title: Věc T-420/08: Rozsudek Tribunálu ze dne 12. dubna 2013 — SAZAS v. Komise ( „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Autorská práva k veřejnému provozování hudebních děl prostřednictvím internetu, družicového vysílání a kabelového přenosu — Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES — Rozdělení zeměpisného trhu — Dvoustranné smlouvy mezi vnitrostátními organizacemi pro kolektivní správu — Jednání ve vzájemné shodě vylučující možnost udělit licence pro více území a více repertoárů — Důkaz — Presumpce neviny“ )

text:
               1.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 156/32

         Rozsudek Tribunálu ze dne 12. dubna 2013 — SAZAS v. Komise
   (Věc T-420/08) (1)

   (Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Autorská práva k veřejnému provozování hudebních děl prostřednictvím internetu, družicového vysílání a kabelového přenosu - Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES - Rozdělení zeměpisného trhu - Dvoustranné smlouvy mezi vnitrostátními organizacemi pro kolektivní správu - Jednání ve vzájemné shodě vylučující možnost udělit licence pro více území a více repertoárů - Důkaz - Presumpce neviny)
   2013/C 156/56
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Združenje skladateljev, avtorjev in založnikov za zaščito avtorskih pravic Slovenije (SAZAS) (Trzin, Slovinsko) (zástupce: M. Favart, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: F. Castillo de la Torre a A. Biolan, zmocněnci)

      Vedlejší účastníci podporující žalobce: International Confederation of Societies of Authors and Composers (CISAC) (Neuilly-sur-Seine, Francie) (zástupci: J. F. Bellis a K. Van Hove, advokáti); a European Broadcasting Union (EBU) (Grand-Saconnex, Švýcarsko) (zástupci: D. Waelbroeck, advokát, a D. Slater, solicitor)

      Předmět věci

   Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise C(2008) 3435 final ze dne 16. července 2008 v řízení podle článku 81 (ES) a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/C2/38.698 — CISAC).

      Výrok rozsudku

               1)

               Článek 3 rozhodnutí Komise C(2008) 3435 final ze dne 16. července 2008 v řízení podle článku 81 (ES) a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/C2/38.698 — CISAC) se zrušuje v rozsahu, v němž se týká Združenje skladateljev, avtorjev in založnikov za zaščito avtorskih pravic Slovenije (SAZAS).

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 313, 6.12.2008.


title: Věc C-243/12 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 16. května 2012 FLS Plast A/S proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 6. března 2012 ve věci T-64/06, FLS Plast A/S v. Evropská komise

text:
               20.10.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 319/2

         Kasační opravný prostředek podaný dne 16. května 2012 FLS Plast A/S proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 6. března 2012 ve věci T-64/06, FLS Plast A/S v. Evropská komise
   (Věc C-243/12 P)
   2012/C 319/02
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: FLS Plast A/S (zástupce: M. Thill-Tayara, avocate)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               Zrušit rozsudek Tribunálu Evropské unie ze dne 6. března 2012 ve věci T-64/04 a rozhodnout o zrušení čl. 1 písm. h) a čl. 2 písm. f) rozhodnutí Komise Evropských společenství ze dne 30. listopadu 2005 ve věci COMP/F/38.354 — Průmyslové pytle (dále jen „napadené rozhodnutí“) v rozsahu, v němž se týká navrhovatelky.

               —

               Podpůrně, zrušit rozsudek Tribunálu Evropské unie ze dne 6. března 2012 ve věci T-64/04 v rozsahu, v němž Tribunál odmítl důvod navrhovatelky směřující ke snížení pokuty, za jejíž zaplacení byla navrhovatelka shledána společně a nerozdílně odpovědnou, a rozhodnout o změně čl. 2 písm. f) napadeného rozhodnutí a snížit v rámci neomezené pravomoci tuto částku.

               —

               V každém případě přiznat navrhovatelce 50 % snížení částky, za jejíž zaplacení byla navrhovatelka shledána společně a nerozdílně odpovědnou, jako náhradu za nepřiměřenou délky trvání řízení.

               —

               Uložit Evropské komisi náhradu nákladů na právní zastoupení a jiných nákladů a výdajů vzniklých v souvislosti s touto věcí, které vynaložila navrhovatelka.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

               a)

               Navrhovatelka uvádí na podporu svých hlavních návrhových žádání dva důvody:

                           i)

                           Tribunál nesprávně posoudil odpovědnost navrhovatelky.

                           ii)

                           Tribunál neověřil, zda Komise splnila svou povinnost uvést odůvodnění v případě, že odmítá argumenty a důkazy předložené navrhovatelkou za účelem vyvrácení domněnky týkající se odpovědnosti mateřské společnosti.

               b)

               Navrhovatelka uvádí na podporu svého podpůrného návrhového žádání tři důvody:

                           i)

                           Tribunál pochybil, když při přezkumu skutečnosti, že navrhovatelka nezpochybnila skutkové okolnosti předložené v souladu se Sdělení Komise o neuložení nebo snížení pokut v případech kartelových dohod z roku 1996, neboť neukončil porušování zásad legitimních očekávání a rovného zacházení, jehož se dopustila Evropská komise, a porušil svoji povinnost uvést odůvodnění.

                           ii)

                           Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení tím, že při provádění přezkumu částky, za jejíž zaplacení byla navrhovatelka v napadeném rozhodnutí shledána společně a nerozdílně odpovědnou, neuplatnil zásadu proporcionality a zákonnosti, a tedy přiměřeně tuto částku nesnížil.

                           iii)

                           Tribunál porušil čl. 6 odst. 1 Evropské úmluvy o lidských právech a články 41 a 47 Listiny základních práv Evropské Unie tím, že nevydal rozsudek v přiměřené lhůtě.


title: Věc C-259/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itálie) dne 10. května 2016 – Confederazione Generale Italiana dei Trasporti e della Logistica (Confetra) a další v. Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Ministero dello Sviluppo Economico

text:
               19.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 343/19

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itálie) dne 10. května 2016 – Confederazione Generale Italiana dei Trasporti e della Logistica (Confetra) a další v. Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Ministero dello Sviluppo Economico
   (Věc C-259/16)
   (2016/C 343/30)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Confederazione Generale Italiana dei Trasporti e della Logistica (Confetra), Associazione Nazionale Imprese Trasporti Automobilistici, Società Fercam SpA, Associazione non Riconosciuta Alsea, Associazione Fedit, Società Carioni Spedizioni Internazionali Srl, Federazione Nazionale delle Imprese di Spedizioni Internazionali – Fedespedi, Società Tnt Global Express SpA

      Žalovaní: Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Ministero dello Sviluppo Economico

      Předběžné otázky

               1)

               Brání právo Evropské unie, zejména čl. [2] odst. 1 a 1a a článek 6 směrnice 97/67/ES (1), ve znění směrnice 2008/6/ES (2), ,,použití vnitrostátního ustanovení, především čl. 2 písm. a) a f) legislativního nařízení č. 281[261]/1999, jakož i čl. 1 odst. 1 písm. g) a r) ve spojení s ustanovením písm. i) „Nařízení v oblasti povolení pro veřejnou nabídku poštovních služeb“ uvedeného v příloze A rozhodnutí AGCOM 129/15/CONS ze dne 23. března 2015 a příslušnou „Úpravou postupů pro vydávání povolení pro veřejnou nabídku poštovních služeb“ uvedenou ve vyhlášce Ministero dello Sviluppo Economico ze dne 29. července 2015, protože jejich cílem je zahrnout do oblasti poštovních služeb i služby silniční dopravy, spediční služby a expresní doručovací služby?

               2)

               Brání právo Evropské unie, zejména čl. 9 odst. 1 a čl. [2] odst. 19 směrnice 97/67/ES, ve znění směrnice 2008/6/ES, jakož i zásady proporcionality a přiměřenosti, použití vnitrostátního ustanovení, zejména čl. 6 odst. 1 legislativního nařízení č. 281[261]/1999, jakož i článku 8 „Nařízení v oblasti povolení pro veřejnou nabídku poštovních služeb“ uvedeného v příloze A rozhodnutí AGCOM 129/15/CONS ze dne 23. března 2015 a příslušné „Úpravy postupů pro vydávání povolení pro veřejnou nabídku poštovních služeb“ uvedené ve vyhlášce Ministero dello Sviluppo Economico ze dne 29. července 2015, protože ukládají poskytovatelům služeb silniční dopravy, spedičních služeb a expresních doručovacích služeb povinnost opatřit si všeobecné oprávnění ve větším rozsahu, než je nezbytný pro zaručení základních požadavků souvisejících s poskytováním poštovních služeb?

               3)

               Brání právo Evropské unie, a především čl. 7 odst. 4 a čl. 9 odst. 2 směrnice 97/67/ES, ve znění směrnice 2008/6/ES, použití vnitrostátního ustanovení, zejména čl. 6 odst. 1a a čl. 10 odst. 2 legislativního nařízení č. 261/1999, jakož i čl. 11 odst. 1 písm. f) a čl. 15 odst. 2 „Nařízení v oblasti povolení pro veřejnou nabídku poštovních služeb“ uvedeného v příloze A rozhodnutí AGCOM 129/15/CONS ze dne 23. března 2015 a článku 9 příslušné „Úpravy postupů pro vydávání povolení pro veřejnou nabídku poštovních služeb“ uvedené ve vyhlášce Ministero dello Sviluppo economico ze dne 29. července 2015, protože ukládají poskytovatelům služeb silniční dopravy, spedičních služeb a expresních doručovacích služeb povinnost přispívat do vyrovnávacího fondu všeobecných služeb?

               4)

               Brání právo Evropské unie, především čl. 9 odst. 2 směrnice 97/67/ES, ve znění směrnice 2008/6/ES, použití vnitrostátního ustanovení, zejména článků 6 a 10 legislativního nařízení č. 261/1999, jakož i čl. 11 odst. 1 písm. f) a čl. 15 odst. 2 „Nařízení v oblasti povolení pro veřejnou nabídku poštovních služeb“ uvedeného v příloze A rozhodnutí AGCOM 129/15/CONS ze dne 23. března 2015 a článku 9 příslušné „Úpravy postupů pro vydávání povolení pro veřejnou nabídku poštovních služeb“ uvedené ve vyhlášce Ministero dello Sviluppo economico ze dne 29. července 2015, protože neobsahují žádné posouzení ohledně případů, kdy je přispívání do vyrovnávacího fondu nákladů všeobecných služeb možné považovat za vhodné, a nestanoví odlišné způsoby použití ve vztahu k subjektivní situaci přispěvatelů a trhů?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/67/ES ze dne 15. prosince 1997 o společných pravidlech pro rozvoj vnitřního trhu poštovních služeb Společenství a zvyšování kvality služby (Úř. věst. 1998, L 15, s. 14).

