title: Věc T-323/17: Žaloba podaná dne 29. května 2017 – Martinair Holland v. Komise

text:
               24.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 239/51

         Žaloba podaná dne 29. května 2017 – Martinair Holland v. Komise
   (Věc T-323/17)
   (2017/C 239/65)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Martinair Holland NV (Haarlemmermeer, Nizozemsko) (zástupce: M. Smeets, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil v celém rozsahu rozhodnutí Komise C(2017) 1742 final ze dne 17. března 2017 v řízení podle článku 101 SFEU, článku 53 Dohody o EHP a článku 8 Dohody mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o letecké dopravě (věc AT.39258 – Airfreight) z důvodu porušení zákazu svévolnosti a zásady rovného zacházení v souladu s jejím prvním žalobním důvodem; z důvodu nedostatku pravomoci týkající se letecké dopravy z letišť mimo EHP na letiště v rámci EHP v souladu s jejím druhým žalobním důvodem (primárně); nebo

               —

               zrušil čl. 1 odst. 2 písm. d) a čl. 1 odst. 3 písm. d) napadeného rozhodnutí v rozsahu, v němž tato ustanovení uvádí, že se žalobkyně dopustila protiprávního jednání týkajícího se letecké dopravy z letišť mimo EHP na letiště v rámci EHP, v souladu s jejím druhým žalobním důvodem (podpůrně); a

               —

               zrušil článek 1 a čl. 1 odst. 1 písm. d), čl. 1 odst. 2 písm. d), čl. 1 odst. 3 písm. d) a čl. 1 odst. 4 písm. d) napadeného rozhodnutí v rozsahu, v němž tato ustanovení uvádí, že jediné a trvající protiprávní jednání zahrnovalo zrušení přirážky, v souladu s jejím třetím žalobním důvodem; a

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení, pokud Tribunál zcela nebo zčásti zruší napadené rozhodnutí.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z porušení zákazu svévolnosti a zásady rovného zacházení.

                           —

                           Žalobkyně tvrdí, že napadené rozhodnutí porušuje zákaz svévolnosti tím, že z výroku napadeného rozhodnutí vylučuje podniky, které se podle jejího odůvodnění podílely na stejném jednání jako adresáti napadeného rozhodnutí.

                           —

                           Žalobkyně dále tvrdí, že napadené rozhodnutí porušuje zásadu rovného zacházení tím, že sankcionuje žalobkyni za protiprávní jednání, ukládá jí pokutu a připisuje jí občanskoprávní odpovědnost, zatímco podniky, které se podle jejího odůvodnění podílely na stejném jednání jako adresáti napadeného rozhodnutí, jsou z výroku napadeného rozhodnutí vyloučeny.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z nedostatku pravomoci týkající se letecké nákladní dopravy z letišť mimo EHP na letiště v EHP.

                           —

                           Žalobkyně tvrdí, že napadené rozhodnutí nesprávně vychází z předpokladu, že jediné a trvající protiprávní jednání týkající se letecké dopravy z letišť mimo EHP na letiště v EHP bylo uplatňováno v EHP.

                           —

                           Žalobkyně dále tvrdí, že napadené rozhodnutí nesprávně vychází z předpokladu, že jediné a trvající protiprávní jednání týkající se letecké dopravy z letišť mimo EHP na letiště v EHP mělo podstatný, okamžitý a předvídatelný dopad na hospodářskou soutěž v EHP.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z nedostatečného odůvodnění a zjevně nesprávného posouzení v rozsahu, v němž napadené rozhodnutí dospělo k závěru, že zrušení přirážky představuje samostatný prvek protiprávního jednání.

                           —

                           Žalobkyně tvrdí, že dva předpoklady, ze kterých napadené rozhodnutí vychází za účelem kvalifikace zrušení přirážky jako samostatného prvku protiprávního jednání, si s ohledem na hospodářský a regulační rámec dotyčného odvětví vzájemně odporují.

                           —

                           Žalobkyně dále tvrdí, že zrušení přirážky nelze rozeznat od praktik týkajících se palivové a bezpečností přirážky a nepředstavuje samostatný prvek protiprávního jednání.


title: Věc C-289/10 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 10. června 2010 European Dynamics SA proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 19. března 2010 ve věci T-50/05, Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE v. Evropská komise

text:
               11.9.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 246/20

         Kasační opravný prostředek podaný dne 10. června 2010 European Dynamics SA proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 19. března 2010 ve věci T-50/05, Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE v. Evropská komise
   (Věc C-289/10 P)
   ()
   2010/C 246/35
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: European Dynamics SA (zástupce: N. Korogiannakis, Attorney at Law)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastníce řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozhodnutí Tribunálu;

               —

               zrušit rozhodnutí Komise (GŘ pro daňovou a celní unii) odmítnout nabídku účastnice podávající kasační opravný prostředek předloženou v odpovědi na vyhlášení veřejné zakázky TAXUD/2004/AO-004 „Specifikace, vývoj, údržba a podpora telematických systémů ke kontrole pohybu zboží podléhajícího spotřební dani v rámci Evropského společenství v souladu s režimem podmíněného osvobození od spotřební daně“ (Úř. věst. 2004/S 139-118603) a zadat zakázku jinému uchazeči;

               —

               uložit Komisi náhradu právních a dalších nákladů řízení včetně těch, které vznikly v souvislosti s původním řízením, a to i v případě, že tato žaloba bude zamítnuta, jakož i náklady řízení o této žalobě v případě, že bude přijata.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek tvrdí, že napadený rozsudek by měl být zrušen z následujících důvodů:

               Zaprvé proto, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení tím, že nesprávně vyložil čl. 89 odst. 1 finančního nařízení a zásady rovnosti zacházení, nediskriminace, transparentnosti a volné soutěže, když zamítl argument účastnice řízení podávajícího kasační opravný prostředek týkající se toho, že neměl k dispozici dva druhy technických informací, které byly nezbytné pro formulaci nabídky v rámci uvedené zakázky, jmenovitě přesné specifikace EMCS a zdrojový kód, návrh a technickou dokumentaci k NCTS.

               Zadruhé účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek tvrdí, že Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když dospěl k závěru, že odůvodnění uvedené Komisí dávalo účastnici řízení podávající kasační opravný prostředek uplatnit její práva. Konkrétněji se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení, když měl za to, že GŘ TAXUD sdělilo účastnici řízení podávající kasační opravný prostředek dostatek informací k tomu, aby „napadené rozhodnutí žalobkyni umožnilo uplatnit její práva a Tribunálu umožnilo provést přezkum“.

               Zatřetí se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení v bodech 102 až 116 rozsudku, když měl za to, že účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek nedoložila své tvrzení, že zadávací kritéria byla „neurčitá a subjektivní“. Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek se ve světle celkové nejistoty o rozsahu prací a míře potenciálního znovupoužití NCTS požadované zadavatelem zejména domnívá, že byl porušen čl. 97 odst. 1 finančního nařízení a čl. 17 odst. 1 směrnice 92/50 (1).

               Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek se nakonec domnívá, že Tribunál se zřejmě dopustil nesprávného právního posouzení, když s ohledem na argument o zjevně nesprávném posouzení uvedl, že účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek omezila své argumenty na obecná tvrzení a neprokázala tedy, zda a jak se domnělá nesprávná posouzení dotkla konečného výsledku vyhodnocení nabídek.

      (1)  Směrnice Rady 92/50/EHS ze dne 18. června 1992 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na služby (Úř. věst. L 209, s. 1; Zvl. vyd. 06/01, s. 322).


title: Věc T-431/08: Žaloba podaná dne 1. října 2008 – Bulur Giyim Sanayi ve Ticaret Sirketi v. OHIM – Denim (VIGOSS)

text:
               6.12.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 313/46

         Žaloba podaná dne 1. října 2008 – Bulur Giyim Sanayi ve Ticaret Sirketi v. OHIM – Denim (VIGOSS)
   (Věc T-431/08)
   (2008/C 313/84)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Bulur Giyim Sanayi ve Ticaret Sirketi (Istanbul, Turecko) (zástupci: R. Böhm, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: A V Denim, Inc. (obchodující pod firmou A&V Denim, Inc.) (New York, Spojené státy)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 18. července 2008 ve věci R 1366/2007-2 v rozsahu, v jakém zamítlo odvolání podané žalobkyní proti rozhodnutí námitkového oddělení ze dne 26. června 2007 o námitce č. B 923 005; a

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „VIGOSS“ pro výrobky tříd 14, 18 a 25

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: mezinárodní ochranná známka „VIGOSS“ pro výrobky třídy 25, přihlášená pod č. 771 374

      Rozhodnutí námitkového oddělení: částečné zamítnutí námitky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: částečné zrušení napadeného rozhodnutí a zamítnutí odvolání ve zbývající části

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 40/94 tím, že odvolací senát nezohlednil všechny relevantní faktory při posuzování pravděpodobnosti záměny mezi spornými ochrannými známkami


title: Věc T-206/10: Žaloba podaná dne 30. dubna 2010 — Vesteda Groep v. Komise

text:
               3.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 179/53

         Žaloba podaná dne 30. dubna 2010 — Vesteda Groep v. Komise
   (Věc T-206/10)
   2010/C 179/90
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Vesteda Groep BV (Maastricht, Nizozemsko) (zástupci: G. van der Wal a T. Boesman, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Komise ze dne 15. prosince 2009;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobkyně navrhuje zrušit rozhodnutí Komise K(2009) 26 v konečném znění ze dne 15. prosince 2009 týkající se státní podpory E 2/2005 a N 642/2009 (Nizozemsko) — Stávající podpora a zvláštní podpora projektů pro podniky zabývající se bytovou výstavbou. Žalobkyně zakládá svou žalobu na třech důvodech.
   Zaprvé žalobkyně tvrdí, že Komise v bodech 25 až 37 napadeného rozhodnutí neprávem a z právního hlediska nesprávně dospěla k závěru, že nizozemský systém financování sociálního bydlení a všechny změny tohoto systému od provádění Smlouvy o ES představovaly stávající podpory a že z tohoto důvodu čl. 108 odst. 1 SFEU a kapitola V nařízení č. 659/1999 (1) tvořily posuzovací rámec Komise. Komise se dopustila nesprávného posouzení, neboť nedostatečně přezkoumala změny systému a nedostatečně odůvodnila napadené rozhodnutí.
   Zadruhé Komise neprávem a z právního hlediska nesprávně v napadeném rozhodnutí na základě článku 19 nařízení č. 659/1999 uvedla opatření oznámená Nizozemskem ve smyslu čl. 19 odst. 1 nařízení č. 659/1999. Komisí uváděná vhodná opatření jsou nedostatečná nebo nezpůsobilá pro zajištění slučitelnosti stávající podpory s články 107 a 106 SFEU. Komise krom toho nesprávně uplatnila podmínky čl. 106 odst. 2 SFEU a své posouzení nedostatečně odůvodnila.
   Zatřetí žalobkyně tvrdí, že Komise neprávem a z právního hlediska nesprávně nezahájila řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU a čl. 4 odst. 4 nařízení č. 659/1999.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (Úř. věst. L 83, s. 1; Zvl. vyd. 08/01, s. 339).


