title: Věc C-335/09 P: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 26. června 2012 — Polská republika v. Evropská komise ( „Kasační opravný prostředek — Společná organizace trhů — Přechodná opatření, která mají být přijata po přistoupení nových členských států — Nařízení (ES) č. 1972/2003 o opatřeních, pokud jde o obchod se zemědělskými produkty — Žaloba na neplatnost — Lhůta — Výchozí bod — Opožděnost — Nepřípustnost — Změna ustanovení uvedeného nařízení — Nový běh lhůty — Částečná přípustnost — Důvody — Porušení zásad, na nichž je založeno společenství práva, a zásady účinné soudní ochrany — Porušení zásad volného pohybu zboží a zákazu diskriminace na základě státní příslušnosti — Porušení zásad proporcionality a ochrany legitimního očekávání — Porušení hierarchie norem — Porušení článku 41 aktu o přistoupení z roku 2003 — Nesprávný výklad článku 3 nařízení (ES) č. 1972/2003 — Porušení povinnosti uvést odůvodnění“ )

text:
               25.8.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 258/2

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 26. června 2012 — Polská republika v. Evropská komise
   (Věc C-335/09 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Společná organizace trhů - Přechodná opatření, která mají být přijata po přistoupení nových členských států - Nařízení (ES) č. 1972/2003 o opatřeních, pokud jde o obchod se zemědělskými produkty - Žaloba na neplatnost - Lhůta - Výchozí bod - Opožděnost - Nepřípustnost - Změna ustanovení uvedeného nařízení - Nový běh lhůty - Částečná přípustnost - Důvody - Porušení zásad, na nichž je založeno společenství práva, a zásady účinné soudní ochrany - Porušení zásad volného pohybu zboží a zákazu diskriminace na základě státní příslušnosti - Porušení zásad proporcionality a ochrany legitimního očekávání - Porušení hierarchie norem - Porušení článku 41 aktu o přistoupení z roku 2003 - Nesprávný výklad článku 3 nařízení (ES) č. 1972/2003 - Porušení povinnosti uvést odůvodnění)
   2012/C 258/02
   Jednací jazyk: polština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Polská republika (zástupci: M. Dowgielewicz a M. Szpunar, zmocněnci)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: H. Tserepa-Lacombe, A. Stobiecka-Kuik, A. Szmytkowska a T. van Rijn, zmocněnci)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (prvního rozšířeného senátu) ze dne 10. června 2009, Polsko v. Komise (T-257/04), kterým Soud zamítl žalobu na částečné zrušení nařízení Komise (ES) č. 1972/2003 ze dne 10. listopadu 2003 o přechodných opatřeních, která mají být přijata, pokud jde o obchod se zemědělskými produkty v důsledku přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska (Úř. věst. L 293, s. 3; Zvl. vyd. 03/40, s. 474), ve znění nařízení (ES) č. 230/2004 ze dne 10. února 2004 (Úř. věst. L 39, s. 13; Zvl. vyd. 03/42, s. 443) a nařízení (ES) č. 735/2004 ze dne 20. dubna 2004 (Úř. věst. L 114, s. 13; Zvl. vyd. 03/44, s. 111) — Nesprávný výklad čl. 230 čtvrtého pododstavce ES, článku 3 nařízení (ES) č. 1972/2003, jakož i nařízení č. 1 o užívání jazyků v Evropském hospodářském společenství (Úř. věst. L 17, s. 385; Zvl. vyd. 01/01, s. 3) — Porušení článku 253 a článku 41 Smlouvy o přistoupení, práva na účinnou soudní ochranu, jakož i zásad solidarity, proporcionality, zákazu diskriminace, dobré víry a legitimního očekávání — Nedostatky řízení vyplývající z odmítnutí Soudu přijmout žalobní důvody spojené s porušením zásad solidarity a dobré víry

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Polská republika ponese vlastní náklady řízení a ukládá se jí rovněž náhrada nákladů řízení vynaložených Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 282, 21.11.2009.


               21.7.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 170/1

         (2007/C 170/01)
   Poslední publikace Soudního dvora v Úředním věstníku Evropské unie

         Úř. věst. C 155, 7.7.2007

   Dřívější publikace

      Úř. věst. C 140, 23.6.2007

      Úř. věst. C 129, 9.6.2007

      Úř. věst. C 117, 26.5.2007

      Úř. věst. C 96, 28.4.2007

      Úř. věst. C 95, 28.4.2007

      Úř. věst. C 82, 14.4.2007

   Tyto texty jsou k dispozici na adrese:

               EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Věc T-569/13: Usnesení Tribunálu ze dne 28. srpna 2015 – Bimbo v. OHIM – Kimbo (Caffè KIMBO Espresso Napoletano)

text:
               16.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 381/57

         Usnesení Tribunálu ze dne 28. srpna 2015 – Bimbo v. OHIM – Kimbo (Caffè KIMBO Espresso Napoletano)
   (Věc T-569/13) (1)

   (2015/C 381/68)
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda šestého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  1 Úř. věst. C 24, 25. 1. 2014.


title: Věc T-167/07: Žaloba podaná dne 18. května 2007 – Far Eastern Textile v. Rada

text:
               21.7.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 170/27

         Žaloba podaná dne 18. května 2007 – Far Eastern Textile v. Rada
   (Věc T-167/07)
   (2007/C 170/54)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Far Eastern Textile Ltd (Taipei, Tchaj-wan) (zástupce: P. De Baere, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit nařízení Rady (ES) č. 192/2007 ze dne 22. února 2007, kterým se ukládá konečné antidumpingové clo na dovozy polyethylentereftalátů (PET) pocházejících mimo jiné z Tchaj-wanu, v rozsahu, ve kterém se dotýká žalobkyně; a

               —

               uložit Radě náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně, která je tchajwanským výrobcem a vývozcem polyethylentereftalátů („PET“), se domáhá zrušení nařízení Rady (ES) č. 192/2007 ze dne 22. února 2007, kterým se ukládá konečné antidumpingové clo na dovozy některých polyethylentereftalátů pocházejících z Indie, Indonésie, Malajsie, Korejské republiky, Thajska a Tchaj-wanu po přezkumu před pozbytím platnosti podle čl. 11 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 384/96 (1).
   Na podporu své žaloby žalobkyně nejprve uplatňuje, že Rada porušila čl. 2 odst. 11 základního nařízení (2) tím, že použila asymetrickou metodu výpočtu dumpingového rozpětí žalobkyně.
   Zadruhé, žalobkyně tvrdí, že Rada porušila článek 253 ES tím, že náležitě neodůvodnila, proč metody symetrického srovnání neodrážely dumping v jeho plném rozsahu.
   Zatřetí, žalobkyně tvrdí, že Rada porušila čl. 2 odst. 10, 11 a 12 základního nařízení tím, že vypočítala dumpingové rozpětí žalobkyně s použitím metody vynulování, přičemž bylo při výpočtu váženého průměrného dumpingového rozpětí podle čl. 2 odst. 12 jakékoliv záporné dumpingové rozpětí nahrazeno nulou.
   Konečně, žalobkyně tvrdí, že Rada porušila článek 253 ES tím, že náležitě neodůvodnila, proč musí být dumpingové rozpětí žalobkyně vypočítáno s použitím metody vynulování.

      (1)  Úř. věst. 2007 L 59, s. 1.

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (Úř. věst. 1996 L 56, s. 1).


title: Výmaz věci C-370/04

text:
               3.9.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/32

         Výmaz věci C-370/04 (1)

   (2005/C 217/69)

      (Jednací jazyk: němčina)

   Usnesením ze dne 6. června 2005 rozhodl předseda Soudního dvora Evropských společenství o výmazu věci C-370/04: Komise Evropských společenství proti Spolkové republice Německo.

      (1)  Úř. věst. C 262, 23.10.2004


title: Věc T-384/14: Žaloba podaná dne 3. června 2014 – Itálie v. Komise

text:
               21.7.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 235/32

         Žaloba podaná dne 3. června 2014 – Itálie v. Komise
   (Věc T-384/14)
   2014/C 235/43
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Italská republika (zástupci: B. Tidore, avvocato dello Stato, G. Palmieri, zmocněnkyně)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise C (2014) 2008 ze dne 4. dubna 2014, oznámené dne 7. dubna 2014, kterým se z financování Evropskou unií vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy, konkrétně Itálií, v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF), v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV).

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod, vycházející z porušení zásad Společenství a nedostatečného dokazování.

                           —

                           Žalobkyně v tomto ohledu tvrdí, že Komise v napadeném rozhodnutí provedla finanční opravu na základě několika nedostatků zjištěných při kontrole na místě, která byla provedena pouze v regionech Lazio a Abruzzo. Žalobkyně zpochybňuje, že výsledky této kontroly lze vztáhnout i na jiné než posuzované regiony a že opravu lze vyčíslit na 5 %, neboť jednotlivé italské regiony jsou nesmírně různorodé a každopádně byla zainteresována pouze jedna platební agentura (AGEA).

               2.

               Druhý žalobní důvod, vycházející z porušení článků 43 a 48 nařízení č. 1782/2003 (1).

                           —

                           Komise ve svém rozhodnutí Italskému státu vytýkala, že nesprávně uplatnil právní předpisy v oblasti zvláštních nároků, když tvrdí, že pro Fond hrozí riziko. Žalobkyně tvrdí, že články 43 a 48 nařízení č. 1782/2003 nestanoví konkrétní způsob rozdělování zvláštních nároků pro případy zkoumané Komisí a že metoda použitá v Itálii je zcela v souladu s těmito právními předpisy a sama o sobě nepředstavuje zvláštní riziko pro Fond.

               3.

               Třetí žalobní důvod, vycházející z porušení obecných zásad v oblasti finančních oprav a dodržení kritérií pro uznání, jakož i z nedostatečného odůvodnění.

