title: Věc C-473/10: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 28. února 2013 — Evropská komise v. Maďarsko ( „Nesplnění povinnosti státem — Rozvoj železnic Společenství — Přidělování kapacity železniční infrastruktury — Zpoplatnění železniční infrastruktury — Směrnice 91/440/EHS a 2001/14/ES — Neúplné provedení“ )

text:
               20.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 114/5

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 28. února 2013 — Evropská komise v. Maďarsko
   (Věc C-473/10) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Rozvoj železnic Společenství - Přidělování kapacity železniční infrastruktury - Zpoplatnění železniční infrastruktury - Směrnice 91/440/EHS a 2001/14/ES - Neúplné provedení)
   2013/C 114/04
   Jednací jazyk: maďarština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: H. Støvlbæk, B. Simon et A. Sipos, zmocněnci)

      Žalovaný: Maďarsko (zástupci: M. Fehér, K. Szíjjártó et G. Koós, zmocněnci)

      Vedlejší účastníci podporující žalovaného: Česká republika (zástupci: M. Smolek, T. Müller a J. Očková, zmocněnci), Polská repbublika (zástupci: M. Szpunar, B. Majczyna a M. Laszuk, zmocněnci)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Nepřijetí ve stanovené lhůtě veškerých ustanovení nezbytných k dosažení souladu s čl. 6 odst. 3 a s přílohou II směrnice Rady ze dne 29. července 1991 o rozvoji železnic Společenství (Úř. věst. L 237, s. 25; Zvl. vyd. 07/01, s. 341), jakož ani s čl. 4 odst. 2, čl. 6 odst. 1 a 2, čl. 7 odst. 3, článkem 11 a čl. 14 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/14/ES ze dne 26. února 2001 o přidělování kapacity železniční infrastruktury, zpoplatnění železniční infrastruktury a o vydávání osvědčení o bezpečnosti (Úř. věst. L 75, s. 29; Zvl. vyd. 07/05, s. 404)

      Výrok

               1)

               Maďarsko tím, že ve stanovené lhůtě nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu s čl. 6 odst. 1 a 2, jakož i čl. 7 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/14/ES ze dne 26. února 2001 o přidělování kapacity železniční infrastruktury a zpoplatnění železniční infrastruktury, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/58/ES ze dne 23. října 2007, nesplnilo povinnosti, které pro ně vyplývají z těchto ustanovení.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Evropská komise a Maďarsko ponesou vlastní náklady řízení.

               4)

               Česká republika a Polská republika ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 328, 4.12.2010.


title: Věc T-15/16: Žaloba podaná dne 14. ledna 2016 – Pandalis v. OHIM – LR Health & Beauty Systems (Cystus)

text:
               7.3.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 90/25

         Žaloba podaná dne 14. ledna 2016 – Pandalis v. OHIM – LR Health & Beauty Systems (Cystus)
   (Věc T-15/16)
   (2016/C 090/33)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Georgios Pandalis (Glandorf, Německo) (zástupkyně: A. Franke, advokátka)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: LR Health & Beauty Systems GmbH (Ahlen, Německo)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Majitel sporné ochranné známky: Žalobce

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Společenství „Cystus“ – Ochranná známka Společenství č. 1 273 119

      Řízení před OHIM: Řízení o prohlášení neplatnosti

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 30. října 2015, ve věci R 2839/2014-1

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušit napadené rozhodnutí týkající se řízení o prohlášení neplatnosti č. 8374 C a ochrannou známku Společenství č. 1 273 119 „Cystus“;

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení čl. 64 odst. 1 ve spojení s čl. 51 odst. 1 písm. a), odst. 2 nařízení č. 207/2009;

               —

               Překročení mezí posuzovací pravomoci;

               —

               Porušení čl. 51 odst. 1 písm. a), odst. 2 nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-107/15: Žaloba podaná dne 25. února 2015 – Uganda Commercial Impex v. Rada

text:
               26.5.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/26

         Žaloba podaná dne 25. února 2015 – Uganda Commercial Impex v. Rada
   (Věc T-107/15)
   (2015/C 171/31)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Uganda Commercial Impex Ltd (Kampala, Uganda) (zástupci: S. Zaiwalla, P. Reddy, K. Mittal a Z. Burbeza, Solicitors a R. Blakeley, Barrister)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil prováděcí rozhodnutí Rady 2014/862/SBZP (1) a prováděcí nařízení Rady (EU) č. 1275/2014 (2) v rozsahu, v němž se vztahují na žalobkyni [včetně zapsání žalobkyně do bodu 9 písmene b) přílohy rozhodnutí 2014/862/SZBP];

               —

               v nezbytném rozsahu prohlásil čl. 9 odst. 1 nařízení rady (ES) č. 1183/2005 (ve znění pozdějších změn) za nepoužitelné na žalobkyni, a

               —

               uložil Radě náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvodu vycházející z tvrzení, že Rada neprovedla požadované dostatečné nezávislé posouzení zařazení žalobkyně na seznam, a dopustila se nesprávného posouzení tím, že vycházela z rozhodnutí Výboru OSN pro sankce, aniž sama provedla jakékoliv posouzení na úrovni EU.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že se Rada dopustila zjevně nesprávného posouzení nebo protiprávního zařazení žalobkyně na seznam, jelikož kritéria pro zařazení na seznam nejsou v jejím případě splněna. Konkrétně neexistuje základ pro tvrzení, že žalobkyně porušila zbrojní embargo a Rada nemůže nebo nemohla prokázat existenci žádného z tvrzení uvedených v odůvodnění.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z tvrzení, že Rada porušila procesní práva žalobkyně, zejména její právo na obhajobu a právo na účinnou soudní ochranu, a to mimo jiné tím, že žalobkyni neposkytla dokumenty, na jejichž základě bylo o jejím zařazení na seznam rozhodnuto před přijetím prováděcího rozhodnutí Rady 2014/862/SZBP a prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1275/2014 a tím, že neuvedla dostatečné odůvodnění.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že zařazení žalobkyně na seznam je v každém případě v rozporu s jejími základními právy a zásadou proporcionality.

      (1)  Prováděcí rozhodnutí Rady 2014/862/SZBP ze dne 1. prosince 2014, kterým se provádí rozhodnutí 2010/788/SZBP o omezujících opatřeních vůči Demokratické republice Kongo (Úř. věst. L 346, s. 36).

      (2)  Prováděcí nařízení Rady (EU) č. 1275/2014 ze dne 1. prosince 2014, kterým se provádí čl. 9 odst. 1 a 4 nařízení (ES) č. 1183/2005, kterým se ukládají některá zvláštní omezující opatření namířená proti osobám, které porušují zbrojní embargo vůči Konžské demokratické republice (Úř. věst. L 346, s. 3).


title: Věc T-263/11: Žaloba podaná dne 23. května 2011 — Bopp v. OHIM (zeleně orámovaný osmiúhelník)

text:
               13.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 238/19

         Žaloba podaná dne 23. května 2011 — Bopp v. OHIM (zeleně orámovaný osmiúhelník)
   (Věc T-263/11)
   2011/C 238/34
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Carsten Bopp (Glashütten, Německo) (zástupce: C. Russ, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 11. března 2011 ve věci R 605/2010-4.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka tvořená zeleně orámovaným osmiúhelníkem — přihláška č. 8 248 965.

      Rozhodnutí průzkumového referenta: zamítnutí přihlášky.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení č. 207/2009, protože přihlášená ochranná známka má díky identifikovatelnému a plošnému ztvárnění rozlišovací způsobilost.


title: Spojené věci T-405/07 a T-406/07: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 20. května 2009 — CFCMCEE v. OHIM (P@YWEB CARD a PAYWEB CARD) ( Ochranná známka Společenství — Přihlášky slovních ochranných známek Společenství P@YWEB/email CARD a PAYWEB CARD — Absolutní důvod pro zamítnutí — Částečný nedostatek rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 )

text:
               4.7.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 153/37

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 20. května 2009 — CFCMCEE v. OHIM (P@YWEB CARD a PAYWEB CARD)
   (Spojené věci T-405/07 a T-406/07) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Přihlášky slovních ochranných známek Společenství P@YWEB/email CARD a PAYWEB CARD - Absolutní důvod pro zamítnutí - Částečný nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94“)
   2009/C 153/70
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Caisse fédérale du Crédit mutuel Centre Est Europe (CFCMCEE) (Štrasburk, Francie) (zástupci: P. Greffe, J. Schouman a L. Paudrat, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloby podané proti rozhodnutím prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 10. července 2007 (věc R 119/2007-1) a ze dne 12. září 2007 (věc R 120/2007-1), týkajícím se přihlášek slovních označení P@YWEB CARD a PAYWEB CARD jako ochranných známek Společenství

      Výrok

               1)

               Rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 10. července 2007 (věc R 119/2007-1) a 12. září 2007 (věc R 120/2007-1) se zrušují v rozsahu, v němž zamítají zápis slovních označení P@YWEB CARD a PAYWEB CARD jako ochranné známky Společenství pro fotografické, kinematografické, signalizační přístroje a nástroje, regulátory (kontrolní přístroje a nástroje), přístroje pro nahrávání, přenos a reprodukci zvuku nebo obrazu; nahrané disky a gramofonové desky, elektronické diáře, automatické distribuční stroje, automatické rozvaděče, video pásky, automaty pro prodej vstupenek, automaty pro zasílání informací o stavu účtu, výpisů z účtu, fotoaparáty (kinematografické přístroje), videokamery, videokazety, CD disky, čtečky čárových kódů, kompaktní disky (audio video), kompaktní optické disky, přístroje k ověření pravosti bankovek, diskety, nosiče magnetických dat, nosiče optických dat, video obrazovky, přístroje ke zpracování dat, přístroje pro interkomunikaci, rozhraní (počítačové), přehrávače (počítačové), software (nahrané programy), monitory (počítačové programy), počítače, periferní zařízení počítačů, nahrané počítačové programy, nahrané programy operačního systému (pro počítače), telefonní stanice, přijímače (audio, video), telefonní přístroje, televizní přístroje, přístroje k zaznamenání času, vysílače (telekomunikace), centrální zpracovatelské jednotky (procesory), které spadají do třídy 9, jakož i služby nazvané (nové) informační agentury zejména v odvětví bankovnictví, rozhlasová komunikace, telefonní komunikace, zasílání zásilek, přenos zásilek, vysílání televizních programů, rozhlasové vysílání, televizní vysílání, pronájem telekomunikačních přístrojů, pronájem přístrojů pro přenos zpráv, pronájem telefonů, mobilní radiotelefonie, telefonní služby, které spadají do třídy 38 ve smyslu Niceské dohody o mezinárodním třídění výrobků a služeb pro účely zápisu známek ze dne 15. června 1957, ve znění změn a doplňků.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Caisse fédérale du Crédit mutuel Centre Est Europe (CFCMCEE) a OHIM ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 8, 12.1.2008.


title: Věc F-40/07: Žaloba podaná dne 30. dubna 2007 – Baudelet-Leclaire v. Komise

text:
               9.6.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/28

