142018/C 200/512132017TC20020180611CS01CSINFO_JUDICIAL20180425404011Věc T-213/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 25. dubna 2018 – Romantik Hotels & Restaurants v. EUIPO– Hotel Preidlhof (ROMANTIK) „Ochranná známka Evropské unie — Řízení o prohlášení neplatnosti — Slovní ochranná známka Evropské unie ROMANTIK — Absolutní důvod pro zamítnutí — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Nedostatek rozlišovací způsobilosti získané užíváním — Článek 7 odst. 1 písm. b) a čl. 7 odst. 3 nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní článek 7 odst. 1 písm. b) a čl. 7 odst. 3 nařízení (EU) 2017/1001]“
 ---documentbreak--- C2002018CS4010120180425CS0051401401Rozsudek Tribunálu ze dne 25. dubna 2018 – Romantik Hotels & Restaurants v. EUIPO– Hotel Preidlhof (ROMANTIK)
   (Věc T-213/17) (
         1
      )
   „„Ochranná známka Evropské unie — Řízení o prohlášení neplatnosti — Slovní ochranná známka Evropské unie ROMANTIK — Absolutní důvod pro zamítnutí — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Nedostatek rozlišovací způsobilosti získané užíváním — Článek 7 odst. 1 písm. b) a čl. 7 odst. 3 nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní článek 7 odst. 1 písm. b) a čl. 7 odst. 3 nařízení (EU) 2017/1001]““2018/C 200/51Jednací jazyk: němčina
      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Romantik Hotels & Restaurants AG (Frankfurt nad Mohanem, Německo) (zástupci: S. Hofmann a W. Göpfert, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: M. Lenz a D. Hanf, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Hotel Preidlhof GmbH (Naturns, Itálie) (zástupce: A. Wittwer, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 3. února 2017 (věc R 1257/2016-4), týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Hotel Preidlhof a Romantik Hotels & Restaurants

      Výrok

            1.

            Žaloba se zamítá.

            2.

            Společnosti Romantik Hotels & Restaurants AG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (
         1
      ) – Úř. věst. C 168, 29. 5. 2017.


201805250421896992018/C 200/522202017TC20020180611CS01CSINFO_JUDICIAL20180426404122Věc T-220/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 26. dubna 2018 – Pfalzmarkt für Obst und Gemüse v. EUIPO (100 % Pfalz) „Ochranná známka Evropské unie — Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie 100 % Pfalz — Absolutní důvod pro zamítnutí — Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (EU) 2017/1001] — Povinnost uvést odůvodnění — Článek 75 nařízení č. 207/2009 (nyní článek 94 nařízení 2017/1001)“
 ---documentbreak--- C2002018CS4020120180426CS0052402412Rozsudek Tribunálu ze dne 26. dubna 2018 – Pfalzmarkt für Obst und Gemüse v. EUIPO (100 % Pfalz)
   (Věc T-220/17) (
         1
      )
   „„Ochranná známka Evropské unie — Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie 100 % Pfalz — Absolutní důvod pro zamítnutí — Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (EU) 2017/1001] — Povinnost uvést odůvodnění — Článek 75 nařízení č. 207/2009 (nyní článek 94 nařízení 2017/1001)““2018/C 200/52Jednací jazyk: němčina
      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Pfalzmarkt für Obst und Gemüse eG (Mutterstadt, Německo) (zástupci: C. Gehweiler a C. Weber, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: A. Söder a D. Walicka, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 7. února 2017 (věc R 1549/2016-1) týkajícímu se přihlášky obrazového označení 100 % Pfalz jako ochranné známky Evropské unie

      Výrok

            1)

            Žaloba se zamítá.

            2)

            Společnosti Pfalzmarkt für Obst und Gemüse eG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (
         1
      ) – Úř. věst. C 178, 6.6.2017.