                           —

                           Komise ve svém rozhodnutí provedla opravu týkající se nedostatků v pracovních postupech přičitatelných ARBEA, platební agentuře, jejíž registrace byla odňata správním rozhodnutím ze dne a 12. května 2010, s účinností k 16. říjnu 2010, kdy funkce doposud vykonávané ARBEA převzala AGEA. Žalobkyně kritizuje postup Komise, která na rok 2010 prodloužila opravu, která již byla provedena pro období 2007-2009, na základě předpokladu, že již zjištěná rizika nadále trvají, a uplatnila stejnou procentuální sazbu, jakož i uplatnění opravy na období od odnětí registrace do převzetí funkcí AGEA.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 ze dne 29. září 2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce a kterým se mění nařízení (EHS) č. 2019/93, (ES) č. 1452/2001, (ES) č. 1453/2001, (ES) č. 1454/2001, (ES) č. 1868/94, (ES) č. 1251/1999, (ES) č. 1254/1999, (ES) č. 1673/2000, (EHS) č. 2358/71 a (ES) č. 2529/2001.


title: Věc T-142/04: Žaloba podaná dne 14. dubna 2004 Cargill B.V. proti Komisi Evropských společenství

text:
               26.6.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 168/8

         Žaloba podaná dne 14. dubna 2004 Cargill B.V. proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-142/04)
   (2004/C 168/14)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 14. dubna 2004 žaloba společností Cargill B.V., se sídlem v Haagu (Nizozemsko), zastoupenou H.J. Bronkhorstem a J.F. van Nouhuysem, advokáty.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               I.

               zrušil rozhodnutí Komise Evropských společenství ze dne 5. ledna 2004, které bylo této společnosti určeno;

               II.

               uložil Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní tvrzení
   Žalobkyně napadá rozhodnutí Komise, které stanoví, že prominutí dovozního cla nebylo v určitém případě odůvodněné. Toto rozhodnutí bylo přijato poté, co Soudní dvůr ve věci C-156/00, Nizozemské království v. Komise, zrušil rozhodnutí Komise C/2000/485 konečné. (1)

   Žalobkyně dovezla kukuřici do Evropského společenství v režimu aktivního zušlechťovacího styku; kukuřice měla být přeměněna na glukózu, která měla být znovu vyvezena. Žalobkyně vlastnila za tímto účelem nezbytná povolení k náhradě rovnocenným zbožím. V napadeném rozhodnutí Komise uvádí, že vyvezená glukóza nebyla plně získána z kukuřice, ale též z pšenice, která pocházela z trhu Společenství. Následkem toho nizozemské orgány vyměřily dlužné clo. V napadeném rozhodnutí Komise zamítla žádost o prominutí dluhu.
   Na podporu své žaloby žalobkyně v první řadě tvrdí, že došlo k porušení práva na obhajobu. Přesněji tvrdí, že došlo k porušení práva na slyšení a na přístup ke spisu.
   Žalobkyně dále tvrdí, že došlo k porušení článku 13 nařízení č. 1430/79 (2) týkajícího se vrácení nebo prominutí dovozních nebo vývozních cel, jakož i k porušení článku 239 nařízení č. 2913/92 (3), kterým se vydává celní kodex Společenství a článků 905–909 nařízení č. 2454/93 (4), kterým se provádí nařízení Rady č. 2913/92. Žalobkyně rovněž tvrdí, že došlo k porušení povinnosti uvést odůvodnění podle článku 253 ES.
   Podle žalobkyně Komise nesprávně shledala, že žalobkyně zjevně nesplnila podmínky stanovené ve svém povolení k rovnocennému aktivnímu zušlechťování. Podle žalobkyně měla glukóza určená k vývozu, která byla získána z pšenice a kukuřice, stejné charakteristiky jako glukóza získaná výlučně z kukuřice. Žalobkyně dále tvrdí, že oba výrobky spadají pod stejný kód KN. Domnívá se, že jediné co jí lze vytýkat je skutečnost, že částečně vyvezla glukózu po uplynutí lhůty šesti měsíců stanovené v povolení.
   Žalobkyně na závěr tvrdí, že došlo k porušení zásady přiměřenosti.

      (1)  Rozsudek Soudního dvora ze dne 13. března 2003, Nizozemsko v. Komise, C-156/00, Recueil, s. I-2527.

      (2)  Nařízení Rady (EHS) č. 1430/79 ze dne 2. července 1979 týkající se vrácení nebo prominutí dovozních nebo vývozních cel (Úř. věst. L 175, s. 1).

      (3)  Nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 302, s. 1).

      (4)  Nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 253, s. 1).


title: Věc F-81/06: Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 4. září 2008 – Duyster v. Komise

text:
               22.11.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/68

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 4. září 2008 – Duyster v. Komise
   (Věc F-81/06) (1)

   (2008/C 301/136)

      Jednací jazyk: nizozemština

   V návaznosti na smírné urovnání sporu předseda prvního senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 261, 28.10.2006, s. 34.


title: Věc C-62/16: Žaloba podaná dne 3. února 2016 – Evropská komise v. Rumunsko

text:
               25.4.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 145/20

         Žaloba podaná dne 3. února 2016 – Evropská komise v. Rumunsko
   (Věc C-62/16)
   (2016/C 145/26)
   Jednací jazyk: rumunština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: S. Petrova, M. Heller a A. Biolan, zmocněnci)

      Žalované: Rumunsko

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Rumunsko tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s ustanoveními směrnice 2012/33/UE (1), nebo v každém případě tím, že o těchto předpisech neuvědomilo Komisi, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 2 odst. 1 této směrnice;

               —

               uložit Rumunsku v souladu s ustanoveními čl. 260 odst. 3 SFEU penále ve výši 38 042,6 EUR za každý den prodlení ode dne vyhlášení rozsudku v této věci za nesplnění povinnosti oznámit opatření k úplnému provedení směrnice 2012/33/EU;

               —

               uložit Rumunsku náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Lhůta pro provedení směrnice do vnitrostátního právního řádu uplynula dne 18. června 2014.

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2012/33/EU ze dne 21. listopadu 2012, kterou se mění směrnice Rady 1999/32/ES, pokud jde o obsah síry v lodních palivech (Úř. věst. L 327, s. 1).


title: Věc C-373/17 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 20. června 2017 společnostmi Agria Polska sp. z o.o., Agria Chemicals Poland sp. z o.o., Star Agro Analyse und Handels GmbH, Agria Beteiligungsgesellschaft mbH proti rozsudku Tribunálu vydanému dne 16. května 2017 ve věci T-480/15, Agria Polska a další v. Komise

text:
               16.10.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 347/4

         Kasační opravný prostředek podaný dne 20. června 2017 společnostmi Agria Polska sp. z o.o., Agria Chemicals Poland sp. z o.o., Star Agro Analyse und Handels GmbH, Agria Beteiligungsgesellschaft mbH proti rozsudku Tribunálu vydanému dne 16. května 2017 ve věci T-480/15, Agria Polska a další v. Komise
   (Věc C-373/17 P)
   (2017/C 347/04)
   Jednací jazyk: polština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Agria Polska sp. z o.o., Agria Chemicals Poland sp. z o.o., Star Agro Analyse und Handels GmbH, Agria Beteiligungsgesellschaft mbH (zástupci: P. Graczyk a W. Rocławski)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastnic řízení podávajících kasační opravný prostředek

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelky“) navrhují, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil v plném rozsudku rozsudek Tribunálu ze dne 16. května 2017 ve věci T-480/15,

               —

               vydal ve sporu konečné rozhodnutí, kterým rozhodnutí Komise zruší,

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   První důvod kasačního opravného prostředku vychází z porušení článků 101 a 102 SFEU ve spojení s čl. 17 odst. 1 větou druhou SEU, čl. 7 odst. 2 nařízení Komise (ES) č. 773/2004 a čl. 7 odst. 1 a 2 nařízení Rady (ES) č. 1/2003, protože Tribunál ponechal bez povšimnutí zjevná pochybení Komise při posuzování pravděpodobnosti porušení článku 101 či 102 SFEU, při posuzování existence unijního zájmu na zahájení vyšetřování a při posuzování rozsahu požadovaných důkazů.
   V rámci tohoto důvodu kasačního opravného prostředku poukazují navrhovatelky mimo jiné na následující pochybení Tribunálu: i) souběžnost postupu konkurentů navrhovatelek (stížnosti k vnitrostátním orgánům) byla odůvodněna pouze na základě jejich vlastních vysvětlení, ii) nebyla zohledněna skutečnost, že většina správních rozhodnutí a sankcí vůči navrhovatelkám, k nimž na základě stížností konkurentů došlo, byla zrušena; iii) byla pominuta skutečnost, že stížnosti byly též podány nesprávným orgánům a bylo pouze konstatováno, že vzhledem k nebezpečí poškození dobrého jména či negativních důsledků na původní stav výrobků uváděných na trh by mohlo být legitimní uvědomit příslušné orgány; iv) bylo akceptováno, že Komise nevycházela z dostatečného unijního zájmu na zahájení vyšetřování, ačkoli činnosti uvedené ve stížnosti navrhovatelek se týkaly území několika členských států a nadnárodních podniků; bylo neprávem uznáno, že stížnost navrhovatelek podaná vnitrostátnímu orgánu pro hospodářskou soutěž znamenala, že má výlučnou pravomoc; v) nebyla zohledněna skutečnost, že rozsah požadovaných důkazů a nutnost vynaložit značné prostředky hovořily pro pravomoc Komise; vi) bylo uznáno, že ve věci nebyly dány podmínky takzvaného „zneužití řízení“.
   Druhý důvod kasačního opravného prostředku vychází z porušení užitečného účinku (effet utile) unijního práva a z nesprávného výkladu této zásady ve vztahu k praktického použití článků 101 a 102 SFEU ve spojení s článkem 105 SFEU a čl. 17 odst. 1 SEU, protože Tribunál i) nezohlednil úlohu Komise v unijním systému ochrany hospodářské soutěže a vycházel z toho, že Komise nemá povinnost ověřit, zda mají vnitrostátní orgány k dispozici přiměřené prostředky pro splnění povinností podle nařízení č. 1/2003; ii) nezohlednil argumenty navrhovatelek o neúčinnosti prostředků nápravy před vnitrostátními soudy k soukromoprávnímu prosazení pravidel ochrany hospodářské soutěže, neboť polské právo neupravuje odpovídající řízení a promlčecí lhůty podle polského práva již uplynuly; iii) konstatoval, že navrhovatelky neprokázaly, že polský orgán pro hospodářskou soutěž (předseda Úřadu na ochranu hospodářské soutěže a spotřebitelů [UOKiK]) neměl zájem stíhat a trestat porušování, přestože je nesporné, že předseda UOKiK odmítl zahájit vyšetřování s ohledem na uplynutí tehdejší roční promlčecí lhůty.
   Třetí důvod kasačního opravného prostředku vychází z porušení zásady práva na účinný prostředek nápravy (článek 13 EÚLP), práva na účinnou právní ochranu u soudu (článek 47 Listiny základních práv) a práva na řádnou správu (čl. 41 odst. 1 Listiny základních práv), protože Tribunál i) potvrdil rozhodnutí Komise o zamítnutí stížnosti navrhovatelek, aniž ověřil, zda k protiprávnímu jednání došlo, přestože vnitrostátní orgán pro hospodářskou soutěž předtím odmítl porušování stíhat vzhledem k formálním požadavkům a přestože neexistovala reálná možnost domoci soukromoprávní cestou náhrady v podobě náhrady škody; ii) neprávem shledal, že nedošlo k porušení zásady práva na účinný prostředek nápravy, a to z důvodu, že navrhovatelky měly právo podat proti zamítavému rozhodnutí Komise stížnost; iii) pominul, že právo na účinný prostředek nápravy, na účinnou právní ochranu a na řádnou správu zahrnuje také právo na vydání rozhodnutí v přiměřené lhůtě, která v projednávané věci nebyla dodržena, neboť Komise vydala rozhodnutí, jímž odmítl zahájit řízení, teprve čtyři a půl roku po podání stížnosti navrhovatelkami.


title: Věc C-22/06: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 27. dubna 2006 – Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství

text:
               14.10.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 249/8

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 27. dubna 2006 – Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství
   (Věc C-22/06) (1)

   (2006/C 249/21)

      Jednací jazyk: francouzština

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 60, 11.3.2006


title: Věc C-69/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Napoli – Sezione Lavoro (Itálie) dne 20. února 2008 – Raffaello Visciano v. I.N.P.S.

text:
               26.4.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 107/19

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Napoli – Sezione Lavoro (Itálie) dne 20. února 2008 – Raffaello Visciano v. I.N.P.S.
   (Věc C-69/08)
   (2008/C 107/30)
   Jednací jazyk: italština
   Předkládající soud
   Tribunale di Napoli – Sezione Lavoro
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Raffaello Visciano

      Žalovaný: I.N.P.S.
   Předběžné otázky

               1)

               Umožňují články 3 a 4 směrnice č. 80/987 (1) ze dne 20. října 1980 v části, ve které stanovují úhradu nesplacených pohledávek týkajících se odměny zaměstnancům, aby tyto pohledávky v okamžiku, kdy jsou uplatněny vůči záruční instituci, byly zbaveny své původní povahy jakožto odměny a získaly odlišnou kvalifikaci jako plnění v rámci sociálního zabezpečení pouze z důvodu, že jejich vyplácení členský stát svěřil instituci sociálního zabezpečení, a že je tudíž ve vnitrostátní právní úpravě pojem „odměna“ nahrazen pojmem „plnění v rámci sociálního zabezpečení“?

