title: Kritéria přidělování věcí senátům

text:
               4.7.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 153/2

         Kritéria přidělování věcí senátům
   2009/C 153/04
   Dne 16. června 2009 stanovil Soud prvního stupně následující kritéria přidělování věcí senátům na dobu od 1. října 2009 do 31. srpna 2010 v souladu s článkem 12 jednacího řádu:

               1.

               Kasační opravné prostředky podané proti rozhodnutím Soudu pro veřejnou službu jsou přidělovány po podání návrhu, aniž je dotčeno pozdější použití článků 14 a 51 jednacího řádu, kasačnímu senátu.

               2.

               Jiné věci, než jsou věci uvedené v odstavci 1, jsou přidělovány po podání návrhu nebo žaloby, aniž je dotčeno pozdější použití článků 14 a 51 jednacího řádu, senátům složeným ze tří soudců.
               Věci uvedené v tomto odstavci jsou přidělovány senátům podle tří různých pořadí stanovených v závislosti na pořadí zápisu věcí v soudní kanceláři:

                           —

                           ve věcech týkajících se provádění soutěžních pravidel použitelných na podniky, pravidel ohledně podpor poskytnutých státy a pravidel vztahujících se na ochranná obchodní opatření;

                           —

                           ve věcech týkajících se práv duševního vlastnictví uvedených v čl. 130 odst. 1 jednacího řádu;

                           —

                           ve všech ostatních věcech.

                     V rámci těchto pořadí budou brány dva senáty, v nichž zasedají tři soudci, složené ze čtyř soudců v úvahu dvakrát při každém třetím kole.
               Předseda Soudu se může odchýlit od těchto pořadí za účelem přihlédnutí k vzájemné souvislosti některých věcí nebo zajištění vyváženého rozdělení pracovního zatížení.


title: Věc T-108/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 16. prosince 2015 – VTZ a další v. Rada „Dumping — Dovoz určitých bezešvých trubek a dutých profilů ze železa nebo oceli pocházejících z Ruska — Konečné antidumpingové clo — Dotčený výrobek“

text:
               8.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 48/43

         Rozsudek Tribunálu ze dne 16. prosince 2015 – VTZ a další v. Rada
   (Věc T-108/13) (1)

   („Dumping - Dovoz určitých bezešvých trubek a dutých profilů ze železa nebo oceli pocházejících z Ruska - Konečné antidumpingové clo - Dotčený výrobek“)
   (2016/C 048/48)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobci: Volžskij trubnyi zavod OAO (VTZ OAO) (Volzhsky, Rusko); Taganrogskij metallurgičeskij zavod OAO (Tagmet OAO) (Taganrog, Rusko); Sinarskij trubnyj zavod OAO (SinTZ OAO) (Kamensk-Uralsky (Rusko); Severskij trubnyj zavod OAO (STZ OAO) (Polevskoy, Rusko) (zásupci: J.-F. Bellis, F. Di Gianni a G. Coppo, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: S. Boelaert a B. Driessen, zmocněnci, ve spolupráci původně s G. Berrischem, advokátem, a s B. Byrnem, solicitor, poté s B. Byrnem a nakonec s E. McGovernem, barrister)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Evropská komise (zástupci: J. F. Brakeland, B. R. Killmann a A. Stobiecka-Kuik, zmocněnci); ArcelorMittal Tubular Products Ostrava a.s. (Ostrava-Kunčice, Česká republika); Benteler Steel/Tube GmbH (Paderborn, Německo); Dalmine SpA (Dalmine, Itálie); Productos Tubulares, SA (Valle de Trápaga, Španělsko); Rohrwerk Maxhütte GmbH (Sulzbach-Rosenberg, Německo); ArcelorMittal Tubular Products Roman SA (Roman, Rumunsko); Silcotub SA (Zalău, Rumunsko); Tubos Reunidos Industrial, SL (Amurrio, Španělsko); V & M Deutschland GmbH (Düsseldorf, Německo); V & M France (Boulogne-Billancourt, Francie); Vallourec Mannesmann Oil & Gas France (Aulnoye-Aymeries, Francie); a voestalpine Tubular GmbH & Co. KG (Kindberg (Rakousko) (zástupci: S. Gubel, advokát, a B. O’Connor, solicitor)

      Předmět věci

   Návrh na částečné zrušení prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1269/2012 ze dne 21. prosince 2012, kterým se na základě částečného prozatímního přezkumu podle čl. 11 odst. 3 nařízení (ES) č. 1225/2009 mění prováděcí nařízení (EU) č. 585/2012, kterým se ukládá konečné antidumpingové clo na dovoz určitých bezešvých trubek a dutých profilů ze železa nebo oceli pocházejících mimo jiné z Ruska (Úř. věst. L 357, s. 1).

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá v plném rozsahu.

               2)

               Volžskij trubnyi zavod OAO (VTZ OAO), Taganrogskij metallurgičeskij zavod OAO (Tagmet OAO), Sinarskij trubnyj zavod OAO (SinTZ OAO) a Severskij trubnyj zavod OAO (STZ OAO) ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vzniklé Radě Evropské unie a společnostem ArcelorMittal Tubular Products Ostrava a.s., Benteler Steel/Tube GmbH, Dalmine SpA, Productos Tubulares, SA, Rohrwerk Maxhütte GmbH, ArcelorMittal Tubular Products Roman SA, Silcotub SA, Tubos Reunidos Industrial, SL, V & M Deutschland GmbH, V & M France, Vallourec Mannesmann Oil & Gas France a voestalpine Tubular GmbH & Co. KG.

               3)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 114, 20.4.2013.


title: Věc C-573/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court of Justice (Chancery Division) (Spojené království) dne 14. listopadu 2016 – Air Berlin plc v. Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

text:
               23.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/16

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court of Justice (Chancery Division) (Spojené království) dne 14. listopadu 2016 – Air Berlin plc v. Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs
   (Věc C-573/16)
   (2017/C 022/22)
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   High Court of Justice (Chancery Division)

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: Air Berlin plc

      Odpůrci: Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

      Předběžné otázky

               1)

               Je výběr kolkovného ve výši 1,5 % členským státem z převodu, jak je uvedeno výše, za výše uvedených okolností v rozporu s některými z ustanovení:

                           1)

                           článku 10 nebo článku 11 první směrnice (1);

                           2)

                           článku 4 nebo článku 5 druhé směrnice (2); nebo

                           3)

                           článků 12, 43, 48, 49 nebo 56 Smlouvy o ES?

               2)

               Změnila by se odpověď na první otázku, byl-li by převod akcií na clearingové centrum vyžadován k tomu, aby se usnadnila kotace akcií společnosti na burze cenných papírů v takovém nebo jiném členském státě?

               3)

               Změnila by se odpověď na první nebo druhou otázku, umožňovalo-li by vnitrostátní právo členského státu provozovateli clearingového centra, aby si v případě, že obdrží souhlas od daňového orgánu, zvolil možnost, že nebude splatné žádné kolkovné v případě převodu akcií na clearingové centrum, ale namísto toho bude splatná SDRT z každého následujícího prodeje akcií v rámci clearingového centra (se sazbou ve výši 0,5 % z hodnoty protiplnění)?

               4)

               Změnila by se odpověď na třetí otázku, pokud by z důvodu struktury transakce, kterou si dotčená společnost zvolila, nemohla tato společnost uvedené možnosti volby režimu využít?

      (1)  Směrnice Rady 69/335/EHS ze dne 17. července 1969 o nepřímých daních z kapitálových vkladů (Úř. věst. 1969, L 249, s. 25; Zvl. vyd. 09/01, s. 11).

      (2)  Směrnice Rady 2008/7/ES ze dne 12. února 2008 o nepřímých daních z kapitálových vkladů (Úř. věst. 2008, L 46, s. 11).


title: Věc C-99/07 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 13. února 2007 Smanor SA, Hubertem Ségaudem a Monique Ségaud proti usnesení Soudu prvního stupně (čtvrtého senátu) vydanému dne 14. prosince 2006 ve věci T-150/06, Smanor a další v. Komise

text:
               21.7.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 170/9

         Kasační opravný prostředek podaný dne 13. února 2007 Smanor SA, Hubertem Ségaudem a Monique Ségaud proti usnesení Soudu prvního stupně (čtvrtého senátu) vydanému dne 14. prosince 2006 ve věci T-150/06, Smanor a další v. Komise
   (Věc C-99/07 P)
   (2007/C 170/15)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek: Smanor SA, Hubert Ségaud, Monique Ségaud (zástupci: J. P. Ekeu a L. Roques, advokáti)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství
   Usnesením ze dne 23. května 2007 zamítl Soudní dvůr (šestý senát) kasační opravný prostředek a nařídil, že Smanor SA, jakož i H. a M. Ségaud ponesou vlastní náklady řízení.


title: Usnesení Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 26. ledna 2005 ve věci C-153/04 P: Euroagri Srl proti Komisi Evropských společenství (Opravný prostředek — EZOZF — Finanční podpora — Pilotní a demonstrační projekt pro použití nové techniky zvané „Endovena“ na ovocné stromy)

text:
               30.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 106/12

      USNESENÍ SOUDNÍHO DVORA

   (pátého senátu)
   ze dne 26. ledna 2005
   ve věci C-153/04 P: Euroagri Srl proti Komisi Evropských společenství (1)

   (Opravný prostředek - EZOZF - Finanční podpora - Pilotní a demonstrační projekt pro použití nové techniky zvané „Endovena“ na ovocné stromy)
   (2005/C 106/23)
   Jednací jazyk: italština
   Ve věci C-153/04 P Euroagri Srl se sídlem v Monte Vidon Combatte (Itálie) (advokát: W. Massucci) proti Komisi Evropských společenství (zmocněnci: C. Cattabriga a L. Vissaggio), jejímž předmětem je opravný prostředek na základě článku 56 statutu Soudního dvora podaný dne 23. března 2004, Soudní dvůr (pátý senát), ve složení R. Silva de Lapuerta, předsedkyně senátu, J. Makarczyk a P. Kūris (zpravodaj), soudci, generální advokát: M. Poiares Maduro, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 26. ledna 2005 usnesení, jehož výrok je následující:

               1.

               Opravný prostředek se zamítá.

               2.

               Euroagri Srl se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 106, 30.4.2004.


title: Spojené věci C-323/10 až C-326/10: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 24. listopadu 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Hamburg — Německo) — Gebr. Stolle GmbH & Co. KG (C-323/10, C-324/10 a C-326/10), Doux Geflügel GmbH (C-325/10) v. Hauptzollamt Hamburg-Jonas ( „Nařízení (EHS) č. 3846/87 — Zemědělství — Vývozní náhrady — Drůbeží maso — Oškubaná a vykuchaná drůbež druhu kur domácí“ )

text:
               28.1.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 25/11

      Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 24. listopadu 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Hamburg — Německo) — Gebr. Stolle GmbH & Co. KG (C-323/10, C-324/10 a C-326/10), Doux Geflügel GmbH (C-325/10) v. Hauptzollamt Hamburg-Jonas
      (Spojené věci C-323/10 až C-326/10) (1)

      (Nařízení (EHS) č. 3846/87 - Zemědělství - Vývozní náhrady - Drůbeží maso - Oškubaná a vykuchaná drůbež druhu kur domácí)
      (2012/C 25/18)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Finanzgericht Hamburg

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Gebr. Stolle GmbH & Co. KG (C-323/10, C-324/10 a C-326/10), Doux Geflügel GmbH (C-325/10)

         Žalovaný: Hauptzollamt Hamburg-Jonas

         Předmět věci

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Finanzgericht Hamburg — Výklad nařízení Komise (EHS) č. 3846/87 ze dne 17. prosince 1987, kterým se zavádí nomenklatura zemědělských produktů pro vývozní náhrady (Úř. věst. L 366, s. 1; Zvl. vyd. 3/07, s. 325), ve znění nařízení Komise (ES) č. 2765/1999 ze dne 16. prosince 1999 (Úř. věst. L 338, s. 1; Zvl. vyd. 3/28, s. 108) — Podpoložka 0207 12 90 — Oškubaná drůbež druhu kur domácí, ale nikoli kompletně vykuchaná jak je stanoveno v uvedené podpoložce nomenklatury

         Výrok

                  1)

                  Podpoložka 0207 12 90 přílohy I nařízení Komise (EHS) č. 3846/87 ze dne 17. prosince 1987, kterým se zavádí nomenklatura zemědělských produktů pro vývozní náhrady, ve znění nařízení Komise (ES) č. 2091/2005 ze dne 15. prosince 2005, kterým se pro rok 2006 zveřejňuje nomenklatura zemědělských produktů pro vývozní náhrady stanovené v nařízení (EHS) č. 3846/87, musí být vykládána tak, že jatečně upravené tělo drůbeže spadající do této podpoložky musí být kompletně vykuchané, takže z hlediska právní úpravy má na jeho sazební zařazení negativní dopad, pokud na jatečně upraveném těle po provedení strojového vykuchání ještě zůstane například část střev nebo průdušnice.

