title: Věc T-689/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 9. září 2019 – Executive Selling v. EUIPO (EXECUTIVE SELLING) („Ochranná známka Evropské unie – Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie – Obrazová ochranná známka EXECUTIVE SELLING – Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu – Popisný charakter – Článek 7 odstavec 1 písm. c) nařízení (EU) 2017/1001“)

text:
               21.10.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 357/32

      Rozsudek Tribunálu ze dne 9. září 2019 – Executive Selling v. EUIPO (EXECUTIVE SELLING)
      (Věc T-689/18) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie - Obrazová ochranná známka EXECUTIVE SELLING - Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu - Popisný charakter - Článek 7 odstavec 1 písm. c) nařízení (EU) 2017/1001“)
      (2019/C 357/39)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Executive Selling (Paříž, Francie) (zástupci: V. Bouchara a A. Maier, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 14. září 2018 (věc R 313/2018-1) týkajícímu se mezinárodního zápisu obrazového označení EXECUTIVE SELLING s vyznačením Evropské unie

         Výrok

                  1)

                     Žaloba se zamítá.

                  2)

                     Executive Selling se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 25, 21.1.2019.


title: Věc T-744/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 10. září 2019 – Oakley v. EUIPO – Xuebo Ye (Vyobrazení přerušované elipsy) („Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie vyobrazující přerušovanou elipsu – Starší obrazová ochranná známka Evropské unie vyobrazující elipsu – Relativní důvod pro zamítnutí zápisu – Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001“)

text:
               21.10.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 357/33

      Rozsudek Tribunálu ze dne 10. září 2019 – Oakley v. EUIPO – Xuebo Ye (Vyobrazení přerušované elipsy)
      (Věc T-744/18) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie vyobrazující přerušovanou elipsu - Starší obrazová ochranná známka Evropské unie vyobrazující elipsu - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001“)
      (2019/C 357/40)
      Jednací jazyk: španělština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Oakley, Inc. (Foothill Ranch, Kalifornie, Spojené státy) (zástupkyně: E. Ochoa Santamaría a I. Aparicio Martínez, advokátky)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: S. Palmero Cabezas a H. O’Neill, zmocněnci)

         Další účastník řízení před odvolacím senátem EUIPO: Xuebo Ye (Wen-čou, Čína)

         Předmět

      Žaloba proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 22. října 2018 (věc R 692/2018-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi společností Oakley a Xuebem Yem.

         Výrok

                  1)

                     Rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 22. října 2018 (věc R 692/2018-1) se zrušuje.

                  2)

                     EUIPO nahradí náklady řízení včetně nákladů vynaložených společností Oakley, Inc.

         (1)  Úř. věst. C 65, 18.2.2019.


title: Věc T-434/17: Usnesení Tribunálu ze dne 22. července 2019 – Younique v. EUIPO – Jafer Enterprises R&D (younique products) („Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Zpětvzetí námitek – Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)

text:
               21.10.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 357/34

      Usnesení Tribunálu ze dne 22. července 2019 – Younique v. EUIPO – Jafer Enterprises R&D (younique products)
      (Věc T-434/17) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Zpětvzetí námitek - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
      (2019/C 357/42)
      Jednací jazyk: španělština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Younique LLC (Alpine, Utah, Spojené státy) (zástupce: M. Edenborough, QC)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: J. García Murillo a A. Folliard-Monguiral, zmocněnci)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Jafer Enterprises R&D, SLU (Granollers, Španělsko) (zástupce: N. Fernández Fernández-Pacheco, advokát)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 25. dubna 2017 (věc R 1564/2016 2) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Jafer Enterprises R&D a Younique

         Výrok

                  1)

                     Není již důvodné rozhodnout ve věci samé.

                  2)

                     Younique LLC ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Úřadem Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO).

                  3)

                     Jafer Enterprises R&D, SLU ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 318, 25.9.2017.


title: Věc T-511/19: Žaloba podaná dne 17. července 2019 – Staciwa v. Komise

text:
               21.10.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 357/35

      Žaloba podaná dne 17. července 2019 – Staciwa v. Komise
      (Věc T-511/19)
      (2019/C 357/43)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Katarzyna Staciwa (Čenstochová, Polsko) (zástupkyně: L. Levi a A. Blot, advokátky)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Komise ze dne 7. listopadu 2018 nevyplatit žalobkyni odchodné podle čl. 12 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu;

                  —

                  zrušil rozhodnutí Komise ze dne 17. dubna 2019, kterým byla zamítnuta stížnost žalobkyně ze dne 21. prosince 2018 proti výše uvedenému rozhodnutí;

                  —

                  uložil povinnost k náhradě majetkové újmy, která žalobkyni vznikla;

                  —

                  uložil povinnost k náhradě nemajetkové újmy, která žalobkyni vznikla;

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně šest žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z námitky protiprávnosti oznámení Úřadu pro správu a vyplácení individuálních nároků ze dne 15. prosince 2017.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází z další námitky protiprávnosti v souvislosti s čl. 12 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vychází z porušení čl. 12 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vychází z porušení zásady rovného zacházení a zásady zákazu diskriminace.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vychází z porušení zásady legitimního očekávání.

                  6.

                  Šestý žalobní důvod vychází z porušení zásady řádné správy a zásady postupovat s řádnou péčí.


title: Věc T-529/19: Žaloba podaná dne 22. července 2019 – Adeso v. Komise

text:
               21.10.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 357/36

      Žaloba podaná dne 22. července 2019 – Adeso v. Komise
      (Věc T-529/19)
      (2019/C 357/44)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: African Development Solutions (Adeso) (Nairobi, Keňa) (zástupce: R. Martens, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  v celém rozsahu zrušil napadené rozhodnutí, tj. rozhodnutí Komise ze dne 10. května 2019, a rozhodl, že platební příkazy v souvislosti s grantovou smlouvou FED/2013/313-770 znějící na částku 3 298 703,59 eur a grantovou smlouvou FED/2013/316-291 znějící na částku 11 919,40 eur, jsou neopodstatněné,

                  —

                  uložil žalované náhradu veškerých nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z porušení článku 41 Listiny základních práv Evropské unie, v němž je zakotvena zásada řádné správy: došlo ke zjevnému porušení práva být vyslechnut, jakož i zásady právní jistoty, neboť navzdory početným a vážným výhradám vzneseným žalobkyní vůči zpochybněné auditorské zprávě a navzdory několika požadavkům na svolání schůzky k objasnění těchto důležitých nedořešených otázek, Komise odmítla takovou schůzku svolat, zatímco v souladu s ustálenou judikaturou se požadavek na dodržování práva být vyslechnut uplatňuje všeobecně a je podmínkou zákonnosti každého rozhodnutí přijímaného unijními institucemi, a proto je nutno jej vždy a ve všech typech jednání respektovat.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z porušení zásady proporcionality, spravedlnosti a dobré víry ve smluvních vztazích, jak jsou zakotveny v čl. 5 odst. 4 SEU, neboť žalovaná nejednala v dobré víře tím, že okamžitě vydala platební příkaz, aniž žalobkyni umožnila poskytnout přiměřené vysvětlení ohledně zpochybněných zjištění auditu prostřednictvím obšírně zpracovaného vyjádření vedení a tím, že nesvolala navrhované schůzky, překročila meze toho, co je vhodné a nutné, zatímco v první řadě mohlo stačit přiměřené smírčí řízení stanovené ve všeobecných podmínkách grantové smlouvy. Proto nebylo nutné ani nezbytné, aby žalovaná v odůvodnění svého rozhodnutí nevzala v potaz návrh žalobkyně, aby se v první řadě uskutečnilo smírčí řízení. To je zcela v rozporu se zásadou proporcionality, z níž vyplývá, že pokud existuje více vhodných opatření, jako je tomu v projednávané věci, musí se zvolit ta, která jsou nejméně zatěžující (což se nestalo).


title: Věc T-536/19: Žaloba podaná dne 27. července 2019 – Militos Symvouleftiki v. Komise

text:
               21.10.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 357/37

      Žaloba podaná dne 27. července 2019 – Militos Symvouleftiki v. Komise
      (Věc T-536/19)
      (2019/C 357/45)
      Jednací jazyk: řečtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Militos Symvouleftiki S.p.A (Athény, Řecko) (zástupce: K. Farmakidis-Markou, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí o zrušení výzvy k podávání nabídek č. PR/2018-16/ATH týkající se uzavření rámcové dohody, jejímž předmětem je poskytování služeb v oblasti pořádání komunikačních akcí, které bylo zveřejněno v Úř. věst. 2019/S 110-267174 a které bylo doručeno dne 29. května 2019.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z nesprávného a neopodstatněného odůvodnění napadeného aktu a ze zjevně nesprávného posouzení. Ačkoli je v odůvodnění napadeného aktu uveden opak, nabídka předložená žalobkyní nepřekračuje rozpočet projektu a není výslovně uvedeno, že všechny nabídky překročily rozpočet.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z nesprávného použití ustanovení o oznámení o zahájení zadávacího řízení, které definuje metodu srovnávacího hodnocení nabídek jako důvod pro vyloučení těchto nabídek, nebo jako formální podmínku pro předložení nabídky. Výše referenčních hodnot, která podle napadeného aktu překračuje rozpočet rámcové dohody je jen nástrojem umožňujícím určit nejvýhodnější nabídku a neodpovídá přesně potřebám koupě služeb v rámci plnění dohody.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející ze zneužití možnosti poskytnuté článkem 171 finančního nařízení. Odůvodnění výzvy k podávání nabídek je rozporuplné – jinými slovy vyplývá z něj, že potřeby veřejného zadavatele byly nadhodnoceny a že tudíž je rozumně možné, že konečné náklady dohody budou sníženy v okamžiku jejího plnění – a je stiženo nedostatky; jinými slovy, výslovně neodráží, že nabídky účastnících se společností překročily rozpočet, což vytváří objektivně dojem, že akt byl přijat z jiného důvodu, než který je v něm uveden.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z nedostatečného odůvodnění, pokud jde o nepoužití čl. 169 odst. 2 nařízení č. 2018/1046 (1).