      (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/6/ES ze dne 20. února 2008, kterou se mění směrnice 97/67/ES s ohledem na úplné dotvoření vnitřního trhu poštovních služeb Společenství (Úř. věst L 52, s. 3).


title: Věc T-142/15: Usnesení Tribunálu ze dne 20. dubna 2016 – DHL Express (France) v. EUIPO – Chronopost (WEBSHIPPING)

text:
               20.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 222/35

         Usnesení Tribunálu ze dne 20. dubna 2016 – DHL Express (France) v. EUIPO – Chronopost (WEBSHIPPING)
   (Věc T-142/15) (1)

   (2016/C 222/44)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda sedmého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 171, 26.5.2015.


title: Věc C-525/12: Žaloba podaná dne 19. listopadu 2012 — Evropská komise v. Spolková republika Německo

text:
               26.1.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 26/35

         Žaloba podaná dne 19. listopadu 2012 — Evropská komise v. Spolková republika Německo
   (Věc C-525/12)
   2013/C 26/67
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: E. Manhaeve a G. Wilms, zmocněnci)

      Žalovaná: Spolková republika Německo

      Návrhová žádání žalobkyně

   Žalobkyně se domáhá, aby Soudní dvůr

               —

               určil, že Spolková republika Německo porušila své povinnosti ze směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/60/ES ze dne 23. října 2000, kterou se stanoví rámec pro činnost Společenství v oblasti vodní politiky (rámcová směrnice o vodní politice) (1) a zejména jejích čl. 2 bodu 38 a článku 9, jelikož vylučuje určité služby z použití výkladu pojmu „vodohospodářské služby“;

               —

               uložil Spolkové republice Německo náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Komise zastává názor, že vodohospodářské služby zahrnují odběr, vzdouvání, jímání, úpravu a rozvod povrchových nebo podzemních vod rovněž pro účely výroby elektrické energie z vodní síly, plavby lodí a povodňové ochrany. Kromě toho patří k vodohospodářským službám rovněž vlastní spotřeba.
   Použití pojmu „vodohospodářské služby“ žalovanou je v rozporu s článkem 9 rámcové směrnice o vodní politice. Vyjímá vodohospodářské služby jako přehrady, které slouží k výrobě elektrické energie z vodní síly, pro plavbu lodí a povodňovou ochranu, z působnosti vodohospodářských služeb ve smyslu směrnice. Takový restriktivní výklad není v souladu s rámcovou směrnicí o vodní politice, ohrožuje účinnost jejího článku 9 a tedy rovněž uskutečnění jejích cílů.
   Je pravda, že členské státy měly určitý prostor pro uvážení, aby na základě článku 9 rámcové směrnice vyňaly vodohospodářské služby z návratnosti nákladů. Mohly přihlédnout k sociálním, environmentálním a ekonomickým důsledkům úhrady, jakož i ke geografickým a klimatickým podmínkám. Kromě toho se mohl členský stát podle čl. 9 odst. 4 rozhodnout neuplatňovat ustanovení čl. 9 druhé věty odstavce 1 s ohledem na politiku poplatků v oblasti vody a pokrytí nákladů na vodohospodářské služby. Podmínkou bylo, aby tak učinil v souladu se zavedenou praxí a jen tam, kde to nenaruší účely a dosažení cílů této směrnice.
   Úplné vyloučení vodohospodářských služeb ve značném rozsahu, jak jej provedla žalovaná, přesahuje však dalece uvedený prostor pro uvážení.

      (1)  Úř. věst. L 327, s. 1 (Zvl. vyd. 15/05, s. 275)


title: Věc T-150/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. července 2017 – Ecolab USA v. EUIPO – (ECOLAB) „Ochranná známka Evropské unie — Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie — Slovní ochranná známka ECOLAB — Absolutní důvod pro zamítnutí — Popisný charakter — Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009 — Rovné zacházení — Povinnost odůvodnění — Článek 75 nařízení č. 207/2009“

text:
               28.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 283/39

         Rozsudek Tribunálu ze dne 13. července 2017 – Ecolab USA v. EUIPO – (ECOLAB)
   (Věc T-150/16) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie - Slovní ochranná známka ECOLAB - Absolutní důvod pro zamítnutí - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009 - Rovné zacházení - Povinnost odůvodnění - Článek 75 nařízení č. 207/2009“)
   (2017/C 283/59)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Ecolab USA, Inc. (Wilmington, Delaware, Spojené státy) (zástupci: V. Töbelmann a C. Menebröcker, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: H. O’Neill a K. Doherty, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 26. ledna 2016 (věc R 644/2015-4) týkajícímu se mezinárodního zápisu s vyznačením Evropské unie jako slovní ochranné známky ECOLAB.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Ecolab USA, Inc. se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 211, 13.6.2016.


title: Věc C-500/10: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 29. března 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Commissione tributaria centrale, sezione di Bologna — Itálie) — Ufficio IVA di Piacenza v. Belvedere Costruzioni Srl ( „Daně — DPH — Článek 4 odst. 3 SEU — Šestá směrnice — Články 2 a 22 — Automatické ukončení řízení probíhajících před daňovým soudem ve třetím stupni“ )

text:
               26.5.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 151/6

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 29. března 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Commissione tributaria centrale, sezione di Bologna — Itálie) — Ufficio IVA di Piacenza v. Belvedere Costruzioni Srl
   (Věc C-500/10) (1)

   (Daně - DPH - Článek 4 odst. 3 SEU - Šestá směrnice - Články 2 a 22 - Automatické ukončení řízení probíhajících před daňovým soudem ve třetím stupni)
   2012/C 151/11
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Commissione tributaria centrale, sezione di Bologna

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Ufficio IVA di Piacenza

      Žalovaná: Belvedere Costruzioni Srl

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Commissione tributaria centrale di Bologna — Daň z přidané hodnoty — Články 2 a 22 směrnice 77/388/EHS: Šestá směrnice Rady ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1) — Povinnost členských států zajistit účinný výběr DPH — Vnitrostátní právní úprava, která stanoví, že se za určitých podmínek soudní řízení v daňové věci ukončuje bez rozhodnutí ve věci samé soudem rozhodujícím ve třetím stupni, a rozhodnutí přijaté soudem rozhodujícím ve druhém stupni tak zakládá překážku věci rozsouzené — Údajný účinek vzdání se výběru harmonizovaných daní

      Výrok

   Článek 4 odst. 3 SEU a články 2 a 22 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně, musí být vykládány tak, že v oblasti daně z přidané hodnoty nebrání uplatnění takového mimořádného vnitrostátního ustanovení, jako je ustanovení dotčené ve věci v původním řízení, které stanoví automatické ukončení řízení probíhajících před daňovým soudem ve třetím stupni, pokud byla tato řízení zahájena žalobami podanými v prvním stupni více než deset let, a ve skutečnosti více než čtrnáct let, před datem vstupu tohoto ustanovení v platnost a pokud orgán daňové správy neměl v prvních dvou stupních řízení úspěch, přičemž následkem uvedeného automatického ukončení je, že rozhodnutí soudu druhého stupně se stává pravomocným a daňová pohledávka, které se orgán daňové správy dovolává, zaniká.

      (1)  Úř. věst. C 346, 18.12.2010.


title: Věc T-587/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 10. července 2012 — Interspeed v. Komise ( „Mimosmluvní odpovědnost — Vnější vztahy — Nabídkové řízení zahájené EAR, jež se týká prací na hraničním přechodu Preševo (Srbsko), financování těchto prácí a jiných souvisejících opatření — Neexistence příčinné souvislosti“ )

text:
               18.8.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 250/13

         Rozsudek Tribunálu ze dne 10. července 2012 — Interspeed v. Komise
   (Věc T-587/10) (1)

   (Mimosmluvní odpovědnost - Vnější vztahy - Nabídkové řízení zahájené EAR, jež se týká prací na hraničním přechodu Preševo (Srbsko), financování těchto prácí a jiných souvisejících opatření - Neexistence příčinné souvislosti)
   2012/C 250/24
   Jednací jazyk: slovinština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Interspeed Holding Kompanija, A.D. (Bělehrad, Srbsko) (zástupce: Marko Bošnjak, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: F. Erlbacher a B. Rous, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na náhradu škody, která byla údajně způsobena pracemi uskutečněnými na hraničním přechodu Preševo (Srbsko) v souladu se smlouvou financovanou EAR.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnost Holding kompanija Interspeed a.d. ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 89, 19.3.2011.


title: Věc C-337/15 P: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 4. dubna 2017 – Evropský veřejný ochránce práv v. Claire Staelen „Kasační opravný prostředek — Mimosmluvní odpovědnost Evropské unie — Vyřízení stížnosti, která se týká vedení seznamu vhodných kandidátů vytvořeného na základě otevřeného výběrového řízení, evropským veřejným ochráncem práv — Porušení povinnosti postupovat s řádnou péčí — Pojem ‚dostatečně závažné porušení‘ pravidla unijního práva — Nemajetková újma — Ztráta důvěry v instituci evropského veřejného ochránce práv“

text:
               29.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 168/8

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 4. dubna 2017 – Evropský veřejný ochránce práv v. Claire Staelen
   (Věc C-337/15 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Mimosmluvní odpovědnost Evropské unie - Vyřízení stížnosti, která se týká vedení seznamu vhodných kandidátů vytvořeného na základě otevřeného výběrového řízení, evropským veřejným ochráncem práv - Porušení povinnosti postupovat s řádnou péčí - Pojem ‚dostatečně závažné porušení‘ pravidla unijního práva - Nemajetková újma - Ztráta důvěry v instituci evropského veřejného ochránce práv“)
   (2017/C 168/08)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropský veřejný ochránce práv (zástupci: původně G. Grill, poté L. Papadias, P. Dyrberg, zmocněnci)

      Další účastnice řízení: Claire Staelen (zástupkyně: V. Olona, advokátka)

      Výrok

               1)

               Návrh formulovaný Claire Staelen v kasační odpovědi znějící na uložení povinnosti evropskému veřejnému ochránci práv zaplatit jí odškodnění ve výši 50 000 eur je nepřípustný.

               2)

               Body 1, 3 a 4 výroku rozsudku Tribunálu ze dne 29. dubna 2015, Staelen v. Veřejný ochránce práv (T 217/11, EU:T:2015:238), se zrušují.

               3)

               Veřejnému ochránci práv se ukládá povinnost zaplatit Claire Staelen odškodnění ve výši 7 000 eur.

               4)

               Claire Staelen ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení evropského veřejného ochránce práv související se vzájemným kasačním opravným prostředkem, který byl zamítnut usnesením ze dne 29. června 2016, Veřejný ochránce práv v. Staelen (C 337/15 P, nezveřejněný, EU:C:2016:670).

               5)

               Evropský veřejný ochránce práv ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení Claire Staelen související jak s řízením v prvním stupni, tak s řízením o hlavním kasačním opravném prostředku.

