title: Věc T-221/19: Žaloba podaná dne 8. dubna 2019 — Nippon Gases Deutschland v. Komise

text:
               17.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 206/71

      Žaloba podaná dne 8. dubna 2019 — Nippon Gases Deutschland v. Komise
      (Věc T-221/19)
      (2019/C 206/66)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Nippon Gases Deutschland GmbH (Düsseldorf, Německo) (zástupkyně: N. Voß a D. Fouquet, advokátky)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) ze dne 28. května 2018 ve věci C(2018) 3166 (Úř. věst. 2019, L 14, s. 1) pro rok 2012 a 2013;

                  —

                  podpůrně, aby vůči žalobkyni zrušil rozhodnutí SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) ze dne 28. května 2018 ve věci C(2018) 3166 pro rok 2012 a 2013;

                  —

                  dále podpůrně, aby zrušil rozhodnutí SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) ze dne 28. května 2018 ve věci C(2018) 3166 v rozsahu, v němž požaduje pro velké spotřebitele, jejichž spotřeba dosáhne minimálně 7 000 hodin používání za rok, náhradu ve výši 20 %, pro velké spotřebitele, jejichž spotřeba dosáhne minimálně 7 500 hodin používání za rok, náhradu ve výši 15 % a pro velké spotřebitele, jejichž spotřeba dosáhne minimálně 8 000 hodin používání za rok, náhradu ve výši 10 % zveřejněných síťových poplatků;

                  —

                  podpůrně konečně navrhuje, aby vůči žalobkyni zrušil rozhodnutí SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) ze dne 28. května 2018 ve věci C(2018) 3166 v rozsahu, v němž požaduje pro velké spotřebitele, jejichž spotřeba dosáhne minimálně 7 000 hodin používání za rok, náhradu ve výši 20 %, pro velké spotřebitele, jejichž spotřeba dosáhne minimálně 7 500 hodin používání za rok, náhradu ve výši 15 % zveřejněných síťových poplatků; jakož i

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení, včetně nákladů právního zastoupení a cestovného.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně následující žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z nesprávného předpokladu státní podpory ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.
                  V rámci prvního žalobního důvodu žalobkyně žalované vytýká, že při přezkumu osvobození od síťových poplatků za elektřinu, které je předmětem sporu, z právního hlediska nesprávně předpokládala existenci použití státních prostředků.
                  Navíc byl při přezkumu znaku skutkové podstaty „selektivita“ nesprávným a neúplným způsobem stanoven referenční systém.
                  Dále se uvádí, že žalovaná na základě neúplného stanovení referenčního systému porušila svoji povinnost uvést odůvodnění zakotvenou v čl. 296 odst. 2 SFEU.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z porušení zásady rovného zacházení.
                  V rámci druhého žalobního důvodu žalobkyně tvrdí, že prostřednictvím rozhodnutí žalované byly stanoveny pouze povinnosti k dodatečným platbám pro velké spotřebitele, kteří byli v letech 2012 a 2013 zcela osvobozeni od síťových poplatků za elektřinu. S těmito velkými spotřebiteli tak bylo ve vztahu k velkým spotřebitelům, kteří za stejné časové období využili paušálního snížení síťových poplatků za elektřinu a pro které nebyly stanoveny žádné povinnosti k dodatečným platbám, zacházeno nerovným způsobem a byli tak nespravedlivě znevýhodněni.
                  V této souvislosti je rovněž vytýkána skutečnost, že žalovaná, pokud jde o nerovné zacházení, porušila svoji povinnost uvést odůvodnění, která je zakotvena v čl. 263 odst. 2 SFEU a čl. 41 odst. 2 písm. c) Listiny základních práv Evropské unie. Nerovné zacházení je rovněž v rozporu se zákazem diskriminace, který je zakotven v čl. 32 odst. 1 směrnice 2009/72/ES (1).

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z porušení zásady legitimního očekávání.
                  V rámci třetího žalobního důvodu žalobkyně tvrdí, že vzhledem k individuálním okolnostem mohla legitimně očekávat, že zvláštní síťové poplatky za elektřinu, které jí byly přiznány, jí budou zachovány.

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/72/ES ze dne 13. července 2009 o společných pravidlech pro vnitřní trh s elektřinou a o zrušení směrnice 2003/54/ES (Úř. věst. 2009, L 211, s. 55).


title: Věc T-222/19: Žaloba podaná dne 8. dubna 2019 — Sappi Alfeld v. Komise

text:
               17.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 206/73

      Žaloba podaná dne 8. dubna 2019 — Sappi Alfeld v. Komise
      (Věc T-222/19)
      (2019/C 206/67)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Sappi Alfeld GmbH (Alfeld, Německo) (zástupkyně: N. Voß a D. Fouquet, advokátky)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) ze dne 28. května 2018 ve věci C(2018) 3166 (Úř. věst. 2019, L 14, s. 1) pro rok 2012 a 2013;

                  —

                  podpůrně, aby vůči žalobkyni zrušil rozhodnutí SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) ze dne 28. května 2018 ve věci C(2018) 3166 pro rok 2012 a 2013;

                  —

                  dále podpůrně, aby zrušil rozhodnutí SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) ze dne 28. května 2018 ve věci C(2018) 3166 v rozsahu, v němž požaduje pro velké spotřebitele, jejichž spotřeba dosáhne minimálně 7 000 hodin používání za rok, náhradu ve výši 20 %, pro velké spotřebitele, jejichž spotřeba dosáhne minimálně 7 500 hodin používání za rok, náhradu ve výši 15 % a pro velké spotřebitele, jejichž spotřeba dosáhne minimálně 8 000 hodin používání za rok, náhradu ve výši 10 % zveřejněných síťových poplatků;

                  —

                  podpůrně konečně navrhuje, aby vůči žalobkyni zrušil rozhodnutí SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) ze dne 28. května 2018 ve věci C(2018) 3166 v rozsahu, v němž požaduje pro velké spotřebitele, jejichž spotřeba dosáhne minimálně 7 000 hodin používání za rok, náhradu ve výši 20 % zveřejněných síťových poplatků;