title: Věc F-134/07: Žaloba podaná dne 3. prosince 2007 – Adjemian a další v. Komise

text:
               8.3.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 64/66

         Žaloba podaná dne 3. prosince 2007 – Adjemian a další v. Komise
   (Věc F-134/07)
   (2008/C 64/109)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Vahan Adjemian (Angera, Itálie) (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis a E. Marchal, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Předmět a popis sporu
   Zrušení rozhodnutí Komise, kterými bylo jednak zamítnuto prodloužení pracovního poměru žalobců, jakožto smluvních zaměstnanců, na dobu určitou nebo neurčitou, a jednak stanoveny podmínky zaměstnání. Na podporu svých žalob žalobci uplatňují porušení zásady stability pracovních vztahů, a zejména protiprávnosti čl. 88 pracovního řádu ostatních zaměstnanců (PŘOZ) v rozsahu, v němž omezuje dobu trvání smluv uzavřených se smluvními zaměstnanci.
   Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit po sobě jdoucí rozhodnutí Komise, a zejména to ze dne 28. dubna 2004 o maximální délce zaměstnávání dočasných zaměstnanců v jejích službách;

               —

               prohlásit článek 88 PŘOZ za protiprávní v rozsahu, v němž omezuje dobu trvání smluv uzavřených se smluvními zaměstnanci;

               —

               zrušit rozhodnutí Komise ze dne 23. srpna 2007 a ze dne 31. října 2007, kterými byly zamítnuty stížnosti R/263/07, R/492/07 a R/390/07, podané proti rozhodnutí Komise uzavřít smlouvu nebo prodloužit pracovní poměr žalobců jakožto smluvních zaměstnanců pouze na dobu určitou;

               —

               zrušit rozhodnutí Komise ze dne 5. září 2007, kterým se zamítají žádosti žalobců ze dne 31. května 2007 a 20. července 2007 směřující k prodloužení pracovního poměru žalobců jakožto smluvních zaměstnanců na dobu neurčitou;

               —

               zrušit rozhodnutí Komise týkající se stanovení podmínek zaměstnání žalobců v rozsahu, v němž jsou jejich pracovní poměr nebo jeho prodloužení omezeny na dobu určitou;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-256/10 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 9. června 2010 Luigim Marcucciem proti usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 25. března 2010 ve věci F-102/08, Marcuccio v. Komise

text:
               14.8.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 221/49

         Kasační opravný prostředek podaný dne 9. června 2010 Luigim Marcucciem proti usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 25. března 2010 ve věci F-102/08, Marcuccio v. Komise
   (Věc T-256/10 P)
   ()
   2010/C 221/80
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatel): Luigi Marcuccio (Tricase, Itálie) (zástupce: G. Cipressa, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

               —

               V každém případě zrušit napadené usnesení v plném rozsahu.

               —

               Prohlásit žalobu podanou v prvním stupni, která byla předmětem napadeného usnesení, za zcela přípustnou.

               —

               Vyhovět v plném rozsahu návrhovým žádáním navrhovatele předloženým v řízení v prvním stupni.

               —

               Uložit žalované, aby žalobci nahradila veškeré soudní náklady a odměny vynaložené a stále vynakládané v souvislosti s řízením v prvním stupni a s řízením o kasačním opravném prostředku.

               —

               Podpůrně vrátit věc Soudu pro veřejnou službu, aby znovu rozhodl v novém složení senátu o meritu této věci.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Tento kasační opravný prostředek je namířen proti usnesení Soudu pro veřejnou službu (SVS) ze dne 25. března 2010. Tímto usnesením SVS částečně odmítl jako nepřípustnou a částečně zamítl jako zcela neopodstatněnou žalobu, jejímž předmětem bylo určit neexistenci, nebo alespoň protiprávnost rozhodnutí, kterým Komise odmítla poskytnout navrhovateli kopie fotografií pořízených během stěhování ze služebního bytu, který navrhovatel obýval v Luandě (Angola), a kterým odstranila veškeré dokumenty související s tímto stěhováním, jakož i uložení Komisi náhrady škody vzniklé v důsledku toho, že Komise proti vůli navrhovatele přistoupila k uvedenému přestěhování.
   Na podporu svých tvrzení navrhovatel uvádí naprostý nedostatek odůvodnění a porušení procesních předpisů týkajících se dokazování, zásady rovnosti stran sporu, článku 94 jednacího řádu SVS, povinnosti péče příslušející Komisi vůči navrhovateli a povinnosti řádné správy.


title: Věc F-108/14: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 20. července 2016 – Belis v. Komise „Veřejná služba – Úředníci – Důchody – Převedení vnitrostátních nároků na důchod – Návrhy na započtení příspěvkových let – Akt, který nezasahuje nepříznivě do právního postavení – Nepřípustnost žaloby – Návrh na vydání rozhodnutí bez projednání věci samé – Článek 83 jednacího řádu“

text:
               3.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 364/51

      Usnesení Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 20. července 2016 – Belis v. Komise
      (Věc F-108/14) (1)

      („Veřejná služba - Úředníci - Důchody - Převedení vnitrostátních nároků na důchod - Návrhy na započtení příspěvkových let - Akt, který nezasahuje nepříznivě do právního postavení - Nepřípustnost žaloby - Návrh na vydání rozhodnutí bez projednání věci samé - Článek 83 jednacího řádu“)
      (2016/C 364/66)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Claudio Belis (Ispra, Itálie) (zástupce: S. Orlandi)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně J. Currall a G. Gattinara, poté G. Gattinara a F. Simonetti, zmocněnci)

         Předmět věci

      Zrušení rozhodnutí o započtení žalobcova nároku na důchod týkající se převodení tohoto nároku do unijního důchodového systému na základě nových OPU k článkům 11 a 12 přílohy VIII služebního řádu úředníků.

         Výrok usnesení

                  1)

                  Žaloba se zamítá jako nepřípustná.

                  2)

                  Claudio Belis ponese vlastní náklady a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

         (1)  Úř. věst. C 26, 26.1.2015, s. 46.


title: Věc C-457/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgericht Berlin (Německo) dne 28. srpna 2015 – Vattenfall Europe Generation AG v. Spolková republika Německo

text:
               30.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 398/14

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgericht Berlin (Německo) dne 28. srpna 2015 – Vattenfall Europe Generation AG v. Spolková republika Německo
   (Věc C-457/15)
   (2015/C 398/18)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Verwaltungsgericht Berlin

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Vattenfall Europe Generation AG

      Žalovaná: Spolková republika Německo

      Předběžné otázky

               1)

               Vede zařazení kategorie „činnosti spalování paliv v zařízeních s celkovým jmenovitým tepelným příkonem vyšším než 20 MW“ do přílohy I směrnice 2003/87/ES (1) k tomu, že tím povinnost zařízení pro výrobu elektrické energie obchodovat s emisemi vzniká okamžikem první emise skleníkových plynů, a tím možná před okamžikem první výroby elektrické energie tímto zařízením?

               2)

               V případě záporné odpovědi na první otázku:
               Musí být čl. 19 odst. 2 rozhodnutí Komise ze dne 27. dubna 2011 (2011/278/EU) (2) vykládán v tom smyslu, že emise skleníkových plynů, ke kterým dochází před zahájením běžného provozu zařízení uvedeného v příloze I směrnice 2003/87/ES, vyvolávají již od okamžiku první emise během fáze výstavby tohoto zařízení povinnost provozovatele zařízení vykazovat emise a odevzdat emisní povolenky?

               3)

               V případě kladné odpovědi na druhou otázku:
               Musí být čl. 19 odst. 2 rozhodnutí Komise ze dne 27. dubna 2011 (2011/278/EU) vykládán v tom smyslu, že brání použití vnitrostátního prováděcího předpisu, § 18 odst. 4 Zuteilungsverordnung 2020 (nařízení o přidělování 2020), na zařízení pro výrobu elektrické energie, pokud jde o určení začátku povinnosti obchodovat s emisemi?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES (Úř. věst. L 275, 25.10.2003, s. 32; Zvl. vyd. 15/07, s. 631).

      (2)  Rozhodnutí Komise 2011/278/EU ze dne 27. dubna 2011, kterým se stanoví přechodná pravidla harmonizovaného přidělování bezplatných povolenek na emise platná v celé Unii podle článku 10a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES (oznámeno pod číslem K(2011) 2772) (Úř. věst. L 130, 17.5.2011, s. 1).


title: Věc C-456/11: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 15. listopadu 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Bremen — Německo) — Gothaer Allgemeine Versicherung AG, ERGO Versicherung AG, Versicherungskammer Bayern-Versicherungsanstalt des öffentlichen Rechts, Nürnberger Allgemeine Versicherungs-AG, Krones AG v. Samskip GmbH ( „Soudní spolupráce v občanských věcech — Nařízení (ES) č. 44/2001 — Články 32 a 33 — Uznávání soudních rozhodnutí — Pojem „rozhodnutí“ — Účinky soudního rozhodnutí na mezinárodní příslušnost — Smluvní ustanovení o založení příslušnosti“ )

text:
               12.1.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 9/19

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 15. listopadu 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Bremen — Německo) — Gothaer Allgemeine Versicherung AG, ERGO Versicherung AG, Versicherungskammer Bayern-Versicherungsanstalt des öffentlichen Rechts, Nürnberger Allgemeine Versicherungs-AG, Krones AG v. Samskip GmbH
   (Věc C-456/11) (1)

   (Soudní spolupráce v občanských věcech - Nařízení (ES) č. 44/2001 - Články 32 a 33 - Uznávání soudních rozhodnutí - Pojem „rozhodnutí“ - Účinky soudního rozhodnutí na mezinárodní příslušnost - Smluvní ustanovení o založení příslušnosti)
   2013/C 9/30
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Landgericht Bremen

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Gothaer Allgemeine Versicherung AG, ERGO Versicherung AG, Versicherungskammer Bayern-Versicherungsanstalt des öffentlichen Rechts, Nürnberger Allgemeine Versicherungs-AG, Krones AG

      Žalovaná: Samskip GmbH

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Landgericht Bremen — Výklad článků 31 a 32 nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (Úř. věst. L 12, s. 1; Zvl. vyd. 19/04, s. 42) — Uznávání rozhodnutí vydaných v jednom členském státě — Rozhodnutí čistě procesní povahy („Prozeßurteil“) — Rozhodnutí týkající se výkladu ujednání o soudní příslušnosti, kterým se vnitrostátní soud prohlašuje za nepříslušný, když konstatuje soudní příslušnost třetího státu — Rozsah uznání

      Výrok

               1)

               Článek 32 nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech musí být vykládán v tom smyslu, že se vztahuje i na rozhodnutí, jimiž soud jednoho členského státu odmítá svou příslušnost na základě smluvního ustanovení o založení příslušnosti bez ohledu na kvalifikaci takovéhoto rozhodnutí podle práva jiného členského státu.