      (1)  Úř. věst. C 294, 7.9.2015.


title: Věc T-269/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 26. září 2012 — LIS v. Komise ( „Dumping — Dovozy elektronických integrovaných kompaktních fluorescenčních výbojek — Návrhy na vrácení vybraných antidumpingových cel — Článek 11 odst. 8 nařízení (ES) č. 384/96 [nyní čl. 11 odst. 8 nařízení (ES) č. 1225/2009] — Podmínky — Důkaz“ )

text:
               10.11.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 343/14

         Rozsudek Tribunálu ze dne 26. září 2012 — LIS v. Komise
   (Věc T-269/10) (1)

   (Dumping - Dovozy elektronických integrovaných kompaktních fluorescenčních výbojek - Návrhy na vrácení vybraných antidumpingových cel - Článek 11 odst. 8 nařízení (ES) č. 384/96 [nyní čl. 11 odst. 8 nařízení (ES) č. 1225/2009] - Podmínky - Důkaz)
   2012/C 343/22
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: LIS GmbH Licht Impex Sevice (Mettmann. Německo) (zástupci: K.-P. Langekamp, G. Hebrant a G. Holler, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: H. van Vliet a T. Maxian Rusche, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise K(2010) 2198 final ze dne 12. dubna 2010, týkající se návrhů na vrácení antidumpingových cel, která byla odvedena z dovozů elektronických integrovaných kompaktních fluorescenčních výbojek pocházejících z Čínské lidové republiky.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti LIS GmbH Licht Impex Service se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 234, 28.8.2010.


title: Věc T-357/07: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 16. prosince 2008 – Focus Magazin Verlag v. OHIM – Editorial Planeta (FOCUS Radio) ( Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství FOCUS Radio — Starší národní slovní ochranné známky FOCUS MILENIUM — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 )

text:
               7.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/33

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 16. prosince 2008 – Focus Magazin Verlag v. OHIM – Editorial Planeta (FOCUS Radio)
   (Věc T-357/07) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství FOCUS Radio - Starší národní slovní ochranné známky FOCUS MILENIUM - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94“)
   (2009/C 32/62)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Focus Magazin Verlag GmbH (Mnichov, Německo) (zástupci: B. Müller, R. Schweizer a T. Schwarz, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: D. Botis, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Soudem: Editorial Planeta, SA (Barcelona, Španělsko)
   Předmět věci
   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 30. července 2007 (věc R 269/2005-4), týkajícímu se námitkového řízení mezi Editorial Planeta, SA, a Focus Magazin Verlag GmbH.
   Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti Focus Magazin Verlag GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 269, 10.11.2007.


title: Věc C-217/09: Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 17. prosince 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte — Itálie) — Maurizio Polisseni v. Azienda Sanitaria Locale N. 14 V.C.O., Antonio Giuliano ( „Článek 104 odst. 3 první pododstavec jednacího řádu — Článek 49 SFEU — Svoboda usazování — Veřejné zdraví — Lékárny — Blízkost — Zásobování obyvatelstva léky — Povolení k provozování činnosti — Územní rozmístění lékáren — Zavedení omezení založených na kritériu demografické hustoty — Minimální vzdálenost mezi lékárnami“ )

text:
               16.4.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 120/2

         Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 17. prosince 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte — Itálie) — Maurizio Polisseni v. Azienda Sanitaria Locale N. 14 V.C.O., Antonio Giuliano
   (Věc C-217/09) (1)

   (Článek 104 odst. 3 první pododstavec jednacího řádu - Článek 49 SFEU - Svoboda usazování - Veřejné zdraví - Lékárny - Blízkost - Zásobování obyvatelstva léky - Povolení k provozování činnosti - Územní rozmístění lékáren - Zavedení omezení založených na kritériu demografické hustoty - Minimální vzdálenost mezi lékárnami)
   2011/C 120/02
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Maurizio Polisseni

      Žalovaní: Azienda Sanitária Locale N. 14 V.C.O. Omegna, António Giuliano

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Tribunale Amministrativo Regionale del Piemonte — Výklad článků 43 ES, 152 ES a 153 ES — Otevření nových lékáren — Vnitrostátní právní úprava, která podřizuje povolení k přemístění lékárny dodržením minimální vzdálenosti mezi dvěma provozovnami

      Výrok

               1)

               Článek 49 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že v zásadě nebrání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je právní úprava dotčená v původním případě, která stanoví omezení pro zřizování lékáren a která přitom stanoví, že

                           —

                           v každé lékárenské zóně může být na 4 000 nebo 5 000 obyvatel zřízena v zásadě jediná lékárna, a

                           —

                           každá lékárna musí ve vztahu k již existujícím lékárnám dodržovat minimální vzdálenost, která je obecně 200 metrů.

               2)

               Článek 49 SFEU nicméně takovéto vnitrostátní právní úpravě brání, pakliže základní pravidla 4 000 nebo 5 000 obyvatel a 200 metrů ve všech geografických zónách, jež vykazují zvláštní demografické znaky, brání vytvoření dostatečného množství lékáren schopných zajistit přiměřené lékárenské služby, ověření této skutečnosti pak přísluší vnitrostátnímu soudu.

      (1)  Úř. věst. C 205, 29.8.2009.


title: Věc C-141/14: Žaloba podaná dne 24. března 2014 – Evropská komise v. Bulharská republika

text:
               26.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 159/18

         Žaloba podaná dne 24. března 2014 – Evropská komise v. Bulharská republika
   (Věc C-141/14)
   2014/C 159/24
   Jednací jazyk: bulharština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: E. White, P. Mihaylova, C. Hermes)

      Žalovaná: Bulharská republika

      Návrhová žádání žalobkyně

   Komise navrhuje, aby Soudní dvůr určil, že:

               —

               Bulharská republika tím, že území důležitá pro ochranu ptactva plně nezahrnula do zvláštního chráněného území „Kaliakra“, neoznačila za zvláštní oblast ochrany počtem a rozlohou území nejvhodnější pro ochranu biologických druhů podle přílohy I směrnice 2009/147/ES (1) a pro ochranu pravidelně se vyskytujících stěhovavých druhů, které nejsou uvedeny v příloze I moři v zeměpisné oblasti a pevniny, kde se použije směrnice 2009/147/ES. Bulharská republika proto nesplnila své povinnosti vyplývající z čl. 4 odst. 1 a 2 směrnice 2009/147/ES.

               —

               Bulharská republika tím, že schválila projekty „AES Geo Enerdzhi“ OOD, „Uindteh“ OOD, „Brestiom“ OOD, „Disib“ OOD, „Eko Enerdzhi“ OOD a „Longman Investmant“ OOD v území důležitém pro ochranu ptactva „Kaliakra“, které nebylo označeno za zvláštní chráněné území, přestože se jako takové území mělo označit, nesplnila povinnosti vyplývající z čl. 4 odst. 4 směrnice 2009/147/ES ve smyslu jejich výkladu Soudním dvorem Evropské unie ve věcech C-96/98 a C-374/98.

               —

               Bulharská republika tím, že schválila uskutečnění projektů ve zvláštním chráněném území „Kaliakra“, v území evropského významu „Kompleks Kaliakra“ a ve zvláštním chráněném území „Belite Skali“ („Kaliakra uind pauar“ AD, „EVN Enertrag Kavarna“ OOD, „TSID-Atlas“ EOOD, „Vertikal-Petkov i s-ie“ OOD, golfové hřiště a lázně „Treyshan Klifs Golf end Spa Rezort“ OOD), nesplnila své povinnosti vyplývající z čl. 6 odst. 2 směrnice 92/43/EHS (2) ve smyslu jejich výkladu Soudním dvorem Evropské unie ve věcech C-117/03 a C-244/05, protože nepřijala nezbytná opatření k předcházení zhoršení přírodních stanovišť a stanovišť biologických druhů, jakož i vyrušování druhů, pro něž byla tato území vyhrazena.

               —

               Bulharská republika tím, že řádně nepřezkoumala kumulativní účinky projektů schválených v oblastech důležitých pro ochranu ptactva, které nebyly označeny jako zvláštní oblast ochrany „Kaliakra“ („AES Geo Enerdzhi“ OOD, „Uindteh“ OOD, „Brestiom“ OOD, „Disib“ OOD, „Eko Enerdzhi“ OOD a „Longman Investmant“ OOD), nesplnila povinnosti vyplývající z čl. 2 odst. 1 ve spojení s čl. 4 odst. 2 a 3 a z přílohy III bod 1 písm. b) směrnice 2011/92/EU (3).

               —

               Bulharské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Bulharská republika území „Kaliakra“ neoznačila jako zvláštní chráněné území až po hranice území důležitého pro ochranu ptactva „Kaliakra“, což představuje porušení směrnice o ochraně ptáků.
   Bulharská republika tím, že schválila řadu projektů pro hospodářské činnosti ve zvláštním chráněném území „Kaliakra“, ve zvláštním chráněném území „BELITA skali“ a v území evropského významu „Kompleks Kaliakra“, porušila směrnici o ochraně ptáků, směrnici o stanovištích a směrnici o posuzování vlivů projektů na životní prostředí, protože dopustila zničení nebo podstatné zhoršení preferovaných jedinečných přírodních stanovišť a stanovišť druhů, jakož i vyrušování druhů a nezohlednila kumulativní účinky velkého počtu projektů.

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/147/ES ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně volně žijících ptáků (Úř. věst. L 20, s. 7).

      (2)  Směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin (Úř. věst. L 206, s. 7).

      (3)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/92/EU ze dne 13. prosince 2011 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí (Text s významem pro EHP) (Úř. věst. L 26, s. 1).


title: Věc C-354/07: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Itálie) dne 31. července 2007 – IFB Stroder srl v. Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA)

text:
               20.10.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 247/9

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Itálie) dne 31. července 2007 – IFB Stroder srl v. Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA)
   (Věc C-354/07)
   (2007/C 247/12)
   Jednací jazyk: italština
   Předkládající soud
   Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: IFB Stroder srl

      Žalovaný: Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA)
   Předběžné otázky

               1)

               Po ustanoveních článků 2 a 3 (1), které upravují vztah mezi veřejnými orgány členského státu a farmaceutickými podniky – v tom smyslu, že umožňují, aby cena léčivého přípravku nebo zvýšení jeho ceny bylo stanoveno na základě údajů poskytnutých prvně jmenovanými, avšak pouze v míře uznané příslušným orgánem, a tedy na základě jednání mezi samotnými podniky a orgány příslušnými ke kontrole farmaceutických výdajů – upravuje čl. 4 odst. 1 „zmrazení cen všech léčivých přípravků nebo určité kategorie léčivých přípravků“ a činí z něj obecný prostředek, který musí být pro účely jeho zachování nejméně jednou za rok ověřován, s odvoláním na makroekonomické podmínky existující v členském státě.
               Toto ustanovení poskytuje příslušným orgánům lhůtu 90 dnů pro přijetí rozhodnutí a stanoví, že tyto orgány musejí v této lhůtě oznámit případně provedená zvýšení nebo snížení cen.
               Tento soud se táže: Je třeba výklad tohoto ustanovení v části, která se týká „případně provedených snížení“, chápat tak, že kromě obecné nápravy tvořené zmrazením cen všech kategorií nebo některé zvláštní kategorie léčivých přípravků je umožněna i jiná obecná náprava, kterou představuje snížení cen všech kategorií a některé zvláštní kategorie léčivých přípravků, nebo je třeba výraz „případně provedená snížení“ vykládat tak, že se vztahuje výhradně na léčivé přípravky, na něž je již uplatněno zmrazení cen?

               2)

               Lze čl. 4 odst. 1 – v části, v níž ukládá příslušným orgánům členského státu ověřit v případě zmrazení cen nejméně jednou za rok, zda makroekonomické podmínky odůvodňují zachování zmrazení – vykládat tak, že, je-li odpověď na první otázku ta, že snížení cen je možné, může být toto opatření použito i vícekrát v průběhu jediného roku a opakovaně v průběhu mnoha let (od roku 2002 do roku 2010)?

               3)

               Je možné ve smyslu výše uvedeného článku 4 – ve světle preambule, která zdůrazňuje, že hlavním cílem opatření na kontrolu cen léčivých přípravků je „podpora veřejného zdraví zajištěním dostupnosti dostatečného zásobování léčivými přípravky za přiměřené ceny“ a nutnost vyhnout se „rozdílům v těchto opatřeních[, které] mohou brzdit nebo narušovat obchod s léčivými přípravky uvnitř Společenství“ – považovat přijetí opatření, která se odvolávají pouze na „odhadované“, a nikoli „zjištěné“ ekonomické hodnoty výdajů, za slučitelné s právní úpravou Společenství (otázka se týká obou případů)?

               4)

               Musejí být požadavky spojené s dodržováním horních hranic farmaceutických výdajů, které je každý členský stát oprávněn si stanovit, vázány právě na jediný farmaceutický výdaj, nebo lze mít za to, že možnost brát v úvahu i údaje týkající se jiných zdravotnických výdajů spadají do pravomoci členských států?