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) 2018/1046 ze dne 18. července 2018, kterým se stanoví finanční pravidla pro souhrnný rozpočet Unie, mění nařízení (EU) č. 1296/2013, (EU) č. 1301/2013, (EU) č. 1303/2013, (EU) č. 1304/2013, (EU) č. 1309/2013, (EU) č. 1316/2013, (EU) č. 223/2014 a (EU) č. 283/2014 a rozhodnutí č. 541/2014/EU a zrušuje nařízení (EU, Euratom) č. 966/2012 (Úř. věst. 2018, L 193, s. 1).


title: Věc T-573/19: Žaloba podaná dne 16. srpna 2019 – DS a další v. Komise a ESVČ

text:
               21.10.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 357/38

      Žaloba podaná dne 16. srpna 2019 – DS a další v. Komise a ESVČ
      (Věc T-573/19)
      (2019/C 357/46)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobci: DS a 718 dalších žalobců (zástupci: S. Orlandi a T. Martin, advokáti)

         Žalované: Evropská komise a Evropská služba pro vnější činnost

         Návrhová žádání

      Žalobci navrhují, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí, kterými byl pro rok 2019 žalobcům stanoven počet dnů placené dovolené za kalendářní rok;

                  —

                  v každém případě uložil Komisi a ESVČ náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby žalobci uvádí jeden žalobní důvod, kterým uplatňují námitku protiprávnosti proti článku 6 přílohy X služebního řádu úředníků Evropské unie, uvádí pro ni stejné důvody, jako jsou ty, z nichž vycházel Tribunál v rozsudku ze dne 4. prosince 2018, Carreras Sequeros a další v. Komise, (T-518/16, EU:T:2018:873). Žalobci uvádí, že žalované orgány odmítly tento rozsudek provést, ačkoli jeho účinky nebyly pozastaveny, což představuje protiprávní nesplnění povinností vyplývajících z rozsudku Tribunálu.


title: Věc T-575/19: Žaloba podaná dne 19. srpna 2019 – EI v. Komise

text:
               21.10.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 357/38

      Žaloba podaná dne 19. srpna 2019 – EI v. Komise
      (Věc T-575/19)
      (2019/C 357/47)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: EI (zástupce: R. Mbonyumutwa, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil Evropské komisi vyplatit náhradu škody:

                              —

                              zaprvé z důvodu morální újmy, kterou utrpěla v důsledku diskriminace z důvodu barvy pleti, a to ve výši 123 600 eur (sto dvacet tři tišíc šest set eur), a

                              —

                              zadruhé, z důvodu hmotné újmy, kterou utrpěla v důsledku nepovýšení a zvýšení mzdy z důvodu diskriminace, a to ve výši 48 670,56 eur (čtyřicet osm tisíc šest set sedmdesát eur a padesát šest centů);

                  —

                  uložil Evropské komisi, aby znovu a to nestranně a objektivně posoudila zásluhy žalobkyně a případně ji povýšila;

                  —

                  uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby proti rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování ze dne 23. května 2019, kterým byla zamítnuta její stížnost proti rozhodnutí o nepovýšení a uveden seznam povýšení za rok 2018, vznáší žalobkyně dva žalobní důvody.

                  1.

                  První důvod vychází ze zjevně nesprávného posouzení v řízení o povýšení. Tento důvod má čtyři části.

                              —

                              První část vychází z nepřesnosti a subjektivity hodnotících zpráv týkajících se žalobkyně. V tomto ohledu má žalobkyně za to, že byla spáchána tři pochybení. První spočívá ve skutečnosti, že zprávy týkající se žalobkyně byly psány jedinou osobou, druhé v nepřesnosti obsahu hodnotících zpráv a třetí v nezohlednění sebehodnocení žalobkyně.

                              —

                              Druhá část vychází z neexistence testu k objektivnímu hodnocení jazykových znalostí. V tomto ohledu má žalobkyně za to, že byla spáchána tři pochybení. První spočívá ve skutečnosti, že zprávy týkající se žalobkyně byly psány jedinou osobou, druhá v nevyužití objektivních testů existujících na trhu a třetí ve skutečnosti, že hodnocení neodpovídá skutečnosti.

                              —

                              Třetí část vychází ze subjektivity hodnocení vykonávaných odpovědností.

                              —

                              Čtvrtá část vychází ze subjektivity volby zohledněných skutkových okolností.

                  2.

                  Druhý důvod vychází z porušení zásady rovného zacházení a zásady zákazu diskriminace. V tomto ohledu vznáší žalobkyně dva argumenty.

                              —

                              Podle prvního argumentu je subjektivita řízení o povýšení namířena výhradně v neprospěch žalobkyně.

                              —

                              Podle druhého argumentu nadřízený žalobkyně na otázky týkající se důvodů nepovýšení odpověděl e-mailem, což prokazuje, že řízení o povýšení není ani objektivní, ani nestranné.


title: Věc T-753/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 5. září 2019 – C&A v. EUIPO (#BESTDEAL) („Ochranná známka Evropské unie – Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie #BESTDEAL – Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu – Nedostatek rozlišovací způsobilosti – Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001“)

text:
               21.10.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 357/33

      Rozsudek Tribunálu ze dne 5. září 2019 – C&A v. EUIPO (#BESTDEAL)
      (Věc T-753/18) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie #BESTDEAL - Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001“)
      (2019/C 357/41)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: C&A AG (Zug, Švýcarsko) (zástupkyně: P. Koch Moreno, advokátka)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: V. Ruzek, zmocněnec)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 26. října 2018 (věc R 1234/2018-2) týkajícímu se přihlášky obrazového označení #BESTDEAL k zápisu jako ochranné známky Evropské unie.

         Výrok

                  1)

                     Žaloba se zamítá.

                  2)

                     Společnost C&A AG ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Úřadem Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO).

         (1)  Úř. věst. C 65, 18.2.2019.


title: Věc T-584/19: Žaloba podaná dne 22. srpna 2019 – thyssenkrupp v. Komise

text:
               21.10.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 357/41

      Žaloba podaná dne 22. srpna 2019 – thyssenkrupp v. Komise
      (Věc T-584/19)
      (2019/C 357/50)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: thyssenkrupp AG (Duisburg a Essen, Německo) (zástupci: M. Klusmann, J. Ziebarth, a M. Dästner, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí v plném rozsahu;

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů tohoto řízení, včetně nákladů souvisejících a jakýmkoliv vedlejším účastenstvím.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně sedm žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z toho, že žalobkyně se dopustila pochybení při vymezení nových relevantních výrobkových trhů pro žárově pozinkovanou ocel („hot-dip galvanized steel“) pro automobilový průmysl (Auto HGD) a pro určité typy obalové oceli, což vedlo k nesprávné analýze tržní síly po spojení. Žalobkyně má tedy za to, že žalovaná nesprávně nezahrnula elektrolyticky galvanizovanou ocel do vymezení trhu a nepřihlédla k zastupitelnosti galvanizovaných průmyslových a automobilových výrobků.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází z toho, že žalovaná nesprávně vymezila trh jak pro Auto HDG, tak pro obalovou ocel na úrovni EHS, a nikoliv jako celosvětový trh. Žalovaná tak nesprávně vyložila výsledky svého šetření trhu a posouzení interních dokumentů předložených zúčastněnými stranami a nedržela se správného postupu a zásad řádného řízení, jelikož neprovedla dostatečnou hospodářskou analýzu. Komise nadto podle všeho učinila závěr, že proud dovozů neovlivňuje nastavení ceny Auto HDG a obalové oceli, na základě neprůkazné a nepřesvědčivé argumentace.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vychází z toho, že Komise porušila podstatné procesní náležitosti a dopustila se věcného pochybení, když konstatovala existenci významné překážky účinné hospodářské soutěže v souvislosti se samostatným výrobkovým trhem pro Auto HDG.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vychází z toho, že pokud jde o údajné samostatné výrobkové trhy pro pocínovaný plech, elektrolyticky pochromovanou ocel a laminovanou ocel, je posouzení vlivu na hospodářskou soutěž provedené Komisí založeno na nesprávném výkladu a použití testu „zásadního narušení účinné hospodářské soutěže“, které protiprávně kombinuje neslučitelné prvky zásadního narušení účinné hospodářské soutěže plynoucí ze samostatného dominantního postavení a z horizontálních nekoordinovaných (oligopolních) účinků. Žalobkyně rovněž poukazuje na zjevně nesprávné posouzení v souvislosti s dovozy, které je založeno na selektivně zvolených údajích z šetření trhu a na několika nesprávně pochopených interních dokumentech, což vedlo žalovanou k tomu, že neoprávněně ignorovala relevanci vysokých dovozů pro pocínovaný plech a elektrolyticky pochromovanou ocel a potenciální vstup převálcoven na trh, jak se stalo v jiných částech světa.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vychází z toho, že žalovaná neoprávněně odmítla nápravná opatření nabídnutá v případě Auto HGD a obalové oceli. Žalobkyně rovněž tvrdí, že Komise neprovedla řádný tržní test navrhovaných nápravných opatření.

                  6.

                  Šestý žalobní důvod vychází z toho, že Komise nesplnila povinnost uvést dostatečné odůvodnění, pokud jde o rozptýlení původních obav uvedených v prohlášení o námitkách v souvislosti s elektrotechnickou ocelí s orientovanou strukturou.

                  7.

                  Sedmý žalobní důvod vychází z toho, že žalovaná se dopustila procesního pochybení, když nevyžadovala odpovědi na řadu žádostí o informace zaslané účastníkům trhu ve fázi I a fázi II svého šetření, které v řadě případů nebyly zodpovězeny. Žalobkyně uvádí, že to vedlo k procesnímu pochybení a zkreslení důkazů.


title: Věc T-595/19: Žaloba podaná dne 30. srpna 2019 – Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi v. EUIPO - Fontana Food (GRILLOUMI BURGER)

text:
               21.10.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 357/42

      Žaloba podaná dne 30. srpna 2019 – Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi v. EUIPO - Fontana Food (GRILLOUMI BURGER)
      (Věc T-595/19)
      (2019/C 357/51)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi (Nikósie, Kypr) (zástupci: S. Malynicz, QC, S. Baran, Barrister, a V. Marsland, Solicitor)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Fontana Food AB (Tyresö, Švédsko)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatel sporné ochranné známky: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem

         Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie GRILLOUMI BURGER – Přihláška č. 15 963 283

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 19. června 2019, ve věci R 1356/2018-4

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 5 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-621/17: Usnesení Tribunálu ze dne 18. července 2019 – Taminco a Arysta LifeScience Great Britain v. EFSA

text:
               21.10.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 357/43

      Usnesení Tribunálu ze dne 18. července 2019 – Taminco a Arysta LifeScience Great Britain v. EFSA
      (Věc T-621/17) (1)

      (2019/C 357/52)
      Jednací jazyk: angličtina
      Předseda čtvrtého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 374, 6.11.2017.


title: Věc T-335/19: Usnesení Tribunálu ze dne 23. srpna 2019 – Cantieri del Mediterraneo v. Komise

text:
               21.10.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 357/44

      Usnesení Tribunálu ze dne 23. srpna 2019 – Cantieri del Mediterraneo v. Komise
      (Věc T-335/19) (1)

      (2019/C 357/54)
      Jednací jazyk: italština
      Předseda prvního senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 246, 22.7.2019


title: Věc C-665/19 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 5. září 2019 společností NeXovation, Inc. proti rozsudku Tribunálu (prvního rozšířeného senátu) vydanému dne 19. června 2019 ve věci T-353/15, NeXovation v. Komise

text:
               4.11.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 372/23