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení, včetně nákladů právního zastoupení a cestovného.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně následující žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z nesprávného předpokladu státní podpory ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.
                  V rámci prvního žalobního důvodu žalobkyně žalované vytýká, že při přezkumu osvobození od síťových poplatků za elektřinu, které je předmětem sporu, z právního hlediska nesprávně předpokládala existenci použití státních prostředků.
                  Navíc byl při přezkumu znaku skutkové podstaty „selektivita“ nesprávným a neúplným způsobem stanoven referenční systém.
                  Dále se uvádí, že žalovaná na základě neúplného stanovení referenčního systému porušila svoji povinnost uvést odůvodnění zakotvenou v čl. 296 odst. 2 SFEU.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z porušení zásady rovného zacházení.
                  V rámci druhého žalobního důvodu žalobkyně tvrdí, že prostřednictvím rozhodnutí žalované byly stanoveny pouze povinnosti k dodatečným platbám pro velké spotřebitele, kteří byli v letech 2012 a 2013 zcela osvobozeni od síťových poplatků za elektřinu. S těmito velkými spotřebiteli tak bylo ve vztahu k velkým spotřebitelům, kteří za stejné časové období využili paušálního snížení síťových poplatků za elektřinu a pro které nebyly stanoveny žádné povinnosti k dodatečným platbám, zacházeno nerovným způsobem a byli tak nespravedlivě znevýhodněni.
                  V této souvislosti je rovněž vytýkána skutečnost, že žalovaná, pokud jde o nerovné zacházení, porušila svoji povinnost uvést odůvodnění, která je zakotvena v čl. 263 odst. 2 SFEU a čl. 41 odst. 2 písm. c) Listiny základních práv Evropské unie. Nerovné zacházení je rovněž v rozporu se zákazem diskriminace, který je zakotven v čl. 32 odst. 1 směrnice 2009/72/ES (1).

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z porušení zásady legitimního očekávání.
                  V rámci třetího žalobního důvodu žalobkyně tvrdí, že vzhledem k individuálním okolnostem mohla legitimně očekávat, že zvláštní síťové poplatky za elektřinu, které jí byly přiznány, jí budou zachovány.

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/72/ES ze dne 13. července 2009 o společných pravidlech pro vnitřní trh s elektřinou a o zrušení směrnice 2003/54/ES (Úř. věst. 2009, L 211, s. 55).


title: Věc T-223/19: Žaloba podaná dne 8. dubna 2019 — Clariant Produkte (Deutschland) v. Komise

text:
               17.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 206/74

      Žaloba podaná dne 8. dubna 2019 — Clariant Produkte (Deutschland) v. Komise
      (Věc T-223/19)
      (2019/C 206/68)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Clariant Produkte (Deutschland) GmbH (Frankfurt nad Mohanem, Německo) (zástupkyně: N. Voß a D. Fouquet, advokátky)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) ze dne 28. května 2018 ve věci C(2018) 3166 (Úř. věst. 2019, L 14, s. 1) pro rok 2012 a 2013;

                  —

                  podpůrně, aby vůči žalobkyni zrušil rozhodnutí SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) ze dne 28. května 2018 ve věci C(2018) 3166 pro rok 2012 a 2013;

                  —

                  dále podpůrně, aby zrušil rozhodnutí SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) ze dne 28. května 2018 ve věci C(2018) 3166 v rozsahu, v němž požaduje pro velké spotřebitele, jejichž spotřeba dosáhne minimálně 7 000 hodin používání za rok, náhradu ve výši 20 %, pro velké spotřebitele, jejichž spotřeba dosáhne minimálně 7 500 hodin používání za rok, náhradu ve výši 15 % a pro velké spotřebitele, jejichž spotřeba dosáhne minimálně 8 000 hodin používání za rok, náhradu ve výši 10 % zveřejněných síťových poplatků;

                  —

                  podpůrně konečně navrhuje, aby vůči žalobkyni zrušil rozhodnutí SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) ze dne 28. května 2018 ve věci C(2018) 3166 v rozsahu, v němž požaduje pro velké spotřebitele, jejichž spotřeba dosáhne minimálně 7 000 hodin používání za rok, náhradu ve výši 20 % zveřejněných síťových poplatků; jakož i

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení, včetně nákladů právního zastoupení a cestovného.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně následující žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z nesprávného předpokladu státní podpory ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.
                  V rámci prvního žalobního důvodu žalobkyně žalované vytýká, že při přezkumu osvobození od síťových poplatků za elektřinu, které je předmětem sporu, z právního hlediska nesprávně předpokládala existenci použití státních prostředků.
                  Navíc byl při přezkumu znaku skutkové podstaty „selektivita“ nesprávným a neúplným způsobem stanoven referenční systém.
                  Dále se uvádí, že žalovaná na základě neúplného stanovení referenčního systému porušila svoji povinnost uvést odůvodnění zakotvenou v čl. 296 odst. 2 SFEU.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z porušení zásady rovného zacházení.
                  V rámci druhého žalobního důvodu žalobkyně tvrdí, že prostřednictvím rozhodnutí žalované byly stanoveny pouze povinnosti k dodatečným platbám pro velké spotřebitele, kteří byli v letech 2012 a 2013 zcela osvobozeni od síťových poplatků za elektřinu. S těmito velkými spotřebiteli tak bylo ve vztahu k velkým spotřebitelům, kteří za stejné časové období využili paušálního snížení síťových poplatků za elektřinu a pro které nebyly stanoveny žádné povinnosti k dodatečným platbám, zacházeno nerovným způsobem a byli tak nespravedlivě znevýhodněni.
                  V této souvislosti je rovněž vytýkána skutečnost, že žalovaná, pokud jde o nerovné zacházení, porušila svoji povinnost uvést odůvodnění, která je zakotvena v čl. 263 odst. 2 SFEU a čl. 41 odst. 2 písm. c) Listiny základních práv Evropské unie. Nerovné zacházení je rovněž v rozporu se zákazem diskriminace, který je zakotven v čl. 32 odst. 1 směrnice 2009/72/ES (1).

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z porušení zásady legitimního očekávání.
                  V rámci třetího žalobního důvodu žalobkyně tvrdí, že vzhledem k individuálním okolnostem mohla legitimně očekávat, že zvláštní síťové poplatky za elektřinu, které jí byly přiznány, jí budou zachovány.

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/72/ES ze dne 13. července 2009 o společných pravidlech pro vnitřní trh s elektřinou a o zrušení směrnice 2003/54/ES (Úř. věst. 2009, L 211, s. 55).


title: Věc T-224/19: Žaloba podaná dne 9. dubna 2019 — Metsä Tissue v. Komise

text:
               17.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 206/76

      Žaloba podaná dne 9. dubna 2019 — Metsä Tissue v. Komise
      (Věc T-224/19)
      (2019/C 206/69)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Metsä Tissue GmbH (Kreuzau, Německo) (zástupci: M. Kachel a D. Fouquet, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) ze dne 28. května 2018 ve věci C(2018) 3166 (Úř. věst. 2019, L 14, s. 1) pro rok 2012 a 2013;

                  —

                  podpůrně, aby vůči žalobkyni zrušil rozhodnutí SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) ze dne 28. května 2018 ve věci C(2018) 3166 pro rok 2012 a 2013;