               2)

               Je pro sociální cíl směrnice dostačující, že vnitrostátní právní úprava užívá původní pohledávku zaměstnance v souvislosti s odměnou jako pouhý srovnávací údaj, podle kterého je třeba určit per relationem plnění, které je třeba zaručit zásahem záruční instituce, nebo je požadováno, aby pohledávka zaměstnance v souvislosti s odměnou vůči zaměstnavateli v platební neschopnosti byla chráněna díky zásahu záruční instituce, přičemž jí zajistí stejný obsah, záruky, lhůty a způsob uplatnění jako u jakékoli jiné pohledávky vyplývající z pracovněprávního poměru ve stejném právním řádu?

               3)

               Umožňují zásady vyplývající z právní úpravy Společenství, a především zásady rovnocennosti a efektivity, na nesplacené pohledávky zaměstnanců týkající se odměny za období stanovené ve smyslu článku 4 směrnice č. 80/987 použít režim promlčení, který je méně výhodný než režim použitý na pohledávky podobné povahy?

      (1)  Úř. věst. L 283, s. 23.


title: Spojené věci C-39/13 až C-41/13: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 12. června 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Gerechtshof te Amsterdam – Nizozemsko) – Inspecteur van de Belastingdienst/Noord/kantoor Groningen v. SCA Group Holding BV (C-39/13), X AG a další v. Inspecteur van de Belastingdienst Amsterdam (C-40/13), Inspecteur van de Belastingdienst Holland-Noord/kantoor Zaandam v. MSA International Holdings BV, MSA Nederland BV (C-41/13) „Svoboda usazování — Korporační daň — Jediná daňová jednotka mezi společnostmi téže skupiny — Žádost — Důvody pro zamítnutí — Sídlo jedné nebo několika společností tvořících mezičlánek nebo mateřské společnosti v jiném členském státě — Neexistence stálé provozovny ve státě zdanění“

text:
               25.8.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/9

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 12. června 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Gerechtshof te Amsterdam – Nizozemsko) – Inspecteur van de Belastingdienst/Noord/kantoor Groningen v. SCA Group Holding BV (C-39/13), X AG a další v. Inspecteur van de Belastingdienst Amsterdam (C-40/13), Inspecteur van de Belastingdienst Holland-Noord/kantoor Zaandam v. MSA International Holdings BV, MSA Nederland BV (C-41/13)
   (Spojené věci C-39/13 až C-41/13) (1)

   („Svoboda usazování - Korporační daň - Jediná daňová jednotka mezi společnostmi téže skupiny - Žádost - Důvody pro zamítnutí - Sídlo jedné nebo několika společností tvořících mezičlánek nebo mateřské společnosti v jiném členském státě - Neexistence stálé provozovny ve státě zdanění“)
   2014/C 282/12
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Gerechtshof te Amsterdam

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Inspecteur van de Belastingdienst/Noord/kantoor Groningen (C-39/13), X AG, X1 Holding GmbH, X2 Holding GmbH, X3 Holding GmbH, D1 BV, D2 BV, D3 BV (C-40/13), Inspecteur van de Belastingdienst Holland-Noord/kantoor Zaandam (C-41/13)

      Žalovaní: SCA Group Holding BV (C-39/13), Inspecteur van de Belastingdienst Amsterdam (C-40/13), MSA International Holdings BV, MSA Nederland BV (C-41/13)

      Výrok

               1)

               Ve věcech C-39/13 a C-41/13 musí být články 49 SFEU a 54 SFEU vykládány v tom smyslu, že brání právní úpravě členského státu, podle které může mateřská společnost-rezident vytvořit jedinou daňovou jednotku s vnukovskou společností-rezidentem, jestliže ji drží prostřednictvím jedné nebo několika společností-rezidentů, avšak nemůže tak učinit, jestliže ji drží prostřednictvím společností-nerezidentů, které v tomto členském státě nemají stálou provozovnu.

               2)

               Ve věci C-40/13 musí být články 49 SFEU a 54 SFEU vykládány v tom smyslu, že brání právní úpravě členského státu, podle které se režim jediné daňové jednotky vztahuje na mateřskou společnost-rezidenta, která vlastní dceřiné společnosti-rezidenty, avšak tento režim je vyloučen pro sesterské společnosti-rezidenty, jejichž společná mateřská společnost nemá v tomto členském státě sídlo ani stálou provozovnu.

      (1)  Úř. věst. C 123, 27.4.2013.


title: Věc T-641/11 P: Usnesení Tribunálu ze dne 13. prosince 2012 — Mische v. Komise ( „Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Úředníci — Jmenování — Zařazení do platové třídy a stupně — Výběrové řízení zveřejněné před vstupem nového služebního řádu v platnost — Přijetí Parlamentem a současný převod ke Komisi — Rozhodnutí ve věci zčásti bezpředmětné — Kasační opravný prostředek zčásti zjevně neopodstatněný“ )

text:
               9.2.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/24

         Usnesení Tribunálu ze dne 13. prosince 2012 — Mische v. Komise
   (Věc T-641/11 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Úředníci - Jmenování - Zařazení do platové třídy a stupně - Výběrové řízení zveřejněné před vstupem nového služebního řádu v platnost - Přijetí Parlamentem a současný převod ke Komisi - Rozhodnutí ve věci zčásti bezpředmětné - Kasační opravný prostředek zčásti zjevně neopodstatněný)
   2013/C 38/43
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci/Účastnice řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Harald Mische (Brusel, Belgie) (zástupci: R. Holland, J. Mische a M. Velardo, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupce: J. Currall, zmocněnec); a Rada Evropské unie (zástupci: A. F. Jensen a J. Herrmann, zmocněnci)

      Předmět

   Kasační opravný prostředek proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (druhý senát) ze dne 29. září 2011, Mische v. Komise (F-70/05, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí), který směřuje ke zrušení tohoto rozsudku.

      Výrok

               1)

               Není namístě rozhodnout o kasačním opravném prostředku v rozsahu, ve kterém směřuje proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (druhého senátu) ze dne 29. září 2011, Mische v. Komise (F-70/05, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí), kterým se zamítá návrh na zrušení rozhodnutí Komise Evropských společenství ze dne 11. listopadu 2004, kterým se stanoví zařazení Haralda Mischeho do platové třídy A *6.

               2)

               Ve zbývající části se kasační opravný prostředek zamítá.

               3)

               Harald Mische ponese vlastní náklady a nahradí náklady Evropské komise vynaložené v tomto řízení.

               4)

               Rada Evropské unie ponese vlastní náklady.

      (1)  Úř. věst. C 49, 18.2.2012.


title: Věc C-275/06: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 29. ledna 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado de lo Mercantil n° 5 de Madrid – Španělsko) – Productores de Música de España (Promusicae) v. Telefónica de España SAU (Informační společnost — Povinnosti poskytovatelů služeb — Uchovávání a zpřístupnění určitých provozních údajů — Povinnost zpřístupnění — Meze — Ochrana důvěrnosti elektronických komunikací — Slučitelnost s ochranou autorského práva a práv s ním souvisejících — Právo na účinnou ochranu duševního vlastnictví)

text:
               8.3.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 64/9

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 29. ledna 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado de lo Mercantil no 5 de Madrid – Španělsko) – Productores de Música de España (Promusicae) v. Telefónica de España SAU
   (Věc C-275/06) (1)

   (Informační společnost - Povinnosti poskytovatelů služeb - Uchovávání a zpřístupnění určitých provozních údajů - Povinnost zpřístupnění - Meze - Ochrana důvěrnosti elektronických komunikací - Slučitelnost s ochranou autorského práva a práv s ním souvisejících - Právo na účinnou ochranu duševního vlastnictví)
   (2008/C 64/12)
   Jednací jazyk: španělština
   Předkládající soud
   Juzgado de lo Mercantil no 5 de Madrid
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Productores de Música de España (Promusicae)

      Žalovaná: Telefónica de España SAU
   Předmět
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Juzgado de lo Mercantil – Výkladu čl. 15 odst. 2 a článku 18 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/31/ES ze dne 8. června 2000 o některých právních aspektech služeb informační společnosti, zejména elektronického obchodu, na vnitřním trhu (Úř. věst. L 178, s. 1; Zvl. vyd. 13/25, s. 399), čl. 8 odst. 1 a 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/29/ES ze dne 22. května 2001 o harmonizaci určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti (Úř. věst. L 167, s. 10; Zvl. vyd. 17/01, s. 230) a článku 8 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/48/ES ze dne 29. dubna 2004 o dodržování práv duševního vlastnictví (Úř. věst. L 157, s. 45; Zvl. vyd. 17/02, s. 32) – Nakládání s údaji vytvářenými v rámci komunikací v souvislosti s poskytováním služby informační společnosti – Povinnost provozovatelů sítí a služeb elektronických komunikací, poskytovatelů připojení k telekomunikačním sítím a poskytovatelů služeb shromažďování informací uchovat a zpřístupnit uvedené údaje – Vyloučení z rámce občanskoprávního řízení
   Výrok
   Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/31/ES ze dne 8. června 2000 o některých právních aspektech služeb informační společnosti, zejména elektronického obchodu, na vnitřním trhu (směrnice o elektronickém obchodu), směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/29/ES ze dne 22. května 2001 o harmonizaci určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti, směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/48/ES ze dne 29. dubna 2004 o dodržování práv duševního vlastnictví a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/58/ES ze dne 12. července 2002 o zpracování osobních údajů a ochraně soukromí v odvětví elektronických komunikací (směrnice o soukromí a elektronických komunikacích) neukládají členským státům, aby v takové situaci, jako je situace ve věci v původním řízení, stanovily povinnost sdělit osobní údaje za účelem zajištění účinné ochrany autorského práva v rámci občanskoprávního řízení. Právo Společenství však po uvedených státech požaduje, aby při provádění těchto směrnic dbaly na to, aby se opíraly o výklad těchto směrnic, který umožní zajistit spravedlivou rovnováhu mezi jednotlivými základními právy chráněnými právním řádem Společenství. Dále je nutné, aby při plnění opatření, která tyto směrnice provedla ve vnitrostátním právním řádu, orgány a soudy členských států nejen vykládaly své vnitrostátní právo v souladu s těmito směrnicemi, ale rovněž, aby se neopíraly o takový jejich výklad, který by byl v rozporu s danými základními právy nebo s jinými obecnými zásadami práva Společenství, jako je zásada přiměřenosti.