         Žaloba podaná dne 30. dubna 2007 – Baudelet-Leclaire v. Komise
   (Věc F-40/07)
   (2007/C 129/50)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Cécile Baudelet-Leclaire (Brusel, Belgie) (zástupce: M. Korving, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit diskriminaci mezi kandidáty „uvnitř “evropských orgánů a externími kandidáty v rámci výběrového řízení EPSO/AST/7/05 (1);

               —

               určit neexistenci důkazu předloženého žalovanou o nediskriminaci mezi kandidáty „uvnitř “evropských orgánů a externími kandidáty v rámci uvedeného výběrového řízení;

               —

               zrušit uvedené výběrové řízení z důvodu porušení základní zásady rovnosti příležitostí mezi kandidáty;

               —

               podpůrně nařídit žalované, aby předložila všechny důkazy, včetně, pokud to bude třeba, důkazy o jednání výběrové komise, která jsou tajná podle článku 6 přílohy III služebního řádu úředníků, které prokazují, že výběrová komise neupřednostnila určité kandidáty z důvodu jejich profesního původu;

               —

               v případě neexistence důkazu předloženého žalovanou nařídit změnu zařazení všech kandidátů pouze na základě takových kritérií zásluh, jaké jsou uvedeny v oznámení o výběrovém řízení a na základě nestranného uplatnění zásady rovnosti příležitostí mezi kandidáty;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně byla dopisem ze dne 29. ledna 2007 informována o tom, že její jméno nebude zapsáno v seznamu úspěšných uchazečů, jelikož známky, které obdržela, jsou nižší než známky 110 nejlepších kandidátů, i když byly vyšší než požadované minimum.
   Na podporu své žaloby žalobkyně uplatňuje zejména porušení zásady rovnosti příležitostí a rovného zacházení v rozsahu, v němž výběrová komise provedla mezi kandidáty diskriminaci ve prospěch kandidátů, kteří již mají odbornou zkušenost v rámci evropských orgánů, a zvláště v rámci generálního ředitelství, v němž pracuje předsedkyně výběrové komise.

      (1)  Úř. věst. C 178 A, 20.7.2005, s. 22.


title: Věc C-211/08: Žaloba podaná dne 20. května 2008 – Komise Evropských společenství v. Španělské království

text:
               2.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 197/12

         Žaloba podaná dne 20. května 2008 – Komise Evropských společenství v. Španělské království
   (Věc C-211/08)
   (2008/C 197/19)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: E. Traversa a R. Vidal Puig, zmocněnci)

      Žalované: Španělské království
   Návrhová žádání

               —

               konstatovat, že Španělské království tím, že odepřelo nahradit osobám, na které se vztahuje vnitrostátní zdravotní systém, léčebné náklady vynaložené v jiném členském státě v případě nemocničního léčení poskytnutého v souladu s čl. 22 odst. 1 písm. a) bodem i) nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 (1) ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby a jejich rodiny pohybující se v rámci Společenství v rozsahu, v němž je úroveň náhrady nákladů v členském státě, v němž bylo toto léčení poskytnuto, nižší než úroveň stanovená španělskými právními předpisy, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 49 ES;

               —

               uložit Španělskému království náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

               1.

               Španělské právní předpisy v oblasti sociálního zabezpečení stanovují, že nemocniční péče hrazená vnitrostátním zdravotním systémem musí být poskytnuta v rámci samotného systému, s výjimkou velmi výjimečných případů „naléhavé, okamžité a životně důležité zdravotní péče“. Proto když se osoba, na kterou se vztahuje španělský vnitrostátní zdravotní systém, dočasně přemístí do jiného členského státu a když jí je v průběhu tohoto pobytu poskytnuta v souladu s ustanoveními čl. 22 odst. 1 písm. a) bodem i) nařízení č. 1408/71 nemocniční péče nezbytná ze zdravotního hlediska, náklady, které vynaložila, nejsou hrazeny španělskými úřady.

               2.

               Pokud je podle právní úpravy jiného členského státu úroveň náhrady nemocničních nákladů méně příznivá než úroveň, která je stanovena španělskými právními předpisy, může odepření španělských úřadů nahradit rozdíl odradit osoby, na které se vztahuje španělský vnitrostátní zdravotní systém, od toho, aby navštívily dotčený členský stát s cílem, aby jim byly poskytnuty jiné služby než služby zdravotní péče (například vzdělávací nebo turistické služby) nebo v případě osob, které se již přemístily, je může podnítit k tomu, aby se vrátily dříve za účelem, aby jim byla poskytnuta bezplatná nemocniční péče ve Španělsku. Z toho vyplývá, že sporná španělská právní úprava může omezovat jak poskytování jiných služeb než zdravotních, které jsou původně důvodem pro přemístění se osob, na které se vztahuje španělský vnitrostátní zdravotní systém, do jiného členského státu, tak i zdravotní služby ve zmíněném státě v souladu s ustanoveními čl. 22 odst. 1 písm. a) bodem i) nařízení č. 1408/71.

               3.

               Zmíněná omezení volného pohybu služeb nenacházejí své odůvodnění ve Smlouvě o ES. Španělské úřady neprokázaly zvláště to, že tato omezení jsou nezbytná k zabránění vážného ohrožení finanční rovnováhy španělského vnitrostátního zdravotního systému. Proto je třeba dojít k závěru, že sporná právní úprava je v rozporu s článkem 49 ES.

      (1)  Úř. věst. L 149, s. 2; Zvl. vyd. 05/01, s. 35.


title: Rozsudek Soudu ze dne 15. května 2013 ve věci E-12/12 – Kontrolní úřad ESVO v. Island (Nesplnění povinností smluvní stranou – směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/48/ES ze dne 23. dubna 2008 o smlouvách o spotřebitelském úvěru a o zrušení směrnice Rady 87/102/EHS)

text:
               26.9.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 277/8

         ROZSUDEK SOUDU
   ze dne 15. května 2013
   ve věci E-12/12
   Kontrolní úřad ESVO v. Island
   (Nesplnění povinností smluvní stranou – směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/48/ES ze dne 23. dubna 2008 o smlouvách o spotřebitelském úvěru a o zrušení směrnice Rady 87/102/EHS)
   2013/C 277/06
   Ve věci E-12/12, Kontrolní úřad ESVO v. Island – NÁVRH na prohlášení, že nepřijetím opatření nutných k provedení právního aktu uvedeného v bodě 7h přílohy XIX k Dohodě o Evropském hospodářském prostoru do vnitrostátních právních předpisů, tj. směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/48/ES ze dne 23. dubna 2008 o smlouvách o spotřebitelském úvěru a o zrušení směrnice Rady 87/102/EHS, začleněného do Dohody o Evropském hospodářském prostoru protokolem 1 k uvedené dohodě, nebo jejich neoznámením Kontrolnímu úřadu ESVO ve stanovené lhůtě nesplnil Island své povinnosti podle článku 27 uvedené směrnice a podle článku 7 Dohody o EHP, Soud ve složení Carl Baudenbacher (předseda), Per Christiansen (soudce zpravodaj) a Páll Hreinsson (soudce) vynesl dne 15. května 2013 rozsudek, jehož výrok zní:
   Soud tímto:

               1)

               Prohlašuje, že nepřijetím opatření nutných k provedení právního aktu uvedeného v bodě 7h přílohy XIX k Dohodě o Evropském hospodářském prostoru do vnitrostátních právních předpisů, tj. směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/48/ES ze dne 23. dubna 2008 o smlouvách o spotřebitelském úvěru a o zrušení směrnice Rady 87/102/EHS, začleněného do Dohody protokolem 1 k uvedené dohodě, nebo jejich neoznámením Kontrolnímu úřadu ESVO ve stanovené lhůtě nesplnil Island své povinnosti podle článku 27 uvedené směrnice a podle článku 7 Dohody o EHP.

               2)

               Ukládá Islandu uhradit náklady řízení.


title: Věc C-583/15: Žaloba podaná dne 12. listopadu 2015 – Evropská komise v. Portugalská republika

text:
               1.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/29

         Žaloba podaná dne 12. listopadu 2015 – Evropská komise v. Portugalská republika
   (Věc C-583/15)
   (2016/C 038/42)
   Jednací jazyk: portugalština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: P. Guerra e Andrade a J. Hottiaux, zmocněnci)

      Žalovaná: Portugalská republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Určit, že Portugalská republika tím, že nezřídila vnitrostátní elektronický rejstřík podniků silniční dopravy a nepropojila jej s vnitrostátními elektronickými rejstříky ostatních členských států, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 16 odst. 1 a 5 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1071/2009 (1) ze dne 21. října 2009, kterým se zavádějí společná pravidla týkající se závazných podmínek pro výkon povolání podnikatele v silniční dopravě a zrušuje směrnice Rady 96/26/ES;

               —

               uložit Portugalské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Podle čl. 16 odst. 1 nařízení č. 1071/2001 vede každý členský stát vnitrostátní elektronický rejstřík podniků silniční dopravy, které příslušný vnitrostátní orgán oprávnil k výkonu povolání podnikatele v silniční dopravě.
   Uvedený odstavec 1 rovněž stanoví, že zpracování údajů obsažených v tomto rejstříku, zejména základních údajů podle čl. 16 odst. 2, podléhá kontrole veřejného orgánu určeného za tímto účelem. Tyto údaje se zpřístupní všem příslušným orgánům dotyčného členského státu.
   Z odpovědi portugalského státu na dodatečné odůvodněné stanovisko však vyplývá, že portugalská správa dosud ani nedosáhla dohody mezi třemi vnitrostátními orgány podílejícími se na systému, a sice Autoridade Nacional de Segurança Rodoviária (národní úřad pro bezpečnost silničního provozu), Autoridade para as Condições do Trabalho (úřad pro pracovní podmínky) a Direção-Geral da Administração da Justiça (generální ředitelství soudní správy).
   Za těchto okolností nejenže neexistuje vnitrostátní rejstřík, jelikož nadále existují samostatné rejstříky tří vnitrostátních orgánů, ale předmětné údaje rovněž nejsou dostupné příslušným orgánům portugalského státu.
   Portugalský stát tedy nesplnil povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 16 odst. 1 nařízení č. 1071/2009.
   V souladu s čl. 16 odst. 5 nařízení č. 1071/2009 přijmou členské státy veškerá opatření nezbytná k zajištění propojení a přístupu k vnitrostátním elektronickým rejstříkům v celé Unii.
   Vzhledem k tomu, že portugalská správa nemá vnitrostátní rejstřík, je nepochybné, že nepřijala veškerá opatření k propojení svého vnitrostátního rejstříku, který neexistuje, s ostatními vnitrostátními rejstříky.
   Portugalský stát tedy nesplnil povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 16 odst. 5 nařízení č. 1071/2009.

