201807270032025182018/C 285/543552018TC28520180813CS01CSINFO_JUDICIAL20180608383811Věc T-355/18: Žaloba podaná dne 8. června 2018 – Španělsko v. Komise
 ---documentbreak--- C2852018CS3810120180608CS0054381381Žaloba podaná dne 8. června 2018 – Španělsko v. Komise
   (Věc T-355/18)2018/C 285/54Jednací jazyk: španělština
      Účastníci řízení

      Žalobce: Španělské království (zástupce: M. García-Valdecasas Dorrego, agente)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

            —

            zrušil oznámení

            —

            a uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

      Hlavní důvody a argumenty

   Tato žaloba směřuje proti oznámení otevřeného veřejného řízení za účelem obsazení míst administrátorů v oblasti veřejné služby (AD 6) EPSO/AD/340/18 a EPSO/AD/341/18.
   Na podporu žaloby vznáší žalobce čtyři žalobní důvody.

            1.

            První žalobní důvod vychází z porušení článků 1 a 2 nařízení č. 1/58, článku 22 SFEU a článku 1d služebního řádu tím, že omezila režim komunikace mezi EPSO a uchazečem, která probíhá výhradně anglicky, francouzsky a německy, včetně formuláře přihlášky.

            2.

            Druhý žalobní důvod vychází z porušení článků 1 a 6 nařízení č. 1/58, článku 22 SFEU, čl. 1d odst. 1 a 6, článek 27 a čl. 28 písm. f) služebního řádu, protože volna druhého jazyka je neoprávněně omezena na čtyři jazyky, a to angličtinu, francouzštinu, němčinu a italštinu, přičemž ostatní úřední jazyky Evropské unie byly vyloučeny.

            3.

            Třetí důvod vychází ze skutečnosti, že zvolení angličtiny, francouzštiny, němčiny a italštiny představuje svévolnou volbu vedoucí k diskriminaci z důvodu jazyka zakázanou článkem 1 nařízení č. 1/58, článkem 22 CDFUE, čl. 1d odst. 1 a 6, článkem 27 a čl. 28 písm. f) služebního řádu.

            4.

            Čtvrtý důvod vychází ze skutečnosti, že napadené oznámení výslovně neuvádí, že jazyk 1 musí být jazyk, v němž uchazeči mají alespoň úroveň C 1 (hluboké porozumění), která vede k diskriminaci na základě státní příslušnosti a diskriminaci z důvodu „mluveného“ jazyka, což je porušením článku 1 nařízení č. 1/58, článku 22 CDFUE, čl. 1d odst. 1 a 6, článku 27 a čl. 28 písm. f) služebního řádu.


201807270362025132018/C 285/075432016CJC28520180813CS01CSINFO_JUDICIAL201806216611Věc C-543/16: Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 21. června 2018 – Evropská komise v. Spolková republika Německo „Nesplnění povinnosti státem – Směrnice 91/676/EHS – Článek 5 odst. 5 a 7 – Příloha II část A body 1 až 3 a 5 – Příloha III odst. 1 body 1 až 3 a odstavec 2 – Ochrana vod před znečištěním dusičnany ze zemědělských zdrojů – Nedostatečnost přijatých opatření – Dodatečná nebo účinnější opatření – Revize akčního plánu – Omezení používání hnojiv – Vyvážené hnojení – Období používání hnojiv – Kapacita zásobníků pro skladování statkových hnojiv – Hnojení strmých a zamrzlých nebo sněhem pokrytých pozemků“
 ---documentbreak--- C2852018CS610120180621CS00076161Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 21. června 2018 – Evropská komise v. Spolková republika Německo
   (Věc C-543/16) (
         1
      )
   „„Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 91/676/EHS — Článek 5 odst. 5 a 7 — Příloha II část A body 1 až 3 a 5 — Příloha III odst. 1 body 1 až 3 a odstavec 2 — Ochrana vod před znečištěním dusičnany ze zemědělských zdrojů — Nedostatečnost přijatých opatření — Dodatečná nebo účinnější opatření — Revize akčního plánu — Omezení používání hnojiv — Vyvážené hnojení — Období používání hnojiv — Kapacita zásobníků pro skladování statkových hnojiv — Hnojení strmých a zamrzlých nebo sněhem pokrytých pozemků““2018/C 285/07Jednací jazyk: němčina
      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: C. Hermes a E. Manhaeve, zmocněnci)

      Žalovaná: Spolková republika Německo (zástupci: T. Henze a J. Möller, zmocněnci)

      Vedlejší účastník podporující žalovanou: Dánské království (zástupci: C. Thorning a M. Wolff, zmocněnci)

      Výrok

            1)

            Spolková republika Německo tím, že nepřijala dodatečná nebo účinnější opatření bezprostředně poté, co se ukázalo, že německá opatření přijatá v rámci akčního plánu jsou nedostatečná, a tím, že tento akční program nezměnila, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 5 odst. 5 a 7 směrnice Rady 91/676/EHS ze dne 12. prosince 1991 o ochraně vod před znečištěním dusičnany ze zemědělských zdrojů ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1137/2008 ze dne 22. října 2008 vykládaného ve spojení s přílohou II částí A body 1 až 3 a 5, jakož i přílohou III odst. 1 body 1 až 3 a odstavcem 2 uvedené směrnice.

            2)

            Spolkové republice Německo se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (
         1
      ) – Úř. věst. C 6, 9.1.2017.


201807270042024672018/C 285/553742018TC28520180813CS01CSINFO_JUDICIAL20180619383922Věc T-374/18: Žaloba podaná dne 19. června 2018 – Labiri v. EHSV
 ---documentbreak--- C2852018CS3820120180619CS0055382392Žaloba podaná dne 19. června 2018 – Labiri v. EHSV
   (Věc T-374/18)2018/C 285/55Jednací jazyk: francouzština
      Účastníci řízení

      Žalobce: Vassiliki Labiri (Brusel, Belgie) (zástupce: J.-N. Louis, advokát)

      Žalovaný: Evropský hospodářský a sociální výbor

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

            —

            vyzval žalovaného v rámci organizačních procesních opatření k předložení rozhodnutí generálního tajemníka EHSV ze dne 30. března 2016, podle kterého se proti vedoucímu oddělení na půdě žalovaného nevznáší žádné obvinění;

            —

            rozhodl, že

                     —

                     rozhodnutí generálního tajemníka EHSV ze dne 3. března 2016, že se proti vedoucímu oddělení na půdě žalovaného nevznáší žádné obvinění a že se žádost o pomoc / stížnost ze dne 14. prosince 2007 odkládá, se zrušuje;

                     —

                     EHSV se ukládá náhrada nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce tři žalobní důvody.

            1.

            První žalobní důvod, vycházející z porušení povinnosti uvést odůvodnění, jež vyplývá z čl. 25 druhého pododstavce služebního řádu úředníků Evropské unie (dále jen „služební řád“), a z porušení zásad spolupráce vyplývajících z dohody o správní spolupráci mezi Evropským hospodářským a sociálním výborem (EHSV) a Výborem regionů ze dne 17. prosince 2007.

            2.

            Druhý žalobní důvod, vycházející z porušení čl. 24 prvního pododstavce služebního řádu a článku 41 Listiny základních práv Evropské unie, který každému přiznává právo na řádnou správu. Napadené rozhodnutí bylo konkrétně přijato v rozporu s právem žalobce být vyslechnut a s jeho právem na obhajobu.

            3.

            Třetí žalobní důvod, vycházející ze zjevně nesprávného posouzení, jehož se měl EHSV dopustit při přijetí rozhodnutí o odložení, ve kterém se protiprávně zmiňuje jednak narovnání učiněné ve věci před Soudem pro veřejnou službu a jednak závěry ze správního šetření, ve kterém nebylo nikdy zkoumáno, zda skutky, které byly předmětem stížnosti žalobce, mohly objektivně zakládat psychické obtěžování.


201807270252025092018/C 285/086812016CJC28520180813CS01CSINFO_JUDICIAL201806217711Věc C-681/16: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 21. června 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Düsseldorf – Německo) – Pfizer Ireland Pharmaceuticals, Operations Support Group v. Orifarm GmbH „Řízení o předběžné otázce – Duševní a průmyslové vlastnictví – Patentové právo – Akty o přistoupení k Evropské unii z roku 2003, 2005 a 2012 – Specifický mechanismus – Použitelnost na paralelní dovozy – Nařízení (ES) č. 469/2009 – Výrobek chráněný dodatkovým ochranným osvědčením v jednom členském státě a uváděný na trh majitelem základního patentu v jiném členském státě – Vyčerpání práv z duševního a průmyslového vlastnictví – Chybějící základní patent v nových členských státech – Nařízení (ES) č. 1901/2006 – Prodloužení doby ochrany“
 ---documentbreak--- C2852018CS710120180621CS00087171Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 21. června 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Düsseldorf – Německo) – Pfizer Ireland Pharmaceuticals, Operations Support Group v. Orifarm GmbH
   (Věc C-681/16) (
         1
      )
   „„Řízení o předběžné otázce — Duševní a průmyslové vlastnictví — Patentové právo — Akty o přistoupení k Evropské unii z roku 2003, 2005 a 2012 — Specifický mechanismus — Použitelnost na paralelní dovozy — Nařízení (ES) č. 469/2009 — Výrobek chráněný dodatkovým ochranným osvědčením v jednom členském státě a uváděný na trh majitelem základního patentu v jiném členském státě — Vyčerpání práv z duševního a průmyslového vlastnictví — Chybějící základní patent v nových členských státech — Nařízení (ES) č. 1901/2006 — Prodloužení doby ochrany““2018/C 285/08Jednací jazyk: němčina
      Předkládající soud

   Landgericht Düsseldorf

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Pfizer Ireland Pharmaceuticals, Operations Support Group

      Žalovaná: Orifarm GmbH

      Výrok

            1)

            Specifické mechanismy stanovené v kapitole 2 přílohy IV Aktu o podmínkách přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Litevské republiky, Lotyšské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky a o úpravách smluv, na nichž je založena Evropská unie, v kapitole I přílohy V Aktu o podmínkách přistoupení Bulharské republiky a Rumunska a o úpravách smluv, na nichž je založena Evropská unie a kapitole 1 přílohy IV Aktu o podmínkách přistoupení Chorvatské republiky a o úpravách Smlouvy o Evropské unii, Smlouvy o fungování Evropské unie a Smlouvy o založení Evropského společenství pro atomovou energii musí být vykládány v tom smyslu, že umožňují majiteli dodatkového ochranného osvědčení vydaného v jiném členském státě, než jsou nové členské státy, kterých se týkají tyto akty o přistoupení, zabránit paralelnímu dovozu léčivého přípravku pocházejícího z těchto nových členských států v situaci, ve které právní řády těchto členských států stanoví možnost získat rovnocennou ochranu nikoliv ke dni podání přihlášky základního patentu, ale ke dni zveřejnění přihlášky základního patentu nebo podání žádosti o dodatkové ochranné osvědčení v členském státě dovozu, takže majitel nemohl získat patent a odpovídající dodatkové ochranné osvědčení ve státech vývozu.

            2)

            Specifické mechanismy stanovené v kapitole 2 přílohy IV Aktu o podmínkách přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Litevské republiky, Lotyšské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky a o úpravách smluv, na nichž je založena Evropská unie, v kapitole I přílohy V Aktu o podmínkách přistoupení Bulharské republiky a Rumunska a o úpravách smluv, na nichž je založena Evropská unie a kapitole 1 přílohy IV Aktu o podmínkách přistoupení Chorvatské republiky a o úpravách Smlouvy o Evropské unii, Smlouvy o fungování Evropské unie a Smlouvy o založení Evropského společenství pro atomovou energii musí být vykládány v tom smyslu, že se použijí na prodloužení stanovené v čl. 36 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1901/2006 ze dne 12. prosince 2006, o léčivých přípravcích pro pediatrické použití a o změně nařízení (EHS) č. 1768/92, směrnice 2001/20/ES, směrnice 2001/83/ES a nařízení (ES) č. 726/2004.

      (
         1
      ) – Úř. věst. C 104, 3.4.2017.