               5)

               Musejí být zásady průhlednosti a účasti dotyčných podniků na zmrazení nebo obecném snížení cen léčiv vyplývajícím ze směrnice vykládány tak, že je nezbytné vždy a za jakýchkoliv okolností stanovit možnost odchylky od stanovené ceny (čl. 4 odst. 2 směrnice) a konkrétní účast podniku žadatele, a následně povinnost správního orgánu odůvodnit případné odmítnutí?

      (1)  Směrnice Rady 89/105/EHS ze dne 21. prosince 1998 o průhlednosti opatření upravujících tvorbu cen u humánních léčivých přípravků a jejich začlenění do oblasti působnosti vnitrostátních systémů zdravotního pojištění (Úř. věst. L 40, s. 8).


title: Věc T-470/16: Žaloba podaná dne 22. srpna 2016 – X-cen-tek v. EUIPO (vyobrazení trojúhelníku)

text:
               17.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 383/20

         Žaloba podaná dne 22. srpna 2016 – X-cen-tek v. EUIPO (vyobrazení trojúhelníku)
   (Věc T-470/16)
   (2016/C 383/28)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: X-cen-tek GmbH & Co. KG (Wardenburg, Německo) (zástupce: H. Hillers, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie (Vyobrazení trojúhelníku) – Přihláška č. 14 167 654

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 17. června 2016, ve věci R 2565/2015-4

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-58/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio Nazionale Forense (Itálie) dne 4. února 2013 — Angelo Alberto Torresi v. Consiglio dell’Ordine degli Avvocati di Macerata

text:
               25.5.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 147/5

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio Nazionale Forense (Itálie) dne 4. února 2013 — Angelo Alberto Torresi v. Consiglio dell’Ordine degli Avvocati di Macerata
   (Věc C-58/13)
   2013/C 147/08
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Consiglio Nazionale Forense

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Angelo Alberto Torresi

      Žalovaná: Consiglio dell’Ordine degli Avvocati di Macerata

      Předběžné otázky

               1)

               Má být článek 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/5/ES ze dne 16. února 1998 o usnadnění trvalého výkonu povolání advokáta v jiném členském státě než v tom, ve kterém byla získána kvalifikace (1), vykládán ve světle obecné zásady zákazu zneužívání práva a čl. 4 odst. 2 SEU o respektování národní identity tak, že ukládá vnitrostátním správním orgánům povinnost, aby do seznamu advokátů usazených v Itálii zapsaly italské státní příslušníky, kteří se dopustili jednání, jímž zneužili unijní právo, a brání vnitrostátní praxi, která těmto orgánům umožňuje zamítnout žádosti o zápis do seznamu advokátů usazených v Itálii, pokud existují objektivní okolnosti, na jejichž základě se lze domnívat, že došlo ke zneužití unijního práva, aniž je dotčeno dodržování zásady proporcionality a zákazu diskriminace, a dále právo uchazeče podat žalobu a uplatňovat případné porušení práva na usazování, a tudíž soudní přezkum činnosti správního orgánu?

               2)

               Má být v případě záporné odpovědi na otázku uvedenou v bodě 1) takto vykládaný článek 3 směrnice 98/5/ES považován za neplatný ve světle čl. 4 odst. 2 SEU, jelikož umožňuje vyhýbat se právní úpravě členského státu, která podmiňuje přístup k povolání advokáta složením státní zkoušky, je-li tato zkouška stanovena ústavou uvedeného státu a patří-li mezi základní zásady na ochranu uživatelů právních služeb a zásady řádného výkonu spravedlnosti?

      (1)  Úř. věst. L 77, s. 36; Zvl. vyd. 06/03, s. 83.


title: Věc T-702/16 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 30. září 2016 Josém Barrosem Trutou, Marcem Forlim, Calogerem Galantem, Bernardem Gradelem proti rozsudku vydanému dne 20. července 2016 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-126/15, Barroso Truta a další v. Soudní dvůr

text:
               28.11.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 441/30

      Kasační opravný prostředek podaný dne 30. září 2016 Josém Barrosem Trutou, Marcem Forlim, Calogerem Galantem, Bernardem Gradelem proti rozsudku vydanému dne 20. července 2016 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-126/15, Barroso Truta a další v. Soudní dvůr
      (Věc T-702/16 P)
      (2016/C 441/35)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek: José Barroso Truta (Bofferdange, Lucembursko), Marc Forli (Lexy, Francie), Calogero Galante (Aix Sur Cloie, Belgie), Bernard Gradel (Konacker, Francie) (zástupce: S. Orlandi a T. Martin, advokáti)

         Další účastník řízení: Soudní dvůr Evropské unie

         Návrhová žádání účastníků řízení podávajících kasační opravný prostředek

      Navrhovatelé navrhují, aby Tribunál:
      rozhodl, že

                  —

                  rozsudek Soudu pro veřejnou službu ve věci F-126/15, Barroso Truta a další v. Soudní dvůr, se zrušuje

            a ve věci nově rozhodl tak, že

                  —

                  Soudnímu dvoru se ukládá zaplatit J. Barroso Trutovi částku ve výši 61 121,08 eur, M. Forlimu částku ve výši 129 440,98 eur, C. Galantemu částku ve výši 76 324,29 eur a B. Grandelovi částku ve výši 99 565,13 eur, a to do jakéhokoliv fondu nebo na jakékoliv pojištění znějících na jméno navrhovatelů;

                  —

                  podpůrně, Soudnímu dvoru se ukládá zaplatit navrhovatelům výše uvedené částky, zvýšené o složený úrok 3,1 % ročně ode dne převodu nároků na důchod do Důchodového systému orgánů Evropské unie;

                  —

                  Soudnímu dvoru se ukládá náhrada nákladů řízení v obou stupních.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Na podporu kasačního opravného prostředku předkládají navrhovatelé tři důvody kasačního opravného prostředku.

                  1.

                  První důvod kasačního opravného prostředku vycházející z nesprávného právního posouzení, jehož se měl dopustit Soud pro veřejnou službu (SVS) tím, že měl za to, že je žaloba na náhradu škody nepřípustná, jelikož navrhovatelé nedodrželi postup před zahájením soudního řízení, který měl být údajně zahájen podáním stížnosti a poté případnou žalobou na neplatnost rozhodnutí týkajících se uznání započtení příspěvkových let do důchodového systému unijních orgánů.

                  2.

                  Druhý důvod kasačního opravného prostředku vycházející z nesprávného právního posouzení, jehož se měl SVS dopustit tím, že měl za to, že se orgán oprávněný ke jmenování nedopustil nesprávného úředního postupu při sdělování návrhů na započtení příspěvkových let, které se nicméně ukázaly jako neúplné nebo dokonce nesprávné, neboť byly adresovány smluvním zaměstnancům ve funkční skupině I.

                  3.

                  Třetí důvod kasačního opravného prostředku vycházející z nesprávného právního posouzení, jehož se měl SVS dopustit tím, že považoval újmu uplatňovanou navrhovateli za hypotetickou.


title: Věc C-640/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Supremo (Španělsko) dne 14. prosince 2011 — E.ON Generación, S. L., Iberdrola, S.A., Administración del Estado

text:
               11.2.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 39/12

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Supremo (Španělsko) dne 14. prosince 2011 — E.ON Generación, S. L., Iberdrola, S.A., Administración del Estado
   (Věc C-640/11)
   2012/C 39/23
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Tribunal Supremo

      Účastnici původního řízení

      Navrhovatelky: E.ON Generación, S. L., Iberdrola, S.A., Administración del Estado

      Předběžná otázka

   Může být článek 10 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES (1) ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES, vykládán v tom smyslu, že nebrání uplatnění takových vnitrostátních právních předpisů, jako jsou právní předpisy, přezkoumávané v tomto řízení, jejichž cílem a dopadem je snížení odměny za výrobu elektřiny o částku odpovídající hodnotě povolenek na emise, které byly v příslušném období bezplatně přiděleny?

      (1)  Úř. věst. L 275, s. 32; Zvl. vyd. 15/07, s. 631


title: Věc T-244/08: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. prosince 2011 — Konsum Nord v. Komise ( „Státní podpory — Kupní cena pozemku — Rozhodnutí, kterým se podpora prohlašuje za neslučitelnou se společným trhem a kterým se nařizuje její navrácení — Kritérium soukromého investora — Určení tržní ceny“ )

text:
               4.2.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/18

         Rozsudek Tribunálu ze dne 13. prosince 2011 — Konsum Nord v. Komise
   (Věc T-244/08) (1)

   (Státní podpory - Kupní cena pozemku - Rozhodnutí, kterým se podpora prohlašuje za neslučitelnou se společným trhem a kterým se nařizuje její navrácení - Kritérium soukromého investora - Určení tržní ceny)
   2012/C 32/33
   Jednací jazyk: švédština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Konsum Nord ekonomisk förening (Umeå, Švédsko) (zástupci: U. Öberg a I. Otken Eriksson, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně C. Giolito, P. Dejmek a J. Enegren, poté C. Giolito a L. Parpala, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2008/366/ES ze dne 30. ledna 2008 o státní podpoře C 35/06 (ex NN 37/06), kterou Švédsko poskytlo ve prospěch družstva Konsum Jämtland ekonomisk förening (Úř. věst. L 126, s. 3).

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Komise 2008/366/ES ze dne 30. ledna 2008 o státní podpoře C 35/06 (ex NN 37/06), kterou Švédsko poskytlo ve prospěch družstva Konsum Jämtland ekonomisk förening, se zrušuje.

               2)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené družstvem Konsum Nord ekonomisk förening.

      (1)  Úř. věst. C 223, 30.8.2008.


title: Věc T-240/16: Žaloba podaná dne 14. května 2016 – Klyuyev v. Rada

text:
               25.7.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 270/48

         Žaloba podaná dne 14. května 2016 – Klyuyev v. Rada
   (Věc T-240/16)
   (2016/C 270/56)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Andriy Klyuyev (Donetsk, Ukrajina) (zástupci: B. Kennelly a J. Pobjoy, Barristers, R. Gherson a T. Garner, Solicitors)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil Rozhodnutí Rady (SZBP) 2016/318 ze dne 4. března 2016, kterým se mění rozhodnutí 2014/119/SZBP o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci na Ukrajině, jakož i prováděcí nařízení Rady (EU) 2016/311 ze dne 4. března 2016, kterým se provádí nařízení (EU) č. 208/2014 o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci na Ukrajině, v rozsahu, v němž se vztahují na žalobce;

               —

               podpůrně, určil, že (i) čl. 1 odst. 1 rozhodnutí Rady 2014/119/SZBP ze dne 5. března 2014 (ve znění změn) a (ii) čl. 3 odst. 1 nařízení Rady (EU) č. 208/2014 ze dne 5. března 2014 (ve znění změn) jsou v rozsahu, v němž se vztahují na žalobce, nepoužitelné z důvodu jejich protiprávnosti;

               —

               uložil Radě náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce šest žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod na podporu návrhu na zrušení, vychází z toho, že Rada neurčila řádný právní základ pro napadená opatření.

                           —

                           Žalobce uvádí, že článek 29 SEU nepředstavuje řádný právní základ pro rozhodnutí Rady 2014/119/SZBP ze dne 5. března 2014, protože stížnost na žalobce ho neidentifikovala jako osobu, která ohrozila demokracii na Ukrajině nebo připravila ukrajinský lid o výhody udržitelného rozvoje jejich země (ve smyslu článku 23 SEU a obecných ustanovení čl. 21 SEU). Žalobce tvrdí, že z důvodu neplatnosti napadeného rozhodnutí se tak Rada pro přijetí napadeného nařízení nemohla opřít o čl. 215 odst. 2 SFEU. Vzhledem k tomu, že třetí pozměňující rozhodnutí bylo podle žalobce neplatné, nemohla se Rada při přijetí nařízení (EU) č. 208/2014 ze dne 5. března 2014 opírat o čl. 215 odst. 2 SFEU.