                  2)

                  Kód produktu 0207 12 90 9990 přílohy I nařízení č. 3846/87, ve znění nařízení Komise (ES) č. 2765/1999 ze dne 16. prosince 1999, musí být vykládán tak, že pojem „nepravidelné složení“ umožňuje pouze to, aby byly v jatečně upraveném těle drůbeže přítomny maximálně čtyři v tomto kódu uvedené vnitřnosti, a to v jednom nebo několika exemplářích, pokud je dodržen celkový počet čtyř.

                  3)

                  Podpoložka 0207 12 10 přílohy I nařízení č. 3846/87, ve znění nařízení č. 2765/1999, musí být vykládána tak, že jatečně upravené tělo drůbeže, v němž je vícekrát přítomna některá z vnitřností uvedených v této podpoložce, tedy krk, srdce, játra nebo svalnatý žaludek, nespadá do uvedené podpoložky.

                  4)

                  Podpoložka 0207 12 10 přílohy I nařízení č. 3846/87, ve znění nařízení č. 2765/1999, musí být vykládána tak, že pro účely zařazení pro poskytnutí vývozní náhrady spadá jatečně upravené tělo drůbeže, na kterém po provedení strojového oškubání ještě zůstalo několik malých stvolů, pírek, špiček brk a chloupků do této podpoložky, pokud tyto zbytky po oškubání odpovídají charakteristice oškubaného kuřete připraveného na pečení, jakož i řádné a uspokojivé obchodní jakosti.

                  5)

                  Kód produktu 0207 12 90 9990 přílohy I nařízení č. 3846/87, ve znění nařízení č. 2765/1999, musí být vykládán tak, že do tohoto kódu produktu nespadá jatečně upravené tělo drůbeže, na jehož krku zůstala přichycena průdušnice.

                  6)

                  Při provádění celní kontroly, jejíž cílem je určit, zda produkty deklarované k vývozu odpovídají sazebnímu číslu uvedenému ve vývozním prohlášení, platí výsledky částečné kontroly deklarovaného zboží v souladu s čl. 70 odst. 1 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství, pro veškeré zboží, na které se vztahuje celní prohlášení. Nelze tedy uznat chybovou toleranci, která by umožňovala mít za to, že určitá anomálie nemá z právního hlediska negativní dopad na poskytnutí vývozní náhrady.

         (1)  Úř. věst. C 209, 31.7.2010

         Úř. věst. C 274, 9.10.2010


title: Věc T-443/08: Žaloba podaná dne 6. října 2008 – Freistaat Sachsen a Land Sachsen-Anhalt v. Komise

text:
               20.12.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 327/35

         Žaloba podaná dne 6. října 2008 – Freistaat Sachsen a Land Sachsen-Anhalt v. Komise
   (Věc T-443/08)
   (2008/C 327/63)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobci: Freistaat Sachsen a Land Sachsen-Anhalt (zástupce: U. Soltész, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobců

               —

               na základě čl. 231 odst. 1 ES zrušit článek 1 rozhodnutí Komise ze dne 23. července 2008, v rozsahu, v němž v něm Komise stanoví, že

                           a)

                           se v případě opatření k doplnění kapitálu poskytnutého Německem pro stavbu nové startovní a přistávací dráhy Jih a s tím souvisejících zařízení na Flughafen Leipzig/Halle jedná o státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 ES a

                           b)

                           tato „státní podpora“ činí 350 milionů eur;

               —

               uložit Komisi podle článku 87 odst. 2 jednacího řádu Soudu náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobci zpochybňují konstatování v první části článku 1 rozhodnutí Komise K (2008) 3512 v konečném znění, ze dne 23. července 2008 (C 48/2006, ex N 227/2006) o opatřeních Německa ve prospěch DHL a Flughafen Leipzig/Halle, že doplnění kapitálu poskytnuté Německem Flughafen Leipzig/Halle představuje státní podporu letišti a výše této podpory činí 350 milionů eur.
   Na podporu své žaloby uplatňují žalobci sedm žalobních důvodů:
   Zaprvé žalobci uvádějí, že předpisy o podporách nejsou použitelné již proto, že se v případě letiště, pokud jde o výstavbu infrastruktury regionálního letiště, nejedná o podnik ve smyslu těchto předpisů.
   Zadruhé se v případě Flughafen Leipzig/Halle GmbH jedná o státní jednoúčelovou společnost („single purpose vehicle“), která užívá soukromoprávní organizační formu, a která tedy, v tom rozsahu, v němž od státu obdrží prostředky nezbytné k plnění svých úkolů, prokazatelně nepřichází v úvahu jako příjemce státní podpory.
   Zatřetí je napadené rozhodnutí vnitřně rozporné, neboť je v něm s Flughafen Leipzig/Halle GmbH nakládáno jako s příjemcem podpory a zároveň i jako s jejím poskytovatelem.
   Začtvrté je použití pokynů (1) uveřejněných v roce 2005 na skutkový stav existující před jejich uveřejněním v rozporu se zákazem zpětné účinnosti, požadavkem právní jistoty, ochranou dobré víry a zásadou rovnosti. Podle názoru žalobců byly použitelné výlučně pokyny Komise z roku 1994 (2).
   Dovozují k tomu, že nové pokyny jsou v rozporu s primárním právem Společenství, neboť z důvodu nedostatku povahy podniku na straně provozovatele regionálních letišť jsou tyto pokyny věcně nepřípadné a vnitřně rozporné. Pokyny z roku 2005 podřizují právu upravujícímu podpory také zařízení letišť, zatímco tato činnost byla v předcházejících pokynech z roku 1994 z oblasti působnosti práva upravujícího podpory výslovně vyňata. Vzhledem ke zcela proti sobě stojícím obsahům starých a nových pokynů, jakož i vzhledem k nedostatku zrušení právní úpravy z roku 1994 je nejasné, jaké právní posouzení se zřetelem k financování letištní infrastruktury je zamýšleno.
   Žalobci zašesté uvádějí, že se Komise dopustila porušení procesních předpisů, neboť na doplnění kapitálu, jí kvalifikovaného jako podpora, nepoužila předpisy nařízení (ES) č. 659/1999 (3) o existujících podporách.
   Zasedmé ohrožují pokyny z roku 2005 také rozdělení pravomocí mezi členskými státy a Komisí, protože Komise širokým výkladem znaků „podniku“ v čl. 87 odst. 1 ES rozšířila v rozporu s rámcem stanoveným ve Smlouvě ES své pravomoci, a tímto širokým výkladem podřídila také postupy, které podléhají vnitrostátní správní svrchovanosti, kontrole ze strany orgánů Společenství.

      (1)  Sdělení Komise – Pokyny Společenství pro financování letišť a pro státní podpory na zahájení činnosti pro letecké společnosti s odletem z regionálních letišť (Úř. věst. 2005, C 312, s. 1).

      (2)  Sdělení Komise – Použití článků 92 a 93 Smlouvy ES jakož i článku 61 Dohody o EHP na státní podpory v letecké dopravě, Úř. věst. 1994, C 350, s. 7.

      (3)  Nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (Úř. věst. L 83, s. 1; Zvl. vyd. 08/01, s. 339).


title: Věc T-123/08: Žaloba podaná dne 14. března 2008 – Spitzer v. OHIM – Homeland Housewares (Magic Butler)

text:
               9.5.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 116/27

         Žaloba podaná dne 14. března 2008 – Spitzer v. OHIM – Homeland Housewares (Magic Butler)
   (Věc T-123/08)
   (2008/C 116/50)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobce: Harald Spitzer (Hörsching, Rakousko) (zástupce: T. Schmitz, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Homeland Housewares, LLC (Los Angeles, Spojené státy americké)
   Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu žalovaného úřadu ze dne 7. ledna 2008 ve věci označené spisovou značkou R 1508/2006-1;

               —

               zamítnout námitky Homeland Housewares, LLC proti přihlašované slovní ochranné známce „Magic Butler“ č. 4 109 906;

               —

               uložit žalovanému úřadu náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Žalobce

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „Magic Butler“ pro výrobky zařazené do tříd 7 a 21 (přihláška č. 4 109 906)

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Homeland Housewares, LLC

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Slovní ochranná známka „MAGIC BULLET“ pro výrobky zařazené do třídy 7 (ochranná známka Společenství č. 4 100 483) a slovní ochranná známka „THE MAGIC BULLET“ pro výrobky zařazené do třídy 7 (ochranná známka Společenství č. 3 584 885)

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Částečné vyhovění námitkám

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (1), protože mezi kolidujícími ochrannými známkami neexistuje žádné nebezpečí záměny.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1994, L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).


title: Věc C-290/07 P: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 2. září 2010 — Evropská komise v. Scott SA, Département du Loiret, Francouzská republika ( „Kasační opravný prostředek — Státní podpory — Preferenční pořizovací cena investičně upraveného pozemku — Zkoumání tržní hodnoty — Formální vyšetřovací řízení — Nařízení (ES) č. 659/1999 — Povinnost pečlivého a nestranného přezkumu — Rozsah posuzovací pravomoci Komise — Metoda založená na nákladech — Rozsah soudního přezkumu“ )

text:
               23.10.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 288/6

      Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 2. září 2010 — Evropská komise v. Scott SA, Département du Loiret, Francouzská republika
      (Věc C-290/07 P) (1)

      (Kasační opravný prostředek - Státní podpory - Preferenční pořizovací cena investičně upraveného pozemku - Zkoumání tržní hodnoty - Formální vyšetřovací řízení - Nařízení (ES) č. 659/1999 - Povinnost pečlivého a nestranného přezkumu - Rozsah posuzovací pravomoci Komise - Metoda založená na nákladech - Rozsah soudního přezkumu)
      (2010/C 288/11)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupce: J. Flett, zmocněnec)

         Další účastníci řízení: Scott SA (zástupci: J. Lever QC, R. Griffith, M. Papadakis, Solicitors, J. Gardner a G. Peretz, Barristers), Département du Loiret (zástupce: A. Carnelutti, advokát), Francouzská republika (zástupci: G. de Bergues, S. Seam a F. Million, zmocněnci)

         Předmět věci

      Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (prvního senátu) ze dne 29. března 2007 ve věci T-366/00 Scott SA v. Komise Evropských společenství, kterým Soud zrušil článek 2 rozhodnutí Komise 2002/14/ES ze dne 12. července 2000 o státní podpoře, kterou Francie poskytla společnosti Scott Paper SA/Kimberly-Clark (Úř. věst. L 12, s. 1), v rozsahu, v němž se týká státní podpory poskytnuté ve formě preferenční ceny pozemku uvedeného v jeho článku 1

         Výrok

                  1)

                  Rozsudek Soudu prvního stupně Evropských společenství ze dne 29. března 2007, Scott v. Komise (T-366/00) se zrušuje.

