title: Věc T-9/05: Žaloba podaná dne 12. ledna 2005 proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) Hoya Corporation

text:
               30.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 106/24

         Žaloba podaná dne 12. ledna 2005 proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) Hoya Corporation
   (Věc T-9/05)
   (2005/C 106/56)
   Jazyk, ve kterém byla žaloba podána: angličtina
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla dne 12. ledna 2005 předložena žaloba směřující proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) podaná Hoya Corporation, se sídlem v Tokiu (Japonsko), zastoupenou A. Nordemannem, právníkem.
   Druhým účastníkem řízení před odvolacím senátem byla Indo Internacional S.A. se sídlem v Barceloně (Španělsko).
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 3. listopadu 2004 ve věci R 433/2004-1;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

               Přihlašovatel ochranné známky Společenství:

               Žalobkyně

               Přihlašovaná ochranná známka Společenství:

               Slovní ochranná známka „AMPLITUDE“ pro výrobky náležející do třídy 9 (brýle atd.), přihláška ochranné známky Společenství č. 1 723 931

               Majitel ochranné známky nebo označení uvedeného v námitkovém řízení:

               Indo Internacional S.A. (Španělsko)

               Ochranná známka nebo označení uvedené v námitkách:

               Národní obrazová ochranná známka „AMPLY“ pro výrobky náležející do třídy 9 (brýle atd.)

               Rozhodnutí námitkového oddělení:

               Zamítnutí námitek

               Rozhodnutí odvolacího senátu:

               Zrušení napadeného rozhodnutí; zamítnutí zápisu

               Žalobní důvody:

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 40/94 (1).

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 11, s. 1).


title: Věc C-675/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie) dne 29. prosince 2011 — Établissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer), právní nástupce Office national interprofessionnel des fruits, des légumes, des vins et de l'horticulture (VINIFLHOR) v. Regalp SA

text:
               24.3.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 89/10

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie) dne 29. prosince 2011 — Établissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer), právní nástupce Office national interprofessionnel des fruits, des légumes, des vins et de l'horticulture (VINIFLHOR) v. Regalp SA
   (Věc C-675/11)
   2012/C 89/14
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Conseil d'État

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: Établissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer), právní nástupce Office national interprofessionnel des fruits, des légumes, des vins et de l'horticulture (VINIFLHOR)

      Odpůrkyně: Regalp SA

      Předběžné otázky

               1)

               Jakým způsobem může členský stát provést možnost danou článkem 2 odst. 4 nařízení Rady (EHS) č. 4045/89 ze dne 21. prosince 1989 o kontrole opatření tvořících součást systému financování záruční sekcí EZOZF, prováděné členskými státy (1), tedy možnost rozšíření kontrolovaného období „na období (…), která předcházejí nebo následují (…) dvanáctiměsíční období“, které je vymezeno tamtéž, zaprvé s ohledem na požadavky ochrany finančních zájmů Společenství a zadruhé s ohledem na zásadu právní jistoty a na nutnost, aby kontrolní orgány nebyly nadány neomezenou pravomocí?

               2)

               A konkrétně:

                           —

                           Musí kontrolované období vždy končit v průběhu dvanáctiměsíčního období předcházejícího tzv. „kontrolnímu“ období, během kterého se provádí kontrola, s tím, že v opačném případě by byla kontrola stižena nesrovnalostmi, na jejichž základě by kontrolovaný subjekt mohl rozhodnutí založené na výsledcích této kontroly napadnout?

                           —

                           Jak je třeba chápat, v případě kladné odpovědi na předchozí otázku, možnost rozšíření kontrolovaného období na období, „která následují dvanáctiměsíční období“, výslovně upravenou nařízením?

                           —

                           Musí v případě záporné odpovědi na první otázku kontrolované období přesto zahrnovat dvanáctiměsíční období, které končí v průběhu kontrolního období předcházejícího období, ve kterém byla kontrola provedena, s tím, že v opačném případě by byla kontrola stižena nesrovnalostmi, na jejichž základě by kontrolovaný subjekt mohl rozhodnutí založené na výsledcích této kontroly napadnout, anebo je možné, aby se kontrola týkala jen období končícího před začátkem předcházejícího kontrolního období?

      (1)  Nařízení Rady (EHS) č. 4045/89 ze dne 21. prosince 1989 o kontrole opatření tvořících součást systému financování záruční sekcí Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF), prováděné členskými státy, a o zrušení směrnice 77/435/EHS (Úř. věst. L 388, s. 18; Zvl. vyd. 03/09, s. 208).


title: Věc F-24/07: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 12. března 2009 – Lafleur Tighe v. Komise ( Veřejná služba — Smluvní zaměstnanci — Přijetí do pracovního poměru — Zařazení do platové třídy — Bývalí zvláštní odborníci — Odborná praxe — Diplom — Osvědčení o rovnocennosti — Přípustnost — Nová a podstatná skutková okolnost )

text:
               1.5.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 102/36

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 12. března 2009 – Lafleur Tighe v. Komise
   (Věc F-24/07) (1)

   („Veřejná služba - Smluvní zaměstnanci - Přijetí do pracovního poměru - Zařazení do platové třídy - Bývalí zvláštní odborníci - Odborná praxe - Diplom - Osvědčení o rovnocennosti - Přípustnost - Nová a podstatná skutková okolnost“)
   2009/C 102/52
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Virginie Lafleur Tighe (Makati, Filipíny) (zástupci: S. Rodrigues a C. Bernard-Glanz, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: J. Currall a G. Berscheid, zmocněnci)

      Předmět věci

   Jednak zrušení rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování o zařazení žalobkyně do funkční skupiny IV, platové třídy 13, platového stupně 1 při jejím přijetí jako smluvního zaměstnance z důvodu, že v rámci výpočtu její odborné praxe nebylo zohledněno období mezi získáním jejího prvního diplomu (bakalář) a získáním jejího druhého diplomu (magistr), a jednak přeřazení žalobkyně se zpětným účinkem do platové třídy 14.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se odmítá.

               2)

               Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 117, 26.5.2007, s. 36.


title: Věc T-223/05: Žaloba podaná dne 8. června 2005 CAMAR Srl proti Komisi Evropských společenství

text:
               3.9.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/45

         Žaloba podaná dne 8. června 2005 CAMAR Srl proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-223/05)
   (2005/C 217/99)
   Jednací jazyk: italština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 8. června 2005 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství CAMAR Srl, se sídlem ve Florencii, zastoupená Wilmou Viscardini, Simonettou Donà a Marianem Paolinim, advokáty, kterou se domáhá, aby jí Komise nahradila škodu v souladu s kritérii navrženými žalobkyní nebo jinými kritérii, která bude Soud považovat za vhodná ve světle rozsudku ve věci T-260/97.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               uložil Evropské komisi, aby nahradila žalobkyni škodu, kterou utrpěla na základě skutečnosti, že Komise protiprávně nepřijala nezbytná opatření ve smyslu článku 30 nařízení Rady č. 404/93, jak o tom rozhodl Soud ve svém rozsudku ze dne 8. června 2000 ve věci T-79/96, v souladu s kritérii navrženými žalobkyní nebo jinými kritérii, která bude Soud považovat za vhodná ve světle rozsudku T-260/97;

               —

               uložil Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Touto žalobou se žalobkyně domáhá, aby Komisi byla uložena náhrada škody, kterou již uplatnila ve věci T-79/96, CAMAR v. Komise (1).
   Je třeba uvést, že i když Soud v citované věci rozhodl, že jednání žalované je protiprávní a žaloba byla přípustná pokud jde o konstatování nečinnosti, žaloba na náhradu škody byla nepřípustná z důvodu, že v rozhodné době nebylo možné vyčíslit rozsah budoucí škody.
   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou do značné míry shodné s těmi, které byly uplatňovány ve výše uvedené věci a rovněž ve věci T-457/04, CAMAR v. Komise (2).

      (1)  Rozsudek ze dne 8. června 2000 ve spojených věcech T-79/96, T-260/97 a T-117/98 (Recueil, s. II-2193).

      (2)  Úř. věst C 31 z 5.2.2005, s. 28.


title: Věc C-349/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Fővárosi Törvényszék (dříve Fővárosi Bíróság) (Maďarsko) dne 24. července 2012 — Peró Gáz Kft. v. Balla János

text:
               13.10.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 311/4

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Fővárosi Törvényszék (dříve Fővárosi Bíróság) (Maďarsko) dne 24. července 2012 — Peró Gáz Kft. v. Balla János
   (Věc C-349/12)
   2012/C 311/03
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Fővárosi Törvényszék (dříve Fővárosi Bíróság)

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Peró Gáz Kft.

      Žalovaný: Balla János

      Předběžné otázky

               1)

               Je v souladu s unijním právem, když v řízení o změně týkajícím se návrhu na zrušení patentu jsou opatření, řízení a nápravná opatření nastavena tak, že vnitrostátní soud není vázán návrhovými žádáními a dalšími prohlášeními účastníků s právními účinky a konkrétně, že vnitrostátní soud může z moci úřední provést důkaz, který považuje za nezbytný?

               2)

               Je v souladu s unijním právem, když v řízení o změně týkajícím se návrhu na zrušení patentu jsou opatření, řízení a nápravná opatření nastavena tak, že vnitrostátní soud není při přijetí rozhodnutí vázán správním rozhodnutím vydaným ve vztahu k návrhu na zrušení, ani skutkovými stavem určeným ve správním rozhodnutí, a konkrétně ani důvody pro zrušení uplatněnými během správního řízení nebo prohlášeními, posouzeními a důkazy provedenými během správního řízení?