      (1)  Úř. věst. L 300, s. 51.


title: Věc T-448/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 16. září 2013 — Golden Balls v. OHIM — Intra-Presse (GOLDEN BALLS) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství GOLDEN BALLS — Starší slovní ochranná známka Společenství BALLON D’OR — Podobnost označení — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 — Návrh na zrušení podaný vedlejší účastnicí — Článek 134 odst. 3 jednacího řádu Tribunálu — Rozsah přezkumu, který musí provést odvolací senát — Povinnost rozhodnout o odvolání v plném rozsahu — Článek 8 odst. 5, čl. 64 odst. 1 a čl. 76 odst. 1 nařízení č. 207/2009“ )

text:
               16.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 336/20

         Rozsudek Tribunálu ze dne 16. září 2013 — Golden Balls v. OHIM — Intra-Presse (GOLDEN BALLS)
   (Věc T-448/11) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství GOLDEN BALLS - Starší slovní ochranná známka Společenství BALLON D’OR - Podobnost označení - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Návrh na zrušení podaný vedlejší účastnicí - Článek 134 odst. 3 jednacího řádu Tribunálu - Rozsah přezkumu, který musí provést odvolací senát - Povinnost rozhodnout o odvolání v plném rozsahu - Článek 8 odst. 5, čl. 64 odst. 1 a čl. 76 odst. 1 nařízení č. 207/2009)
   2013/C 336/39
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Golden Balls Ltd (Londýn, Spojené království) (zástupci: M. Edenborough, QC, S. Smith, solicitor)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Intra-Presse (Boulogne-Billancourt, Francie) (zástupci: P. Péters, T. de Haan a M. Laborde, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 22. června 2011 (věc R 1432/2010-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi Intra-Presse a Golden Balls Ltd.

      Výrok

               1)

               První bod výroku rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 22. června 2011 (věc R 1432/2010-1) se zrušuje.

               2)

               Návrh na zrušení podaný Intra-Presse se zamítá.

               3)

               OHIM ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností Golden Balls Ltd, s výjimkou nákladů řízení posledně uvedené společností týkajících se návrhu na zrušení založeného na čl. 134 odst. 3 jednacího řádu Tribunálu.

               4)

               Intra-Presse ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností Golden Balls Ltd týkající se návrhu na zrušení založeného na čl. 134 odst. 3 jednacího řádu.

      (1)  Úř. věst. C 298, 8.10.2011.


title: Věc C-603/10: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 18. října 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Upravno sodišče Republike Slovenije — Slovinsko) — Pelati d.o.o. v. Slovinská republika ( „Sbližování právních předpisů — Směrnice 90/434/EHS — Společný systém zdanění při fúzích, rozděleních, převodech aktiv a výměně akcií týkajících se společností z různých členských států — Článek 11 odst. 1 písm. a) — Vnitrostátní právní úprava podmiňující poskytnutí daňových zvýhodnění získáním povolení — Povinnost podat žádost o povolení nejpozději 30 dnů před uskutečněním plánované operace“ )

text:
               8.12.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 379/5

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 18. října 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Upravno sodišče Republike Slovenije — Slovinsko) — Pelati d.o.o. v. Slovinská republika
   (Věc C-603/10) (1)

   (Sbližování právních předpisů - Směrnice 90/434/EHS - Společný systém zdanění při fúzích, rozděleních, převodech aktiv a výměně akcií týkajících se společností z různých členských států - Článek 11 odst. 1 písm. a) - Vnitrostátní právní úprava podmiňující poskytnutí daňových zvýhodnění získáním povolení - Povinnost podat žádost o povolení nejpozději 30 dnů před uskutečněním plánované operace)
   2012/C 379/08
   Jednací jazyk: slovinština

      Předkládající soud

   Upravno sodišče Republike Slovenije

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Pelati d.o.o.

      Žalovaná: Slovinská republika

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Upravno sodišče Republike Slovenije — Výklad směrnice Rady 90/434/EHS ze dne 23. července 1990 o společném systému zdanění při fúzích, rozděleních, převodech aktiv a výměně akcií týkajících se společností z různých členských států (Úř. věst. L 225, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 142) — Článek 11 odst. 1 písm. a) — Daňová zvýhodnění týkající se rozdělení — Vnitrostátní právní předpisy stanovící lhůtu pro podání žádostí o přiznání uvedených zvýhodnění — Odmítnutí přiznat daňová zvýhodnění z důvodu překročení lhůty — Slučitelnost odmítnutí s dotčenou směrnicí

      Výrok

   Článek 11 odst. 1 písm. a) směrnice Rady 90/434/EHS ze dne 23. července 1990 o společném systému zdanění při fúzích, rozděleních, převodech aktiv a výměně akcií týkajících se společností z různých členských států musí být vykládán tak, že nebrání takové vnitrostátní právní úpravě, o jakou se jedná ve věci v původním řízení, která podmiňuje přiznání daňových zvýhodnění v souvislosti s rozdělením společnosti podle ustanovení této směrnice tím, že ve stanovené lhůtě musí být podána žádost týkající se této operace. Je však věcí předkládajícího soudu, aby ověřil, zda jsou pravidla upravující uplatňování této lhůty, a konkrétně určení počátku jejího běhu, dostatečně přesná, jasná a předvídatelná, aby se osoby povinné k dani mohly seznámit se svými právy a ujistit se, že posledně uvedené osoby mohou získat daňová zvýhodnění stanovená ustanoveními této směrnice.

      (1)  Úř. věst. C 80, 12.3.2011.


title: Věc C-51/05 P: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 17. července 2008 – Komise Evropských společenství v. Cantina sociale di Dolianova Soc. coop. arl, Cantina Trexenta Soc. coop. arl, Cantina sociale Marmilla – Unione viticoltori associati Soc. coop. arl, Cantina sociale S. Maria La Palma Soc. coop. arl a Cantina sociale del Vermentino Soc. coop. arl Monti-Sassari (Kasační opravný prostředek — Společná organizace trhu s vínem — Podpory na destilaci — Žaloba na náhradu škody — Mimosmluvní odpovědnost Společenství — Promlčecí doba — Začátek běhu)

text:
               30.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 223/2

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 17. července 2008 – Komise Evropských společenství v. Cantina sociale di Dolianova Soc. coop. arl, Cantina Trexenta Soc. coop. arl, Cantina sociale Marmilla – Unione viticoltori associati Soc. coop. arl, Cantina sociale S. Maria La Palma Soc. coop. arl a Cantina sociale del Vermentino Soc. coop. arl Monti-Sassari
   (Věc C-51/05 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Společná organizace trhu s vínem - Podpory na destilaci - Žaloba na náhradu škody - Mimosmluvní odpovědnost Společenství - Promlčecí doba - Začátek běhu)
   (2008/C 223/02)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Komise Evropských společenství (zástupci: C. Cattabriga a L. Visaggio, zmocněnci)

      Další účastníci řízení: Cantina sociale di Dolianova Soc. coop. arl, Cantina Trexenta Soc. coop. arl, Cantina sociale Marmilla – Unione viticoltori associati Soc. coop. arl, Cantina sociale S. Maria La Palma Soc. coop. arl a Cantina sociale del Vermentino Soc. coop. arl Monti-Sassari (zástupci: C. Dore a G. Dore, avvocati)
   Předmět věci
   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (druhého senátu) ze dne 23. listopadu 2004, Cantina sociale di Dolianova a další v. Komise (T-166/98), kterým Soud uložil Komisi, aby nahradila škodu vzniklou žalobcům v návaznosti na rozhodnutí č. VI B-I-3 M 4/97PVP ze dne 31. července 1998, kterým byla zamítnuta žádost žalobců týkající se platby podpor na destilaci pro vinařský rok 1982/1983
   Výrok

               1)

               Rozsudek Soudu prvního stupně Evropských společenství ze dne 23. listopadu 2004, Cantina sociale di Dolianova a další v. Komise (T-166/98), se zrušuje v rozsahu, v němž prohlásil, že žaloba na určení mimosmluvní odpovědnosti podaná Cantina sociale di Dolianova Soc. coop. arl, Cantina Trexenta Soc. coop. arl, Cantina sociale Marmilla – Unione viticoltori associati Soc. coop. arl, Cantina sociale S. Maria La Palma Soc. coop. arl a Cantina sociale del Vermentino Soc. coop. arl Monti-Sassari je přípustná, a uložil Komisi Evropských společenství, aby nahradila škodu, která těmto vinařským družstvům vznikla v návaznosti na úpadek Distilleria Agricola Industriale de Terralba v důsledku neexistence mechanismu, který by v rámci režimu zavedeného v článku 9 nařízení Komise (EHS) č. 2499/82 ze dne 15. září 1982, kterým se stanoví pravidla o preventivní destilaci pro vinařský rok 1982/1983, mohl zaručit, že dotyčným producentům bude vyplacena podpora Společenství stanovená v tomto nařízení.

               2)

               Žaloba ve věci T-166/98 se odmítá.

               3)

               Cantina sociale di Dolianova Soc. coop. arl, Cantina Trexenta Soc. coop. arl, Cantina sociale Marmilla – Unione viticoltori associati Soc. coop. arl, Cantina sociale S. Maria La Palma Soc. coop. arl a Cantina sociale del Vermentino Soc. coop. arl Monti-Sassari ponesou náklady řízení vztahující se k tomuto řízení a řízení před Soudem prvního stupně Evropských společenství.

      (1)  Úř. věst. C 82, 2.4.2005.


title: Věc T-89/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 27. června 2013 — Repsol YPF v. OHIM — Ajuntament de Roses (R) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství R — Starší národní obrazová ochranná známka R — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“ )

text:
               3.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 225/75

         Rozsudek Tribunálu ze dne 27. června 2013 — Repsol YPF v. OHIM — Ajuntament de Roses (R)
   (Věc T-89/12) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství R - Starší národní obrazová ochranná známka R - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)
   2013/C 225/167
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Repsol YPF, SA (Madrid, Španělsko) (zástupci: J. Devaureix a L. Montoya Terán, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: J. Crespo Carrillo, zmocněnec)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem OHIM: Ajuntament de Roses (Roses, Španělsko)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 5. prosince 2011 (věc R 1815/2010-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi Ajuntament de Roses a Repsol YPF, SA.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Repsol YPF, SA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 126, 28.4.2012.


title: Věc C-336/05: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozsudkem Tribunal départemental des pensions militaires du Morbihan ze dne  7. září 2005  ve věci Ameur Echouikh proti Secrétaire d'État aux anciens combattants

text:
               26.11.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 296/14

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozsudkem Tribunal départemental des pensions militaires du Morbihan ze dne 7. září 2005 ve věci Ameur Echouikh proti Secrétaire d'État aux anciens combattants
   (Věc C-336/05)
   (2005/C 296/26)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla rozsudkem Tribunal départemental des pensions militaires du Morbihan ze dne 7. září 2005 ve věci Ameur Echouikh proti Secrétaire d'État aux anciens combattants, který došel kanceláři Soudního dvora dne 15. září 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Tribunal départemental des pensions militaires du Morbihan žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               1.

               Mají články 64 a 65 Evropsko-středomořské dohody zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na straně jedné a Marockým královstvím na straně druhé, podepsané v Bruselu dne 26. února 1996 přímý účinek?

               2.