201807270062025082018/C 285/563852018TC28520180813CS01CSINFO_JUDICIAL20180625394021Věc T-385/18: Žaloba podaná dne 25. června 2018 – Aldi v. EUIPO – Crone (CRONE)
 ---documentbreak--- C2852018CS3910120180625CS0056391402Žaloba podaná dne 25. června 2018 – Aldi v. EUIPO – Crone (CRONE)
   (Věc T-385/18)2018/C 285/56Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Aldi GmbH & Co. KG (Mülheim an der Ruhr, Německo) (zástupci: Rechtsanwälte N. Lützenrath, U. Rademacher, C. Fürsen a M. Minkner)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: Christoph Michael Crone (Krefeld, Německo)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Přihlašovatel sporné ochranné známky: Další účastník v řízení před odvolacím senátem

      Sporná ochranná známka: Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie CRONE č. 14 854 533

      Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 14. března 2018, ve věci R 1100/2017-1

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

            —

            napadené rozhodnutí zrušil;

            —

            uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

            —

            Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady 2017/1001.


201807270632024682018/C 285/0912017CJC28520180813CS01CSINFO_JUDICIAL201806218811Věc C-1/17: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 21. června 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžnou otázku podaná Corte di Appello di Torino – Itálie) – Petronas Lubricants Italy SpA v. Livio Guida (Řízení o předběžné otázce – Soudní spolupráce v občanských věcech – Nařízení (ES) č. 44/2001 – Příslušnost ve věcech týkajících se individuálních pracovních smluv – Článek 20 odst. 2 – Zaměstnavatel žalovaný u soudů členského státu, v němž má sídlo nebo bydliště – Vzájemná žaloba podaná zaměstnavatelem – Určení příslušného soudu)
 ---documentbreak--- C2852018CS810120180621CS00098181Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 21. června 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžnou otázku podaná Corte di Appello di Torino – Itálie) – Petronas Lubricants Italy SpA v. Livio Guida
   (Věc C-1/17) (
         1
      )
   „(Řízení o předběžné otázce — Soudní spolupráce v občanských věcech — Nařízení (ES) č. 44/2001 — Příslušnost ve věcech týkajících se individuálních pracovních smluv — Článek 20 odst. 2 — Zaměstnavatel žalovaný u soudů členského státu, v němž má sídlo nebo bydliště — Vzájemná žaloba podaná zaměstnavatelem — Určení příslušného soudu)“2018/C 285/09Jednací jazyk: italština
      Předkládající soud

   Corte di Appello di Torino

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Petronas Lubricants Italy SpA

      Žalovaný: Livio Guida

      Výrok

   Článek 20 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech, musí být vykládán v tom smyslu, že v situaci, jako je situace dotčená v původním řízení, zakládá právo zaměstnavatele podat k soudu, který projednává původní žalobu řádně podanou zaměstnancem, vzájemnou žalobu na základě smlouvy o postoupení pohledávky uzavřené mezi zaměstnavatelem a původním majitelem pohledávky k datu pozdějšímu, než je datum podání původní žaloby zaměstnancem.
   (
         1
      ) – JO C 112 du 10.04.2017


201807270122025052018/C 285/573872018TC28520180813CS01CSINFO_JUDICIAL20180625404121Věc T-387/18: Žaloba podaná dne 25. června 2018 – Delta-Sport v. EUIPO – Delta Enterprise (DELTA SPORT)
 ---documentbreak--- C2852018CS4010120180625CS0057401412Žaloba podaná dne 25. června 2018 – Delta-Sport v. EUIPO – Delta Enterprise (DELTA SPORT)
   (Věc T-387/18)2018/C 285/57Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Delta-Sport Handelskontor GmbH (Hamburk, Německo) (zástupce: M. Krogmann, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Delta Enterprise Corp. (New York, New York, Spojené státy americké)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Přihlašovatel sporné ochranné známky: Žalobkyně před Tribunálem

      Sporná ochranná známka: Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie DELTA SPORT – Přihláška č. 14 327 911

      Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 17. dubna 2018 ve věci R 1894/2017-5

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

            —

            napadené rozhodnutí zrušil;

            —

            uložil EUIPO náhradu nákladů řízení, včetně nákladů řízení vynaložených před pátým odvolacím senátem;

            —

            přijal všechna další opatření, která považuje za vhodná.

      Dovolávaný žalobní důvod

            —

            Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


201807270542025232018/C 285/10202017CJC28520180813CS01CSINFO_JUDICIAL201806218922Věc C-20/17: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 21. června 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Kammergericht Berlin – Německo) – řízení zahájené na návrh Vincenta Pierra Oberlea „Řízení o předběžné otázce – Soudní spolupráce v občanských věcech – Nařízení (EU) 650/2012 – Článek 4 – Obecná příslušnost soudu členského státu k rozhodování o dědictví jako o celku – Vnitrostátní právní úprava mezinárodní příslušnosti pro vydávání vnitrostátních dědických osvědčení – Evropské dědické osvědčení“
 ---documentbreak--- C2852018CS820120180621CS00108292Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 21. června 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Kammergericht Berlin – Německo) – řízení zahájené na návrh Vincenta Pierra Oberlea
   (Věc C-20/17) (
         1
      )
   „„Řízení o předběžné otázce — Soudní spolupráce v občanských věcech — Nařízení (EU) 650/2012 — Článek 4 — Obecná příslušnost soudu členského státu k rozhodování o dědictví jako o celku — Vnitrostátní právní úprava mezinárodní příslušnosti pro vydávání vnitrostátních dědických osvědčení — Evropské dědické osvědčení““2018/C 285/10Jednací jazyk: němčina
      Předkládající soud

   Kammergericht Berlin

      Účastníci/ Účastnice původního řízení

      Žalobce: Vincent Pierre Oberle

      Výrok

   Článek 4 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 650/2012 ze dne 4. července 2012 o příslušnosti, rozhodném právu, uznávání a výkonu rozhodnutí a přijímání a výkonu veřejných listin v dědických věcech a o vytvoření evropského dědického osvědčení, musí být vykládán v tom smyslu, že brání takové právní úpravě členského státu, jako je úprava dotčená ve věci v původním řízení, která stanoví, že ačkoli zůstavitel neměl v době smrti obvyklý pobyt v uvedeném státě, jeho soudy zůstávají příslušné pro vydání vnitrostátního dědického osvědčení v rámci dědictví s přeshraničním dopadem, pokud se pozůstalost nachází na území daného členského státu nebo pokud zůstavitel měl jeho státní příslušnost.
   (
         1
      ) – Úř. věst. C 112, 10.4.2017.


201807270082025342018/C 285/583892018TC28520180813CS01CSINFO_JUDICIAL20180621414111Věc T-389/18: Žaloba podaná dne 21. června 2018 – Nonnemacher v. EUIPO – Ingram (WKU)
 ---documentbreak--- C2852018CS4110120180621CS0058411411Žaloba podaná dne 21. června 2018 – Nonnemacher v. EUIPO – Ingram (WKU)
   (Věc T-389/18)2018/C 285/58Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
      Účastníci řízení

      Žalobce: Klaus Nonnemacher (Karlsruhe, Německo) (zástupce: C. Zierhut, Rechtsanwalt)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: Paul Ingram (Birmingham, Spojené království)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Majitel sporné ochranné známky: Žalobce

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie WKU – ochranná známka Evropské unie č. 11 482 841

      Řízení před EUIPO: Řízení o prohlášení neplatnosti

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 17. dubna 2018, ve věci R 399/2017-1

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

            —

            napadené rozhodnutí zrušil;

            —

            uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

            —

            Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 2017/1001;

            —

            Porušení článku 61 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 2017/1001.


201807270382025162018/C 285/111082017CJC28520180813CS01CSINFO_JUDICIAL2018062091021Věc C-108/17: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 20. června 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Vilniaus apygardos administracinis teismas – Litva) – UAB „Enteco Baltic“ v. Muitinės departamentas prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos „Řízení o předběžné otázce – Daň z přidané hodnoty (DPH) – Směrnice 2006/112/ES – Článek 143 odst. 1 písm. d) a čl. 143 odst. 2 – Osvobození od DPH při dovozu – Dovoz, po němž následuje dodání uvnitř Společenství – Podmínky – Důkaz o odeslání či přepravě zboží do jiného členského státu – Přeprava v režimu s podmíněným osvobozením od spotřební daně – Převod práva nakládat se zbožím pořizovatele – Daňový podvod – Neexistence povinnosti příslušného orgánu pomoci osobě povinné k dani shromáždit informace nezbytné k prokázání toho, že splnila podmínky pro osvobození od daně“
 ---documentbreak--- C2852018CS910120180620CS001191102Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 20. června 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Vilniaus apygardos administracinis teismas – Litva) – UAB „Enteco Baltic“ v. Muitinės departamentas prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos
   (Věc C-108/17) (
         1
      )
   „„Řízení o předběžné otázce — Daň z přidané hodnoty (DPH) — Směrnice 2006/112/ES — Článek 143 odst. 1 písm. d) a čl. 143 odst. 2 — Osvobození od DPH při dovozu — Dovoz, po němž následuje dodání uvnitř Společenství — Podmínky — Důkaz o odeslání či přepravě zboží do jiného členského státu — Přeprava v režimu s podmíněným osvobozením od spotřební daně — Převod práva nakládat se zbožím pořizovatele — Daňový podvod — Neexistence povinnosti příslušného orgánu pomoci osobě povinné k dani shromáždit informace nezbytné k prokázání toho, že splnila podmínky pro osvobození od daně““2018/C 285/11Jednací jazyk: litevština
      Předkládající soud

   Vilniaus apygardos administracinis teismas

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: UAB „Enteco Baltic“

      Žalovaný: Muitinės departamentas prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

      Výrok

            1)

            Článek 143 odst. 1 písm. d) a čl. 143 odst. 2 písm. b) směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty, ve znění směrnice Rady 2009/69/ES ze dne 25. června 2009, musí být vykládány v tom smyslu, že brání tomu, aby příslušné orgány členského státu odmítly přiznat osvobození od daně z přidané hodnoty při dovozu čistě na základě toho, že v důsledku změny okolností, k nimž došlo po dovozu, bylo dotčené zboží dodáno jiné osobě povinné k dani, než byla osoba, jejíž identifikační číslo pro daň z přidané hodnoty bylo uvedeno v dovozním prohlášení, ačkoli dovozce poskytl všechny informace o totožnosti nového pořizovatele příslušným orgánům členského státu dovozu, pokud se prokáže, že hmotněprávní věcné podmínky pro osvobození následného dodání uvnitř Společenství byly skutečně splněny.

            2)

            Článek 143 odst. 1 písm. d) směrnice 2006/112, ve znění směrnice 2009/69, ve spojení s článkem 138 a čl. 143 odst. 2 písm. c) této směrnice musí být vykládán v tom smyslu, že:

                     —

                     dokumenty, které potvrzují přepravu zboží ze skladu s daňovým dozorem nacházejícího se v členském státě dovozu do skladu s daňovým dozorem nacházejícího se v jiném členském státě, a nikoli přímo pořizovateli, lze považovat za dostatečné důkazy o odeslání nebo přepravě zboží do jiného členského státu ve smyslu těchto ustanovení.

                     —

                     takové dokumenty, jako jsou nákladní listy vystavené na základě Úmluvy o přepravní smlouvě v mezinárodní silniční nákladní dopravě, podepsané v Ženevě dne 19. května 1956, ve znění Protokolu ze dne 5. července 1978, a elektronické správní doklady přiložené při přepravě zboží podléhajícího spotřební dani v režimu s podmíněným osvobozením od daně, mohou být zohledněny jako důkaz o tom, že v okamžiku dovozu do některého členského státu bylo dotčené zboží určeno k odeslání nebo přepravě do jiného členského státu ve smyslu čl. 143 odst. 2 písm. c) směrnice 2006/112 ve znění změn, jestliže jsou uvedené dokumenty předloženy v tomto okamžiku a obsahují veškeré nezbytné informace. Tyto dokumenty, jakož i potvrzení e-ROR a potvrzení o převzetí vystavené po ukončení přepravy zboží podléhajícího spotřební dani v režimu s podmíněným osvobozením od daně jsou s to prokázat, že uvedené zboží bylo skutečně odesláno nebo přepraveno do jiného členského státu v souladu s čl. 138 odst. 1 směrnice 2006/112, ve znění pozdějších změn.