      Kasační opravný prostředek podaný dne 5. září 2019 společností NeXovation, Inc. proti rozsudku Tribunálu (prvního rozšířeného senátu) vydanému dne 19. června 2019 ve věci T-353/15, NeXovation v. Komise
      (Věc C-665/19 P)
      (2019/C 372/25)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: NeXovation, Inc. (zástupce: A. von Bergwelt, M. Nordmann, L. Hettstedt, Rechtsanwälte)

         Další účastnice řízení: Evropská komise

         Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušil body 3 a 4 výroku napadeného rozsudku a čl. 3 odst. 2 a poslední odrážku článku 1 rozhodnutí Komise (1) ze dne 1. října 2014 o státní podpoře Německa SA.31550 ve prospěch závodní dráhy Nürburgring (oprava ze dne 13. dubna 2015);

                  —

                  podpůrně zrušil body 3 a 4 výroku napadeného rozsudku a vrátil věc Tribunálu;

                  —

                  uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Kasační opravný prostředek se opírá o dva důvody:
      Pokud jde o první napadené rozhodnutí, Tribunál nesprávně aplikoval čl. 263 čtvrtý pododstavec SFEU, neboť navrhovatelka byla osobně dotčena. Tribunál pominul skutečnost, že ve věci nejde o typický scénář ovlivnění hospodářské soutěže mezi několika dodavateli zboží, nýbrž že jde o hospodářskou soutěž mezi uchazeči, kteří požadují určité zboží.
      Pokud jde o druhé napadené rozhodnutí, Tribunál nesprávně aplikoval čl. 107 odst. 1 a čl. 296 druhý pododstavec SFEU, jakož i čl. 4 odst. 3 a čl. 20 odst. 2 nařízení (EU) č. 659/1999 (2) a zásadu pečlivého a nestranného přezkumu.

         (1)  Rozhodnutí Komise (EU) 2016/151 ze dne 1. října 2014 o státní podpoře Německa SA.31550 (2012/C) (ex 2012/NN) ve prospěch závodní dráhy Nürburgring (oznámeno pod číslem C(2014) 3634) (Úř. věst. 2016, L 34, s. 1).

         (2)  Nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (Úř. věst. 1999, L 83, s. 1).


title: Věc C-671/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil du Contentieux des Étrangers (Belgie) dne 10. září 2019 – X v. Belgický stát

text:
               4.11.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 372/24

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil du Contentieux des Étrangers (Belgie) dne 10. září 2019 – X v. Belgický stát
      (Věc C-671/19)
      (2019/C 372/26)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Conseil du Contentieux des Étrangers

         Účastníci původního řízení

      Žalobce: X

         Žalovaný: Belgický stát

         Předběžné otázky

                  1.

                  Musí být ustanovení čl. 34 odst. 5 směrnice (EU) 2016/801 (1), podle kterého se opravný prostředek upravený tímto článkem podává „v souladu s […] vnitrostátními právními předpisy“, vykládáno v tom smyslu, že je výhradně na vnitrostátním zákonodárci, aby stanovil podmínky takového opravného prostředku, aniž by byl vnitrostátní soud povinen ověřit, zda jsou tyto podmínky v souladu s právem na účinnou právní ochranu ve smyslu článku 47 Listiny základních práv Evropské unie?

                  2.

                              a)

                              Je-li odpověď na první otázku záporná, musí opravný prostředek upravený v čl. 34 odst. 5 směrnice 2016/801 k tomu, aby byl účinný ve smyslu článku 47 Listiny, zahrnovat možnost mít ve všech případech přístup k mimořádnému odvolacímu řízení vedenému za podmínek mimořádné naléhavosti, pokud dotyčná osoba prokáže, že jednala s veškerou náležitou péčí a že dodržení lhůt nezbytných pro řádné řízení by mohlo bránit dotčenému průběhu studia?

                              b)

                              Je-li odpověď na uvedenou otázku záporná, je třeba stejně záporně odpovědět, pokud by v případě, že rozhodnutí nebude vydáno v krátké lhůtě, hrozilo, že dotyčná osoba nezvratně ztratí jeden rok studia?

                  3.

                  Je-li odpověď na část a) nebo na část b) druhé otázky kladná, je vnitrostátní soud povinen upřednostnit výklad zákona, který je v souladu s účelem směrnice 2016/801, aby dosáhl výsledku, který bude v souladu s cílem sledovaným touto směrnicí tím, že vyhoví návrhu na projednání žádosti o odklad výkonu rozhodnutí uvedeného v článku 20 této směrnice v mimořádně naléhavém řízení, ačkoli důvodová zpráva k zákonu může naznačovat, že úmysl zákonodárce takový nebyl?

                  4.

                  Je-li odpověď na první otázku záporná, ukládá ustanovení o opravném prostředku obsažené v čl. 34 odst. 5 směrnice 2016/801 členským státům povinnost, aby za účelem dosažení souladu s článkem 47 Listiny stanovily, že za určitých okolností může soud nařídit příslušnému orgánu, aby udělil vízum?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/801 ze dne 11. května 2016 o podmínkách vstupu a pobytu státních příslušníků třetích zemí za účelem výzkumu, studia, stáže, dobrovolnické služby, programů výměnných pobytů žáků či vzdělávacích projektů a činnosti au-pair (Úř. věst. 2016, L 132, s. 21).


title: Věc T-433/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 20. září 2019 – Dehousse v. Soudní dvůr Evropské unie („Přístup k dokumentům – Soudní dvůr Evropské unie – Dokumenty držené orgány v souvislosti s výkonem jejich správních funkcí – Žádost o přístup podaná bývalým soudcem Tribunálu – Částečné odepření přístupu – Mimosmluvní odpovědnost Unie“)

text:
               25.11.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/42

      Rozsudek Tribunálu ze dne 20. září 2019 – Dehousse v. Soudní dvůr Evropské unie
      (Věc T-433/17) (1)

      („Přístup k dokumentům - Soudní dvůr Evropské unie - Dokumenty držené orgány v souvislosti s výkonem jejich správních funkcí - Žádost o přístup podaná bývalým soudcem Tribunálu - Částečné odepření přístupu - Mimosmluvní odpovědnost Unie“)
      (2019/C 399/50)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Franklin Dehousse (Brusel, Belgie) (zástupci: L. Levi a S. Rodrigues, advokáti)

         Žalovaný: Soudní dvůr Evropské unie (zástupci: J. Inghelram, Á. Almendros Manzano a V. Hanley-Emilsson, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh založený na článku 263 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí ze dne 18. května 2017 a 22. května 2017, kterými Soudní dvůr odmítl vyhovět žádostem o přístup k některým dokumentům, které podal žalobce dne 27. ledna 2017 a dne 14. prosince 2016, a návrh založený na článku 268 SFEU a znějící na náhradu nemajetkové újmy, která žalobci údajně vznikla z důvodu protiprávního jednání Soudního dvora Evropské unie, když odmítl vyhovět jeho žádostem o informace podaným v období od 15. července 2016 do 10. srpna 2016.

         Výrok rozsudku

                  1)

                     Rozhodnutí ze dne 18. května 2017 o zamítnutí druhé potvrzující žádosti o přístup k některým dokumentům podané Franklinem Dehoussem se zrušuje v části, v níž byl odepřen přístup k „oboustranné korespondenci mezi předsedou Skourisem nebo vedoucím jeho kabinetu a veškerými německými orgány veřejné moci v období od roku 2011 do roku 2015 včetně“.

                  2)

                     Ve zbývající části se žaloba zamítá.

                  3)

                     Každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 300, 11.9.2017.


title: Věc T-399/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 17. září 2019 – TrekStor v. EUIPO (Theatre) („Ochranná známka Evropské unie – Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie Theatre – Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu – Popisný charakter – Nedostatek rozlišovací způsobilosti – Článek 7 odstavec 1 písm. b) a c) nařízení (EU) 2017/1001“)

text:
               25.11.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/50

      Rozsudek Tribunálu ze dne 17. září 2019 – TrekStor v. EUIPO (Theatre)
      (Věc T-399/18) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie Theatre - Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu - Popisný charakter - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odstavec 1 písm. b) a c) nařízení (EU) 2017/1001“)
      (2019/C 399/60)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: TrekStor Ltd (Hong-Kong, Čína) (zástupci: O. Spieker, A. Schönfleisch, M. Alber a N. Willich, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: S. Hanne, zmocněnec)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 26. dubna 2018 (věc R 2238/2017-2) týkajícímu se přihlášky slovního označení Theatre jako ochranné známky Evropské unie.

         Výrok

                  1)

                     Žaloba se zamítá.

                  2)

                     TrekStor Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 294, 20.8.2018.


title: Věc C-755/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d’État (Belgie) dne 15. října 2019 – T.H.C. v. Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides

text:
               16.12.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 423/29

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d’État (Belgie) dne 15. října 2019 – T.H.C. v. Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides
      (Věc C-755/19)
      (2019/C 423/36)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Conseil d’État

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatel: T.H.C.

         Odpůrce: Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides

         Předběžná otázka

      Mají být článek 46 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/32/EU (1) ze dne 26. června 2013 o společných řízeních pro přiznávání a odnímání statusu mezinárodní ochrany (přepracované znění), který stanoví právo žadatele na účinný opravný prostředek proti rozhodnutí o,jeho žádosti o mezinárodní ochranu‘, a článek 47 Listiny základních práv Evropské unie vykládány v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní procesní právní normě, jako je článek 39/57 odst. 1 druhý pododstavec bod 3) druhá věta zákona ze dne 15. prosince 1980 o vstupu cizinců na státní území, o jejich pobytu a usazování a o jejich vyhošťování, ve spojení s čl. 57/6 odst. 3 prvním pododstavcem bodem 5) a čl. 57/6/2 odst. 1 téhož zákona, která stanoví lhůtu pěti,kalendářních‘ dnů od doručení správního rozhodnutí pro podání žaloby proti rozhodnutí o nepřípustnosti následné žádosti o mezinárodní ochranu podané státním příslušníkem třetí země, pokud se,cizinec v době řízení o žádosti nachází na určeném místě uvedeném v článcích 74/8 a 74/9 [téhož zákona] nebo pokud je k dispozici vládě?

         (1)  Úř. věst. 2013, L 180, s. 60.


title: Věc T-500/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 3. října 2019 – Puma v. EUIPO – Destilerias MG (MG PUMA) („Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie MG PUMA – Starší slovní ochranná známka Evropské unie GINMG – Relativní důvod pro zamítnutí zápisu – Podobnost označení – Nebezpečí záměny – Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001“)

text:
               16.12.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 423/42

      Rozsudek Tribunálu ze dne 3. října 2019 – Puma v. EUIPO – Destilerias MG (MG PUMA)
      (Věc T-500/18) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie MG PUMA - Starší slovní ochranná známka Evropské unie GINMG - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Podobnost označení - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001“)
      (2019/C 423/52)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Puma SE (Herzogenaurach, Německo) (zástupci: P. Trieb a M. Schunke)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: K. Zajfert, A. Folliard-Monguiral a H. O’Neill, zmocněnci)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Destilerias MG, SL (Vilanova i la Geltru, Španělsko) (zástupci: E. Manresa Medina a J. Manresa Medina, advokáti)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 6. června 2018 (věc R 2019/2017-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi společností Destilerias MG a Puma.