               3)

               Je v souladu s unijním právem, když v řízení o změně týkajícím se návrhu na zrušení patentu jsou opatření, řízení a nápravná opatření nastavena tak, že vnitrostátní soud posuzuje u požadavku novosti, respektive vynálezecké činnosti, zda přizná vynálezu právo přednosti s účinky ode dne podání přihlášky nebo až ode dne změny, jestliže právní úprava účinná v době podání přihlášky umožňuje přihlašovateli rozšířit po podání přihlášky technické znaky přihlášky vynálezu a rozsah požadované ochrany?


title: Věc T-104/06: Žaloba podaná dne  3. dubna 2006  – SPM v. Komise

text:
               3.6.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 131/45

         Žaloba podaná dne 3. dubna 2006 – SPM v. Komise
   (Věc T-104/06)
   (2006/C 131/84)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Société des plantations de Mbanga (S. P. M.) (Douala, Kamerun) (zástupce: B.- L. Doré, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               přijmout všechny návrhy v této žalobě;

               —

               zrušit nařízení Komise (ES) č. 219/2006 ze dne 8. února 2006 o otevření a správě celní kvóty pro dovoz banánů kódu KN 0803 00 19 pocházejících ze zemí AKT pro období od 1. března do 31. prosince 2006;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   V rámci úprav zvláštního režimu celních kvót pro obchod se třetími zeměmi, které jsou součástí opatření pro organizaci trhu v odvětví banánů, nařízení Rady Evropské unie (ES) č. 1964/2005 (1) ze dne 29. listopadu 2005 mimo jiné přiznalo Komisi pravomoc stanovit opatření nezbytná k provedení uvedeného nařízení, jakož i přechodná opatření o správě celní kvóty pro dovoz banánů pocházejících ze zemí AKT. V tomto rámci Komise ve svém nařízení č. 2015/2005 ze dne 9. prosince 2005 (2) zachovala pro měsíce leden a únor 2006 režim přidělování dovozních licencí na základě historického odkazu. (3) Jelikož je toto nařízení přechodné, Komise přijala dne 8. února 2006 nařízení č. 219/2006 o otevření a správě celní kvóty pro dovoz banánů kódu KN 0803 00 19 pocházejících ze zemí AKT pro období od 1. března do 31. prosince 2006. (4) V tomto nařízení Komise stanovila metodu, která stanoví používání kvóty podle chronologického pořadí dat přijetí prohlášení o propuštění do volného oběhu (metodu zvanou „kdo dřív přijde, je dřív na řadě“) a také přechodně vyhradila část celní kvóty pro hospodářské subjekty, které dodávaly Společenství banány AKT v rámci dříve platného dovozního režimu. Toto nařízení je předmětem návrhu na zrušení v této žalobě.
   V rámci této žaloby žalobkyně tvrdí, že některá ustanovení napadeného nařízení jsou protiprávní, jelikož z těchto ustanovení podle jejího názoru vyplývá, že pokud se 60 % celní kvóty řídí novou metodou, 40 % této kvóty se naplní přidělováním dovozních licencí na základě historického odkazu. Na podporu své žaloby se žalobkyně dovolává stejných žalobních důvodů jako ve věci T-447/05. (5)

      (1)  Nařízení (ES) č. 1964/2005 ze dne 29. listopadu 2005 o celních sazbách pro banány (Úř. věst. L 316, s. 1).

      (2)  Nařízení Komise (ES) č. 2015/2005 ze dne 9. prosince 2005 o dovozu banánů pocházejících ze zemí AKT v rámci celní kvóty otevřené nařízením Rady (ES) č. 1964/2005 o celních sazbách pro banány během ledna a února 2006 (Úř. věst. L 324, s. 5).

      (3)  Zrušení uvedeného nařízení žalobkyně požaduje ve věc T-447/05.

      (4)  Úř. věst. L 38, s. 22.

      (5)  Viz sdělení v Úř. věst. 2006, C 74, s 24.


title: Věc T-346/06 R: Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 7. června 2007 – IMS v. Komise ( Předběžné opatření — Návrh na odklad vykonatelnosti — Směrnice 98/37/ES — Přípustnost — Fumus boni iuris — Naléhavost — Vážení proti sobě stojících zájmů )

text:
               4.8.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 183/33

         Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 7. června 2007 – IMS v. Komise
   (Věc T-346/06 R)
   („Předběžné opatření - Návrh na odklad vykonatelnosti - Směrnice 98/37/ES - Přípustnost - Fumus boni iuris - Naléhavost - Vážení proti sobě stojících zájmů“)
   (2007/C 183/64)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Industria Masetto Schio Srl (IMS) (Schio, Itálie) (zástupci: F. Colonna a T. Romolotti, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: C. Zadra a D. Lawunmi, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh na odklad vykonatelnosti stanoviska Komise K (2006) 3914 ze dne 6. září 2006 k opatření zákazu týkajícímu se některých mechanických lisů značky IMS přijatému francouzskými orgány.
   Výrok

               1)

               Do vydání rozhodnutí Soudu o žalobě v hlavním řízení se odkládá vykonatelnost stanoviska Komise K (2006) 3914 ze dne 6. září 2006 k opatření zákazu týkajícímu se některých mechanických lisů značky IMS přijatému francouzskými orgány.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc T-167/16: Usnesení Tribunálu ze dne 26. října 2016 – Polsko v. Komise

text:
               6.2.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/54

         Usnesení Tribunálu ze dne 26. října 2016 – Polsko v. Komise
   (Věc T-167/16) (1)

   (2017/C 038/71)
   Jednací jazyk: polština
   Předseda čtvrtého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 243, 4.7.2016.


title: Věc T-261/11: Žaloba podaná dne 20. května 2011 — European Goldfields v. Komise

text:
               23.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 219/18

         Žaloba podaná dne 20. května 2011 — European Goldfields v. Komise
   (Věc T-261/11)
   2011/C 219/28
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: European Goldfields Ltd (Whitehorse, Kanada) (zástupci: K. Adamantopoulos, E. Petritsi, E. Trova a P. Skouris, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

               —

               Zrušit rozhodnutí Evropské komise ze dne 23. února 2011 ve věci C 48/2008 (dříve NN 61/2008) týkající se státní pomoci, kterou Řecko poskytlo ve prospěch společnosti Ellinikos Xryssos, a konkrétně jeho články 1 až 5, a

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyní v probíhajícím řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů.

               1)

               První žalobní důvod vycházející z toho, že se Komise při zjišťování a posuzování skutkových okolností věci dopustila v několika případech zjevného pochybení, jež významným způsobem ovlivnilo způsob, jakým Komise použila a vyložila podmínku hospodářského zvýhodnění společnosti Ellinikos Xryssos podle čl. 107 odst. 1 SFEU.

               2)

               Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že se Komise v několika případech dopustila zjevně nesprávného právního posouzení při použití a výkladu části definice státní podpory týkající se hospodářského zvýhodnění podle čl. 107 odst. 1 SFEU, když mylně či nesprávně použila relevantní zásadu investora jednajícího v podmínkách tržního hospodářství.

               3)

               Třetí žalobní důvod vycházející z toho, že se Komise v několika případech dopustila zjevně nesprávného právního posouzení při použití a výkladu podmínky hospodářského zvýhodnění podle čl. 107 odst. 1 SFEU, když shledala, že k takovému hospodářskému zvýhodnění došlo, a to s odkazem na své vlastní nepodložené, selektivní a svévolné argumenty o údajné hodnotě převedených prostředků.

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z toho, že se Komise v několika případech dopustila zjevně nesprávného právního posouzení při použití a výkladu podmínky hospodářského zvýhodnění podle čl. 107 odst. 1 SFEU, když nesprávně konstatovala, že tvrzené daňové osvobození společnosti Ellinikos Xryssos bylo hospodářským zvýhodněním.

               5)

               Pátý žalobní důvod vycházející z toho, že Komise porušila podstatné procesní náležitosti a zneužila svou pravomoc, čímž porušila svou povinnost posoudit případ s náležitou péčí a nestranně.


title: Věc T-189/05: Žaloba podaná dne 4. května 2005 proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu Usinor

text:
               23.7.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 182/40

         Žaloba podaná dne 4. května 2005 proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu Usinor
   (Věc T-189/05)
   (2005/C 182/76)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 4. května 2005 žaloba směřující proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu podaná společností Usinor se sídlem v Paříži, zastoupenou P. de Candé, advokátem.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               1.

               zrušil rozhodnutí vydané prvním odvolacím senátem Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu dne 10. února 2005;

               2.

               uložil Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

               Přihlašovatel ochranné známky Společenství:

               CORUS UK Limited

               Dotčená ochranná známka Společenství:

               Slovní ochranná známka „GALVALLOY“ – přihláška č. 796 557 pro výrobky zařazené do třídy 6 (ocelový plech, ocelové listy atd.)

               Majitel ochranné známky nebo označení, namítaných v námitkovém řízení:

               Žalobkyně

               Namítaná ochranná známka nebo označení:

               Vnitrostátní slovní ochranná známka „GALVALLIA“ pro výrobky zařazené do třídy 6 (ocelový plech, ocelové listy atd.)

               Rozhodnutí námitkového oddělení:

               Zamítnutí přihlášky

               Rozhodnutí odvolacího senátu:

               Zrušení rozhodnutí námitkového oddělení

               Dovolávané žalobní důvody:

               Chybné použití čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (1)

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství, Úř. věst. L 11, 14.1.1994, s. 1–36.


title: Věc T-700/15: Žaloba podaná dne 30. listopadu 2015 – Volfas Engelman v. OHIM – Rauch Fruchtsäfte (BRAVORO PINTA)

text:
               1.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/71

         Žaloba podaná dne 30. listopadu 2015 – Volfas Engelman v. OHIM – Rauch Fruchtsäfte (BRAVORO PINTA)
   (Věc T-700/15)
   (2016/C 038/96)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Volfas Engelman AG (Kaunas, Litva) (zástupce: P. Olson, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Rauch Fruchtsäfte GmbH (Rankweil, Rakousko)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Společenství obsahující slovní prvky „BRAVORO PINTA“ – Přihláška č. 10 725 381

      Řízení před OHIM: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 17. září 2015 ve věci R 1649/2014-2

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí a povolil zápis přihlašované ochranné známky Společenství č. 10 725 381 a

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               odvolací senát se dopustil nesprávného posouzení při identifikaci relevantní veřejnosti;

               —

               odvolací senát se dopustil nesprávného posouzení, když měl za to, že relevantní veřejnost bude vykazovat průměrnou úroveň pozornosti;

               —

               odvolací senát se dopustil nesprávného posouzení, když přehlédl významné vizuální prvky přihlašované ochranné známky Společenství;

               —

               odvolací senát se dopustil nesprávného posouzení, když dospěl k závěru, že ochranné známky jsou foneticky podobné;

               —

               odvolací senát se dopustil nesprávného posouzení, když opřel své rozhodnutí o závěr uvedený v bodě 42, že starší ochranná známka má vyšší rozlišovací způsobilost pro energetické nápoje;

               —

               odvolací senát se dopustil nesprávného posouzení, když měl za to, že existuje nebezpečí záměny.


title: Věc C-509/16 P: Kasační opravný prostředek podaný Franciscem Javierem Rosou Rodriguezem dne 26. září 2016 proti usnesení Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 20. července 2016 ve věci T-358/16, Rosa Rodriguez v. Consejería de Educación de la Junta de Andalucía

text:
               23.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/3

         Kasační opravný prostředek podaný Franciscem Javierem Rosou Rodriguezem dne 26. září 2016 proti usnesení Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 20. července 2016 ve věci T-358/16, Rosa Rodriguez v. Consejería de Educación de la Junta de Andalucía
   (Věc C-509/16 P)
   (2017/C 022/05)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Francisco Javier Rosa Rodriguez (zástupce: J. Velasco Velasco, advokát)

      Další účastník řízení: Consejería de Educación de la Junta de Andalucía
   Usnesením ze dne 8. prosince 2016 Tribunál (devátý senát) kasační opravný prostředek zamítl a rozhodl, že F. J. Rosa Rodríguez ponese vlastní náklady řízení.


title: Věc C-569/10: Žaloba podaná dne 3. prosince 2010 — Evropská komise v. Polská republika

text:
               12.2.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 46/6

         Žaloba podaná dne 3. prosince 2010 — Evropská komise v. Polská republika
   (Věc C-569/10)
   2011/C 46/10
   Jednací jazyk: polština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupce: K. Herrmann, zmocněnec)