                  —

                  dále podpůrně, aby zrušil rozhodnutí SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) ze dne 28. května 2018 ve věci C(2018) 3166 v rozsahu, v němž požaduje pro velké spotřebitele, jejichž spotřeba dosáhne minimálně 7 000 hodin používání za rok, náhradu ve výši 20 %, pro velké spotřebitele, jejichž spotřeba dosáhne minimálně 7 500 hodin používání za rok, náhradu ve výši 15 % a pro velké spotřebitele, jejichž spotřeba dosáhne minimálně 8 000 hodin používání za rok, náhradu ve výši 10 % zveřejněných síťových poplatků;

                  —

                  dále podpůrně, aby zrušil rozhodnutí SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) ze dne 28. května 2018 ve věci C(2018) 3166 v rozsahu, v němž požaduje pro velké spotřebitele, jejichž spotřeba dosáhne minimálně 7 000 hodin používání za rok, náhradu ve výši 20 % a pro velké spotřebitele, jejichž spotřeba dosáhne minimálně 7 500 hodin používání za rok, náhradu ve výši 15 % zveřejněných síťových poplatků;

                  —

                  podpůrně konečně navrhuje, aby vůči žalobkyni zrušil rozhodnutí SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) ze dne 28. května 2018 ve věci C(2018) 3166 v rozsahu, v němž požaduje náhradu více než 20 % zveřejněných síťových poplatků; jakož i

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení, včetně nákladů právního zastoupení a cestovného.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně následující žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z nesprávného předpokladu státní podpory ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.
                  V rámci prvního žalobního důvodu žalobkyně žalované vytýká, že při přezkumu osvobození od síťových poplatků za elektřinu, které je předmětem sporu, z právního hlediska nesprávně předpokládala existenci použití státních prostředků.
                  Navíc byl při přezkumu znaku skutkové podstaty „selektivita“ nesprávným a neúplným způsobem stanoven referenční systém.
                  Dále se uvádí, že žalovaná na základě neúplného stanovení referenčního systému porušila svoji povinnost uvést odůvodnění zakotvenou v čl. 296 odst. 2 SFEU.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z porušení zásady rovného zacházení.
                  V rámci druhého žalobního důvodu žalobkyně tvrdí, že prostřednictvím rozhodnutí žalované byly stanoveny pouze povinnosti k dodatečným platbám pro velké spotřebitele, kteří byli v letech 2012 a 2013 zcela osvobozeni od síťových poplatků za elektřinu. S těmito velkými spotřebiteli tak bylo ve vztahu k velkým spotřebitelům, kteří za stejné časové období využili paušálního snížení síťových poplatků za elektřinu a pro které nebyly stanoveny žádné povinnosti k dodatečným platbám, zacházeno nerovným způsobem a byli tak nespravedlivě znevýhodněni.
                  V této souvislosti je rovněž vytýkána skutečnost, že žalovaná, pokud jde o nerovné zacházení, porušila svoji povinnost uvést odůvodnění, která je zakotvena v čl. 263 odst. 2 SFEU a čl. 41 odst. 2 písm. c) Listiny základních práv Evropské unie. Nerovné zacházení je rovněž v rozporu se zákazem diskriminace, který je zakotven v čl. 32 odst. 1 směrnice 2009/72/ES (1).

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z porušení zásady legitimního očekávání.
                  V rámci třetího žalobního důvodu žalobkyně tvrdí, že vzhledem k individuálním okolnostem mohla legitimně očekávat, že zvláštní síťové poplatky za elektřinu, které jí byly přiznány, jí budou zachovány.

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/72/ES ze dne 13. července 2009 o společných pravidlech pro vnitřní trh s elektřinou a o zrušení směrnice 2003/54/ES (Úř. věst. 2009, L 211, s. 55).


title: Věc T-225/19: Žaloba podaná dne 9. dubna 2019 — Linde Gas v. Komise

text:
               17.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 206/78

      Žaloba podaná dne 9. dubna 2019 — Linde Gas v. Komise
      (Věc T-225/19)
      (2019/C 206/70)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Linde Gas Produktionsgesellschaft mbH & Co. KG (Pullach, Německo) (zástupci: M. Kachel a D. Fouquet, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) ze dne 28. května 2018 ve věci C(2018) 3166 (Úř. věst. 2019, L 14, s. 1) pro rok 2012 a 2013;

                  —

                  podpůrně, aby vůči žalobkyni zrušil rozhodnutí SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) ze dne 28. května 2018 ve věci C(2018) 3166 pro rok 2012 a 2013;

                  —

                  dále podpůrně, aby zrušil rozhodnutí SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) ze dne 28. května 2018 ve věci C(2018) 3166 v rozsahu, v němž požaduje pro velké spotřebitele, jejichž spotřeba dosáhne minimálně 7 000 hodin používání za rok, náhradu ve výši 20 %, pro velké spotřebitele, jejichž spotřeba dosáhne minimálně 7 500 hodin používání za rok, náhradu ve výši 15 % a pro velké spotřebitele, jejichž spotřeba dosáhne minimálně 8 000 hodin používání za rok, náhradu ve výši 10 % zveřejněných síťových poplatků;

                  —

                  dále podpůrně, aby vůči žalobkyni zrušil rozhodnutí SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) ze dne 28. května 2018 ve věci C(2018) 3166 v rozsahu, v němž požaduje pro velké spotřebitele, jejichž spotřeba dosáhne minimálně 7 000 hodin používání za rok, náhradu ve výši 20 %, pro velké spotřebitele, jejichž spotřeba dosáhne minimálně 7 500 hodin používání za rok, náhradu ve výši 15 % a pro velké spotřebitele, jejichž spotřeba dosáhne minimálně 8 000 hodin používání za rok, náhradu ve výši 10 % zveřejněných síťových poplatků;

                  —

                  podpůrně konečně navrhuje, aby vůči žalobkyni zrušil rozhodnutí SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) ze dne 28. května 2018 ve věci C(2018) 3166 v rozsahu, v němž požaduje náhradu více než 20 % zveřejněných síťových poplatků; jakož i