               2.

               Druhý žalobní důvod na podporu návrhu na zrušení vychází z porušení práv žalobce podle článku 6 vykládanému ve spojení s články 2a 3 SEU a články 47 a 48 Listiny základních práv Evropské unie tím, že Rada vycházela z toho, že soudní řízení na Ukrajině je v souladu se základními lidskými právy.

               3.

               Třetí žalobní důvod na podporu návrhu na zrušení vychází z toho, že Rada se dopustila zjevně nesprávného posouzení, když měla za to, že byla splněna kritéria pro zařazení žalobce do čl. 1 odst. 1 rozhodnutí Rady 2014/119/SZBP ze dne 5. března 2014 (ve znění změn) a čl. 3 odst. 1 nařízení Rady (EU) č. 208/2014 ze dne 5. března 2014 (ve znění změn).

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod na podporu návrhu na zrušení vychází z toho, že Rada porušila právo žalobce na obhajobu a právo na řádnou správu a účinnou soudní ochranu. Podle žalobce Rada pečlivě a nestranně nepřezkoumala, zda uváděné důvody, které mají ospravedlňovat jeho opětovné zařazení, byly řádně podložené s ohledem na jeho vyjádření předcházející opětovnému zařazení.

               5.

               Pátý žalobní důvod na podporu návrhu na zrušení vychází z toho, že Rada bez odůvodnění a nepřiměřeně porušila základní práva žalobce, včetně jeho práva na ochranu vlastnictví a dobré pověsti. Podle žalobce je dopad napadených opatření dalekosáhlý, jak pokud jde o jeho majetek, tak pokud jde o jeho celosvětovou pověst. Rada neprokázala, že zmrazení prostředků a hospodářských zdrojů žalobce souvisí s nějakým legitimním cílem, nebo je jím odůvodněno, a tím spíše ani to, že je takovému cíli přiměřené.

               6.

               Šestý žalobní důvod na podporu námitky protiprávnosti vychází z toho, že pokud mají být čl. 1 odst. 1 rozhodnutí Rady 2014/119/SZBP ze dne 5. března 2014 (ve znění změn) a čl. 3 odst. 1 nařízení Rady (EU) č. 208/2014 ze dne 5. března 2014 (ve znění změn) v rozporu s argumenty uvedenými ve třetím žalobním důvodu vykládány tak, že zahrnují jakékoliv vyšetřování ze strany ukrajinského orgánu bez ohledu na to, zda existuje nějaké soudní rozhodnutí či řízení, které je jeho základem, nebo jej přezkoumává či dohlíží nad ním; nebo jakékoliv „zneužití pravomoci veřejného činitele za účelem neoprávněného zvýhodnění“ bez ohledu na to, zda existuje obvinění ze zneužití státních prostředků, kritérium zařazení by vzhledem k svévolné šíři a působnosti, které by vyplývaly z takového širokého výkladu, postrádalo řádný právní základ; nebo by bylo nepřiměřené cílům čl. 1 odst. 1 rozhodnutí Rady 2014/119/SZBP ze dne 5. března 2014 a čl. 3 odst. 1 nařízení Rady (EU) č. 208/2014 ze dne 5. března 2014. Tato ustanovení by tedy byla protiprávní.


title: Věc T-78/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 5. února 2015 – Red Bull v. OHIM – Sun Mark (BULLDOG) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství BULLDOG — Starší mezinárodní a národní slovní ochranné známky BULL a RED BULL — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Totožnost výrobků — Podobnost označení — Pojem pojmová podobnost — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 — Článek 8 odst. 5 nařízení č. 207/2009“

text:
               23.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 96/15

         Rozsudek Tribunálu ze dne 5. února 2015 – Red Bull v. OHIM – Sun Mark (BULLDOG)
   (Věc T-78/13) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství BULLDOG - Starší mezinárodní a národní slovní ochranné známky BULL a RED BULL - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Totožnost výrobků - Podobnost označení - Pojem pojmová podobnost - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Článek 8 odst. 5 nařízení č. 207/2009“)
   (2015/C 096/18)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Red Bull GmbH (Fuschl am See, Rakousko) (zástupci: původně A. Renck, T. Heitmann, advokáti, a I. Fowler, solicitor, poté A. Renck a I. Fowler)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: původně F. Mattina, poté P. Bullock, A. Schifko, zmocněnci, poté D. Walicka a nakonec M. Schifko)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Sun Mark Ltd (Middlesex, Spojené království)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 16. listopadu 2012 (věc R 107/2012-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Red Bull GmbH a Sun Mark Ltd.

      Výrok

               1.

               Rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 16. listopadu 2012 (věc R 107/2012-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Red Bull GmbH a Sun Mark Ltd. se zrušuje.

               2.

               Návrhové žádání společnosti Red Bull znějící na to, aby byla společnosti Sun Mark uložena náhrada nákladů řízení, se odmítá jako nepřípustné.

               3.

               OHIM se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 108, 13.4.2013.


title: Věc F-116/14: Žaloba podaná dne 23. října 2014 – ZZ v. Komise

text:
               26.1.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 26/47

         Žaloba podaná dne 23. října 2014 – ZZ v. Komise
   (Věc F-116/14)
   (2015/C 026/63)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: ZZ (zástupce: L. Y. Levi, advokát)

      Žalovaný: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí výkonného ředitele Evropského úřadu pro pojišťovnictví a zaměstnanecké penzijní pojištění (EIOPA) který zrušil předchozí rozhodnutí, kterým byla žalobkyně jmenována dočasnou zaměstnankyní ve třídě AD8, a návrh na náhradu majetkové a nemajetkové újmy, kterou žalobkyně údajně utrpěla.

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Zrušit rozhodnutí výkonného ředitele EIOPA ze dne 24. února 2014, kterým bylo zrušeno předchozí rozhodnutí ze dne 7. listopadu 2013, jímž žalobkyně byla předběžně jmenována od 16. září 2013 dočasnou zaměstnankyní ve třídě AD8 v návaznosti na otevřené výběrové řízení zahájené oznámením o volném pracovním místě 1327TAAD08;

               —

               zrušit rozhodnutí ze dne 24. července 2014, kterým se zamítá stížnost podaná žalobkyní dne 25. března 2014;

               —

               uložit žalované náhradu hmotné újmy spočívající v rozdílu v platu mezi platem vypláceným žalobkyni ve třídě AD6 od 16. září 2013, a platem, který se váže k platové třídě AD8, zvýšeném o úroky z prodlení vypočtené na základě sazby Evropské centrální banky zvýšené o dva procentní body;

               —

               podpůrně uložit žalované nákladu hmotné újmy spočívající v rozdílu mezi platem v platové třídě AD8 od 16. září 2013 do 24. února 2014, zvýšeném o úroky z prodlení vypočtené na základě sazby Evropské centrální banky zvýšené o dva procentní body;

               —

               uložit žalované náhradu nehmotné újmy stanovené ex aequo et bono na 20  000 eur;

               —

               uložit Evropské komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-666/16 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 20. září 2016 Carlo De Nicolem proti rozsudku vydanému dne 21. července 2016 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-100/15, Carlo De Nicola v. EIB

text:
               7.11.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 410/25

         Kasační opravný prostředek podaný dne 20. září 2016 Carlo De Nicolem proti rozsudku vydanému dne 21. července 2016 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-100/15, Carlo De Nicola v. EIB
   (Věc T-666/16 P)
   (2016/C 410/35)
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Carlo De Nicola (Strassen, Lucembursko) (zástupce: G. Ferabecoli, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská investiční banka

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

   Navrhovatel navrhuje, aby Tribunál:

               —

               vyhověl tomuto kasačnímu opravnému prostředku a změnil napadený rozsudek tím, že zruší body 1 a 2 výroku, jakož i body 33, 46-60, 85-94, 100-106, 107-109 téhož rozsudku;

               —

               v důsledku toho zrušil nebo vyloučil platnost rozhodnutí přijatého dne 8. prosince 2014 odvolacím výborem, a případně vrátil tomuto výboru spis poté, co stanoví kritéria, ze kterých musí tento výbor vycházet při přijímání nového rozhodnutí; určil, že se EIB dopustila vůči C. De Nicolovi psychického obtěžování, a nařídil EIB, aby C. De Nicolovi nahradila utrpěnou újmu, jak je požadováno v žalobě v prvním stupni, nebo podpůrně vrátil věc jinému senátu Soudu pro veřejnou službu, aby v jiném složení znovu rozhodl o zrušených bodech, po vypracování požadovaného lékařského posudku.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Tímto kasačním opravným prostředkem je napadán rozsudek Soudu pro veřejnou službu ze dne 21. července 2016, kterým byla zamítnuta žaloba podaná navrhovatelem, jejímž předmětem bylo zrušení rozhodnutí odvolacího výboru ze dne 8. prosince 2014, kterým se zamítá jeho stížnost týkající se jeho hodnotící zprávy za rok 2013, jakož i rozhodnutí odpůrkyně nepovýšit ho. Mimoto se navrhovatel domáhá určení, že došlo k psychickému obtěžování, jehož je podle svého názoru obětí, a uložení BEI povinnosti nahradit mu nemajetkovou, fyzickou a majetkovou újmu, kterou podle svého tvrzení utrpěl.
   Na podporu návrhových žádání navrhovatel tvrdí, že návrh na určení existence psychického obtěžování je založen právě na článku 41 pracovního řádu zaměstnanců EIB, a že tudíž nevyvstává problém obsahu nebo předmětu, který by vyjímal žalobu z pravomoci soudů Společenství. V této souvislosti se zdůrazňuje, že povinnost unijního soudu rozhodnout o návrhu na určení je potvrzena v judikatuře Tribunálu.
   Mimoto navrhovatel tvrdí, že všechny podmínky stanovené judikaturou pro vyhovění návrhu na náhradu újmy jsou splněny.
   Navrhovatel zpochybňuje i body 46 a 60 napadeného rozsudku, které se týkají návrhu na zrušení rozhodnutí odvolacího výboru, v rozsahu, v němž tato část rozsudku vychází z předpokladu, že nebylo prokázáno, že rozhodnutí odvolacího výboru trpí vadou spočívající ve zjevně nesprávném posouzení.


title: Věc C-130/17: Žaloba podaná dne 10. března 2017 – Evropská komise v. Bulharská republika

text:
               8.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 144/33

         Žaloba podaná dne 10. března 2017 – Evropská komise v. Bulharská republika
   (Věc C-130/17)
   (2017/C 144/43)
   Jednací jazyk: bulharština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: G. Wils, I. Zalogin)

      Žalovaný: Bulharská republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Bulharská republika nesplnila svou povinnost ke zřízení jediného kontaktního místa pro výměnu elektronických certifikátů pro přístup k biometrickým údajům v dokladech totožnosti podle rozhodnutí Komise C(2009)7476 ze dne 5. října 2009, kterým se mění rozhodnutí Komise (C(2008) 8657 v konečném znění), kterým se stanoví certifikační politika požadovaná v rámci technických specifikací norem pro bezpečnostní a biometrické prvky v cestovních pasech a cestovních dokladech vydávaných členskými státy a rozhodnutí Komise C(2011) 5478 ze dne 4. srpna 2011, kterým se mění rozhodnutí Komise C(2002)3069, kterým se stanoví technické specifikace pro jednotný vzor povolení k pobytu pro státní příslušníky třetích států;

               —

               uložit Bulharské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Bulharská republika tím, že nezajistila zřízení jediného kontaktního místa pro výměnu elektronických certifikátů pro přístup k biometrickým údajům v dokladech totožnosti, nesplnila své povinnosti, které pro ni vyplývají z výše uvedených rozhodnutí Komise.


title: Věc F-83/10: Žaloba podaná dne 23. září 2010 — Giannakouris v. Komise

text:
               15.1.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 13/38

         Žaloba podaná dne 23. září 2010 — Giannakouris v. Komise
   (Věc F-83/10)
   ()
   2011/C 13/75
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Konstantinos Giannakouris (Roodt-sur-Syre, Lucembursko) (zástupce: V. Christianos, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí Komise o snížení příspěvku na vzdělání vypláceného žalobci z důvodu, že jeho dcera pobírá finanční podporu od členského státu ve formě stipendia a půjčky.