            3)

            Článek 143 odst. 1 směrnice 2006/112, ve znění směrnice 2009/69, musí být vykládán v tom smyslu, že brání tomu, aby orgány členského státu upřely dovozci nárok na osvobození od daně z přidané hodnoty podle tohoto ustanovení pro zboží, které dovezl do tohoto členského státu a které bylo následně dodáno uvnitř Společenství, z důvodu, že toto zboží nebylo předáno přímo pořizovateli, ale převzal jej pořizovatelem určený přepravní podnik a sklad s daňovým dozorem, jestliže dovozce převedl právo nakládat s uvedeným zbožím jako vlastník na pořizovatele. V tomto ohledu je třeba pojem „dodání zboží“ ve smyslu čl. 14 odst. 1 této směrnice ve znění změn vykládat stejným způsobem, jako v kontextu článku 167 uvedené směrnice ve znění pozdějších změn.

            4)

            Článek 143 odst. 1 písm. d) směrnice 2006/112, ve znění směrnice 2009/69, musí být vykládán v tom smyslu, že brání správní praxi, podle níž za takových okolností, jako jsou okolnosti sporu v původním řízení, nemá nárok na osvobození od daně z přidané hodnoty při dovozu dovozce, který jednal v dobré víře, nejsou-li podmínky pro osvobození zboží dodaného následně uvnitř Společenství splněny z důvodu daňového podvodu, jehož se dopustil pořizovatel, ledaže by se prokázalo, že tento dovozce věděl nebo měl vědět, že plnění, které uskutečnil, bylo součástí daňového podvodu, jehož se dopustil pořizovatel, a že nepřijal veškerá opatření, která po něm mohla být rozumně požadována, aby se na tomto daňovém podvodu nepodílel. Pouhá skutečnost, že dovozce a pořizovatel komunikoval pomocí elektronických komunikačních prostředků, nemůže vést k závěru, že dovozce věděl nebo mohl vědět, že se podílí na takovém podvodu.

            5)

            Článek 143 odst. 1 směrnice 2006/112, ve znění směrnice 2009/69, musí být vykládán v tom smyslu, že příslušné vnitrostátní orgány nejsou povinny při posuzování převodu práva nakládat se zbožím jako vlastník shromáždit informace, které jsou dostupné pouze orgánům veřejné moci.

      (
         1
      ) – Úř. věst. C 161, 22.5.2017.


201807270152025022018/C 285/593902018TC28520180813CS01CSINFO_JUDICIAL20180621414222Věc T-390/18: Žaloba podaná dne 21. června 2018 – Nonnemacher v. EUIPO – Ingram (WKU WORLD KICKBOXING AND KARATE UNION)
 ---documentbreak--- C2852018CS4120120180621CS0059412422Žaloba podaná dne 21. června 2018 – Nonnemacher v. EUIPO – Ingram (WKU WORLD KICKBOXING AND KARATE UNION)
   (Věc T-390/18)2018/C 285/59Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
      Účastníci řízení

      Žalobce: Klaus Nonnemacher (Karlsruhe, Německo) (zástupce: Rechtsanwalt C. Zierhut)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: Paul Ingram (Birmingham, Spojené království)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Majitel sporné ochranné známky: Žalobce

      Sporná ochranná známka: WKU WORLD KICKBOXING AND KARATE UNION – Ochranná známka Evropské unie č. 11 523 958

      Řízení před EUIPO: Řízení o prohlášení neplatnosti

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 17. dubna 2018, ve věci R 409/2017-1

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

            —

            napadené rozhodnutí zrušil;

            —

            uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

            —

            Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

            —

            Porušení článku 61 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/100.


201807270222024982018/C 285/123072017CJC28520180813CS01CSINFO_JUDICIAL20170526101121Věc C-307/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Hannover (Německo) dne 26. května 2017 – EUflight.de GmbH v. TUIfly GmbH
 ---documentbreak--- C2852018CS1010120170526CS0012101112Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Hannover (Německo) dne 26. května 2017 – EUflight.de GmbH v. TUIfly GmbH
   (Věc C-307/17)2018/C 285/12Jednací jazyk: němčina
      Předkládající soud

   Amtsgericht Hannover

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: EUflight.de GmbH

      Žalovaná: TUIfly GmbH
   Věc byla usnesením Soudního dvora ze dne 8. května 2018 vyškrtnuta z rejstříku Soudního dvora.


201807270052025112018/C 285/603922018TC28520180813CS01CSINFO_JUDICIAL20180628424321Věc T-392/18: Žaloba podaná dne 28. června 2018 – Innocenti v. EUIPO – Gemelli (Innocenti)
 ---documentbreak--- C2852018CS4210120180628CS0060421432Žaloba podaná dne 28. června 2018 – Innocenti v. EUIPO – Gemelli (Innocenti)
   (Věc T-392/18)2018/C 285/60Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: italština
      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Innocenti SA (Lugano, Švýcarsko) (zástupce: N. Ferretti, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: Filippo Gemelli (Turín, Itálie)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Přihlašovatel sporné ochranné známky: Odvolatel v řízení před odvolacím senátem

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „Innocenti“ – Přihláška č. 7 502 181

      Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 19. dubna 2018, ve věci R 2336/2010-5

      Návrhové žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

            —

            změnil rozhodnutí pátého odvolacího senátu č. 2336/2010-5 tak, že ho zruší, a zamítl námitky Filippa Gemelliho vůči ochranné známce 007502181.

      Dovolávané žalobní důvody

            —

            Nedodržení lhůty pro předložení dokumentace, která dokládá zbavení práv z důvodu neužívání, u Tribunale di Torino (soud v Turínu);

            —

            Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


201807270132025002018/C 285/613982018TC28520180813CS01CSINFO_JUDICIAL20180625434421Věc T-398/18: Žaloba podaná dne 25. června 2018 – Pielczyk v. EUIPO – Thalgo TCH (DERMAEPIL SUGAR EPIL SYSTEM)
 ---documentbreak--- C2852018CS4310120180625CS0061431442Žaloba podaná dne 25. června 2018 – Pielczyk v. EUIPO – Thalgo TCH (DERMAEPIL SUGAR EPIL SYSTEM)
   (Věc T-398/18)2018/C 285/61Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
      Účastníci řízení

      Žalobce: Radoslaw Pielczyk (Klijndijk, Nizozemsko) (zástupce: K. Kielar, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Thalgo TCH (Roquebrune-sur-Argens, Francie)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Majitel sporné ochranné známky: Žalobce

      Sporná ochranná známka: Ochranná známka Evropské unie č. 11 649 324

      Řízení před EUIPO: Řízení o zrušení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 13. dubna 2018, ve spojených věcech R 979/2017-4 a R 1070/2017-4

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

            —

            zrušil částečně napadené rozhodnutí, konkrétně v rozsahu, v němž odvolací senát:

                     a)

                     zamítl odvolání žalobce R 979/2017-4

                     b)

                     částečně vyhověl návrhu na zrušení podle odvolání Thalgo TCH R 1070/2017-4 pro zboží třídy 3 Niceského třídění;

                     c)

                     prohlásil ochrannou známku EU č. 11 649 324 za zrušenou rovněž pro uvedené zboží třídy 3;

                     d)

                     potvrdil rozhodnutí EUIPO ze dne 21. března 2017 (řízení o zrušení 11 974 C) v části, v níž byla podle rozhodnutí ochranná známka žalobce zrušena pro zboží třídy 3;

            —

            uložil společnosti Thalgo TCH náhradu nákladů řízení před zrušovacím oddělením EUIPO a před odvolacím senátem EUIPO;

            —

            uložil EUIPO náhradu nákladů tohoto řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

            —

            Porušení článku 60 odst. 1 písm. a) ve spojení s čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

            —

            Porušení pravidla 22 bodů 3 a 4 ve spojení s pravidlem 40 bodem 6 nařízení Komise (ES) č. 2868/95;

            —

            Porušení článku 64 odst. 2 a 3 ve spojení s čl. 18 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


201807270372024552018/C 285/373322018CJC28520180813CS01CSINFO_JUDICIAL20180521222321Věc C-332/18 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 21. května 2018 Mytilinaios Anonymos Etairia – Omilos Epicheiriseon proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 13. března 2018 ve věci T-542/11 RENV, Alouminion tis Ellados VEAE v. Evropská komise
 ---documentbreak--- C2852018CS2210120180521CS0037221232Kasační opravný prostředek podaný dne 21. května 2018 Mytilinaios Anonymos Etairia – Omilos Epicheiriseon proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 13. března 2018 ve věci T-542/11 RENV, Alouminion tis Ellados VEAE v. Evropská komise
   (Věc C-332/18 P)2018/C 285/37Jednací jazyk: řečtina
      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Mytilinaios Anonymos Etairia – Omilos Epicheiriseon (zástupci: N. Korogiannakis, N. Keramidas, E. Chrysafis, D. Diakopoulos, a K. Struckmann, Rechtsanwalt)

      Další účastnice řízení: Evropská komise, Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE (DEI)

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Svým kasačním opravným prostředkem „Mytilinaios Anonymos Etairia – Omilos Epicheiriseon“ navrhuje, aby Soudní dvůr:

            —

            zrušil rozsudek Tribunálu (pátého senátu) ze dne 13. března 2018 ve věci T-542/11 RENV (EU:T:2018:132);

            —

            sám ve věci rozhodl;

            —

            zrušil rozhodnutí Komise ze dne 13. července 2011; a

            —

            uložil Evropské komisi náhradu nákladů vzniklých navrhovatelce v průběhu celého řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Navrhovatelka uplatňuje tři důvody kasačního opravného prostředku:

            1)

            Nesprávné právní posouzení a zkreslení skutkového stavu v rámci posouzení Tribunálem ohledně toho, zda dotčené opatření představuje státní podporu a zejména zda toto opatření přináší „výhodu“, ohledně posouzení výhody, odmítnutí přezkoumat otázku hospodářského odůvodnění a nesprávného použití důkazního břemene, jelikož Řecká republika nevznesla tyto argumenty v průběhu správního řízení, a nesprávné právní posouzení argumentů navrhovatelky, pokud jde o „kritérium soukromého investora“.

            2)

            Nesprávné právní posouzení při hodnocení „selektivity“ výhody.

            3)

            Nesprávné právní posouzení a zkreslení důkazů, pokud jde o účinky dotčeného opatření na obchod a hospodářskou soutěž.


201807270452025072018/C 285/143162017CJC28520180813CS01CSINFO_JUDICIAL20180530111112Věc C-316/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Hannover (Německo) dne 30. května 2017 – Rainer Hadamek a další v. TUIfly GmbH
 ---documentbreak--- C2852018CS1120120180530CS0014112111Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Hannover (Německo) dne 30. května 2017 – Rainer Hadamek a další v. TUIfly GmbH
   (Věc C-316/17)2018/C 285/14Jednací jazyk: němčina
      Předkládající soud

   Amtsgericht Hannover

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Rainer Hadamek, Heike Hadamek, Florian Hadamek, Carina Hadamek

      Žalovaná: TUIfly GmbH
   Věc byla usnesením Soudního dvora ze dne 17. května 2018 vyškrtnuta z rejstříku Soudního dvora.


201807270092025312018/C 285/624102018TC28520180813CS01CSINFO_JUDICIAL20180704444521Věc T-410/18: Žaloba podaná dne 4. července 2018 – Silgan Closures a Silgan Holdings v. Komise
 ---documentbreak--- C2852018CS4410120180704CS0062441452Žaloba podaná dne 4. července 2018 – Silgan Closures a Silgan Holdings v. Komise
   (Věc T-410/18)2018/C 285/62Jednací jazyk: němčina
      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Silgan Closures GmbH (Mnichov, Německo), Silgan Holdings Inc. (Stamford, Connecticut, Spojené státy) (zástupci: H. Wollmann, D. Seeliger, R. Grafunder a V. Weiss, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

            —

            zrušil napadené rozhodnutí podle článku 264 SFEU v rozsahu, v němž se týká žalobkyň;

            —

            uložil Komisi náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyněmi.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Touto žalobou se žalobkyně domáhají částečného zrušení rozhodnutí Komise C(2018) 2466 final ze dne 19. dubna 2018 o zahájení řízení podle čl. 2 odst. 1 nařízení Komise (ES) č. 773/2004 (
         1
      ) ve věci AT.40522 – Pandora.
   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně tyto žalobní důvody:

            1.