               2)

               Články 32 a 33 nařízení č. 44/2001 musí být vykládány v tom smyslu, že je soud, na němž je požadováno uznání rozhodnutí, jímž soud jiného členského státu odmítl svou příslušnost na základě smluvního ustanovení o založení příslušnosti, vázán zjištěním platnosti tohoto ustanovení, které je obsaženo v odůvodnění pravomocného rozsudku prohlašujícího žalobu za nepřípustnou.

      (1)  Úř. věst. C 331, 12.11.2011.


title: Věc T-98/11 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 17. února 2011 AG proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 16. prosince 2010 ve věci F-25/10, AG v. Parlament

text:
               16.4.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 120/15

         Kasační opravný prostředek podaný dne 17. února 2011 AG proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 16. prosince 2010 ve věci F-25/10, AG v. Parlament
   (Věc T-98/11 P)
   2011/C 120/36
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: AG (Brusel, Belgie) (zástupci: S. Rodrigues, A. Blot a C. Bernard-Glanz, advokáti)

      Další účastník řízení: Evropský parlament

      Návrhová žádání účastnice řízení podávajícího kasační opravný prostředek (navrhovatelky)

   Navrhovatelka žádá Soud, aby:

               —

               prohlásil projednávaný kasační prostředek za přípustný;

               —

               zrušil usnesení vydané Soudem pro veřejnou službu dne 16. prosince 2010 ve věci F-25/10;

               —

               vyhověl návrhovým žádáním směřujícím ke zrušení a náhradě škody, které navrhovatelka předložila před Soudem pro veřejnou službu;

               —

               uložil Parlamentu náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu kasačního opravného prostředku se navrhovatelka dovolává jediného důvodu vycházejícího ze zkreslení důkazů předložených před prvoinstančním soudem, porušení zásady právní jistoty a porušení práva na účinný procesní prostředek, jelikož:

               —

               žádný dokument ve spise neumožňoval SVS mít za to, že navrhovatelka porušila povinnost řádné péče tím, že nesledovala svoji poštu během své dovolené na konci kalendářního roku, tedy během období, ve kterém se poštovní úředník dostavil do jejího bydliště, aby ji doručil doporučený dopis Parlamentu obsahující odpověď na její stížnost;

               —

               SVP nevysvětlil, co měla chápat pod pojmem „delší“ dovolená;

               —

               SVS dospěl k závěru, že oznámení o uložení zásilky, které navrhovatelka našla po návratu ze své dovolené ve své poštovní schránce, se nutně týkalo doporučeného dopisu Parlamentu obsahujícího odpověď na její stížnost.


title: Věc C-58/13 a C-59/13: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 17. července 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Consiglio Nazionale Forense – Itálie) – Angelo Alberto Torresi (C-58/13), Pierfrancesco Torresi (C-59/13) v. Consiglio dell’Ordine degli Avvocati di Macerata „Řízení o předběžné otázce — Volný pohyb osob — Přístup k povolání advokáta — Možnost odmítnout zápis do seznamu advokátní komory v případě státních příslušníků členského státu, kteří získali odbornou kvalifikaci advokáta v jiném členském státě — Zneužití práva“

text:
               15.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 315/9

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 17. července 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Consiglio Nazionale Forense – Itálie) – Angelo Alberto Torresi (C-58/13), Pierfrancesco Torresi (C-59/13) v. Consiglio dell’Ordine degli Avvocati di Macerata
   (Věc C-58/13 a C-59/13) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Volný pohyb osob - Přístup k povolání advokáta - Možnost odmítnout zápis do seznamu advokátní komory v případě státních příslušníků členského státu, kteří získali odbornou kvalifikaci advokáta v jiném členském státě - Zneužití práva“)
   2014/C 315/12
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Consiglio Nazionale Forense

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Angelo Alberto Torresi (C-58/13), Pierfrancesco Torresi (C-59/13)

      Žalovaný: Consiglio dell’Ordine degli Avvocati di Macerata

      Výrok

               1)

               Článek 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/5/ES ze dne 16. února 1998 o usnadnění trvalého výkonu povolání advokáta v jiném členském státě než v tom, ve kterém byla získána kvalifikace, musí být vykládán v tom smyslu, že zneužívající jednání nemůže představovat to, že se státní příslušník členského státu odebere do jiného členského státu za účelem získat zde po úspěšném absolvování vysokoškolského studia odbornou kvalifikaci advokáta a vrátí se do členského státu, jehož je státním příslušníkem, aby tam vykonával povolání advokáta pod profesním označením udělovaným v členském státě, ve kterém byla tato odborná kvalifikace získána.

               2)

               Přezkum druhé předložené otázky neodhalil žádnou skutečnost, kterou by mohla být dotčena platnost článku 3 směrnice 98/5.

      (1)  Úř. věst. C 147, 25.5.2013.


title: Věc C-288/11 P: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 19. prosince 2012 — Mitteldeutsche Flughafen AG, Flughafen Leipzig/Halle GmbH v. Evropská komise, Spolková republika Německo, Arbeitsgemeinschaft Deutscher Verkehrsflughäfen eV (ADV) ( „Kasační opravný prostředek — Státní podpory — Pojem „podnik“ — Hospodářská činnost — Výstavba letištní infrastruktury — Vzletová a přistávací dráha“ )

text:
               16.2.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 46/5

         Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 19. prosince 2012 — Mitteldeutsche Flughafen AG, Flughafen Leipzig/Halle GmbH v. Evropská komise, Spolková republika Německo, Arbeitsgemeinschaft Deutscher Verkehrsflughäfen eV (ADV)
   (Věc C-288/11 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Státní podpory - Pojem „podnik“ - Hospodářská činnost - Výstavba letištní infrastruktury - Vzletová a přistávací dráha)
   2013/C 46/09
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Mitteldeutsche Flughafen AG, Flughafen Leipzig/Halle GmbH (zástupci: M. Núñez-Müller a J. Dammann, Rechtsanwälte)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: B. Martenczuk a T. Maxian Rusche, zmocněnci), Spolková republika Německo, Arbeitsgemeinschaft Deutscher Verkehrsflughäfen eV (ADV) (zástupci: L. Giesberts a G. Kleve, Rechtsawälte)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) ze dne 24. března 2011 — Freistaat Sachsen a další v. Komise (spojené věci T-443/08 a T-455/08), Mitteldeutsche Flughafen a Flughafen Leipzig/Halle v. Komise, kterým Tribunál částečně zamítl žalobu směřující k částečnému zrušení rozhodnutí Komise 2008/948/ES ze dne 23. července 2008 o opatřeních Německa ve prospěch společnosti DHL a letiště Lipsko/Halle (Úř. věst. L 346, s. 31) — Použitelnost ustanovení unijního práva v oblasti státních podpor na podpory poskytnuté na výstavbu letištní infrastruktury — Pojem „podnik“ ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU — Časová působnost pokynů Komise

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Mitteldeutsche Flughafen AG a Flughafen Leipzig-Halle GmbH ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

               3)

               Arbeitsgemeinschaft Deutscher Verkehrsflughäfen eV (ADV) ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 252, 27.8.2011.


title: Věc C-668/11 P: Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 26. září 2013 — Alliance One International Inc. v. Evropská komise ( „Kasační opravný prostředek — Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Španělský trh pro nákup a prvotní zpracování surového tabáku — Stanovení cen a rozdělení trhu — Porušení článku 81 ES — Přičitatelnost protiprávního jednání dceřiných společností jejich mateřským společnostem — Odrazující účinek — Rovné zacházení — Spolupráce — Povinnost uvést odůvodnění — Polehčující okolnosti“ )

text:
               23.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 344/18

         Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 26. září 2013 — Alliance One International Inc. v. Evropská komise
   (Věc C-668/11 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Španělský trh pro nákup a prvotní zpracování surového tabáku - Stanovení cen a rozdělení trhu - Porušení článku 81 ES - Přičitatelnost protiprávního jednání dceřiných společností jejich mateřským společnostem - Odrazující účinek - Rovné zacházení - Spolupráce - Povinnost uvést odůvodnění - Polehčující okolnosti)
   2013/C 344/29
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Alliance One International Inc. (zástupci: M Odriozola a A Vide, abogados)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: F. Castillo de la Torre a J. Bourke, zmocněnci)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) ze dne 12. října 2011 Agroexpansión v. Komise (T-38/05), kterým Tribunál částečně zamítl návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise C(2004) 4030 final ze dne 20. října 2004 v řízení podle čl. 81 odst. 1 [ES] (věc COMP/C.38.238/B.2 — Surový tabák — Španělsko)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnosti Alliance One International Inc. se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 89, 24.3.2012.


title: Věc C-557/08: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 9. července 2009 — Komise Evropských společenství v. Spojené království Velké Británie a Severního Irska ( Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2005/35/ES — Znečištění z lodí a zavedení sankcí za protiprávní jednání — Neprovedení )

text:
               29.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 205/12

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 9. července 2009 — Komise Evropských společenství v. Spojené království Velké Británie a Severního Irska
   (Věc C-557/08) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2005/35/ES - Znečištění z lodí a zavedení sankcí za protiprávní jednání - Neprovedení“)
   2009/C 205/22
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: L. Lozano Palacios a A.A. Gilly, zmocněnci)

      Žalované: Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupce: H. Walker, zmocněnec)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Nepřijetí ve stanovené lhůtě předpisů nezbytných k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2005/35/ES ze dne 7. září 2005 o znečištění z lodí a o zavedení sankcí za protiprávní jednání

      Výrok

               1)

               Spojené království Velké Británie a Severního Irska tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2005/35/ES ze dne 7. září 2005 o znečištění z lodí a o zavedení sankcí za protiprávní jednání, nesplnilo povinnosti, které pro ně vyplývají z této směrnice.