         Výrok

                  1)

                     Žaloba se zamítá.

                  2)

                     Společnosti Puma SE se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 373, 15.10.2018.


title: Věc T-183/18: Usnesení Tribunálu ze dne 26. září 2019 – VL a další v. Parlament

text:
               16.12.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 423/72

      Usnesení Tribunálu ze dne 26. září 2019 – VL a další v. Parlament
      (Věc T-183/18) (1)

      (2019/C 423/85)
      Jednací jazyk: angličtina
      Předseda prvního rozšířeného senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 166, 14.5.2018.


title: Věc T-677/17: Usnesení Tribunálu ze dne 18. září 2019 – ClientEarth v. Komise („Žaloba na neplatnost – Vnitřní trh – Životní prostředí – Nařízení (EU) 2017/1154 – Zánik předmětu sporu – Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)

text:
               16.12.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 423/51

      Usnesení Tribunálu ze dne 18. září 2019 – ClientEarth v. Komise
      (Věc T-677/17) (1)

      („Žaloba na neplatnost - Vnitřní trh - Životní prostředí - Nařízení (EU) 2017/1154 - Zánik předmětu sporu - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
      (2019/C 423/65)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: ClientEarth (Londýn, Spojené království) (zástupce: A. Jones, barrister)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Becker, G. Gattinara a M. Huttunen, zmocněnci)

         Předmět věci

      Žaloba podaná na základě článku 263 SFEU a znějící na částečné zrušení nařízení Komise (EU) 2017/1154 ze dne 7. června 2017, kterým se mění nařízení (EU) 2017/1151, kterým se doplňuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 715/2007 o schvalování typu motorových vozidel z hlediska emisí z lehkých osobních vozidel a z užitkových vozidel (Euro 5 a Euro 6) a z hlediska přístupu k informacím o opravách a údržbě vozidla, kterým se mění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/46/ES, nařízení Komise (ES) č. 692/2008 a nařízení Komise (EU) č. 1230/2012 a zrušuje nařízení (ES) č. 692/2008 a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/46/ES, pokud jde o emise z lehkých osobních vozidel a z užitkových vozidel v reálném provozu (Euro 6) (Úř. věst. 2017, L 175, s. 708).

         Výrok

                  1)

                     O projednávané žalobě již není důvodné rozhodnout.

                  2)

                     Každá z účastnic řízení ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 392, 20.11.2017.


title: Věc C-490/18: Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 16. října 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Budapest Környéki Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság - Maďarsko) – SD v. Agrárminiszter („Řízení o předběžné otázce – Společná zemědělská politika – Včelařství – Nařízení (EU) č. 1308/2013 – Nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2015/1366 – Žádost o podporu – Podmínky – Minimální počet včelstev – Stanovení se zpětnou účinností – Zásada právní jistoty – Zásada ochrany legitimního očekávání“)

text:
               16.12.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 423/13

      Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 16. října 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Budapest Környéki Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság - Maďarsko) – SD v. Agrárminiszter
      (Věc C-490/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Společná zemědělská politika - Včelařství - Nařízení (EU) č. 1308/2013 - Nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2015/1366 - Žádost o podporu - Podmínky - Minimální počet včelstev - Stanovení se zpětnou účinností - Zásada právní jistoty - Zásada ochrany legitimního očekávání“)
      (2019/C 423/15)
      Jednací jazyk: maďarština

         Předkládající soud

      Budapest Környéki Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: SD

         Žalovaný: Agrárminiszter

         Výrok

      Zásada právní jistoty a zásada ochrany legitimního očekávání musí být vykládány v tom smyslu, že s výhradou ověření, které musí provést předkládající soud, nebrání tomu, aby taková vnitrostátní právní úprava, jako je právní úprava dotčená ve věci v původním řízení, která na základě čl. 55 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1308/2013 ze dne 17. prosince 2013, kterým se stanoví společná organizace trhů se zemědělskými produkty a zrušují nařízení Rady (EHS) č. 922/72, (EHS) č. 234/79, (ES) č. 1037/2001 a (ES) č. 1234/2007, zavádí program v odvětví včelařství na nové tříleté období, stanovila pro poskytnutí podpory v tomto odvětví odlišné podmínky než předchozí programy a včelařům umožňovala získat uvedenou podporu od data, které předchází datu vstupu této právní úpravy v platnost, splňují-li nové podmínky stanovené touto právní úpravou.

         (1)  Úř. věst. C 25, 21.1.2019.


title: Věc T-599/18: Usnesení Tribunálu ze dne 10. října 2019 – Aeris Invest v. SRB („Žaloba na neplatnost – Hospodářská a měnová politika – Jednotný mechanismus pro řešení krizí úvěrových institucí a některých investičních podniků – Program řešení krize pro Banco Popular Español – Neprovedení konečného následného ocenění Banco Popular Español – Akt, který nelze napadnout žalobou – Nepřípustnost“)

text:
               16.12.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 423/53

      Usnesení Tribunálu ze dne 10. října 2019 – Aeris Invest v. SRB
      (Věc T-599/18) (1)

      („Žaloba na neplatnost - Hospodářská a měnová politika - Jednotný mechanismus pro řešení krizí úvěrových institucí a některých investičních podniků - Program řešení krize pro Banco Popular Español - Neprovedení konečného následného ocenění Banco Popular Español - Akt, který nelze napadnout žalobou - Nepřípustnost“)
      (2019/C 423/67)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Aeris Invest Sàrl (Lucemburk, Lucembursko) (zástupci: R. Vallina Hoset, P. Medina Sánchez a A. Sellés Marco, advokáti)

         Žalovaný: Jednotný výbor pro řešení krizí (zástupci: A. Valavanidou, I. Georgiopoulos a E. Muratori, zmocněnci, ve spolupráci s B. Meyringem, S. Schelem, F. Málaga Diéguezem, F. Fernández de Trocóniz Roblesem, T. Klupschem, M. Bettermannem, S. Iancem a M. Rickertem, advokáty)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 263 SFEU a znějící na zrušení „rozhodnutí SRB neprovést konečné následné ocenění Banco Popular Español, SA oznámené žalobkyni dopisem ze dne 14. září 2018“.

         Výrok

                  1)

                     Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

                  2)

                     Společnosti Aeris Invest Sàrl se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 427, 26.11.2018.


title: Věc T-803/19: Žaloba podaná dne 19. listopadu 2019 – etc-gaming a Casino-Equipment v. Komise

text:
               10.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/80

      Žaloba podaná dne 19. listopadu 2019 – etc-gaming a Casino-Equipment v. Komise
      (Věc T-803/19)
      (2020/C 45/66)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: etc-gaming GmbH (Vídeň, Rakousko) a Casino-Equipment Vermietungs GmbH (Vídeň) (zástupce: A. Schuster, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

                  —

                  uložil Evropské unii, zastoupené Evropskou komisí, náhradu škody ve výši 110 836 927,73 eur, kterou protiprávně a svým zaviněním způsobila na majetku žalobkyň, z důvodu, že nevytvořila požadovaný prostředek nápravy ve smyslu čl. 6 odst. 1 a článku 13 EÚLP a článku 47 Listiny základních práv Evropské unie (dále jen „Listina“);

                  —

                  podpůrně uložil Evropské unii, zastoupené Evropskou komisí, co do podstaty náhradu škody, kterou protiprávně a svým zaviněním způsobila na majetku žalobkyň, z důvodu, že nevytvořila požadovaný prostředek nápravy ve smyslu čl. 6 odst. 1 a článku 13 EÚLP a článku 47 Listiny;

                  —

                  uložil Evropské unii, zastoupené Evropskou komisí, náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládají žalobkyně následující žalobní důvod.
      Evropská unie protiprávně a svým zaviněním způsobila žalobkyním škodu ve výši nejméně 110 836 927,73 eur tím, že neprovedla požadavky EÚLP a Listiny k vytvoření účinného prostředku nápravy. Tato škoda spočívá v tom, že žalobkyně z důvodu neexistujícího prostředku nápravy, který by umožnil přezkum nepředložení žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Soudnímu dvoru ze strany vnitrostátních soudů, které mají odpovídající povinnost tak učinit, neměly právní možnost zajistit účinné použití unijního práva a tím prosadit z důvodu nadřazenosti unijního práva nepoužitelnost vnitrostátních daňových ustanovení zákona o hazardních hrách, která vedou k daňovým povinnostem ve výši několikanásobku obratu dosaženého během stejného období.


title: Věc C-666/18: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 18. prosince 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour d'appel de Paris - Francie) – IT Development SAS v. Free Mobile SAS („Řízení o předběžné otázce – Duševní vlastnictví – Dodržování práv duševního vlastnictví – Směrnice 2004/48/ES – Právní ochrana počítačových programů – Směrnice 2009/24/ES – Licenční smlouva k počítačovému programu – Neoprávněná změna zdrojového kódu počítačového programu nabyvatelem licence v rozporu s licenční smlouvou – Žaloba pro porušení práv z duševního vlastnictví podaná autorem počítačového programu proti nabyvateli licence – Povaha použitelného režimu odpovědnosti“)

text:
               24.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 61/15

      Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 18. prosince 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour d'appel de Paris - Francie) – IT Development SAS v. Free Mobile SAS
      (Věc C-666/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Duševní vlastnictví - Dodržování práv duševního vlastnictví - Směrnice 2004/48/ES - Právní ochrana počítačových programů - Směrnice 2009/24/ES - Licenční smlouva k počítačovému programu - Neoprávněná změna zdrojového kódu počítačového programu nabyvatelem licence v rozporu s licenční smlouvou - Žaloba pro porušení práv z duševního vlastnictví podaná autorem počítačového programu proti nabyvateli licence - Povaha použitelného režimu odpovědnosti“)
      (2020/C 61/18)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Cour d'appel de Paris

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: IT Development SAS

         Žalovaná: Free Mobile SAS

         Výrok

      Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/48/ES ze dne 29. dubna 2004 o dodržování práv duševního vlastnictví a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/24/ES ze dne 23. dubna 2009 o právní ochraně počítačových programů musí být vykládány v tom smyslu, že porušení ustanovení licenční smlouvy k počítačovému programu týkající se práv duševního vlastnictví nositele autorských práv k tomuto programu spadá pod pojem „porušení práv duševního vlastnictví“ ve smyslu směrnice 2004/48, a že tudíž musí mít uvedený nositel možnost požívat záruk stanovených posledně zmíněnou směrnicí bez ohledu na režim odpovědnosti použitelný podle vnitrostátního práva.