            První žalobní důvod vycházející z porušení zásady subsidiarity

                     —

                     V rámci prvního žalobního důvodu žalobkyně tvrdí, že Komise napadeným rozhodnutím zbavuje právního základu řízení, o kterém rozhoduje v téže věci Bundeskartellamt (Spolkový úřad na ochranu hospodářské soutěže) a které před ním již probíhá více než tři roky a dospělo do stadia, v němž lze vydat rozhodnutí.

            2.

            Druhý žalobní důvod vycházející z porušení zásady proporcionality

                     —

                     V rámci druhého žalobního důvodu žalobkyně tvrdí, že napadené rozhodnutí nebylo nezbytné k tomu, aby Komise mohla provést zamýšlené audity, a nebylo přiměřené vzhledem k potížím, jež přináší žalobkyním, s ohledem na rovnováhu dotčených zájmů.

            3.

            Třetí žalobní důvod vycházející z nedostatečného odůvodnění.

                     —

                     V rámci třetího žalobního důvodu žalobkyně tvrdí, že Komise v rozporu s článkem 296 SFEU v napadeném rozhodnutí neuvedla důvody, na jejichž základě má za to, že zahájení řízení bylo nezbytné a opodstatněné ve světle zásad subsidiarity a proporcionality.

            4.

            Zneužití pravomoci

                     —

                     V rámci čtvrtého žalobního důvodu žalobkyně tvrdí, že o zahájení řízení Komisí bylo rozhodnuto za tím účelem, aby žalobkyním bylo možné uložit sankce podle systému sankcí stanoveného v nařízení Rady (ES) č. 1/2003 (
                           2
                        ).

      (
         1
      ) – Nařízení Komise (ES) č. 773/2004 ze dne 7. dubna 2004 o vedení řízení Komise podle článků 81 a 82 Smlouvy o ES (Úř. věst. 2004, L 123, s. 18).
   (
         2
      ) – Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. 2003, L 1, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205).


201807270242024562018/C 285/153172017CJC28520180813CS01CSINFO_JUDICIAL20170530111223Věc C-317/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Hannover (Německo) dne 30. května 2017 – Gerhard Schneider a Christa Schneider v. TUIfly GmbH
 ---documentbreak--- C2852018CS1130120170530CS0015113122Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Hannover (Německo) dne 30. května 2017 – Gerhard Schneider a Christa Schneider v. TUIfly GmbH
   (Věc C-317/17)2018/C 285/15Jednací jazyk: němčina
      Předkládající soud

   Amtsgericht Hannover

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Gerhard Schneider, Christa Schneider

      Žalovaná: TUIfly GmbH
   Věc byla usnesením Soudního dvora ze dne 17. května 2018 vyškrtnuta z rejstříku Soudního dvora.


201807270532025282018/C 285/383332018CJC28520180813CS01CSINFO_JUDICIAL20180523232311Věc C-333/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 23. května 2018 – Lombardi Srl v. Comune di Auletta, Delta Lavori SpA, Msm Ingegneria Srl
 ---documentbreak--- C2852018CS2310120180523CS0038231231Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 23. května 2018 – Lombardi Srl v. Comune di Auletta, Delta Lavori SpA, Msm Ingegneria Srl
   (Věc C-333/18)2018/C 285/38Jednací jazyk: italština
      Předkládající soud

   Consiglio di Stato

      Účastnice původního řízení

      Navrhovatelka: Lombardi Srl

      Odpůrkyně: Comune di Auletta, Delta Lavori SpA, Msm Ingegneria Srl

      Předběžná otázka

   „Může být čl. 1 odst. 1 třetí pododstavec a odst. 3 směrnice Rady 89/665/EHS ze dne 21. prosince 1989 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přezkumného řízení při zadávání veřejných zakázek na dodávky a stavební práce (
         1
      ), ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/66/ES ze dne 11. prosince 2007 (
         2
      ), vykládán v tom smyslu, že pokud se zadávacího řízení účastnilo více podniků a tyto podniky nejsou žalovány u soudu (a v každém případě proti nabídkám těchto podniků nebyla podána žaloba), umožňuje, aby soud, na základě procesní autonomie přiznané členským státům, posoudil určitost zájmu, který v hlavní žalobě uvádí soutěžitel, vůči kterému je podána vylučovací incidenční žaloba, která je považována za opodstatněnou, a to s využitím procesních nástrojů, které právní řád poskytuje, a tím zajistil ochranu tomuto subjektivnímu postoji s ohledem na ustálené vnitrostátní zásady v oblasti žalobního návrhu (článek 112 občanského soudního řádu), prokázání uvedeného zájmu (článek 2697 občanského zákoníku), subjektivních omezení pravomocně rozsouzené věci, která nastává pouze mezi procesními stranami řízení a nemůže se vztahovat na postavení subjektů, kterých se spor netýká (článek 2909 občanského zákoníku)?“
   (
         1
      ) – (Úř. věst. L 395, s. 33).
   (
         2
      ) – Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/66/ES ze dne 11. prosince 2007, kterou se mění směrnice Rady 89/665/EHS a 92/13/EHS, pokud jde o zvýšení účinnosti přezkumného řízení při zadávání veřejných zakázek (Úř. věst. L 335, s. 31).


201807270582025252018/C 285/163532017CJC28520180813CS01CSINFO_JUDICIAL20170609121211Věc C-353/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Hannover (Německo) dne 9. června 2017 – Iris Michardt a Detlef Michardt v. TUIfly GmbH
 ---documentbreak--- C2852018CS1210120170609CS0016121121Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Hannover (Německo) dne 9. června 2017 – Iris Michardt a Detlef Michardt v. TUIfly GmbH
   (Věc C-353/17)2018/C 285/16Jednací jazyk: němčina
      Předkládající soud

   Amtsgericht Hannover

      Účastnici původního řízení

      Žalobci: Iris Michardt a Detlef Michardt

      Žalovaná: TUIfly GmbH
   Věc byla usnesením Soudního dvora ze dne 17. května 2018 vyškrtnuta z rejstříku Soudního dvora.


201807270422025142018/C 285/393372018CJC28520180813CS01CSINFO_JUDICIAL20180523232422Věc C-337/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 23. května 2018 – Via Lattea Scrl a další v. Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA), Regione Veneto
 ---documentbreak--- C2852018CS2320120180523CS0039232242Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 23. května 2018 – Via Lattea Scrl a další v. Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA), Regione Veneto
   (Věc C-337/18)2018/C 285/39Jednací jazyk: italština
      Předkládající soud

   Consiglio di Stato

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelé: Via Lattea Scrl, Alba Gilberto, Antonio Barausse, Gabriele Barausse, Azienda Agricola Benvegnù Gianni Battista e Giangaetano s.s., Domenico Brogliato s.s., Cesare Filippi, Michele Filippi, Fontana Fidenzio e Fabrizio s.s., Giovanni Gastaldello, Tiziano Giaretta, Azienda Agricola Guadagnin Gianni ed Emanuele s.s., Il Moretto di Martinazza Laura s.s., Marini Alessandro e Domenico s.s., Azienda Agricola Milan Sergio & C. s.s., Matteo Mosele, Luciano Mosele, Ennio Mosele, Renato Munaretto, Azienda Agricola Pain di Gazzola Luigi, Azienda Agricola Parise Luigi, Angelo, Francesco e Giancarlo, Sillo Zefferino Maurizio s.s., Storti Danilo e Nicoletta s.s., Tosatto Paolo e Federico s.s., Vivaldo Emilio e Pierino s.s., Giuseppe Zanettin

      Odpůrci: Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA), Regione Veneto

      Předběžné otázky

            1)

            Má být unijní právo v takové situaci, jako je situace, která je předmětem sporu v původním řízení, vykládáno v tom smyslu, že rozpor mezi ustanovením vnitrostátního právního předpisu a čl. 2 odst. 2 třetím pododstavcem nařízení Rady (EHS) č. 3950/92 (
                  1
               ) vede v důsledku k neexistenci povinnosti producentů uhradit doplňkovou dávku za podmínek stanovených tímto nařízením?

            2)

            Má být unijní právo, zejména pak obecná zásada ochrany legitimního očekávání, v takové situaci, jako je situace, která je předmětem sporu v původním řízení, vykládáno v tom smyslu, že ochrana legitimního očekávání nemůže být poskytnuta subjektům, které splnily povinnosti uložené členským státem a měly prospěch z účinků spojených se splněním této povinnosti, pokud je tato povinnost v rozporu s unijním právem?

            3)

            Mají být článek 9 nařízení Komise (ES) č. 1392/2001 (
                  2
               ) a pojem unijního práva „prioritní kategorie“ v takové situaci, jako je situace, která je předmětem sporu v původním řízení, vykládány v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je čl. 2 třetí pododstavec nařízení vlády s mocí zákona č. 157/2004, který stanoví rozdílné způsoby vrácení přeplatku, přičemž s ohledem na časové rozvržení a způsob vrácení rozlišuje mezi producenty, kteří jednali v souladu s vnitrostátním ustanovením, jež se ukázalo být v rozporu s unijním právem a producenty, kteří toto vnitrostátní ustanovení nedodrželi?

      (
         1
      ) – Nařízení Rady (EHS) č. 3950/92 ze dne 28. prosince 1992, kterým se zavádí doplňková dávka v odvětví mléka a mléčných výrobků (Úř. věst. L 405, s. 1).
   (
         2
      ) – Nařízení Komise (ES) č. 1392/2001 ze dne 9. července 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 3950/92, kterým se zavádí doplňková dávka v odvětví mléka a mléčných výrobků
   (Úř. věst. L 187, s. 19; Zvl. vyd. 03/33, s. 104).


201807270622024662018/C 285/173542017CJC28520180813CS01CSINFO_JUDICIAL20170609121212Věc C-354/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Hannover (Německo) dne 9. června 2017 – Birgit Förg v. TUIfly GmbH
 ---documentbreak--- C2852018CS1220120170609CS0017122121Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Hannover (Německo) dne 9. června 2017 – Birgit Förg v. TUIfly GmbH
   (Věc C-354/17)2018/C 285/17Jednací jazyk: němčina
      Předkládající soud

   Amtsgericht Hannover

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Birgit Förg

      Žalovaná: TUIfly GmbH
   Věc byla usnesením Soudního dvora ze dne 28. května 2018 vyškrtnuta z rejstříku Soudního dvora.


201807270412025042018/C 285/403382018CJC28520180813CS01CSINFO_JUDICIAL20180523242521Věc C-338/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 23. května 2018 – Cooperativa Novalat Scrl a další v. Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA), Regione Veneto
 ---documentbreak--- C2852018CS2410120180523CS0040241252Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 23. května 2018 – Cooperativa Novalat Scrl a další v. Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA), Regione Veneto
   (Věc C-338/18)2018/C 285/40Jednací jazyk: italština
      Předkládající soud

   Consiglio di Stato

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelé: Cooperativa Novalat Scrl, Antico Giuseppe e Figli s.s., Impresa Barutta Livio, Impresa Cusinato Giulio, Impresa Danesa Cisino, Impresa Faggian Rudi, Furlan Diego e Stefano s.s., Impresa Furlan Marco, Impresa Massaro Leo Valter, Impresa Reginato Guido, Impresa Sachespi Lucio, Impresa Salmaso Luigi, Impresa Schiavon Denis, Impresa Zanetti Narciso

      Odpůrci: Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA), Regione Veneto

      Předběžné otázky

            1)

            Má být unijní právo v takové situaci, jako je situace, která je předmětem sporu v původním řízení, vykládáno v tom smyslu, že rozpor mezi ustanovením vnitrostátního právního předpisu a čl. 2 odst. 2 třetím pododstavcem nařízení Rady (EHS) č. 3950/92 (
                  1
               ) vede v důsledku k neexistenci povinnosti producentů uhradit doplňkovou dávku za podmínek stanovených tímto nařízením?

            2)

            Má být unijní právo, zejména pak obecná zásada ochrany legitimního očekávání, v takové situaci, jako je situace, která je předmětem sporu v původním řízení, vykládáno v tom smyslu, že ochrana legitimního očekávání nemůže být poskytnuta subjektům, které splnily povinnosti uložené členským státem a měly prospěch z účinků spojených se splněním této povinnosti, pokud je tato povinnost v rozporu s unijním právem?