               2)

               Spojenému království Velké Británie a Severního Irska se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 44, 21.2.2009.


title: Věc C-39/10: Žaloba podaná dne 22. ledna 2010 — Evropská komise v. Estonská republika

text:
               13.3.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/42

         Žaloba podaná dne 22. ledna 2010 — Evropská komise v. Estonská republika
   (Věc C-39/10)
   2010/C 63/66
   Jednací jazyk: estonština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: R. Lyal a K. Saaremäel-Stoilov)

      Žalovaná: Estonská republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Estonská republika tím, že ve svých právních aktech nestanovila, že osvobození od daně z příjmu se přiznává takovým nerezidentům, jejichž celkové příjmy jsou tak nízké, že by byli od daně z příjmu osvobozeni, pokud by byli daňovými poplatníky — rezidenty, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 45 Smlouvy o fungování Evropské unie a z článku 28 Dohody o Evropském hospodářském prostoru;

               —

               uložit Estonské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Komise obdržela stížnost státního příslušníka Estonské republiky usazeného ve Finské republice týkající se zdanění důchodu, který pobírá z Estonska daní z příjmu. Tento státní příslušník uvedl, že Estonská republika ve vztahu k jeho důchodu neuplatnila ani běžnou nezdanitelnou částku stanovenou pro rezidenty, ani doplňkovou nezdanitelnou částku stanovenou pro důchodce — rezidenty.
   Stěžovatel pobírá polovinu svých příjmů ve formě důchodu z Estonské republiky a druhou polovinu jako důchod z Finské republiky. Jeho příjmy jsou velmi nízké a pokud by pobíral všechny své příjmy z téhož členského státu, byly by zdaněny v menší míře nebo by nebyly zdaněny vůbec.
   Z ustálené judikatury Soudního dvora vyplývá, že přímé zdanění sice spadá do pravomoci členských států, ale že členské státy musí tuto pravomoc vykonávat v souladu s právem Evropské unie a musí zabránit diskriminaci z důvodu státní příslušnosti.
   Pokud je daňovému poplatníkovi — nerezidentovi, který využil svobody volného pohybu pracovníků, odepřeno osvobození od daně, které je umožněno daňovému poplatníku — rezidentovi, představuje to nerovné zacházení s nerezidenty a rezidenty a současně omezení přeshraničního volného pohybu.
   Může být — a do jaké míry — toto nerovné zacházení z důvodu odlišného bydliště považováno za přiměřené a odůvodněné?
   V situaci, ve které jsou celosvětově dosažené celkové příjmy poplatníka daně tak nízké, že stát zdroje příjmů by je nezdanil vůbec nebo by je zdanil v menší míře, pokud by se jednalo o rezidenta, musí členské státy podle názoru Komise při výběru daně z příjmu od nerezidentů zohlednit jejich osobní a rodinné okolnosti do té míry, aby bylo zajištěno jejich rovné zacházení s poplatníky daně — rezidenty.
   Pokud členský stát v právních aktech stanovil hranici, při jejím nedosažení se vychází z toho, že daňový poplatník nemá prostředky k financování veřejných výdajů, potom neexistuje žádný důvod, aby v případě daňových poplatníků, jejichž příjmy nedosahují stanovenou hranici rozlišoval podle jejich bydliště.
   Komise má za to, že předpisy o dani z příjmu fyzických a právnických osob Estonské republiky, které vylučují, aby osvobození od daně z příjmu bylo přiznáno takovým nerezidentům, kteří polovinu svých příjmů pobírají z Estonska a druhou polovinu z jiného členského státu a jejichž celkové příjmy jsou tak nízké, že by se na ně uplatnilo osvobození od daně, pokud by byly daňovými poplatníky — rezidenty, jsou v rozporu s článkem 45 Smlouvy o fungování Evropské unie a článkem 28 Dohody o Evropském hospodářském prostoru.


title: Věc C-280/06: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 27. června 2006 – Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato v. Ente Tabacchi Italiani – Eti SpA Philip Morris Products SA, Philip Morris Holland BV, Philip Morris GmbH, Philip Morris Products Inc., Philip Morris International Management SA

text:
               16.9.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 224/21

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 27. června 2006 – Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato v. Ente Tabacchi Italiani – Eti SpA Philip Morris Products SA, Philip Morris Holland BV, Philip Morris GmbH, Philip Morris Products Inc., Philip Morris International Management SA
   (Věc C-280/06)
   (2006/C 224/40)
   Jednací jazyk: italština
   Předkládající soud
   Consiglio di Stato
   Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato

      Odpůrkyně: Ente Tabacchi Italiani – Eti SpA, Philip Morris Products SA, Philip Morris Holland BV, Philip Morris GmbH, Philip Morris Products Inc., Philip Morris International Management SA
   Předběžné otázky

               1)

               Jaké kritérium má být použito v souladu s články 81 a následujícími Smlouvy a s obecnými zásadami práva Společenství pro určení, kterému podniku má být uložena sankce za porušení pravidel hospodářské soutěže, pokud v rámci jednotně sankcionovaného jednání konečnou fázi jednání vyvíjel podnik, který je v daném hospodářském odvětví nástupcem původního podniku ve všech případech, kdy původní instituce, i když nezanikla, již nevyvíjí, alespoň v hospodářském odvětví dotčeném sankčním zákrokem, podnikatelskou činnost?

               2)

               Je věcí správního orgánu příslušného pro provádění antimonopolní právní úpravy při určování subjektu, který může být sankcionován, volně posoudit výskyt okolností, které odůvodňují, aby hospodářskému nástupci byla přičtena odpovědnost za porušení pravidel hospodářské soutěže spáchané právnickou osobou, která je jeho předchůdcem, i když posledně uvedená nepřestala ke dni rozhodnutí existovat, tak aby užitečný účinek předpisů v oblasti hospodářské soutěže nebyl ohrožen změnami v právní struktuře podniků?


title: Věc C-460/07: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgerichtshof (Rakousko) dne 11. října 2007 – Sandra Puffer v. Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Linz

text:
               22.12.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 315/26

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgerichtshof (Rakousko) dne 11. října 2007 – Sandra Puffer v. Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Linz
   (Věc C-460/07)
   (2007/C 315/46)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Verwaltungsgerichtshof
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Sandra Puffer

      Žalovaný: Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Linz
   Předběžné otázky

               1)

               Je šestá směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (1) (dále jen „šestá směrnice“), zejména její článek 17 v rozporu se základními právy Společenství (zásadou rovnosti práva Společenství), protože způsobuje, že osoby povinné k dani mohou nabýt vlastnictví k bytovým objektům pro své soukromé bytové účely (spotřeba) zhruba o 5 % výhodněji než jiní občané Evropské unie, přičemž absolutní částka tohoto zvýhodnění stoupá bez omezení spolu s výší pořizovacích a výrobních nákladů bytového objektu? Vyplývá takovýto rozpor rovněž z toho, že osoby povinné k dani mohou pro své soukromé bytové účely nabýt vlastnictví k bytovým objektům, které užívají alespoň nepatrnou měrou k podnikání, zhruba o 5 % výhodněji než jiné osoby povinné k dani, které své soukromé obytné budovy neužívají alespoň v nepatrném rozsahu k podnikání?

               2)

               Je vnitrostátní opatření vydané v souvislosti s prováděním šesté směrnice, zejména jejího článku 17 v rozporu s článkem 87 ES, protože výhodu uvedenou v první otázce pro bytové objekty soukromě užívané osobou povinnou k dani sice přiznává těm osobám povinným k dani, které dosahují zdanitelných plnění, tuto výhodu ale upírá osobám povinným k dani s plněními, která jsou od daně osvobozena?

               3)

               Zůstává čl. 17 odst. 6 šesté směrnice v účinnosti, jestliže vnitrostátní zákonodárce změní ustanovení vnitrostátního práva o vynětí z odpočtu daně [v projednávaném případě § 12 odst. 2 bod 1 UStG 1994 (zákon o dani z obratu)], které se mohlo opírat o čl. 17 odst. 6 šesté směrnice, s výslovným záměrem toto vynětí z odpočtu daně zachovat, a jestliže z vnitrostátního zákona o dani z obratu zachování vynětí z odpočtu daně rovněž vyplývá, vnitrostátní zákonodárce ale z důvodu teprve dodatečně zjištěného omylu týkajícího se výkladu práva Společenství (v projednávaném případě čl. 13 část B písm. b) šesté směrnice) přijal úpravu, která – posuzováno izolovaně – podle práva Společenství (ve výkladu článku 13 část B písm. b) šesté směrnice podaného v rozsudku Seeling) odpočet daně připouští?

               4)

               V případě, že bude na třetí předběžnou otázku odpovězeno záporně:
               Může být účinek vynětí z odpočtu daně (v projednávaném případě § 12 odst. 2 bod 2 písm. a) UStG 1994) opírající se o doložku „Stand-still“ čl. 17 odst. 6 šesté směrnice narušen, pokud vnitrostátní zákonodárce změní jedno ze dvou vzájemně se překrývajících vynětí z odpočtu daně vnitrostátního práva (v projednávaném případě § 12 odst. 2 bod 2 písm. a) UStG 1994 a § 12 odst. 2 bod 1 UStG 1994) a v konečném důsledku se ho proto vzdá, protože byl v právním omylu?

      (1)  Úř. věst. L 145, s. 1.


title: Věc T-178/17: Žaloba podaná dne 21. března 2017 – W&O medical esthetics v. EUIPO – Fidia farmaceutici (HYALSTYLE)

text:
               8.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 144/58

         Žaloba podaná dne 21. března 2017 – W&O medical esthetics v. EUIPO – Fidia farmaceutici (HYALSTYLE)
   (Věc T-178/17)
   (2017/C 144/79)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: W&O medical esthetics GmbH (Oberursel, Německo) (zástupce: A. Finkentey, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Fidia farmaceutici SpA (Abano Terme, Itálie)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Majitel sporné ochranné známky: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „HYALSTYLE“ Ochranná známka Evropské unie č. 11 645 471

      Řízení před EUIPO: Řízení o prohlášení neplatnosti

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 17. ledna 2017, ve věci R 872/2016-1

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil,

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 52 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-625/16 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 10. března 2017 – Przedsiębiorstwo Energetyki Cieplnej v. ECHA „Řízení o předběžných opatřeních — Evropská agentura pro chemické látky — REACH — Poplatek za registraci látky — Snížení pro mikropodniky a malé a střední podniky — Rozhodnutí, kterým se ukládá administrativní poplatek a dodatečný poplatek — Návrh na odklad vykonatelnosti — Neexistence naléhavosti“

text:
               8.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 144/46

         Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 10. března 2017 – Przedsiębiorstwo Energetyki Cieplnej v. ECHA
   (Věc T-625/16 R)
   („Řízení o předběžných opatřeních - Evropská agentura pro chemické látky - REACH - Poplatek za registraci látky - Snížení pro mikropodniky a malé a střední podniky - Rozhodnutí, kterým se ukládá administrativní poplatek a dodatečný poplatek - Návrh na odklad vykonatelnosti - Neexistence naléhavosti“)
   (2017/C 144/64)
   Jednací jazyk: polština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Przedsiębiorstwo Energetyki Cieplnej sp. z o.o. (Grajewo, Polsko) (zástupce: T. Dobrzyński, advokát)

      Žalovaná: Evropská agentura pro chemické látky (ECHA) (zástupci: E. Maurage a J. Trnka a M. Heikkilä, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na základě článků 278 a 279 SFEU na vydání předběžných opatření týkajících se odkladu vykonatelnosti rozhodnutí SME (2016) 2851 ze dne 23. června 2016, kterým se konstatuje, že žalobkyně nemůže využít snížení poplatku vztahujícího se na střední podniky, a uložení povinnosti žalované zrušit faktury vystavené na základě uvedeného rozhodnutí, a sice faktury ECHA č. 10058238 a č. 10058239 ze dne 23. června 2016.