               Jestliže se z jakékoliv důvodu tato Evropsko-středomořská dohoda v projednávaném případě neuplatní, je třeba mít za to, že ustanovení článků 40 až 42 Dohody o spolupráci mezi Evropským hospodářským společenstvím a Marockým královstvím, podepsané v Rabatu dne 27. dubna 1976, kterou má Evropsko-středomořská dohoda nahradit, mají přímý účinek?

               3.

               Spadá marocký státní příslušník, který sloužil pod velením a vlajkou některého členského státu, dokonce nad rámec územních hranic tohoto státu, do kategorie „pracovníků“, kterou upravují články 64 a 65 výše zmíněné Evropsko-středomořské dohody z roku 1996 a články 40 až 42 výše zmíněné Dohody o spolupráci z roku 1976?

               4.

               Bez ohledu na přímý účinek zmíněných ustanovení těchto dohod podepsaných v letech 1976 a 1996 s Marockým královstvím, může se marocký státní příslušník, spadá-li do kategorie „pracovníků“, ve smyslu těchto ustanovení v právním řádu Společenství, dovolávat přímé použitelnosti obecné zásady zákazu diskriminace na základě státní příslušnosti zajištěné článkem 12 Smlouvy o ES a článkem 14 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod?

               5.

               Spadá vojenský invalidní důchod, kterého se marocký státní příslušník, který sloužil pod velením a vlajkou některého členského státu, domáhá z titulu následků úrazu nebo nemoci, ke kterým došlo během výkonu vojenské služby, do kategorie odměňování za práci upravené článkem 64 výše zmíněné Evropsko-středomořské dohody z roku 1996, nebo spadá do kategorie dávek sociálního zabezpečení, na kterou se vztahuje článek 65 uvedené dohody?

               6.

               Brání články 64 a 65 Evropsko-středomořské dohody zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na straně jedné a Marockým královstvím na straně druhé, podepsané v Bruselu dne 26. února 1996, a před vstupem této dohody v platnost, články 40 až 42 Dohody o spolupráci mezi Evropským hospodářským společenstvím a Marockým královstvím, podepsané v Rabatu dne 27. dubna 1976 nebo, pokud tomu tak není, článek 12 (dříve článek 6) Smlouvy o ES a článek 14 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod tomu, aby se členský stát mohl dovolávat omezujících ustanovení svých vnitrostátních právních předpisů souvisejících se státní příslušností marockého státního příslušníka, za účelem:

                           —

                           aby tomuto marockému státnímu příslušníkovi odmítl přiznat vojenský invalidní důchod, který by byl poskytnut bez tohoto omezení jeho státním příslušníkům, kteří mají stejně jako tento marocký státní příslušník trvalé bydliště na jeho území a kteří se nacházejí ve stejné situaci a sloužili za stejných podmínek pod stejnou vlajkou jako on?

                           —

                           aby použil v případě tohoto marockého státního příslušníka jiných podmínek, než jsou podmínky použitelné pro jeho vlastní státní příslušníky, ohledně přiznání, způsobu výpočtu a doby trvání vojenského důchodu určeného k odškodnění následků úrazů nebo nemocí přičitatelných službě pod jeho vlajkou?

               7.

               Mohou změnit obsah odpovědí poskytnutých na předcházející otázky okolnosti, že dotčená osoba není v den své žádosti o důchod zaměstnaná a že k úrazu nebo nemoci, které jsou důvodem této žádosti, došlo během výkonu dřívější aktivní služby, konkrétně od 19. srpna 1949 do 16. srpna 1964, mimo územní hranice členského státu, ve prospěch kterého tato osoba vykonávala vojenskou službu, v projednávaném případě v Saigonu?


title: Věc T-579/08: Rozsudek Tribunálu ze dne 20. října 2011 — Eridania Sadam v. Komise ( „Státní podpory — Opatření italských orgánů, jehož cílem je nahradit ztráty způsobené cukrovaru ve Villasoru (Itálie) následkem období sucha — Rozhodnutí prohlašující podporu za neslučitelnou se společným trhem — Povinnost uvést odůvodnění — Pokyny týkající se státní podpory v odvětví zemědělství“ )

text:
               3.12.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 355/15

         Rozsudek Tribunálu ze dne 20. října 2011 — Eridania Sadam v. Komise
   (Věc T-579/08) (1)

   (Státní podpory - Opatření italských orgánů, jehož cílem je nahradit ztráty způsobené cukrovaru ve Villasoru (Itálie) následkem období sucha - Rozhodnutí prohlašující podporu za neslučitelnou se společným trhem - Povinnost uvést odůvodnění - Pokyny týkající se státní podpory v odvětví zemědělství)
   2011/C 355/25
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Eridania Sadam SpA (Boloňa, Itálie) (zástupci: G. M. Roberti, I. Perego, B. Amabile a M. Serpone, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: P. Rossi a B. Stromsky, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2009/704/ES ze dne 16. července 2008 o státní podpoře C 29/04 (ex N 328/03), kterou Itálie zamýšlí poskytnout ve prospěch cukrovaru ve Villasoru, jehož vlastníkem je společnost Sadam ISZ (Úř. věst. 2009, L 244, s. 10)

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnost Eridania Sadam SpA ponese vlastní náklady řízení a ukládá se jí náhrada nákladů vynaložených Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 44, 21.2.2009.


title: Věc C-627/16: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 23. března 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Administrativo e Fiscal de Viseu – Portugalsko) – João Ventura Ramos v. Fundo de Garantia Salarial

text:
               26.6.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 202/14

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 23. března 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Administrativo e Fiscal de Viseu – Portugalsko) – João Ventura Ramos v. Fundo de Garantia Salarial
   (Věc C-627/16) (1)

   (2017/C 202/24)
   Jednací jazyk: portugalština
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 70, 6.3.2017.


title: Věc T-16/10: Usnesení Tribunálu ze dne 18. října 2010 — Alisei v. Komise

text:
               18.12.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 346/58

         Usnesení Tribunálu ze dne 18. října 2010 — Alisei v. Komise
   (Věc T-16/10) (1)

   ()
   2010/C 346/114
   Jednací jazyk: italština
   Předseda šestého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 63, 13.3.2010.


title: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne  13. prosince 2005  ve věci C-411/03 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Koblenz): řízení zahájené SEVIC Systems AG (Svoboda usazování — Články 43 a 48 ES — Přeshraniční fúze — Zamítnutí návrhu na zápis do vnitrostátního obchodního rejstříku — Slučitelnost)

text:
               11.2.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 36/5

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (velkého senátu)
   ze dne 13. prosince 2005
   ve věci C-411/03 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Koblenz): řízení zahájené SEVIC Systems AG (1)

   (Svoboda usazování - Články 43 a 48 ES - Přeshraniční fúze - Zamítnutí návrhu na zápis do vnitrostátního obchodního rejstříku - Slučitelnost)
   (2006/C 36/08)
   Jednací jazyk: němčina
   Ve věci C-411/03, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím Landgericht Koblenz (Německo) ze dne 16. září 2003, došlým Soudnímu dvoru dne 2. října 2003, v řízení zahájeném SEVIC Systems AG, Soudní dvůr (velký senát), ve složení V. Skouris, předseda, P. Jann, C. W. A. Timmermans, A. Rosas a K. Schiemann, předsedové senátů, C. Gulmann (zpravodaj), J. N. Cunha Rodrigues, R. Silva de Lapuerta, K. Lenaerts, P. Kūris, E. Juhász, G. Arestis a A. Borg Barthet, soudci, generální advokát: A. Tizzano, vedoucí soudní kanceláře: L. Hewlett, vrchní rada, vydal dne 13. prosince 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:
   Články 43 a 48 ES brání tomu, aby byl v členském státě obecně odepřen zápis fúze uskutečněné zrušením společnosti bez likvidace a převodem celého jmění této společnosti na jinou společnost do vnitrostátního obchodního rejstříku, pokud má jedna z těchto dvou společností sídlo v jiném členském státě, zatímco takový zápis je možný, jsou-li dodrženy určité podmínky, pokud společnosti účastnící se fúze mají obě sídlo na území prvního členského státu.

      (1)  Úř. věst. C 289, 29.11.2003.


title: Věc T-706/13: Žaloba podaná dne 24. prosince 2013 — TUI Deutschland v. OHIM Infinity Real Estate & Project Development (Sensimar)

text:
               1.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 61/14

         Žaloba podaná dne 24. prosince 2013 — TUI Deutschland v. OHIM Infinity Real Estate & Project Development (Sensimar)
   (Věc T-706/13)
   2014/C 61/25
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: TUI Deutschland GmbH (Hannover, Německo) (zástupce: D. von Schultz, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Infinity Real Estate & Project Development GmbH (Rantum/Sylt, Německo)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 17. října 2013 ve věci odvolání R 1476/2012-1,

               —

               zamítl námitky proti přihlášce ochranné známky Společenství č. 7212889 žalobkyně,

               —

               uložil žalovanému Úřadu náhradu nákladů zrušovacího a odvolacího řízení, jakož i řízení o této žalobě.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „Sensimar“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 16, 25, 35 a 44 — přihláška ochranné známky Společenství č. 7212889

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Infinity Real Estate & Project Development GmbH

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Národní slovní ochranné známky „SANSIBAR“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 16, 25, 35 a 44

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitkám

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 53 odst. 1 písm. a) ve spojení s čl. 8 odst. 2 a čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009


title: Věc C-38/15: Žaloba podaná dne 2. února 2015 – Evropská komise v. Španělské království

text:
               20.4.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 127/10

         Žaloba podaná dne 2. února 2015 – Evropská komise v. Španělské království
   (Věc C-38/15)
   (2015/C 127/16)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: E. Manhaeve a D. Loma-Osorio Lerena, zmocněnci)

      Žalované: Španělské království

      Návrhová žádání žalobkyně

   Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               určil, že Španělské království nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají

                           —

                           z článku 4 směrnice Rady 91/271/EHS ze dne 21. května 1991 o čištění městských odpadních vod (1) v souvislosti s aglomerací Pontevedra-Marín-Poio-Bueu (Galicie) a

                           —

                           z čl. 5 odst. 2 a 3 směrnice Rady 91/271/EHS ze dne 21. května 1991 o čištění městských odpadních vod v souvislosti s aglomeracemi Bollulos Par del Condado, Abrera, Berga, Capellades, Figueres, El Terri (Banyoles) a Pontevedra-Marín-Poio-Bueu, a

               —

               uložil Španělskému království náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Evropská komise na základě šetření zahájeného jako řízení o nesplnění povinnosti č. 2002/2123 upozornila výzvou dopisem ze dne 19. prosince 2003 Španělské království na plnění povinností stanovených články 3, 4, 5, 6 a 14 směrnice 91/271 a zejména povinností souvisejících s čištěním městských odpadních vod v „citlivých oblastech“.
   Předmět řízení se postupně zužoval s tím, jak Španělsko v některých aglomeracích odstraňovalo nedostatky zařízení pro kanalizaci, čištění a vypouštění. V okamžiku podání žaloby ovšem přetrvávalo nesplnění povinností vyplývajících z článků 4 a 5 směrnice s ohledem na stav v aglomeracích Bollulos Par del Condado (v autonomním společenství Andalusie), Abrera, Berga, Capellades, Figueres a El Terri-Banyoles (v autonomním společenství Katalánsko) a Pontevedra-Marín-Poio-Bueu (v autonomním společenství Galicie).