201806080451931552018/C 221/02242018CJC22120180625CS01CSINFO_JUDICIAL201801082211Věc C-24/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Budapesti II. és III. Kerületi Bíróság (Maďarsko) dne 8. ledna 2018 – István Bán v. KP 2000 Kft., Edit Kovács
 ---documentbreak--- C2212018CS210120180108CS00022121Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Budapesti II. és III. Kerületi Bíróság (Maďarsko) dne 8. ledna 2018 – István Bán v. KP 2000 Kft., Edit Kovács
   (Věc C-24/18)2018/C 221/02Jednací jazyk: maďarština
      Předkládající soud

   Budapesti II. és III. Kerületi Bíróság

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: István Bán

      Žalovaní: KP 2000 Kft., Edit Kovács

      Předběžná otázka

   Představuje vnitrostátní právní úprava, na jejímž základě dochází ex lege a bez jakékoli finanční náhrady k zániku užívacích práv zřízených k pozemkům využívaným k zemědělským nebo lesnickým účelům v případě, kdy nový vlastník nabude v exekučním řízení nemovitost zatíženou užívacím právem a uživatel pozemku doposud neobdržel ve vztahu k tomuto pozemku podporu pro rozvoj zemědělství nebo venkova financovanou Evropskou unií nebo Maďarskem a podmíněnou povinností užívat pozemek po dobu určenou právním předpisem, omezení neslučitelné s články 49 a 63 SFEU?


201806150391954982018/C 231/066842017CJC23120180702CS01CSINFO_JUDICIAL201712066722Věc C-684/17 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 6. prosince 2017 společnostmi Banca Monte dei Paschi di Siena SpA a Wise Dialog Bank SpA (Banca Widiba SpA) proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 26. září 2017 ve věci T-83/16, Banca Monte dei Paschi di Siena a Banca Widiba SpA v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
 ---documentbreak--- C2312018CS620120171206CS00066272Kasační opravný prostředek podaný dne 6. prosince 2017 společnostmi Banca Monte dei Paschi di Siena SpA a Wise Dialog Bank SpA (Banca Widiba SpA) proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 26. září 2017 ve věci T-83/16, Banca Monte dei Paschi di Siena a Banca Widiba SpA v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
   (Věc C-684/17 P)2018/C 231/06Jednací jazyk: angličtina
      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Banca Monte dei Paschi di Siena SpA, Wise Dialog Bank SpA (Banca Widiba SpA) (zástupci: L. Trevisan, D. Contini, advokáti)

      Další účastník řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
   Usnesením ze dne 17. května 2018 Soudní dvůr (desátý senát) rozhodl, že kasační opravný prostředek je nepřípustný.


201806150641955292018/C 231/412502018TC23120180702CS01CSINFO_JUDICIAL20180423323321Věc T-250/18: Žaloba podaná dne 23. dubna 2018 – RATP v. Komise
 ---documentbreak--- C2312018CS3210120180423CS0041321332Žaloba podaná dne 23. dubna 2018 – RATP v. Komise
   (Věc T-250/18)2018/C 231/41Jednací jazyk: francouzština
      Účastníci řízení

      Žalobce: Régie autonome des transports parisiens (RATP) (Paříž, Francie) (zástupci: E. Morgan de Rivery, P. Delelis a C. Lavin, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

            —

            zrušil rozhodnutí Komise ze dne 21. března 2018, kterým se povoluje částečný přístup k dokumentům na základě nařízení (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise;

            —

            a v každém případě uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce čtyři žalobní důvody.

            1.

            První žalobní důvod vycházející z porušení čl. 4 odst. 2 třetí odrážky nařízení (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. 2001, L 145, s. 43).

            2.

            Druhý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 4 odst. 2 třetí odrážky nařízení č. 1049/2001.

            3.

            Třetí žalobní důvod vycházející z porušení čl. 4 odst. 2 první odrážky nařízení č. 1049/2001, článku 8 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod, článku 7 Listiny základních práv a článku 339 SFEU.

            4.

            Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení povinnosti uvést odůvodnění.