      Výrok

               1)

               Návrh na nařízení předběžného opatření se zamítá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc C-271/13 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 16. května 2013 Rousse Industry AD proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 20. března 2013 ve věci T-489/11, Rousse Industry v. Evropská komise

text:
               20.7.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 207/31

         Kasační opravný prostředek podaný dne 16. května 2013 Rousse Industry AD proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 20. března 2013 ve věci T-489/11, Rousse Industry v. Evropská komise
   (Věc C-271/13 P)
   2013/C 207/52
   Jednací jazyk: bulharština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Rousse Industry (zástupci: A. Angelov a S. Panov, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Navrhovatelka se domáhá, aby Soudní dvůr

               —

               zrušil rozsudek Tribunálu ze dne 20. března 2013 ve věci T-489/11;

               —

               rozhodl s konečnou platností a prohlásil za neplatné články 2, 3, 4 a 5 Rozhodnutí Evropské komise ze dne 13. července 2011, týkající se státní podpory C-12/10) a N 389/2009) poskytnuté Bulharskem ve prospěch Rousse Industry AD;

               —

               podpůrně vrátil věc Tribunálu k novému rozhodnutí;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   K odůvodnění kasačního opravného prostředku uplatňuje navrhovatelka následující důvody:

               1)

                  První důvod kasačního opravného prostředku: Porušení procesních předpisů, které poškozuje zájmy navrhovatelky

                           i)

                           Tribunál se v odůvodnění rozsudku nevyjádřil k podstatným otázkám položeným účastníkům ke skutkovému stavu ani k jejich stanoviscích k nim.

                           ii)

                           Výše uvedené je podstatnou procesní vadou, který spadá do působnosti článku 58 statutu Soudního dvora, jelikož Tribunál byl povinen vyjádřit se ke vzneseným požadavkům, výtkám a argumentům účastníků řízení.

               2)

                  Druhý důvod kasačního opravného prostředku: Porušení unijního práva Tribunálem

                           i)

                           Tribunál protiprávně uplatnil čl. 107 odst. 1 SFEU ve spojení s čl. 1 písm. c) nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (1), když vycházel z toho, že jde o novou podporu ve prospěch společnosti Rousse Industry AD.

                           ii)

                           Tribunál při vydání rozsudku porušil čl. 107 odst. 1 SFEU, jelikož měl neprávem za to, že je podpora neslučitelná se společným unijním trhem a poškozuje hospodářskou soutěž a že okolnost, že nebyla újma od státu požadována nazpět představuje pro společnost výhodu.

                           iii)

                           Rozsudek Tribunálu neodpovídá čl. 107 odst. 1 SFEU a článku 296 SEU, jelikož senát při svém posouzení právně nesprávně použil kritéria zvolená Evropskou komisí pro soukromého věřitele. Evropská komise ve svém rozhodnutí nepodepřela své závěry ohledně kritéria soukromého věřitele analýzou a hospodářskými důvody, takže Tribunál neměl důvod se k jejím argumentům připojit.

                           iv)

                           Tribunál nesprávně vyložil a uplatnil článek 14 nařízení (ES) č. 659/1999 a článek 296 SFEU, jelikož Evropská komise v rozhodnutí musela uvést výši podpory, která má být vrácena, spolu s úroky, a přitom musí být úroky určeny v přiměřené sazbě určené Evropskou komisí, což se nestalo, právní akt Evropské komise tedy není odůvodněný.

      (1)  Úř. věst. L 83. s. 1; Zvl. vyd. 08/01, s. 339


title: Věc C-196/14: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 2. září 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Aachen – Německo) – Horst Hoeck v. Řecká republika

text:
               30.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 398/22

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 2. září 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Aachen – Německo) – Horst Hoeck v. Řecká republika
   (Věc C-196/14) (1)

   (2015/C 398/28)
   Jednací jazyk: němčina
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 194, 24.6.2014.


title: Věc C-529/13: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 21. ledna 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgerichtshof – Rakousko) – Georg Felber v. Bundesministerin für Unterricht, Kunst und Kultur „Řízení o předběžné otázce – Sociální politika – Směrnice 2000/78/ES – Článek 2 odst. 1 a odst. 2 písm. a) a čl. 6 odst. 1 a 2 – Rozdílné zacházení na základě věku – Veřejná služba – Důchodový systém – Vnitrostátní právní úprava, která vylučuje započtení doby školní docházky ukončené před dovršením věku 18 let“

text:
               30.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 107/10

      Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 21. ledna 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgerichtshof – Rakousko) – Georg Felber v. Bundesministerin für Unterricht, Kunst und Kultur
      (Věc C-529/13) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Sociální politika - Směrnice 2000/78/ES - Článek 2 odst. 1 a odst. 2 písm. a) a čl. 6 odst. 1 a 2 - Rozdílné zacházení na základě věku - Veřejná služba - Důchodový systém - Vnitrostátní právní úprava, která vylučuje započtení doby školní docházky ukončené před dovršením věku 18 let“)
      (2015/C 107/12)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Verwaltungsgerichtshof

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Georg Felber

         Žalovaná: Bundesministerin für Unterricht, Kunst und Kultur

         Výrok

      Článek 2 odst. 1 a odst. 2 písm. a) a čl. 6 odst. 1 směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání, musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je ta, o kterou se jedná v původním řízení, jež vylučuje zohlednění dob školní docházky dosažených úředníkem před dovršením věku 18 let pro účely přiznání nároku na důchod a výpočtu výše jeho starobního důchodu v rozsahu, v němž je zaprvé takovýto postup objektivně a rozumně odůvodněný legitimním cílem v oblasti politiky zaměstnanosti a trhu práce a zadruhé představuje přiměřený a nezbytný prostředek k dosažení tohoto cíle.

         (1)  Úř. věst. C 15, 18.1.2014.


title: Věc C-173/05: Žaloba podaná dne 18. dubna 2005 Komisí Evropských společenství proti Italské republice

text:
               25.6.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 155/6

         Žaloba podaná dne 18. dubna 2005 Komisí Evropských společenství proti Italské republice
   (Věc C-173/05)
   (2005/C 155/11)
   Jednací jazyk: italština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 18. dubna 2005 žaloba směřující proti Italské republice podaná Komisí Evropských společenství zastoupenou E. Traversou a J. Hottiauxem, členy právní služby Komise.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               určil, že Italská republika tím, že zavedla a zachovala v platnosti daň „tributo ambientale“ ohledně plynovodů stanovenou článkem 6 sicilského regionálního zákona č. 2 ze dne 26. března 2002 (zveřejněného v GURS části I č. 14 ze dne 2002), nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 23, 25, 26 a 133 Smlouvy o založení Evropského společenství a z článků 4 a 9 Dohody o spolupráci mezi Evropským hospodářským společenstvím a Alžírskou demokratickou a lidovou republikou podepsané dne 26. dubna 1976 a schválené nařízením Rady (EHS) č. 2210/78 ze dne 26. září 1978 (1);

               2.

               uložil Italské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Předmětný článek 6 sicilského regionálního zákona porušuje zásady společného celního sazebníku, neboť zavádí daň s účinkem rovnocenným dovoznímu clu (do Společenství) nebo vývoznímu clu (do jiných členských států), jež je daní, která je zakázána výše uvedenými ustanoveními Smlouvy a ustanoveními sekundárního práva.
   Z formálního hlediska a podle popíraného právního předpisu je daň placena vlastníkem zařízení, zatímco zdanitelný základ závisí na objemu vyjádřeném v metrech kubických plynovodů. Sicilský zákonodárce nicméně jednak upřesnil v čl. 6 odst. 3, že daň je placena vlastníkem plynovodu, „ve kterých se nachází plyn“; jednak v čl. 6 odst. 4 je stanoveno, že osoby povinné k dani jsou vlastníci týchž plynovodů, „kteří vykonávají alespoň jednu z činností (přepravu, prodej, koupi)“ souvisejících s plynem. Komise z toho vyvozuje, že skutečným cílem sicilského zákonodárce je postihnout přepravovaný produkt (metan), a nikoliv infrastrukturu (plynovod).
   Podle judikatury Soudního dvora ve věci vnitrostátního zdanění upraveného v článku 90 ES spadá daň vybíraná z přepravního prostředku v závislosti na váze přepravovaného zboží do oblasti působnosti ustanovení Společenství týkajících se zdanění produktů, neboť táž daň se nevyhnutelně a okamžitě odrazí na nákladech přepravovaného produktu, jak vnitrostátního, tak dovezeného. Ze zásady vyjádřené v této judikatuře, která je převoditelná na daně s účinkem rovnocenným clu, v projednávaném případě vyplývá, že vnitrostátní daň, přestože formálně postihuje přepravní prostředek (plynovod) v závislosti na objemu přepravovaného produktu (metan), ve skutečnosti zatěžuje samotný produkt, což se nevyhnutelně a přímo odráží na jeho ceně.

      (1)  Úř. věst. L 263, 27.9.1978.


title: Věc T-572/14: Žaloba podaná dne 31. července 2014 – Laverana v. OHIM (BIO CON ESTRATTI VEGETALI DI PRODUZIONE PROPRIA)

text:
               13.10.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 361/14

         Žaloba podaná dne 31. července 2014 – Laverana v. OHIM (BIO CON ESTRATTI VEGETALI DI PRODUZIONE PROPRIA)
   (Věc T-572/14)
   2014/C 361/19
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Laverana GmbH & Co. KG (Wennigsen, Německo) (zástupci: J. Wachinger, M. Zöbisch a D. Chatterjee, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 27. května 2014 ve věci R 527/2014-4;

               —

               uložil Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka obsahující slovní prvky „BIO CON ESTRATTI VEGETALI DI PRODUZIONE PROPRIA“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 3, 5 a 35 – přihláška ochranné známky Společenství č. 1 2 1 30  076

      Rozhodnutí průzkumového referenta: zamítnutí přihlášky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody:

               —

               porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009;

               —

               porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení č. 207/2009;

               —

               porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 207/2009;

               —

               Zneužití pravomoci uvážení přijetím rozhodnutí na základě úvah týkajících se práva hospodářské soutěže.


title: Věc C-302/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Højesteret (Dánsko) dne 18. června 2010 — Infopaq International A/S v. Danske Dagblades Forening

text:
               14.8.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 221/31

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Højesteret (Dánsko) dne 18. června 2010 — Infopaq International A/S v. Danske Dagblades Forening
   (Věc C-302/10)
   ()
   2010/C 221/49
   Jednací jazyk: dánština

      Předkládající soud

   Højesteret

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: Infopaq International A/S

      Odpůrce: Danske Dagblades Forening

      Předběžné otázky

               1)

               Je při posuzování, zda dočasné úkony rozmnožení představují „nedílnou a podstatnou součást technologického procesu“ (viz čl. 5 odst. 1 směrnice 2001/29/ES (1)), relevantní fáze technologického procesu, v níž jsou takové úkony činěny?

               2)

               Mohou být dočasné úkony rozmnožení „nedílnou a podstatnou součástí technologického procesu“, pokud spočívají v manuálním skenování celých novinových článků, čímž jsou tyto články převáděny z tištěné podoby do elektronické podoby?

               3)

               Zahrnuje pojem „oprávněné užití“ (čl. 5 odst. 1 směrnice) nějakou formu užití, která nevyžaduje souhlas nositele autorského práva?