      (1)  Úř. věst. C 212, 2.9.2006.


title: Věc T-555/08: Žaloba podaná dne 16. prosince 2008 – iPublish Ganske Interactive Publishing v. OHIM (Ztvárnění navigačního přístroje)

text:
               7.3.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 55/35

         Žaloba podaná dne 16. prosince 2008 – iPublish Ganske Interactive Publishing v. OHIM (Ztvárnění navigačního přístroje)
   (Věc T-555/08)
   (2009/C 55/63)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: iPublish Ganske Interactive Publishing GmbH (Hamburk, Německo) (zástupce: V. Knies, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 3. října 2008 ve věci R 709/2008-4 a

               —

               uložit OHIM náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: Trojrozměrná ochranná známka Společenství, která znázorňuje navigační přístroj v černé a bílé barvě a mimo jiné se vyznačuje bočním modrým pruhem, pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 39 a 42 (přihláška č. 6 092 639).

      Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí zápisu.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (1), protože přihlašovaná ochranná známka má nezbytnou rozlišovací způsobilost.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1994, L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).


title: Věc T-201/17: Žaloba podaná dne 31. března 2017 – Printeos v. Komise

text:
               29.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 168/30

         Žaloba podaná dne 31. března 2017 – Printeos v. Komise
   (Věc T-201/17)
   (2017/C 168/39)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Printeos, SA (Alcalá de Henares, Španělsko) (zástupci: H. Brokelmann a P. Martínez-Lage Sobredo, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               v souladu s čl. 266 prvním pododstavcem SFEU a alternativně s čl. 266 prvním pododstavcem, článkem 268 a čl. 340 druhým pododstavcem SFEU, jakož i čl. 41 odst. 3 Listiny základních práv Evropské unie, uložil Komisi povinnosti uhradit:

                           a)

                           peněžitou náhradu ve výši odpovídající vyrovnávacím úrokům z částky 4 729 000 eur v sazbě Evropské centrální banky pro její operace refinancování, zvýšené o dva procentní body, za období od 9. března 2015 do 1. února 2017, tedy ve výši 184 592,95 eura, nebo v takové úrokové sazbě, kterou Tribunál uzná za vhodnou, a

                           b)

                           úroky z prodlení z částky vyrovnávacích úroků, vypočítané podle předchozího písmene, za období od 1. února 2017 do data, kdy Komise skutečně uhradí částku požadovanou v předchozím písmeni v rámci výkonu případného rozsudku, kterým bude vyhověno této žalobě, v sazbě Evropské centrální banky pro její operace refinancování, zvýšené o tři a půl procentního bodu, nebo v takové úrokové sazbě, kterou Tribunál uzná za vhodnou;

               —

               podpůrně, v souladu s článkem 263 SFEU zrušil rozhodnutí Komise ze dne 26. ledna 2017 spočívající v tom, že žalobkyni má být vrácena jen jistina pokuty, kterou neoprávněně zaplatila z titulu výkonu „rozhodnutí Obálky“, a to bez jakýchkoli úroků;

               —

               v každém případě uložil Komisi náhradu nákladů tohoto řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   V projednávaném řízení podává žalobkyně primárně návrh na náhradu škody, jehož předmětem je přiznání peněžité náhrady odpovídající úrokům, které jí měla Komise uhradit spolu s jistinou pokuty, kterou žalobkyně neoprávněně zaplatila z titulu výkonu rozhodnutí Komise ze dne 10. prosince 2014 týkajícího se řízení podle článku 101 Smlouvy o fungování Evropské unie a článku 53 Dohody o EHP (Věc AT.39780 – Obálky) (dále jen „rozhodnutí Obálky“), v důsledku zrušení tohoto rozhodnutí rozsudkem Tribunálu ze dne 13. prosince 2016 ve věci T-95/15, Printeos S.A. a další v. Komise (dále jen „rozsudek Printeos“). Podpůrně se žalobkyně domáhá zrušení rozhodnutí Komise ze dne 26. ledna 2017, kterým byla zamítnuta její žádost o uhrazení shora označených úroků.

               1.

               Na podporu žaloby na náhradu škody žalobkyně tvrdí, že základem žádosti o peněžitou náhradu je čl. 266 první pododstavec SFEU, jelikož Komise tím, že žalobkyni neuhradila příslušné úroky, nevykonala shora citovaný rozsudek Printeos v plném rozsahu, nebo alternativně čl. 266 druhý pododstavec a čl. 340 druhý pododstavec SFEU, jakož i čl. 41 odst. 3 Listiny základních práv Evropské unie, a to z důvodu škody způsobené „rozhodnutím Obálky“ a nevykonáním rozsudku Printeos v plném rozsahu.
               V této souvislosti tvrdí, že protiprávní jednání Komise postrádá právní základ, protože nařízení Komise (ES, Euratom) č. 2342/2002 ze dne 23. prosince 2002 o prováděcích pravidlech k nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (Úř. věst. 2002, L 357, s. 1; Zvl. vyd. 01/04, s. 145), na které Komise odkázala ve svém rozhodnutí ze dne 26. ledna 2017, bylo již zrušené, a protože je třeba mít za to, že nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 1268/2012 ze dne 29. října 2012 o prováděcích pravidlech k nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 966/2012, kterým se stanoví finanční pravidla o souhrnném rozpočtu Unie (Úř. věst. 2012, L 362, s. 1), je v rozporu s články 266 a 340 SFEU, jakož i s čl. 41 odst. 3 a článkem 47 Listiny základních práv Evropské unie.

               2.

               Na podporu podpůrné žaloby na neplatnost žalobkyně uvádí, že rozhodnutí Komise ze dne 26. ledna 2017 vychází z právního základu, který již byl zrušený, který nebyl použitelný a který v každém případě měl být považován za protiprávní, čímž v této souvislosti zároveň vznáší námitku protiprávnosti.


title: Věc T-489/14: Žaloba podaná dne 26. června 2014 – Espacio Activos Financieros v. Komise

text:
               25.8.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/51

         Žaloba podaná dne 26. června 2014 – Espacio Activos Financieros v. Komise
   (Věc T-489/14)
   2014/C 282/66
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Espacio Activos Financieros, SL (Madrid, Španělsko) (zástupce: A. De Zunzunegui Ruano, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí v rozsahu, v jakém soubor opatření, která podle něj představují takzvaný španělský systém zdanění leasingu („SEAF“), kvalifikuje jako novou státní podporu neslučitelnou s vnitřním trhem;

               —

               podpůrně zrušil články 1 a 4 napadeného rozhodnutí, které jako příjemce údajných podpor a jako jediné adresáty příkazu k navrácení určuje investory AIE (hospodářských zájmových sdružení);

               —

               podpůrně zrušil článek 4 napadeného rozhodnutí v rozsahu, v jakém ve zjevném rozporu se zásadou právní jistoty nařizuje vrácení údajných podpor;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů tohoto řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou tytéž, jaké byly uvedeny ve věci T-700/13, Bankia v. Komise.
   Žalobkyně zejména namítá nesprávné kvalifikování takzvaného španělského systému zdanění leasingu („SEAF“) jako celku i jednotlivých opatření jako nové státní podpory, nesprávné určení příjemce daných opatření a porušení zásady právní jistoty.


title: Věc F-22/06: Žaloba podaná dne  6. března 2006  – Vienne a další v. Evropský parlament

text:
               6.5.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 108/32

         Žaloba podaná dne 6. března 2006 – Vienne a další v. Evropský parlament
   (Věc F-22/06)
   (2006/C 108/59)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobci: Philippe Vienne (Bascharage, Lucembursko) a další (zástupci: G. Bounéou a F. Frabetti, advokáti)

      Žalovaný: Evropský parlament
   Návrhová žádání žalobců

               —

               zrušit výslovné rozhodnutí ze dne 14. listopadu 2005, kterým Parlament odmítl žalobcům pomoc na základě článku 24 služebního řádu;

               —

               uložit Evropskému parlamentu solidární náhradu škody vzniklé žalobcům na základě této skutečnosti;

               —

               uložit Evropskému parlamentu náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobci, všichni úředníci nebo zaměstnanci Evropského parlamentu, požádali o převod svého nároku na důchod získaný v Belgii do systému Společenství v souladu s ustanoveními belgického zákona přijatého v roce 1991. V roce 2003 Belgie přijala nový zákon, který podle žalobců stanoví výhodnější podmínky pro tento typ nových převodů. Nicméně žalobci, vzhledem k tomu, že již převod svého nároku provedli, nemohli využít ustanovení zákona z roku 2003.
   Žalobci tedy podali žádost, kterou se domáhali, aby jim byla poskytnuta pomoc upravená článkem 24 služebního řádu. Evropský parlament, jenž nehodlal svým úředníkům a dočasným zaměstnancům pomoci, aby dosáhli uvedených převodů, zamítl jejich žádost rozhodnutím ze dne 14. listopadu 2005.
   Žalobci svou žalobou napadají toto rozhodnutí, jež považují za odmítnutí pomoci porušující článek 24 služebního řádu. Mimo tohoto posledně uvedeného článku se na podporu svých tvrzení dovolávají porušení povinnosti řádné péče, zásady zákazu diskriminace, zákazu svévolného postupu, povinnosti uvést odůvodnění, legitimního očekávání, pravidla „patere legem quam ipse fecisti“, jakož i zneužití pravomoci.


title: Věc C-427/05: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Commissione Tributaria Regionale di Genova ze dne  31. ledna 2005  ve věci Porto Antico di Genova SpA proti Agenzia delle Entrate Ufficio Genova 1

text:
               11.2.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 36/21

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Commissione Tributaria Regionale di Genova ze dne 31. ledna 2005 ve věci Porto Antico di Genova SpA proti Agenzia delle Entrate Ufficio Genova 1
   (Věc C-427/05)
   (2006/C 36/43)
   Jednací jazyk: italština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Commissione Tributaria Regionale di Genova ze dne 31. ledna 2005 ve věci Porto Antico di Genova SpA proti Agenzia delle Entrate Ufficio Genova 1, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 1. prosince 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Commissione Tributaria Regionale di Genova žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               1)

               Je čl. 21 odst. 3 nařízení č. 2082/93 (1), který stanoví, že „platby konečným příjemcům musejí být prováděny bez jakéhokoliv odpočtu nebo srážky, které mohou snížit částku finanční pomoci, na kterou mají nárok“, v souladu s článkem 55 nařízení prezidenta republiky č. 917 ze dne 22. prosince 1986 (ve znění platném v roce 2000), podle kterého jsou příspěvky EHS brány v úvahu pro účely stanovení zdanitelného příjmu?

               2)

               Bude-li zjištěna neslučitelnost, týká se pouze příspěvků vyplacených k tíži orgánů Společenství nebo se rovněž týká příspěvků uvedených v DOCUP (Jednotném programovém dokumentu) k tíži vnitrostátních institucí?