      Žalovaná: Polská republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Polská republika tím, že nepřijala potřebná opatření k zabezpečení toho, aby přístup k činnosti udělování a užívání povolení k vyhledávání, průzkumu a těžbě uhlovodíků probíhal bez jakékoli diskriminace mezi zúčastněnými subjekty a aby byla povolení k výkonu této činnosti udělována v řízení, ve kterém mohou podat žádost všechny zúčastněné subjekty, jakož i na základě kritérií zveřejněných v Úředním věstníku Evropské unie před počátkem lhůty pro podávání žádostí, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 2 odst. 2, čl. 3 odst. 1 a čl. 5 bodu 1 a 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/22/ES ze dne 30. května 1994 o podmínkách udělování a užívání povolení k vyhledávání, průzkumu a těžbě uhlovodíků (1);

               —

               uložit Polské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Komise obviňuje Polskou republiku ze tří porušení ustanovení směrnice 94/22/ES.
   Zaprvé polský horní zákon („Prawo geologiczne i górnicze“) a jeho prováděcí nařízení stanoví požadavky, které musí splnit zúčastněný subjekt v okamžiku podání žádosti o udělení povolení k vyhledávání, průzkumu a těžbě uhlovodíků. Tato ustanovení zvýhodňují subjekty, které jsou již činné na polském území, oproti ostatním subjektům a porušují tak zásadu nediskriminačního přístupu k této činnosti.
   Zadruhé polský zákon nestanoví — jak je stanoveno v čl. 3 odst. 2 směrnice 94/22/ES — pro celé řízení o udělení povolení k vyhledávání, průzkumu a těžbě uhlovodíků výběrové řízení. Podle polského práva je k vyhledávání, průzkumu a těžbě uhlovodíků nutné vydání těžebního oprávnění jakož i povolení. Výběrové řízení však předchází zpravidla pouze vydání těžebního oprávnění, aniž je dotčeno dvouleté přednostní právo ve prospěch podniků, které objevily a zdokumentovaly fosilní naleziště a provedly geologickou dokumentaci s přesností nezbytnou pro vydání těžebního oprávnění.
   Zatřetí se hodnocení podaných nabídek za účelem vydání povolení k vyhledávání, průzkumu a těžbě uhlovodíků neprovádí výlučně na základě kritérií uvedených v čl. 5 bodě 1 směrnice 94/22/ES. Krom toho nejsou všechna kritéria hodnocení nabídek veřejně přístupná, tj. zveřejněná v Úředním věstníku Evropské unie.

      (1)  Úř. věst. L 164, s. 3; Zvl. vyd. 06/02, s. 262


title: Věc T-119/16: Žaloba podaná dne 22. března 2016 – Topera v. EUIPO (RHYTHMVIEW)

text:
               6.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 200/26

         Žaloba podaná dne 22. března 2016 – Topera v. EUIPO (RHYTHMVIEW)
   (Věc T-119/16)
   (2016/C 200/38)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Topera, Inc. (Abbott Park, Illinois, Spojené státy) (zástupce: H. Sheraton, Solicitor)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Sporná ochranná známka: Ochranná známka Evropské unie „RHYTHMVIEW“ – Přihláška č. 13 374 483

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 12. ledna 2016 ve věci R 1368/2015-4

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

   Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-43/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Symvoulio tis Epikrateias (Řecko) dne 25. ledna 2010 — Nomarchiaki Aftodioikisi Aitoloakarnanias a další, Elliniki Etaireia gia tin Prostasia tou Perivallontos kai tis Politistikis Klironomias a další, Pankosmio tameio gia tin fysi — WWF Ellas v. Ministr životního prostředí, územního plánování a veřejných prací a další

text:
               17.4.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 100/20

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Symvoulio tis Epikrateias (Řecko) dne 25. ledna 2010 — Nomarchiaki Aftodioikisi Aitoloakarnanias a další, Elliniki Etaireia gia tin Prostasia tou Perivallontos kai tis Politistikis Klironomias a další, Pankosmio tameio gia tin fysi — WWF Ellas v. Ministr životního prostředí, územního plánování a veřejných prací a další
   (Věc C-43/10)
   2010/C 100/32
   Jednací jazyk: řečtina

      Předkládající soud

   Symvoulio tis Epikrateias

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Nomarchiaki Aftodioikisi Aitoloakarnanias a další, Elliniki Etaireia gia tin Prostasia tou Perivallontos kai tis Politistikis Klironomias a další, Pankosmio tameio gia tin fysi — WWF Ellas

      Žalovaný: Ministr životního prostředí, územního plánování a veřejných prací a další

      Předběžné otázky

               „1)

               Zavádí ustanovení čl. 13 odst. 6 směrnice 2000/60/ES, kterou se stanoví rámec pro činnost Společenství v oblasti vodní politiky (Úř. věst. L 327), jen nejzazší lhůtu (22. prosince 2009) pro zpracování plánů pro hospodaření s vodními zdroji, nebo je toto datum konkrétní lhůtou pro provedení příslušných ustanovení článků 3, 4, 5, 6, 9, 13 a 15 uvedené směrnice?
               V případě, že Soudní dvůr Evropských společenství rozhodne, že přezkoumávané ustanovení směrnice zavádí pouze nejzazší lhůtu pro zpracování plánů pro hospodaření s vodními zdroji, bude třeba kromě toho položit následující předběžnou otázku:

               2)

               Je vnitrostátní právní předpis, který umožňuje převádění vody z jednoho určitého povodí do jiného povodí, aniž by předtím byly vypracovány plány pro oblasti povodí, v nichž se nacházejí povodí, z nichž a do nichž se uskuteční převádění vody, v souladu s ustanoveními článků 2, 3, 4, 5, 6, 9, 13 a 15 směrnice 2000/60/ES, vezme-li se zejména v úvahu skutečnost, že podle čl. 2 odst. 15 uvedené směrnice hlavní jednotkou pro správu povodí je oblast povodí, do něhož patří?
               V případě kladné odpovědi na předchozí otázku bude třeba kromě toho položit následující předběžnou otázku:

               3)

               Je podle článků 2, 3, 5, 6, 9, 13 a 15 směrnice 2000/60/ES povoleno převádění vody z jedné oblasti povodí do sousední oblasti povodí? V případě kladné odpovědi, může být účelem tohoto převádění výhradně uspokojování potřeby vody pro občany, nebo může být účelem i zavlažování a výroba energie? V každém případě je ve smyslu výše uvedených ustanovení směrnice potřeba odůvodněné rozhodnutí správního orgánu přijaté na základě nezbytné odborné studie, která potvrzuje, že oblast povodí, do níž se voda převádí, nemůže svými vlastními vodními zdroji zabezpečit potřebu vody pro občany, na zavlažování a na další použití?
               V případě, že Soudní dvůr Evropských společenství rozhodne o otázce 1) tak, že prohlásí, že ustanovení čl. 13 odst. 6 směrnice 2000/60/ES nezavádí jen nejzazší lhůtu (22. prosince 2009) pro vypracování plánů na hospodaření s vodními zdroji, ale určuje konkrétní lhůtu pro provedení relevantních ustanovení článků 3, 4, 5, 6, 9, 13 a 15 uvedené směrnice, bude třeba kromě toho položit následující předběžnou otázku:

               4)

               Ohrožuje vnitrostátní právní předpis, přijatý ve výše uvedené lhůtě stanovené pro provedení, který umožňuje převádění vody z jednoho určitého povodí do jiného, aniž by byly předtím vypracovány plány pro oblasti povodí, v nichž se nacházejí povodí, z nichž a do nichž se převádí voda, užitečný účinek uvedené směrnice, nebo je při přezkumu, zda je ohrožen užitečný účinek směrnice, třeba brát v úvahu taková kritéria, jako jsou škála předpokládaných opatření a rozsah převádění vody?

               5)

               Je právní úprava přijatá vnitrostátním parlamentem, jíž se schvalují plány povodí, v souladu s články 13, 14 a 15 směrnice 2000/60/ES, které se týkají informování veřejnosti, konzultací a účasti veřejnosti, jestliže příslušné vnitrostátní předpisy nestanoví fázi konzultací s veřejností v průběhu řízení před vnitrostátním parlamentem a jestliže ze skutečností ve spisu nevyplývá, že byl dodržen postup konzultací se správními orgány, který stanoví směrnice?

               6)

               Splňuje studie o dopadu na životní prostředí, která se týká výstavby přehrad a převádění vody a která byla předložena ke schválení vnitrostátnímu parlamentu poté, co soud zrušil akt, jímž byla již schválena a zveřejněna, aniž by byl tento postup opakován, ve smyslu směrnice Rady 85/337/EHS ze dne 27. června 1985 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí (Úř. věst. L 175), ve znění směrnice Rady 97/11/ES ze dne 3. března 1997 (Úř. věst. 73), požadavky na informovanost a účast veřejnosti podle článků 1, 2, 5, 6, 8 a 9 výše uvedené směrnice?

               7)

               Spadá plán na odklonění řeky, který: a) zahrnuje výstavbu přehrad a převádění vody z jedné oblasti povodí do druhé; b) spadá do oblasti působnosti směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/60/ES ze dne 23. října 2000, kterou se stanoví rámec pro činnost Společenství v oblasti vodní politiky (Úř. věst. L 327); c) se týká děl stanovených ve směrnici Rady 85/337/EHS ze dne 27. června 1985 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí (Úř. věst. L 175) a d) může mít vliv na životní prostředí v oblastech podle směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin (Úř. věst. L 206), do působnosti směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/42/ES ze dne 27. června 2001 o posuzování vlivů některých plánů a programů na životní prostředí (Úř. věst. L 197)?
               V případě kladné odpovědi na předchozí otázku bude třeba kromě toho položit následující předběžnou otázku:

               8)

               Mohou být akty, které se týkaly sporného díla a které byly se zpětnou platností zrušeny soudními rozhodnutími, považovány ve smyslu čl. 13 odst. 1 směrnice 2001/42/ES za formální přípravné akty přijaté před 21. červencem 2004 s tím, že neexistuje povinnost vypracovat strategickou studii o posouzení vlivu na životní prostředí?
               Pokud bude odpověď na předchozí předběžnou otázku záporná, bude třeba kromě toho položit následující předběžnou otázku:

               9)

               Jsou studie provedené na základě toho, co je stanoveno ve směrnicích 2000/60/ES a 85/337/ES, postačující pro dodržení ustanovení směrnice 2001/42/ES ve smyslu čl. 11 odst. 2 směrnice 2001/42/ES v případě, kdy plán spadá zároveň do působnosti dotčené směrnice a směrnic 2000/60/ES a 85/337/ES, které rovněž stanoví posuzování vlivu díla na životní prostředí, nebo je nezbytné provést samostatnou strategickou studii o posuzování vlivu na životní prostředí?