      (1)  Úř. věst. L 135, s. 40; Zvl. vyd. 15/02, s. 26.


title: Věc T-573/11: Žaloba podaná dne 4. listopadu 2011 — JAS v. Komise

text:
               28.1.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 25/55

      Žaloba podaná dne 4. listopadu 2011 — JAS v. Komise
      (Věc T-573/11)
      (2012/C 25/107)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: JAS Jet Air Service France (JAS) (Francie) (zástupce: T. Gallois, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Komise ze dne 5. srpna 2011 v případě REM 01/2008 v rozsahu, v němž:

                              —

                              rozhodla, že neexistuje zvláštní situace a

                              —

                              zamítla žádost společnosti JAS JET AIR SERVICE ze dne 24. ledna 2008 o prominutí dovozního cla ve výši 1 001 778,20 eur;

                  —

                  uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů.

                  1)

                  První žalobní důvod vycházející z porušení povinnosti uvést odůvodnění, jelikož se Komise opřela o hypotetické důvody.

                  2)

                  Druhý žalobní důvod vycházející z porušení práv obhajoby, jelikož Komise od vnitrostátních orgánů nevyžadovala předložení originálů či kopií celních prohlášení, která byla předmětem žádosti o prominutí cla, přičemž tyto dokumenty prokazují, že k fyzické kontrole došlo.

                  3)

                  Třetí žalobní důvod vycházející z procesního pochybení při šetření spisu, spočívajícího v obrácení důkazního břemene, jelikož Komise dospěla na základě tvrzení vnitrostátních orgánů, podle kterého se dotčená celní prohlášení ztratila, k závěru, že nebyl předložen důkaz toho, že celní správa fyzicky zkontrolovala zboží. Žalobkyně tvrdí, že Komise nemůže tuto nečinnost vnitrostátních orgánů obrátit v její neprospěch.

                  4)

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení článku 239 celního kodexu Společenství (1), jelikož Komise zúžila rozsah pojmu „zvláštní situace“.

                  5)

                  Pátý žalobní důvod vycházející z nesprávných skutkových zjištění a ze zjevně nesprávného posouzení, jelikož Komise dospěla k závěru, že neexistuje „zvláštní situace“ ve smyslu článku 239 celního kodexu, přičemž žalobkyně čelila stejné situaci jako jiná nizozemská zasílatelská společnost, jejíž situaci Komise posoudila jako „zvláštní situaci“.

         (1)  Nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 302, s. 1; Zvl. vyd. 02/04, s. 307).


title: Věc C-60/15 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 11. prosince 2014 Saint-Gobain Glass Deutschland GmbH proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 11. února 2015 ve věci T-476/12, Saint-Gobain Glass Deutschland GmbH v. Evropská komise

text:
               27.4.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/35

         Kasační opravný prostředek podaný dne 11. prosince 2014 Saint-Gobain Glass Deutschland GmbH proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 11. února 2015 ve věci T-476/12, Saint-Gobain Glass Deutschland GmbH v. Evropská komise
   (Věc C-60/15 P)
   (2015/C 138/48)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Saint-Gobain Glass Deutschland GmbH (zástupci: S. Altenschmidt a P.-A. Schütter, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek navrhuje, aby Soudní dvůr zrušil rozsudek Tribunálu vydaný dne 11. prosince 2014 ve věci T-476/12;

               —

               účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek krom toho navrhuje, aby Soudní dvůr vyhověl návrhovému žádání žaloby na neplatnost podané v prvním stupni řízení směřujícímu ke zrušení rozhodnutí Komise ze dne 17. ledna 2013 (GestDem 3273/2012).

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Podle účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) Tribunál nerespektoval požadavky nařízení (ES) č. 1367/2006 (1), pokud jde o uvedení důvodů neposkytnutí svobodného přístupu k informacím o životním prostředí. Na rozdíl od toho, co stanoví čl. 6 odst. 1 nařízení (ES) č. 1367/2006, nebyly důvody odmítnutí stanovené v čl. 4 odst. 3 a čl. 4 odst. 5 nařízení č. 1049/2001 (2) vyloženy striktně. Tribunál rovněž nevzal řádně v úvahu veřejný zájem na přístupu k informacím o životním prostředí, který byl uveden navrhovatelkou. Napadený rozsudek v důsledku toho není v souladu ani s Aarhuskou úmluvou o přístupu k informacím o životním prostředí, kterou Unie schválila.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1367/2006 ze dne 6. září 2006 o použití ustanovení Aarhuské úmluvy o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí na orgány a subjekty Společenství (Úř. věst. L 264, s. 13).

      (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, s. 43; Zvl. vyd. 01/03, s. 331).


title: Poslední publikace Soudního dvora v Úředním věstníku Evropské unieÚř. věst. C 31, 5.2.2005

text:
               19.2.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/28

         (2005/C 45/61)
   Poslední publikace Soudního dvora v
         Úředním věstníku Evropské unie

         Úř. věst. C 31, 5.2.2005

   Dřívější publikace

      Úř. věst. C 19, 22.1.2005

      Úř. věst. C 6, 8.1.2005

      Úř. věst. C 314, 18.12.2004

      Úř. věst. C 300, 4.12.2004

      Úř. věst. C 273, 6.11.2004

      Úř. věst. C 262, 23.10.2004

   Tyto texty jsou k dispozici na adrese:

               EUR-Lex: http://europa.eu.int/eur-lex

               CELEX: http://europa.eu.int/celex


title: Věc F-84/09: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 7. června 2011 — Larue a Seigneur v. ECB ( „Veřejná služba — Zaměstnanci ECB — Odměňování — Obecná úprava platů — Nerespektování způsobu výpočtu“ )

text:
               6.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 232/39

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 7. června 2011 — Larue a Seigneur v. ECB
   (Věc F-84/09) (1)

   (Veřejná služba - Zaměstnanci ECB - Odměňování - Obecná úprava platů - Nerespektování způsobu výpočtu)
   2011/C 232/67
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobci: Emmanuel Larue a Olivier Seigneur (Frankfurt nad Mohanem, Německo) (zástupce: L. Levi, advokát)

      Žalovaná: Evropská centrální banka (zástupci: G. Nuvoli a N. Urban, zmocněnci, ve spolupráci s B. Wägenbaurem, advokátem)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení platových výměrů za leden 2009.

      Výrok rozsudku

               1)

               Platové výměry E. Larua a O. Seigneura za leden 2009 se ruší.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Evropská centrální banka ponese veškeré náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 312, 19.12.2009, s. 44.


title: Věc C-204/16 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 11. dubna 2016 společností SolarWorld AG proti usnesení Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 1. února 2016 ve věci T-141/14, SolarWorld AG a další v. Rada Evropské unie

text:
               27.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 232/5

         Kasační opravný prostředek podaný dne 11. dubna 2016 společností SolarWorld AG proti usnesení Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 1. února 2016 ve věci T-141/14, SolarWorld AG a další v. Rada Evropské unie
   (Věc C-204/16 P)
   (2016/C 232/06)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: SolarWorld AG (zástupci: L. Ruessmann, advokát, J. Beck, solicitor)

      Další účastnice řízení: Brandoni solare SpA, Solaria Energia y Medio Ambiente, SA, Rada Evropské unie, Evropská komise, Čínská obchodní komora pro dovoz a vývoz strojního zařízení a elektroniky (CCCME)

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelky)

   Navrhovatelka navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               prohlásil kasační opravný prostředek za přípustný a opodstatněný;

               —

               zrušil usnesení Tribunálu ve věci T-141/14;

               —

               rozhodl ve věci samé a zrušil článek 3 nařízení 1238/2013, nebo věc vrátil zpět Tribunálu k rozhodnutí ve věci samé žaloby na neplatnost; a

               —

               uložil Radě náhradu nákladů řízení navrhovatelky.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když shledal, že článek 3 nařízení č. 1238/2013 (1) není oddělitelný od zbytku tohoto nařízení. Změna formy opatření nemění oblast působnosti nařízení, které tato opatření ukládá. Oblastí působnosti antidumpingových opatření je veškerý dovoz od výrobců, o nichž se zjistilo, že se zabývali dumpingem působícím újmu, a jejich cílem je, bez ohledu na formu, odpovídajícím způsobem odstranit újmu, která byla výrobcům v EU způsobena. Tato oblast působnosti se nezmění v důsledku zrušení článku 3.
   Napadené usnesení porušuje právo navrhovatelky podle článku 47 Listiny základních práv Evropské unie, jelikož upírá výrobnímu odvětví EU nápravu před soudem v obchodních případech vůči konečným opatřením, která nesplňují požadavky základního nařízení. Krom toho sporné usnesení porušuje právo navrhovatelky podle článku 20 Listiny základních práv Evropské unie tím, že přiznává vyvážejícím výrobcům lepší postavení než výrobnímu odvětví EU, neboť judikatura uznává jejich právo podat kasační opravný prostředek.

      (1)  Prováděcí nařízení Rady (EU) č. 1238/2013 ze dne 2. prosince 2013, kterým se ukládá konečné antidumpingové clo a s konečnou platností vybírá uložené prozatímní clo na dovoz krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků) pocházejících nebo odesílaných z Čínské lidové republiky (Úř. věst. L 325, s. 1)


title: Věc C-93/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhof (Německo) dne 17. února 2010 — Finanzamt Essen-NordOst v. GFKL Financial Services AG

text:
               22.5.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 134/18

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhof (Německo) dne 17. února 2010 — Finanzamt Essen-NordOst v. GFKL Financial Services AG
   (Věc C-93/10)
   2010/C 134/27
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesfinanzhof

      Účastníci původního řízení

      Žalovaný a navrhovatel v řízení o opravném prostředku „Revision“: Finanzamt Essen-NordOst

      Žalobkyně a odpůrkyně v řízení o opravném prostředku „Revision“: GFKL Financial Services AG

      Předběžné otázky

               1)

               K výkladu čl. 2 bodu 1 a článku 4 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu (1):
               Jedná se při prodeji (odkoupení) rizikových pohledávek na základě převzetí jejich vymáhání a rizika jejich nesplacení o plnění za úplatu a hospodářskou činnost odkupitele pohledávek, pokud se kupní cena

                           —

                           neurčí podle jmenovité hodnoty pohledávek na základě dohody o paušální srážce za převzetí úkolu jejich vymáhání a rizika jejich nesplacení, nýbrž se

                           —

                           řídí hodnocením rizika nesplacení u každé jednotlivé pohledávky, přičemž vymáhání pohledávky ve vztahu ke srážce náležející za riziko nesplacení je přiznán pouze druhořadý význam?