         (1)  Úř. věst. C 4, 7.1.2019.


title: Věc C-907/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhof (Německo) dne 11. prosince 2019 – Q-GmbH v. Finanzamt Z

text:
               16.3.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 87/8

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhof (Německo) dne 11. prosince 2019 – Q-GmbH v. Finanzamt Z
      (Věc C-907/19)
      (2020/C 87/11)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Bundesfinanzhof

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Q-GmbH

         Žalovaný: Finanzamt Z

         Předběžná otázka

      Jedná se o služby spadající do pojišťovací a zajišťovací činnosti, jejichž poskytování pojišťovacími makléři a pojišťovacími agenty je ve smyslu čl. 135 odst. 1 písm. a) směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (1) osvobozeno od daně, pokud osoba povinná k dani, která pro pojišťovací společnost vykonává zprostředkovatelskou činnost, této pojišťovací společnosti krom toho poskytuje i zprostředkovaný pojistný produkt?

         (1)  Úř. věst. 2006, L 347, s. 1.


title: Věc C-22/20: Žaloba podaná dne 17. ledna 2020 – Evropská komise v. Švédské království

text:
               16.3.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 87/16

      Žaloba podaná dne 17. ledna 2020 – Evropská komise v. Švédské království
      (Věc C-22/20)
      (2020/C 87/21)
      Jednací jazyk: švédština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: E. Manhaeve, C. Hermes, E. Ljung Rasmussen a K. Simonsson, jako zmocněnci)

         Žalované: Švédské království

         Návrhová žádání žalobkyně

                  —

                  určit, že Švédské království tím, že nepředalo Komisi informace nezbytné pro posouzení správnosti tvrzení, podle nichž aglomerace Habo a Töreboda splňují požadavky směrnice Rady 91/271/EHS ze dne 21. května 1991 o čištění městských odpadních vod (1), nesplnilo povinnosti, které mu příslušejí podle čl. 4 odst. 3 Smlouvy o Evropské unii,

                  —

                  určit, že Švédské království tím, že nezajistilo, aby městské odpadní vody pocházející z aglomerací Lycksele, Malå, Mockfjärd, Pajala, Robertsfors a Tänndalen byly v souladu s požadavky směrnice 91/271/EHS před vypuštěním podrobeny sekundárnímu čištění nebo jinému rovnocennému čištění, nesplnilo povinnosti, které mu příslušejí podle článku 4 uvedené směrnice ve spojení s jejími články 10 a 15,

                  —

                  určit, že Švédské království tím, že nezajistilo, aby městské odpadní vody pocházející z aglomerací Borås, Skoghall, Habo a Töreboda byly v souladu s požadavky směrnice 91/271/EHS čištěny podle přísnějších požadavků, než jaké jsou popsány v jejím článku 4, nesplnilo povinnosti, které mu příslušejí podle článku 5 uvedené směrnice ve spojení s jejími články 10 a 15,

                  —

                  uložit Švédskému království náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

                  —

                  Článek 4 odst. 1 směrnice 91/271/EHS stanoví, že členské státy zajistí, aby městské odpadní vody pocházející z aglomerací určitých velikostí byly před vypuštěním podrobeny sekundárnímu nebo jinému rovnocennému čištění.

                  —

                  Podle článku 5 uvedené směrnice členské státy rovněž zajistí, aby městské odpadní vody pocházející z aglomerací určitých velikostí byly před vypuštěním do citlivých oblastí čištěny podle přísnějších požadavků, než jaké jsou popsány v článku 4.

                  —

                  Článek 4 odst. 3 směrnice ve spojení s přílohou I bodem B.2 a tabulkou 1 – jakož i její čl. 5 odst. 3 ve spojení s přílohou I bodem B.3 a tabulkou 2, pokud jde o městské odpadní vody pocházejí z aglomerací s populačním ekvivalentem vyšším než 10 000 PE – uvádí požadavky na vypouštění z čistíren městských odpadních vod (dále jen „požadavky na vypouštění“). V projednávaném případě je důležité, že tyto požadavky stanovují mezní hodnoty koncentrace biochemické spotřeby kyslíku (BSK), chemické spotřeby kyslíku (CHSK), jakož i vypouštění dusíku.

                  —

                  Článek 15 směrnice ve spojení s přílohou I bodem D uvádí požadavky na monitorování a ověřování souladu s požadavky na vypouštění. Dané požadavky upřesňují roční počet a frekvenci odběru vzorků (dále jen „požadavky na kontrolu“).

                  —

                  Článek 10 směrnice uvádí požadavky na projektování, budování, provozování a udržování čistíren odpadních vod stavěných způsobem vyhovujícím požadavkům na vypouštění.

                  —

                  Po vyhodnocení Švédskem předaných informací se Komise domnívá, že u šesti aglomerací Švédsko neplní požadavky článku 4 směrnice ve spojení s jejími články 10 et 15, jelikož nejsou plněny požadavky na vypouštění nebo na kontrolu.

                  —

                  Po vyhodnocení Švédskem předaných informací se Komise rovněž domnívá, že u čtyř dalších aglomerací Švédsko neplní požadavky 5 směrnice ve spojení s jejími články 10 a 15, jelikož nejsou plněny požadavky na vypouštění.

                  —

                  Švédsko tvrdí, že u dvou z těchto aglomerací jsou splněny požadavky na vypouštění dusíku přirozeným zadržováním. Ale Švédsko Komisi nepředalo informace nezbytné pro posouzení správnosti tvrzení Švédska o rozsahu přirozeného zadržování a o dodržování požadavků směrnice na odstraňování dusíku tímto způsobem. Komise má tedy za to, že Švédsko porušilo zásadu loajální spolupráce zakotvenou v čl. 4 odst. 3 SEU.

         (1)  Úř. věst. 1991, L 135, s. 40.


title: Věc T-43/20: Žaloba podaná dne 27. ledna 2020 – AV a AW v. Parlament

text:
               16.3.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 87/25

      Žaloba podaná dne 27. ledna 2020 – AV a AW v. Parlament
      (Věc T-43/20)
      (2020/C 87/30)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobci: AV a AW (zástupci: L. Levi a S. Rodrigues, advokáti)

         Žalovaný: Evropský parlament

         Návrhová žádání

      Žalobci navrhují, aby Tribunál:

                  —

                  prohlásil tuto žalobu za přípustnou a opodstatněnou;

                  —

                  Zrušil napadená rozhodnutí a připomněl žalovanému, v případě potřeby, jeho povinnost vyvodit z uvedených rozhodnutí všechny důsledky pro žalobce za použití článku 266 SFEU, zejména pokud jde o mzdové podmínky a postup v zaměstnání;

                  —

                  uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby proti rozhodnutím ze dne 21. června 2019, kterými Parlament uložil žalobcům disciplinární sankci zpětného snížení platové třídy o čtyři a dvě třídy, předkládají žalobci pět žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z porušení práva být slyšen vzhledem k tomu, že žalobci nebyli vyslechnuti příslušným orgánem.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z porušení práva na obranu a zásady řádné správy.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z vad přípravných dokumentů napadených rozhodnutí. Žalobci v tomto ohledu tvrdí, že byla vada ve zprávě Evropského úřadu pro boj proti podvodům (OLAF) o vyšetřování a ve stanovisku disciplinární komise.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod, vycházející z porušení článků 4 a 16 přílohy IX služebního řádu úředníků Evropské unie (dále jen „služební řád“) a zásad rozdělení pravomocí a procesní autonomie členských států. Žalobci tvrdí, že disciplinární komise a orgán oprávněný ke jmenování (dále jen „orgán oprávněný ke jmenování“) byly povinny podle portugalského práva ověřit platnost mandátu advokáta během slyšení dne 20. února 2018. Žalobci dodávají, že disciplinární komise a orgán oprávněný ke jmenování měly v každém případě, jakmile byly upozorněny na neplatnost mandátu, vyvodit nezbytné důsledky pro disciplinární řízení, zejména pokud jde o neprojevení souhlasu žalobců se skutečnostmi, které jim byly vytýkány a se závěry úřadu OLAF a vyšetřovatelů.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vycházející z porušení článku 10 přílohy služebního řádu v rozsahu, v němž sankce nejsou přiměřené závažnosti pochybení, kterého se dopustili.


title: Věc T-61/20: Žaloba podaná dne 3. února 2020 – Sonova v. EUIPO – Digitmarket (B-Direct)

text:
               16.3.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 87/30

      Žaloba podaná dne 3. února 2020 – Sonova v. EUIPO – Digitmarket (B-Direct)
      (Věc T-61/20)
      (2020/C 87/36)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Sonova AG (Stäfa, Švýcarsko) (zástupce: A. Sabellek, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Digitmarket – Sistemas de lnformação SA (Maia, Portugalsko)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Mezinárodní zápis slovní ochranné známky B-Direct s vyznačením Evropské unie – Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie č. 1 342 390

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 28. listopadu 2019, ve věci R 88/2019-1

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 2017/1001.


title: Věc C-661/18: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 30. dubna 2020 [žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) – Portugalsko] – CTT – Correios de Portugal v. Autoridade Tributária e Aduaneira („Řízení o předběžné otázce – Daň z přidané hodnoty (DPH) – Směrnice 2006/112/ES – Odpočet daně zaplacené na vstupu – Článek 173 – Osoba se smíšenou povinností k dani – Metody odpočtu daně – Poměrný odpočet daně – Odpočet daně na základě použití – Články 184 až 186 – Oprava odpočtů daně – Změna okolností zohledněných při výpočtu výše odpočtu – Plnění na výstupu nesprávně považované za osvobozené od DPH – Vnitrostátní opatření zakazující změnu metody odpočtu pro roky, které již uplynuly – Prekluzivní lhůta – Zásady daňové neutrality, právní jistoty, efektivity a proporcionality“)

text:
               20.7.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 240/10

      Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 30. dubna 2020 [žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) – Portugalsko] – CTT – Correios de Portugal v. Autoridade Tributária e Aduaneira
      (Věc C-661/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Daň z přidané hodnoty (DPH) - Směrnice 2006/112/ES - Odpočet daně zaplacené na vstupu - Článek 173 - Osoba se smíšenou povinností k dani - Metody odpočtu daně - Poměrný odpočet daně - Odpočet daně na základě použití - Články 184 až 186 - Oprava odpočtů daně - Změna okolností zohledněných při výpočtu výše odpočtu - Plnění na výstupu nesprávně považované za osvobozené od DPH - Vnitrostátní opatření zakazující změnu metody odpočtu pro roky, které již uplynuly - Prekluzivní lhůta - Zásady daňové neutrality, právní jistoty, efektivity a proporcionality“)
      (2020/C 240/13)
      Jednací jazyk: portugalština

         Předkládající soud

      Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD)

         Účastníce původního řízení

         Žalobkyně: CTT – Correios de Portugal

         Žalovaná: Autoridade Tributária e Aduaneira

         Výrok

                  1)

                  Článek 173 odst. 2 písm. c) směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty musí být ve světle zásad daňové neutrality, právní jistoty a proporcionality vykládán v tom smyslu, že nebrání tomu, aby členský stát, který na základě tohoto ustanovení povoluje osobám povinným k dani provést odpočet daně z přidané hodnoty (DPH) na základě použití buď veškerého zboží a služeb použitých k uskutečnění jak plnění, u nichž je daň odpočitatelná, tak i plnění, u nichž daň odpočitatelná není, nebo jejich části, zakazoval těmto osobám povinným k dani změnit metodu odpočtu DPH po stanovení konečného podílu.