      (1)  Úř. věst. L 193, 31.7.1993, s. 20.


title: Věc C-363/07: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal d'Instance du VII ème arrondissement de Paris (Francie) dne 2. srpna 2007 – Hewlett Packard International SARL v. Administration des douanes – Direction générale des douanes et droits indirects

text:
               10.11.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/21

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal d'Instance du VIIème arrondissement de Paris (Francie) dne 2. srpna 2007 – Hewlett Packard International SARL v. Administration des douanes – Direction générale des douanes et droits indirects
   (Věc C-363/07)
   (2007/C 269/43)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předkládající soud
   Tribunal d'Instance du VIIème arrondissement de Paris
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Hewlett Packard International SARL

      Žalovaný: Administration des douanes – Direction générale des douanes et droits indirects
   Předběžné otázky

               1)

               Představuje kopírovací funkce multifunkčního přístroje téhož typu, jako je přístroj popsaný v tomto řízení, jenž byl navržen a konstruován tak, aby mohl být používán v přímém zapojení nebo v zapojení do sítě s jedním nebo více počítači, který však může, pokud jde o samotnou funkci kopírky, fungovat samostatně, „specifickou funkci, jinou než je zpracování dat“ ve smyslu poznámky 5 E kapitoly 84 kombinované nomenklatury?

               2)

               Je v případě kladné odpovědi na první otázku existence této specifické funkce, která, jak je výslovně uznáno, nedává určitému výrobku podstatné rysy, takové povahy, že by vylučovala zařazení tohoto výrobku do kapitoly 84 podle poznámky 5 E, navzdory existenci funkcí tiskárny a skeneru spadajících pod zpracování dat?

               3)

               Nemělo by být v takovém případě zařazení přístroje, který je zařízením skládajícím se ze dvou materiálně odlišných jednotek (tiskárna, skener), provedeno na základě všeobecného pravidla 3 b)?

               4)

               Měl by, v obecnější rovině, vést správný výklad harmonizovaného systému a kombinované nomenklatury k zařazení tiskáren typu popsaného v tomto řízení do položek 8471 60 nebo 9009 12 00?

               5)

               Není nařízení Komise (ES) č. 400/2006 ze dne 8. března 2006 (1) neplatné zejména z důvodu rozporu s harmonizovaným systémem, kombinovanou nomenklaturou a s odstavci 1 a 3 b) všeobecných pravidel pro výklad harmonizovaného systému a kombinované nomenklatury, jelikož je odůvodněno odkazem na pojem „funkce, která přístroji dává podstatné rysy“, a vede k zařazení tiskáren popsaného typu do položky 9009 12 00?

      (1)  Nařízení Komise (ES) 400/2006 ze dne 8. března 2006 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury (Úř. věst. L 70, s. 9).


title: Věc C-83/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de lo Mercantil de Pontevedra (Španělsko) dne 11. února 2010 — Aurora Sousa Rodríguez a další v. Air France S.A.

text:
               1.5.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 113/24

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de lo Mercantil de Pontevedra (Španělsko) dne 11. února 2010 — Aurora Sousa Rodríguez a další v. Air France S.A.
   (Věc C-83/10)
   2010/C 113/37
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Juzgado de lo Mercantil de Pontevedra

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Aurora Sousa Rodríguez, Yago López Sousa, Rodrigo Puga Lueiro, Luis Rodríguez González, María del Mar Pato Barreiro, Manuel López Alonso, Yaiza Pato Rodríguez

      Žalovaná: Air France S.A.

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba pojem „zrušení“ definovaný v čl. 2 písm. i) nařízení [č. 261/2004/ES (1)] vykládat ve výlučném smyslu chybějícího odletu v souladu s dřívějším plánem nebo také ve smyslu jakékoli okolnosti, která způsobuje, že tento let s rezervací odletěl, ale nedorazil do cíle, včetně nuceného návratu z technických příčin na původní letiště?

               2)

               Je třeba pojem „další náhrady“ podle článku 12 uvedeného nařízení vykládat v tom smyslu, že umožňuje vnitrostátnímu soudu v případě zrušení přiznat náhradu škody a újmy, včetně nemajetkové újmy, za neplnění smlouvy o letecké přepravě v souladu s kritérii stanovenými vnitrostátní právní úpravou a judikaturou ohledně neplnění smluv, nebo tyto náhrady naopak mají odpovídat toliko řádně prokázaným nákladům vynaloženým cestujícími a nedostatečně nahrazenými leteckým dopravcem v souladu s tím, co požadují články 8 a 9 nařízení č. 261/2004/ES, aniž by na tato ustanovení bylo výslovně odkazováno, nebo jsou konečně tyto dva pojmy dalších náhrad slučitelné mezi sebou?

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91 (Úř. věst. L 46, s. 1; Zvl. vyd. 07/08, s. 10).


title: Věc F-146/12: Žaloba podaná dne 28. listopadu 2012 — ZZ v. Komise

text:
               26.1.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 26/78

         Žaloba podaná dne 28. listopadu 2012 — ZZ v. Komise
   (Věc F-146/12)
   2013/C 26/164
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: ZZ (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal a D. Abreu Caldas, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí o převodu nároků žalobkyně na důchod do unijního důchodového systému, rozhodnutí, které uplatňuje nová obecná prováděcí ustanovení (OPU) k článkům 11 a 12 přílohy VIII služebního řádu úředníků.

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Prohlásit článek 9 obecných prováděcích ustanoveních k čl. 11 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu za protiprávní;

               —

               zrušit rozhodnutí ze dne 3. února 2012 o uplatnění parametrů uvedených v obecných prováděcích ustanoveních k čl. 11 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu ze dne 3. března 2011 na převod nároků žalobkyně na důchod;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-366/12: Žaloba podaná dne 10. srpna 2012 — Katjes Fassin v. OHIM (Yoghurt-Gums)

text:
               20.10.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 319/12

         Žaloba podaná dne 10. srpna 2012 — Katjes Fassin v. OHIM (Yoghurt-Gums)
   (Věc T-366/12)
   2012/C 319/22
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Katjes Fassin GmbH & Co. KG (Emmerich am Rhein, Německo) (zástupce: T. Schmitz, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 11. června 2012 ve věci R 523/2012-4 a aby ho pozměnil v tom smyslu, že se odvolání zamítá v plném rozsahu;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka obsahující slovní prvek „Yoghurt-Gums“ pro výrobky zařazené do tříd 6, 24 a 30 — přihláška ochranné známky Společenství č. 9 455 197

      Rozhodnutí průzkumového referenta: částečné zamítnutí přihlášky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody:

               —

               Porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení č 207/2009

               —

               Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č 207/2009


title: Věc C-75/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Giudice di Pace di Revere (Itálie) dne 13. února 2012 — trestní řízení proti Majalimu Abdelovi

text:
               21.4.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 118/17

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Giudice di Pace di Revere (Itálie) dne 13. února 2012 — trestní řízení proti Majalimu Abdelovi
   (Věc C-75/12)
   2012/C 118/28
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Giudice di Pace di Revere

      Účastník původního trestního řízení

   Majali Abdel

      Předběžné otázky

               1)

               Brání s ohledem na zásady loajální spolupráce a užitečného účinku směrnic články 2, 4, 6, 7, 8, směrnice 2008/115/ES (1) tomu, aby státnímu příslušníkovi třetího státu, jehož pobyt na území členského státu je neoprávněný, byl uložen pouze na základě jeho neoprávněného vstupu a pobytu peněžitý trest, který je jako trestněprávní sankce nahrazen domácím vězením, ještě předtím, než nedodržel rozhodnutí o vyhoštění vydané správním orgánem?

               2)

               Brání s ohledem na zásady loajální spolupráce a užitečného účinku články 2, 15 a 16 směrnice 2008/115/ES tomu, aby následně po vydání směrnice, členský stát přijal právní předpis, který stanoví, že státnímu příslušníkovi třetí země, jehož pobyt na území členského státu je neoprávněný, bude uložen peněžitý trest, který je nahrazen okamžitým vyhoštěním vykonatelným jako trestněprávní sankce, aniž by byl dodržen postup a práva cizince stanovená směrnicí?

               3)

               Brání zásada loajální spolupráce podle čl. 4 odst. 3 SEU vnitrostátnímu právnímu předpisu přijatému v době lhůty pro provedení směrnice s cílem obejít nebo v každém případě omezit oblast působnosti této směrnice, a jaká opatření má soud přijmout v případě, že zjistí existenci takového cíle?

      (1)  Úř. věst. L 348, s. 98.


title: Věc T-724/14: Žaloba podaná dne 7. října 2014 – ECFA a IEP v. Komise a EACEA

text:
               12.1.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 7/38

         Žaloba podaná dne 7. října 2014 – ECFA a IEP v. Komise a EACEA
   (Věc T-724/14)
   (2015/C 007/43)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobci: European Childrens Fashion Asociation (ECFA) (Valencie, Španělsko) a Instituto de Economía Pública, SL (IEP) (Valencie) (zástupce: A. Haegeman, advokát)

      Žalované: Evropská komise a Výkonná agentura pro vzdělávání, kulturu a audiovizuální oblast (EACEA)

      Návrhová žádání

   Žalobci navrhují, aby Tribunál:

               —

               prohlásil tuto žalobu za přípustnou a opodstatněnou;

               —

               zrušil rozhodnutí – neformální dopis – ze dne 1. srpna 2014, jakož i výzvu k úhradě č. 3241401420 ze dne 5. srpna 2014;

               —

               uložil protistraně, aby zrušila výzvu k úhradě č. 3241401420 ze dne 5. srpna 2014 z důvodu rozporu se smluvními ustanoveními a právními a správními předpisy;

               —

               určil, že rozhodnutí – neformální dopis – ze dne 1. srpna 2014, jakož i výzvu k úhradě č. 3241401420 ze dne 5. srpna 2014 je v rozporu se smluvními závazky žalované a prohlásil je za neplatné;

               —

               prohlásil přinejmenším pohledávku ve formě výzvy k úhradě č. 3241401420 za bezdůvodnou;

               —

               podpůrně snížil částku uvedenou ve výzvě k úhradě č. 3241401420;

               —

               v případě potřeby, aniž by byla dotčena práva účastníků řízení, ustanovil na základě článků 63 a 64 jednacího řádu znalce;

               —

               zamítl jakékoliv návrhové žádání protistrany směřující k zaplacení částky uvedené v této výzvě k zaplacení č. 3241401420 a v případě potřeby protistraně uložil, aby žalobcům nahradila všechny částky, které obdržela Komise jako přímou platbu nebo náhradu spolu s úroky a případným příslušenstvím;

               —

               v případě potřeby a v rozsahu, v němž v důsledku porušení smlouvy ze strany protistrany vznikla žalobcům škoda, uložil protistraně náhradu škody, která vznikla žalobcům a zejména v případě, že protistrana obdržela platby nebo náhrady k tíži žalobců, uložil jejich náhradu;

               —

               potvrdil písemně žalobcům, že žalobní návrh je v současnosti omezen předběžně na 1 euro z částky 82  378,81 eur, s výhradou rozšíření nebo omezení v průběhu řízení a s výhradou uplatnění navýšení úroků z prodlení, přinejmenším smluvních úroků dohodnutých ve smlouvě ve výši 3,65 %;

               —

               uložil protistraně náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobci tři žalobní důvody/žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vychází z porušení smluvních závazků, povinnosti uvést odůvodnění, práva na obhajobu, obecné zásady povinnosti péče a povinnosti přiměřenosti, zneužití pravomoci, porušení povinnosti loajality a dobré víry v plnění smluv, porušení článku II.19.3 smlouvy „grant agreement“ a porušení obecné zásady ochrany legitimních očekávání a obecných pravidel výkladu smluv v rozsahu, v němž je rozhodnutí vyžadovat vrácení částky vyplacené ECFA založené výlučně na výsledcích auditu bez jakéhokoliv odůvodnění.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z porušení zásady kontradiktornosti a práva na obhajobu, článku 41 Listiny základních práv Evropské unie, obecné zásady ochrany legitimních očekávání a obecných pravidel výkladu smluv v rozsahu, v němž ECFA nebyla znovu vyzvána k předložení dokumentů za účelem prokázání způsobilosti sporných nákladů, ačkoliv byla přesvědčena o tom, že tak může učinit v pozdější fázi řízení.