                  2)

                  Věc se vrací Tribunálu Evropské unie.

                  3)

                  O nákladech řízení bude rozhodnuto později.

         (1)  Úř. věst. C 183, 4.8.2007.


title: Věc T-416/12: Žaloba podaná dne 20. září 2012 — HP Health Clubs Iberia v. OHIM — Shiseido (ZENSATIONS)

text:
               17.11.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 355/35

         Žaloba podaná dne 20. září 2012 — HP Health Clubs Iberia v. OHIM — Shiseido (ZENSATIONS)
   (Věc T-416/12)
   2012/C 355/73
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: HP Health Clubs Iberia (Barcelona, Španělsko) (zástupce: S. Serrat Viñas, advokátka)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Shiseido Company Ltd (Tokio, Japonsko)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 6. června 2012 ve věci R 2212/2010-1;

               —

               zamítl námitku podanou společností Shiseido Company Ltd;

               —

               vrátil věc OHIM, aby zapsal přihlášku požadované ochranné známky pro všechny předmětné služby; a

               —

               uložil žalovanému a další účastnici řízení náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyní v tomto řízení a v řízení před OHIM.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka „ZENSATIONS“ pro služby zařazené do tříd 35 a 44 — přihláška ochranné známky Společenství č. 5 778 303

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Shiseido Company Ltd

      Namítaná ochranná známka nebo označení: slovní ochranná známka „ZEN“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 3, 21 a 44

      Rozhodnutí námitkového oddělení: zamítnutí námitky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Vyhovění odvolání

      Dovolávané žalobní důvody:

               —

               porušení článku 75 druhé věty a čl. 76 odst. 1 a 2 nařízení č. 207/2009;

               —

               porušení čl. 8 odst. 2 písm. b) nařízení č. 207/2009


title: Věc T-135/10: Usnesení Tribunálu ze dne 15. listopadu 2011 — Pieno žvaigždės v. OHIM — Fattoria Scaldasole (Iogurt.)

text:
               14.1.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 13/20

         Usnesení Tribunálu ze dne 15. listopadu 2011 — Pieno žvaigždės v. OHIM — Fattoria Scaldasole (Iogurt.)
   (Věc T-135/10) (1)

   2012/C 13/42
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda šestého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 134, 22.5.2010.


title: Věc C-19/06: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 15. září 2006 – Komise Evropských společenství v. Francouzská republika

text:
               2.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 294/36

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 15. září 2006 – Komise Evropských společenství v. Francouzská republika
   (Věc C-19/06) (1)

   (2006/C 294/68)

      Jednací jazyk: francouzština

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 60, 11.3.2006.


title: Věc T-154/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 14. prosince 2016 – Grid applications v. EUIPO (APlan) „Ochranná známka Evropské unie — Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie APlan — Absolutní důvody pro zamítnutí zápisu — Popisný charakter — Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               30.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 30/48

         Rozsudek Tribunálu ze dne 14. prosince 2016 – Grid applications v. EUIPO (APlan)
   (Věc T-154/16) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie APlan - Absolutní důvody pro zamítnutí zápisu - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2017/C 030/55)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Grid applications GmbH (Vídeň, Rakousko) (zástupce: M. Meyenburg, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: H. Kunz, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 15. února 2016 (věc R 1819/2015-4), týkajícímu se přihlášky slovního označení APlan jako ochranné známky Evropské unie.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Grid applications GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 200, 6.6.2016.


title: Věc T-636/13: Žaloba podaná dne 26. listopadu 2013 — TrekStor v. OHIM — MSI Technology (MovieStation)

text:
               8.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 39/24

         Žaloba podaná dne 26. listopadu 2013 — TrekStor v. OHIM — MSI Technology (MovieStation)
   (Věc T-636/13)
   2014/C 39/42
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: TrekStor Ltd (Hong Kong, Čína) (zástupce: O. Spieker, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: MSI Technology GmbH (Frankfurt nad Mohanem, Německo)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               změnil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (OHIM) ze dne 27. září 2013 (věc R 1914/2012-4) tak, aby byl návrh účastnice řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství „MovieStation“ ze dne 20. června 2011 zamítnut a aby jí zároveň byla uložena náhrada nákladů řízení;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti:„MovieStation“ pro výrobky zařazené do třídy 9 — ochranná známka Společenství č. 5 743 257

      Majitelka ochranné známky Společenství: žalobkyně

      Účastnice řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: MSI Technology GmbH

      Odůvodnění návrhu na prohlášení neplatnosti: Článek 52 odst. 1 písm. a) ve spojení s čl. 7 odst. 1 písm. b), c) a d) nařízení č. 207/2009

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: prohlášení neplatnosti předmětné ochranné známky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení č. 207/2009


title: Věc C-32/05: Žaloba podaná dne 31. ledna 2005 Komisí Evropských společenství proti Lucemburskému velkovévodství

text:
               2.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/12

         Žaloba podaná dne 31. ledna 2005 Komisí Evropských společenství proti Lucemburskému velkovévodství
   (Věc C-32/05)
   (2005/C 82/26)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 31. ledna 2005 žaloba směřující proti Lucemburskému velkovévodství podaná Komisí Evropských společenství zastoupenou Sarou Pardo Quintillán a Joannou Hottiaux, jako zmocněnkyněmi, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Komise Evropských společenství navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               určil, že Lucemburské velkovévodství tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2000/60/ES ze dne 23. října 2000, kterou se stanoví rámec pro činnost Společenství v oblasti vodní politiky (1), a v každém případě tím, že tuto skutečnost neoznámilo Komisi, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice;

               2.

               uložil Lucemburskému velkovévodství náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   Lhůta k provedení směrnice do vnitrostátního právního řádu uplynula dne 22. prosince 2003.

      (1)  Úř. věst. L 327, 22.12.2000, s. 1.


title: Věc C-514/10: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 21. června 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Nejvyšším soudem České republiky — Česká republika) — Wolf Naturprodukte GmbH v. SEWAR spol. s r. o. ( „Příslušnost a výkon soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech — Nařízení (ES) č. 44/2001 — Časová působnost — Výkon rozhodnutí vydaného před přistoupením vykonávajícího státu k Evropské unii“ )

text:
               18.8.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 250/3

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 21. června 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Nejvyšším soudem České republiky — Česká republika) — Wolf Naturprodukte GmbH v. SEWAR spol. s r. o.
   (Věc C-514/10) (1)

   (Příslušnost a výkon soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech - Nařízení (ES) č. 44/2001 - Časová působnost - Výkon rozhodnutí vydaného před přistoupením vykonávajícího státu k Evropské unii)
   2012/C 250/04
   Jednací jazyk: čeština

      Předkládající soud

   Nejvyšší soud České republiky

      Účastnice původního řízení

      Dovolatelka: Wolf Naturprodukte GmbH

      Žalovaná: SEWAR spol. s r. o.

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Nejvyšší soud České republiky — Výklad článku 66 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (Úř. věst. 2001, L 12, s. 1; Zvl. vyd. 19/04, s. 42) — Časová působnost — Výkon rozhodnutí vydaného před přistoupením vykonávajícího státu k Evropské unii

      Výrok

   Článek 66 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech musí být vykládán tak, že pro založení působnosti tohoto nařízení pro účely uznání a výkonu soudního rozhodnutí je nezbytné, aby v době vydání tohoto rozhodnutí bylo uvedené nařízení platné jak v členském státě původu, tak v dožádaném členském státě.

      (1)  Úř. věst. C 13, 15.11.2011.


title: Spojené věci C-154/15, C-307/15 a C-308/15: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 21. prosince 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado de lo Mercantil n °1 de Granada, Audiencia Provincial de Alicante – Španělsko) – Francisco Gutiérrez Naranjo v. Cajasur Banco SAU (C-154/15), Ana María Palacios Martínez v. Banco Bilbao Vizcaya Argentaria SA (BBVA) (C-307/15), Banco Popular Español SA v. Emilio Irles López, Teresa Torres Andreu (C-308/15) „Řízení o předběžné otázce — Směrnice 93/13/EHS — Spotřebitelské smlouvy — Hypoteční úvěry — Zneužívající ujednání — Článek 4 odst. 2 — Článek 6 odst. 1 — Určení neplatnosti — Rozhodnutí vnitrostátního soudu o omezení časových účinků určení neplatnosti zneužívajícího ujednání“

text:
               20.2.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 53/8

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 21. prosince 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado de lo Mercantil n o1 de Granada, Audiencia Provincial de Alicante – Španělsko) – Francisco Gutiérrez Naranjo v. Cajasur Banco SAU (C-154/15), Ana María Palacios Martínez v. Banco Bilbao Vizcaya Argentaria SA (BBVA) (C-307/15), Banco Popular Español SA v. Emilio Irles López, Teresa Torres Andreu (C-308/15)
   (Spojené věci C-154/15, C-307/15 a C-308/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Směrnice 93/13/EHS - Spotřebitelské smlouvy - Hypoteční úvěry - Zneužívající ujednání - Článek 4 odst. 2 - Článek 6 odst. 1 - Určení neplatnosti - Rozhodnutí vnitrostátního soudu o omezení časových účinků určení neplatnosti zneužívajícího ujednání“)
   (2017/C 053/10)
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Juzgado de lo Mercantil no 1 de Granada, Audiencia Provincial de Alicante

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Francisco Gutiérrez Naranjo (C-154/15), Ana María Palacios Martínez (C-307/15), Banco Popular Español SA (C-308/15)

      Žalovaní: Cajasur Banco SAU (C-154/15), Banco Bilbao Vizcaya Argentaria SA (BBVA) (C-307/15), Emilio Irles López, Teresa Torres Andreu (C-308/15)

      Výrok

   Článek 6 odst. 1 směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o zneužívajících ujednáních ve spotřebitelských smlouvách musí být vykládán v tom smyslu, že brání vnitrostátní judikatuře, která omezuje časové restituční účinky spojené s rozhodnutím o zneužívající povaze, ve smyslu čl. 3 odst. 1 této směrnice, ujednání obsaženého ve smlouvě uzavřené prodávajícím nebo poskytovatelem se spotřebitelem jen na částky, které byly podle takového ujednání bezdůvodně uhrazeny po vyhlášení rozhodnutí, v němž byla soudem určena tato zneužívající povaha.

      (1)  Úř. věst. C 228, 13.7.2015

      Úř. věst. C 279, 24.8.2015


title: Věc C-328/06: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de lo Mercantil 3 de Barcelona (Španělsko) dne 27. července 2006 – Alfredo Nieto Nuño v. Leonci Monlleó Franquet

text:
               30.9.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 237/7

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de lo Mercantil 3 de Barcelona (Španělsko) dne 27. července 2006 – Alfredo Nieto Nuño v. Leonci Monlleó Franquet
   (Věc C-328/06)
   (2006/C 237/13)
   Jednací jazyk: španělština
   Předkládající soud
   Juzgado de lo Mercantil 3 de Barcelona
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Alfredo Nieto Nuño

      Žalovaný: Leonci Monlleó Franquet
   Předběžné otázky
   Vztahuje se pojem ochranné známky „obecně známé“ v členském státě, uvedený v článku 4 první směrnice Rady 89/104/EHS (1) ze dne 21. prosince 1988, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách, pouze a výhradně ke stupni známosti a zavedení v členském státě Evropské unie nebo na podstatné části území státu, anebo se může obecná známost ochranné známky vázat na území, které se neshoduje s územím státu, ale odpovídá autonomní oblasti, regionu, kraji či městu, v závislosti na tom, jaký výrobek či služba jsou ochrannou známkou chráněny a jakým adresátům je ochranná známka skutečně určena; tedy v závislosti na trhu, kde se ochranná známka uplatňuje?