                  2)

                  Články 184 až 186 směrnice 2006/112 musí být ve světle zásad daňové neutrality, efektivity a proporcionality vykládány v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, na základě které je osobě povinné k dani, která provedla odpočty daně z přidané hodnoty (DPH) zaplacené z pořízení zboží nebo služeb použitých k uskutečnění jak plnění, u nichž je daň odpočitatelná, tak i plnění, u nichž daň odpočitatelná není, podle metody založené na obratu, odepřena možnost, aby po stanovení konečného podílu podle čl. 175 odst. 3 této směrnice opravila tyto odpočty uplatněním metody na základě použití v situaci, kdy:

                              —

                              dotyčný členský stát povolí na základě čl. 173 odst. 2 písm. c) uvedené směrnice osobám povinným k dani provést odpočty DPH na základě použití buď veškerého zboží a služeb použitých k uskutečnění jak plnění, u nichž je daň odpočitatelná, tak i plnění, u nichž daň odpočitatelná není, nebo jejich části,

                              —

                              osoba povinná k dani v okamžiku volby metody odpočtu v dobré víře nevěděla, že plnění, které považovala za osvobozené od daně, ve skutečnosti osvobozené od daně nebylo,

                              —

                              obecná prekluzivní lhůta stanovená vnitrostátním právem pro účely provedení opravy odpočtů dosud neuplynula a

                              —

                              změna metody odpočtu umožňuje přesněji určit část DPH, která se vztahuje k plněním zakládajícím nárok na odpočet.

         (1)  Úř. věst. C 25, 21.1.2019..


title: Věc C-5/19: Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 30. dubna 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Varchoven administrativen sad – Bulharsko) – „Оvergas Mreži“ AD, Sdruženie s nestopanska cel „Balgarska gazova asociacia“ v. Komisia za energijno i vodno regulirane (KEVR) („Řízení o předběžné otázce – Společná pravidla pro vnitřní trh se zemním plynem – Směrnice 2009/73/ES – Článek 3 odst. 1 až 3 a čl. 41 odst. 16 – Povinnosti veřejné služby – Povinnosti skladování zemního plynu za účelem zajištění bezpečnosti dodávek a pravidelnosti dodávek – Vnitrostátní právní úprava, která stanoví přenesení finanční zátěže související s povinnostmi veřejné služby uloženými plynárenským podnikům na jejich zákazníky – Podmínky – Přijetí aktu, kterým se ukládá povinnost veřejné služby, vnitrostátním regulačním orgánem – Řízení – Články 36 a 38 Listiny základních práv Evropské unie“)

text:
               20.7.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 240/15

      Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 30. dubna 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Varchoven administrativen sad – Bulharsko) – „Оvergas Mreži“ AD, Sdruženie s nestopanska cel „Balgarska gazova asociacia“ v. Komisia za energijno i vodno regulirane (KEVR)
      (Věc C-5/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Společná pravidla pro vnitřní trh se zemním plynem - Směrnice 2009/73/ES - Článek 3 odst. 1 až 3 a čl. 41 odst. 16 - Povinnosti veřejné služby - Povinnosti skladování zemního plynu za účelem zajištění bezpečnosti dodávek a pravidelnosti dodávek - Vnitrostátní právní úprava, která stanoví přenesení finanční zátěže související s povinnostmi veřejné služby uloženými plynárenským podnikům na jejich zákazníky - Podmínky - Přijetí aktu, kterým se ukládá povinnost veřejné služby, vnitrostátním regulačním orgánem - Řízení - Články 36 a 38 Listiny základních práv Evropské unie“)
      (2020/C 240/19)
      Jednací jazyk: bulharština

         Předkládající soud

      Varchoven administrativen sad

         Účastníci původního řízení

         Žalobci:„Оvergas Mreži“ AD, Sdruženie s nestopanska cel „Balgarska gazova asociacia“

         Žalovaná: Komisia za energijno i vodno regulirane (KEVR)

         za přítomnosti: Prokuratura na Republika Bulgaria

         Výrok

                  1)

                  Článek 3 odst. 1 až 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/73/ES ze dne 13. července 2009 o společných pravidlech pro vnitřní trh se zemním plynem a o zrušení směrnice 2003/55/ES, vykládaný ve světle článků 36 a 38 Listiny základních práv Evropské unie, musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání právní úpravě členského státu, která stanoví, že náklady vyplývající z povinností skladování zemního plynu, které jsou uloženy plynárenským podnikům za účelem zajištění bezpečnosti dodávek zemního plynu a pravidelnosti jeho dodávek v tomto členském státě, nesou v plném rozsahu zákazníci těchto podniků, kterými mohou být jednotlivci, za předpokladu, že tato právní úprava sleduje obecný hospodářský zájem, dodržuje zásadu proporcionality a že povinnosti veřejné služby, které stanoví, jsou jasně vymezené, transparentní, nediskriminační, ověřitelné a zaručují plynárenským podnikům Evropské unie rovnost přístupu ke spotřebitelům v jednotlivých členských státech.

                  2)

                  Směrnice 2009/73 musí být vykládána v tom smyslu, že nebrání právní úpravě členského státu, která osvobozuje regulační orgán tohoto členského státu ve smyslu této směrnice od povinnosti dodržovat určitá ustanovení vnitrostátního práva, která upravují postup přijímání normativních aktů, v případě, že přijímá akt ukládající povinnost veřejné služby ve smyslu čl. 3 odst. 2 uvedené směrnice, a to za předpokladu, že použitelné vnitrostátní právní předpisy jinak zaručují, že tento akt je v souladu s materiálními požadavky tohoto ustanovení, je plně odůvodněný, dostupný veřejnosti a popřípadě zároveň zachovává důvěrnost informací, které mají z obchodního hlediska citlivou povahu, a může být předmětem soudního přezkumu.

         (1)  Úř. věst. C 93, 11.3.2019.


title: Věc C-96/19: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 7. května 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landesverwaltungsgericht Niederösterreich – Rakousko) – VO v. Bezirkshauptmannschaft Tulln („Řízení o předběžné otázce – Silniční doprava – Pracovní dny a dny odpočinku – Digitální tachografy – Nařízení (ES) č. 165/2014 – Nezaznamenání pracovních dnů na kartu řidiče a neexistence záznamových listů – Vnitrostátní právní úprava, která za těchto okolností stanoví povinnost řidiče předložit potvrzení jeho zaměstnavatele – Platnost formuláře obsaženého v příloze rozhodnutí 2009/959/EU“)

text:
               20.7.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 240/17

      Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 7. května 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landesverwaltungsgericht Niederösterreich – Rakousko) – VO v. Bezirkshauptmannschaft Tulln
      (Věc C-96/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Silniční doprava - Pracovní dny a dny odpočinku - Digitální tachografy - Nařízení (ES) č. 165/2014 - Nezaznamenání pracovních dnů na kartu řidiče a neexistence záznamových listů - Vnitrostátní právní úprava, která za těchto okolností stanoví povinnost řidiče předložit potvrzení jeho zaměstnavatele - Platnost formuláře obsaženého v příloze rozhodnutí 2009/959/EU“)
      (2020/C 240/22)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Landesverwaltungsgericht Niederösterreich

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: VO

         Žalovaný: Bezirkshauptmannschaft Tulln

         Výrok

                  1)

                  Článek 34 odst. 3 druhý pododstavec nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 165/2014 ze dne 4. února 2014 o tachografech v silniční dopravě, o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 3821/85 o záznamovém zařízení v silniční dopravě a o změně nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 561/2006 o harmonizaci některých předpisů v sociální oblasti týkajících se silniční dopravy, musí být vykládán v tom smyslu, že zákaz, který stanoví, se nevztahuje na vnitrostátní právní úpravu ukládající řidiči vozidla vybaveného digitálním tachografem, aby v případě chybějících automaticky nebo ručně provedených záznamů v tachografu předložil jako podpůrný důkaz o své činnosti potvrzení o činnosti vystavené zaměstnavatelem v souladu s formulářem obsaženým v příloze rozhodnutí Komise 2009/959/EU ze dne 14. prosince 2009, kterým se mění rozhodnutí 2007/230/ES o formuláři o předpisech v sociální oblasti týkajících se činností v silniční dopravě.

                  2)

                  Posouzení druhé otázky neodhalilo žádnou skutečnost, která by mohla ovlivnit platnost formuláře Komise, jenž je obsažen v příloze rozhodnutí 2009/959.

         (1)  Úř. věst. C 172, 20.5.2019.


title: Věc C-468/19: Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 13. února 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Commissione tributaria regionale per il Veneto – Itálie) – Regione Veneto v. HD („Řízení o předběžné otázce – Článek 53 odstavec 2 jednacího řádu Soudního dvora – Historická vozidla – Nestejnorodé daňové zacházení uvnitř téhož členského státu – Čistě vnitrostátní situace – Zjevná nepřípustnost“)

text:
               28.9.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 320/3

      Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 13. února 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Commissione tributaria regionale per il Veneto – Itálie) – Regione Veneto v. HD
      (Věc C-468/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Článek 53 odstavec 2 jednacího řádu Soudního dvora - Historická vozidla - Nestejnorodé daňové zacházení uvnitř téhož členského státu - Čistě vnitrostátní situace - Zjevná nepřípustnost“)
      (2020/C 320/03)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Commissione tributaria regionale per il Veneto

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Regione Veneto

         Žalovaný: HD

         Výrok

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozhodnutím Commissione tributaria regionale del Veneto (regionální daňový soud v Benátsku, Itálie) ze dne 10. června 2019 je zjevně nepřípustná.