               10)

               Spadaly ve smyslu článků 3, 4 a 6 směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin (Úř. věst. L 206) oblasti, které byly zahrnuty do národních seznamů lokalit významných pro Společenství a které byly nově zahrnuty do seznamu Společenství lokalit významných pro Společenství, pod ochranu směrnice 92/43/EHS před zveřejněním rozhodnutí Komise 2006/613/ES ze dne 19. července 2006, kterým se přijímá seznam lokalit významných pro Společenství ve středomořské biogeografické oblasti?

               11)

               Je ve smyslu článků 3, 4 a 6 směrnice 92/43/EHS možné, aby příslušné vnitrostátní orgány vydaly povolení k provádění plánu odklonu vod, který přímo nesouvisí se zachováním oblasti nebo není nezbytný pro péči o oblast, jež patří do zvláště chráněného území, pokud se ve všech studiích přiložených k dokumentaci k tomuto dílu zjistí, že chybí důvěryhodné a aktuální skutečnosti nebo údaje týkající se ptactva v této oblasti?

               12)

               Mohou ve smyslu článků 3, 4 a 6 směrnice 92/43/EHS důvody, na základě nichž se uskutečňuje plán odklonu vod, jež souvisí především se zavlažováním a až ve druhé řadě s potřebou vody pro domácnosti, představovat naléhavý veřejný zájem vyžadovaný směrnicí k tomu, aby byla realizace takového díla povolena, a to bez ohledu na jeho negativní vliv na oblasti chráněné výše uvedenou směrnicí?
               V případě kladné odpovědi na předchozí otázku bude třeba kromě toho položit následující předběžnou otázku:

               13)

               Mají být ve smyslu článků 3, 4 a 6 směrnice 92/43/EHS vzata v úvahu kritéria, jako jsou rozsah odklonu a význam prací, které odklon vyžaduje, aby bylo možno určit, zda nezbytná vyrovnávací opatření mohou zaručit ochranu celkové soudržnosti lokality NATURA 2000, která je poškozena plánem na odklon vody?

               14)

               Mohou příslušné vnitrostátní orgány ve smyslu článků 3, 4 a 6 směrnice 92/43/EHS, vykládaných ve světle zásady udržitelného rozvoje, jak je zakotvena v článku 6 Smlouvy o ES, vydat povolení k realizaci plánu na odklon vody v rámci lokality NATURA 2000, který s ní přímo nesouvisí nebo není nezbytný pro ochranu soudržnosti této lokality, pokud ze studie o vlivu dotyčného plánu na životní prostředí vyplývá, že by v jeho důsledku došlo ke změně přirozeného říčního ekosystému na antropizovaný říční a jezerní ekosystém?“


title: Věc T-186/13: Žaloba podaná dne 2. dubna 2013 — Nizozemsko v. Komise

text:
               1.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 156/48

         Žaloba podaná dne 2. dubna 2013 — Nizozemsko v. Komise
   (Věc T-186/13)
   2013/C 156/89
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Nizozemské království (zástupci: M. Bulterman, B. Koopman a J. Langer)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí,

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žaloba směřuje proti rozhodnutí Komise C(2013) 87 ze dne 23. ledna 2013 o státní podpoře SA.24123 (2012/C) (ex. 2011/NN) poskytnuté Nizozemskem — Prodej pozemků obce Leidschendam-Voorburg za údajně nižší než tržní cenu.
   Na podporu žaloby předkládá žalobce čtyři žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod: porušení čl. 107 odst. 1 SFEU
               Nejedná se o státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU. Nizozemská vláda zastává stanovisko, že v projednávaném případě nelze hovořit o zvýhodnění, každopádně nikoli o zvýhodnění, které by hospodářský subjekt nezískal za obvyklých okolností. Komise dospěla na základě nesprávných domněnek k závěru, že obec měla pro výstavbu projektu Damplein jiné možnosti. Trvání na existujících dohodách by nevedlo k požadovanému výsledku a ani nové jednání o smlouvě by nebylo východiskem. Komise dále posoudila zjevně nesprávně otázku, zda byl ovlivněn obchod mezi členskými státy. Projekt Leidschendam Centrum a tím spíše i podprojekt Damplein jsou z hlediska svého rozsahu natolik omezeny, že nelze hovořit o ovlivnění obchodu mezi členskými státy. Rozhodnutí je tudíž v rozporu s článkem 107 SFEU.

               2)

               Druhý žalobní důvod: porušení čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU
               Komise posoudila zjevně nesprávně skutkový stav a tomto základě považovala snížení ceny pozemku za neslučitelné s vnitřním trhem. Snížení ceny pozemku splňuje veškeré požadavky a Komise zejména s ohledem na svá dřívější rozhodnutí nedostatečně prokázala, proč je snížení ceny pozemku neslučitelné s vnitřním trhem. Dále Komise použila jakožto kritérium pro použitelnost čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU nesprávně selhání trhu. Komise tudíž nesprávně použila čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU.

               3)

               Třetí žalobní důvod: nesprávné stanovení výše podpory na základě několika početních chyb
               Komise se dopustila při stanovení výše podpory tří podstatných omylů. Zaprvé Komise nezohlednila, že snížení ceny pozemku a osvobození od poplatků bylo financováno z veřejných prostředků pouze do výše 50 %. Zadruhé Komise nezohlednila při výpočtu snížení ceny pozemku dřívější slevy z let 2006 a 2008. Zatřetí vycházela Komise při výpočtu poplatků z území projektu Leidschendam Centrum a nikoli z území podprojektu Damplein. Nezohlednila ani úroky zaplacené v období od roku 2004 do roku 2010. Komise tak při stanovení výše státní podpory vycházela z nesprávného skutkového stavu, takže částka podpory ve výši 6 922 121 eur je nesprávná.

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod: Porušení obecných zásad a článku 41 Listiny základních práv. Z důvodu nepřiměřeně dlouhého trvání řízení vedoucímu k vydání rozhodnutí není Komise oprávněna požadovat částku zpět.
               Komise nechala od okamžiku, v němž se obeznámila s celým skutkovým stavem, uplynout nepřiměřeně dlouhou dobu k vydání rozhodnutí. Za daných okolností měla Komise upustit od vymáhání. Komise tudíž porušila zásady náležité péče, právní jistoty a ochrany legitimního očekávání.


title: Věc C-128/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 18. března 2014 – Staatssecretaris van Financiën v. Het Oudeland Beheer BV

text:
               26.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 159/15

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 18. března 2014 – Staatssecretaris van Financiën v. Het Oudeland Beheer BV
   (Věc C-128/14)
   2014/C 159/21
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hoge Raad der Nederlanden

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel v řízení o kasačním opravném prostředku: Staatssecretaris van Financiën

      Odpůrkyně v řízení o kasačním opravném prostředku: Het Oudeland Beheer BV

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba vykládat čl. 11 část A odst. 1 písm. b) šesté směrnice (1) tak, že u dodání ve smyslu čl. 5 odst. 7 písm. a) šesté směrnice nepatří k základu daně nákladová cena pozemků nebo jiných materiálů, za které osoba povinná k dani zaplatila DPH při jejich nabytí – v projednávaném případě na základě zřízení věcného práva na užívání nemovité věci? Je tomu jinak, pokud osoba povinná k dani odečetla při pořízení věci tuto DPH na základě vnitrostátních právních předpisů – nezávisle na tom, zda jsou tyto právní předpisy v souladu s šestou směrnicí?

               2)

               Je třeba v případě, jako je projednávaný případ, ve kterém došlo k nabytí pozemku s rozestavěnou budovou v souvislosti se zřízením věcného práva ve smyslu čl. 5 odst. 3 písm. b) šesté směrnice, vykládat čl. 11 část A odst. 1 písm. b) této směrnice v tom smyslu, že hodnota dědičného nájmu, tzn. hodnota částek, které je třeba ročně uhradit během doby platnosti nebo také během zbývající doby platnosti věcného práva, náleží k základu daně dodání ve smyslu čl. 5 odst. 7 písm. a) šesté směrnice?

      (1)  Šestá směrnice Rady ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23).


title: Věc C-502/14: Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 30. června 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Consiglio di Stato – Itálie) – Buzzi Unicem SpA a další v. Comitato nazionale per la gestione della Direttiva 2003/87/CE e per il supporto nella gestione delle attività di progetto del protocollo di Kyoto, Ministero dell'Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare, Ministero dello Sviluppo Economico „Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora — Systém pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů v Evropské unii — Směrnice 2003/87/ES — Článek 10a odst. 5 — Způsob přidělování povolenek — Přidělování bezplatných povolenek — Způsob vyčíslení opravného koeficientu jednotného pro všechna odvětví — Rozhodnutí 2011/278/EU — Článek 15 odst. 3 — Rozhodnutí 2013/448/EU — Článek 4 — Příloha II — Platnost“

text:
               19.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 343/9

         Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 30. června 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Consiglio di Stato – Itálie) – Buzzi Unicem SpA a další v. Comitato nazionale per la gestione della Direttiva 2003/87/CE e per il supporto nella gestione delle attività di progetto del protocollo di Kyoto, Ministero dell'Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare, Ministero dello Sviluppo Economico
   (Věc C-502/14) (1)

   („Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce - Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora - Systém pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů v Evropské unii - Směrnice 2003/87/ES - Článek 10a odst. 5 - Způsob přidělování povolenek - Přidělování bezplatných povolenek - Způsob vyčíslení opravného koeficientu jednotného pro všechna odvětví - Rozhodnutí 2011/278/EU - Článek 15 odst. 3 - Rozhodnutí 2013/448/EU - Článek 4 - Příloha II - Platnost“)
   (2016/C 343/12)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Consiglio di Stato

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Buzzi Unicem SpA, Colacem SpA, Cogne Acciai Speciali SpA, Olon SpA, Laterlite SpA

      Žalovaní: Comitato nazionale per la gestione della Direttiva 2003/87/CE e per il supporto nella gestione delle attività di progetto del protocollo di Kyoto, Ministero dell'Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare, Ministero dello Sviluppo Economico

      Výrok

               1)

               Přezkum první otázky neodhalil žádnou skutečnost, jíž by mohla být dotčena platnost čl. 15 odst. 3 rozhodnutí Komise 2011/278/EU ze dne 27. dubna 2011, kterým se stanoví přechodná pravidla harmonizovaného přidělování bezplatných povolenek na emise platná v celé Unii podle článku 10a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES, v rozsahu, v němž toto ustanovení nezohledňuje emise výrobců elektřiny při určování maximálního ročního počtu povolenek.

               2)

               Článek 4 a příloha II rozhodnutí Komise 2013/448/EU ze dne 5. září 2013 o vnitrostátních prováděcích opatřeních pro přechodné bezplatné přidělování povolenek na emise skleníkových plynů v souladu s čl. 11 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES se zrušují.

               3)

               Časové účinky prohlášení neplatnosti článku 4 a přílohy II rozhodnutí 2013/448 se omezují tak, aby toto prohlášení nabylo účinnosti až po uplynutí deseti měsíců od data vydání rozsudku ze dne 28. dubna 2016, Borealis Polyolefine a další (C-191/14, C-192/14, C-295/14, C-389/14 a C-391/14 až C-393/14, EU:C:2016:311), a Evropská komise tak mohla přijmout nezbytná opatření, a aby opatření přijatá do té doby na základě zrušených ustanovení nemohla být zpochybněna.