      Návrhové žádání žalobce

               —

               zrušit zaprvé rozhodnutí o snížení „příspěvku na vzdělání“ vypláceného žalobci, jak je uveden ve výplatní pásce za únor 2010, jakož i dotčenou výplatní pásku v rozsahu, v němž částečně snižuje „příspěvek na vzdělání“; zadruhé rozhodnutí Komise ze dne 26. února 2010 o snížení „příspěvku na vzdělání“ vypláceného žalobci a o srážce částky 770,85 eur z výše uvedeného příspěvku, uvedené ve výplatní pásce za březen 2010; zatřetí výplatní pásku ze březen 2010, která snižuje „příspěvek na vzdělání“ vyplácený žalobci a obsahuje zpětnou srážku ve výši 770,85 eur; začtvrté výplatní pásky za duben až srpen 2010 v rozsahu, v němž obsahují částečné snížení „příspěvku na vzdělání“; zapáté rozhodnutí Komise ze dne 9. července 2010, které výslovně zamítá stížnost;

               —

               vrátit spolu s úroky žalobci částky, které mu byly strženy;

               —

               uložit Evropské komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-555/12: Usnesení Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 14. března 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Tivoli — Itálie) — Claudio Loreti, Maria Vallerotonda, Attilio Vallerotonda, Virginia Chellini v. Comune di Zagarolo ( „Řízení o předběžné otázce — Listina základních práv Evropské unie — Provádění unijního práva — Neexistence — Zjevná nepříslušnost Soudního dvora“ )

text:
               4.5.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/6

         Usnesení Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 14. března 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Tivoli — Itálie) — Claudio Loreti, Maria Vallerotonda, Attilio Vallerotonda, Virginia Chellini v. Comune di Zagarolo
   (Věc C-555/12) (1)

   (Řízení o předběžné otázce - Listina základních práv Evropské unie - Provádění unijního práva - Neexistence - Zjevná nepříslušnost Soudního dvora)
   2013/C 129/11
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale di Tivoli

      Účastnice původního řízení

      Žalobci: Claudio Loreti, Maria Vallerotonda, Attilio Vallerotonda, Virginia Chellini

      Žalovaná: Comune di Zagarolo

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Tribunale di Tivoli — Výklad čl. 47 odst. 3 Listiny základních práv Evropské unie a článku 6 Evropské úmluvy o lidských právech, ve spojení s článkem 6 SEU a čl. 52 odst. 3 Listiny základních práv — Vnitrostátní právní předpisy, které stanoví rozdělení pravomocí mezi občanskoprávní a správní soudy, které je založeno na rozlišení mezi subjektivními právy a oprávněnými zájmy — Neexistence jednoznačného rozlišení mezi uvedenými pojmy

      Výrok

   Soudní dvůr Evropské unie je zjevně nepříslušný k tomu, aby odpověděl na otázky položené Tribunale di Tivoli (Itálie).

      (1)  Úř. věst. C 32, 2.2.2013.


title: Věc T-166/04: Žaloba podaná dne 13. května 2004 Carmelem Morellem proti Komisi Evropských společenství

text:
               10.7.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 179/14

         Žaloba podaná dne 13. května 2004 Carmelem Morellem proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-166/04)
   (2004/C 179/27)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 13. května 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Carmelem Morellem, s bydlištěm v Bruselu, zastoupeným Jacquesem Sambonem a Pierrem Paulem Van Gehuchtenem, advokáty, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Žalobce navrhuje, aby Soud:

               1.

               zrušil mlčky učiněné zamítnutí jeho návrhu ze dne 28. března 2003 a, bude-li třeba, zrušil zamítnutí jeho stížnosti;

               2.

               uložil Komisi, aby mu zaplatila jako náhradu škody částku ve výši 1 000 000,- eur jako náhradu jeho nemajetkové újmy a částku ve výši 1 000 000,- eur jako náhradu jeho majetkové újmy;

               3.

               uložil Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní tvrzení
   Žalobce, který je úředníkem Komise, se v rámci jiné věci domáhal zrušení jmenování jiného úředníka na místo vedoucího jednotky, o které se žalobce rovněž ucházel. Soud jeho žalobě vyhověl a předmětné jmenování zrušil.
   V době vyhlášení rozsudku ve výše uvedené věci byl úředník jmenovaný na předmětné místo již povýšen a přeložen na jiné místo a takto uprázdněné místo vedoucího jednotky bylo obsazeno opětovným přijetím jiného úředníka na konci jeho uvolnění z osobních důvodů.
   Po vyhlášení rozsudku ve výše uvedené věci žalobce předložil Komisi návrh na výkon předmětného rozsudku a později stížnost proti mlčky učiněnému zamítnutí jeho návrhu. Komise tuto stížnost zamítla, když konstatovala, že vzhledem k neexistenci volného místa je pro ni nemožné výše uvedený rozsudek vykonat.
   Tato žaloba se týká zamítnutí návrhu žalobce. Na podporu svých tvrzení se žalobce dovolává porušení článku 233 ES, porušení článků 4, 7, 24, 25 a 45 služebního řádu, porušení zásady řádné správy, jakož i zneužití pravomoci nebo řízení. Rovněž tvrdí, že mu vznikla nemajetková a majetková újma spočívající ve ztrátě skutečné možnosti být před koncem své služby povýšen do třídy A3, a z tohoto důvodu žádá náhradu škody.


title: Věc F-33/12: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 28. února 2013 — Pepi v. ERCEA ( „Veřejná služba — Smluvní zaměstnanci — Pomocní smluvní zaměstnanci — Přijímání — Zařazení při přijetí — Články 3a, 3b a 86 pracovního řádu ostatních zaměstnanců — ERCEA — Vnitřní pravidla pro zařazení smluvních zaměstnanců“ )

text:
               25.5.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 147/34

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 28. února 2013 — Pepi v. ERCEA
   (Věc F-33/12) (1)

   (Veřejná služba - Smluvní zaměstnanci - Pomocní smluvní zaměstnanci - Přijímání - Zařazení při přijetí - Články 3a, 3b a 86 pracovního řádu ostatních zaměstnanců - ERCEA - Vnitřní pravidla pro zařazení smluvních zaměstnanců)
   2013/C 147/65
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Jean Pepi (Brusel, Belgie) (zástupce: M. Velardo, advokát)

      Žalovaná: Výkonná agentura Evropské rady pro výzkum (ERCEA) (zástupci: M. Oliván Avilés a M. G. Bambara, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na částečné zrušení smlouvy žalobce uzavřené s ERCEA v části, v níž je zařazen do platové třídy AD10

      Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se zamítá jako zjevně neopodstatněná.

               2)

               Jean Pepi ponese vlastní náklady řízení a ukládá se mu náhrada nákladů řízení vynaložených Výkonnou agenturou Evropské rady pro výzkum.

               3)

               Rada Evropské unie, vedlejší účastnice řízení, ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 184, 23.6.2012, s. 23.


title: Věc C-492/10: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 1. prosince 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Linz — Rakousko) — Immobilien Linz GmbH & Co KG v. Finanzamt Freistadt Rohrbach Urfahr ( „Daně — Směrnice 69/335/EHS — Nepřímé daně — Kapitálové vklady — Článek 4 odst. 2 písm. b) — Operace, jež jsou předmětem daně z kapitálu — Zvýšení obchodního majetku — Služba poskytnutá (Plnění poskytnuté) některým společníkem — Převzetí ztrát na základě závazku předcházejícího těmto ztrátám“ )

text:
               4.2.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/11

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 1. prosince 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Linz — Rakousko) — Immobilien Linz GmbH & Co KG v. Finanzamt Freistadt Rohrbach Urfahr
   (Věc C-492/10) (1)

   (Daně - Směrnice 69/335/EHS - Nepřímé daně - Kapitálové vklady - Článek 4 odst. 2 písm. b) - Operace, jež jsou předmětem daně z kapitálu - Zvýšení obchodního majetku - Služba poskytnutá (Plnění poskytnuté) některým společníkem - Převzetí ztrát na základě závazku předcházejícího těmto ztrátám)
   2012/C 32/18
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Linz

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Immobilien Linz GmbH & Co KG

      Žalovaný: Finanzamt Freistadt Rohrbach Urfahr

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Unabhängiger Finanzsenat, Auβenstelle Linz — Výklad čl. 4 odst. 2 písm. b) směrnice Rady 69/338/EHS ze dne 17. července 1969 o nepřímých daních z kapitálových vkladů (Úř. věst. L 249, s. 25; Zvl. vyd. 09/01, s. 11) — Operace, které jsou předmětem daně z kapitálu — Zvýšení obchodního majetku kapitálové společnosti — Případné zvýšení tohoto obchodního majetku převzetím ztrát kapitálové společnosti veřejnoprávní korporací, která je jediným společníkem této společnosti

      Výrok

   Článek 4 odst. 2 písm. b) směrnice Rady 69/335/EHS ze dne 17. července 1969 o nepřímých daních z kapitálových vkladů ve znění směrnice Rady 85/303/EHS ze dne 10. června 1985 musí být vykládán v tom smyslu, že převzetí ztrát společnosti společníkem při plnění jeho závazku, který přijal před tím, než k těmto ztrátám došlo, a který má pouze zajistit pokrytí těchto ztrát, nezvyšuje obchodní majetek této společnosti.

      (1)  Úř. věst. C 13, 15.1.2011.


title: Věc T-219/07: Žaloba podaná dne 25. června 2007 – DSV Road v. Komise

text:
               8.9.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 211/36

         Žaloba podaná dne 25. června 2007 – DSV Road v. Komise
   (Věc T-219/07)
   (2007/C 211/69)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: De Naamloze Vennootschap DSV Road (zástupci: A. Poelmans, A. Calewaert a R. de Wit, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Komise Evropských společenství ze dne 24. dubna 2007 o žádosti Belgického království, oznámené pod číslem spisu REC 05/02, C(2007) 1776, kterým bylo stanoveno, že dovozní clo ve výši 168 004,65 eur, které je předmětem žádosti Belgického království ze dne 12. srpna 2002, je třeba vybrat a nelze jej prominout;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně dovezla z Thajska diskety, pro které platil v rámci obecného preferenčního systému preferenční režim, pokud se na dovoz podle článku 80 nařízení (EHS) č. 2454/93 (1) vztahovalo osvědčení o původu zboží vydané thajskými orgány na tiskopise A.
   Žalobkyně předložila při každém celním prohlášení osvědčení o původu zboží vydané thajskými orgány na tiskopise A, na základě čehož belgické orgány zaručily preferenční sazební zacházení.
   Některá osvědčení vydaná thajskými orgány však byla prohlášena za neplatná, takže se na zboží při dovozu do EU nevztahovalo preferenční sazební zacházení.
   V napadeném rozhodnutí Komise stanovila, že je třeba vybrat celní dluh, který tímto vznikl.
   Žalobkyně zaprvé uplatňuje, že Komise měla určit, že podle čl. 220 odst. 2 písm. b) nařízení (EHS) č. 2913/92 (2) nebylo ex post facto třeba vybrat dlužné clo. Vystavení osvědčení na tiskopise A je třeba odůvodnit omylem thajským orgánů a není prokázáno, že vývozci uvedli nesprávné skutečnosti. Krom toho došlo k omylu, jelikož thajské orgány věděly nebo musely vědět, že na sporné zboží se nevztahuje preferenční sazební zacházení.
   Zadruhé Komise měla prominout clo na základě článku 239 nařízení č. 2913/92 s ohledem na zvláštní okolnosti.