      (1)  Úř. věst. L 40, 11.2.1989, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 92.


title: Věc C-579/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Centrale Raad van Beroep (Nizozemsko) dne 15. listopadu 2013 — P. v. Commissie Sociale Zekerheid Breda, S. v. College van Burgemeester en Wethouders van de gemeente Amstelveen

text:
               25.1.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/8

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Centrale Raad van Beroep (Nizozemsko) dne 15. listopadu 2013 — P. v. Commissie Sociale Zekerheid Breda, S. v. College van Burgemeester en Wethouders van de gemeente Amstelveen
   (Věc C-579/13)
   2014/C 24/14
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Centrale Raad van Beroep

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: P.

      Žalovaná: Commissie Sociale Zekerheid Breda
   a

      Žalobkyně: S.

      Žalovaná: College van Burgemeester en Wethouders van de gemeente Amstelveen

      Předběžné otázky

               1)

               Musí být smysl a účel směrnice 2003/109/ES (1) nebo jejího čl. 5 odst. 2 a/nebo čl. 11 odst. 1 vykládán v tom smyslu, že je s nimi neslučitelné, pokud je ve vnitrostátním právu stanoveno uložení povinnosti integrace pod sankcí pokuty pro státní příslušníky třetích zemí, kteří mají právní postavení dlouhodobě pobývajících rezidentů?

               2)

               Je při zodpovězení první otázky rozhodné, zda byla povinnost integrace uložena předtím, než bylo přiznáno právní postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta?

      (1)  Směrnice Rady 2003/109/ES ze dne 25. listopadu 2003 o právním postavení státních příslušníků třetích zemí, kteří jsou dlouhodobě pobývajícími rezidenty (Úř. věst. L 16, 23.1.2004, s. 44; Zvl vyd. 19/06, s. 272)


title: Věc T-415/08: Rozsudek Tribunálu ze dne 12. dubna 2013 — Irish Music Rights Organisation v. Komise ( „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Autorská práva k veřejnému provozování hudebních děl prostřednictvím internetu, družicového vysílání a kabelového přenosu — Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES — Rozdělení zeměpisného trhu — Dvoustranné smlouvy mezi vnitrostátními organizacemi pro kolektivní správu — Jednání ve vzájemné shodě vylučující možnost udělit licence pro více území a více repertoárů — Důkaz — Presumpce neviny“ )

text:
               1.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 156/30

         Rozsudek Tribunálu ze dne 12. dubna 2013 — Irish Music Rights Organisation v. Komise
   (Věc T-415/08) (1)

   (Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Autorská práva k veřejnému provozování hudebních děl prostřednictvím internetu, družicového vysílání a kabelového přenosu - Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES - Rozdělení zeměpisného trhu - Dvoustranné smlouvy mezi vnitrostátními organizacemi pro kolektivní správu - Jednání ve vzájemné shodě vylučující možnost udělit licence pro více území a více repertoárů - Důkaz - Presumpce neviny)
   2013/C 156/51
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Irish Music Rights Organisation Ltd (Dublin, Irsko) (zástupci: M. Favart, advokát, a D. Collins, solicitor)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: F. Castillo de la Torre a A. Biolan, zmocněnci)

      Vedlejší účastníci podporující žalobkyni: International Confederation of Societies of Authors and Composers (CISAC) (Neuilly-sur-Seine, Francie) (zástupci: J. F. Bellis a K. Van Hove, advokáti); a European Broadcasting Union (EBU) (Grand-Saconnex, Švýcarsko) (zástupci: D. Waelbroeck, advokát, a D. Slater, solicitor)

      Předmět věci

   Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise C(2008) 3435 final ze dne 16. července 2008 v řízení podle článku 81 (ES) a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/C2/38.698 — CISAC).

      Výrok rozsudku

               1)

               Článek 3 rozhodnutí Komise C(2008) 3435 final ze dne 16. července 2008 v řízení podle článku 81 (ES) a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/C2/38.698 — CISAC) se zrušuje v rozsahu, v němž se týká Irish Music Rights Organisation Ltd.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 313, 6.12.2008.


title: Věc T-571/17: Žaloba podaná dne 22. srpna 2017 – UG v. Komise

text:
               23.10.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 357/25

         Žaloba podaná dne 22. srpna 2017 – UG v. Komise
   (Věc T-571/17)
   (2017/C 357/33)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: UG (zástupci: M. Richard a P. Junqueira de Oliveira, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Evropské komise ze dne 18. května 2017 (No R/40/17) a všechna podpůrná rozhodnutí;

               —

               nařídil opětovné přijetí žalobkyně;

               —

               uložil Evropské komisi náhradu ušlých platů a náhradu škody ve výši 40 000 eur;

               —

               zrušil protiprávní zdanění příjmu;

               —

               vyplatil částku 6 818,81 eur z titulu přeplatků na protiprávně vybrané dani z příjmu;

               —

               uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení a náhradu nákladů na právního zástupce, předběžně vyčíslené na 10 000 eur.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z porušení práva být slyšen, jelikož Komise zorganizovala cosi, co pouze připomínalo řízení předcházející propuštění.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z věcných chyb, kterými je stiženo napadené rozhodnutí, jelikož odůvodnění, na kterém je založeno, je nepřesné, nereálné a není spolehlivé.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z překročení pravomoci, jelikož Komise propustila žalobkyni údajně z důvodu její činnosti v odborech a proto, že čerpala rodičovskou dovolenou.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení článku 42 služebního řádu, ustanovení 5.4 Revidované rámcové dohody o rodičovské dovolené, jak vychází ze směrnice Rady 2010/18/EU ze dne 8. března 2010, kterou se provádí revidovaná rámcová dohoda o rodičovské dovolené uzavřená mezi organizacemi BUSINESSEUROPE, UEAPME, CEEP a EKOS a zrušuje se směrnice 96/34/ES (Úř. věst. 2010, L 68, s. 13), článku 7 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/14/ES ze dne 11. března 2002, kterou se stanoví obecný rámec pro informování zaměstnanců a projednávání se zaměstnanci v Evropském společenství – Společné prohlášení Evropského parlamentu, Rady a Komise o zastupování zaměstnanců (Úř. věst. 2002, L 80, s. 29), jakož i přílohy IX služebního řádu, jelikož nebylo dodrženo disciplinární řízení.

               5.

               Pátý žalobní důvod vycházející z nepřiměřenosti sankce.


title: Věc C-25/05 P: Opravný prostředek podaný dne 26. ledna 2005 (faxem ze dne 24. ledna 2005) August Storck KG, proti rozsudku Soudu prvního stupně Evropských společenství (čtvrtého senátu) ze dne 10. listopadu 2004, ve věci T-402/02, August Storck KG v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (OHIM) (ochranné známky a vzory)

text:
               19.3.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 69/10

         Opravný prostředek podaný dne 26. ledna 2005 (faxem ze dne 24. ledna 2005) August Storck KG, proti rozsudku Soudu prvního stupně Evropských společenství (čtvrtého senátu) ze dne 10. listopadu 2004, ve věci T-402/02, August Storck KG v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (OHIM) (ochranné známky a vzory)
   (Věc C-25/05 P)
   (2005/C 69/21)
   Jednací jazyk: němčina
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byl předložen dne 26.ledna 2005 (faxem ze dne 24. ledna 2005) opravný prostředek podaný August Storck KG, zastoupenou Ilse Rohr, Heidi Wrage-Molkenthin a Timem Reherem, advokáty, CMS Hasche Sigle, Stadthausbrücke 1-3, D-20355 Hamburk, proti rozsudku Soudu prvního stupně Evropských společenství (čtvrtého senátu) ze dne 10. listopadu 2004, ve věci T-402/02, August Storck KG v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (OHIM) (ochranné známky a vzory).
   Účastník řízení podávající opravný prostředek navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               zrušil rozsudek Soudu prvního stupně (čtvrtého senátu) ze dne 10. listopadu 2004 (1) ve věci T-402/02;

               2.

               vyhověl návrhům, které byly vzneseny v prvním stupni a vydal konečné rozhodnutí ve věci, podpůrně, aby věc vrátil k projednání Soudu prvního stupně;

               3.

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení.

         Důvody opravného prostředku a hlavní argumenty
   1.   Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 40/94
   Soud se dopustil nesprávného právního posouzení, když požadoval, aby se přihlášená ochranná známka podstatně odlišovala od jiných srovnatelných ochranných známek v dotčeném odvětví výrobků. Rozlišovací způsobilost ochranné známky musí být však posuzována jakožto taková, nezávisle na případných podobných ochranných známkách na trhu.
   Obecný zájem nebo požadavek disponibility nejsou každopádně zohledňovány v rámci ustanovení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 40/94. Monopolizace ochranných známek jako taková je uložena právem ochranných známek. Ohledně neodůvodněné monopolizace neexistují žádné indicie.
   Ostatní důvody pro zamítnutí zápisu, v jejichž rámci by mohl být zohledněn obecný zájem Úřad neuvedl; neuvedl zejména důvody pro zamítnutí zápisu podle čl. 7 odst. 1 písm. d) až j) nařízení č. 40/94.
   Přihlášená ochranná známka má vlastní rozlišovací způsobilost. To, že spotřebitel pozná ochrannou známku jako obal bonbónu, nebrání současně její funkci označení původu. Trojrozměrná barevná ochranná známka hraje signální a znovu rozpoznávací úlohu zvláště tam, kde je spotřebitel vystaven velmi velké nabídce – jako na trhu cukrovinek.
   2.   Porušení čl. 74 odst. 1 první věty nařízení č. 40/94
   Navzdory stanovisku Soudu, měl Úřad přezkoumat a objasnit, které podobné nebo stejné ochranné známky podle něj na trhu existují, když tímto chtěl odůvodnit zamítnutí zápisu ochranné známky. Úřad nesmí brát jako základ svého rozhodnutí žádné skutečnosti, které nebyly prokázány a které se pouze domnívá. Jestliže Úřad – navzdory mínění účastníka řízení podávajícího opravný prostředek – považuje za nezbytné měřit rozlišovací způsobilost ochranné známky na trhu bonbónů, musí tuto situaci na trhu zkoumat.
   3.   Porušení článku 73 nařízení č. 40/94
   Úřad údajně použil na trhu se nacházející bonbóny podobného vzhledu k odůvodnění toho, že přihlášená ochranná známka postrádá rozlišovací způsobilost. Účastník řízení podávající opravný prostředek neměl žádnou možnost se vyjádřit k těmto na trhu se údajně nacházejícím bonbónům podobného vzhledu, neboť tyto nebyly Úřadem předloženy.
   Tímto bylo porušeno právo účastníka řízení podávajícího opravný prostředek být vyslechnut.
   4.   Porušení čl. 7 odst. 3 nařízení č. 40/94
   Přihlášená ochranná známka získala přinejmenším z důvodu rozsáhlého používání v ES rozlišovací způsobilost. Důkazy o prodaném množství výrobků a výdajích na reklamu výrobků označených touto ochrannou známkou měly být zohledněny i bez referenčních údajů o celkovém trhu bonbónů požadovaných Úřadem.
   Důkaz o užíváním získané rozlišovací způsobilosti ochranné známky nemusí být podán – navzdory stanovisku Úřadu a Soudu – pro všechny členské státy ES. S ohledem na cíl vytvořit jednotný trh všech členských států ES, je třeba vycházet z rozšíření a známosti přihlášené ochranné známky v rámci území ES bez ohledu na národní hranice. Proto jsou důkazy o užívání předložené účastníkem řízení podávajícím opravný prostředek dostatečné pro konstatování, že ochranná známka má v Evropském společenství rozlišovací způsobilost.