      (1)  Úř. věst. C 26, 26.1.2015.


title: Věc C-180/06: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 14. května 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberlandesgericht Wien — Rakousko) — Renate Ilsinger v. Martin Dreschers, jednající jako správce konkurzní podstaty společnosti Schlank & Schick GmbH ( Soudní příslušnost v občanských věcech — Nařízení (ES) č. 44/2001 — Příslušnost ve věcech spotřebitelských smluv — Právo spotřebitele, který je příjemcem klamavé reklamy, soudně vymáhat zdánlivě vyhranou cenu — Kvalifikace — Nárok smluvní povahy podle čl. 15 odst. 1 písm. c) uvedeného nařízení — Podmínky )

text:
               4.7.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 153/3

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 14. května 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberlandesgericht Wien — Rakousko) — Renate Ilsinger v. Martin Dreschers, jednající jako správce konkurzní podstaty společnosti Schlank & Schick GmbH
   (Věc C-180/06) (1)

   („Soudní příslušnost v občanských věcech - Nařízení (ES) č. 44/2001 - Příslušnost ve věcech spotřebitelských smluv - Právo spotřebitele, který je příjemcem klamavé reklamy, soudně vymáhat zdánlivě vyhranou cenu - Kvalifikace - Nárok smluvní povahy podle čl. 15 odst. 1 písm. c) uvedeného nařízení - Podmínky“)
   2009/C 153/05
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Oberlandesgericht Wien

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Renate Ilsinger

      Žalovaný: Martin Dreschers, jednající jako správce konkurzní podstaty společnosti Schlank & Schick GmbH

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Oberlandesgericht Wien — Výklad čl. 15 odst. 1 písm. c) nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (Úř. věst. L 12, s. 1) — Vnitrostátní právní předpisy v oblasti ochrany spotřebitele, které stanoví nárok na cenu zdánlivě vyhranou příjemcem klamavé reklamy

      Výrok

   V situaci, o jakou se jedná ve věci v původním řízení, ve které se spotřebitel podle práva členského státu, na jehož území má své bydliště, a u soudu místa svého bydliště domáhá, aby bylo společnosti provozující zásilkový prodej usazené v jiném členském státě uloženo vyplacení výhry, kterou zdánlivě vyhrál, a

               —

               pokud tato společnost za účelem pobídnutí tohoto spotřebitele k uzavření smlouvy mu zaslala jmenovitě určenou zásilku, která u něj mohla vyvolat dojem, že mu bude udělena cena, pokud o její vyplacení požádá zpětným zasláním „certifikátu, jímž se požaduje výhra,“ přiloženým k uvedené zásilce,

               —

               aniž by udělení této ceny záviselo na objednání výrobků nabízených touto společností k prodeji nebo na zkušební objednávce,

         je nutno vykládat pravidla o příslušnosti stanovená nařízením Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech následujícím způsobem:

               —

               na takovouto žalobu podanou spotřebitelem se vztahuje čl. 15 odst. 1 písm. c) uvedeného nařízení za podmínky, že se podnikající prodejce právně zavázal tuto cenu spotřebiteli vyplatit;

               —

               není-li tato podmínka splněna, vztahuje se toto ustanovení nařízení č. 44/2001 na takovouto žalobu pouze tehdy, pokud spotřebitel u tohoto podnikajícího prodejce zboží skutečně objednal.

      (1)  Úř. věst. C 165, 15.7.2006.


title: Věc C-144/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberster Gerichtshof (Rakousko) dne 24. dubna 2009 — Hotel Alpenhof GesmbH v. Oliver Heller

text:
               4.7.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 153/26

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberster Gerichtshof (Rakousko) dne 24. dubna 2009 — Hotel Alpenhof GesmbH v. Oliver Heller
   (Věc C-144/09)
   2009/C 153/47
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Oberster Gerichtshof

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Hotel Alpenhof GesmbH

      Žalovaný: Oliver Heller

      Předběžné otázky

               1)

               Postačuje pro „zaměření“ činnosti ve smyslu čl. 15 odst. 1 písm. c) nařízení č. 44/2001 („Brusel I“) (1) skutečnost, že internetovou stránku smluvního partnera spotřebitele je možné na internetu otevřít?

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (Úř. věst. L 12, s. 1; Zvl. vyd. 19/04, s. 42).


title: Věc F-63/11: Žaloba podaná dne 1. června 2011 — ZZ v. Komise

text:
               30.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 226/32

         Žaloba podaná dne 1. června 2011 — ZZ v. Komise
   (Věc F-63/11)
   2011/C 226/64
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupce: S. Rodrigues, A. Blot a C. Bernard-Glanz, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení implicitního rozhodnutí neobnovovat žalobci smlouvu dočasného zaměstnance.

      Návrhové žádání žalobce

               —

               Zrušit implicitní rozhodnutí přijaté dne 12. srpna 2010 Generálním ředitelem jako orgánem oprávněným k uzavírání pracovních smluv neobnovovat žalobcovu smlouvu, jak vyplývá zejména z toho, že nebylo odpovězeno na žádost, kterou mu žalobce adresoval dne 12. dubna 2011;

               —

               v rozsahu, v jakém je to třeba, zrušit rozhodnutí přijaté dne 22. února 2011 orgánem oprávněným k uzavírání pracovních smluv, kterým se zamítá stížnost podaná žalobcem na základě čl. 90 odst. 2 služebního řádu;

               —

               následně navrátit žalobce do služebního poměru, který v OLAF zastával, v rámci prodloužení jeho smlouvy v souladu s požadavky služebního řádu;

               —

               podpůrně a v případě, že by nebylo vyhověno výše formulovanému návrhu na návrat do služebního poměru, uložit žalované povinnost k náhradě hmotné škody, která žalobci vznikla, oceněné prozatímně a ex aequo et bono na rozdíl mezi platem, který pobíral jako dočasný zaměstnanec, a na místě, ve kterém se nachází nyní (tedy okolo 3 000 eur měsíčně), a to přinejmenším po dobu obdobnou době své původní smlouvy (4 roky), navíc s tím, že by mu dotčená smlouva byla prodloužena potřetí, což by mu založilo právo na smlouvu na dobu neurčitou;

               —

               každopádně uložit žalované povinnost zaplatit částku stanovenou prozatímně a ex aequo et bono na 5 000 eur jako náhradu za morální újmu, navýšenou o úroky z prodlení v zákonné výši od data vydání rozsudku;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-504/14: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 10. listopadu 2016 – Evropská komise v. Řecká republika „Nesplnění povinnosti státem — Životní prostředí — Ochrana přírody — Směrnice 92/43/EHS — Článek 6 odst. 2 a 3 a čl. 12 odst. 1 písm. b) a d) — Volně žijící živočichové a planě rostoucí rostliny — Ochrana přírodních stanovišť — Mořská želva Caretta caretta — Ochrana mořských želv v zálivu Kyparissia — Lokalita významná pro Společenství ‚Thines Kyparissias‘ — Ochrana druhů“

text:
               16.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 14/3

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 10. listopadu 2016 – Evropská komise v. Řecká republika
   (Věc C-504/14) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Životní prostředí - Ochrana přírody - Směrnice 92/43/EHS - Článek 6 odst. 2 a 3 a čl. 12 odst. 1 písm. b) a d) - Volně žijící živočichové a planě rostoucí rostliny - Ochrana přírodních stanovišť - Mořská želva Caretta caretta - Ochrana mořských želv v zálivu Kyparissia - Lokalita významná pro Společenství ‚Thines Kyparissias‘ - Ochrana druhů“)
   (2017/C 014/03)
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: M. Patakia a C. Hermes, zmocněnci)

      Žalovaná: Řecká republika (zástupce: E. Skandalou, zmocněnkyně)

      Výrok

               1)

               Řecká republika tím, že

                           —

                           tolerovala výstavbu domů v Agiannaki (Řecko) v roce 2010, užívání jiných domů v Agiannaki bez dostatečného rámce od roku 2006 a zahájení stavebních prací týkajících se padesáti rezidenčních budov nacházejících se mezi Agiannaki a Elaia (Řecko) a povolila výstavbu tří rekreačních objektů ve Vounaki (Řecko) v roce 2012;

                           —

                           tolerovala vytvoření infrastruktury přístupu na pláž nacházející se v oblasti Kyparisie (Řecko), konkrétně otevření pěti nových cest na pláž v Agiannaki a vyasfaltování některých existujících cest;

                           —

                           nepřijala dostatečná opatření k zajištění dodržování zákazu divokého táboření v blízkosti pláže Kalo Nero (Řecko) a v Elaia;

                           —

                           nepřijala nezbytná opatření pro omezení provozování barů nacházejících se mezi Elaia a Kalo Nero na plážích, kde se rozmnožují mořské želvy Caretta caretta, a nedohlédla na to, aby škodlivé vlivy způsobené těmito bary nevyrušovaly tyto druhy;

                           —

                           nepřijala nezbytná opatření, aby se v oblasti Kyparisie omezila přítomnost vybavení a různých zařízení na plážích, kde se rozmnožují mořské želvy Caretta caretta, a povolila výstavbu plošiny u hotelu Messina Mare;

                           —

                           nepřijala nezbytná opatření pro dostatečné omezení světelného znečištění na plážích, které se nacházejí v oblasti Kyparisie a kde se rozmnožují mořské želvy Caretta caretta, a

                           —

                           nepřijala nezbytná opatření pro dostatečné omezení rybářské činnosti podél pláží, které se nacházejí v oblasti Kyparisie a kde se rozmnožují mořské želvy Caretta caretta,

                     nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 6 odst. 2 směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin.

               2)

               Řecká republika tím, že vydala povolení pro domy postavené v roce 2010 v Agiannaki, pro tři rekreační objekty ve Vounaki postavené v roce 2012 a pro výstavbu plošiny u hotelu Messina Mare, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 6 odst. 3 směrnice 92/43.

               3)

               Řecká republika tím, že

                           —

                           nepřijala ucelený, soudržný a přísný právní a správní rámec na ochranu mořské želvy Caretta caretta v oblasti Kyparisie;

                           —

                           ve stanovené lhůtě nepřijala všechna nezbytná konkrétní opatření pro zabránění úmyslnému vyrušování mořské želvy Caretta caretta během období rozmnožování tohoto druhu, a

                           —

                           nepřijala nezbytná opatření pro zajištění dodržování zákazu poškozování nebo ničení míst rozmnožování uvedeného druhu,

                     nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 12 odst. 1 písm. b) a d) směrnice 92/43, ve znění směrnice Rady 2006/105/ES ze dne 20. listopadu 2006.