            3)

            Mají být článek 9 nařízení Komise (ES) č. 1392/2001 (
                  2
               ) a pojem unijního práva „prioritní kategorie“ v takové situaci, jako je situace, která je předmětem sporu v původním řízení, vykládány v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je čl. 2 třetí pododstavec nařízení vlády s mocí zákona č. 157/2004, který stanoví rozdílné způsoby vrácení přeplatku, přičemž s ohledem na časové rozvržení a způsob vrácení rozlišuje mezi producenty, kteří jednali v souladu s vnitrostátním ustanovením, jež se ukázalo být v rozporu s unijním právem a producenty, kteří toto vnitrostátní ustanovení nedodrželi?

      (
         1
      ) – Nařízení Rady (EHS) č. 3950/92 ze dne 28. prosince 1992, kterým se zavádí doplňková dávka v odvětví mléka a mléčných výrobků (Úř. věst. L 405, s. 1).
   (
         2
      ) – Nařízení Komise (ES) č. 1392/2001 ze dne 9. července 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 3950/92, kterým se zavádí doplňková dávka v odvětví mléka a mléčných výrobků
   (Úř. věst. L 187, s. 19; Zvl. vyd. 03/33, s. 104).


201807270522024502018/C 285/183552017CJC28520180813CS01CSINFO_JUDICIAL20170609121323Věc C-355/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Hannover (Německo) dne 9. června 2018 – Lutz Leupolt v. TUIfly GmbH
 ---documentbreak--- C2852018CS1230120170609CS0018123132Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Hannover (Německo) dne 9. června 2018 – Lutz Leupolt v. TUIfly GmbH
   (Věc C-355/17)2018/C 285/18Jednací jazyk: němčina
      Předkládající soud

   Amtsgericht Hannover

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Lutz Leupolt

      Žalovaná: TUIfly GmbH
   Věc byla usnesením Soudního dvora ze dne 28. května 2018 vyškrtnuta z rejstříku Soudního dvora.


201807270272024572018/C 285/413392018CJC28520180813CS01CSINFO_JUDICIAL20180523252511Věc C-339/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 23. května 2018 – Veneto Latte Scrl a další v. Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA), Regione Veneto
 ---documentbreak--- C2852018CS2510120180523CS0041251251Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 23. května 2018 – Veneto Latte Scrl a další v. Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA), Regione Veneto
   (Věc C-339/18)2018/C 285/41Jednací jazyk: italština
      Předkládající soud

   Consiglio di Stato

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelé: Veneto Latte Scrl, Bovolenta Luca e Matteo s.s., Greco Andrea e Alessando s.s., Ruzza Vanel e Gloriano s.s., Azienda Agricola Marangona di Tamiso Rossano

      Odpůrci: Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA), Regione Veneto

      Předběžné otázky

            1)

            Má být unijní právo v takové situaci, jako je situace, která je předmětem sporu v původním řízení, vykládáno v tom smyslu, že rozpor mezi ustanovením vnitrostátního právního předpisu a čl. 2 odst. 2 třetím pododstavcem nařízení Rady (EHS) č. 3950/92 (
                  1
               ) vede v důsledku k neexistenci povinnosti producentů uhradit doplňkovou dávku za podmínek stanovených tímto nařízením?

            2)

            Má být unijní právo, zejména pak obecná zásada ochrany legitimního očekávání, v takové situaci, jako je situace, která je předmětem sporu v původním řízení, vykládáno v tom smyslu, že ochrana legitimního očekávání nemůže být poskytnuta subjektům, které splnily povinnosti uložené členským státem a měly prospěch z účinků spojených se splněním této povinnosti, pokud je tato povinnost v rozporu s unijním právem?

            3)

            Mají být článek 9 nařízení Komise (ES) č. 1392/2001 (
                  2
               ) a pojem unijního práva „prioritní kategorie“ v takové situaci, jako je situace, která je předmětem sporu v původním řízení, vykládány v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je čl. 2 třetí pododstavec nařízení vlády s mocí zákona č. 157/2004, který stanoví rozdílné způsoby vrácení přeplatku, přičemž s ohledem na časové rozvržení a způsob vrácení rozlišuje mezi producenty, kteří jednali v souladu s vnitrostátním ustanovením, jež se ukázalo být v rozporu s unijním právem a producenty, kteří toto vnitrostátní ustanovení nedodrželi?

      (
         1
      ) – Nařízení Rady (EHS) č. 3950/92 ze dne 28. prosince 1992, kterým se zavádí doplňková dávka v odvětví mléka a mléčných výrobků (Úř. věst. L 405, s. 1).
   (
         2
      ) – Nařízení Komise (ES) č. 1392/2001 ze dne 9. července 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 3950/92, kterým se zavádí doplňková dávka v odvětví mléka a mléčných výrobků
   (Úř. věst. L 187, s. 19; Zvl. vyd. 03/33, s. 104).


201807270352024522018/C 285/193562017CJC28520180813CS01CSINFO_JUDICIAL20170609131311Věc C-356/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Hannover (Německo) dne 9. června 2017 – Johannes Büker a Ursula Münsterteicher v. TUIfly GmbH
 ---documentbreak--- C2852018CS1310120170609CS0019131131Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Hannover (Německo) dne 9. června 2017 – Johannes Büker a Ursula Münsterteicher v. TUIfly GmbH
   (Věc C-356/17)2018/C 285/19Jednací jazyk: němčina
      Předkládající soud

   Amtsgericht Hannover

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Johannes Büker, Ursula Münsterteicher

      Žalovaná: TUIfly GmbH
   Věc byla usnesením Soudního dvora ze dne 17. května 2018 vyškrtnuta z rejstříku Soudního dvora


201807270312025102018/C 285/423472018CJC28520180813CS01CSINFO_JUDICIAL20180528262611Věc C-347/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Milano (Itálie) dne 28. května 2018 – Advokát Alessandro Salvoni v. Anna Maria Fiermonte
 ---documentbreak--- C2852018CS2610120180528CS0042261261Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Milano (Itálie) dne 28. května 2018 – Advokát Alessandro Salvoni v. Anna Maria Fiermonte
   (Věc C-347/18)2018/C 285/42Jednací jazyk: italština
      Předkládající soud

   Tribunale di Milano

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Advokát Alessandro Salvoni

      Žalovaná: Anna Maria Fiermonte

      Předběžná otázka

   Musí být článek 53 nařízení (EU) č. 1215/2012 (
         1
      ) a článek 47 Listiny základních práv Evropské unie vykládány v tom smyslu, že brání tomu, aby soud původu, který byl s odkazem na konečné rozhodnutí požádán o vydání osvědčení podle článku 53 nařízení (EU) č. 1215/2012, mohl vykonat pravomoci z úřední povinnosti k ověření porušení ustanovení kapitoly II oddílu 4 nařízení Brusel Ibis [nařízení (EU) č. 1215/2012], a to za účelem informování spotřebitele o případně zjištěném porušení a umožnění toho, aby tento spotřebitel učinil informované rozhodnutí ohledně možnosti využít opravný prostředek podle článku 45 tohoto nařízení?
   (
         1
      ) – Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1215/2012 ze dne 12. prosince 2012 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (Úř. věst. L 351, s. 1).


201807270172025262018/C 285/203572017CJC28520180813CS01CSINFO_JUDICIAL20170609131312Věc C-357/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Hannover (Německo) dne 9. června 2017 – Lydia Wieczorek a Paul Wieczorek v. TUIfly GmbH
 ---documentbreak--- C2852018CS1320120170609CS0020132131Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Hannover (Německo) dne 9. června 2017 – Lydia Wieczorek a Paul Wieczorek v. TUIfly GmbH
   (Věc C-357/17)2018/C 285/20Jednací jazyk: němčina
      Předkládající soud

   Amtsgericht Hannover

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Lydia Wieczorek, Paul Wieczorek

      Žalovaná: TUIfly GmbH
   Věc byla usnesením Soudního dvora ze dne 17. května 2018 vyškrtnuta z rejstříku Soudního dvora.


201807270572024612018/C 285/433522018CJC28520180813CS01CSINFO_JUDICIAL20180530262722Věc C-532/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de Primera Instancia de Reus (Španělsko) dne 30. května 2018 – Jaime Cardus Suárez v. Catalunya Caixa S.A.
 ---documentbreak--- C2852018CS2620120180530CS0043262272Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de Primera Instancia de Reus (Španělsko) dne 30. května 2018 – Jaime Cardus Suárez v. Catalunya Caixa S.A.
   (Věc C-532/18)2018/C 285/43Jednací jazyk: španělština
      Předkládající soud

   Juzgado de Primera Instancia de Reus

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Jaime Cardus Suárez

      Žalovaná: Catalunya Caixa S.A.

      Předběžné otázky

            1)

                        1.1.

                        Musí být čl. 1 odst. 2 směrnice 93/13 (
                              1
                           ) vykládán v tom smyslu, že na smluvní ujednání, do kterého je včleněn oficiální index, IRPH, upravený právním předpisem, se nevztahují ustanovení směrnice, i když se uvedený index neuplatňuje kogentně nezávisle na jeho volbě ani nemá povahu zástupného indexu v situaci, kdy se strany nedohodnou jinak?

                        1.2.

                        Musí být čl. 1 odst. 2 směrnice 93/13 vykládán v tom smyslu, že na smluvní ujednání, do kterého je včleněn oficiální index, IRPH, se navzdory tomu, že tento index je upraven právním předpisem, vztahují ustanovení směrnice, jestliže je takovým smluvním ujednáním pozměněno ustanovení správního předpisu, v němž je index IRPH definován, o záporném rozdílu, který by se v případě, že je tento index použit jako smluvní sazba, měl uplatnit za účelem vyrovnání RPSN hypoteční operace s tržní RPSN, neboť v takovém případě lze mít za to, že nebyla dodržena smluvní rovnováha stanovená vnitrostátním zákonodárcem?

            2)

                        2.1.

                        Vylučuje skutečnost, že referenční index, IRPH, včleněný poskytovatelem služeb do ujednání smlouvy o úvěru je upraven právními nebo správními předpisy, povinnost soudu – pro účely považování daného ujednání za ujednání sepsané jasným a srozumitelným jazykem ve smyslu čl. 4 odst. 2 směrnice 93/13 – ověřovat, zda byly spotřebiteli sděleny všechny informace o takovém indexu, jež mohou mít vliv na rozsah jeho závazku?

                        2.2.

                        Brání směrnice 93/13 takové judikatuře, podle které je povinnost transparentnosti splněna pouhým odkazem na oficiální index v předem stanoveném ujednání, aniž lze po poskytovateli služeb, který takové ujednání používá, vyžadovat jakékoli jiné relevantní informace, nebo je naopak pro splnění povinnosti transparentnosti nezbytné, aby poskytovatel služeb, který takové ujednání používá, poskytl informace o nastavení, dosahu a konkrétním fungování mechanismu tohoto referenčního indexu?

                        2.3.

                        Musí být čl. 4 odst. 2 směrnice 93/13 vykládán v tom smyslu, že ze skutečnosti, že nejsou spotřebiteli poskytnuty informace o nastavení, fungování a dosavadním vývoji IRPH a o jeho pravděpodobném vývoji v budoucnu, alespoň v krátkodobém a střednědobém horizontu, lze s ohledem vědomosti, které má o těchto okolnostech poskytovatel služeb v okamžiku uzavírání smlouvy, vyvodit závěr, že ujednání, do kterého je včleněn, není sepsáno jasným a srozumitelným jazykem ve smyslu čl. 4 odst. 2 směrnice 93/13?

                        2.4.

                        Musí být požadavek na transparentnost ujednání podle čl. 4 odst. 2 směrnice vykládán v tom smyslu, že vyžaduje, aby spotřebitel byl informován o samotných podzákonných předpisech upravujících referenční index a jeho obsah, neboť jde o informace relevantní k tomu, aby si dokázal uvědomit finanční a právní význam ujednání, do kterého je takový index včleněn?

                        2.5.