      (1)  Úř. věst. C 19, 22.01.2005.


title: Věc C-233/07: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 8. května 2008 – Komise Evropských společenství v. Portugalská republika (Nesplnění povinnosti státem — Životní prostředí — Směrnice 91/271/EHS — Čištění městských odpadních vod — Rozhodnutí 2001/720/ES — Výjimka týkající se čištění městských odpadních vod z aglomerace na Estorilském pobřeží — Porušení článků 2, 3 a 5 uvedeného rozhodnutí)

text:
               21.6.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 158/7

         Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 8. května 2008 – Komise Evropských společenství v. Portugalská republika
   (Věc C-233/07) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Životní prostředí - Směrnice 91/271/EHS - Čištění městských odpadních vod - Rozhodnutí 2001/720/ES - Výjimka týkající se čištění městských odpadních vod z aglomerace na Estorilském pobřeží - Porušení článků 2, 3 a 5 uvedeného rozhodnutí)
   (2008/C 158/10)
   Jednací jazyk: portugalština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: S. Pardo Quintillán a P. Andrade, zmocněnci)

      Žalovaná: Portugalská republika (zástupci: L. Fernandes a M. J. Lois, zmocněnci)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Porušení článků 2, 3 a 5 rozhodnutí Komise ze dne 8. října 2001, kterým se Portugalsku povoluje výjimka týkající se čištění městských odpadních vod z aglomerace na Estorilském pobřeží (Úř. věst. L 269, p. 14)
   Výrok

               1)

               Portugalská republika

                           —

                           tím, že během koupací sezóny nepodrobila městské odpadní vody z aglomerace na Estorilském pobřeží před jejich vypuštěním do moře přinejmenším důkladnému primárnímu čištění a režimu desinfekce, jak stanoví článek 2 rozhodnutí 2001/720/ES,

                           —

                           že mimo koupací sezónu nepodrobila městské odpadní vody z aglomerace na Estorilském pobřeží před jejich vypuštěním přinejmenším primárnímu čištění, jak stanoví článek 3 rozhodnutí 2001/720/ES,

                           —

                           a že dopustila, aby vypouštění městských odpadních vod z aglomerace na Estorilském pobřeží mělo nepříznivé důsledky pro životní prostředí,

                     nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 2, 3 a 5 uvedeného rozhodnutí 2001/720/ES.

               2)

               Portugalské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 170, 21.7.2007.


title: Věc C-224/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Bolzano (Itálie) dne 19. června 2009 — trestní řízení proti Martě Nussbaumer

text:
               29.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 205/25

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Bolzano (Itálie) dne 19. června 2009 — trestní řízení proti Martě Nussbaumer
   (Věc C-224/09)
   2009/C 205/42
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale di Bolzano

      Účastnice původního řízení

   Martha Nussbaumer

      Předběžné otázky

               1)

               Porušuje vnitrostátní právní úprava podle legislativního nařízení č. 81 ze dne 9. dubna 2008, s ohledem zejména na úpravu zavedenou čl. 90 odst. 11 v části, v níž se pro staveniště, kde je zastoupen více než jeden podnik, odchyluje od povinnosti stavebníka nebo vedoucího stavby určit koordinátora vypracování projektu podle odstavce 3 tohoto předpisu u soukromých prací, které nepodléhají stavebnímu povolení, bez ohledu na posouzení povahy prací a zvláštních rizik vyjmenovaných v příloze II směrnice, právní úpravu stanovenou článkem 3 směrnice 92/57/EHS ze dne 24. června 1992 (1)?

               2)

               Porušuje vnitrostátní právní úprava podle legislativního nařízení č. 81 ze dne 9. dubna 2008, s ohledem zejména na úpravu zavedenou čl. 90 odst. 11, právní úpravu stanovenou článkem 3 směrnice 92/57/EHS ze dne 24. června 1992, pokud jde o povinnost stavebníka nebo vedoucího stavby určit v každém případě koordinátora v průběhu provádění prací na staveništi, bez ohledu na typ prací, tedy i v případě soukromých prací nepodléhajících stavebnímu povolení, které mohou zahrnovat rizika podle přílohy II směrnice?

               3)

               Porušuje ustanovení zavedené čl. 90 odst. 11 legislativního nařízení č. 81 ze dne 9. dubna 2008 v části, v níž stanoví povinnost koordinátora provádění stavby sestavit plán bezpečnosti jen za předpokladu, že v případě soukromých prací nepodléhajících stavebnímu povolení se na pracích budou podílet i jiné podniky, než podnik původně pověřený pracemi, článek 3 směrnice 92/57/EHS ze dne 24. června 1992, který v každém případě stanoví povinnost určit koordinátora provádění stavby bez ohledu na typ prací a který vylučuje odchylku od povinnosti sestavit plán bezpečnosti a ochrany zdraví, pokud se jedná o práce zahrnující zvláštní rizika vyjmenované v příloze II směrnice?

      (1)  Úř. věst. L 245, s. 6


title: Věc T-192/07: Rozsudek Tribunálu ze dne 9. března 2012 — Comité de défense de la viticulture charentaise v. Komise ( „Hospodářská soutěž. — Rozhodnutí, kterým se zamítá stížnost — Nedostatek zájmu Společenství — Rozsah stížnosti — Pravomoc autora aktu — Povinnost uvést odůvodnění“ )

text:
               28.4.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 126/11

         Rozsudek Tribunálu ze dne 9. března 2012 — Comité de défense de la viticulture charentaise v. Komise
   (Věc T-192/07) (1)

   (Hospodářská soutěž. - Rozhodnutí, kterým se zamítá stížnost - Nedostatek zájmu Společenství - Rozsah stížnosti - Pravomoc autora aktu - Povinnost uvést odůvodnění)
   2012/C 126/21
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Comité de défense de la viticulture charentaise (Sainte-Sévère, Francie) (zástupce: C. E. Gudin, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně F. Arbault a V. Bottka, poté V. Bottka. a L. Malferrari, zmocněnci)

      Předmět věci

   Zrušení rozhodnutí Komise SG-Greffe (2007) D/202076 ze dne 3. dubna 2007 zamítajícího stížnost žalobce ve věci s označením COMP/38863/B2-MODEF, týkající se porušení Smlouvy o ES.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Comité de défense de la viticulture charentaise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 170, 21.7.2007.


title: Věc F-15/10: Žaloba podaná dne 26. února 2010 — Andres a další v. ECB

text:
               22.5.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 134/54

         Žaloba podaná dne 26. února 2010 — Andres a další v. ECB
   (Věc F-15/10)
   2010/C 134/91
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobci: Carlos Andres a další (Frankfurt nad Mohanem, Německo) (zástupci: M. Vandenbussche a L. Levi, advokáti)

      Žalovaná: Evropská centrální banka

      Předmět a popis sporu

   Jednak zrušení výplatních pásek žalobců z června 2009, jakož i všech následujících a budoucích výplatních pásek v rozsahu, ve kterém tyto výplatní pásky představují zavádění reformy důchodových režimů přijaté dne 4. května 2009. A dále náhrada žalobci utrpěné újmy.

      Návrhová žádání žalobců

               —

               zrušit výplatní pásky žalobců z června 2009 v rozsahu, ve kterém tyto pásky představují pro žalobce první provedení reformy důchodových režimů přijaté dne 4. května 2009 Radou guvernérů, jakož i zrušit v témže rozsahu všechny následující a budoucí výplatní pásky;

               —

               v případě potřeby zrušit rozhodnutí o zamítnutí žádostí o přezkum („administrative review“) a interních stížností („grievance procedure“) pocházející z 28. srpna a 17. prosince 2009;

               —

               uložit tak žalované uhradit rozdíl v odměně a důchodu vyplývající z výše uvedeného rozhodnutí Rady guvernérů ze dne 4. května 2009 oproti použití předchozího důchodového režimu. Tento rozdíl v odměně a důchodu musí být navýšen o úroky z prodlení počítané od 15. června 2009 a následně od 15. každého měsíce až do provedení úplné změny, přičemž tyto úroky budou stanoveny na úrovni sazby ECB navýšené o 3 body;

               —

               uložit žalované zaplatit náhradu za újmu utrpěnou z důvodu ztráty kupní síly, přičemž tato újma je předběžně odhadována ex aequo et bono na 1 % měsíční odměny každého žalobce;

               —

               uložit ECB náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-158/14: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 14. března 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Raad van State – Nizozemsko) – A, B, C, D v. Minister van Buitenlandse Zaken „Řízení o předběžné otázce — Společná zahraniční a bezpečnostní politika (SZBP) — Zvláštní omezující opatření namířená proti některým osobám a subjektům s cílem bojovat proti terorismu — Společný postoj 2001/931/SZBP — Rámcové rozhodnutí 2002/475/SVV — Nařízení (ES) č. 2580/2001 — Článek 2 odst. 3 — Zápis organizace ‚Tygři osvobození tamilského Ílamu (LTTE)‘ na seznam osob, skupin a subjektů zapojených do teroristických činů — Předběžná otázka týkající se platnosti tohoto zápisu — Soulad s mezinárodním humanitárním právem — Pojem ‚teroristický čin‘ — Činnosti ozbrojených sil při ozbrojených konfliktech“

text:
               15.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 151/2

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 14. března 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Raad van State – Nizozemsko) – A, B, C, D v. Minister van Buitenlandse Zaken
   (Věc C-158/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Společná zahraniční a bezpečnostní politika (SZBP) - Zvláštní omezující opatření namířená proti některým osobám a subjektům s cílem bojovat proti terorismu - Společný postoj 2001/931/SZBP - Rámcové rozhodnutí 2002/475/SVV - Nařízení (ES) č. 2580/2001 - Článek 2 odst. 3 - Zápis organizace ‚Tygři osvobození tamilského Ílamu (LTTE)‘ na seznam osob, skupin a subjektů zapojených do teroristických činů - Předběžná otázka týkající se platnosti tohoto zápisu - Soulad s mezinárodním humanitárním právem - Pojem ‚teroristický čin‘ - Činnosti ozbrojených sil při ozbrojených konfliktech“)
   (2017/C 151/02)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Raad van State

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelé: A, B, C, D

      Odpůrce: Minister van Buitenlandse Zaken

      Výrok

               1)

               Není zjevné ve smyslu judikatury založené na rozsudcích ze dne 9. března 1994 ve věci TWD Textilwerke Deggendorf (C-188/92, EU:C:1994:90), a ze dne 15. února 2001 ve věci Nachi Europe (C-239/99, EU:C:2001:101), že by byly přípustné žaloby na neplatnost podané k Tribunálu Evropské unie osobami, které se nacházejí v takové situaci, jako je situace navrhovatelů v původním řízení, proti prováděcímu nařízení Rady (EU) č. 610/2010 ze dne 12. července 2010, kterým se provádí čl. 2 odst. 3 nařízení č. 2580/2001 a kterým se zrušuje prováděcí nařízení (EU) č. 1285/2009, nebo proti unijním aktům předcházejícím tomuto prováděcímu nařízení, které se týkají zápisu subjektu „Tygři osvobození tamilského Ílamu (LTTE)“ na seznam uvedený v čl. 2 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 2580/2001 ze dne 27. prosince 2001 o zvláštních omezujících opatřeních namířených proti některým osobám a subjektům s cílem bojovat proti terorismu.