      (1)  Nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 253, s. 1; Zvl. vyd. 02/06, s. 3).

      (2)  Nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 302, s. 1; Zvl. vyd. 02/04, s. 307).


title: Věc C-62/06: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Supremo Tribunal Administrativo ze dne  11. ledna 2006  ve věci Fazenda Pública – Director Geral das Alfândegas proti Z.F. ZEFESER – Importação e Exportação de Produtos Alimentares, Lda.

text:
               8.4.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 86/14

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Supremo Tribunal Administrativo ze dne 11. ledna 2006 ve věci Fazenda Pública – Director Geral das Alfândegas proti Z.F. ZEFESER – Importação e Exportação de Produtos Alimentares, Lda.
   (Věc C-62/06)
   (2006/C 86/25)
   Jednací jazyk: portugalština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Supremo Tribunal Administrativo ze dne 11. ledna 2006 ve věci Fazenda Pública – Director Geral das Alfândegas proti Z.F. ZEFESER – Importação e Exportação de Produtos Alimentares, Lda., který došel kanceláři Soudního dvora dne 6. února 2006, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Supremo Tribunal Administrativo žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               1)

               Je kvalifikace „činu, který vede k zahájení trestního řízení“ ve smyslu článku 3 nařízení (EHS) č. 1697/79 (1) Rady ze dne 24. července 1979 věcí celních orgánů, a postačuje tato kvalifikace z jejich strany, nebo musí být kvalifikace učiněna příslušným trestním soudem?

               2)

               Pokud platí druhý předpoklad, postačuje pouhé zahájení trestního řízení příslušným trestním orgánem (v případě Portugalska státním zastupitelstvím) nebo je nutné, aby byl dlužník odsouzen v dotčeném trestním řízení?

               3)

               Pokud i zde platí druhá možnost, je třeba vyvodit odlišný závěr podle toho, zda soud dlužníka zprostí obžaloby podle zásady in dubio pro reo nebo proto, že bylo prokázáno, že dlužník se nedopustil dotčeného porušení?

               4)

               V případě, že státní zastupitelství rozhodne obžalobu proti dlužníkovi nepodat, protože se domnívá, že neexistují indicie, že došlo k činu, který vede k zahájení trestního řízení, jaké z toho musejí být vyvozeny důsledky? Brání takové rozhodnutí zahájení řízení směřujícího k vybírání dlužného cla?

               5)

               V případě, že státní zastupitelství nebo sám trestní soud rozhodnou zastavit trestní stíhání z důvodu promlčení, brání toto rozhodnutí zahájení uvedeného řízení směřujícího k vybírání dlužného cla?

      (1)  Nařízení Rady (EHS) č. 1697/79 ze dne 24. července 1979 o vybírání „a posteriori“ dovozního nebo vývozního cla, které nebylo dlužníkovi vyměřeno za zboží prohlášené v celním režimu, se kterým je spojena povinnost toto clo zaplatit (Úř. věst. L 197, s. 1)


title: Věc T-341/07: Rozsudek Tribunálu ze dne 23. listopadu 2011 — Sison v. Rada ( „Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Omezující opatření namířená proti některým osobám a subjektům s cílem bojovat proti terorismu — Společný postoj 2001/931/SZBP a nařízení (ES) č. 2580/2001 — Zrušení opatření spočívajícího ve zmrazení finančních prostředků rozsudkem Tribunálu — Mimosmluvní odpovědnost — Dostatečně závažné porušení právní normy přiznávající práva jednotlivcům“ )

text:
               14.1.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 13/10

         Rozsudek Tribunálu ze dne 23. listopadu 2011 — Sison v. Rada
   (Věc T-341/07) (1)

   (Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření namířená proti některým osobám a subjektům s cílem bojovat proti terorismu - Společný postoj 2001/931/SZBP a nařízení (ES) č. 2580/2001 - Zrušení opatření spočívajícího ve zmrazení finančních prostředků rozsudkem Tribunálu - Mimosmluvní odpovědnost - Dostatečně závažné porušení právní normy přiznávající práva jednotlivcům)
   2012/C 13/19
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Jose Maria Sison (Utrecht, Nizozemsko) (zástupci: J. Fermon, A. Comte, H. Schultz, D. Gürses a W. Kaleck, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: M. Bishop, E. Finnegan a R. Szostak, zmocněnci)

      Vedlejší účastníci podporující žalovanou: Nizozemské království (zástupci: C. Wissels, M. de Mol, M. Noort, Y. de Vries, M. Noort, J. Langer a M. Bulterman, zmocněnci), Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupci: S. Behzadi Spenser a I. Rao, zmocněnci) a Komise Evropských společenství (zástupci: původně P. Aalto a S. Boelaert, poté S. Boelaert a P. Van Nuffel, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na náhradu škody na základě rozsudku Tribunálu ze dne 30. září 2009, Sison v. Rada (T-341/07, Sb. rozh. s. II-3625), směřující k náhradě újmy, kterou žalobce údajně utrpěl v důsledku omezujících opatření přijatých ve vztahu k němu v rámci boje proti terorismu.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba na náhradu škody se zamítá.

               2)

               Rada Evropské unie ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Josem Mariou Sisonem v řízení o žalobě na neplatnost.

               3)

               Jose Maria Sison ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Radou v řízení o žalobě na náhradu škody.

               4)

               Nizozemské království, Spojené království Velké Británie a Severního Irska a Evropská komise ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 269, 10.11.2007.


title: Spojené věci C-248/15 P, C-254/15 P a C-260/15 P: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 26. ledna 2017 – Maxcom Ltd, City Cycle Industries, Rada Evropské unie, Evropská komise „Kasační opravný prostředek — Dumping — Prováděcí nařízení (EU) č. 501/2013 — Dovoz jízdních kol zasílaných z Indonésie, Malajsie, ze Šrí Lanky a z Tuniska — Rozšíření konečného antidumpingového cla uloženého z dovozu jízdních kol pocházejících z Číny na zmíněný dovoz — Nařízení (ES) č. 1225/2009 — Článek 13 — Obcházení — Článek 18 — Nedostatečná spolupráce — Důkaz — Soubor shodujících se nepřímých důkazů — Rozporuplné odůvodnění — Nedostatečné odůvodnění — Porušení procesních práv“

text:
               3.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 104/14

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 26. ledna 2017 – Maxcom Ltd, City Cycle Industries, Rada Evropské unie, Evropská komise
   (Spojené věci C-248/15 P, C-254/15 P a C-260/15 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Dumping - Prováděcí nařízení (EU) č. 501/2013 - Dovoz jízdních kol zasílaných z Indonésie, Malajsie, ze Šrí Lanky a z Tuniska - Rozšíření konečného antidumpingového cla uloženého z dovozu jízdních kol pocházejících z Číny na zmíněný dovoz - Nařízení (ES) č. 1225/2009 - Článek 13 - Obcházení - Článek 18 - Nedostatečná spolupráce - Důkaz - Soubor shodujících se nepřímých důkazů - Rozporuplné odůvodnění - Nedostatečné odůvodnění - Porušení procesních práv“)
   (2017/C 104/21)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      (Věc C-248/15 P)

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Maxcom Ltd (zástupci: L. Ruessmann, avocat, a J. Beck, Solicitor)

      Další účastnice řízení: City Cycle Industries (zástupci: T. Müller-Ibold, Rechtsanwalt, a F.-C. Laprévote, avocat), Rada Evropské unie (zástupci: původně S. Boelaert, poté H. Marcos Fraile a B. Driessen, zmocněnci, ve spolupráci s R. Bierwagenem a C. Hippem, Rechtsanwälte), Evropská komise (zástupci: J.-F. Brakeland a M. França, zmocněnci)

      (Věc C-254/15 P)

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: J.-F. Brakeland a M. França, zmocněnci)

      Další účastnice řízení: City Cycle Industries (zástupci: T. Müller-Ibold, Rechtsanwalt, a F.-C. Laprévote, avocat), Rada Evropské unie (zástupci: původně S. Boelaert, poté H. Marcos Fraile a B. Driessen, zmocněnci, ve spolupráci s R. Bierwagenem a C. Hippem, Rechtsanwälte), Maxcom Ltd (zástupci: L. Ruessmann, avocat, a J. Beck, solicitor)

      (Věc C-260/15 P)

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Rada Evropské unie (zástupci: původně S. Boelaert, poté H. Marcos Fraile a B. Driessen, zmocněnci, ve spolupráci R. Bierwagenem a C. Hippem, Rechtsanwälte)

      Další účastnice řízení: City Cycle Industries (zástupci: T. Müller-Ibold, Rechtsanwalt, a F.-C. Laprévote, avocat), Evropská komise (zástupci: J.-F. Brakeland a M. França, zmocněnci), Maxcom Ltd (zástupci: L. Ruessmann, avocat, a J. Beck, solicitor)

      Výrok

               1)

               Kasační opravné prostředky ve věcech C-248/15 P, C-254/15 P a C-260/15 P se zamítají.

               2)

               Společnost Maxcom Ltd, Rada Evropské unie a Evropská komise ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady vynaložené společností City Cycle Industries v řízení v prvním stupni ve věci T-413/13 i v řízeních o kasačním opravném prostředku.

      (1)  Úř. věst. C 262, 10. 8. 2015.

      Úř. věst. C 254, 3. 8. 2015.


title: Věc C-252/15 P: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 17. března 2016 – Naazneen Investments Ltd v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Energy Brands, Inc. „Kasační opravný prostředek — Ochranná známka Společenství — Nařízení (ES) č. 207/2009 — Řízení o zrušení — Článek 51 odst. 1 písm. a) — Slovní ochranná známka Společenství SMART WATER — Řádné užívání — Povinnost uvést odůvodnění — Článek 75“

text:
               2.5.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 156/20

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 17. března 2016 – Naazneen Investments Ltd v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Energy Brands, Inc.
   (Věc C-252/15 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Společenství - Nařízení (ES) č. 207/2009 - Řízení o zrušení - Článek 51 odst. 1 písm. a) - Slovní ochranná známka Společenství SMART WATER - Řádné užívání - Povinnost uvést odůvodnění - Článek 75“)
   (2016/C 156/28)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Naazneen Investments Ltd (zástupci: P. Goldenbaum a I. Rohr, Rechtsanwältinnen)

      Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: D. Gája a A. Folliard-Monguiral, zmocněnci), Energy Brands, Inc (zástupci: S. Malynicz, Barrister, D. Stone a A. Dykes, Solicitors)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnosti Naazneen Investments Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 294, 7. 9. 2015.


title: Věc C-102/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Raad van State (Belgie) dne 19. února 2016 – Vaditrans BVBA v. Belgický stát

text:
               10.5.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 165/8

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Raad van State (Belgie) dne 19. února 2016 – Vaditrans BVBA v. Belgický stát
   (Věc C-102/16)
   (2016/C 165/09)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Raad van State

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Vaditrans BVBA

      Žalovaný: Belgický stát

      Předběžné otázky

               1)

               Musí být čl. 8 odst. 6 a 8 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 561/2006 (1) ze dne 15. března 2006 o harmonizaci některých předpisů v sociální oblasti týkajících se silniční dopravy, o změně nařízení Rady (EHS) č. 3821/85 a (ES) č. 2135/98 a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 3820/85 vykládán v tom smyslu, že běžnou týdenní dobu odpočinku ve smyslu čl. 8 odst. 6 tohoto nařízení nelze trávit ve vozidle?