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení, včetně nákladů právního zastoupení a cestovného.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně následující žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z nesprávného předpokladu státní podpory ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.
                  V rámci prvního žalobního důvodu žalobkyně žalované vytýká, že při přezkumu osvobození od síťových poplatků za elektřinu, které je předmětem sporu, z právního hlediska nesprávně předpokládala existenci použití státních prostředků.
                  Navíc byl při přezkumu znaku skutkové podstaty „selektivita“ nesprávným a neúplným způsobem stanoven referenční systém.
                  Dále se uvádí, že žalovaná na základě neúplného stanovení referenčního systému porušila svoji povinnost uvést odůvodnění zakotvenou v čl. 296 odst. 2 SFEU.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z porušení zásady rovného zacházení.
                  V rámci druhého žalobního důvodu žalobkyně tvrdí, že prostřednictvím rozhodnutí žalované byly stanoveny pouze povinnosti k dodatečným platbám pro velké spotřebitele, kteří byli v letech 2012 a 2013 zcela osvobozeni od síťových poplatků za elektřinu. S těmito velkými spotřebiteli tak bylo ve vztahu k velkým spotřebitelům, kteří za stejné časové období využili paušálního snížení síťových poplatků za elektřinu a pro které nebyly stanoveny žádné povinnosti k dodatečným platbám, zacházeno nerovným způsobem a byli tak nespravedlivě znevýhodněni.
                  V této souvislosti je rovněž vytýkána skutečnost, že žalovaná, pokud jde o nerovné zacházení, porušila svoji povinnost uvést odůvodnění, která je zakotvena v čl. 263 odst. 2 SFEU a čl. 41 odst. 2 písm. c) Listiny základních práv Evropské unie. Nerovné zacházení je rovněž v rozporu se zákazem diskriminace, který je zakotven v čl. 32 odst. 1 směrnice 2009/72/ES (1).

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z porušení zásady legitimního očekávání.
                  V rámci třetího žalobního důvodu žalobkyně tvrdí, že vzhledem k individuálním okolnostem mohla legitimně očekávat, že zvláštní síťové poplatky za elektřinu, které jí byly přiznány, jí budou zachovány.

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/72/ES ze dne 13. července 2009 o společných pravidlech pro vnitřní trh s elektřinou a o zrušení směrnice 2003/54/ES (Úř. věst. 2009, L 211, s. 55).


title: Věc T-226/19: Žaloba podaná dne 9. dubna 2019 — Radici Chimica Deutschland v. Komise

text:
               17.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 206/79

      Žaloba podaná dne 9. dubna 2019 — Radici Chimica Deutschland v. Komise
      (Věc T-226/19)
      (2019/C 206/71)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Radici Chimica Deutschland (Elsteraue, Německo) (zástupci M. Kachel a D. Fouquet, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) ze dne 28. května 2018 ve věci C(2018) 3166 (Úř. věst. 2019, L 14, s. 1) pro rok 2012 a 2013;

                  —

                  podpůrně, aby vůči žalobkyni zrušil rozhodnutí SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) ze dne 28. května 2018 ve věci C(2018) 3166 pro rok 2012 a 2013; jakož i

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení, včetně nákladů právního zastoupení a cestovného.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně následující žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z nesprávného předpokladu státní podpory ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.
                  V rámci prvního žalobního důvodu žalobkyně žalované vytýká, že při přezkumu osvobození od síťových poplatků za elektřinu, které je předmětem sporu, z právního hlediska nesprávně předpokládala existenci použití státních prostředků.
                  Navíc byl při přezkumu znaku skutkové podstaty „selektivita“ nesprávným a neúplným způsobem stanoven referenční systém.
                  Dále se uvádí, že žalovaná na základě neúplného stanovení referenčního systému porušila svoji povinnost uvést odůvodnění zakotvenou v čl. 296 odst. 2 SFEU.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z porušení zásady legitimního očekávání.
                  V rámci třetího žalobního důvodu žalobkyně tvrdí, že vzhledem k individuálním okolnostem mohla legitimně očekávat, že zvláštní síťové poplatky za elektřinu, které jí byly přiznány, jí budou zachovány.


title: Věc T-227/19: Žaloba podaná dne 9. dubna 2019 — Ronal v. Komise

text:
               17.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 206/80

      Žaloba podaná dne 9. dubna 2019 — Ronal v. Komise
      (Věc T-227/19)
      (2019/C 206/72)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Ronal GmbH (Forst, Německo) (zástupci: M. Kachel a D. Fouquet, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) ze dne 28. května 2018 ve věci C(2018) 3166 (Úř. věst. 2019, L 14, s. 1) pro rok 2012 a 2013;

                  —

                  podpůrně, aby vůči žalobkyni zrušil rozhodnutí SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) ze dne 28. května 2018 ve věci C(2018) 3166 pro rok 2012 a 2013;

                  —

                  dále podpůrně, aby zrušil rozhodnutí SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) ze dne 28. května 2018 ve věci C(2018) 3166 v rozsahu, v němž požaduje pro velké spotřebitele, jejichž spotřeba dosáhne minimálně 7 000 hodin používání za rok, náhradu ve výši 20 %, pro velké spotřebitele, jejichž spotřeba dosáhne minimálně 7 500 hodin používání za rok, náhradu ve výši 15 % a pro velké spotřebitele, jejichž spotřeba dosáhne minimálně 8 000 hodin používání za rok, náhradu ve výši 10 % zveřejněných síťových poplatků;

                  —

                  podpůrně konečně navrhuje, aby vůči žalobkyni zrušil rozhodnutí SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) ze dne 28. května 2018 ve věci C(2018) 3166 v rozsahu, v němž požaduje pro velké spotřebitele, jejichž spotřeba dosáhne minimálně 7 000 hodin používání za rok, náhradu ve výši 20 % zveřejněných síťových poplatků; jakož i

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení, včetně nákladů právního zastoupení a cestovného.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně následující žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z nesprávného předpokladu státní podpory ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.
                  V rámci prvního žalobního důvodu žalobkyně žalované vytýká, že při přezkumu osvobození od síťových poplatků za elektřinu, které je předmětem sporu, z právního hlediska nesprávně předpokládala existenci použití státních prostředků.
                  Navíc byl při přezkumu znaku skutkové podstaty „selektivita“ nesprávným a neúplným způsobem stanoven referenční systém.
                  Dále se uvádí, že žalovaná na základě neúplného stanovení referenčního systému porušila svoji povinnost uvést odůvodnění zakotvenou v čl. 296 odst. 2 SFEU.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z porušení zásady rovného zacházení.
                  V rámci druhého žalobního důvodu žalobkyně tvrdí, že prostřednictvím rozhodnutí žalované byly stanoveny pouze povinnosti k dodatečným platbám pro velké spotřebitele, kteří byli v letech 2012 a 2013 zcela osvobozeni od síťových poplatků za elektřinu. S těmito velkými spotřebiteli tak bylo ve vztahu k velkým spotřebitelům, kteří za stejné časové období využili paušálního snížení síťových poplatků za elektřinu a pro které nebyly stanoveny žádné povinnosti k dodatečným platbám, zacházeno nerovným způsobem a byli tak nespravedlivě znevýhodněni.
                  V této souvislosti je rovněž vytýkána skutečnost, že žalovaná, pokud jde o nerovné zacházení, porušila svoji povinnost uvést odůvodnění, která je zakotvena v čl. 263 odst. 2 SFEU a čl. 41 odst. 2 písm. c) Listiny základních práv Evropské unie. Nerovné zacházení je rovněž v rozporu se zákazem diskriminace, který je zakotven v čl. 32 odst. 1 směrnice 2009/72/ES (1).