               2)

               Vzhledem k tomu, že společný postoj Rady 2001/931/SZBP ze dne 27. prosince 2001 o uplatnění zvláštních opatření k boji proti terorismu a nařízení č. 2580/2001 nebrání tomu, aby činnosti ozbrojených sil během ozbrojeného konfliktu ve smyslu mezinárodního humanitárního práva představovaly „teroristické činy“ ve smyslu těchto unijních aktů, skutečností, že činnosti subjektu „Tygři osvobození tamilského Ílamu (LTTE)“ mohou představovat takové činnosti, není dotčena platnost prováděcího nařízení č. 610/2010, jakož i unijních aktů předcházejících tomuto prováděcímu nařízení, které se týkají zápisu uvedeného v bodě 1 tohoto výroku.

      (1)  Úř. věst. C 194, 24.6.2016.


title: Věc C-32/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de lo Mercantil n° 1 de Alicante (Španělsko) dne 28. ledna 2008 – Fundación Española para la Innovación de la Artesanía (FEIA) v. Cul de Sac Espacio Creativo S. L. a Acierta Product & Position S. A.

text:
               12.4.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 92/14

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de lo Mercantil no 1 de Alicante (Španělsko) dne 28. ledna 2008 – Fundación Española para la Innovación de la Artesanía (FEIA) v. Cul de Sac Espacio Creativo S. L. a Acierta Product & Position S. A.
   (Věc C-32/08)
   (2008/C 92/25)
   Jednací jazyk: španělština
   Předkládající soud
   Juzgado de lo Mercantil no 1 de Alicante
   Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Fundación Española para la Innovación de la Artesanía (FEIA)

      Žalované: Cul de Sac Espacio Creativo S. L. a Acierta Product & Position S. A.
   Předběžné otázky

               1)

               Má být čl. 14 odst. 3 nařízení [Rady (ES)] č. 6/2002 [ze dne 12. prosince 2001 o (průmyslových) vzorech Společenství (1)] vykládán v tom smyslu, že se vztahuje pouze na (průmyslové) vzory Společenství vyvinuté v rámci pracovněprávního vztahu, v němž je tvůrce-původce vázán smlouvou podléhající pracovnímu právu, která nese znaky závislosti a činnosti na cizí účet?

               2)

               Mají být výrazy „zaměstnanec“ a „zaměstnavatel“ obsažené v čl. 14 odst. 3 nařízení č. 6/2002 vykládány v širokém smyslu tak, aby zahrnovaly případy odlišné od pracovněprávního vztahu, jako jsou vztahy vzniklé na základě občanskoprávní nebo obchodněprávní smlouvy (a tedy bez závislosti, činnosti na cizí účet a obvyklosti), kterou se jedna osoba (původce) zavazuje vyvinout vzor pro druhého za určitou cenu, a je třeba v důsledku toho mít za to, že vzor patří osobě, která jej objednává, ledaže se ve smlouvě stanoví opak?

               3)

               V případě záporné odpovědi na druhou otázku, pokud se u (průmyslových) vzorů vyvinutých v rámci pracovněprávního vztahu a (průmyslových) vzorů vyvinutých ve vztahu jiném jedná o skutkově odlišné případy:

                           a)

                           má se použít obecné pravidlo obsažené v čl. 14 odst. 1 nařízení č. 6/2002 a je třeba v důsledku toho mít za to, že právo k vzoru má původce, ledaže se ve smlouvě strany dohodnou na opaku, nebo

                           b)

                           má soud pro (průmyslové) vzory Společenství na základě odkazu v čl. 88 odst. 2 nařízení č. 6/2002 použít vnitrostátní právní předpisy, které upravují vzory?

               4)

               V případě, že má být použito odkazu na vnitrostátní právní předpisy a tyto předpisy staví na roveň (jako je tomu ve španělském právu) (průmyslové) vzory vyvinuté v rámci pracovněprávního vztahu (patří zaměstnavateli, ledaže smlouva stanoví opak) a (průmyslové) vzory vyvinuté na objednávku (patří straně, která je objednává, ledaže smlouva stanoví opak), je možné vnitrostátní právo použít?

               5)

               V případě kladné odpovědi na čtvrtou otázku, nebylo by takové řešení (vzor patří straně, která jej objednává, ledaže smlouva stanoví opak) v rozporu se zápornou odpovědí na druhou otázku?

      (1)  Úř. věst. L 3, s. 1.


title: Věc T-150/09: Žaloba podaná dne 10. dubna 2009 — Ningbo Yonghong Fasteners v. Rada

text:
               20.6.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 141/53

         Žaloba podaná dne 10. dubna 2009 — Ningbo Yonghong Fasteners v. Rada
   (Věc T-150/09)
   2009/C 141/109
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Ningbo Yonghong Fasteners Co. Ltd (zástupci: F. Graafsma a J. Cornelis, lawyers)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhové žádání žalobkyně

               —

               zrušit nařízení Rady (ES) č. 91/2009 ze dne 26. ledna 2009 o uložení konečného antidumpingového cla na dovoz některých spojovacích prostředků ze železa nebo oceli pocházejících z Čínské lidové republiky a

               —

               uložit Radě náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyní.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobkyně požaduje zrušit nařízení Rady (ES) č. 91/2009 ze dne 26. ledna 2009 o uložení konečného antidumpingového cla na dovoz některých spojovacích prostředků ze železa nebo oceli pocházejících z Čínské lidové republiky (1) na základě údajného porušení čl. 2 odst. 7 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 384/96 (2) a na základě zjevně nesprávného posouzení skutkových okolností při zamítnutí žádosti žalobkyně o zacházení na úrovni tržního hospodářství (Market Economy Treatment, dále jen „MET“).
   Žalobkyně zaprvé tvrdí, že Komise o MET nerozhodla v řádné lhůtě podle čl. 2 odst. 7 písm. c) druhé odrážky nařízení (ES) č. 384/96. Tvrdí, že přijetím rozhodnutí o MET poté, co obdržela veškeré informace požadované v antidumpingovém dotazníku, Komise porušila svoji povinnost podle výše uvedeného ustanovení, která měla zajistit, aby otázka, zda výrobce splňuje kritéria MET, nebyla rozhodována na základě jejího dopadu na výpočet dumpingového rozpětí.
   Zadruhé žalobkyně tvrdí, že Rada se dopustila zjevně nesprávného posouzení, když měla za to, že náklady žalobkyně na její hlavní surovinu, ocelový válcovaný drát, výrazně neodráží tržní hodnoty podle čl. 2 odst. 7 písm. c) nařízení (ES) č. 384/96. Tvrdí, že toto zjevně nesprávné posouzení lze přičíst tomu, že Komise a Rada porušily své povinnosti nezbytné péče a řádné správy tím, že pečlivě a nestranně nepřezkoumaly veškeré relevantní důkazy, které jim byly předloženy.
   Konečně žalobkyně tvrdí, že výklad čl. 2 odst. 7 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 384/96 provedený Radou představuje nepřípustný výklad a je tedy porušením uvedeného ustanovení. Žalobkyně dále tvrdí, že výklad čl. 2 odst. 7 písm. b) a c) provedený Radou nejen nezohledňuje skutečnost, že posouzení MET vyžaduje provedení s ohledem na konkrétní podnik, ale rovněž ukládá neodůvodněné důkazní břemeno. Navíc podle žalobkyně výklad provedený Radou činí zbytnou možnost přizpůsobit výrobní náklady narušené konkrétní situací na trhu podle čl. 2 odst. 5 nařízení (ES) č. 384/96, a tudíž je v rozporu s povinností vykládat ustanovení práva Společenství s ohledem na jeho kontext a cíl.

      (1)  Úř. věst. L 29, s. 1

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (Úř. věst. L 56, s. 1; Zvl. vyd. 11/10, s. 45).


title: Věc T-288/08: Žaloba podaná dne 25. července 2008 – Cadila Healthcare v. OHIM – Novartis (ZYDUS)

text:
               27.9.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 247/18

         Žaloba podaná dne 25. července 2008 – Cadila Healthcare v. OHIM – Novartis (ZYDUS)
   (Věc T-288/08)
   (2008/C 247/35)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Cadila Healthcare Ltd (Ahmedabad, Indie) (zástupci: S. Bailey, A. Juaristi a F. Potin, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Novartis AG (Basilej, Švýcarsko)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 7. května 2008 ve věci R 1092/2007-2; a

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení, včetně nákladů vynaložených v řízení před odvolacím senátem.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „ZYDUS“ pro výrobky ve třídách 3, 5 a 10 – přihláška č. 3 277 662

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Zápis ochranné známky Společenství „ZIMBUS“ č. 2 356 964 pro výrobky ve třídě 5

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitkám ohledně části napadených výrobků

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Částečné zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Odvolací senát se dopustil pochybení ve svém rozhodnutí v tom, že existuje nebezpečí záměny mezi starší ochrannou známkou a ochrannou známkou, pro kterou se žádá zápis, v rozporu s obecnými zásadami práva ochranných známek, zejména čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady 40/94.


title: Věc C-208/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Kúria (Maďarsko) dne 5. května 2015 – Stock ’94 Szolgáltató Zrt. v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél dunántúli Regionális Adó Főigazgatósága (NAV)

text:
               20.7.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 236/27

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Kúria (Maďarsko) dne 5. května 2015 – Stock ’94 Szolgáltató Zrt. v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél dunántúli Regionális Adó Főigazgatósága (NAV)
   (Věc C-208/15)
   (2015/C 236/37)
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Kúria

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Stock ’94 Szolgáltató Zrt.

      Žalovaný: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-dunántúli Regionális Adó Főigazgatósága (NAV)

      Předběžné otázky

               1)

               Musí být čl. 1 odst. 2, čl. 2 odst. 1 písm. a) a c), čl. 14 odst. 1, čl. 24 odst. 1, článek 73, čl. 78 písm. b) a čl. 135 odst. 1 písm. b) směrnice Rady 2006/112/ES (1) ze dne 28. listopadu 2006 (dále jen „směrnice o DPH“) vykládány v tom smyslu, že dodání zboží a poskytnutí půjčky na základě smlouvy mezi sdružovatelem a sdruženou osobou představují pro účely DPH nezávislé (distinct and independent) operace, nebo v tom smyslu, že jde o jedinou (single) operaci, u které jsou základem daně vedle protiplnění za dodané zboží i úroky z poskytnuté půjčky?

               2)

               Je-li v souladu se směrnicí o DPH posledně uvedený výklad, lze směrnici o DPH vykládat v souvislosti s jedinou (single) operací zahrnující dodání zboží podléhající DPH i poskytnutí služeb osvobozené od DPH v tom smyslu, že taková operace představuje výjimku ze zásady obecného uplatňování DPH? Je-li tomu tak, jaké podmínky musí být splněny?

               3)

               Má na odpověď na výše uvedené otázky vliv – a pokud ano, do jaké míry – skutečnost, že sdružovatel může sdružené osobě poskytnout na její žádost a v souladu se smlouvou další služby nebo že může odkoupit zemědělské zboží vyprodukované sdruženou osobou?