               2)

               V případě, že je na první otázku třeba odpovědět kladně, k výkladu čl. 13 části B písm. d) bodů 2 a 3 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu:

                           a)

                           Je převzetí rizika nesplacení ze strany odkupitele pohledávek při nabytí rizikových pohledávek za kupní cenu, která je výrazně nižší, než kolik činí jmenovitá hodnota pohledávek, osvobozeno od daně jakožto poskytnutí jiné jistoty nebo záruky?

                           b)

                           Jedná-li se o převzetí rizika osvobozené od daně:
                           Je vymáhání pohledávek jakožto část jediného plnění nebo jakožto vedlejší plnění osvobozeno od daně, nebo jakožto samostatné plnění dani podléhá?

               3)

               V případě, že je na první otázku potřeba odpovědět kladně a nejedná se o plnění osvobozené od daně, k výkladu čl. 11 části A písm. a) šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu:
               Určí se úplata za zdanitelné plnění podle nákladů na vymáhání předpokládaných smluvními stranami, nebo podle skutečných nákladů na vymáhání?

      (1)  Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23.


title: Věc C-414/07: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Wojewódzki Sąd Administracyjny w Krakowie (Polská republika) dne 10. září 2007 – Magoora Sp. z.o.o. v. Dyrektor Izby Skarbowej w Krakowie

text:
               10.11.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/35

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Wojewódzki Sąd Administracyjny w Krakowie (Polská republika) dne 10. září 2007 – Magoora Sp. z.o.o. v. Dyrektor Izby Skarbowej w Krakowie
   (Věc C-414/07)
   (2007/C 269/59)
   Jednací jazyk: polština
   Předkládající soud
   Wojewódzki Sąd Administracyjny w Krakowie
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Magoora Sp. z.o.o.

      Žalovaný: Dyrektor Izby Skarbowej w Krakowie
   Předběžné otázky

               1)

               Je skutečnost, že Polská republika ke dni 1. května 2004 v plném rozsahu zrušila do té doby platnou vnitrostátní právní úpravu o omezeních odpočtu daně odvedené při koupi paliva pro automobily používané pro činnost podléhající dani, a na místo ní zavedla rovněž omezení odpočtu daně odvedené při koupi paliva pro automobily používané pro činnost podléhající dani, které jsou však ve vnitrostátních právních předpisech definovány pomocí jiných kritérií, než tomu bylo před 1. květnem 2004, a že s účinností od 22. srpna 2005 dotyčná kritéria opět změnila, porušením čl. 17 odst. 2 a 6 šesté směrnice (1)?

               2)

               Je-li odpověď na první otázku kladná, je skutečnost, že Polská republika tímto způsobem výše uvedená kritéria změnila, aby de facto omezila rozsah použití odpočtu daně v porovnání s vnitrostátní právní úpravou platnou dne 30. dubna 2004 nebo s vnitrostátní právní úpravou platnou před změnou provedenou s účinností od 22. srpna 2005, porušením čl. 17 odst. 6 šesté směrnice? Pokud Polská republika tímto způsobem porušila čl. 17 odst. 6 šesté směrnice, je osoba povinná k dani sice oprávněna k provedení odpočtu, avšak jen v rozsahu, v němž by změny vnitrostátní právní úpravy rozšířily omezení odpočtu daně, stanovená právní úpravou platnou dne 30. dubna 2004 a tohoto dne zrušenou?

               3)

               Je skutečnost, že Polská republika s odoláním na oprávnění členských států stanovené v čl. 17 odst. 6 šesté směrnice, omezit odpočet daně odvedené na výdaje které nejsou přísně provozními výdaji, jako například výdaje na luxusní zboží, na zábavu a reprezentaci, omezila odpočet daně v porovnání s právním stavem platným dne 30. dubna 2004 tím způsobem, že vyloučila odpočet daně odvedené při koupi paliva pro osobní automobily nebo jiné automobily s přípustnou hmotností nepřesahující 3,5 tuny s výjimkou automobilů ve smyslu čl. 86 odst. 4 zákona ze dne 11. března 2004 o dani na zboží a služby ve znění platném od 22. srpna 2005, porušením čl. 17 odst. 6 šesté směrnice?

      (1)  Šestá směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1).


title: Věc F-42/06: Žaloba podaná dne  13. dubna 2006  – Sundholm v. Komise

text:
               3.6.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 131/54

         Žaloba podaná dne 13. dubna 2006 – Sundholm v. Komise
   (Věc F-42/06)
   (2006/C 131/99)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Asa Sundholm (Brusel, Belgie) (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               prohlásit článek 12 rozhodnutí Komise ze dne 3. března 2004 o obecných prováděcích ustanovení článku 43 služebního řádu (OPU) za protiprávní;

               —

               zrušit rozhodnutí týkající se zprávy o vývoji služebního postupu (ZVSP) žalobkyně v období od 1. ledna 2004 do 31. prosince 2004;

               —

               uložit žalované, aby v tomto stupni řízení uhradila 1 EUR za morální újmu;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Na podporu své žaloby žalobkyně nejprve uplatňuje, že změny OPU, tím, že došlo ke změnám pravidel pro posuzování zásluh v průběhu hodnotícího období, zasahují do zásady právní jistoty a do perspektivy služebního postupu úředníků.
   Žalobkyně dále uplatňuje porušení OPU a povinnosti odůvodnění. Zejména to, že navzdory změně úkolů žalobkyně a neexistenci přesného a konečného stanovení cílů a hodnotících kritérií, byly komentáře její ZVSP 2003 opsány do její ZVSP 2004, aniž by byly dodrženy podmínky stanovené OPU pro jejich prodloužení.
   Konečně, žalobkyně tvrdí, že napadené rozhodnutí je postiženo zjevně nesprávným posouzením a nesoudržnostmi mezi přidělenými známkami a komentáři.


title: Věc T-501/10: Usnesení Tribunálu ze dne 21. září 2012 — TI Media Broadcasting a TI Media v. Komise ( „Hospodářská soutěž — Spojování podniků — Italský trh placených televizních stanic — Rozhodnutí, kterým se mění závazky, jež jsou spojeny s rozhodnutím, jímž se spojení podniků prohlašuje za slučitelné se společným trhem a Dohodou o EHP — Nabídkové řízení vyhlášené pro účely přidělení frekvencí digitálního pozemního vysílání v Itálii — Zánik předmětu žaloby — Nevydání rozhodnutí ve věci samé — Nepřípustnost“ )

text:
               17.11.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 355/26

         Usnesení Tribunálu ze dne 21. září 2012 — TI Media Broadcasting a TI Media v. Komise
   (Věc T-501/10) (1)

   (Hospodářská soutěž - Spojování podniků - Italský trh placených televizních stanic - Rozhodnutí, kterým se mění závazky, jež jsou spojeny s rozhodnutím, jímž se spojení podniků prohlašuje za slučitelné se společným trhem a Dohodou o EHP - Nabídkové řízení vyhlášené pro účely přidělení frekvencí digitálního pozemního vysílání v Itálii - Zánik předmětu žaloby - Nevydání rozhodnutí ve věci samé - Nepřípustnost)
   2012/C 355/56
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Telecom Italia Media Broadcasting Srl (TI Media Broadcasting) (Řím, Itálie) a Telecom Italia Media SpA (TI Media) (Řím) (zástupci: B. Caravita di Toritto, L. Sabelli, F. Pace a A. d’Urbano, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně B. Gencarelli a P. Manzini, poté L. Malferrari a J. Bourke, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Sky Italia Srl (Milán, Itálie) (zástupci: F. González Díaz a F. Salerno, advokáti)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C(2010) 4976 final ze dne 20. července 2010, kterým se mění uplatňování závazků spojených s rozhodnutím prohlašujícím spojení za slučitelné se společným trhem a s Dohodou o EHP (Věc COMP/M.2876)

      Výrok

               1)

               O prvním a čtvrtém návrhu již není třeba v projednávané věci rozhodnout.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 346, 18.12.2010.


title: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 18. listopadu 2004 ve věci C-79/04: Komise Evropských společenství proti Lucemburskému velkovévodství (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2002/40/ES — Neprovedení ve stanovené lhůtě)

text:
               8.1.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/19

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (pátého senátu)
   ze dne 18. listopadu 2004
   ve věci C-79/04: Komise Evropských společenství proti Lucemburskému velkovévodství (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2002/40/ES - Neprovedení ve stanovené lhůtě)
   (2005/C 6/36)
   Jednací jazyk: francouzština
   Ve věci C-79/04, Komise Evropských společenství (zmocněnci: M. Patakia a B. Schima) proti Lucemburskému velkovévodství (zmocněnec: S. Schreiner), jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES, podaná dne 19. února 2004, Soudní dvůr (pátý senát), ve složení R. Silva de Lapuerta, předsedkyně senátu, C. Gulmann a J. Makarczyk (zpravodaj), soudci, generální advokát: P. Léger, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 18. listopadu 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Lucemburské velkovévodství tím, že nepřijalo ve stanovené lhůtě předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Komise 2002/40/ES ze dne 8. května 2002, kterou se provádí směrnice Rady 92/75/EHS s ohledem na uvádění spotřeby energie na energetických štítcích elektrických trub pro domácnost, nesplnilo povinnosti, které pro něj z této směrnice vyplývají.

               2)

               Lucemburskému velkovévodství se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 85, 3.4.2004.


               14.1.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 10/31

         (2006/C 10/59)
   Poslední publikace Soudního dvora v Úředním věstníku Evropské unie

         Úř. věst. C 330, 24.12.2005

   Dřívější publikace

      Úř. věst. C 315, 10.12.2005

      Úř. věst. C 296, 26.11.2005

      Úř. věst. C 281, 12.11.2005

      Úř. věst. C 271, 29.10.2005

      Úř. věst. C 257, 15.10.2005

      Úř. věst. C 243, 1.10.2005

   Tyto texty jsou k dispozici na adrese:

               EUR-Lex: http://europa.eu.int/eur-lex

               CELEX: http://europa.eu.int/celex


title: Věc C-42/16: Žaloba podaná dne 26. ledna 2016 – Evropská komise v. Finská republika

text:
               4.4.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 118/12

         Žaloba podaná dne 26. ledna 2016 – Evropská komise v. Finská republika
   (Věc C-42/16)
   (2016/C 118/15)
   Jednací jazyk: finština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: J. Hottiaux a I. Koskinen)

      Žalovaná: Finská republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Finská republika tím, že vystavovala kopie řidičských průkazů, jejichž doba platnosti uplyne dne 18. ledna 2033, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 1 a čl. 7 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/126/ES ze dne 20. prosince 2006 o řidičských průkazech (1), a tím, že se nezapojila do sítě řidičských průkazů EU, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 7 odst. 5 směrnice 2006/126/ES

               —

               uložit Finské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Jedním z hlavních cílů směrnice 2006/112/ES je zvýšení bezpečnosti řidičských průkazů. Uplatňováním lhůt stanovených ve směrnici lze uskutečnit tento cíl a při vystavování řidičských průkazů lze uplatnit nejnovější opatření za účelem zabránění vydávání padělků a dosažení cílů směrnice v oblasti bezpečnosti provozu. Článek 1 směrnice 2006/126/ES stanoví povinnost zavedení vnitrostátního řidičského průkazu podle vzoru ES uvedeného v příloze I. V článku 7 odst. 1 směrnice jsou upraveny požadavky kladené na řidičské průkazy a v čl. 7 odst. 2 je stanovena doba platnosti řidičských průkazů vystavených po 19. lednu 2013. Ve Finsku by mohla být doba platnosti kopií řidičských průkazů vystavených po 19. lednu 2013 mnohem delší, než je stanoveno v čl. 7 odst. 2 písm. a) a b) směrnice 2006/126 ES.
   Podle čl. 7 odst. 5 písm. d) směrnice 2006/126/ES musejí členské státy síť řidičských průkazů EU využívat, a to od okamžiku jejího zprovoznění. Síť řidičských průkazů EU (RESPER) byla zřízena a dne 19. ledna 2013 byla zprovozněna. Vzhledem k tomu, že Finsko se nezapojilo do sítě řidičských průkazů EU (RESPER), nelze v něm přezkoumat, zda jsou splněny podmínky pro vydání řidičského průkazu. Ostatní členské státy nemohou společně s Finskem přezkoumat, zda jsou splněny podmínky pro vydání řidičského průkazu, a vyměňovat si s Finskem prostřednictvím této sítě jakékoli informace. Výměna informací podle článku 15 směrnice 2006/126/ES s Finskem proto nemůže probíhat prostřednictvím sítě řidičských průkazů EU.