               4)

               Zahrnuje pojem „oprávněné užití“ (čl. 5 odst. 1 směrnice) skenování celých novinových článků podnikatelským subjektem a následné zpracování rozmnoženiny za účelem užití při zpracování shrnutí uvedeným podnikatelem, i když nositel práv k takových úkonům nedal souhlas, pokud jsou splněny ostatní požadavky daného ustanovení?
               Je pro zodpovězení této otázky relevantní, zda je daných jedenáct slov po ukončení procesu zachycování údajů uloženo?

               5)

               Jaká kritéria je třeba použít při posuzování, zda mají dočasné úkony rozmnožení „samostatný hospodářský význam“ (čl. 5 odst. 1 směrnice), pokud jsou splněny ostatní požadavky daného ustanovení?

               6)

               Může být při posuzování, zda mají dané úkony „samostatný hospodářský význam“ (čl. 5 odst. 1 směrnice), vzat v úvahu nárůst efektivity uživatele způsobený dočasnými úkony rozmnožení?

               7)

               Může být skenování celých novinových článků podnikatelským subjektem a následné zpracování rozmnoženiny považováno za „zvláštní případy, které nejsou v rozporu s běžným způsobem užití“ novinových článků, a jimiž „nejsou […] nepřiměřeně dotčeny oprávněné zájmy nositele práv“ (viz čl. 5 odst. 5 směrnice), pokud jsou splněny požadavky podle čl. 5 odst. 1 směrnice?
               Je pro zodpovězení této otázky relevantní, zda je daných jedenáct slov po ukončení procesu zachycování údajů uloženo?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/29/ES ze dne 22. května 2001 o harmonizaci určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti (Úř. věst. L 167, s. 10; Zvl. vyd. 17/01, s. 230).


title: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne  19. ledna 2006  ve věci C-90/05: Komise Evropských společenství proti Lucemburskému velkovévodství (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 79/1072/EHS — DPH — Vrácení — Osoby povinné k dani neusazené v tuzemsku)

text:
               11.3.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 60/10

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (šestého senátu)
   ze dne 19. ledna 2006
   ve věci C-90/05: Komise Evropských společenství proti Lucemburskému velkovévodství (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 79/1072/EHS - DPH - Vrácení - Osoby povinné k dani neusazené v tuzemsku)
   (2006/C 60/20)
   Jednací jazyk: francouzština
   Ve věci C-90/05, jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES, podaná dne 18. února 2005, Komise Evropských společenství (zmocněnec: D. Triantafyllou) proti Lucemburskému velkovévodství (zmocněnec: S. Schreiner), Soudní dvůr (šestý senát), ve složení J. Malenovský, předseda, A. La Pergola, U. Lõhmus (zpravodaj), soudci, generální advokát: F. G. Jacobs, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 19. ledna 2006 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Lucemburské velkovévodství tím, že nedodržovalo lhůtu šesti měsíců pro vracení daně z přidané hodnoty osobám povinným k dani neusazeným v tuzemsku, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 7 čtvrtého pododstavce osmé směrnice Rady 79/1072/EHS ze dne 6. prosince 1979 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Úprava vracení daně z přidané hodnoty osobám povinným k dani neusazeným v tuzemsku.

               2)

               Lucemburskému velkovévodství se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 82, 2.4.2005; Zvl. vyd. 09/01, s. 79.


title: Věc C-164/06: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Commissione tributaria provinciale di Roma dne  27. března 2006  – Nissan Italia Srl v. Agenzia Entrate Ufficio Roma 3

text:
               1.7.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 154/6

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Commissione tributaria provinciale di Roma dne 27. března 2006 – Nissan Italia Srl v. Agenzia Entrate Ufficio Roma 3
   (Věc C-164/06)
   (2006/C 154/13)
   Jednací jazyk: italština
   Předkládající soud
   Commissione tributaria provinciale di Roma.
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Nissan Italia Srl.

      Žalovaný: Agenzia Entrate Ufficio Roma 3.
   Předběžná otázka
   Musí být článek 33 směrnice 77/388/EHS (1) (ve znění směrnice 91/680/EHS (2)) vykládán tak, že zakazuje uložení takové daně, jako je IRAP, z čisté hodnoty výroby vytvořené pravidelným provozováním samostatné výdělečné činnosti, jejímž předmětem je výroba nebo obchod se zbožím nebo poskytování služeb?

      (1)  Úř. věst. L 145, 13.6.1977, s. 1; Zvl. vyd. 09/001, s. 23.

      (2)  Úř. věst. L 376, 31.12.1991, s. 1; Zvl. vyd. 09/001, s.160.


               15.7.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 165/38

         (2006/C 165/76)
   Poslední publikace Soudního dvora v Úředním věstníku Evropské unie

         Úř. věst. C 154, 1.7.2006

   Dřívější publikace

      Úř. věst. C 143, 17.6.2006

      Úř. věst. C 131, 3.6.2006

      Úř. věst. C 121, 20.5.2006

      Úř. věst. C 108, 6.5.2006

      Úř. věst. C 96, 22.4.2006

      Úř. věst. C 86, 8.4.2006

   Tyto texty jsou k dispozici na adrese:

               EUR-Lex: http://europa.eu.int/eur-lex

               CELEX: http://europa.eu.int/celex


title: Věc C-206/14: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 17. října 2014 – Evropská komise v. Estonská republika

text:
               19.1.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 16/24

      Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 17. října 2014 – Evropská komise v. Estonská republika
      (Věc C-206/14) (1)

      (2015/C 016/37)
      Jednací jazyk: estonština
      Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 212, 7. 7. 2014.


title: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 14. července 2005 ve věci C-386/03: Komise Evropských společenství proti Spolkové republice Německo (Nesplnění povinnosti státem — Letiště — Odbavovací služby — Směrnice 96/67/ES)

text:
               3.9.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/11

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (druhého senátu)
   ze dne 14. července 2005
   ve věci C-386/03: Komise Evropských společenství proti Spolkové republice Německo (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Letiště - Odbavovací služby - Směrnice 96/67/ES)
   (2005/C 217/21)
   Jednací jazyk: němčina
   Ve věci C-386/03, jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES, podaná dne 12. září 2003, Komise Evropských společenství, (zmocněnci: M. Huttunen a M. Niejahr) proti Spolkové republice Německo, (zmocněnci: W. D. Plessing a A. Tiemann), Soudní dvůr (druhý senát), ve složení C. W. A. Timmermans, předseda senátu, R. Silva de Lapuerta (zpravodaj), C. Gulmann, R. Schintgen, J. Klučka, soudci, generální advokát: P. Léger, vedoucí soudní kanceláře: M.-F. Contet, vrchní rada, vydal dne 14. července 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1.

               Spolková republika Německo tím, že přijala předpisy v rozporu s články 16 a 18 směrnice Rady 96/67/ES ze dne 15. října 1996 o přístupu na trh odbavovacích služeb na letištích Společenství, a to v rámci čl. 8 odst. 2 a čl. 9 odst. 3 nařízení týkajícího se odbavovacích služeb na letištích (Verordnung über Bodenabfertigungsdienste auf Flugplätzen) ze dne 10. prosince 1997, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z uvedené směrnice.

               2.

               Spolkové republice Německo se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 264, 1.11.2003.


title: Věc C-19/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 15. ledna 2013 — Ministero dell'Interno v. Fastweb SpA

text:
               23.3.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 86/11

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 15. ledna 2013 — Ministero dell'Interno v. Fastweb SpA
   (Věc C-19/13)
   2013/C 86/18
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Consiglio di Stato

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Ministero dell'Interno

      Žalovaná: Fastweb SpA

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba čl. 2d odst. 4 směrnice č. 2007/66 (1) vykládat v tom smyslu, že pokud veřejný zadavatel před zadáním zakázky přímo určitému hospodářskému subjektu, vybranému bez předchozího zveřejnění oznámení o zahájení zadávacího řízení, zveřejnil v Úředním věstníku Evropské unie oznámení o dobrovolné průhlednosti a vyčkal alespoň deset dní na uzavření smlouvy, je automaticky vyloučeno — vždy a za všech okolností — aby vnitrostátní soud rozhodl o neúčinnosti smlouvy, i když shledá porušení ustanovení, která za určitých podmínek umožňují zadat zakázku bez provedení zadávacího řízení?

               2)

               Je čl. 2d odst. 4 směrnice 2007/66 — pokud je vykládán v tom smyslu, že vylučuje možnost, aby na základě vnitrostátního práva (článek 122 správního řádu) bylo rozhodnuto o neúčinnosti smlouvy, přestože soud shledal porušení ustanovení, která za určitých podmínek umožňují zadat zakázku bez provedení zadávacího řízení — v souladu se zásadami rovnosti stran, zákazu diskriminace a ochrany hospodářské soutěže, a zajišťuje právo na účinnou právní ochranu zakotvenou v článku 47 Listiny základních práv Evropské unie?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/66/ES ze dne 11. prosince 2007, kterou se mění směrnice Rady 89/665/EHS a 92/13/EHS, pokud jde o zvýšení účinnosti přezkumného řízení při zadávání veřejných zakázek (Úř. věst. L 335, s. 31).


title: Věc C-436/12 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 28. září 2012 Veolia Acqua Compagnia Generale delle Acque srl, v likvidaci, proti usnesení Tribunálu (čtrvrtého senátu) vydanému dne 12. července 2012 , ve věci T-264/00, Veolia Acqua Compagnia Generale delle Acque srl, v likvidaci v. Evropská komise

text:
               8.12.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 379/16

         Kasační opravný prostředek podaný dne 28. září 2012 Veolia Acqua Compagnia Generale delle Acque srl, v likvidaci, proti usnesení Tribunálu (čtrvrtého senátu) vydanému dne 12. července 2012, ve věci T-264/00, Veolia Acqua Compagnia Generale delle Acque srl, v likvidaci v. Evropská komise
   (Věc C-436/12 P)
   2012/C 379/27
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Veolia Acqua Compagnia Generale delle Acque srl (zástupci: A. Vianello, A. Bortoluzzi a A. Veglianiti, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská komise a Italská republika

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit usnesení ze dne 12. července 2012 ve věci T-264/00, Compagnia Generale delle Acque SpA a Italská republika v. Evropská komise, kterým Tribunál zamítl žalobu podanou VEOLIA na neplatnost rozhodnutí Komise ze dne 25. listopadu 1999, 2000/394/ES o opatřeních podpor ve prospěch podniků v oblasti měst Benátky a Chioggia, stanovených zákony č. 30/1997 a č. 206/1995;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Nesprávné právní posouzení při použití zásad vyjádřených Soudním dvorem v rozsudku Comitato Venezia vuole vivere v otázce rozložení důkazního břemene co se týče podmínek stanovených v čl. 87 odst. l ES; nedostatečné, nesprávné a v každém případě rozporné odůvodnění.


title: Věc T-270/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 29. února 2016 – Panalpina World Transport (Holding) a další v. Komise „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Služby mezinárodní letecké přepravy — Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 101 SFEU — Stanovení cen — Přirážky a cenové mechanismy s dopadem na konečnou cenu — Pokuty — Proporcionalita — Závažnost protiprávního jednání — Rovné zacházení — Povinnost uvést odůvodnění — Narovnání — Pokyny pro výpočet výše pokut z roku 2006“

text:
               18.4.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 136/28