      (1)  Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1).


title: Věc T-200/05: Žaloba podaná dne 12. května 2005 Michaelem Cwikem proti Komisi Evropských společenství

text:
               6.8.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 193/32

         Žaloba podaná dne 12. května 2005 Michaelem Cwikem proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-200/05)
   (2005/C 193/54)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla dne 12. května 2005 předložena žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Michaelem Cwikem, s bydlištěm v Tervuren (Belgie), zastoupeným Nicolasem Lhoëstem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Žalobce navrhuje, aby Soud:

               1)

               zrušil rozhodnutí Generálního ředitele ECFIN ze dne 25. června 2004, které potvrzuje beze změn posudek o vývoji služby (PVS) žalobce za období od 1. ledna 2003 do 31. prosince 2003,

               2)

               zrušil v rozsahu, v jakém je zapotřebí, rozhodnutí Komise ze dne 24. ledna 2005, kterým se zamítá stížnost žalobce (R/970/04),

               3)

               uložil žalované, aby mu zaplatila symbolickou náhradu škody ve výši 1,00 EUR,

               4)

               uložil žalované náhradu veškerých nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobní důvody a hlavní argumenty, uplatněné žalobcem pokud jde o nový systém hodnocení úředníků, jsou podobné důvodům a argumentům uplatněným ve věci T-96/04. Navíc žalobce uplatňuje, že má tento nový systém za následek zneužití pravomoci, jelikož počet udělených hodnotících bodů je podmíněn plánovaným povýšením. Žalobce konečně tvrdí, že sporný posudek je postižen zjevnými chybami v posouzení.


title: Věc T-368/06: Žaloba podaná dne 8. prosince 2006 – Rath v. OHIM – Sanorell Pharma (Immunocell)

text:
               10.3.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 56/29

         Žaloba podaná dne 8. prosince 2006 – Rath v. OHIM – Sanorell Pharma (Immunocell)
   (Věc T-368/06)
   (2007/C 56/58)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobce: Matthias Rath (Cape Town, Jižní Afrika) (zástupci: S. Ziegler, advokátka, C. Kleiner a F. Dehn, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Sanorell Pharma GmbH & Co.
   Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 3. října 2006;

               —

               uložit OHIM náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Žalobce

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „Immunocell“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 5, 16 a 41 (přihláška č. 1 065 903)

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Sanorell Pharma GmbH & Co.

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Slovní ochranná známka „IMMUNORELL“ pro výrobky zařazené do třídy 5 (ochranná známka Společenství č. 808 014), přičemž námitka směřovala pouze proti zápisu do třídy 5.

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitce, částečné zamítnutí přihlášky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Napadené rozhodnutí porušuje čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (1), jelikož neexistuje nebezpečí záměny mezi kolidujícími ochrannými známkami.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1994, L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).


title: Věc F-28/05: Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 17. září 2009 — Callewaert v. Komise

text:
               30.1.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/82

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 17. září 2009 — Callewaert v. Komise
   (Věc F-28/05) (1)

   2010/C 24/158

      Jednací jazyk: francouzština

   Předseda druhého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 193, 6.8.2005, s. 29 (věc původně zapsaná u Soudu prvního stupně Evropských společenství pod číslem T-192/05 a předána Soudu pro veřejnou službu Evropské unie usnesením ze dne 15.12.2005).


title: Věc T-150/05: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 22. června 2006 – Sahlstedt a další v. Komise ( Směrnice Rady 92/43/EHS — Ochrana přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin — Rozhodnutí Komise 2005/101/ES — Seznam lokalit významných pro Společenství v boreální biogeografické oblasti — Žaloba na neplatnost — Nepřípustnost )

text:
               16.9.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 224/45

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 22. června 2006 – Sahlstedt a další v. Komise
   (Věc T-150/05) (1)

   („Směrnice Rady 92/43/EHS - Ochrana přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin - Rozhodnutí Komise 2005/101/ES - Seznam lokalit významných pro Společenství v boreální biogeografické oblasti - Žaloba na neplatnost - Nepřípustnost“)
   (2006/C 224/96)
   Jednací jazyk: finština
   Účastníci řízení

      Žalobci: Markku Sahlstedt (Karkkila, Finsko), Juha Kankkunen (Laukaa, Finsko), Mikko Tanner (Vahti, Finsko), Toini Tanner (Helsinky, Finsko), Liisa Tanner (Helsinki), Eeva Jokinen (Helsinky), Aili Oksanen (Helsinky), Olli Tanner (Lohja, Finsko), Leena Tanner (Helsinky), Aila Puttonen (Ristiina, Finsko), Risto Tanner (Espoo, Finsko), Tom Järvinen (Espoo), Runo K. Kurko (Espoo), Maa- ja metsätaloustuottajain keskusliitto MTK ry (Helsinky) a MTK.n säätiö (Helsinky) (zástupce: K. Marttinen, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: M. van Beek a M. Huttunen, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice na podporu žalované: Finská republika (zástupci: A. Guimaraes-Purokoski a J. Himmanen, zmocněnci)
   Předmět
   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2005/101/ES ze dne 13. ledna 2005, kterým se přijímá seznam lokalit významných pro Společenství v boreální biogeografické oblasti podle směrnice Rady 92/43/EHS (Úř. věst. L 40, s.1)
   Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Žalobci ponesou vlastní náklady řízení, jakož i náklady řízení vynaložené Komisí.

               3)

               Finská republika ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 143, 11.6.2005.


title: Věc C-317/10 P: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 16. června 2011 — Union Investment Privatfonds GmbH v. UniCredito Italiano SpA, Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ( „Kasační opravný prostředek — Ochranná známka Společenství — Nařízení (ES) č. 40/94 — Článek 8 odst. 1 písm. b) — Slovní ochranné známky UNIWEB a UniCredit Wealth Management — Námitky majitelky národních slovních ochranných známek UNIFONDS a UNIRAK, jakož i národní obrazové ochranné známky UNIZINS — Posouzení nebezpečí záměny — Nebezpečí asociace — Série nebo skupina ochranných známek“ )

text:
               6.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 232/9

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 16. června 2011 — Union Investment Privatfonds GmbH v. UniCredito Italiano SpA, Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc C-317/10 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Společenství - Nařízení (ES) č. 40/94 - Článek 8 odst. 1 písm. b) - Slovní ochranné známky UNIWEB a UniCredit Wealth Management - Námitky majitelky národních slovních ochranných známek UNIFONDS a UNIRAK, jakož i národní obrazové ochranné známky UNIZINS - Posouzení nebezpečí záměny - Nebezpečí asociace - Série nebo skupina ochranných známek)
   2011/C 232/15
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Union Investment Privatfonds GmbH (zástupci: J. Zindel a C. Schmid, Rechtsanwälte)

      Další účastníci řízení: UniCredito Italiano SpA (zástupce: G. Floridia, avvocato), Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: P. Bullock, zmocněnec)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) ze dne 27. dubna 2010 — UniCredito Italiano v. OHIM — Union Investment Privatfonds (spojené věci T-303/06 a T-337/06), kterým Tribunál zamítl návrhy Union Investisment Privatfonds GmbH co se týče žalob podaných proti dvěma rozhodnutím druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 5. září 2006 (spojené věci R 196/2005-2 a R 211/2005-2) a ze dne 25. září 2006 (spojené věci R 456/2005-2 a R 502/2005-2), týkajícím se námitkových řízení mezi společnostmi Union Investment Privatfonds GmbH a UniCredito Italiano SpA

      Výrok

               1)

               Rozsudek Tribunálu Evropské unie ze dne 27. dubna 2010, UniCredito Italiano v. OHIM — Union Investment Privatfonds (UNIWEB) (T-303/06 a T-337/06), se zrušuje.

               2)

               Věc se vrací zpět Tribunálu Evropské unie.

               3)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.

      (1)  Úř. věst. C 146, 11.9.2010.


title: Usnesení Předsedy soudu prvního stupně ze dne 10. listopadu 2004 ve věci T-316/04 R, Wam SpA proti Komisi Evropských společenství (Státní podpora — Půjčky se sníženými sazbami umožňující podniku vstoupit na trh v některých třetích zemích — Povinnost navrácení — Předběžné opatření — Odklad výkonu — Naléhavost — Nedostatek)

text:
               5.2.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 31/22

      USNESENÍ PŘEDSEDY SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 10. listopadu 2004
   ve věci T-316/04 R, Wam SpA proti Komisi Evropských společenství
   (Státní podpora - Půjčky se sníženými sazbami umožňující podniku vstoupit na trh v některých třetích zemích - Povinnost navrácení - Předběžné opatření - Odklad výkonu - Naléhavost - Nedostatek)
   (2005/C 31/44)
   Jednací jazyk: italština
   Ve věci T-316/04 R, Wam SpA, se sídlem v Cavezzo di Modena (Itálie), zastoupená E. Gilianim, advokátem, proti Komisi Evropských společenství (zmocněnci: V. Di Bucci a E. Righini, s adresou pro účely doručování v Lucemburku), jejímž předmětem je návrh na odklad výkonu rozhodnutí Komise ze dne 19. května 2004 [C (2004) 1812 konečné] o státní podpoře C 4/2003 (původně NN 102/2002), předseda Soudu vydal dne 10. listopadu 2004 usnesení, jehož výrok je následující:

               1)

               Návrh na předběžné opatření se zamítá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc C-28/08 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 24. ledna 2008 Komisí Evropských společenství proti rozsudku Soudu prvního stupně (třetího senátu) vydanému dne 8. listopadu 2007 ve věci T-194/04, Komise Evropských společenství v. The Bavarian Lager Co. Ltd, Evropský inspektor ochrany údajů (EIOÚ)

text:
               29.3.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 79/21

         Kasační opravný prostředek podaný dne 24. ledna 2008 Komisí Evropských společenství proti rozsudku Soudu prvního stupně (třetího senátu) vydanému dne 8. listopadu 2007 ve věci T-194/04, Komise Evropských společenství v. The Bavarian Lager Co. Ltd, Evropský inspektor ochrany údajů (EIOÚ)
   (Věc C-28/08 P)
   (2008/C 79/36)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Komise Evropských společenství (zástupci: C. Docksey a P. Aalto, zmocněnci)

      Další účastníci řízení: The Bavarian Lager Co. Ltd, Evropský inspektor ochrany údajů
   Návrhová žádání účastnice řízení podávající opravný prostředek
   Navrhovatelka navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil napadený rozsudek v plném rozsahu;

               —

               vydal konečné rozhodnutí ve věcech, jež jsou předmětem tohoto kasačního opravného prostředku; a