                        Může reklama a informace poskytnuté poskytovatelem služeb, jež mohou spotřebitele v okamžiku, kdy uděluje souhlas se smlouvou o úvěru odkazující na IRPH, uvést v omyl, představovat okolnost, ze které může soud vycházet při posuzování zneužívající povahy smluvního ujednání podle čl. 4 odst. 2 směrnice 93/13?

            3)

                        3.1.

                        V případě určení, že dané ujednání je zneužívající, takže úvěr by měl být splácen bezúročně, neměla by být s ohledem na skutečnost, že by v důsledku neplatnosti a odstranění ujednání o variabilním úroku odpadl – čistě z hlediska finanční instituce – důvod pro uzavření smlouvy, připuštěna možnost zhojit takovou smlouvu změnou obsahu zneužívajícího ujednání tak, že se namísto indexu prohlášeného za neplatný uplatní jakýkoli jiný referenční index? Byly by v takovém případě výklad a zhojení smlouvy v rozporu s článkem 6 směrnice 93/13?

      (
         1
      ) – Směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o zneužívajících ujednáních ve spotřebitelských smlouvách (Úř. věst. 1993, L 95, s. 29; Zvl. vyd. 15/02, s. 288, oprava v Úř. věst. 2016, L 303, s. 26).


201807270182025122018/C 285/213582017CJC28520180813CS01CSINFO_JUDICIAL20170609131423Věc C-358/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Hannover (Německo) dne 9. června 2017 – Walter Langguth a Elke Langguth v. TUIfly GmbH
 ---documentbreak--- C2852018CS1330120170609CS0021133142Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Hannover (Německo) dne 9. června 2017 – Walter Langguth a Elke Langguth v. TUIfly GmbH
   (Věc C-358/17)2018/C 285/21Jednací jazyk: němčina
      Předkládající soud

   Amtsgericht Hannover

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Walter Langguth, Elke Langguth

      Žalovaná: TUIfly GmbH
   Věc byla usnesením Soudního dvora ze dne 17. května 2018 vyškrtnuta z rejstříku Soudního dvora.


201807270282024582018/C 285/443682018CJC28520180813CS01CSINFO_JUDICIAL20180605272821Věc C-368/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Justice de paix du troisième canton de Charleroi (Belgie) dne 5. června 2018 – Frank Casteels v. Ryanair DAC, dříve Ryanair Ltd
 ---documentbreak--- C2852018CS2710120180605CS0044271282Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Justice de paix du troisième canton de Charleroi (Belgie) dne 5. června 2018 – Frank Casteels v. Ryanair DAC, dříve Ryanair Ltd
   (Věc C-368/18)2018/C 285/44Jednací jazyk: francouzština
      Předkládající soud

   Justice de paix du troisième canton de Charleroi

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Frank Casteels

      Žalovaná: Ryanair DAC, dříve Ryanair Ltd

      Předběžné otázky

   Znění žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce, které se týká výkladu čl. 5 odst. 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91 (
         1
      ), [je] následující:

            —

            spadá okolnost dotčená v projednávané věci, tedy stávka zaměstnanců odbavovací společnosti na letišti odletu dotčeného letu, pod pojem „událost“ ve smyslu bodu 22 rozsudku ze dne 22. prosince 2008, Wallentin-Hermann (C-549/07, EU:C:2008:771), nebo pod pojem „mimořádná okolnost“ ve smyslu bodu 14 odůvodnění uvedeného nařízení, jak je vykládán v rozsudku ze dne 31. ledna 2013, McDonagh (C-12/11, EU:C:2013:43), nebo se tyto pojmy překrývají;

            —

            musí být čl. 5 odst. 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91 vykládán v tom smyslu, že taková událost, jako je událost dotčená v tomto sporu, tedy stávka zaměstnanců odbavovací společnosti na letišti odletu dotčeného letu, musí být považována za událost vlastní běžnému výkonu činnosti leteckého dopravce a tedy nemůže být kvalifikována jako „mimořádná okolnost“, která osvobozuje leteckého dopravce od jeho povinnosti nahradit škodu cestujícím v případě zrušení letu provozovaného dotčeným letadlem;

            —

            pokud taková událost, jako je událost dotčená v projednávaném sporu, tedy stávka zaměstnanců odbavovací společnosti na letišti odletu dotčeného letu, musí být považována za „mimořádnou okolnost“, je třeba z toho vyvodit, že se jedná o „mimořádnou okolnost“, které letecký dopravce nemohl zabránit ani tehdy, když byla přijata všechna přiměřená opatření?

            —

            musí být skutečnost, že stávka byla oznámena, považována za skutečnost, v jejímž důsledku taková událost, jako je událost dotčená v tomto sporu, tedy stávka zaměstnanců odbavovací společnosti na letišti odletu dotčeného letu, nespadá pod pojem „mimořádné okolnosti“ ve smyslu čl. 5 odst. 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91?

      (
         1
      ) – Úř. věst. L 46, s. 1.


201807270342024632018/C 285/223592017CJC28520180813CS01CSINFO_JUDICIAL20170609141411Věc C-359/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Hannover (Německo) dne 9. června 2017 – Marcel Lutz a další v. TUIfly GmbH
 ---documentbreak--- C2852018CS1410120170609CS0022141141Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Hannover (Německo) dne 9. června 2017 – Marcel Lutz a další v. TUIfly GmbH
   (Věc C-359/17)2018/C 285/22Jednací jazyk: němčina
      Předkládající soud

   Amtsgericht Hannover

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Marcel Lutz, Janine Lutz, Michelle Lutz, Sarah Lutz

      Žalovaná: TUIfly GmbH
   Věc byla usnesením Soudního dvora ze dne 18. května 2018 vyškrtnuta z rejstříku Soudního dvora.


201807270202024302018/C 285/453692018CJC28520180813CS01CSINFO_JUDICIAL20180605282921Věc C-369/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Justice de paix du troisième canton de Charleroi (Belgie) dne 5. června 2018 – Giovanni Martina v. Ryanair DAC, dříve Ryanair Ltd
 ---documentbreak--- C2852018CS2810120180605CS0045281292Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Justice de paix du troisième canton de Charleroi (Belgie) dne 5. června 2018 – Giovanni Martina v. Ryanair DAC, dříve Ryanair Ltd
   (Věc C-369/18)2018/C 285/45Jednací jazyk: francouzština
      Předkládající soud

   Justice de paix du troisième canton de Charleroi

      Účastnice původního řízení

      Žalobce: Giovanni Martina

      Žalovaná: Ryanair DAC, dříve Ryanair Ltd

      Předběžné otázky

   Znění žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce, které se týká výkladu čl. 5 odst. 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91 (
         1
      ), [je] následující:

            —

            zda okolnost dotčená v projednávaném sporu, a sice rozlití paliva na rozjezdovou dráhu, které vedlo k uzavření této dráhy, spadá pod pojem „událost“ ve smyslu bodu 22 rozsudku ze dne 22. prosince 2008, Wallentin-Hermann (C-549/07, EU:C:2008:771), nebo pod pojem „mimořádná okolnost“ ve smyslu bodu 14 odůvodnění uvedeného nařízení, jak je vykládán v rozsudku ze dne 31. ledna 2013, McDonagh (C-12/11, EU:C:2013:43), nebo zda se tyto pojmy překrývají;

            —

            zda čl. 5 odst. 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91 musí být vykládán v tom smyslu, že taková událost, jako je událost dotčená v projednávaném sporu, a sice rozlití paliva na rozjezdovou dráhu, které vedlo k uzavření této dráhy, musí být považována za událost, která je vlastní běžnému výkonu činnosti leteckého dopravce, a v důsledku toho nemůže být kvalifikována jako „mimořádná okolnost“, která by mohla leteckého dopravce osvobodit od jeho povinnosti nahradit škodu cestujícím v případě významného zpoždění letu provozovaného tímto letadlem;

            —

            pokud taková událost, jako je událost dotčená v projednávaném sporu, a sice rozlití paliva na rozjezdovou dráhu, které vedlo k uzavření této dráhy, musí být považována za „mimořádnou okolnost“, je třeba z toho vyvodit, že se jedná o „mimořádnou okolnost, které letecký dopravce nemohl zabránit ani tehdy, když byla přijata všechna přiměřená opatření?

      (
         1
      ) – Úř. věst. L 46, s. 1.


201807270262024312018/C 285/233602017CJC28520180813CS01CSINFO_JUDICIAL20170609141412Věc C-360/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Hannover (Německo) dne 9. června 2017 – Nicole Hofmann v. TUIfly GmbH
 ---documentbreak--- C2852018CS1420120170609CS0023142141Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Hannover (Německo) dne 9. června 2017 – Nicole Hofmann v. TUIfly GmbH
   (Věc C-360/17)2018/C 285/23Jednací jazyk: němčina
      Předkládající soud

   Amtsgericht Hannover

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Nicole Hofmann

      Žalovaná: TUIfly GmbH
   Věc byla usnesením Soudního dvora ze dne 28. května 2018 vyškrtnuta z rejstříku Soudního dvora.


201807270552025292018/C 285/463722018CJC28520180813CS01CSINFO_JUDICIAL20180607292911Věc C-372/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour administrative d'appel de Nancy (Francie) dne 7. června 2018 – Ministre de l'Action et des Comptes publics v. Pan a paní Raymond Dreyer
 ---documentbreak--- C2852018CS2910120180607CS0046291291Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour administrative d'appel de Nancy (Francie) dne 7. června 2018 – Ministre de l'Action et des Comptes publics v. Pan a paní Raymond Dreyer
   (Věc C-372/18)2018/C 285/46Jednací jazyk: francouzština
      Předkládající soud

   Cour administrative d'appel de Nancy

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Ministre de l'Action et des Comptes publics

      Žalovaní: Pan a paní Raymond Dreyerovi

      Předběžná otázka

   Souvisí příspěvky určené pro Caisse nationale de solidarité pour l’autonomie (národní fond solidarity pro osobní nezávislost, CNSA), které přispívají na financování výše uvedených sporných dávek [a to příspěvek na osobní nezávislost (APA) a vyrovnávací příspěvek na zdravotní postižení (PCH)], přímo a dostatečně relevantně s některými částmi systému sociálního zabezpečení uvedenými v článku 3 nařízení (ES) č. 883/2004 (
         1
      ) , a spadají tak do působnosti tohoto nařízení pouze z toho důvodu, že se tyto dávky vztahují na jedno z rizik uvedených v tomto článku 3 a jsou poskytovány bez jakéhokoli volného uvážení na základě zákonem stanovené situace?
   (
         1
      ) – Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 883/2004 ze dne 29. dubna 2004 o koordinaci systémů sociálního zabezpečení (Úř. věst L 166, s. 1).


201807270392024402018/C 285/243612017CJC28520180813CS01CSINFO_JUDICIAL20170609141523Věc C-361/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Hannover (Německo) dne 9. června 2017 – Ole Feuser v. TUIfly GmbH
 ---documentbreak--- C2852018CS1430120170609CS0024143152Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Hannover (Německo) dne 9. června 2017 – Ole Feuser v. TUIfly GmbH
   (Věc C-361/17)2018/C 285/24Jednací jazyk: němčina
      Předkládající soud

   Amtsgericht Hannover

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Ole Feuser

      Žalovaná: TUIfly GmbH
   Věc byla usnesením Soudního dvora ze dne 28. května 2018 vyškrtnuta z rejstříku Soudního dvora.


201807270212024882018/C 285/473762018CJC28520180813CS01CSINFO_JUDICIAL20180607303121Věc C-376/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Najvyšším súdom Slovenskej republiky (Slovensko) dne 7. června 2018 – Slovenské elektrárne, a.s. v. Daňový úrad pre vybrané daňové subjekty
 ---documentbreak--- C2852018CS3010120180607CS0047301312Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Najvyšším súdom Slovenskej republiky (Slovensko) dne 7. června 2018 – Slovenské elektrárne, a.s. v. Daňový úrad pre vybrané daňové subjekty
   (Věc C-376/18)2018/C 285/47Jednací jazyk: slovenština
      Předkládající soud

   Najvyšší súd Slovenskej republiky

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Slovenské elektrárne, a.s.

      Žalovaný: Daňový úrad pre vybrané daňové subjekty

      Předběžné otázky

            1.