      (1)  Úř. věst. L 403, s. 18.


title: Věc T-89/13: Usnesení Tribunálu ze dne 16. září 2015 – Calestep v. ECHA „REACH — Poplatek za registraci látky — Snížení přiznané mikropodnikům a malým a středním podnikům — Chyba v prohlášení o velikosti podniku — Rozhodnutí ukládající správní poplatek — Doporučení 2003/361/ES — Žaloba po právní stránce zjevně zcela neopodstatněná“

text:
               16.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 381/27

         Usnesení Tribunálu ze dne 16. září 2015 – Calestep v. ECHA
   (Věc T-89/13) (1)

   („REACH - Poplatek za registraci látky - Snížení přiznané mikropodnikům a malým a středním podnikům - Chyba v prohlášení o velikosti podniku - Rozhodnutí ukládající správní poplatek - Doporučení 2003/361/ES - Žaloba po právní stránce zjevně zcela neopodstatněná“)
   (2015/C 381/28)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Calestep, SL (Estepa, Španělsko) (zástupce: E. Cabezas Mateos, advokát)

      Žalovaná: Evropská agentura pro chemické látky (ECHA) (zástupci: M. Heikkilä, A. Iber a C. Schultheiss, zmocněnci, ve spolupráci s C. Garcia Molyneux, advokát)

      Předmět věci

   Zrušení rozhodnutí Evropské agentury pro chemické látky (ECHA) SME (2012) 4028, kterým se konstatuje, že žalobkyně nesplňuje podmínky pro snížení poplatku stanovené pro malé podniky, a kterým se žalobkyni ukládá úhrada správního poplatku.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnost Calestep, SL, ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou agenturou pro chemické látky (ECHA) včetně nákladů souvisejícím s řízením o předběžném opatření.

      (1)  Úř. věst. C 108, 13. 4. 2013.


title: Věc C-409/05: Žaloba podaná dne  21. listopadu 2005  Komisí Evropských společenství proti Řecké republice

text:
               14.1.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 10/16

         Žaloba podaná dne 21. listopadu 2005 Komisí Evropských společenství proti Řecké republice
   (Věc C-409/05)
   (2006/C 10/31)
   Jednací jazyk: řečtina
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 21. listopadu 2005 žaloba směřující proti Řecké republice podaná Komisí Evropských společenství, zastoupenou D. Triantafyllou, jako právním poradcem, a G. Wilmsem, členem právní služby Komise, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Komise navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               určil, že Řecká republika tím, že odmítla vypočítat a uhradit vlastní zdroje ušlé při dovozu válečného materiálu osvobozeného od cla a odmítla uhradit úroky z prodlení vyplývající z nezaplacení těchto vlastních zdrojů Komisi, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 2, 9, 10 a 11 nařízení (ES) č. 1552/89 (1) pro období do 31. května 2000 a nařízení (ES) č. 1150/2000 (2) od tohoto data;

               —

               uložil Řecké republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:

               —

               Žalovaná neprokázala, že by platba cla se sníženou (nebo nulovou) sazbou podstatně poškodila bezpečnost státu ve smyslu článku 296 ES.

               —

               Vojenské tajemství v zásadě žalovanou nezbavuje povinnosti vypočítat a uhradit příslušné clo.

               —

               Žalovaná se nemůže dovolávat ochrany legitimního očekávání na základě toho, že řízení bylo zahájeno opožděně.

               —

               Nesplnění hospodářsko-finančních povinností žalované vůči Společenství nespravedlivě zatěžuje ostatní členské státy.

      (1)  Úř. věst. L 155, s. 1

      (2)  Úř. věst. L 130, s. 1


title: Věc F-35/13: Žaloba podaná dne 16. dubna 2013 — ZZ v. Komise

text:
               20.7.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 207/58

         Žaloba podaná dne 16. dubna 2013 — ZZ v. Komise
   (Věc F-35/13)
   2013/C 207/98
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupci: S. Orlandi, J.-N. Louis a D. Abreu Caldas, advokáti)

      Žalovaná: Komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí o bonifikaci nároků na důchod získaných před nástupem do služebního poměru u Komise na základě nových obecných prováděcích ustanovení k čl. 11 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu ze dne 3. března 2011.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               určit, že článek 9 obecných prováděcích ustanovení k čl. 11 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu je protiprávní;

               —

               zrušit rozhodnutí z 28. září a 4. října 2012 o bonifikaci nároků na důchod získaných žalobcem před jeho nástupem do služebního poměru v rámci jejich převodu do důchodového systému orgánů Evropské unie na základě obecných prováděcích ustanovení k čl. 11 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu ze dne 3. března 2011;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-4/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhof (Německo) dne 2. ledna 2013 — Agentur für Arbeit Krefeld — Familienkasse v. Susanne Fassbender-Firman

text:
               6.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 101/9

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhof (Německo) dne 2. ledna 2013 — Agentur für Arbeit Krefeld — Familienkasse v. Susanne Fassbender-Firman
   (Věc C-4/13)
   2013/C 101/20
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesfinanzhof

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Agentur für Arbeit Krefeld — Familienkasse

      Žalovaná: Susanne Fassbender-Firman

      Předběžné otázky

               1)

               Má se čl. 76 odst. 2 nařízení č. 1408/71 (1) vykládat v tom smyslu, že je na uvážení příslušné instituce členského státu zaměstnání, zda použije čl. 76 odst. 1 nařízení č. 1408/71, jestliže v členském státě bydliště rodinných příslušníků nebyla podána žádost o poskytnutí rodinných dávek?

               2)

               Pro případ, že odpověď na první otázku bude kladná: na základě jakých diskrečních kritérií může instituce členského státu zaměstnání příslušná pro rodinné dávky uplatnit čl. 76 odst. 1 nařízení č. 1408/71, jako by dávky byly přiznány v členském státě bydliště rodinných příslušníků?

               3)

               Pro případ, že odpověď na první otázku bude kladná: v jakém rozsahu podléhá rozhodnutí příslušné instituce vydané v diskreční pravomoci soudnímu přezkumu?

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby a jejich rodiny pohybující se v rámci Společenství (Úř. věst. L 149, s. 2; Zvl. vyd. 05/01 s. 35) ve znění nařízení Rady (ES) č. 118/97 ze dne 2. prosince 1996 (Úř. věst. 1997, L 28, s. 1).


title: Věc C-418/08: Žaloba podaná dne 22. září 2008 – Komise Evropských společenství v. Irsko

text:
               22.11.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/26

         Žaloba podaná dne 22. září 2008 – Komise Evropských společenství v. Irsko
   (Věc C-418/08)
   (2008/C 301/40)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: U. Wölker a A. A. Gilly, zmocněnci)

      Žalované: Irsko
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Irsko tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2004/35/ES ze dne 21. dubna 2004 o odpovědnosti za životní prostředí v souvislosti s prevencí a nápravou škod na životním prostředí (1) nebo v každém případě tím, že o nich neuvědomilo Komisi, nesplnilo povinnosti, které pro něj z této směrnice vyplývají;

               —

               uložit Irsku náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta pro provedení směrnice do vnitrostátního právního řádu uplynula dne 30. dubna 2007.

      (1)  Úř. věst. L 143, s. 56.


title: Věc C-528/09: Usnesení předsedy pátého senátu Soudního dvora ze dne 25. října 2010 — Evropská komise v. Estonská republika

text:
               29.1.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 30/31

         Usnesení předsedy pátého senátu Soudního dvora ze dne 25. října 2010 — Evropská komise v. Estonská republika
   (Věc C-528/09) (1)

   ()
   2011/C 30/50
   Jednací jazyk: estonština
   Předseda pátého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 63, 13.3.2010.


title: Věc C-541/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Wuppertal (Německo) dne 16. října 2015 – Mircea Florian Freitag

text:
               8.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 48/9

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Wuppertal (Německo) dne 16. října 2015 – Mircea Florian Freitag
   (Věc C-541/15)
   (2016/C 048/15)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Amtsgericht Wuppertal

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Mircea Florian Freitag

      Další účastníci: Angela Freitag, Vica Pavel, Stadt Wuppertal, Oberbürgermeister der Stadt Wuppertal

      Předběžná otázka

   Mají se články 18 SFEU a 21 SFEU vykládat tak, že orgány členského státu jsou povinny uznat změnu jména příslušníka tohoto státu, pokud je zároveň příslušníkem jiného členského státu a v tomto členském státě z důvodu změny jména nesouvisející se změnou rodinného stavu nabyl (zpět) své příjmení získané při narození, přestože k získání jména nedošlo během obvyklého pobytu příslušníka v jiném členském státě a došlo k němu na základě jeho vlastního návrhu?


title: Věc T-531/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 3. května 2017 – Sotiropoulou a další v. Rada „Mimosmluvní odpovědnost — Hospodářská a měnová politika — Rozhodnutí určená členskému státu za účelem nápravy situace nadměrného schodku — Snížení a zrušení důchodových nároků v Řecku — Dostatečně závažné porušení právní normy, která přiznává práva jednotlivcům“

text:
               3.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/25

         Rozsudek Tribunálu ze dne 3. května 2017 – Sotiropoulou a další v. Rada
   (Věc T-531/14) (1)

   („Mimosmluvní odpovědnost - Hospodářská a měnová politika - Rozhodnutí určená členskému státu za účelem nápravy situace nadměrného schodku - Snížení a zrušení důchodových nároků v Řecku - Dostatečně závažné porušení právní normy, která přiznává práva jednotlivcům“)
   (2017/C 213/32)
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastníci řízení

      Žalobci: Leïmonia Sotiropoulou (Patras, Řecko) a dalších 63 žalobců, jejichž jména jsou uvedena v příloze tohoto rozsudku (zástupce: K. Chrysogonos, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: A. de Gregorio Merino, E. Chatziioakeimidou a E. Dumitriu-Segnana, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Evropská komise (zástupci: J. P. Keppenne a M. Konstantinidis, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh podaný na základě článku 268 SFEU znějící na náhradu škody údajně vzniklé žalobcům v důsledku přijetí rozhodnutí Rady určených Řecké republice při aktivaci mechanismu stanoveného v článku 126 SFEU.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Leïmonii Sotiropoulou a dalším žalobcům, jejichž jména jsou uvedena v příloze, se ukládá náhrada nákladů řízení.