               —

               rozhodl, že žalobkyně ve věci T-194/04 nahradí náklady vzniklé Komisi v souvislosti s uvedenou věcí a v tomto řízení o opravném prostředku, anebo v případě zamítnutí kasačního opravného prostředku podaného Komisí rozhodl, že Komise nahradí polovinu nákladů žalobkyně ve věci T-194/04 vzniklých v souvislosti s touto věcí.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Tento kasační opravný prostředek se týká výkladu výjimek týkajících se ochrany soukromí a osobních údajů a vyšetřování upravených v čl. 4 odst. 1 písm. b) a čl. 4 odst. 2 druhé odrážce nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (1).
   Soud prvního stupně rozhodl, že čl. 8 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 ze dne 18. prosince 2000 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů orgány a institucemi Společenství a o volném pohybu těchto údajů (2) se nepoužije v případě, kdy se jedná o osobní údaje v dokumentech v držení orgánu, na něž se vztahuje nařízení č. 1049/2001. Žádné z ustanovení nařízení č. 45/2001 nebo nařízení č. 1049/2001 však nepožaduje ani nepovoluje neuplatnění tohoto ustanovení s cílem umožnit nabytí účinku právní normy obsažené v nařízení č. 1049/2001. Soud prvního stupně se tudíž dopustil nesprávného právního posouzení, když vyložil čl. 4 odst. 1 písm. b) nařízení č. 1049/2001 v tom smyslu, že vyžaduje, aby se zmíněné ustanovení práva Společenství neuplatňovalo.
   Soud zadruhé rozhodl, že nehledě na konkrétní odkaz v čl. 4 odst. 1 písm. b) na právní předpisy Společenství o ochraně osobních údajů musí být podle nařízení č. 1049/2001 osobní údaje zpřístupněny veřejnosti s výjimkou případů, v nichž by existovalo zjevné riziko porušení ochrany soukromí a osobnosti jednotlivce.
   Omezením rozsahu působnosti výjimky podle čl. 4 odst. 1 písm. b) na tyto případy Soud podal restriktivní výklad výjimky v čl. 4 odst. 1 písm. b), který zbavuje další požadavek obsažený ve druhé části této výjimky („zejména podle právních předpisů Společenství o ochraně osobních údajů“) jeho užitečného účinku. Soud prvního stupně se dopustil nesprávného právního posouzení, když omezil zmíněnou výjimku tak, že vylučuje právní předpisy Společenství o ochraně osobních údajů z její působnosti v případech, kdy je požadován přístup k osobním údajům obsaženým v určitém dokumentu.
   Zatřetí Soud přijal výklad výjimky týkající se ochrany „vyšetřování“, který zpochybňuje schopnost Komise účinně vykonávat její funkci, opírá-li se o informace obdržené na důvěrném základě od třetích osob s cílem pomoci Komisi při provádění jejích vyšetřování.
   Soud prvního stupně se dopustil nesprávného právního posouzení, když vyložil výjimku týkající se vyšetřování podle čl. 4 odst. 3 třetí odrážky nařízení č. 1049/2001 v tom smyslu, že Komise může být vedena k tomu, že důvěrnost slíbenou v průběhu vyšetřování údajného porušení práva Společenství ani nezaručí, ani takovouto záruku v budoucnu nedodrží.
   Konečně směřuje kasační opravný prostředek Komise proti rozhodnutí o nákladech řízení.

      (1)  Úř. věst. L 145, s. 43.

      (2)  Úř. věst. L 8, s. 1.


title: Věc T-263/09: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 12. listopadu 2009 — Mannatech v. OHIM (BOUNCEBACK)

text:
               16.1.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 11/39

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 12. listopadu 2009 — Mannatech v. OHIM (BOUNCEBACK)
   (Věc T-263/09) (1)

   2010/C 11/75

      Jednací jazyk: angličtina

   Předseda pátého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 205, 29.8.2009.


title: Věc T-398/05 R: Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne  4. dubna 2006  – Tesoka v. FEACVT ( Řízení o předběžných opatřeních — Nevydání rozhodnutí ve věci samé )

text:
               3.6.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 131/40

         Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 4. dubna 2006 – Tesoka v. FEACVT
   (Věc T-398/05 R)
   („Řízení o předběžných opatřeních - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
   (2006/C 131/76)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Sabrina Tesoka (Overijse, Belgie) (zástupce: J.-L. Fagnard, advokát)

      Žalovaná: Evropská nadace pro zlepšení životních a pracovních podmínek (FEACVT) (zástupce: C. Callanan, advokát)
   Předmět věci
   Návrh na předběžná opatření, který směřuje k tomu, aby FEACVT bylo uloženo jednak zaplatit žalobkyni předběžnou náhradu škody a jednak vrátit žalobkyni dokumenty, které nezbytně potřebuje pro získání podpory v nezaměstnanosti v zemi svého bydliště
   Výrok usnesení

               1)

               Není namístě vydat rozhodnutí o návrhu na předběžná opatření.

               2)

               V rámci řízení o předběžných opatřeních nese žalovaná vlastní náklady jakož i polovinu nákladů žalobkyně.


title: Věc C-335/09 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 24. srpna 2009 Polskou republikou proti rozsudku Soudu prvního stupně (prvního rozšířeného senátu) vydanému dne 10. června 2009 ve věci T-257/04, Polsko v. Komise

text:
               21.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/21

         Kasační opravný prostředek podaný dne 24. srpna 2009 Polskou republikou proti rozsudku Soudu prvního stupně (prvního rozšířeného senátu) vydanému dne 10. června 2009 ve věci T-257/04, Polsko v. Komise
   (Věc C-335/09 P)
   2009/C 282/39
   Jednací jazyk: polština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Polská republika (zástupce: M. Dowgielewicz, zmocněnec)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozsudek Soudu prvního stupně (prvního rozšířeného senátu) vydaný dne 10. června 2009 ve věci T-257/04, Polsko v. Komise v plném rozsahu;

               —

               prohlásit článek 3 a čl. 4 odst. 3 a 5 osmou odrážku nařízení Komise (ES) č. 1972/2003 ze dne 10. listopadu 2003 o přechodných opatřeních, která mají být přijata, pokud jde o obchod se zemědělskými produkty v důsledku přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska (1) ve znění nařízení (ES) č. 230/2004 ze dne 10. února 2004 (2), jakož i nařízení (ES) č. 735/2004 ze dne 20. dubna 2004 (3), za neplatné;

               —

               uložit Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení před Soudem prvního stupně a Soudním dvorem;

               —

               postoupit kasační opravný prostředek velkému senátu.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Zaprvé se vytýká v rozsahu, v němž se v napadeném rozsudku konstatuje, že žaloba byla ve vztahu k nařízení č. 1972/2003 podána opožděně, a tudíž je nutné ji zamítnout jako nepřípustnou (body 32 až 63 napadeného rozsudku), že

               —

               nařízení č. 1 o užívání jazyků v Evropském hospodářském společenství (4) a smlouva o přistoupení byly vykládány nesprávně v rozsahu, v němž se vycházelo z toho, že počátek běhu lhůty pro podání žaloby na neplatnost nařízení č. 1972/2003 počala běžet dnem zveřejnění tohoto nařízení v úředních jazycích Společenství patnácti členských států a tudíž začala běžet před uzávěrkou zveřejnění v úředních jazycích rozšířeného Společenství;

               —

               článek 230 odst. 4 ES byl vykládán nesprávně v rozsahu, v němž se vycházelo z toho, že Polská republika jako právnická osoba mohla na základě tohoto ustanovení podat před přistoupením k Evropské unii účinně žalobu na neplatnost nařízení č. 1972/2003;

               —

               tím, že Polské republice bylo odepřeno právo nechat soudem přezkoumat legalitu nařízení č. 1972/2003, ačkoliv bylo nařízení adresováno Polsku jako členskému státu, byla porušena zásada společenství práva a zásada účinné soudní ochrany;

               —

               tím, že Polské republice bylo odepřeno právo nechat soudem přezkoumat legalitu opatření, kterým byly protiprávně změněny podmínky přístupu Polské republiky k Evropské unii a byla narušena rovnováha práv a povinností vyplývajících z příslušnosti ke Společenství, byla porušena zásada solidarity a zásada dobré víry;

               —

               Soud prvního stupně se dopustil procesního pochybení, neboť tvrzení Polské republiky týkající se porušení zásady solidarity a zásady dobré víry nepřezkoumal a napadený rozsudek dostatečně neodůvodnil.

         Zadruhé se v rozsahu, v němž byl v napadeném rozsudku zamítnut návrh na prohlášení části nařízení č. 735/2004, kterou bylo sedm kategorií produktů z Polské republiky podřízeno opatření podle čl. 4 odst. 3 nařízení č. 1972/2003, za neplatnou (body 80-136 napadeného rozsudku), vytýká, že

               —

               tím, že existovala domněnka, že výše poplatku stanovená v čl. 4 odst. 3 nařízení č. 1972/2003 je vhodná a nezbytná k dosažení cílů sporného přechodného opatření, ačkoliv by k vyloučení spekulací a neutralizaci spekulativních zisků postačoval poplatek ve výši rozdílu celních sazeb, a vzhledem ke skutečnosti, že vyšší poplatek s ohledem na okamžik jeho zavedení (11 dní před datem přistoupení) nemohl přispět k dosažení cíle prevence a neexistuje souvislost mezi výší zavedeného poplatku a jeho domnělými cíly; došlo k porušení článku 41 aktu o přistoupení a zásady proporcionality;

               —

               tím, že existovala domněnka, že výše poplatku stanoveného v čl. 4 odst. 3 nařízení č. 1972/2006 byla stanovena na základě objektivních rozlišovacích kritérií, došlo k porušení zásady zákazu diskriminace.

         Zatřetí se v rozsahu, v němž byl v napadeném rozsudku zamítnut návrh na prohlášení části nařízení č. 735/2004, kterou bylo sedm kategorií produktů z Polské republiky zahrnuto do seznamu produktů podle čl. 4 odst. 5 osmé odrážky nařízení č. 1972/2003, prohlásit za neplatnou (body 137 až 160 napadeného rozsudku), vytýká, že

               —

               tím, že existovala domněnka, že výběr poplatků stanovených v článku 4 nařízení č. 1972/2003 za produkty, pro které platily v Polské republice před přistoupením vyšší nebo stejně vysoké dovozní clo jako clo platné ve Společenství, je pro dosažení cílů opatření stanovených v tomto nařízení nezbytný, došlo k porušení článku 41 aktu o přistoupení a zásady proporcionality.

         Začtvrté se v rozsahu, v němž byl v napadeném rozsudku zamítnut návrh na prohlášení části nařízení č. 735/2004, kterou bylo sedm kategorií produktů z Polské republiky podřízeno opatření podle článku 3 nařízení č. 1972/2003, prohlásit za neplatnou (body 161 až 249 napadeného rozsudku), vytýká, že

               —

               tím, že existovala domněnka, že článek 3 nařízení č. 1972/2003 je nezbytný pro zajištění praktické účinnosti článku 4 tohoto nařízení a na základě článku 41 aktu o přistoupení mohl být přijat jako výjimka z ustanovení aktu o přistoupení, došlo k porušení práva Společenství — tj. článek 3 nařízení č. 1972/2003 a článek 41 aktu o přistoupení byly nesprávně vykládány a byla porušena zásada hierarchie právních norem;

               —

               tím, že existovala domněnka, že odůvodnění napadeného přechodného opatření je dostatečné, byl porušen článek 253 ES;

               —

               tím, že existovala domněnka, že přechodná opatření, která byla přijata na základě článku 41 aktu o přistoupení, není třeba přezkoumat ohledně jejich slučitelnosti s článkem 25 ES, došlo k porušení zásady volného pohybu zboží;

               —

               tím, že bylo za objektivně odůvodněné považováno to, že s hospodářským subjektem z Polské republiky a hospodářským subjektem ze Společenství patnácti členských států by bylo zacházeno rozdílně v rozsahu, v němž by se na produkty, pokud by byly ke dni přistoupení předmětem režimu s podmíněným osvobozením od cla, a před přistoupením by se nacházely ve volném oběhu v Polské republice, uplatnilo by se dovozní clo erga omnes a na stejné produkty, pokud by se před přistoupením nacházely ve volném oběhu ve Společenství patnácti členských států a nebyla by pro ně zažádána dovozní náhrada, by byly od tohoto cla osvobozeny, došlo k porušení zásady zákazu diskriminace;

               —

               tím, že existovala domněnka, že Společenství nevytvořilo situaci, která mohla u polského hospodářského subjektu vyvolat legitimní očekávání, došlo k porušení zásady legitimního očekávání.

      (1)  Úř. věst. L 293, 11.11.2003, s. 3; Zvl. vyd. 03/40, s. 474.

      (2)  Úř. věst. L 39, 11.2.2004, s.13; Zvl. vyd. 03/42, s. 443.

      (3)  Úř. věst. L 114, 21.4.2004, s. 13; Zvl. vyd. 03/44, s. 111.

      (4)  Úř. věst. 17, 6.10.1958, s. 385.