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází z porušení smluvních závazků, povinnosti uvést odůvodnění, práva na obhajobu, obecné zásady povinnosti péče a povinnosti přiměřenosti, zneužití pravomoci, porušení povinnosti loajality a dobré víry v plnění smluv, jakož i smluvních ustanovení upravujících uzavřenou smlouvu o dotaci a konkrétněji porušení článku II.14 smlouvy grant agreement“, obecných zásad upravujících audit, zásady plnění smluv v dobré víře a zákazu zneužití smluvních ustanovení, jakož i obecné zásady ochrany legitimních očekávání a obecných pravidel výkladu smluv.
               Žalobci tvrdí, že žalované si přisvojují právo vykládat dotčenou smlouvu podle své vůle, aniž by dodržovaly výslovná ustanovení, která stanoví povinnost poskytnout subvenci na skutečně realizovaná plnění a způsobilé náklady.


title: Věc T-465/04: Žaloba podaná dne 25. listopadu 2004 European Dynamics SA proti Komisi Evropských společenství

text:
               5.3.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 57/26

         Žaloba podaná dne 25. listopadu 2004 European Dynamics SA proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-465/04)
   (2005/C 57/45)
   Jednací jazyk: angličtina
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 25. listopadu 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství European Dynamics SA, se sídlem v Aténách, Řecko, zastoupenou N. Korogiannakisem, advokátem.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise (GŘ pro rybolov) ze dne 15. září 2004, jímž byla nabídka žalobkyně ohodnocena jako neúspěšná a zakázka byla zadána stávajícímu dodavateli;

               —

               uložil Komisi přehodnocení nabídky podané žalobkyní;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů vynaložených žalobkyní, a to i v případě zamítnutí návrhu.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně podala nabídku v rámci výzvy Komise FISH/2004/02 (1) k podání nabídek na poskytování počítačových a souvisejících služeb týkajících se informačních systémů Generálního ředitelství pro rybolov. Napadeným rozhodnutím byla tato nabídka zamítnuta a zakázka byla zadána jinému uchazeči, který byl současně stávajícím dodavatelem.
   Na podporu svého návrhu na zrušení tohoto rozhodnutí žalobkyně tvrdí především, že Komise porušila zásadu zákazu diskriminace a volné soutěže. Žalobkyně má za to, že rozhodnutí Komise uložit dvouměsíční seznamovací období je diskriminační v neprospěch žalobkyně a ve prospěch stávajícího dodavatele, pro kterého nebylo dvouměsíční seznamovací období zjevně potřebné. V tom samém kontextu žalobkyně rovněž tvrdí, že předání informací týkajících se softwarových aplikací uchazečům na základě výzvy k podání nabídek nebylo dostatečné, zatímco stávající dodavatel samozřejmě měl neomezený přístup k těmto informacím.
   Žalobkyně dále uplatňuje, že Komise porušila finanční nařízení2 jakož i směrnici 92/50 (2) tím, že použila hodnotící kritéria, která nebyla obsažena ve výzvě k podání nabídek, totiž rozsah týmu nabízeného žalobkyní, který byl Komisí považován za nadměrný, a průměrný počet let zkušeností týmu žalobkyně, který byl podle Komise nižší než průměr týmu nabízeného úspěšným uchazečem.
   Žalobkyně má dále za to, že se Komise dopustila zjevně nesprávného posouzení při hodnocení nabídky žalobkyně, a především při posouzení zkušeností jí nabízeného týmu, a její finanční nabídky, když Komise podle žalobkyně nesprávně usoudila, že by všech šestnáct osob navržených žalobkyní pracovalo souběžně na celém projektu.
   Žalobkyně dále uplatňuje, že Komise porušila povinnost podle článku 253 ES uvést odůvodnění a nepředložila relevantní informace požadované žalobkyní ohledně důvodů zamítnutí její nabídky. Žalobkyně rovněž uplatňuje, že Komise porušila zásadu řádného úředního postupu a náležité péče tím, že jednala se značným zpožděním a neposkytla příslušné odpovědi na žádosti žalobkyně o informace před podáním nabídek.

      (1)  Úř. věst. 2004/S 73 – 061407.

      (2)  Nařízení Rady (ES, EURATOM) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (Úř. věst. L 248, 16.9.2002, s.1).


title: Věc C-366/10: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 21. prosince 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court of Justice Queen's Bench Division (Administrative Court) — Spojené království) — The Air Transport Association of America, American Airlines, Inc., Continental Airlines, Inc., United Airlines, Inc. v. The Secretary of State for Energy and Climate Change ( „Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Směrnice 2003/87/ES — Systém pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů — Směrnice 2008/101/ES — Začlenění činností v oblasti letectví do tohoto systému — Platnost — Chicagská úmluva — Kjótský protokol — Dohoda mezi Evropskou unií a Spojenými státy americkými o letecké dopravě — Zásady mezinárodního obyčejového práva — Právní účinky — Dovolatelnost — Exteritorialita unijního práva — Pojmy „poplatek“ a  „daň“  “ )

text:
               18.2.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 49/7

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 21. prosince 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court of Justice Queen's Bench Division (Administrative Court) — Spojené království) — The Air Transport Association of America, American Airlines, Inc., Continental Airlines, Inc., United Airlines, Inc. v. The Secretary of State for Energy and Climate Change
   (Věc C-366/10) (1)

   (Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce - Směrnice 2003/87/ES - Systém pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů - Směrnice 2008/101/ES - Začlenění činností v oblasti letectví do tohoto systému - Platnost - Chicagská úmluva - Kjótský protokol - Dohoda mezi Evropskou unií a Spojenými státy americkými o letecké dopravě - Zásady mezinárodního obyčejového práva - Právní účinky - Dovolatelnost - Exteritorialita unijního práva - Pojmy „poplatek“ a „daň“)
   2012/C 49/12
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   High Court of Justice Queen's Bench Division (Administrative Court)

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: The Air Transport Association of America, American Airlines, Inc., Continental Airlines, Inc., United Airlines, Inc.

      Žalovaný: The Secretary of State for Energy and Climate Change

      Za přítomnosti: International Air Transport Association (IATA), National Airlines Council of Canada (NACC), Aviation Environment Federation, WWF-UK, European Federation for Transport and Environment, Environmental Defense Fund, Earthjustice

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — High Court of Justice Qeen's Bench Division (Administrative Court) — Platnost směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/101/ES ze dne 19. listopadu 2008, kterou se mění směrnice 2003/87/ES za účelem začlenění činností v oblasti letectví do systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství (Úř. věst. 2009, L 8, s. 3) — Dovolatelnost některých pravidel nebo ustanovení mezinárodního práva

      Výrok

               1)

               Ze zásad a ustanovení mezinárodního práva zmíněných předkládajícím soudem se lze za takových okolností, jako jsou okolnosti věci v původním řízení, a za účelem posouzení platnosti směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/101/ES ze dne 19. listopadu 2008, kterou se mění směrnice 2003/87/ES za účelem začlenění činností v oblasti letectví do systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství, dovolávat pouze:

                           —

                           zaprvé, v mezích přezkumu zjevně nesprávného posouzení, přičitatelného Unii, ohledně její pravomoci k přijetí této směrnice z hlediska uvedených zásad:

                                       —

                                       zásady, podle které má každý stát úplnou a výlučnou svrchovanost nad svým vzdušným prostorem,

                                       —

                                       zásady, podle které si žádný stát nemůže činit platné nároky na podrobení kterékoli části volného moře své svrchovanosti, a

                                       —

                                       zásady, která zaručuje svobodu přeletu nad volným mořem,

                           —

                           a zadruhé,

                                       —

                                       článku 7 a čl. 11 odst. 1 a 2 písm. c) Dohody mezi Spojenými státy americkými na jedné straně a Evropským společenstvím a jeho členskými státy na straně druhé o letecké dopravě uzavřené ve dnech 25. a 30. dubna 2007, ve znění protokolu, a

                                       —

                                       článku 15 odst. 3 uvedené dohody ve spojení s jejím článkem 2 a čl. 3 odst. 4.

               2)

               Přezkum směrnice 2008/101 neodhalil žádné skutečnosti, jimiž by mohla být dotčena její platnost.

      (1)  Úř. věst. C 260, 25.9.2010.


title: Věc C-465/06: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 27. září 2007 – Komise Evropských společenství v. Španělské království (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2003/98/ES — Opakované použití informací veřejného sektoru — Neprovedení ve stanovené lhůtě)

text:
               8.12.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 297/16

         Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 27. září 2007 – Komise Evropských společenství v. Španělské království
   (Věc C-465/06) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2003/98/ES - Opakované použití informací veřejného sektoru - Neprovedení ve stanovené lhůtě)
   (2007/C 297/25)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: E. Montaguti a R. Vidal Puig, zmocněnci)

      Žalovaný: Španělské království (zástupce: M. Muñoz Pérez, zmocněnec)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Nepřijetí ve stanovené lhůtě ustanovení nezbytných k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/98/ES ze dne 17. listopadu 2003 o opakovaném použití informací veřejného sektoru (Úř. věst. L 345, s. 90; Zvl. vyd. 13/32, s. 701)
   Výrok

               1)

               Španělské království tím, že nepřijalo opatření nezbytná k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/98/ES ze dne 17. listopadu 2003 o opakovaném použití informací veřejného sektoru, a v každém případě tím, že nesdělilo uvedená opatření Komisi, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z uvedené směrnice.