         Rozsudek Tribunálu ze dne 29. února 2016 – Panalpina World Transport (Holding) a další v. Komise
   (Věc T-270/12) (1)

   („Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Služby mezinárodní letecké přepravy - Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 101 SFEU - Stanovení cen - Přirážky a cenové mechanismy s dopadem na konečnou cenu - Pokuty - Proporcionalita - Závažnost protiprávního jednání - Rovné zacházení - Povinnost uvést odůvodnění - Narovnání - Pokyny pro výpočet výše pokut z roku 2006“)
   (2016/C 136/39)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Panalpina World Transport (Holding) Ltd (Basilej, Švýcarsko), Panalpina Management AG (Basilej), Panalpina China Ltd (Hong Kong, Čína) (zástupci: S. Mobley, A. Stratakis, T. Grimmer a B. Smith, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: V. Bottka, G. Meessen a P. Van Nuffel, zmocněnci, ve spolupráci s C. Thomasem, advokátem)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C (2012) 1959 final ze dne 28. března 2012 v řízení podle článku 101 [SFEU] a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/39462 – Přeprava) v rozsahu, v němž se týká žalobkyň, a návrh na změnu výše pokut, které jim byly tímto rozhodnutím uloženy.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnostem Panalpina World Transport (Holding) Ltd, Panalpina Management AG et Panalpina China Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 243, 11. 8. 2012.


title: Věc C-632/11 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 8. prosince 2011 Timsas Srl proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 20. září 2011 ve spojených věcech T-394/08, T-408/08, T-453/08 a T-454/08, Regione autonoma della Sardegna a další v. Komise

text:
               21.4.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 118/9

         Kasační opravný prostředek podaný dne 8. prosince 2011 Timsas Srl proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 20. září 2011 ve spojených věcech T-394/08, T-408/08, T-453/08 a T-454/08, Regione autonoma della Sardegna a další v. Komise
   (Věc C-632/11 P)
   2012/C 118/14
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Timsas Srl (zástupci: D. Dodaro a S. Pinna, advokáti)

      Další účastníci řízení: Evropská komise, Regione autonoma della Sardegna, Selene di Alessandra Cannas Sas a další

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozsudek Tribunálu vydaný dne 20. září 2011 ve spojených věcech T-394/08, T-408/08, T-453/08 a T-454/08 v rozsahu, v němž zamítá žalobní důvod uplatněný navrhovatelkou vycházející z neuvedení odůvodnění co se týče posouzení motivačního účinku sporných podpor;

               —

               zrušit rozhodnutí Evropské komise ze dne 2. července 2008, 2008/854/ES o režimu podpory „regionální zákon č. 9 z roku 1998 — zneužití podpory N 272/98“ C 1/04 (ex NN 158/03 a CP 15/2003) (Úř. věst. L 302, s. 9);

               —

               uložit Evropské komisi náhradu nákladů řízení v prvním stupni a v řízení o kasačním opravném prostředku.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Napadený rozsudek je stižen vadou z důvodu zkreslení žalobních důvodů, nesprávného právního posouzení, chybějící logiky a rozpornosti v odůvodnění. Konkrétně navrhovatelka tvrdí, že Tribunál neodůvodnil, a to ani implicitně, důvody pro zamítnutí žalobního důvodu vycházejícího ze zjevného pochybení, kterého se Komise dopustila při posuzování motivačního účinku podpory. Tribunál uvedl, že „(jde) pouze o přezkoumání toho, zda žalobci prokázali v projednávaném případě existenci okolností, které mohou zajistit motivační účinek sporného režimu, a to i v případě nepodání žádosti před zahájením realizace dotčených projektů“, avšak nekonstatoval, že žalobci tuto existenci neprokázali a neposkytl žádný důvod, na jehož základě by bylo možné chápat tento důvod z tohoto (zcela implicitního) pohledu.
   Zjištění v bodě 227 rozsudku, podle kterého nebyla Komise povinna posuzovat konkrétní okolnosti jednotlivých příjemců, je nedostatečné nebo rozporné. Je nepochopitelné, jak by žalobci mohli odůvodnit existenci motivačního účinku, aniž by vylíčili okolnosti jejich případu: Komise a ve fázi žaloby Tribunál měly vytýčit jednotnou zásadu, která by konkretizovala situaci každé zastoupené strany, která by mohla být považována za zvláštní nebo specifickou situaci této strany pouze s ohledem na konkrétní údaje, které by však bylo možné použít i pro obecné a abstraktní vyjádření.
   Konečně jak Komise v napadeném rozhodnutí tak Tribunál v napadeném rozsudku zkreslily záměry navrhovatelky tím, že konstatovaly, že jejím účelem bylo přenesení na ní samotnou rozhodnutí, jehož předmětem byl obecný režim a kvůli tomuto pochybení nesprávně nevzaly v úvahu dopad, který mohly mít poznatky, jež jim navrhovatelka poskytla, na posouzení dosahu režimu podpor obecně.


title: Věc F-38/16: Žaloba podaná dne 28. července 2016 – ZZ v. Parlament

text:
               3.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 364/58

      Žaloba podaná dne 28. července 2016 – ZZ v. Parlament
      (Věc F-38/16)
      (2016/C 364/76)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: ZZ (zástupce: C. Bernard-Glanz, advokát)

         Žalovaný: Evropský parlament

         Předmět a popis sporu

      Návrh na zrušení hodnotícího posudku za rok 2014 v konečném znění podle rozhodnutí ze dne 20. října 2015, rozhodnutí o přidělení bodů za zásluhy za rok 2014, jakož i rozhodnutí o nepovýšení v roce 2015.

         Návrhová žádání žalobce

                  —

                  zrušit napadená rozhodnutí a případně i rozhodnutí o zamítnutí stížnosti;

                  —

                  uložit Parlamentu náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-236/10: Usnesení Tribunálu ze dne 29. března 2012 — Asociación Española de Banca v. Komise ( „Žaloba na neplatnost — Státní podpory — Režim podpory umožňující daňový odpis finančního goodwillu vzniklého nabytím podílu v zahraničních podnicích — Rozhodnutí, které prohlašuje režim podpory za neslučitelný se společným trhem a nenařizující vrácení podpory — Sdružení — Neexistence osobního dotčení — Nepřípustnost“ )

text:
               26.5.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 151/28

         Usnesení Tribunálu ze dne 29. března 2012 — Asociación Española de Banca v. Komise
   (Věc T-236/10) (1)

   (Žaloba na neplatnost - Státní podpory - Režim podpory umožňující daňový odpis finančního goodwillu vzniklého nabytím podílu v zahraničních podnicích - Rozhodnutí, které prohlašuje režim podpory za neslučitelný se společným trhem a nenařizující vrácení podpory - Sdružení - Neexistence osobního dotčení - Nepřípustnost)
   2012/C 151/46
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Asociación Española de Banca (Madrid, Španělsko) (zástupci: J. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, M. Muñioz de Juan a R. Calvo Salinero, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: R. Lyal a C. Urraca Caviedes, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení čl. 1 odst. 1 a podpůrně článku 4 rozhodnutí Komise ze dne 28. října 2009 o daňových odpisech finančního goodwillu vzniklého nabytím podílu v zahraničních podnicích C 45/07 (ex NN 51/07, ex CP 9/07) zavedených Španělskem (Úř. věst. L 7, s. 48).

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá.

               2)

               Asociación Española de Banca se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 195, 17.7.2010.


title: Rozsudek Soudu Prvního stupně ze dne 25. května 2005 ve věci T-67/04, Spa Monopole, compagnie fermière de Spa SA/NV proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství SPA-FINDERS — Starší národní slovní ochranné známky SPA a LES THERMES DE SPA — Článek 8 odst. 5 nařízení (ES) č. 40/94)

text:
               23.7.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 182/35

      ROZSUDEK SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 25. května 2005
   ve věci T-67/04, Spa Monopole, compagnie fermière de Spa SA/NV proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství SPA-FINDERS - Starší národní slovní ochranné známky SPA a LES THERMES DE SPA - Článek 8 odst. 5 nařízení (ES) č. 40/94)
   (2005/C 182/66)
   Jednací jazyk: angličtina
   Ve věci T-67/04, Spa Monopole, compagnie fermière de Spa SA/NV, se sídlem ve Spa (Belgie), zastoupená L. de Brouwer, E. Cornuem, E. De Grys a D. Moreauem, advokáty proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (zmocněnec: A. Folliard-Monguiral), přičemž druhým účastníkem řízení před odvolacím senátem OHIM była Spa-Finders Travel Arrangements Ltd, se sídlem v New Yorku, (Spojené státy), jejímž předmětem je žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 10. prosince 2003 (věc R 131/2003-1), které se týká námitkového řízení mezi Spa Monopole, compagnie fermière de Spa SA/NV a Spa-Finders Travel Arrangements Ltd, Soud (druhý senát), ve složení J. Pirrung, předseda, N. J. Forwood a S. Papasavvas, soudci, vedoucí soudní kanceláře: C. Kristensen, rada, vydal dne 25. května 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Žalobkyni se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 94, 17.04.2004.


title: Věc C-225/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná tribunal d'instance de Dieppe (Francie) dne 8. května 2014 – Facet SA v. Jean Henri

text:
               14.7.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 223/9

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná tribunal d'instance de Dieppe (Francie) dne 8. května 2014 – Facet SA v. Jean Henri
   (Věc C-225/14)
   2014/C 223/13
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Tribunal d'instance de Dieppe

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Facet SA

      Žalovaný: Jean Henri

      Předběžné otázky

               1)

               Zakazuje článek 22 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/48/ES ze dne 23. dubna 2008 o smlouvách o spotřebitelském úvěru (1), vykládaný ve světle směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách [zneužívajících klauzulích] ve spotřebitelských smlouvách (2), existenci a uplatňování standardních klauzulí, ve kterých spotřebitel potvrzuje, že věřitel splnil své povinnosti, v úvěrových smlouvách?

               2)

               Brání obecná zásada efektivity práva Společenství a článek 22 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/48/ES ze dne 23. dubna 2008 o smlouvách o spotřebitelském úvěru, vykládaný ve světle směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993, tomu, aby věřitel mohl své předsmluvní a smluvní povinnosti prokázat pouze prostřednictvím standardních klauzulí, které jsou obsaženy v úvěrových smlouvách a ve kterých spotřebitel potvrzuje, že tyto povinnosti byly splněny, aniž předloží dokumenty, které sám vydal a předal dlužníkovi?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/48/ES ze dne 23. dubna 2008 o smlouvách o spotřebitelském úvěru a o zrušení směrnice Rady 87/102/EHS (Úř. věst. L 133, s. 66).