               2)

               V případě kladné odpovědi na první otázku: porušuje čl. 8 odst. 6 a 8 nařízení (ES) č. 561/2006 ve spojení s článkem 19 téhož nařízení trestněprávní zásadu zákonnosti, zakotvenou v článku 49 Listiny základních práv Evropské unie (2) pokud výše uvedená ustanovení nařízení nestanoví výslovný zákaz trávit běžnou týdenní dobu odpočinku ve smyslu čl. 8 odst. 6 tohoto nařízení ve vozidle?

               3)

               V případě záporné odpovědi na první otázku: Umožňuje nařízení č. 561/2006 v tomto případě členským státům, aby ve svém vnitrostátním právu stanovily zákaz trávit běžnou týdenní dobu odpočinku ve smyslu čl. 8 odst. 6 tohoto nařízení ve vozidle?

      (1)  Úř. věst. L 102, s. 1

      (2)  Úř. věst. C 364, s. 1


title: Věc T-152/13: Žaloba podaná dne 15. března 2013 — Sea Handling v. Komise

text:
               4.5.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/28

         Žaloba podaná dne 15. března 2013 — Sea Handling v. Komise
   (Věc T-152/13)
   2013/C 129/53
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Sea Handling SpA (Somma Lombardo, Itálie) (zástupci: B. Nascimbene, F. Rossi dal Pozzo, M. Merla a L. Cappelletti, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí, kterým Komise prohlásila, že opatření přijatá SEA a spočívající v naýšení kapitálu ve prospěch SEA Handling jsou státními podporami neslučitelnými se společným trhem a nařídila jejich vrácení;

               —

               podpůrně zrušil článek 3 napadeného rozhodnutí, kterým Komise nařídila vrácení údajných státních podpor;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Rozhodnutí napadené touto žalobou je stejné jako rozhodnutí, které bylo předmětem věci T-125/13, Itálie v. Komise.
   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně šest žalobních důvodů.

               1)

               První žalobní důvod vychází z porušení určitých forem procesního řádu

                           —

                           V tomto ohledu žalobkyně uplatňuje porušení nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (Úř. věst. L 83, s. 1) a procesních práv SEA Handling, jakož i neprovedení šetření, pokud jde o rozsah období, které bylo předmětem šetření, jelikož pro období od roku 2006 do roku 2010 nebylo provedeno předběžné šetření a předběžné posouzení.

                           —

                           Žalobkyně rovněž uvádí porušení zásad právní jistoty a řádné správy, pokud jde o dobu trvání řízení a zejména nadměrnou a neodůvodněnou délku předběžného šetření.

               2)

               Druhý žalobní důvod vychází z porušení čl. 107 odst. 1 SFEU s ohledem na zapojení státních prostředků

                           —

                           K tomuto bodu žalobkyně uplatňuje nedostatek odůvodnění a pochybení při šetření s ohledem na neexistenci zatížení státních financí, jakož i neprokázání skutečnosti, že prostředky patřily státu.

               3)

               Třetí žalobní důvod vychází z porušení čl. 107 odst. 1 SFEU ohledně přičitatelnosti

                           —

                           Podle žalobkyně se napadené rozhodnutí nezakládá na individuálním přezkumu různých rozhodnutí o navýšení kapitálu a Komise neuvedla důvody, pro které měl během období 2002 až 2010 existovat jednotný projekt státní podpory ve prospěch SEA Handling.

                           —

                           Dále v tomto ohledu nemohou nepřímé důkazy uplatněné Komisí prokázat přičitatelnost opatření státu a Komise nezohlednila skutečnosti uvedené stranami, aby prokázaly nepřičitatelnost dotčených opatření státu.

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z porušení čl. 107 odst. 1 SFEU s ohledem na doktrínu soukromého investora

                           —

                           Podle žalobkyně Komise neprokázala, že konkrétně soukromý investor srovnatelný se společností SEA by se nerozhodl pro rekapitalizaci své dceřiné společnosti a omezila se na obecné konstatování přesnosti parametrů použitých SEA při provedení její volby podniku.

                           —

                           Je třeba rovněž konstatovat, že na opatření nebylo nahlíženo v rámci kontextu skupiny SEA a že Komise nesprávně posoudila skutečnosti, pokud jde o srovnání SEA Handling a dalších hospodářských subjektů na trhu, jakož i nesprávně použila zásadu soukromého investora z důvodu chybějící analýzy různých operací navýšení kapitálu.

               5)

               Pátý žalobní důvod vychází z porušení čl. 107 odst. 3 SFEU

                           —

                           Žalobkyně v tomto ohledu zdůrazňuje nesprávné právní posouzení ohledně působnosti pokynů týkajících se letištního odvětví v rozsahu, v němž tyto nebyly v projednávaném případě použitelné.

                           —

                           Je třeba rovněž konstatovat zjevně nesprávné posouzení a nedostatek odůvodnění při použití pokynů týkajících se záchrany a restrukturalizace, jelikož Komise neuznala význam podmínky obnovení dlouhodobé ziskovosti společnosti, odmítla neprávem kompenzační opatření nabízená SEA v rámci restrukturalizace její dceřiné společnosti a nezohlednila řádně skutečnost, že zpochybněné navýšení kapitálu se vždy provádělo v mezích toho, co bylo striktně nezbytné pro restrukturalizaci společnosti.

               6)

               Šestý žalobní důvod vychází z protiprávnosti příkazu k navrácení

                           —

                           Žalobkyně uplatňuje protiprávnost příkazu k navrácení z důvodu ochrany legitimního očekávání a povinnosti uvést odůvodnění.


title: Věc F-52/15: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (samosoudce) ze dne 29. října 2015 – Xenakis v. Komise „Veřejná služba — Úředníci — Povinný odchod do důchodu — Důchodový věk — Žádost o prodloužení služby — Článek 52 druhý pododstavec služebního řádu — Odmítnutí prodloužit dobu služby — Zájem služby“

text:
               7.12.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 406/44

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (samosoudce) ze dne 29. října 2015 – Xenakis v. Komise
   (Věc F-52/15) (1)

   („Veřejná služba - Úředníci - Povinný odchod do důchodu - Důchodový věk - Žádost o prodloužení služby - Článek 52 druhý pododstavec služebního řádu - Odmítnutí prodloužit dobu služby - Zájem služby“)
   (2015/C 406/46)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Yannis Xenakis (Woluwe-Saint-Pierre, Belgie) (zástupci: S. Rodrigues a A. Blot, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Currall a C. Ehrbar, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise, kterým byla zamítnuta žádost žalobce o prodloužení služby a tím potvrzen jeho povinný odchod do důchodu k 31. říjnu 2014, a návrh na náhradu údajně utrpěné majetkové újmy společně s úroky a zaplacení symbolické částky jedno euro jako náhrady údajné nemajetkové újmy.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Yanni Xenakis ponese vlastní náklady řízení a nahradí všechny náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 190, 8.6.2015, s. 38.


title: Věc C-380/11: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 6. září 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal administratif — Lucembursko) — DI VI Finanziaria SAPA di Diego della Valle & C v. Administration des contributions en matière d'impôts ( „Svoboda usazování — Článek 49 SFEU — Daňové právní předpisy — Daň z majetku — Podmínky pro přiznání slevy na dani z majetku — Ztráta postavení poplatníka daně z majetku v důsledku přemístění sídla do jiného členského státu — Omezení — Odůvodnění — Naléhavé důvody obecného zájmu“ )

text:
               17.11.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 355/7

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 6. září 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal administratif — Lucembursko) — DI VI Finanziaria SAPA di Diego della Valle & C v. Administration des contributions en matière d'impôts
   (Věc C-380/11) (1)

   (Svoboda usazování - Článek 49 SFEU - Daňové právní předpisy - Daň z majetku - Podmínky pro přiznání slevy na dani z majetku - Ztráta postavení poplatníka daně z majetku v důsledku přemístění sídla do jiného členského státu - Omezení - Odůvodnění - Naléhavé důvody obecného zájmu)
   2012/C 355/10
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Tribunal administratif

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: DI VI Finanziaria SAPA di Diego della Valle & C

      Žalovaná: Administration des contributions en matière d'impôts

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Tribunal administratif — Výklad článku 49 SFEU — Svoboda usazování — Daňové právní předpisy — Daň z majetku — Vnitrostátní právní úprava, která přiznání slevy na dani z majetku podmiňuje tím, že poplatník bude této dani v dotyčném členském státě podléhat po dobu pěti následujících zdaňovacích období — Ztráta postavení poplatníka daně z majetku v důsledku přemístění sídla do jiného členského státu

      Výrok

   Článek 49 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že za takových okolností, jako jsou okolnosti věci v původním řízení, brání právní úpravě členského státu, která podmiňuje přiznání slevy na dani z majetku tím, že poplatník bude podléhat této dani po dobu pěti následujících zdaňovacích období.

      (1)  Úř. věst. C 298, 8.10.2011.


title: Věc C-554/11 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 2. listopadu 2011 Internationaler Hilfsfonds eV proti usnesení Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 21. září 2011 ve věci T-141/05 RENV, Internationaler Hilfsfonds eV v. Evropská komise

text:
               28.1.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 25/32

      Kasační opravný prostředek podaný dne 2. listopadu 2011 Internationaler Hilfsfonds eV proti usnesení Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 21. září 2011 ve věci T-141/05 RENV, Internationaler Hilfsfonds eV v. Evropská komise
      (Věc C-554/11 P)
      (2012/C 25/60)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatel): Internationaler Hilfsfonds eV (zástupce: H. Kaltenecker, Rechtsanwalt)

         Další účastnice řízení: Evropská komise

         Návrhová žádání navrhovatele

                  a)

                  zrušit usnesení ze dne 21. září 2011 a vrátit věc Tribunálu s pokynem provést nové posouzení po vydání rozsudku ve věci T-300/10;
                  podpůrně rozhodnout sám ve věci;

                  b)

                  uložit Komisi náhradu nákladů incidenčního řízení, ke kterému se vztahuje napadené usnesení, jakož i nákladů řízení o kasačním opravném prostředku.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Předmětem kasačního opravného prostředku je usnesení Tribunálu ze dne 21. září 2011 ve věci T-141/05 RENV, kterým bylo prohlášeno, že v řízení v prvním stupni zahájeném žalobcem a navrhovatelem proti rozhodnutí Komise v roce 2005, není třeba rozhodovat. Původní žaloba směřovala proti odepření neomezeného přístupu ke spisu týkajícímu se smlouvy LIEN 97-2011 ze strany Komise.
      Navrhovatel svým kasačním opravným prostředkem napadá usnesení Tribunálu z důvodu nesprávného použití procesních pravidel, zejména nedostatečné koordinace řízení ve věcech T-36/10 a T-141/05 RENV, čímž byly podle jeho názoru značně poškozeny jeho zájmy. Krom toho Tribunál v neprospěch žalobce chybně rozhodl o nákladech řízení.