            Má se Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/72/ES (
                  1
               ) ze dne 13. července 2009 o společných pravidlech pro vnitřní trh s elektřinou a o zrušení směrnice 2003/54/ES („Třetí elektroenergetická směrnice“) vykládat tak, že jejímu cíli a zejména článku 3 odporuje, aby právní úprava členského státu [,] jakou je právní úprava dotřená ve věci v původním řízení, zaváděla jako zvláštní opatření odvodovou povinnost regulovaných subjektů, včetně držitelů povolení na dodávku elektřiny vydaného příslušným regulačním orgánem daného členského státu („úřad“ a „regulovaný subjekt“), určené v závislosti na jejich hospodářském výsledku nejen v domácím prostředí[,] ale i dosaženého z jejich činností prováděných v zahraničí, která

                     i)

                     ovlivňuje svobodu regulovaných subjektů nastavit plně konkurenční cenu za dodávku elektřiny na zahraničních trzích s elektřinou, a tedy také konkurenční proces na těchto trzích;

                     ii)

                     ztěžuje regulovaným subjektům konkurenceschopnost vůči zahraničním dodavatelům provádějícím dodávky na slovenském trhu s elektřinou, pokud oba dodávají i elektřinu na určitém zahraničním trhu, protože zahraniční dodavatel nemá dodávku elektřiny v zahraničí zatíženou takovou odvodovou povinností;

                     iii)

                     odrazuje nové soutěžitele od vstupu na trh dodávky elektřiny ve Slovenské republice, jakož i v zahraničí, protože taková odvodová povinnost by zatěžovala i jejich výnosy z neregulovaných činnosti, a to i tehdy, kdyby následně v určitém období sice měli povolení na dodávku elektřiny, ale jejich výnosy z dodávky elektřiny by byly nulové;

                     iv)

                     může nutit slovenské regulované subjekty, aby požádali úřad o zrušení povolení, resp. zahraniční dodavatele elektřiny, aby požádali o zrušení povolení na dodávku elektřiny vydané jejich domovským regulačním úřadem, protože zrušení povolení na dodávku elektřiny je jediným způsobem, jakým se určitá osoba může zbavit statusu regulovaného subjektu podle dotčené právní úpravy, pokud tato osoba nechce mít zatížené i příjmy ze svých jiných činností?

            2.

            Má se Třetí elektroenergetická směrnice vykládat tak, že do skupiny opatření, které Třetí elektroenergetická směrnice umožňuje členskému státu přijmout, i kdyby měli jít proti cíli Třetí elektroenergetické směrnice, nespadá zvláštní opatření, jakým je opatření dotčené v původním řízení, spočívající v odvodové povinnosti regulovaných subjektů, včetně držitelů povolení na dodávku elektřiny vydaného úřadem, určenou v závislosti na jejich hospodářském výsledku, včetně hospodářského výsledku dosaženého z jejich činností prováděných v zahraničí, jelikož dotčené opatření nepředstavuje prostředek pro boj proti změně klimatu ani prostředek související s bezpečností dodávky elektřiny, resp. prostředek k dosažení jiného cíle sledovaného Třetí elektroenergetickou směrnicí?

            3.

            Má se Třetí elektroenergetická směrnice vykládat tak [,] že právní úprava členského státu [,] jakou je právní úprava dotčená ve věci v původním řízení, zavádějící zvláštní opatření spočívající v odvodové povinnosti regulovaných subjektů, včetně držitelů povolení na dodávku elektřiny vydaného úřadem, určenou v závislosti na jejich hospodářském výsledku, včetně hospodářského výsledku dosaženého z jejich činností prováděných v zahraničí, nesplňuje ani požadavky transparentnosti, ani zákazu diskriminace a rovností přístupu k zákazníkům ve smyslu článku 3 Třetí elektroenergetické směrnice, protože zatěžuje regulovaný subjekt i výnosy (z dodávky elektřiny nebo z jiných činností) ze zahraničí, avšak držiteli povolení na dodávku elektřiny na základě „pasportizace“ povolení na dodávku elektřiny vydaného v jeho domovském státě zatěžuje jen výnosy ze Slovenské republiky?

      (
         1
      ) – Úř. věst., L 211, s. 55


201807270592024602018/C 285/483842018CJC28520180813CS01CSINFO_JUDICIAL20180608313111Věc C-384/18: Žaloba podaná dne 8. června 2018 – Evropská komise v. Belgické království
 ---documentbreak--- C2852018CS3110120180608CS0048311311Žaloba podaná dne 8. června 2018 – Evropská komise v. Belgické království
   (Věc C-384/18)2018/C 285/48Jednací jazyk: francouzština
      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: H. Tserepa-Lacombe, L. Malferrari, zmocněnci)

      Žalovaný: Belgické království

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:

            —

            určil, že Belgické království nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 25 směrnice 2006/123/ES (
                  1
               ) a z článku 49 SFEU;

            —

            uložil Belgickému království náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Belgické království tím, že (i) zakázalo výkon činnosti účetního současně s činností zprostředkovatele, pojišťovacího agenta, realitního makléře nebo s jakoukoli bankovní činností nebo činností v oboru finančních služeb a zároveň (ii) umožnilo senátům Institut professionnel des comptables et Fiscalistes agrées (Komora akreditovaných účetních a daňových poradců, IPCF) zakázat výkon činnosti účetního současně s jakoukoli zemědělskou, řemeslnou nebo obchodní činností, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 25 směrnice 2006/123/ES a z článku 49 SFEU.
   (
         1
      ) – Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/123/ES ze dne 12. prosince 2006 o službách na vnitřním trhu (Úř. věst. 2006, L 376, s. 36).


201807270512025222018/C 285/253622017CJC28520180813CS01CSINFO_JUDICIAL20170609151511Věc C-362/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgerichts Hannover (Německo) dne 9. června 2017 – Boris Feuser v. TUIfly GmbH
 ---documentbreak--- C2852018CS1510120170609CS0025151151Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgerichts Hannover (Německo) dne 9. června 2017 – Boris Feuser v. TUIfly GmbH
   (Věc C-362/17)2018/C 285/25Jednací jazyk: němčina
      Předkládající soud

   Amtsgerichts Hannover

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Boris Feuser

      Žalovaná: TUIfly GmbH
   Věc byla usnesením Soudního dvora ze dne 28. května 2018 vyškrtnuta z rejstříku Soudního dvora.


201807270502024782018/C 285/263942017CJC28520180813CS01CSINFO_JUDICIAL20170630151512Věc C-394/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Hannover (Německo) dne 30. června 2017 – Ines Ewen v. TUIfly GmbH
 ---documentbreak--- C2852018CS1520120170630CS0026152151Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Hannover (Německo) dne 30. června 2017 – Ines Ewen v. TUIfly GmbH
   (Věc C-394/17)2018/C 285/26Jednací jazyk: němčina
      Předkládající soud

   Amtsgericht Hannover

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Ines Ewen

      Žalovaná: TUIfly GmbH
   Věc byla usnesením Soudního dvora ze dne 17. května 2018 vyškrtnuta z rejstříku Soudního dvora.


201807270562025242018/C 285/274032017CJC28520180813CS01CSINFO_JUDICIAL20170704151623Věc C-403/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Hannover (Německo) dne 4. července 2017 – Petra Nünemann v. TUIfly GmbH
 ---documentbreak--- C2852018CS1530120170704CS0027153162Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Hannover (Německo) dne 4. července 2017 – Petra Nünemann v. TUIfly GmbH
   (Věc C-403/17)2018/C 285/27Jednací jazyk: němčina
      Předkládající soud

   Amtsgericht Hannover

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Petra Nünemann

      Žalovaná: TUIfly GmbH
   Věc byla usnesením Soudního dvora ze dne 17. května 2018 vyškrtnuta z rejstříku Soudního dvora.


201807270292024592018/C 285/284092017CJC28520180813CS01CSINFO_JUDICIAL20170707161611Věc C-409/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Hannover (Německo) dne 7. července 2017 – Barbara Yvette Müller a další v. TUIfly GmbH
 ---documentbreak--- C2852018CS1610120170707CS0028161161Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Hannover (Německo) dne 7. července 2017 – Barbara Yvette Müller a další v. TUIfly GmbH
   (Věc C-409/17)2018/C 285/28Jednací jazyk: němčina
      Předkládající soud

   Amtsgericht Hannover

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Barbara Yvette Müller, Stefanie Müller, Michelle Müller

      Žalovaná: TUIfly GmbH
   Věc byla usnesením Soudního dvora ze dne 28. května 2018 vyškrtnuta z rejstříku Soudního dvora.


201807270332024512018/C 285/294292017CJC28520180813CS01CSINFO_JUDICIAL20170717161612Věc C-429/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Düsseldorf (Německo) dne 17. července 2017 – Bially a další v. TUIfly GmbH
 ---documentbreak--- C2852018CS1620120170717CS0029162161Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Düsseldorf (Německo) dne 17. července 2017 – Bially a další v. TUIfly GmbH
   (Věc C-429/17)2018/C 285/29Jednací jazyk: němčina
      Předkládající soud

   Amtsgericht Düsseldorf

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Bially a další

      Žalovaná: TUIfly GmbH
   Věc byla usnesením Soudního dvora ze dne 28. května 2018 vyškrtnuta z rejstříku Soudního dvora.


201807270302024642018/C 285/302742018CJC28520180813CS01CSINFO_JUDICIAL20180423161723Věc C-274/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Arbeits- und Sozialgerichts Wien (Rakousko) dne 23. dubna 2018 – Minoo Schuch-Ghannadan v. Medizinische Universität Wien
 ---documentbreak--- C2852018CS1630120180423CS0030163172Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Arbeits- und Sozialgerichts Wien (Rakousko) dne 23. dubna 2018 – Minoo Schuch-Ghannadan v. Medizinische Universität Wien
   (Věc C-274/18)2018/C 285/30Jednací jazyk: němčina
      Předkládající soud

   Arbeits- und Sozialgerichts Wien

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Minoo Schuch-Ghannadan

      Žalovaná: Medizinische Universität Wien

      Předběžné otázky

            1)

            Je třeba užít zásadu „poměrným dílem“ dle ustanovení 4 bodu 2 Rámcové dohody, která je přílohou směrnice 97/81/ES Rady ze dne 15. prosince 1997 (
                  1
               ) o Rámcové dohodě o částečném pracovním úvazku, ve spojení se zásadou zákazu diskriminace uvedenou v ustanovení 4 bodu 1, na zákonnou úpravu, dle které celková doba bezprostředně na sebe navazujících pracovních poměrů zaměstnankyně nebo zaměstnance rakouské univerzity, který je zaměstnán nebo která je zaměstnána v rámci projektů financovaných z prostředků třetí strany nebo výzkumných projektů, činí 6 let u zaměstnanců nebo zaměstnankyň na plný úvazek, v případě částečného úvazku však 8 let, a nadto je přípustné, je-li to věcně odůvodněno, zejména z důvodu pokračování nebo dokončení výzkumných projektů nebo publikací, další jednorázové prodloužení až na celkovou dobu 10 let u zaměstnanců na plný úvazek, v případě částečného úvazku až na celkovou dobu 12 let?

            2)

            Je zákonná úprava uvedená v první předběžné otázce nepřímou diskriminací na základě pohlaví ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. b) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/54/ES ze dne 5. července 2006 o zavedení zásady rovných příležitostí a rovného zacházení pro muže a ženy v oblasti zaměstnání a povolání (přepracované znění), když ze všech pracovníků, na které se vztahuje uvedená právní úprava, je dotčen značně vyšší procentní podíl žen než mužů?

            3)

            Je třeba vykládat čl. 19 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/54/ES ze dne 5. července 2006 (
                  2
               ) o zavedení zásady rovných příležitostí a rovného zacházení pro muže a ženy v oblasti zaměstnání a povolání (přepracované znění) v tom smyslu, že pokud se žena, na níž se vztahuje taková právní úprava, jako je úprava uvedená která v první předběžné otázce, dovolává toho, že je nepřímo diskriminována z důvodu pohlaví, neboť na částečný úvazek je zaměstnáno značně více žen než mužů, musí tuto okolnost, zejména ze statistického hlediska podstatně vyšší míru dotčení žen, uplatňovat předložením konkrétních statistických čísel nebo konkrétních okolností a tuto skutečnost vhodnými důkazními prostředky prokázat?