         (1)  Úř. věst. C 357, 21.10.2019.


title: Věc C-32/20: Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 4. června 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Corte di appello di Napoli – Itálie) – TJ v. Balga Srl („Řízení o předběžné otázce – Článek 53 odst. 2 jednacího řádu Soudního dvora – Článek 30 Listiny základních práv Evropské unie – Ochrana v případě neoprávněného propuštění – Články 20, 21, 34 a 47 Listiny základních práv – Směrnice 98/59/ES – Hromadné propouštění – Vnitrostátní právní úprava týkající se ochrany poskytované zaměstnanci dotčenému hromadným propouštěním, jež je neoprávněné z důvodu porušení kritérií pro výběr zaměstnanců, kteří mají být propuštěni – Neexistence situace uplatňování práva Unie ve smyslu čl. 51 odst. 1 Listiny základních práv – Nepoužitelnost Listiny základních práv – Zjevný nedostatek pravomoci“)

text:
               28.9.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 320/3

      Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 4. června 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Corte di appello di Napoli – Itálie) – TJ v. Balga Srl
      (Věc C-32/20) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Článek 53 odst. 2 jednacího řádu Soudního dvora - Článek 30 Listiny základních práv Evropské unie - Ochrana v případě neoprávněného propuštění - Články 20, 21, 34 a 47 Listiny základních práv - Směrnice 98/59/ES - Hromadné propouštění - Vnitrostátní právní úprava týkající se ochrany poskytované zaměstnanci dotčenému hromadným propouštěním, jež je neoprávněné z důvodu porušení kritérií pro výběr zaměstnanců, kteří mají být propuštěni - Neexistence situace uplatňování práva Unie ve smyslu čl. 51 odst. 1 Listiny základních práv - Nepoužitelnost Listiny základních práv - Zjevný nedostatek pravomoci“)
      (2020/C 320/04)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Corte di appello di Napoli

         Účastnice původního řízení

         Navrhovatelka: TJ

         Odpůrkyně: Balga Srl

         Výrok

      Soudní dvůr zjevně nemá pravomoc k zodpovězení otázek položených Corte d’appello di Napoli (odvolací soud v Neapoli, Itálie) rozhodnutím ze dne 18. září 2019.

         (1)  Úř. věst. C 161, 11.5.2020.


title: Věc C-171/20 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 8. dubna 2020 WV proti usnesení Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 29. ledna 2020 ve věci T-43/19, WV v. ESVČ

text:
               28.9.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 320/5

      Kasační opravný prostředek podaný dne 8. dubna 2020 WV proti usnesení Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 29. ledna 2020 ve věci T-43/19, WV v. ESVČ
      (Věc C-171/20 P)
      (2020/C 320/06)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: WV (zástupce: É. Boigelot, advokát)

         Další účastnice řízení: Evropská služba pro vnější činnost (ESVČ)

         Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušil usnesení Tribunálu Evropské unie ze dne 29. ledna 2020 ve věci T-43/19 v rozsahu, v němž jím byla žaloba odmítnuta jako nepřípustná a v němž byla navrhovatelce uložena náhrada nákladů řízení;

                  —

                  rozhodl, že žalovaná v řízení v prvním stupni nahradí všechny náklady řízení včetně nákladů vynaložených v řízení před Tribunálem Evropské unie v souladu s článkem 184 jednacího řádu Soudního dvora Evropské unie;

                  —

                  vrátil věc Tribunálu Evropské unie k rozhodnutí o žalobě.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Navrhovatelka má za to, že když Tribunál přijal napadené usnesení, porušil zásadu volného hodnocení důkazů a opomenul pojetí souboru shodujících se nepřímých důkazů, a v důsledku toho porušil pravidla týkající se důkazního břemene, a to zejména v souvislosti s předloženými argumenty a nepřímými důkazy týkajícími se právní povahy návrhu na náhradu škodu, který podala navrhovatelka u ESVČ podle článku 90 služebního řádu úředníků Evropské unie.
      Jediný důvod kasačního opravného prostředku, který navrhovatelka uplatňuje, rovněž vychází z diskriminace, z toho, že v napadeném usnesení došlo ke zkreslení skutkového stavu, a ze zjevně nesprávného posouzení, kterého se dopustil soud prvního stupně, když uvedl nesprávné právní odůvodnění.


title: Věc C-172/20 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 8. dubna 2020 WV proti usnesení Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 29. ledna 2020 ve věci T-388/18, WV v. ESVČ

text:
               28.9.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 320/5

      Kasační opravný prostředek podaný dne 8. dubna 2020 WV proti usnesení Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 29. ledna 2020 ve věci T-388/18, WV v. ESVČ
      (Věc C-172/20 P)
      (2020/C 320/07)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: WV (zástupce: É. Boigelot, advokát)

         Další účastnice řízení: Evropská služba pro vnější činnost (ESVČ)

         Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušil usnesení Tribunálu Evropské unie ze dne 29. ledna 2020 ve věci T-388/18 v rozsahu, v němž odmítlo původní žalobu žalobkyně na neplatnost jako nepřípustnou a uložilo žalobkyni náhradu nákladů řízení;

                  —

                  uložil původní žalované náhradu všech nákladů řízení, včetně nákladů vynaložených v řízení před Tribunálem Evropské unie v souladu s článkem 184 jednacího řádu Soudního dvora Evropské unie;

                  —

                  vrátil věc Tribunálu Evropské unie k rozhodnutí o žalobě.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Navrhovatelka má za to, že Tribunál tím, že přijal napadené usnesení, porušil zásadu volného hodnocení důkazů a pojetí souboru shodujících se nepřímých důkazů, a v důsledku toho porušil pravidla týkající se důkazního břemene, zejména pokud jde o předložené argumenty a nepřímé důkazy týkající se výpočtu lhůty, kterou měla navrhovatelka k napadení rozhodnutí ESVČ.
      Jediný důvod kasačního opravného prostředku uplatněný navrhovatelkou vychází také z diskriminace, zkreslení skutkového stavu v napadeném usnesení a ze zjevně nesprávného posouzení, kterého se Tribunál dopustil tím, že uvedl nesprávné právní odůvodnění.


title: Věc C-244/20: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Superior de Justicia de Cataluña (Španělsko) dne 8. června 2020 – F.C.I. v. Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS)

text:
               28.9.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 320/6

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Superior de Justicia de Cataluña (Španělsko) dne 8. června 2020 – F.C.I. v. Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS)
      (Věc C-244/20)
      (2020/C 320/08)
      Jednací jazyk: španělština

         Předkládající soud

      Tribunal Superior de Justicia de Cataluña

         Účastníci původního řízení

         Odvolatelka: F.C.I.

         Žalovaný (odpůrce v odvolacím řízení): Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS)

         Předběžné otázky

                  1)

                  Musí být prohlášen či považován za neplatný čl. 3 odst. 2 směrnice 79/7 ze dne 18. prosince 1978 o postupném zavedení zásady rovného zacházení pro muže a ženy v oblasti sociálního zabezpečení (1), který z oblasti působnosti této směrnice vylučuje dávky pro pozůstalé a rodinné dávky, a to z důvodu, že je v rozporu se základní zásadou unijního práva, jako je zásada rovnosti mezi muži a ženami, která je vyhlášena v článcích 2 a 3 Smlouvy o Evropské unii jako základní hodnota Evropské unie a prohlášena za základní právo v čl. 21 odst. 1 Listiny základních práv Evropské unie, jakož i v dlouhodobé ustálené judikatuře Soudního dvora?

                  2)

                  Musí být článek 6 Smlouvy o Evropské unii a čl. 17 odst. 1 Listiny základních práv Evropské unie, s ohledem na článek 1 dodatkového protokolu č. 1 k evropské Úmluvě o ochraně lidských práv a základních svobod, podepsané v Římě dne 4. listopadu 1950, vykládány v tom smyslu, že brání vnitrostátnímu opatření, jako je opatření dotčené ve věci v původním řízení [vycházející z rozsudku Tribunal Constitucional (Ústavní soud) č. 40/2014 ze dne 11. března 2014, z vnitrostátní judikatury, která jej vykládá, a z legislativní reformy, která jej provádí], které pozůstalým druhům/družkám – v praxi a s ohledem na všeobecnou neznalost požadavku formalizace a nedostatek adaptačního období k jeho splnění – v první fázi znemožnilo a následně nepřiměřeně ztížilo přístup k pozůstalostnímu důchodu, který je upraven katalánským Código Civil (občanský zákoník)?

                  3)

                  Musí být taková základní zásada unijního práva, jako je zásada rovnosti mezi muži a ženami, která je vyhlášena v článcích 2 a 3 Smlouvy o Evropské unii jako základní hodnota Evropské unie, a zákaz diskriminace na základě pohlaví, uznaný jako základní právo v článku 21 Listiny základních práv Evropské unie, ve spojení s článkem 14 evropské Úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod, vykládány v tom smyslu, že brání vnitrostátnímu opatření, jako je opatření dotčené v původním řízení [vycházející z rozsudku Tribunal Constitucional (Ústavní soud) č. 40/2014 ze dne 11. března 2014, z vnitrostátní judikatury, která jej vykládá, a z legislativní reformy, která jej provádí], které pozůstalým druhům/družkám – v praxi a s ohledem na všeobecnou neznalost požadavku formalizace a nedostatek adaptačního období k jeho splnění – v první fázi znemožnilo a následně nepřiměřeně ztížilo přístup k pozůstalostnímu důchodu, který je upraven katalánským Código Civil (občanský zákoník), na úkor většího procentního podílu žen než mužů?

                  4)

                  Musí být zákaz diskriminace na základě „narození“, nebo alternativně na základě „příslušnosti k národnostní menšině“, stanovený v čl. 21 odst. 1 Listiny základních práv Evropské unie, ve spojení s článkem 14 evropské Úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod, vykládán v tom smyslu, že brání vnitrostátnímu opatření, jako je opatření dotčené v původním řízení [vycházející z rozsudku Tribunal Constitucional (Ústavní soud) č. 40/2014 ze dne 11. března 2014, z vnitrostátní judikatury, která jej vykládá, a z legislativní reformy, která jej provádí], které pozůstalým druhům/družkám – v praxi a s ohledem na všeobecnou neznalost požadavku formalizace a nedostatek adaptačního období k jeho splnění – v první fázi znemožnilo a následně nepřiměřeně ztížilo přístup k pozůstalostnímu důchodu, který je upraven katalánským Código Civil (občanský zákoník)?

         (1)  Směrnice Rady 79/7/EHS ze dne 19. prosince 1978 o postupném zavedení zásady rovného zacházení pro muže a ženy v oblasti sociálního zabezpečení (Úř. věst. 1979, L 6, s. 24; Zvl. vyd. 05/01, s. 215).


title: Věc C-258/20: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de lo Social n° 1 de Barcelona (Španělsko) dne 11. června 2020 – HV v. Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS)

text:
               28.9.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 320/7

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de lo Social no 1 de Barcelona (Španělsko) dne 11. června 2020 – HV v. Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS)
      (Věc C-258/20)
      (2020/C 320/09)
      Jednací jazyk: španělština

         Předkládající soud

      Juzgado de lo Social no 1 de Barcelona

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: HV

         Žalovaný: Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS)

         Předběžná otázka

      Musí být směrnice Rady 79/7/EHS ze dne 19. prosince 1978 o postupném zavedení zásady rovného zacházení pro muže a ženy v oblasti sociálního zabezpečení (1) vykládána v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní normě, jako je norma dotčená v původním řízení [čl. 60 odst. 4 Texto refundido de la Ley General de la Seguridad Social (přepracované znění obecného zákona o sociálním zabezpečení – TRLGSS)], která stanoví nárok na příspěvek k důchodu pro ženy, jež měly alespoň dvě vlastní nebo osvojené děti a pobírají starobní důchod, zatímco jiné ženy, které se nacházejí ve stejné situaci, nemají na takový příspěvek ke starobnímu důchodu nárok, protože dobrovolně odešly do předčasného důchodu, pro který platí ze zákona přísnější požadavky na dobu pojištění, stejné nebo velmi podobné požadavky na věk a stejné těžkosti s udržením se na trhu práce plynoucí z toho, že jde o ženy?