               2)

               Španělskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 326, 30.12.2006.


title: Věc T-739/14: Žaloba podaná dne 24. října 2014 – PSC Prominvestbank v. Rada

text:
               12.1.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 7/42

         Žaloba podaná dne 24. října 2014 – PSC Prominvestbank v. Rada
   (Věc T-739/14)
   (2015/C 007/47)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: PSC Prominvestbank, Joint-Stock Commercial Industrial & Investment Bank (Kyjev, Ukrajina) (zástupci: J. Viñals Camallonga a J. Iriarte Ángel, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil článek 1 rozhodnutí Rady 2014/512/SZBP ze dne 31. července 2014 v rozsahu, v němž se jí týká, a konstatoval, že se jí netýkají sankce uložené uvedeným ustanovením;

               —

               zrušil článek 5 nařízení Rady (EU) č. 833/2014 ze dne 31. července 2014 v rozsahu, v němž se jí týká, a konstatoval, že se jí netýkají sankce uložené uvedeným ustanovením;

               —

               zrušil nový článek 1 rozhodnutí Rady 2014/659/SZBP ze dne 8. září 2014 v rozsahu, v němž se jí týká, a konstatoval, že se jí netýkají sankce uložené uvedeným ustanovením;

               —

               zrušil nový článek 5 nařízení Rady (EU) č. 960/2014 ze dne 8. září 2014 v rozsahu, v němž se jí týká, a konstatoval, že se jí netýkají sankce uložené uvedeným ustanovením, a

               —

               uložil Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Uplatňované žalobní důvody a hlavní argumenty jsou totožné s žalobními důvody a hlavními argumenty uplatněnými ve věci T-737/14, Vněšekonombank v. Rada.


title: Věc T-96/16: Žaloba podaná dne 29. února 2016 – Solenis Technologies v. EUIPO (STRONG BONDS. TRUSTED SOLUTIONS.)

text:
               2.5.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 156/53

         Žaloba podaná dne 29. února 2016 – Solenis Technologies v. EUIPO (STRONG BONDS. TRUSTED SOLUTIONS.)
   (Věc T-96/16)
   (2016/C 156/71)
   Jednací jazyk: angličitna

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Solenis Technologies LP (Wilmington, Spojené státy) (zástupce: A. Sanz Cerralbo, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Unie „STRONG BONDS. TRUSTED SOLUTIONS.“ – Přihláška č. 13 355 508

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 3. prosince 2015 ve věci R 613/2015-2

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí v rozsahu, v němž odmítá přihlášku ochranné známky Unie č. 13 355 508 „STRONG BONDS. TRUSTED SOLUTIONS.“;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-110/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 23. února 2016 – Lg Costruzioni Srl v. Area – Azienda Regionale per l’Edilizia Abitativa – Distretto di Carbonia, Area – Azienda Regionale per l’Edilizia Abitativa

text:
               17.5.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 175/10

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 23. února 2016 – Lg Costruzioni Srl v. Area – Azienda Regionale per l’Edilizia Abitativa – Distretto di Carbonia, Area – Azienda Regionale per l’Edilizia Abitativa
   (Věc C-110/16)
   (2016/C 175/10)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Consiglio di Stato

      Účastnice původního řízení

      Navrhovatelka: Lg Costruzioni Srl

      Odpůrkyně: Area – Azienda Regionale per l’Edilizia Abitativa – Distretto di Carbonia,
   Area – Azienda Regionale per l’Edilizia Abitativa

      Předběžná otázka

   Je slučitelné s článkem 48 směrnice 2004/18/ES (1) takové ustanovení, jako je ustanovení již posuzovaného čl. 53 odst. 3 legislativního nařízení č. 163 ze dne 16. dubna 2006, které připouští k účasti podnik s „označeným“ projektantem, který podle vnitrostátní judikatury nemůže z důvodu, že není uchazečem, využít schopností jiného subjektu?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby (Úř. věst. L 134, s. 114).


title: Věc T-341/13 RENV: Rozsudek Tribunálu ze dne 8. června 2017 – Groupe Léa Nature v. EUIPO – Debonair Trading Internacional (SO’BiO ētic) „Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie SO’BiO ētic — Starší slovní ochranná známka Evropské unie a starší slovní národní ochranná známka SO…? — Relativní důvody pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odstavec 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 — Poškození dobrého jména — Článek 8 odstavec 5 nařízení č. 207/2009“

text:
               24.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 239/44

         Rozsudek Tribunálu ze dne 8. června 2017 – Groupe Léa Nature v. EUIPO – Debonair Trading Internacional (SO’BiO ētic)
   (Věc T-341/13 RENV) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie SO’BiO ētic - Starší slovní ochranná známka Evropské unie a starší slovní národní ochranná známka SO…? - Relativní důvody pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odstavec 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Poškození dobrého jména - Článek 8 odstavec 5 nařízení č. 207/2009“)
   (2017/C 239/54)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Groupe Léa Nature SA (Périgny, Francie) (zástupce: S. Arnaud, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: D. Gája, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Debonair Trading Internacional Lda, (Funchal, Portugalsko) (zástupce: T. Alkin, barrister)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 26. března 2013 (věc R 203/2011-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Debonair Trading Internacional Lda a Groupe Léa Nature.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Groupe Léa Nature SA ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Úřadem Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) a vedlejší účastnicí před Tribunálem a Soudním dvorem.

      (1)  Úř. věst. C 260, 7.9.2013.


title: Věc T-265/09: Žaloba podaná dne 10. července 2009 — Serrano Aranda v. OHIM — Burg Groep (LE LANCIER)

text:
               29.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 205/46

         Žaloba podaná dne 10. července 2009 — Serrano Aranda v. OHIM — Burg Groep (LE LANCIER)
   (Věc T-265/09)
   2009/C 205/85
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Enrique Serrano Aranda (Murcia, Španělsko) (zástupci: J. Calderón Chavero, advokát a T. Villate Consonni, advokátka)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Burg Groep BV (Bergen, Nizozemsko)

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 27. března 2009 ve věci R-366/20081;

               —

               v důsledku zmíněného zrušení rozhodnutí vyhovět námitkám a vyvodit z toho příslušné právní následky, a sice rozhodnout o zamítnutí přihlášky ochranné známky č. 3 343 365 v plném rozsahu;

               —

               uložit OHIM, jakož i dalším vedlejším účastníkům řízení náhradu nákladů řízení souvisejících s touto žalobou a zamítnout jejich návrhová žádání.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Burg Groep B.V.

      Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka obsahující slovní prvek „LE LANCIER“ (přihláška č. 3 343 365) pro výrobky zařazené do tříd 29 a 30.

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: žalobkyně.

      Namítaná ochranná známka nebo označení: španělská slovní ochranná známka „EL LANCERO“ č. 838 740 pro výrobky zařazené do třídy 30; španělská obrazová ochranná známka 941 979, obsahující slovní prvek „EL LANCERO“ pro výrobky zařazené do třídy 30; španělská slovní ochranná známka č. 943 767„EL LANCERO“ pro výrobky zařazené do třídy 31 a španělská slovní ochranná známka č. 1 806 835„EL LANCERO“ pro výrobky zařazené do třídy 29.

      Rozhodnutí námitkového oddělení: zamítnutí námitek.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: nesprávné použití čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 207/2009 o ochranné známce Společenství.


title: Věc T-295/15: Žaloba podaná dne 26. května 2015 – Zhang v. OHIM – K & L Ruppert Stiftung (Anna Smith)

text:
               10.8.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 262/34

         Žaloba podaná dne 26. května 2015 – Zhang v. OHIM – K & L Ruppert Stiftung (Anna Smith)
   (Věc T-295/15)
   (2015/C 262/45)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Yongyu Zhang (Manchester, Spojené království) (zástupce: M. Steinert)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: K & L Ruppert Stiftung & Co. Handels-KG (Weilheim, Německo)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Přihlašovatel sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Společenství „Anna Smith“ – přihláška ochranné známky č. 11 981 446

      Řízení před OHIM: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu OHIM ze dne 27. února 2015, ve věci R 1559/2014-5

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               připustil, po zrušení napadeného rozhodnutí týkajícího se námitkového řízení č. B 2 264 227 o přihlášce ochranné známky č. 11 981 446 ze dne 12. července 2013, slovní ochrannou známku Anna Smith jako ochrannou známku Společenství pro třídy 18 a 25 v souladu s přihláškou podanou žalobkyní.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-386/07: Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 5. května 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Consiglio di Stato – Itálie) – Hospital Consulting Srl, ATI HC, Kodak SpA, Tecnologie Sanitarie SpA v. Esaote SpA, ATI, Ital Tbs Telematic & Biomedical Service SpA, Draeger Medica Italia SpA, Officina Biomedica Divisione Servizi SpA (Jednací řád — Článek 92 odstavec 1 a článek 104 odstavec 3 — Pravidla Společenství v oblasti hospodářské soutěže — Vnitrostátní právní předpisy upravující sazby odměn advokátů — Stanovení minimální sazby odměn — Částečná nepřípustnost — Otázky, na něž lze vyvodit odpověď z judikatury Soudního dvora)

text:
               15.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/17

         Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 5. května 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Consiglio di Stato – Itálie) – Hospital Consulting Srl, ATI HC, Kodak SpA, Tecnologie Sanitarie SpA v. Esaote SpA, ATI, Ital Tbs Telematic & Biomedical Service SpA, Draeger Medica Italia SpA, Officina Biomedica Divisione Servizi SpA
   (Věc C-386/07) (1)

   (Jednací řád - Článek 92 odstavec 1 a článek 104 odstavec 3 - Pravidla Společenství v oblasti hospodářské soutěže - Vnitrostátní právní předpisy upravující sazby odměn advokátů - Stanovení minimální sazby odměn - Částečná nepřípustnost - Otázky, na něž lze vyvodit odpověď z judikatury Soudního dvora)
   (2008/C 209/23)
   Jednací jazyk: italština
   Předkládající soud
   Consiglio di Stato
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Hospital Consulting Srl, ATI HC, Kodak SpA, Tecnologie Sanitarie SpA

      Žalované: Esaote SpA, ATI, Ital Tbs Telematic & Biomedical Service SpA, Draeger Medica Italia SpA, Officina Biomedica Divisione Servizi SpA

      Za přítomnosti: Azienda Sanitaria locale ULSS no 15 (Alta Padovana, Regione Veneto)
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Consiglio di Stato – Výklad článku 10 ES, čl. 81 odst. 1 ES, a směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/5/ES ze dne 16. února 1998 o usnadnění trvalého výkonu povolání advokáta v jiném členském státě než v tom, ve kterém byla získána kvalifikace (Úř. věst. L 77, s. 36; Zvl. vyd. 06/03, s. 83) – Stanovení minimální sazby odměn a náhrad advokátů vnitrostátní stavovskou organizací, podléhající schválení příslušným ministerstvem – Vnitrostátní úprava zakazující soudcům snižovat v rámci rozhodnutí soudu o nákladech řízení stanovené minimální odměny
   Výrok

               1)

               Články 10 CE a 81 ES nebrání vnitrostátní právní úpravě, která v zásadě zakazuje měnit výši minimálních odměn stanovených vyhláškou ministerstva na základě návrhu vypracovaného stavovskou organizací advokátů, jako je Consiglio nazionale forense, a která rovněž zakazuje soudci rozhodujícímu o výši nákladů řízení, jež musí zaplatit účastník řízení, který neměl úspěch ve věci, druhému účastníku řízení, změnit výši těchto minimálních odměn.

               2)

               Třetí otázka, kterou položil Consiglio di Stato rozhodnutím ze dne 13. ledna 2006, je zjevně nepřípustná.