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z porušení zásady legitimního očekávání.
                  V rámci třetího žalobního důvodu žalobkyně tvrdí, že vzhledem k individuálním okolnostem mohla legitimně očekávat, že zvláštní síťové poplatky za elektřinu, které jí byly přiznány, jí budou zachovány.

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/72/ES ze dne 13. července 2009 o společných pravidlech pro vnitřní trh s elektřinou a o zrušení směrnice 2003/54/ES (Úř. věst. 2009, L 211, s. 55).


title: Věc T-228/19: Žaloba podaná dne 9. dubna 2019 — Hüttenwerke Krupp Mannesmann v. Komise

text:
               17.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 206/82

      Žaloba podaná dne 9. dubna 2019 — Hüttenwerke Krupp Mannesmann v. Komise
      (Věc T-228/19)
      (2019/C 206/73)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Hüttenwerke Krupp Mannesmann GmbH (Duisburg, Německo) (zástupci: M. Kachel a D. Fouquet, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) ze dne 28. května 2018 ve věci C(2018) 3166 (Úř. věst. 2019, L 14, s. 1) pro rok 2012 a 2013;

                  —

                  podpůrně, aby vůči žalobkyni zrušil rozhodnutí SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) ze dne 28. května 2018 ve věci C(2018) 3166 pro rok 2012 a 2013; jakož i

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení, včetně nákladů právního zastoupení a cestovného.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně následující žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z nesprávného předpokladu státní podpory ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.
                  V rámci prvního žalobního důvodu žalobkyně žalované vytýká, že při přezkumu osvobození od síťových poplatků za elektřinu, které je předmětem sporu, z právního hlediska nesprávně předpokládala existenci použití státních prostředků.
                  Navíc byl při přezkumu znaku skutkové podstaty „selektivita“ nesprávným a neúplným způsobem stanoven referenční systém.
                  Dále se uvádí, že žalovaná na základě neúplného stanovení referenčního systému porušila svoji povinnost uvést odůvodnění zakotvenou v čl. 296 odst. 2 SFEU.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z porušení zásady legitimního očekávání.
                  V rámci třetího žalobního důvodu žalobkyně tvrdí, že vzhledem k individuálním okolnostem mohla legitimně očekávat, že zvláštní síťové poplatky za elektřinu, které jí byly přiznány, jí budou zachovány.


title: Věc T-230/19: Žaloba podaná dne 9. dubna 2019 — Evonic Functional Solutions v. Komise

text:
               17.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 206/85

      Žaloba podaná dne 9. dubna 2019 — Evonic Functional Solutions v. Komise
      (Věc T-230/19)
      (2019/C 206/75)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Evonic Functional Solutions GmbH (Essen, Německo) (zástupkyně: N. Voß a D. Fouquet, advokátky)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) ze dne 28. května 2018 ve věci C(2018) 3166 (Úř. věst. 2019, L 14, s. 1) pro rok 2012 a 2013;

                  —

                  podpůrně, aby vůči žalobkyni zrušil rozhodnutí SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) ze dne 28. května 2018 ve věci C(2018) 3166 pro rok 2012 a 2013;

                  —

                  dále podpůrně, aby zrušil rozhodnutí SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) ze dne 28. května 2018 ve věci C(2018) 3166 v rozsahu, v němž požaduje pro velké spotřebitele, jejichž spotřeba dosáhne minimálně 7 000 hodin používání za rok, náhradu ve výši 20 %, pro velké spotřebitele, jejichž spotřeba dosáhne minimálně 7 500 hodin používání za rok, náhradu ve výši 15 % a pro velké spotřebitele, jejichž spotřeba dosáhne minimálně 8 000 hodin používání za rok, náhradu ve výši 10 % zveřejněných síťových poplatků;

                  —

                  dále podpůrně, aby zrušil rozhodnutí SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) ze dne 28. května 2018 ve věci C(2018) 3166 v rozsahu, v němž požaduje pro velké spotřebitele, jejichž spotřeba dosáhne minimálně 7 500 hodin používání za rok, náhradu ve výši 15 % zveřejněných síťových poplatků;

                  —

                  podpůrně konečně navrhuje, aby vůči žalobkyni zrušil rozhodnutí SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) ze dne 28. května 2018 ve věci C(2018) 3166 v rozsahu, v němž požaduje náhradu více než 20 % zveřejněných síťových poplatků; jakož i

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení, včetně nákladů právního zastoupení a cestovného.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně následující žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z nesprávného předpokladu státní podpory ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.
                  V rámci prvního žalobního důvodu žalobkyně žalované vytýká, že při přezkumu osvobození od síťových poplatků za elektřinu, které je předmětem sporu, z právního hlediska nesprávně předpokládala existenci použití státních prostředků.
                  Navíc byl při přezkumu znaku skutkové podstaty „selektivita“ nesprávným a neúplným způsobem stanoven referenční systém.
                  Dále se uvádí, že žalovaná na základě neúplného stanovení referenčního systému porušila svoji povinnost uvést odůvodnění zakotvenou v čl. 296 odst. 2 SFEU.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z porušení zásady rovného zacházení.
                  V rámci druhého žalobního důvodu žalobkyně tvrdí, že prostřednictvím rozhodnutí žalované byly stanoveny pouze povinnosti k dodatečným platbám pro velké spotřebitele, kteří byli v letech 2012 a 2013 zcela osvobozeni od síťových poplatků za elektřinu. S těmito velkými spotřebiteli tak bylo ve vztahu k velkým spotřebitelům, kteří za stejné časové období využili paušálního snížení síťových poplatků za elektřinu a pro které nebyly stanoveny žádné povinnosti k dodatečným platbám, zacházeno nerovným způsobem a byli tak nespravedlivě znevýhodněni.
                  V této souvislosti je rovněž vytýkána skutečnost, že žalovaná, pokud jde o nerovné zacházení, porušila svoji povinnost uvést odůvodnění, která je zakotvena v čl. 263 odst. 2 SFEU a čl. 41 odst. 2 písm. c) Listiny základních práv Evropské unie. Nerovné zacházení je rovněž v rozporu se zákazem diskriminace, který je zakotven v čl. 32 odst. 1 směrnice 2009/72/ES (1).

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z porušení zásady legitimního očekávání.
                  V rámci třetího žalobního důvodu žalobkyně tvrdí, že vzhledem k individuálním okolnostem mohla legitimně očekávat, že zvláštní síťové poplatky za elektřinu, které jí byly přiznány, jí budou zachovány.