         (1)  Úř. věst. 1979, L 6, s. 24; Zvl. vyd. 05/01, s. 215


title: Věc C-267/20: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Audiencia Provincial de León (Španělsko) dne 15. června 2020 – AB Volvo y DAF TRUCKS N.V. v. RM

text:
               28.9.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 320/8

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Audiencia Provincial de León (Španělsko) dne 15. června 2020 – AB Volvo y DAF TRUCKS N.V. v. RM
      (Věc C-267/20)
      (2020/C 320/10)
      Jednací jazyk: španělština

         Předkládající soud

      Audiencia Provincial de León

         Účastníci původního řízení

         Odvolatelky: AB Volvo a DAF TRUCKS N.V.

         Odpůrkyně: RM

         Předběžné otázky

                  1)

                  Musí být článek 101 SFEU a zásada efektivity vykládány v tom smyslu, že brání výkladu vnitrostátní normy, podle kterého nelze uplatnit zpětně promlčecí lhůtu 5 let pro podání žaloby, kterou stanoví článek 10 směrnice, ani článek 17 o stanovení výše škody soudem, a který spojuje zpětnou působnost s datem uložení sankce, nikoli s datem podání žaloby?

                  2)

                  Musí být článek 22 odst. 2 směrnice 2014/104/EU (1) a pojem „zpětná působnost“ vykládán v tom smyslu, že článek 10 této směrnice je použitelný na žalobu, jako je žaloba v původním řízení, která byla sice podána po vstupu směrnice a prováděcího předpisu v platnost, nicméně týká se dřívějších skutkových okolností nebo sankcí?

                  3)

                  Musí být při použití ustanovení, jako je článek 76 zákona o ochraně hospodářské soutěže, vykládán článek 17 směrnice 2014/104/EU o stanovení výše škody soudem v tom smyslu, že se jedná o procesní normu, která se použije na původní řízení, v němž byla žaloba podána po nabytí účinnosti vnitrostátního prováděcího předpisu?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/104/EU ze dne 26. listopadu 2014 o určitých pravidlech upravujících žaloby o náhradu škody podle vnitrostátního práva v případě porušení právních předpisů členských států a Evropské unie o hospodářské soutěži (Úř. věst. L 349, 5.12.2014, s. 1).


title: Věc C-268/20: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de Primera Instancia e Instrucción de Ceuta (Španělsko) dne 16. června 2020 – XV v. Cajamar Caja Rural S.C.C.

text:
               28.9.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 320/8

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de Primera Instancia e Instrucción de Ceuta (Španělsko) dne 16. června 2020 – XV v. Cajamar Caja Rural S.C.C.
      (Věc C-268/20)
      (2020/C 320/11)
      Jednací jazyk: španělština

         Předkládající soud

      Juzgado de Primera Instancia e Instrucción de Ceuta

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: XV

         Žalovaná: Cajamar Caja Rural S.C.C.

         Předběžné otázky

                  1)

                  Je za účelem zajištění ochrany spotřebitelů a dodržování judikatury Společenství, která jí zakotvuje, rozhodnutí Tribunal Supremo v rozsudcích 44 a 49 ze dne 23. ledna 2019, že ve smlouvách o hypotéčním úvěru uzavřených se spotřebiteli je jednoznačně zneužívající ujednání, které nebylo individuálně sjednáno a které stanoví, že veškeré náklady související se založením hypotéčního úvěru musí nést dlužník, přičemž jednotlivé náklady, na které se vztahuje uvedené zneužívající ujednání, jež bylo prohlášeno za neplatné, jsou rozděleny mezi bankovní subjekt, který toto ujednání používá, a spotřebitele, jenž je dlužníkem, s cílem omezit vrácení neoprávněně zaplacených částek na základě vnitrostátních právních předpisů, v souladu s unijním právem, směrnicí Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o zneužívajících ujednáních ve spotřebitelských smlouvách (1) , a zvláště s čl. 6 odst. 1 a čl. 7 odst. 1?
                  Je za účelem zajištění ochrany spotřebitelů a dodržování judikatury Společenství, která jí zakotvuje, výklad Tribunal Supremo ujednání, které bylo prohlášeno za neplatné z důvodu jeho zneužívajícího charakteru, v tom smyslu, že doplní toto ujednání v případě, že zrušení tohoto ujednání a účinky z něj vyplývající nemají vliv na další existenci úvěrové smlouvy zajištěné hypotékou, v souladu s unijním právem, směrnicí Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o zneužívajících ujednáních ve spotřebitelských smlouvách, a zvláště s čl. 6 odst. 1 a čl. 7 odst. 1?

                  2)

                  Rovněž lze mít s ohledem na článek 394 LEC (občanský soudní řád), který stanoví zásadu, že náklady řízení nese neúspěšný účastník řízení, za to, že pokud je zneužívající ujednání týkající se nákladů prohlášeno za neplatné, avšak účinky této neplatnosti se omezí na výše uvedené rozdělení nákladů, znamená to porušení zásad efektivity a nezávaznosti vyplývajících z práva Evropské unie v případě, že se žalobě vyhoví částečně, a lze mít za to, že to vede k opačnému odrazujícímu účinku, v důsledku čehož nejsou chráněny oprávněné zájmy spotřebitelů?

         (1)  Úř. věst. 1993, L 95, s. 29


title: Věc C-281/20: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Supremo (Španělsko) dne 26. června 2020 – Ferimet S.L. v. Administración General del Estado

text:
               28.9.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 320/9

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Supremo (Španělsko) dne 26. června 2020 – Ferimet S.L. v. Administración General del Estado
      (Věc C-281/20)
      (2020/C 320/12)
      Jednací jazyk: španělština

         Předkládající soud

      Tribunal Supremo

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelka: Ferimet S.L.

         Žalovaný: Administración General del Estado

         Předběžné otázky

                  1)

                  Musí být článek 168 a další související ustanovení směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (1) a zásada daňové neutrality, která vyplývá z této směrnice a z judikatury SDEU, jež ji vykládá, vykládány v tom smyslu, že neumožňují odpočet DPH zaplacené na vstupu podnikateli, kteří v režimu tzv. reverse charge, resp. přenesení daňové povinnosti v terminologii unijního práva, vydají doklad (fakturu) prokazující, že uskutečnili operaci spočívající v pořízení zboží, přičemž na tomto dokladu uvedou fiktivního dodavatele, přičemž je nesporné, že pořízení provedl skutečně dotyčný podnikatel, jenž pořízený materiál určil pro svou obchodní činnost, resp. pro své podnikání?

                  2)

                  V případě, že by taková praktika, jako je shora popsaná, která musí být považována za dotčenému subjektu známou, mohla být pro účely neumožnění odpočtu DPH na vstupu posouzena jako zneužívající nebo podvodná, je k odmítnutí tohoto odpočtu nezbytné, aby byla plně prokázána existence daňového zvýhodnění neslučitelného s cíli, které sleduje právní úprava DPH?

                  3)

                  A konečně, je-li zmíněné prokázání nezbytné, musí se daňové zvýhodnění, které by umožňovalo odmítnutí nároku na odpočet a které případně musí být identifikováno v konkrétním případě, týkat výlučně samotné osoby povinné k dani (nabyvatele zboží), nebo je případně možné, aby svědčilo jiným subjektům účastnícím se daného jednání?

         (1)  Úř. věst. 2006, L 347, s. 1.


title: Věc C-294/20: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Audiencia Nacional (Španělsko) dne 1. července 2020 – GE Auto Service Leasing GMBH v. Tribunal Económico Administrativo Central

text:
               28.9.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 320/10

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Audiencia Nacional (Španělsko) dne 1. července 2020 – GE Auto Service Leasing GMBH v. Tribunal Económico Administrativo Central
      (Věc C-294/20)
      (2020/C 320/13)
      Jednací jazyk: španělština

         Předkládající soud

      Audiencia Nacional

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: GE Auto Service Leasing GMBH

         Žalovaný: Tribunal Económico Administrativo Central

         Předběžné otázky

                  1)

                  Musí být považováno za přípustné, že osoba povinná k dani, poté, co byla správcem daně opakovaně vyzvána, aby prokázala splnění podmínek nároku na vrácení daně, a této žádosti bez jakéhokoliv přiměřeného odůvodnění nevyhoví, a poté, co je vrácení daně zamítnuto, odloží předložení dokladů na přezkumné řízení nebo na soudní řízení?

                  2)

                  Může být za zneužití práva považováno to, že osoba povinná k dani neposkytne správci daně nezbytné informace na podporu svého nároku, pokud jí to bylo umožněno a byla k tomu vyzvána, a neučiní tak bez oprávněného důvodu, a naopak tyto informace poskytne dobrovolně později orgánu příslušnému k přezkumu nebo soudu?

                  3)

                  Ztrácí neusazená osoba povinná k dani, buď proto, že ve stanovené lhůtě a bez přiměřeného odůvodnění neposkytla informace relevantní pro prokázání svého nároku na vrácení daně, nebo v důsledku svého zneužívajícího jednání, nárok na vrácení daně, jakmile uplynula stanovená nebo za tím účelem poskytnutá lhůta a správní orgán vydal rozhodnutí o zamítnutí vrácení daně?


title: Věc C-346/20: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Hamburg (Německo) dne 28. července 2020 – UW v. Ryanair DAC

text:
               28.9.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 320/10

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Hamburg (Německo) dne 28. července 2020 – UW v. Ryanair DAC
      (Věc C-346/20)
      (2020/C 320/14)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Amtsgericht Hamburg

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: UW

         Žalovaná: Ryanair DAC

         Předběžná otázka

      Je třeba čl. 5 odst. 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91 (1) vykládat v tom smyslu, že významné zpoždění letu může „být způsobeno“ mimořádnými okolnostmi i tehdy, pokud tyto okolnosti nastaly předchozí den během dřívějšího plánovaného letu letadla?
      Věc byla usnesením Soudního dvora ze dne 6. srpna 2020 vyškrtnuta z rejstříku Soudního dvora.

         (1)  Úř. věst. 2004, L 46, s. 1.