               4)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               5)

               Evropská komise a Řecká republika ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 7, 12. 1. 2015.


title: Věc T-680/15: Žaloba podaná dne 20. listopadu 2015 – Les Éclaires v. OHIM – L’éclaireur International (L’ECLAIREUR)

text:
               1.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/66

         Žaloba podaná dne 20. listopadu 2015 – Les Éclaires v. OHIM – L’éclaireur International (L’ECLAIREUR)
   (Věc T-680/15)
   (2016/C 038/89)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Les Éclaires GmbH (Norimberk, Německo) (zástupce: S. Bund, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: L’éclaireur International (Lucemburk, Lucembursko)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Majitelka sporné ochranné známky: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Společenství „L’ECLAIREUR“ – Ochranná známka Společenství č. 3 494 028

      Řízení před OHIM: Řízení o prohlášení neplatnosti

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 3. září 2015, ve věci R 2266/2014-1

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení čl. 15 odst. 1 nařízení č. 207/2009;

               —

               porušení čl. 51 odst. 1 písm. a) nařízení č. 207/2009;

               —

               rozpor s částí C oddílem 6 metodických pokynů OHIM pro přezkum.


title: Věc T-857/16: Žaloba podaná dne 5. prosince 2016 – Erdinger Weißbräu Werner Brombach v. EUIPO (tvar velké sklenice)

text:
               6.2.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/45

         Žaloba podaná dne 5. prosince 2016 – Erdinger Weißbräu Werner Brombach v. EUIPO (tvar velké sklenice)
   (Věc T-857/16)
   (2017/C 038/59)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Erdinger Weißbräu Werner Brombach GmbH & Co. KG (Erding, Německo) (zástupce: A. Hayn, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Sporná ochranná známka: Mezinárodní zápis trojrozměrné ochranné známky „tvar velké sklenice“ s vyznačením Evropské – Přihláška č. 1 242 704

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 20. září 2016, ve věci R 659/2016-2

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení, včetně nákladů řízení vzniklých v řízení před odvolacím senátem;

               —

               provedl ústní jednání.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-72/04: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 13. září 2005 – Hosman-Chevalier v. Komise („Úředníci — Odměna — Příspěvek za práci v zahraničí — Článek 4 odst. 1 písm. a) přílohy VII služebního řádu — Pojem ‚práce konaná pro některý jiný stát‘“)

text:
               15.10.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 257/10

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 13. září 2005 – Hosman-Chevalier v. Komise
   (Věc T-72/04) (1)

   („Úředníci - Odměna - Příspěvek za práci v zahraničí - Článek 4 odst. 1 písm. a) přílohy VII služebního řádu - Pojem ‚práce konaná pro některý jiný stát‘“)
   (2005/C 257/19)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Sonja Hosman-Chevalier (Brusel, Belgie) (Zástupci: J.-R. García-Gallardo Gil-Fournier, E. Wouters a A. Syagués Torres, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (Zástupci: J. Currall a M. Velardo, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 29. října 2003, kterým se žalobkyni zamítá nárok na příspěvek za práci v zahraničí stanovený v článku 4 přílohy VII služebního řádu úředníků Evropských společenství, jakož i na příspěvky s ním související.
   Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí ze dne 8. dubna a 29. října 2003 se zrušují v rozsahu, v němž se týkají zamítnutí přiznat žalobkyni nárok na příspěvek za práci v zahraničí, stanovený v čl. 4 odst. 1 písm. a) přílohy VII služebního řádu úředníků Evropských společenství, jakož i nárok na příspěvek na zařízení, stanovený v čl. 5 odst. 1 této přílohy.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Komise ponese veškeré náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 94, 17. 4. 2004


title: Věc C-268/12 P: Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 8. května 2013 — Cadila Healthcare Ltd v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Novartis AG ( „Kasační opravný prostředek — Článek 181 jednacího řádu Soudního dvora — Ochranná známka Společenství — Nařízení (ES) č. 40/94 — Článek 8 odst. 1 písm. b) — Nebezpečí záměny — Slovní ochranná známka ZYDUS — Námitky majitelky ochranné známky Společenství ZIMBUS — Částečné odmítnutí zápisu odvolacím senátem OHIM“ )

text:
               3.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 225/44

         Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 8. května 2013 — Cadila Healthcare Ltd v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Novartis AG
   (Věc C-268/12 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Článek 181 jednacího řádu Soudního dvora - Ochranná známka Společenství - Nařízení (ES) č. 40/94 - Článek 8 odst. 1 písm. b) - Nebezpečí záměny - Slovní ochranná známka ZYDUS - Námitky majitelky ochranné známky Společenství ZIMBUS - Částečné odmítnutí zápisu odvolacím senátem OHIM)
   2013/C 225/76
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Cadila Healthcare Ltd (zástupce: S. Malynicz, barrister)

      Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec), Novartis AG (zástupce: N. Hebeis, Rechtsanwalt)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) ze dne 15. března 2012, Cadila Healthcare v. OHIM — Novartis (ZYDUS) (T-288/08), kterým Tribunál zamítl žalobu na neplatnost podanou přihlašovatelkou slovní ochranné známky „ZYDUS“ pro výrobky zařazené do tříd 3, 5 a 10 proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (OHIM) R 1092/2007-2 ze dne 7. května 2008, jímž bylo částečně zamítnuto odvolání proti rozhodnutí námitkového oddělení, které částečně zamítlo zápis uvedené ochranné známky v rámci námitky podané majitelkou ochranné známky Společenství „ZIMBUS“ pro výrobky zařazené do třídy 5 — Nebezpečí záměny — Podobnost výrobků a označení — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009]

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se odmítá.

               2)

               Společnosti Cadila Healthcare Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 258, 25.8.2012.


title: Věc T-575/10: Žaloba podaná dne 14. prosince 2010 — Moreda-Riviere Trefilerías v. Komise

text:
               19.2.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 55/28

         Žaloba podaná dne 14. prosince 2010 — Moreda-Riviere Trefilerías v. Komise
   (Věc T-575/10)
   2011/C 55/50
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Moreda-Riviere Trefilerías, SA (Gijón, Španělsko) (zástupci: F. González Díaz, a A. Tresandi Blanco, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání žalobkyně

   Žalobkyně žádá Tribunál, aby:

               —

               zrušil na základě článku 263 Smlouvy o fungování Evropské unie rozhodnutí Evropské komise ze dne 30. září 2010, kterým se mění rozhodnutí ze dne 30. června 2010 (K(2010) v konečném znění) ve věci COMP/38.344 — Předpínací ocel);

               —

               uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu své žaloby žalobkyně uplatňuje tři žalobní důvody.

               —

               První žalobní důvod vychází z porušení zásady nezměnitelnosti aktů orgánů a zásady řádné správy.

               —

               Druhý žalobní důvod je založen na skutečnosti, že pozměňující rozhodnutí je stiženo podstatnou formální vadou, jelikož bylo přijato bez povinné konzultace Poradního výboru pro restriktivní praktiky a dominantní postavení, jak vyžaduje článek 14 nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. L 1, 4.1.2003, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205).

               —

               Třetí žalobní důvod, uváděný toliko podpůrně, vychází z porušení zásady zákazu diskriminace při stanovování podmínek pro zaplacení pokuty a povinnosti odůvodnit akty.


title: Věc C-210/04: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne  23. března 2006  (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Corte suprema di cassazione) – Ministero dell'Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate v. FCE Bank plc (Šestá směrnice o DPH — Články 2 a 9 — Stálá provozovna — Společnost-nerezident — Právní vztah — Dohoda o rozdělení nákladů — Smlouva OECD o zamezení dvojího zdanění — Pojem  osoba povinná k dani  — Poskytnutí služby za protiplnění — Správní praxe)

text:
               3.6.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 131/14

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 23. března 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Corte suprema di cassazione) – Ministero dell'Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate v. FCE Bank plc
   (Věc C-210/04) (1)

   (Šestá směrnice o DPH - Články 2 a 9 - Stálá provozovna - Společnost-nerezident - Právní vztah - Dohoda o rozdělení nákladů - Smlouva OECD o zamezení dvojího zdanění - Pojem „osoba povinná k dani“ - Poskytnutí služby za protiplnění - Správní praxe)
   (2006/C 131/24)
   Jednací jazyk: italština
   Předkládající soud
   Corte suprema di cassazione
   Účastníci původního řízení

      Žalobci: Ministero dell'Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate

      Žalovaná: FCE Bank plc
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Corte suprema di cassazione – Výklad čl. 2 odst. 1 a čl. 9 odst. 1 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23) – Dceřiná společnost zřízená jako výrobní jednotka společnosti, která má sídlo v jiném státě – Možnost považovat dceřinou společnost za samostatný subjekt a použít kritérium „arms length“ stanovené ve vzorové smlouvě OECD o zamezení dvojího zdanění
   Výrok
   Článek 2 odst. 1 a čl. 9 odst. 1 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977, o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně, musí být vykládány v tom smyslu, že stálá provozovna, která není právní entitou odlišnou od společnosti, k níž náleží, která se nachází v jiném členském státě a jíž společnost poskytuje služby, nemůže být považována za osobu povinnou k dani z důvodu nákladů, které jsou jí započteny za uvedené služby.

      (1)  Úř. věst. C 190, 24.7.2004.


title: Věc C-520/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 28. září 2015 – Aiudapds -Associazione Italiana delle Unita Dedicate Autonome Private di Day Surgery a dei Centri di Chirurgia Ambulatoriale v. Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA), Ministero della Salute

text:
               30.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 398/21

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 28. září 2015 – Aiudapds -Associazione Italiana delle Unita Dedicate Autonome Private di Day Surgery a dei Centri di Chirurgia Ambulatoriale v. Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA), Ministero della Salute
   (Věc C-520/15)
   (2015/C 398/26)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Consiglio di Stato

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelé: Aiudapds – Associazione Italiana delle Unita Dedicate Autonome Private di Day Surgery e dei Centri di Chirurgia Ambulatoriale

      Odpůrci: Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA), Ministero della Salute

      Předběžná otázka

   Brání čl. 47 druhý pododstavec Listiny základních práv Evropské unie (2000/C 364/01), který stanoví, že každý má právo, aby jeho věc byla spravedlivě, veřejně a v přiměřené lhůtě projednána nezávislým a nestranným soudem, předem zřízeným zákonem, a zakotvuje právo na spravedlivý proces, a článek 54 této listiny, který zakazuje zneužití tohoto práva, jakož i čl. 6 odst. 1 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod, podepsané v Římě dne 4. listopadu 1950, který stanoví, že každý má právo na to, aby jeho záležitost byla spravedlivě, veřejně a v přiměřené lhůtě projednána nezávislým a nestranným soudem zřízeným zákonem, vnitrostátní právní úpravě, která ve smyslu článku 10 nařízení prezidenta republiky č. 1199 ze dne 24. listopadu 1971 a článku 48 legislativního nařízení č. 104 ze dne 2. července 2010 umožňuje, aby se pouze jeden z účastníků jediného stupně řízení o mimořádném opravném prostředku před Consiglio di Stato domohl předání věci Tribunale Amministrativo Regionale rozhodujícímu v prvním stupni bez souhlasu nebo účasti navrhovatele nebo jakéhokoli jiného účastníka tohoto řízení?


title: Věc C-302/04: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Szombathelyi Városi Bíróság (Maďarsko) ze dne 10. června 2004 ve věci Ynos Kft. proti Jánosi Vargovi

text:
               9.10.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 251/5

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Szombathelyi Városi Bíróság (Maďarsko) ze dne 10. června 2004 ve věci Ynos Kft. proti Jánosi Vargovi
   (Věc C-302/04)
   (2004/C 251/09)
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Szombathelyi Városi Bíróság ze dne 10. června 2004 ve věci Ynos Kft. proti Jánosi Vargovi, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 19. července 2004, předložena žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Szombathelyi Városi Bíróság žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               1)

               Může být čl. 6 odst. 1 směrnice Rady 93/13/EHS (1) ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách ve spotřebitelských smlouvách (dále jen „směrnice“), na jehož základě členské státy stanoví, že nepřiměřené podmínky použité ve smlouvě uzavřené prodávajícím nebo poskytovatelem služby se spotřebitelem nejsou pro spotřebitele závazné, vykládán tak, že toto ustanovení může být podkladem pro vnitrostátní ustanovení jako čl. 209 odst. 1 Polgári Törvénykönyv (maďarský občanský zákoník, dále jen „Ptk.“), které se použije, pokud je zjištěn nepřiměřený charakter obecné smluvní podmínky, a podle kterého jsou nepřiměřené podmínky ze zákona nezávazné pouze tehdy, jestliže je k dispozici výslovné prohlášení tohoto spotřebitele, tj. v případě úspěšného napadení?