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/72/ES ze dne 13. července 2009 o společných pravidlech pro vnitřní trh s elektřinou a o zrušení směrnice 2003/54/ES (Úř. věst. 2009, L 211, s. 55).


title: Věc T-235/19: Žaloba podaná dne 4. dubna 2019 — HIM v. Komise

text:
               17.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 206/87

      Žaloba podaná dne 4. dubna 2019 — HIM v. Komise
      (Věc T-235/19)
      (2019/C 206/76)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Health Information Management (HIM) (Brusel, Belgie) (zástupce: P. Zeegers, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  prohlásil předloženou žalobu za přípustnou a opodstatněnou a v důsledku toho

                  —

                  rozhodl, že žalobkyně nemusí splnit výzvy k úhradě s č. 3241901815 (94 445,00 eur) a 3241901886 (121 517,00 eur) vystavené dne 4. února 2019, a pokud je to nezbytné, aby tyto výzvy k úhradě prohlásil za neplatné v souladu s články 263 a 264 Smlouvy o fungování Evropské unie;

                  —

                  uložil Evropské komisi náhradu všech nákladů řízení, jejichž výše je předběžně stanovena na 8000 eur.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z tvrzení, že nebyla předložena konečná auditní zpráva a žalobkyně neměla možnost uplatnit své stanovisko při znalosti věci. Toto nepředložení má za následek, že výzvy k úhradě vystavené Komisí nejsou odůvodněné.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází z tvrzení, že auditor a Komise nedodrželi pravidla pro určení způsobilých nákladů. Žalobkyně zpochybňuje přístup Komise, která svým rozhodnutím doplnila požadavek, který nebyl upraven zejména ustanoveními použitelnými na práci na dálku, takže postup Komise byl v rozporu s jejím přístupem u předchozích auditů týkajících se žalobkyně.


title: Věc T-242/19: Žaloba podaná dne 9. dubna 2019 — Giant Electric Vehicle Kunshan v. Komise

text:
               17.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 206/87

      Žaloba podaná dne 9. dubna 2019 — Giant Electric Vehicle Kunshan v. Komise
      (Věc T-242/19)
      (2019/C 206/77)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Giant Electric Vehicle Kunshan Co. Ltd (Kunshan, Čína) (zástupce: P. De Baere, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil prováděcí nařízení Komise (EU) 2019/73 ze dne 17. ledna 2019 (1) v rozsahu, v němž se týká žalobkyně;

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z toho, že se žalovaná dopustila zjevně nesprávného posouzení, když konstatovala, že u nákupů hliníkových surovin, které provedla skupina žalobkyně, došlo k významnému zásahu státu a že se v zásadě nezakládaly na tržní hodnotě podle první odrážky čl. 2 odst. 7 písm. c) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/1036 ze dne 8. června 2016 (2).

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází z toho, že se žalovaná dopustila zjevně nesprávného posouzení, když konstatovala, že skupina žalobkyně podléhala významnému zkreslení způsobenému bývalým systémem netržního hospodářství ve smyslu třetí odrážky čl. 2 odst. 7 písm. c) nařízení (EU) 2016/1036.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vychází z toho, že žalovaná porušila úvodní větu čl. 2 odst. 10, jakož i čl. 2 odst. 10 písm. d) body i) a ii) nařízení (EU) 2016/1036, jelikož neprovedla spravedlivé srovnání, když neupravila běžnou hodnotu na základě rozdílů v obchodní úrovni mezi vývozními cenami a běžnou hodnotou, a neposkytla žalobkyni informace nezbytné k tomu, aby mohla kvantifikovat svůj nárok na úpravu.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vychází z toho, že žalovaná porušila čl. 3 odst. 2, čl. 3 odst. 3 a čl. 3 odst. 6 nařízení (EU) 2016/1036, když pro účely výpočtu cenového podbízení a prodeje pod cenou nesrovnala ceny dovozu s cenou obdobného výrobku vyrobeného výrobním odvětvím Evropské unie na stejné obchodní úrovni a v okamžiku, kdy si zboží začíná vzájemně konkurovat.

         (1)  Prováděcí nařízení komise (EU) 2019/73 ze dne 17. ledna 2019, o uložení konečného antidumpingového cla a o konečném výběru prozatímního cla uloženého na dovoz elektrických jízdních kol pocházejících z Čínské lidové republiky (Úř. věst. L 16, 18.1.2019, s. 108).

         (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/1036 ze dne 8. června 2016 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropské unie (Úř. věst. L 176, 30.6.2016, s. 21).


title: Věc T-243/19: Žaloba podaná dne 9. dubna 2019 — Giant Electric Vehicle Kunshan v. Komise

text:
               17.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 206/88

      Žaloba podaná dne 9. dubna 2019 — Giant Electric Vehicle Kunshan v. Komise
      (Věc T-243/19)
      (2019/C 206/78)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Giant Electric Vehicle Kunshan Co. Ltd (Kunshan, Čína) (zástupce: P. De Baere, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil prováděcí nařízení Komise (EU) 2019/72 ze dne 17. ledna 2019 (1) v rozsahu, v němž se týká žalobkyně, a

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně sedm žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z toho, že se žalovaná dopustila zjevně nesprávného posouzení, když dospěla k závěru, že v rámci nákupu motorů a baterií, který uskutečnila žalobkyně, byla poskytnuta subvence, a tím došlo k porušení čl. 1 odst. 1 a článku 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/1037 ze dne 8. června 2016 (2). Tento žalobní důvod má čtyři části:

                              —

                              žalovaná neprokázala, že by čínské orgány svěřily úkol nebo dali příkaz čínským dodavatelům motorů a baterií žalobkyně;

                              —

                              žalovaná neprokázala, že by tvrzený finanční příspěvek od čínských orgánů poskytl žalobkyni výhodu;

                              —

                              žalovaná založila své závěry ohledně žalobkyně na chybném použití článku 28 nařízení (EU) 2016/1037 a

                              —

                              žalovaná neprokázala vazbu mezi motory a bateriemi nakupovanými na místním trhu na jedné straně a elektrickými koly vyváženými do Evropské unie na straně druhé.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že se žalovaná dopustila zjevného pochybení při výpočtu výše subvence, když nesprávně zahrnula výhody, které nesouvisí s elektrickými koly propuštěnými do volného oběhu v Evropské unii.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z toho, že se žalovaná dopustila zjevně nesprávného posouzení skutkového stavu, když dospěla k závěru, že by použití bankovních akceptů představovalo finanční příspěvek ve smyslu čl. 3 odst. 1 nařízení (EU) 2016/1037.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z toho, že žalovaná neprokázala, že by použití bankovních akceptů poskytlo žalobkyni výhodu.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vycházející z toho, že žalovaná neprokázala specifičnost tvrzené subvence poskytnuté prostřednictvím bankovních akceptů, a porušila tím článek 4 nařízení (EU) 2016/1037.