      (2)  Úř. vest. L 95, s. 29.


title: Věc C-153/09: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 2. prosince 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgericht Schwerin — Německo) — Agrargut Bäbelin GmbH & Co KG v. Amt für Landwirtschaft Bützow ( Společná zemědělská politika — Integrovaný administrativní a kontrolní systém pro některé režimy podpor — Nařízení (ES) č. 1782/2003 — Režim jednotné platby — Nároky při vynětí půdy z produkce — Článek 54 odst. 6 — Nařízení (ES) č. 796/2004 — Článek 50 odst. 4 — Vykázání celé plochy, kterou má zemědělec k dispozici, pro účely uplatnění nároků při vynětí půdy z produkce — Článek 51 odst. 1 — Sankce )

text:
               29.1.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 30/4

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 2. prosince 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgericht Schwerin — Německo) — Agrargut Bäbelin GmbH & Co KG v. Amt für Landwirtschaft Bützow
   (Věc C-153/09) (1)

   (Společná zemědělská politika - Integrovaný administrativní a kontrolní systém pro některé režimy podpor - Nařízení (ES) č. 1782/2003 - Režim jednotné platby - Nároky při vynětí půdy z produkce - Článek 54 odst. 6 - Nařízení (ES) č. 796/2004 - Článek 50 odst. 4 - Vykázání celé plochy, kterou má zemědělec k dispozici, pro účely uplatnění nároků při vynětí půdy z produkce - Článek 51 odst. 1 - Sankce)
   2011/C 30/05
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Verwaltungsgericht Schwerin

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Agrargut Bäbelin GmbH Co KG

      Žalovaný: Amt für Landwirtschaft Bützow

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Verwaltungsgericht Schwerin — Výklad článku 54 nařízení Rady č. 1782/2003 ze dne 29. září 2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce a kterým se mění nařízení (EHS) č. 2019/93, (ES) č. 1452/2001, (ES) č. 1453/2001, (ES) č. 1454/2001, (ES) č. 1868/94, (ES) č. 1251/1999, (ES) č. 1254/1999, (ES) č. 1673/2000, (EHS) č. 2358/71 a (ES) č. 2529/2001 (Úř. věst. L 270 s. 1; Zvl. vyd. 03/40, s. 269) a čl. 50 a 51 nařízení Komise (ES) č. 796/2004 ze dne 21. dubna 2004, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro podmíněnost, odlišení a integrovaný administrativní a kontrolní systém podle nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 (Úř. věst. L 141, s. 18; Zvl. vyd. 03/40, s. 243) — Zemědělské podpory — Povinnost zemědělce uplatnit přednostně platební nároky založené na vynětí půdy z produkce před všemi ostatními platebními nároky za tím účelem, aby nedocházelo k vykazování nadhodnocených údajů — Porušení této povinnosti zemědělcem, který po vynětí půdy z produkce nedisponuje žádnou ornou půdou — Sankce

      Výrok

               1)

               Článek 54 odst. 6 nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 ze dne 29. září 2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce a kterým se mění nařízení (EHS) č. 2019/93, (ES) č. 1452/2001, (ES) č. 1453/2001, (ES) č. 1454/2001, (ES) č. 1868/94, (ES) č. 1251/1999, (ES) č. 1254/1999, (ES) č. 1673/2000, (EHS) č. 2358/71 a (ES) č. 2529/2001, ve znění nařízení Rady (ES) č. 319/2006 ze dne 20. února 2006 (Úř. věst. L 58, s. 32), musí být vykládán v tom smyslu, že zemědělec může požadovat podporu z titulu platebních nároků, které má k dispozici, i v souvislosti s plochami, na něž nelze poskytnout podporu při vynětí půdy z produkce, pouze tehdy, pokud předtím uplatnil veškeré své nároky při vynětí půdy z produkce.

               2)

               Článek 51 nařízení Komise (ES) č. 796/2004 ze dne 21. dubna 2004, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro podmíněnost, odlišení a integrovaný administrativní a kontrolní systém podle nařízení Rady (ES) č. 1782/2003, ve znění nařízení Komise (ES) č. 659/2006 ze dne 27. dubna 2006, ve spojení s čl. 50 odst. 4 uvedeného nařízení, musí být vykládán v tom smyslu, že vzhledem k zásadě právní jistoty se sankce upravená v tomto čl. 51 odst. 1 nepoužije na zemědělce, který ačkoli neuplatnil veškeré své nároky při vynětí půdy z produkce z toho důvodu, že neměl k dispozici dostatečný počet hektarů, na které lze poskytnout podporu při vynětí půdy z produkce, uplatnil platební nároky založené na stálých pastvinách.

      (1)  Úř. věst. C 180, 1.8.2009.


title: Věc T-130/16: Žaloba podaná dne 29. března 2016 – Coesia v. EUIPO (Vyobrazení kruhového tvaru tvořeného dvěma zrcadlově šikmými čarami červené barvy)

text:
               10.5.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 165/19

         Žaloba podaná dne 29. března 2016 – Coesia v. EUIPO (Vyobrazení kruhového tvaru tvořeného dvěma zrcadlově šikmými čarami červené barvy)
   (Věc T-130/16)
   (2016/C 165/22)
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Coesia SpA (Bologna, Itálie) (zástupce: S. Rizzo, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie (Vyobrazení kruhového tvaru tvořeného dvěma zrcadlově šikmými čarami červené barvy) – Přihláška č. 13 681 151

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 26. ledna 2016, ve věci R 1933/2015-2

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009;

               —

               Porušení článku 75 nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-641/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation (Francie) dne 12. prosince 2016 – Tünkers France, Tünkers Maschinenbau GmbH v. Expert France

text:
               6.3.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 70/10

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation (Francie) dne 12. prosince 2016 – Tünkers France, Tünkers Maschinenbau GmbH v. Expert France
   (Věc C-641/16)
   (2017/C 070/15)
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour de cassation

      Účastnice původního řízení

      Navrhovatelky: Tünkers France, Tünkers Maschinenbau GmbH

      Odpůrkyně: Expert France

      Předběžná otázka

   Je třeba článek 3 nařízení Rady (ES) č. 1346/2000 ze dne 29. května 2000 o úpadkovém řízení (1) vykládat v tom smyslu, že žaloba na náhradu škody, kterou se nabyvateli odvětví získaného v rámci úpadkového řízení vytýká, že se neoprávněně vydával za subjekt zabezpečující výhradní distribuci zboží vyráběného dlužníkem, patří výlučně do příslušnosti soudu, který zahájil úpadkové řízení?

      (1)  Úř. věst. L 160, s. 1.


title: Věc C-364/15 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 13. července 2015 Louis Vuitton Malletier proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 21. dubna 2015 ve věci T-360/12, Louis Vuitton Malletier v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Nanu-Nana Handelsgesellschaft mbH für Geschenkartikel & Co. KG

text:
               14.12.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 414/14

         Kasační opravný prostředek podaný dne 13. července 2015 Louis Vuitton Malletier proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 21. dubna 2015 ve věci T-360/12, Louis Vuitton Malletier v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Nanu-Nana Handelsgesellschaft mbH für Geschenkartikel & Co. KG
   (Věc C-364/15 P)
   (2015/C 414/17)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Louis Vuitton Malletier (zástupci: P. Roncaglia, G. Lazzeretti, F. Rossi, N. Parrotta, avvocati)

      Další účastník řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Nanu-Nana Handelsgesellschaft mbH für Geschenkartikel & Co. KG

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelky)

   Navrhovatelka navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil rozsudek Tribunálu Evropské unie (druhého senátu) ze dne 21. dubna 2015 ve věci T-360/12, doručený navrhovatelce dne 29. dubna 2015;

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení vzniklých navrhovatelce v tomto řízení;

               —

               uložil společnosti Nanu-Nana náhradu nákladů řízení vzniklých navrhovatelce v tomto řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

               1.

               Tímto kasačním opravným prostředkem se Louis Vuitton Malletier (dále jen „Louis Vuitton“ nebo „navrhovatelka“) domáhá, aby Soudní dvůr zrušil rozsudek Tribunálu Evropské unie (druhého senátu) ze dne 21. dubna 2015 ve věci T-360/12 (dále jen „napadený rozsudek“), jímž Tribunál zamítl žalobu Louis Vuitton proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 16. května 2012 ve věci R 1854/2011-1, jež prohlásilo přihlášku obrazové ochranné známky č. 658751 za neplatnou v plném rozsahu z důvodu nedostatku rozlišovací způsobilosti.

               2.

               Tento kasační opravný prostředek je podán s cílem prokázat, že Tribunál nesprávně dospěl k závěru, že čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009 (1) je použitelný na spornou ochrannou známku.

               3.

               Tribunál porušil pravidla týkající se důkazního břemene v řízení o prohlášení neplatnosti tím, že přijal rozhodnutí odvolacího senátu, které prohlásilo spornou ochrannou známku za neplatnou, neboť nemá inherentní rozlišovací způsobilost.

               4.

               Navrhovatelka zejména tvrdí, že s cílem dosažení slučitelnosti se zásadou presumpce platnosti, jež se vztahuje na zapsané ochranné známky Společenství, a zásadou rozdělení důkazního břemene v případě žaloby na prohlášení neplatnosti, měl Tribunál změnit napadené rozhodnutí z toho důvodu, že společnost Nanu-Nana neunesla důkazní břemeno, jelikož nebyla schopna prokázat, jaké normy a zvyklosti existovaly v příslušném odvětví ke dni podání sporné ochranné známky a tudíž že se od nich sporná ochranná známka významně neodchylovala.

               5.

               S přihlédnutím k výše uvedenému navrhovatelka žádá Soudní dvůr, aby zrušil napadený rozsudek a uložil OHIM a společnosti Nanu-Nana náhradu nákladů řízení, které navrhovatelce vznikly v těchto řízeních.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, 24.3.2009, s. 1).


title: Věc T-487/17: Žaloba podaná dne 3. srpna 2017 – UE v. Komise

text:
               23.10.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 357/19

         Žaloba podaná dne 3. srpna 2017 – UE v. Komise
   (Věc T-487/17)
   (2017/C 357/24)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: UE (zástupci: S. Rodrigues a A. Tymen, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Evropské komise ze dne 4. října 2016 o zamítnutí návrhů žalobkyně ze dne 14. října 2013,

               —

               v případě potřeby zrušil rozhodnutí Evropské komise ze dne 26. dubna 2017 o zamítnutí stížnosti žalobkyně ze dne 5. ledna 2017,

               —

               přiznal žalobkyni náhradu nemajetkové a majetkové újmy způsobené žalovanou, která je ohodnocena na částku 120 000 eur (nemajetková újma), 748 800 eur (ušlý zisk) a 576 000 eur (ztráta důchodu),

               —

               přiznal žalobkyni náhradu újmy způsobené v průběhu a v důsledku šetření obtěžování, která je ohodnocena na částku 50 000 eur,

               —

               uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z porušení zásady řádné správy, porušení článku 41 Listiny základních práv Evropské unie, porušení práva být slyšen a porušení zásady kontradiktornosti.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející ze zjevně nesprávného posouzení, věcných chyb a porušení článku 35 druhé věty Listiny základních práv Evropské unie.