      (
         1
      ) – Úř. věst. 1998, L 14, s. 9.
   (
         2
      ) – Úř. věst. 2006, L 204, s. 23.


201807270602025212018/C 285/312822018CJC28520180813CS01CSINFO_JUDICIAL20180425171821Věc C-282/18 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 25. dubna 2018 společností The Green Effort Ltd proti usnesení Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 23. února 2018 ve věci T-794/17, The Green Effort Ltd v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
 ---documentbreak--- C2852018CS1710120180425CS0031171182Kasační opravný prostředek podaný dne 25. dubna 2018 společností The Green Effort Ltd proti usnesení Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 23. února 2018 ve věci T-794/17, The Green Effort Ltd v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
   (Věc C-282/18 P)2018/C 285/31Jednací jazyk: angličtina
      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: The Green Effort Ltd (zástupce: A. Ziehm, Rechtsanwalt)

      Další účastník řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

            —

            zrušil v plném rozsahu rozhodnutí Tribunálu (druhého senátu) ze dne 23. února 2018, věc T-794/17;

            —

            zrušil napadená rozhodnutí;

            —

            zrušil zrušení zapsané ochranné známky Evropské unie 9 528 001;

            —

            zamítl návrh na zrušení práv;

            —

            vyhověl návrhu na „Restitution in integrum“;

            —

            získal a posoudil dokumenty z řízení EUIPO – řízení o neplatnosti 12343 C, 10757 C, 10524 C, a námitková řízení B 002165119; B 002199274; B 002344565; B 002367038; B 002513086, a B 002513151;

            —

            uložil EUIPO a navrhovatelce v řízení o neplatnosti, že ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené navrhovatelkou kasačního opravného prostředku.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Navrhovatelka vznáší na podporu svého kasačního opravného prostředku následujících šest důvodů kasačního opravného prostředku, kdy prvním důvodem kasačního opravného prostředku je napadáno rozhodnutí Tribunálu a druhý až šestý žalobní důvod vycházejí z nesprávnosti rozhodnutí z jiných důvodů.
   První důvod kasačního opravného prostředku vycházející z porušení čl. 3 odst. 4 rozhodnutí výkonného řediteli úřadu č. 17-4 ze dne 16. srpna 2017 o komunikaci elektronickými prostředky.
   Argumenty na podporu návrhového žádání: Tribunál nezohlednil skutečnost, že v případě oznámení je třeba mít za to, že bylo učiněno pátý kalendářní den po dni, ve kterém byl dokument vytvořen systémy EUIPO. Z tohoto důvodu Tribunál nesprávně vypočítal lhůtu pro podání žaloby proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 11. září 2017.
   Druhý důvod kasačního opravného prostředku: kasační opravný prostředek je třeba prohlásit za opodstatněný, neboť napadená rozhodnutí EUIPO porušují práva navrhovatelky, jelikož návrh na neplatnost podaný navrhovatelkou v řízení o neplatnosti byl nepřípustný z důvodu zneužívající povahy a nesprávného skutkového tvrzení.
   Třetí důvod kasačního opravného prostředku: kasační opravný prostředek je třeba prohlásit za opodstatněný, neboť napadená rozhodnutí EUIPO porušují právo navrhovatelky, neboť důkaz majitele o řádném užívání byl EUIPO předložen v zákonné lhůtě podle nařízení Komise (ES) č. 2868/95 (
         1
      ).
   Čtvrtý důvod kasačního opravného prostředku: kasační opravný prostředek je třeba prohlásit za opodstatněný, neboť napadená rozhodnutí EUIPO porušují práva navrhovatelky, neboť důkaz majitele o řádném užívání byl EUIPO předložen ve lhůtách stanovených EUIPO.
   Pátý důvod kasačního opravného prostředku: kasační opravný prostředek je třeba prohlásit za opodstatněný, neboť napadená rozhodnutí EUIPO porušují práva navrhovatelky, neboť pokud EUIPO neobdržel důkaz o řádném užívání prostřednictvím systému elektronické komunikace a/nebo faxovým přenosem, došlo k tomu kvůli technickým selháním v těchto systémech.
   Šestý důvod kasačního opravného prostředku: kasační opravný prostředek je třeba prohlásit za opodstatněný, neboť napadená rozhodnutí EUIPO porušují práva navrhovatelky, jelikož EUIPO a následně odvolací senát protiprávně zamítly návrh navrhovatelky domáhající se restitutio in integrum.
   (
         1
      ) – Nařízení Komise (ES) č. 2868/95 ze dne 13. prosince 1995, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 40/94 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1995, L 303, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 189).


201807270462025152018/C 285/322892018CJC28520180813CS01CSINFO_JUDICIAL20180426191911Věc C-289/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Handelsgericht Wien (Rakousko) dne 26. dubna 2018 – KAMU Passenger & IT Services GmbH v. Türk Hava Yollari A.O. – T.H.Y. Turkish Airlines
 ---documentbreak--- C2852018CS1910120180426CS0032191191Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Handelsgericht Wien (Rakousko) dne 26. dubna 2018 – KAMU Passenger & IT Services GmbH v. Türk Hava Yollari A.O. – T.H.Y. Turkish Airlines
   (Věc C-289/18)2018/C 285/32Jednací jazyk: němčina
      Předkládající soud

   Handelsgericht Wien

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: KAMU Passenger & IT Services GmbH

      Žalovaná: Türk Hava Yollari A.O. – T.H.Y. Turkish Airlines

      Předběžná otázka

   Je třeba jako „přímo navazující let“ ve smyslu článku 2 písm. h) nařízení Evropského parlamentu a Rady č. 261/2004 (
         1
      ) kvalifikovat další let z cílového letiště předchozího letu, který si cestující zarezervoval spolu s prvním letem a pro který obdržel pouze jednu letenku s jedním číslem letenky, s přihlédnutím ke skutečnosti, že plánovaná doba mezi oběma lety činila o něco více než 13 hodin?
   (
         1
      ) – Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91, Úř. věst. L 46, 17.2.2004, s. 1.


201807270482025202018/C 285/332992018CJC28520180813CS01CSINFO_JUDICIAL20180502192022Věc C-299/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Düsseldorf (Německo) dne 2. května 2018 – Stefan Neldner v. Eurowings GmbH
 ---documentbreak--- C2852018CS1920120180502CS0033192202Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Düsseldorf (Německo) dne 2. května 2018 – Stefan Neldner v. Eurowings GmbH
   (Věc C-299/18)2018/C 285/33Jednací jazyk: němčina
      Předkládající soud

   Landgericht Düsseldorf

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Stefan Neldner

      Žalovaná: Eurowings GmbH

      Předběžné otázky

            1)

            Může být nárok na náhradu škody poskytnutý vnitrostátním právem směřující k náhradě dodatečných cestovních výdajů, které vznikly v důsledku zrušení rezervovaného letu, odečten od práva na náhradu škody podle článku 7 nařízení (
                  1
               ), pokud letecký dopravce splnil své povinnosti podle čl. 8 odst. 1 nařízení?

            2)

            Je-li odečtení možné: Platí to i pro náklady náhradní dopravy do jiného než cílového místa určení letecké cesty, pokud cestující odmítne náhradní přepravu nabídnutou leteckým dopravcem do cílového místa určení letecké cesty?

            3)

            Je-li odečtení možné: Může letecký dopravce kdykoli uplatnit odpočet nebo tento odpočet závisí na tom, do jaké míry jej připouští vnitrostátní právo nebo jej soud považuje za přiměřený?

            4)

            V případě, že se tato skutečnost řídí vnitrostátním právem nebo má-li o ní soud rozhodnout na základě svého uvážení: je účelem náhrady, která je stanovena v článku 7 nařízení, výlučně odškodnění cestujících za utrpěné nepohodlí a časovou ztrátu v důsledku zrušení letu, nebo pokrývá rovněž majetkovou újmu?

      (
         1
      ) – Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91, Úř. věst. 2004, L 46, s. 1; Zvl. vyd. 07/08, s. 10.


201807270192025272018/C 285/343012018CJC28520180813CS01CSINFO_JUDICIAL20180504202011Věc C-301/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Bonn (Německo) dne 4. května 2018 – Thomas Leonhard v. DSL Bank
 ---documentbreak--- C2852018CS2010120180504CS0034201201Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Bonn (Německo) dne 4. května 2018 – Thomas Leonhard v. DSL Bank
   (Věc C-301/18)2018/C 285/34Jednací jazyk: němčina
      Předkládající soud

   Landgericht Bonn

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Thomas Leonhard

      Žalovaná: DSL Bank

      Předběžná otázka

   Musí být čl. 7 odst. 4 směrnice 2002/65/ES (
         1
      ) vykládán v tom smyslu, že brání předpisu členského státu, který po vyjádření odstoupení od spotřebitelské smlouvy o půjčce uzavřené na dálku stanoví, že poskytovatel musí spotřebiteli zaplatit nad rámec částky, kterou obdržel od spotřebitele podle smlouvy uzavřené na dálku, také náhradu za užitky z této částky?
   (
         1
      ) – Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/65/ES ze dne 23. září 2002 o uvádění finančních služeb pro spotřebitele na trh na dálku a o změně směrnice Rady 90/619/EHS a směrnic 97/7/ES a 98/27/ES (Úř. věst.2002, L 271, s. 16; Zvl.vyd. 06/004, s. 321).


201807270612024322018/C 285/353222018CJC28520180813CS01CSINFO_JUDICIAL20180514202122Věc C-322/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itálie) dne 14. května 2018 – Schiaffini Travel SpA v. Comune di Latina
 ---documentbreak--- C2852018CS2020120180514CS0035202212Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itálie) dne 14. května 2018 – Schiaffini Travel SpA v. Comune di Latina
   (Věc C-322/18)2018/C 285/35Jednací jazyk: italština
      Předkládající soud

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Účastnice původního řízení:

      Žalobkyně: Schiaffini Travel SpA

      Žalovaná: Comune di Latina

      Předběžné otázky

            1)

            Musí se čl. 5 odst. 2 nařízení (ES) č. 1370/2007 (
                  1
               ) (konkrétně pokud jde o zákaz uvedený v písm. „b“ a „d“ pro vnitřního provozovatele účastnit se nabídkových řízení extra moenia) použít či nikoli i na smlouvy uzavřené před vstupem tohoto nařízení v platnost?

            2)

            Je teoreticky možné kvalifikovat jako „vnitřního provozovatele“ na základě téhož nařízení a případně per analogiam s účelem judikatury vytvořené na základě institutu „in house providing“ právnickou osobu veřejného práva, která uzavřela přímo smlouvu na služby místní dopravy s veřejným orgánem, pokud je prvně uvedená osoba přímo spojena s veřejným orgánem z hlediska organizačního a z hlediska kontroly a jejíž základní kapitál vlastní stát (zcela nebo pro quota, v takovém případě společně s dalšími veřejnými orgány)?

            3)

            Je s ohledem na přímo uzavřenou smlouvu na služby spadající do oblasti působnosti nařízení (ES) č. 1370/2007 skutečnost, že po uzavření smlouvy uvedený orgán veřejné moci zřídí veřejný správní orgán s organizačními pravomocemi na dotčené služby (přičemž státu zůstane výlučná pravomoc udělovat koncese), orgán, který nevykonává žádnou „podobnou kontrolu“ nad subjektem, kterému byly služby přímo zadány, okolností, která může vést k tomu, že dotčené uzavření smlouvy nebude podléhat režimu uvedenému v čl. 5 odst. 2 nařízení, či nikoli?

            4)

            Vede původní doba platnosti smlouvy uzavřené přímo přesahující třicetiletou lhůtu, která uplyne 3. prosince 2039 [lhůta počínající ode dne vstupu nařízení (ES) 1370/2007 v platnost] k neslučitelnosti uzavření smlouvy se zásadami uvedenými v ustanovení článku 5 ve spojení s ustanovením čl. 8 odst. 3 téhož nařízení, nebo tato nesrovnalost musí být považována za automaticky napravenou, a to pro všechny právní účely, implicitním omezením ex lege (čl. 8 odst. 3) na tuto třicetiletou lhůtu?

      (
         1
      ) – Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1370/2007 ze dne 23. října 2007 o veřejných službách v přepravě cestujících po železnici a silnici a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 1191/69 a č. 1107/70 (Úř. věst. L 315, s. 1).