               2)

               Vyplývá z uvedeného ustanovení směrnice, podle kterého zůstává smlouva pro strany závaznou za stejných podmínek, může-li nadále existovat bez dotyčných nepřiměřených podmínek, že platnost celé smlouvy zůstává nedotčena, pokud může nadále existovat bez nepřiměřených podmínek, jestliže nepřiměřené podmínky, stanovené prodávajícím nebo poskytovatelem služby, nejsou pro spotřebitele podle podmínek stanovených vnitrostátním právem závazné, avšak prodávající nebo poskytovatel by bez těchto podmínek, které jsou součástí smlouvy, smlouvu se spotřebitelem neuzavřel?

               3)

               Je z hlediska uplatnění práva Společenství relevantní, že hlavní řízení bylo zahájeno před vstupem Maďarské republiky do Evropské unie, avšak po přizpůsobení vnitrostátního práva směrnici?

      (1)  Úř. věst. L 95, s. 29.


title: Věc C-55/15 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 6. února 2015 společností Trenzas y Cables de Acero PSC, S.L., proti usnesení Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 25. listopadu 2014 ve spojených věcech T-428/10 a T-577/10 a ve věci T-441/12, Trenzas y Cables de Acero v. Komise

text:
               13.4.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 118/20

         Kasační opravný prostředek podaný dne 6. února 2015 společností Trenzas y Cables de Acero PSC, S.L., proti usnesení Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 25. listopadu 2014 ve spojených věcech T-428/10 a T-577/10 a ve věci T-441/12, Trenzas y Cables de Acero v. Komise
   (Věc C-55/15 P)
   (2015/C 118/27)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Trenzas y Cables de Acero PSC, S.L. (zástupci: F. González Díaz a A. Tresandi Blanco, abogados)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka) navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil na základě článku 263 Smlouvy o fungování Evropské unie usnesení Tribunálu ze dne 25. listopadu 2014 ve spojených věcech T-428/10 a T-577/10 a ve věci T-441/12, Trenzas y Cables de Acero v. Komise, a

               —

               uložil Evropské komisi náhradu nákladů tohoto řízení i řízení před Tribunálem.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Na podporu svého kasačního opravného prostředku předkládá navrhovatelka jediný důvod kasačního opravného prostředku.
   Navrhovatelka tvrdí, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení při posuzování právního zájmu společnosti Trenzas y Cables de Acero PSC na podání žaloby, a to jak v řízení o žalobě na neplatnost ve věci T-577/10, podané proti rozhodnutí Komise ze dne 30. září 2010, kterým se mění rozhodnutí C(2010) 4387 (final) v řízení podle článku 101 Smlouvy o fungování Evropské unie a čl. 53 odst. 1 Dohody o EHP (věc COMP/38.344 – Předepjatá ocel), tak při úpravě žalobních důvodů a návrhových žádání předložených ve věci T-428/10 ve vztahu k rozhodnutí Komise ze dne 30. září 2010, kterým se mění rozhodnutí C(2010) 4387 (final) v řízení podle článku 101 Smlouvy o fungování Evropské unie a čl. 53 odst. 1 Dohody o EHP (věc COMP/38.344) – Předepjatá ocel).


title: Věc T-380/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 16. září 2013 — Wabco Europe a další v. Komise ( „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Belgický, německý, francouzský, italský, nizozemský a rakouský trh se zařízením a pevnými součástmi koupelen — Rozhodnutí konstatující porušení článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP — Koordinace zvyšování cen a výměny citlivých obchodních informací — Narušení hospodářské soutěže — Důkaz — Výpočet výše pokuty — Spolupráce během správního řízení — Oznámení z roku 2002 o spolupráci — Osvobození od pokut — Snížení částky pokuty — Významná přidaná hodnota — Pokyny pro výpočet pokut z roku 2006 — Zásada zákazu zpětné účinnosti“ )

text:
               9.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 325/27

         Rozsudek Tribunálu ze dne 16. září 2013 — Wabco Europe a další v. Komise
   (Věc T-380/10) (1)

   (Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Belgický, německý, francouzský, italský, nizozemský a rakouský trh se zařízením a pevnými součástmi koupelen - Rozhodnutí konstatující porušení článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP - Koordinace zvyšování cen a výměny citlivých obchodních informací - Narušení hospodářské soutěže - Důkaz - Výpočet výše pokuty - Spolupráce během správního řízení - Oznámení z roku 2002 o spolupráci - Osvobození od pokut - Snížení částky pokuty - Významná přidaná hodnota - Pokyny pro výpočet pokut z roku 2006 - Zásada zákazu zpětné účinnosti)
   2013/C 325/45
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Wabco Europe (Brusel, Belgie); Wabco Austria GesmbH (Vídeň, Rakousko); Trane Inc. (Piscataway, New Jersey, Spojené státy); Ideal Standard Italia Srl (Miláno, Itálie); a Ideal Standard GmbH (Bonn, Německo) (zástupci: S. Völcker, F. Louis, A. Israel, N. Niejahr, advokáti, C. O’Daly, E. Batchelor, solicitors, a F. Carlin, barrister)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: F. Castillo de la Torre, F. Ronkes Agerbeek a G. Koleva, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise C(2010) 4185 final ze dne 23. června 2010 v řízení podle článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/39.092 — zařízení a pevné součásti koupelen), v rozsahu, v němž se týkají žalobkyň, a na snížení částek pokut, které jim byly uloženy

      Výrok rozsudku

               1)

               Článek 1 odst. 1 body 3 a 4 rozhodnutí Komise C(2010) 4185 final ze dne 23. června 2010 v řízení podle článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/39.092 — zařízení a pevné součásti koupelen) se zrušuje v rozsahu, v němž Evropská komise v tomto ustanovení určila, že se společnosti Trane Inc., Wabco Europe a Ideal Standard Italia Srl účastnily protiprávního jednání týkajícího se kartelu na italském trhu sanitární keramiky v období od 12. května 2000 do 9. března 2001.

               2)

               Výše pokuty uložené společnosti Trane v čl. 2 odst. 3 písm. a) rozhodnutí C(2010) 4185 final činí 92 664 493 eur.

               3)

               Výše pokuty uložené společně a nerozdílně společnostem Wabco Europe a Trane v čl. 2 odst. 3 písm. b) rozhodnutí C(2010) 4185 final činí 15 820 767 eur.

               4)

               Výše pokuty uložené společně a nerozdílně společnostem Ideal Standard Italia, Wabco Europe a Trane v čl. 2 odst. 3 písm. e) rozhodnutí C(2010) 4185 final činí 4 520 220 eur.

               5)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               6)

               Komise nahradí polovinu nákladů řízení vynaložených společnostmi Wabco Europe, Wabco Austria GesmbH, Trane, Ideal Standard Italia a Ideal Standard GmbH a ponese vlastní náklady řízení.

               7)

               Společnosti Wabco Europe, Wabco Austria, Trane, Ideal Standard Italia a Ideal Standard ponesou polovinu vlastních nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 288, 23.10.2010.


title: Věc F-61/14: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (samosoudce) ze dne 24. března 2015 – Maggiulli v. Komise „Veřejná služba — Povýšení — Povyšovací řízení 2013 — Rozhodnutí o nepovýšení — Komparativní zvážení zásluh“

text:
               4.5.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 146/46

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (samosoudce) ze dne 24. března 2015 – Maggiulli v. Komise
   (Věc F-61/14) (1)

   („Veřejná služba - Povýšení - Povyšovací řízení 2013 - Rozhodnutí o nepovýšení - Komparativní zvážení zásluh“)
   (2015/C 146/62)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Carola Maggiulli (Brusel, Belgie) (zástupce: A. Salerno, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: C. Berardis-Kayser a g. Berscheid, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí o nepovýšení žalobce do platební třídy AD13 za povyšovací období roku 2013

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Carola Maggiulli ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 421, 24.11.2014, s. 61.


title: Věc T-859/16: Žaloba podaná dne 7. prosince 2016 – Damm v. EUIPO – Schlossbrauerei Au Hallertau Willibald Beck Freiherr von Peccoz (EISKELLER)

text:
               6.2.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/46

         Žaloba podaná dne 7. prosince 2016 – Damm v. EUIPO – Schlossbrauerei Au Hallertau Willibald Beck Freiherr von Peccoz (EISKELLER)
   (Věc T-859/16)
   (2017/C 038/60)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Sociedad Anónima Damm (Barcelona, Španělsko) (zástupce: P. González Bueno Catalán de Ocón, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Schlossbrauerei Au-Hallertau Willibald Beck Freiherr von Peccoz GmbH & Co. KG (Au-Hallertau, Německo)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka obsahující slovní prvek „EISKELLER“ – přihláška EU č. 12 204 426

      Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 5. září 2016, ve věci R 2428/2015-5

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil EUIPO a společnosti Schlossbrauerei Au-Hallertau Willibald Beck Freiherr von Peccoz GmbH & Co. KG náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Výmaz věci T-468/04

text:
               17.9.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 229/40

         Výmaz věci T-468/04 (1)

   (2005/C 229/83)

      (Jednací jazyk: francouzština)

   Usnesením ze dne 29. června 2005 rozhodl předseda druhého senátu Soudu prvního stupně Evropských společenství o výmazu věci T-468/04, Kenzo Takada proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM).