                  6.

                  Šestý žalobní důvod vycházející z toho, že se žalovaná dopustila zjevně nesprávného posouzení, když určila, že žalobkyně získala výhodu prostřednictvím nabytí užívacích práv k půdě.

                  7.

                  Sedmý žalobní důvod vycházející z toho, že žalovaná porušila čl. 8 odst. 1, 2 a 5 nařízení (EU) 2016/1037, když pro účely výpočtů týkajících se cenového podbízení a prodeje pod cenou neporovnala ceny dovozů s cenou obdobného produktu vyráběného unijními průmyslovými podniky ve stejné obchodní fázi a v okamžiku, kdy se zboží střetává ve vzájemné konkurenci.

         (1)  Prováděcí nařízení Komise (EU) 2019/72 ze dne 17. ledna 2019, kterým se ukládá konečné vyrovnávací clo na dovoz elektrických jízdních kol pocházejících z Čínské lidové republiky (Úř. věst. L 16, 18.1.2019, s. 5).

         (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/1037 ze dne 8. června 2016 o ochraně před dovozem subvencovaných výrobků ze zemí, které nejsou členy Evropské unie (Úř. věst. L 176, 30.6.2016, s. 55).


title: Věc T-244/19: Žaloba podaná dne 11. dubna 2019 — Café Camelo v. EUIPO — Camel Brand (CAMEL BRAND FOOD PRODUCTS)

text:
               17.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 206/90

      Žaloba podaná dne 11. dubna 2019 — Café Camelo v. EUIPO — Camel Brand (CAMEL BRAND FOOD PRODUCTS)
      (Věc T-244/19)
      (2019/C 206/79)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Café Camelo, SL (Villanueva del Pardillo, Španělsko) (zástupce: M. de Justo Bailey, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Camel Brand Co. Ltd (Zebbug, Malta)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatel sporné ochranné známky: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem

         Sporná ochranná známka: Přihláška ochranné známky Evropské unie — Přihláška č. 15 710 692

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 7. února 2019, ve věci R 1165/2018-1

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil žalovanému (a další účastnici řízení, vstoupí-li do řízení) náhradu nákladů řízení.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-247/19: Žaloba podaná dne 12. dubna 2019 — Thunus a další v. EIB

text:
               17.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 206/91

      Žaloba podaná dne 12. dubna 2019 — Thunus a další v. EIB
      (Věc T-247/19)
      (2019/C 206/80)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobci: Vincent Thunus (Contern, Lucembursko) a dalších 7 žalobců (zástupkyně: L. Levi, advokátka)

         Žalovaná: Evropská investiční banka

         Návrhová žádání

      Žalobci navrhují, aby Tribunál:

                  —

                  prohlásil tuto žalobu za přípustnou a opodstatněnou, včetně námitky protiprávnosti, kterou obsahuje;

                  —

                  v důsledku toho,

                              —

                              zrušil rozhodnutí obsažené ve výplatních páskách žalobců za únor 2018, které stanoví za rok 2018 úpravu základního platu pouze ve výši 0,7 %, a tudíž zrušení podobných rozhodnutí obsažených ve výplatních páskách za pozdější měsíce;

                  —

                  uložit tudíž žalované

                              —

                              povinnost k náhradě za hmotnou újmu (i) zbývající část platu, která odpovídá uplatnění roční úpravy platů za rok 2018, tj. zvýšení o 1,4 % za období od 1. ledna 2018 do 31. prosince 2018; (ii) zbývající část platu, která odpovídá důsledkům uplatnění roční úpravy platu ve výši 0,7 % za rok 2018 ve vztahu k částkám platů, které budou vypláceny od ledna 2018; (iii) úroky z prodlení ze splatných zbývajících částí platu až do úplného zaplacení dlužných částek, přičemž sazba úroků z prodlení, která se má uplatnit, musí být vypočtena na základě sazby stanovené Evropskou centrální bankou pro hlavní refinanční operace v dotčeném období, navýšené o tři procentní body;

                  —

                  případně, pokud je sama nepředloží, uložit žalované z titulu organizačních procesních opatření, aby předložila následující dokumenty::

                              —

                              rozhodnutí správní rady EIB ze dne 18. července 2017 (CA/505/17);

                              —

                              rozhodnutí Řídícího výboru ze dne 30. ledna 2018 (MC-021-ADM-15-2018);

                              —

                              zprávu ředitelství lidských zdrojů ze dne 25. ledna 2018 (CS/PERS-QMS/ACB/2018-0011);

                  —

                  uložil žalované náhradu veškerých nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládají žalobci ohledně rozhodnutí správní rady ze dne 18. července 2017 dva žalobní důvody a ohledně rozhodnutí Řídícího výboru ze dne 30. ledna 2018 tři žalobní důvody.
      Ohledně rozhodnutí správní rady ze dne 18. července 2017:

                  1.

                  první důvod vychází z porušení zásady právní jistoty;

                  2.

                  druhý důvod vychází z porušení legitimního očekávání a nabytých práv.

            Ohledně rozhodnutí Řídícího výboru ze dne 30. ledna 2018:

                  1.

                  první důvod vychází z porušení procesních záruk článku 41 Listiny základních práv Evropské unie;

                  2.

                  druhý důvod vychází z porušení práva konzultovat kolegium;

                  3.

                  třetí důvod vychází z porušení zásady proporcionality.

            V návrhu na náhradu škody žalobci požadují zaplacení rozdílu mezi splatnou mzdou, tedy 1,4 % od 1. ledna 2018 (včetně zohlednění dopadu tohoto navýšení na peněžní benefity) navýšenou o úroky z prodlení.


title: Věc T-261/19: Žaloba podaná dne 18. dubna 2019 — Stada Arzneimittel v. EUIPO — Optima Naturals (OptiMar)

text:
               17.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 206/93

      Žaloba podaná dne 18. dubna 2019 — Stada Arzneimittel v. EUIPO — Optima Naturals (OptiMar)
      (Věc T-261/19)
      (2019/C 206/81)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Stada Arzneimittel AG (Bad Vilbel, Německo) (zástupci: J.-C. Plate a R. Kaase, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Optima Naturals Srl (Gallarate, Itálie)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

         Sporná ochranná známka: Zápis ochranné známky Evropské unie OptiMar — Ochranná známka Evropské unie č. 15 176 258

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 31. ledna 2019, ve věci R 1348/2018-1

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-262/19: Žaloba podaná dne 17. dubna 2019 — Jakober v. EUIPO (tvar šálku)

text:
               17.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 206/93