               3)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 351, 6.10.2014.


title: Věc T-460/13: Žaloba podaná dne 28. srpna 2013 — Ranbaxy Laboratories a Ranbaxy (Spojené království) v. Komise

text:
               9.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 325/43

         Žaloba podaná dne 28. srpna 2013 — Ranbaxy Laboratories a Ranbaxy (Spojené království) v. Komise
   (Věc T-460/13)
   2013/C 325/71
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Ranbaxy Laboratories Ltd (Haryana, Indie); a Ranbaxy (UK) Ltd (Londýn, Spojené království) (zástupci: R. Vidal, A. Penny, Solicitors, a B. Kennelly, Barrister)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil čl. 1 odst. 4 rozhodnutí Komise ze dne 19. června 2013 ve věci COMP/39.226 — Lundbeck (citalopram) v řízení podle článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP v rozsahu, ve kterém se toto rozhodnutí týká žalobkyň;

               —

               zrušil čl. 2 odst. 4 rozhodnutí Komise ze dne 19. června 2013 ve věci COMP/39.226 — Lundbeck (citalopram) v rozsahu, ve kterém ukládá žalobkyním pokutu, nebo podpůrně, aby snížil výši pokuty; a

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyněmi.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně čtyři žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod vycházející z tvrzení, že žalovaná dospěla k nesprávnému závěru, když „účel“ dohody o vypořádání uzavřené mezi žalobkyněmi považovala za porušení článku 101 odst. 1 SFEU. Žalobkyně tvrdí, že se žalovaná dopustila nesprávného právního posouzení a/nebo nesprávného posouzení skutkového stavu.

               2)

               Druhý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že žalovaná nesprávně určila, že účastníci dohody o vypořádání byli přinejmenším potenciálně konkurenti. Žalobkyně tvrdí, že se žalovaná dopustila nesprávného právního posouzení a/nebo nesprávného posouzení skutkového stavu.

               3)

               Třetí žalobní důvod vycházející z tvrzení, že žalovaná nesprávně vyložila dohodu o vypořádání, když dospěla k závěru, že dohoda nabízí větší ochranu než tu, kterou by bylo možné získat prostřednictvím patentu na výrobu. Žalobkyně tvrdí, že se žalovaná dopustila nesprávného právního posouzení a/nebo nesprávného posouzení skutkového stavu.

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že žalovaná nesprávně vypočítala pokutu uloženou žalobkyním a pokuta je sama o sobě neopodstatněná a nepřiměřená.


title: Věc C-308/06: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) dne 14. července – The Queen, na žádost The International Association of Independent Tanker Owners (Intertanko), The International Association of Dry Cargo Shipowners (Intercargo), The Greek Shipping Co-operation Committee, Lloyd's Register, The International Salvage Union v. Secretary of State for Transport

text:
               28.10.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 261/9

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) dne 14. července – The Queen, na žádost The International Association of Independent Tanker Owners (Intertanko), The International Association of Dry Cargo Shipowners (Intercargo), The Greek Shipping Co-operation Committee, Lloyd's Register, The International Salvage Union v. Secretary of State for Transport
   (Věc C-308/06)
   (2006/C 261/17)
   Jednací jazyk: angličtina
   Předkládající soud
   High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)
   Účastníci původního řízení

      Žalobci: The International Association of Independent Tanker Owners (Intertanko), The International Association of Dry Cargo Shipowners (Intercargo), The Greek Shipping Co-operation Committee, Lloyd's Register, The International Salvage Union

      Žalovaný: Secretary of State for Transport
   Předběžné otázky

               1.

               Je čl. 5 odst. 2 směrnice 2005/35/ES (1) neplatný ve vztahu k průlivům používaným pro mezinárodní plavbu, výlučné hospodářské zóně nebo rovnocenné zóně členského státu a volnému moři v rozsahu, ve kterém omezuje výjimky stanovené v příloze I pravidle 11 písm. b) úmluvy MARPOL 73/78 a v příloze II pravidle 6 písm. b) úmluvy MARPOL 73/78, pokud jde o majitele, velitele a posádku?

               2.

               Ve vztahu k pobřežnímu moři členského státu:

                           a)

                           je článek 4 směrnice neplatný v rozsahu, ve kterém vyžaduje, aby členské státy uplatňovaly hrubou nedbalost jako kritérium odpovědnosti za vypuštění znečišťujících látek, nebo

                           b)

                           je čl. 5 odst. 1 směrnice neplatný v rozsahu, ve kterém vylučuje uplatnění výjimek stanovených v příloze I pravidle 11 písm. b) úmluvy MARPOL 73/78 a v příloze II pravidle 6 písm. b) úmluvy MARPOL 73/78?

               3.

               Je článek 4 směrnice, který vyžaduje, aby členské státy přijaly vnitrostátní předpisy zahrnující hrubou nedbalost jako normu odpovědnosti a sankcionující vypouštění znečišťujících látek v pobřežním moři, v rozporu s právem pokojného proplutí uznávaným Úmluvou OSN o mořském právu a, pokud ano, je článek 4 v tomto rozsahu neplatný?

               4.

               Je použití pojmu „hrubá nedbalost“ v článku 4 směrnice v rozporu se zásadou právní jistoty a, pokud ano, je článek 4 v tomto rozsahu neplatný?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/35/ES ze dne 7. září 2005 o znečištění z lodí a o zavedení sankcí za protiprávní jednání (Úř. věst. L 255, s. 11).


title: Věc C-452/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank Amsterdam (Nizozemsko) dne 16. srpna 2016 – Openbaar Ministerie v. Krzysztof Marek Poltorak

text:
               17.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 383/7

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank Amsterdam (Nizozemsko) dne 16. srpna 2016 – Openbaar Ministerie v. Krzysztof Marek Poltorak
   (Věc C-452/16)
   (2016/C 383/09)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Rechtbank Amsterdam

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: Openbaar Ministerie

      Odpůrce: Krzysztof Marek Poltorak

      Předběžné otázky

               1)

               Jsou výrazy „justiční orgán“, uvedený v čl. 6 odst. 1 rámcového rozhodnutí 2002/584/SVV (1), a „soudní rozhodnutí“, uvedený v čl. 1 odst. 1 rámcového rozhodnutí 2002/584/SVV, autonomními pojmy unijního práva?

               2)

               Je-li odpověď na první otázku kladná, na základě jakých kritérií lze určit, zda orgán vystavujícího členského státu je takovým „justičním orgánem“ a zda evropský zatýkací rozkaz, který vydal, je tedy takovým „soudním rozhodnutím“?

               3)

               Je-li odpověď na první otázku kladná, spadá švédská Rada národní policie pod pojem „justiční orgán“, jenž je uveden v čl. 6 odst. 1 rámcového rozhodnutí 2002/584/SVV, a evropský zatýkací rozkaz vydaný tímto orgánem je v důsledku toho „soudním rozhodnutím“ uvedeným v čl. 1 odst. 1 rámcového rozhodnutí 2002/584/SVV?

               4)

               Je-li odpověď na první otázku záporná, je určení takového vnitrostátního policejního orgánu, jako je Rada národní policie, jakožto vystavujícího justičního orgánu v souladu s unijním právem?

      (1)  Rámcové rozhodnutí Rady ze dne 13. června 2002 o evropském zatýkacím rozkazu a postupech předávání mezi členskými státy (Úř. věst. L 190, 18.7.2002, s. 1; Zvl. vyd. 19/06, s. 34).


title: Věc T-339/07: Žaloba podaná dne 11. září 2007 – Juwel Aquarium v. OHIM – Potschak – Bavaria Aquaristik (Panorama)

text:
               10.11.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/57

         Žaloba podaná dne 11. září 2007 – Juwel Aquarium v. OHIM – Potschak – Bavaria Aquaristik (Panorama)
   (Věc T-339/07)
   (2007/C 269/103)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Juwel Aquarium GmbH & Co. KG (Rotenburg, Německo) (zástupci: D. Jestaedt a G. Rother, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Druhý účastník řízení před odvolacím senátem: Christian Potschak – Bavaria Aquaristik
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 28. června 2007 (R 214/2006-1);

               —

               zamítnout návrh druhého účastníka řízení před odvolacím senátem na prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství „Panorama“ (číslo zápisu 2 771 087);

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: slovní ochranná známka „Panorama“ pro výrobky zařazené do tříd 11, 16 a 20 (ochranná známka Společenství č. 2 771 087).

      Majitel ochranné známky Společenství: žalobkyně.

      Účastník řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: Christian Potschak – Bavaria Aquaristik

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Zamítnutí návrhu na prohlášení neplatnosti.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zrušení rozhodnutí zrušovacího oddělení a částečné prohlášení ochranné známky Společenství za neplatnou.

      Žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 40/94 (1), jelikož ochranná známka Společenství „Panorama“ není čistě popisné povahy. Navíc není označení „Panorama“ podle čl. 7 odst. 1 písm. d) nařízení (ES) č. 40/94 obvyklé a tudíž se nestalo čistě druhovým názvem.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1994, L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).


title: Věc F-23/09: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 28. října 2010 — Cerafogli v. Evropská centrální banka (ECB) ( Veřejná služba — Zaměstnanci ECB — Dočasné jmenování pracovníka — Oznámení o volném pracovním místě — Akt nepříznivě zasahující do právního postavení — Invalidita — Právní zájem na podání žaloby )

text:
               29.1.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 30/60

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 28. října 2010 — Cerafogli v. Evropská centrální banka (ECB)
   (Věc F-23/09) (1)

   (Veřejná služba - Zaměstnanci ECB - Dočasné jmenování pracovníka - Oznámení o volném pracovním místě - Akt nepříznivě zasahující do právního postavení - Invalidita - Právní zájem na podání žaloby)
   2011/C 30/113
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Maria Concetta Cerafogli (Frankfurt nad Mohanem, Německo) (zástupci: L. Lévi, M. Vandenbussche, advokáti)

      Žalovaná: Evropská centrální banka (ECB) (zástupci: F. Feyerbacher a N. Urban, zmocněnci, ve spolupráci s B. Wägenbaurem, advokátem)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Výkonné rady banky o dočasném jmenování poradcem v odboru OVS a na zrušení oznámení o volném pracovním místě ECB/074/08, jakož i všech rozhodnutí přijatých na základě tohoto oznámení. Dále návrh, aby byla žalované uložena náhrada nemajetkové a majetkové újmy, která žalobkyni vznikla.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Každá z účastnic řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 129, 6.6.2009, s. 21.