      (1)  Úř. věst. C 283, 24.11.2007.


title: Věc C-223/10: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 1. září 2010 — Evropská komise v. Rakouská republika

text:
               18.12.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 346/38

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 1. září 2010 — Evropská komise v. Rakouská republika
   (Věc C-223/10) (1)

   ()
   2010/C 346/73
   Jednací jazyk: němčina
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 195, 17.7.2010.


title: Věc T-74/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 18. listopadu 2015 – Mecafer v. Komise „Dumping — Dovoz některých kompresorů pocházejících z Číny — Částečné zamítnutí vrácení zaplaceného antidumpingového cla — Stanovení vývozní ceny — Odpočet antidumpingového cla — Posun časových účinků zrušení“

text:
               11.1.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 7/15

         Rozsudek Tribunálu ze dne 18. listopadu 2015 – Mecafer v. Komise
   (Věc T-74/12) (1)

   („Dumping - Dovoz některých kompresorů pocházejících z Číny - Částečné zamítnutí vrácení zaplaceného antidumpingového cla - Stanovení vývozní ceny - Odpočet antidumpingového cla - Posun časových účinků zrušení“)
   (2016/C 007/20)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Mecafer (Valence, Francie) (zástupci: R. MacLean, solicitor, a A. Bochon, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Stobiecka-Kuik, K. Talabér-Ritz a T. Maxian Rusche, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise C (2011) 8804 final ze dne 6. prosince 2011, týkajícího se žádostí o vrácení zaplaceného antidumpingového cla uloženého na dovozy některých kompresorů pocházejících z Čínské lidové republiky, a v případě, že Tribunál zruší uvedené rozhodnutí, návrh na zachování účinků uvedeného rozhodnutí, dokud Komise nepřijme opatření nezbytná k vyhovění rozsudku Tribunálu v této věci.

      Výrok rozsudku

               1)

               Článek 1 rozhodnutí Komise C (2011) 8804 final ze dne 6. prosince 2011 týkajícího se žádostí o vrácení zaplaceného antidumpingového cla uloženého na dovozy některých kompresorů pocházejících z Čínské lidové republiky se zrušuje v rozsahu, v jakém nepřiznává společnosti Mecafer vrácení bezdůvodně zaplaceného antidumpingového cla nad rámec částek, které jsou v něm uvedeny.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 118, 21.4.2012.


title: Věc T-306/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 16. června 2015 – Silicium España Laboratorios v. OHIM – LLR-G5 (LLRG5) „Ochranná znánka Společenství — Řízení o prohlášení neplatnosti — Slovní ochranná známka Společenství LLRG5 — Absolutní důvod pro zamítnutí — Nedostatek dobré víry majitele ochranné známky Společenství — Článek 52 odstavec 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               10.8.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 262/19

         Rozsudek Tribunálu ze dne 16. června 2015 – Silicium España Laboratorios v. OHIM – LLR-G5 (LLRG5)
   (Věc T-306/13) (1)

   („Ochranná znánka Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Slovní ochranná známka Společenství LLRG5 - Absolutní důvod pro zamítnutí - Nedostatek dobré víry majitele ochranné známky Společenství - Článek 52 odstavec 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2015/C 262/24)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Silicium España Laboratorios, SL (Tarragone, Španělsko) (zástupce: C. Sueiras Villalobos, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: LLR-G5 Ltd (Castlebar, Irsko) (zástupci: A. von Mühlendahl a H. Hartwig, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 7. března 2013 (věc R 383/2012-1) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi LLR-G5 Ltd a Silicium España Laboratorios, SL

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti Silicium España Laboratorios, SL se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 226, 3.8.2013.


title: Věc T-86/10: Usnesení Tribunálu ze dne 9. dubna 2013 — British Sugar v. Komise ( „Zemědělství — Cukr — Dávky z výroby — Zrušení a prohlášení částečné neplatnosti nařízení (ES) č. 1193/2009 po podání žaloby — Nevydání rozhodnutí ve věci“ )

text:
               1.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 156/42

         Usnesení Tribunálu ze dne 9. dubna 2013 — British Sugar v. Komise
   (Věc T-86/10) (1)

   (Zemědělství - Cukr - Dávky z výroby - Zrušení a prohlášení částečné neplatnosti nařízení (ES) č. 1193/2009 po podání žaloby - Nevydání rozhodnutí ve věci)
   2013/C 156/79
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: British Sugar plc (Londýn, Spojené království) (zástupci: původně K. Lasok, QC, G. Facenna, barrister, W. Robinson, P. Doris a D. Das, solicitors, poté K. Lasok, G. Facenna, W. Robinson a D. Das)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: K. Banks a P. Rossi, zmocněnci)

      Vedlejší účastníci podporující žalobkyni: Španělské království (zástupci: původně F. Díez Moreno, poté A. Rubio González, abogados del Estado); a Litevská republika (zástupci: R. Janeckaitė a R. Krasuckaitė, zmocněnci)

      Vedlejší účastníci podporující žalovanou: Lotyšská republika (zástupci: K. Drēviņa a K. Krasovska, zmocněnci); a Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupci: původně S. Behzadi Spencer a S. Hathaway, poté S. Behzadi Spencer a A. Robinson, zmocněnci)

      Předmět věci

   Zrušení nařízení Komise (ES) č. 1193/2009 ze dne 3 listopadu 2009, kterým se opravují nařízení (ES) č. 1762/2003, (ES) č. 1775/2004, (ES) č. 1686/2005 a (ES) č. 164/2007 a kterým se pro hospodářské roky 2002/03, 2003/04, 2004/05 a 2005/06 stanoví částky na dávky z výroby v odvětví cukru (Úř. věst. L 321, s. 1).

      Výrok

               1)

               Řízení o žalobě se zastavuje.

               2)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a náklady řízení British Sugar plc.

               3)

               Španělské království, Lotyšská republika, Litevská republika Spojené království Velké Británie a Severního Irska ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 113, 1.5.2010.


title: Věc C-409/09: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 9. června 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Supremo Tribunal de Justiça — Portugalsko) — José Maria Ambrósio Lavrador, Maria Cândida Olival Ferreira Bonifácio v. Companhia de Seguros Fidelidade-Mundial SA ( „Pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel — Směrnice 72/166/EHS, 84/5/EHS a 90/232/EHS — Právo na náhradu škody z povinného pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel — Podmínky pro omezení — Podíl poškozeného na škodě, která mu vznikla — Odpovědnost za škodlivý následek — Ustanovení použitelná na třetí nezletilou osobu, která je v rámci nehody poškozeným“ )

text:
               30.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 226/4

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 9. června 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Supremo Tribunal de Justiça — Portugalsko) — José Maria Ambrósio Lavrador, Maria Cândida Olival Ferreira Bonifácio v. Companhia de Seguros Fidelidade-Mundial SA
   (Věc C-409/09) (1)

   (Pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel - Směrnice 72/166/EHS, 84/5/EHS a 90/232/EHS - Právo na náhradu škody z povinného pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel - Podmínky pro omezení - Podíl poškozeného na škodě, která mu vznikla - Odpovědnost za škodlivý následek - Ustanovení použitelná na třetí nezletilou osobu, která je v rámci nehody poškozeným)
   2011/C 226/06
   Jednací jazyk: portugalština

      Předkládající soud

   Supremo Tribunal de Justiça

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelé: José Maria Ambrósio Lavrador, Maria Cândida Olival Ferreira Bonifácio

      Odpůrkyně: Companhia de Seguros Fidelidade-Mundial SA

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Supremo Tribunal de Justiça — Výklad článku 1 třetí směrnice Rady 90/232/EHS ze dne 14. května 1990 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel (Úř. věst. L 129, s. 33; Zvl. vyd. 06/01, s. 249) — Rozsah pokrytí povinného pojištění ve prospěch třetích osob — Ustanovení použitelná na třetí nezletilé osoby, které jsou v rámci nehody poškozenými

      Výrok

   Směrnice Rady 72/166/EHS ze dne 24. dubna 1972 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel a kontroly povinnosti uzavřít pro případ takové odpovědnosti pojištění, druhá směrnice Rady 84/5/EHS ze dne 30. prosince 1983 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel a třetí směrnice Rady 90/232/EHS ze dne 14. května 1990 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel musejí být vykládány v tom smyslu, že nebrání vnitrostátním ustanovením spadajícím pod právo občanskoprávní odpovědnosti, která na základě individuálního posouzení výlučného či částečného podílu poškozeného v rámci nehody na škodě, která mu vznikla, umožňují vyloučit či omezit právo tohoto poškozeného požadovat poskytnutí náhrady škody z titulu pojištění občanskoprávní odpovědnosti motorového vozidla, které se nehody účastnilo.

      (1)  Úř. věst. C 11, 16.1.2010.


title: Věc T-206/07: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 29. ledna 2008 – Foshan Shunde Yongjian Housewares & Hardware v. Rada ( Dumping — Dovozy žehlicích prken pocházejících z Čínské lidové republiky a Ukrajiny — Postavení podniku vyvíjejícího se v tržním hospodářství — Právo na obhajobu — Článek 2 odst. 7 písm. c) a článek 20 odst. 5 nařízení (ES) č. 384/96 )

text:
               8.3.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 64/37

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 29. ledna 2008 – Foshan Shunde Yongjian Housewares & Hardware v. Rada
   (Věc T-206/07) (1)

   („Dumping - Dovozy žehlicích prken pocházejících z Čínské lidové republiky a Ukrajiny - Postavení podniku vyvíjejícího se v tržním hospodářství - Právo na obhajobu - Článek 2 odst. 7 písm. c) a článek 20 odst. 5 nařízení (ES) č. 384/96“)
   (2008/C 64/59)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Foshan Shunde Yongjian Housewares & Hardware Co. Ltd (Foshan, Čína) (zástupci: J.-F. Bellis, advokát, a G. Vallera, barrister)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: J.-P. Hix, zmocněnec, původně ve spolupráci s B. O'Connorem, solicitor, a P. Verganem, advokátem, poté s B. O'Connorem a E. McGovernem, barrister)

      Vedlejší účastnice ící žalovanou:Komise Evropských společenství (zástupci: H. van Vliet a K. Talabér-Ricz, zmocněnci); Vale Mill (Rochdale) Ltd (Rochdale, Spojené království); Pirola SpA (Mapello, Itálie); Colombo New Scal SpA (Rovagnate, Itálie) (zástupci: G. Berrisch a G. Wolf, advokáti); a Italská republika (zástupci: I. Braguglia, zmocněnec, ve spolupráci s W. Ferrantem, avvocato dello Stato)
   Předmět
   Žaloba na neplatnost nařízení Rady (ES) č. 452/2007 ze dne 23. dubna 2007 o uložení konečného antidumpingového cla a o konečném výběru prozatímního cla uloženého z dovozů žehlicích prken pocházejících z Čínské lidové republiky a Ukrajiny (Úř. věst. L 109, s. 12) v rozsahu, ve kterém ukládá antidumpingové clo na dovozy žehlicích prken vyrobených žalobkyní
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Foshan Shunde Yongjian Housewares & Hardware Co. Ltd ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady řízení vynaložené Radou, Vale Mill (Rochdale) Ltd, Pirola SpA a Colombo New Scal SpA.

               3)

               Komise a Italská republika ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 170, 21.7.2007.