      (1)  Úř. věst. C 57, 5.3.2005


title: Věc T-450/07: Žaloba podaná dne 3. prosince 2007 – Harwin International v. OHIM – Cuadrado (Pickwick)

text:
               9.2.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 37/32

         Žaloba podaná dne 3. prosince 2007 – Harwin International v. OHIM – Cuadrado (Pickwick)
   (Věc T-450/07)
   (2008/C 37/50)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Harwin International LLC (Albany, Spojené státy) (zástupce: D. Przedborski, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Cuadrado SA (Paterna, Španělsko)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 10. září 2007 ve věci R 1245/2006-2;

               —

               rozhodnout, že žalovaný a Cuadrado SA ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady, které vynaložila žalobkyně

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: obrazová ochranná známka obsahující slovní prvky „PICKWICK COLOUR GROUP“ pro výrobky a služby zařazené do třídy 25 – přihláška č. 826669

      Majitel ochranné známky Společenství: Harwin International LLC

      Účastník řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: Cuadrado SA

      Ochranná známka účastníka řízení navrhujícího prohlášení neplatnosti: starší národní slovní ochranná známka „PICK OUIC, CUADRADO SA, VALENCIA“ a obrazová ochranná známka obsahující slovní prvky „Pick Ouic“ pro výrobky zařazené do třídy 25

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Prohlášení přihlašované ochranné známky za neplatnou v plném rozsahu

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) a čl. 56 odst. 2 a 3 nařízení Rady (ES) č. 40/94.
   Žalobkyně tvrdí, že zjištění odvolacího senátu ohledně nepřezkoumání důkazů, které předložila Cuadrado, zrušovacím oddělením je rozporuplné a protiprávní. Žalobkyně dále tvrdí, že neexistuje nebezpečí záměny dotčených ochranných známek.


title: Věc T-53/14: Žaloba podaná dne 20. ledna 2014 – Ludwig-Bölkow-Systemtechnik v. Komise

text:
               28.4.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/23

         Žaloba podaná dne 20. ledna 2014 – Ludwig-Bölkow-Systemtechnik v. Komise
   (Věc T-53/14)
   2014/C 129/30
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Ludwig-Bölkow-Systemtechnik GmbH (Ottobrunn, Německo) (zástupci: M. Núñez Müller a T. Becker, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               konstatoval, že žalobkyně v rámci smluv SES6-CT-2004-502596 (HyWays), SES6-CT-2005-019813 (HyApproval) a SES6-CT-2005-513542 (HarmonHy) uzavřenými mezi Komisí a žalobkyní a jinými, vypočítala své náklady na projekt v souladu s platnými smluvními ustanoveními, zejména s článkem II.19 všeobecných podmínek a Komise tedy porušila své smluvní povinnosti, když při vydávání svých oznámení o dluhu č. 3241314522 a 3241315423 (HyWays), č. 3241314527 a 3241314526 (HyApproval), jakož i č. 3241314519 a 3241313756 (HarmonHy) vypočítala náklady na projekt žalobkyně odlišným způsobem,

               —

               konstatoval, že žalobkyně obdržela v rámci smlouvy SES6-CT-2004-502596 (HyWays) pouze finanční příspěvek Společenství ve výši 495 269,48 eur a Komise při vydávání svých oznámení o dluhu č. 3241314522 a 3241315423 tedy nesprávně vycházela z toho, že žalobkyni byl poskytnut finanční příspěvek ve výši 604 240,79 eur,

               —

               konstatoval, že náklady, které Komise v rámci smlouvy SES-CT-2005-019813 (HyApproval) překlasifikovala na základě Final Audit Report ze dne 15. července 2011 z Management (MGT) na Research (RTD), jsou ve skutečnosti náklady na Management,

               —

               konstatoval, že žalobkyně není povinna zaplatit v rámci výše uvedených smluv náhradu škody (Liquidated damages) podle článku II.30 všeobecných podmínek,

               —

               konstatoval, že Komise vydala neprávem výše uvedená oznámení o dluhu, s výjimkou částky ve výši 1 323,02 eur týkající se oznámení o dluhu č. 3241314523 (HyWays), částky ve výši 3 870,02 eur týkající se oznámení o dluhu č. 3241314527 (HyApproval), jakož i částky ve výši 16 868,66 eur týkající se oznámení o dluhu č. 3241314519 (HarmonHy) a že žalobkyně Komisi nedluží částky uvedené v těchto oznámeních o dluhu s výjimkou zde uvedených částek,

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod
               Žalobkyně uvádí v rámci prvního žalobního důvodu, že použila metodu výpočtu svých nákladů na projekt, která je v souladu s článkem II.19 všeobecných podmínek sporných smluv. Proto se domnívá, že Komise nebyla oprávněna zpochybnit jí uplatněnou metodu výpočtu nákladů na projekt a použít při vydávání sporných oznámení o dluhu odchylnou metodu výpočtu.

               2.

               Druhý žalobní důvod
               Žalobkyně zde uvádí, že žalobkyně obdržela v projektu HyWays jen finanční částku ve výši 495 269,48 eur. Komise při vydávání oznámení o dluhu v důsledku toho vycházela neprávem z toho, že žalobkyni byl poskytnut finanční příspěvek ve výši 604 240,79 eur.

               3.

               Třetí žalobní důvod
               Žalobkyně uvádí v rámci třetího žalobního důvodu, že Komise v projektu HyApproval neprávem překlasifikovala některé náklady z kategorie „Management“ na „Research“.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod
               Žalobkyně zde uvádí, že Komise nemá právo od ní požadovat náhradu škody podle článku II.30 všeobecných podmínek sporných smluv.


title: Věc T-914/16: Žaloba podaná dne 27. prosince 2016 – Proof IT v. EIGE

text:
               13.3.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 78/34

         Žaloba podaná dne 27. prosince 2016 – Proof IT v. EIGE
   (Věc T-914/16)
   (2017/C 078/47)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Proof IT SIA (Riga, Lotyšsko) (zástupkyně: J. Jerņeva a D. Pāvila, advokátky)

      Žalovaný: Evropský institut pro rovnost žen a mužů (EIGE)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Evropského institutu pro rovnost žen a mužů, které bylo přijato v zadávacím řízení ve věci zadání rámcové zakázky, nazvané „Maintenance and update of EIGE’s gender statistics tools and resources“ EIGE/2016/OPER/01-Lot 1 a EIGE/2016/OPER/01-Lot 2, oznámené žalobkyni dopisem 14. října 2016, kterým se odmítá nabídka žalobkyně a rámcová zakázka se přiděluje jiné společnosti;

               —

               přiznal žalobkyni náhradu škody z důvodu ztráty příležitosti nebo nepřidělení zakázky ve výši 128 480 eur;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vychází z tvrzení, podle kterého žalovaný porušil zásady rovného zacházení a transparentnosti tím, že kritéria pro zadání zakázky nevykládal stejně po celou dobu zadávacího řízení.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z tvrzení, podle kterého žalovaný porušil zásady rovného zacházení a transparentnosti tím, že v plném rozsahu přehodnotil nabídku žalobkyně, čímž se dopustil svévolného jednání, na jehož základě mohou vznikat pochybnosti o možné existenci zvýhodnění.

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází z tvrzení, podle kterého žalovaný porušil zásady rovného zacházení a transparentnosti tím, že kritéria pro zadání zakázky nejsou přesná, čímž umožňují žalovanému neomezenou volbu, pokud jde o zadání dotčené zakázky.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z tvrzení, podle kterého se žalovaný dopustil zjevně nesprávného posouzení při hodnocení nabídky žalobkyně, které by, bylo-li by napraveno, vedlo k jinému výsledku zadávacího řízení, tj. nabídka žalobkyně by nebyla zamítnuta a rámcová smlouva by byla zadána žalobkyni.


title: Spojené věci C-72/07 a C-111/07: Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 13. června 2007 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Superior de Justicia de Asturias – Španělsko) – José Manuel Blanco Pérez, María del Pilar Chao Gómez v. Consejería de Salud y Servicios Sanitarios, Federación Empresarial de Farmacéuticos (FEFE), Pricipado de Asturias (Řízení o předběžné otázce — Nepřípustnost)

text:
               25.8.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 199/14

         Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 13. června 2007 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Superior de Justicia de Asturias – Španělsko) – José Manuel Blanco Pérez, María del Pilar Chao Gómez v. Consejería de Salud y Servicios Sanitarios, Federación Empresarial de Farmacéuticos (FEFE), Pricipado de Asturias
   (Spojené věci C-72/07 a C-111/07) (1)

   (Řízení o předběžné otázce - Nepřípustnost)
   (2007/C 199/24)
   Jednací jazyk: španělština
   Předkládající soud
   Tribunal Superior de Justicia de Asturias
   Účastníci původního řízení

      Žalobci: José Manuel Blanco Pérez, María del Pilar Chao Gómez

      Žalované: Consejería de Salud y Servicios Sanitarios, Federación Empresarial de Farmacéuticos (FEFE), Pricipado de Asturias
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Tribunal Superior de Justicia de Asturias – Výklad článku 43 ES – Právní úprava stanovící podmínky, které je třeba splnit pro zřízení nových lékáren
   Výrok
   Žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce podané Tribunal Superior de Justicia de Asturias rozhodnutími ze dne 30. listopadu 2006 a 29. ledna 2007 jsou zjevně nepřípustné.

      (1)  Úř. věst. C 82, 14.4.2007.

      Úř. věst. C 95, 28.4.2007.


title: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 8. března 2005 ve věci T-275/02, D proti Evropské investiční bance (EIB) (Zaměstnanci EIB — Žaloba na neplatnost — Přípustnost — Prodloužení zkušební doby — Ukončení smlouvy — Podmínky — Žaloba na náhradu škody)

text:
               14.5.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 115/19

      ROZSUDEK SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 8. března 2005
   ve věci T-275/02, D proti Evropské investiční bance (EIB) (1)

   (Zaměstnanci EIB - Žaloba na neplatnost - Přípustnost - Prodloužení zkušební doby - Ukončení smlouvy - Podmínky - Žaloba na náhradu škody)
   (2005/C 115/36)
   Jednací jazyk: francouzština
   Ve věci T-275/02, D, bývalá zaměstnankyně Evropské investiční banky, s bydlištěm v Lucemburku (Lucembursko), zastoupená J. Choucrounem, advokátem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku, proti Evropské Investiční bance (EIB) (zmocněnec: J.-P. Minnaert, ve spolupráci s P. Mouselem, advokátem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku), jejímž předmětem je jednak návrh na zrušení rozhodnutí EIB týkajících se prodloužení zkušební doby a ukončení smlouvy žalobkyně, a jednak návrh na náhradu údajně vzniklé majetkové a nemajetkové újmy, Soud (pátý senát), ve složení M. Vilaras, předseda, F. Dehousse a D. Šváby, soudci; vedoucí soudní kanceláře: C. Kristensen, rada, vydal dne 8. března 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Není namístě rozhodovat o návrhu Evropské investiční banky na důvěrné zacházení.

               3.

               Každý účastník ponese své náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 261, 26.10.2002