      Žaloba podaná dne 17. dubna 2019 — Jakober v. EUIPO (tvar šálku)
      (Věc T-262/19)
      (2019/C 206/82)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobce: Philip Jakober (Stuttgart, Německo) (zástupce: J. Klink, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Sporná ochranná známka: Trojrozměrná ochranná známka Evropské unie (tvar šálku) — Přihláška č. 15 963 994

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 11. února 2019, ve věci R 1153/2018-4

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  napadené rozhodnutí pozměnil v tom smyslu, že je odvolání opodstatněné a přihláška ochranné známky Evropské unie č. 15 963 994 se proto připouští k zápisu do rejstříku Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a/nebo porušení čl. 7 odst. 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-264/19: Žaloba podaná dne 18. dubna 2019 — nanoPET Pharma v. EUIPO — Miltenyi Biotec (viscover)

text:
               17.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 206/94

      Žaloba podaná dne 18. dubna 2019 — nanoPET Pharma v. EUIPO — Miltenyi Biotec (viscover)
      (Věc T-264/19)
      (2019/C 206/83)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: nanoPET Pharma GmbH (Berlín, Německo) (zástupkyně: C. Onken, advokátka)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Miltenyi Biotec GmbH (Bergisch Gladbach, Německo)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitelka sporné ochranné známky: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem

         Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie viscover — Ochranná známka Evropské unie č. 9 197 732

         Řízení před EUIPO: Řízení o prohlášení neplatnosti

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 17. ledna 2019, ve věci R 1288/2017-5

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

         Dovolávané žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 59, odst. 1, písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady 2017/1001;

                  —

                  porušení čl. 60, odst. 2, písm. c) nařízení Evropského parlamentu a Rady 2017/1001.


title: Věc T-265/19: Žaloba podaná dne 19. dubna 2019 — Itálie v. Komise

text:
               17.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 206/95

      Žaloba podaná dne 19. dubna 2019 — Itálie v. Komise
      (Věc T-265/19)
      (2019/C 206/84)
      Jednací jazyk: italština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Italská republika (zástupci: R. Guizzi, A. Giordano a G. Palmieri, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
      zrušil v části, jež je předmětem této žaloby, prováděcí rozhodnutí Komise C (2019) 869 ze dne 12. února 2019 oznámené dne 13. února 2019, kterým se z financování Evropskou unií vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV).

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející ve vztahu k VYŠETŘOVÁNÍ CEB/2017/067/IT z porušení nařízení Rady (ES) č. 1258/1999 ze dne 17. května 1999 o financování společné zemědělské politiky (Úř. věst. 1999, L 160, s. 103), zvláště jeho čl. 2 odst. 2, nařízení Rady (ES) č. 1290/2005 ze dne 21. května 2005 o financování společné zemědělské politiky (Úř. věst. 2005, L 209, s. 1), zvláště jeho čl. 31 odst. 2, jakož i nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1306/2013 ze dne 17. prosince 2013 o financování, řízení a sledování společné zemědělské politiky a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 352/78, (ES) č. 165/94, (ES) č. 2799/98, (ES) č. 814/2000, (ES) č. 1290/2005 a (ES) č. 485/2008.

                              —

                              Žalobkyně se v tomto ohledu dovolává rovněž porušení čl. 5 odst. 4 SEU ve znění Lisabonské smlouvy ze dne 12. prosince 2007, jakož i zásad proporcionality a legitimního očekávání.

                              —

                              Konečně se žalobkyně dovolává překročení pravomoci, jakož i porušení podstatných formálních náležitostí v podobě nedostatečného odůvodnění.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející ve vztahu k VYŠETŘOVÁNÍ FA/2008/067/IT z porušení nařízení č. 1258/1999 a nařízení č. 1290/2005, jakož i článku 5 SEU.

                              —

                              Italská republika se tedy dovolává překročení pravomoci, jakož i porušení podstatných formálních náležitostí v podobě nedostatečného odůvodnění a také porušení zásad proporcionality a legitimního očekávání.


title: Věc T-191/17: Usnesení Tribunálu ze dne 15. dubna 2019 — Boehringer Ingelheim International v. Komise

text:
               17.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 206/97

      Usnesení Tribunálu ze dne 15. dubna 2019 — Boehringer Ingelheim International v. Komise
      (Věc T-191/17) (1)

      (2019/C 206/86)
      Jednací jazyk: angličtina
      Předseda pátého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 178, 6.6.2017.


title: Věc T-202/18: Usnesení Tribunálu ze dne 11. dubna 2019 — Bruel v. Komise

text:
               17.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 206/97

      Usnesení Tribunálu ze dne 11. dubna 2019 — Bruel v. Komise
      (Věc T-202/18) (1)

      (2019/C 206/87)
      Jednací jazyk: francouzština
      Předseda sedmého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 166, 14.5.2018.


title: Věc T-4/19: Usnesení Tribunálu ze dne 12. dubna 2019 — Hankintatukku Arno Latvus v. EUIPO– Triaz Group (VIVANIA)

text:
               17.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 206/97

      Usnesení Tribunálu ze dne 12. dubna 2019 — Hankintatukku Arno Latvus v. EUIPO– Triaz Group (VIVANIA)
      (Věc T-4/19) (1)

      (2019/C 206/88)
      Jednací jazyk: angličtina
      Předseda pátého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 72, 25.2.2019.


title: Věc T-353/18: Usnesení Tribunálu ze dne 30. dubna 2019 — Promeco v. EUIPO — Aerts (nádobí) („Ochranná známka Evropské unie — Řízení o neplatnosti — Zrušení návrhu na prohlášení neplatnosti — Nevydání rozhodnutí“)

text:
               24.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/35

      Usnesení Tribunálu ze dne 30. dubna 2019 — Promeco v. EUIPO — Aerts (nádobí)
      (Věc T-353/18) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o neplatnosti - Zrušení návrhu na prohlášení neplatnosti - Nevydání rozhodnutí“)
      (2019/C 213/36)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Promeco NV (Kortrijk, Belgie) (zástupci: H. Hartwig a A. von Mühlendahl, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: A. Folliard-Monguiral a H. O'Neill, zmocněnci)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Aerts NV (Geel, Belgie) (zástupci: G. Glas a T. Carmeliet, advokáti)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí velkého odvolacího senátu EUIPO ze dne 16. února 2018 (věc R 459/2016-G) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi Promeco NV a Aerts NV.

         Výrok

                  1)

                     O žalobě již není třeba rozhodnout.

                  2)

                     Promeco NV ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Úřadem Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO).

                  3)

                     Aerts NV ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 259, 23.7.2018.


title: Věc T-205/19: Žaloba podaná dne 5. dubna 2019 — BD v. Komise

text:
               24.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/47

      Žaloba podaná dne 5. dubna 2019 — BD v. Komise
      (Věc T-205/19)
      (2019/C 213/47)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: BD (zástupci: F. Wagner a N. Voß, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) ze dne 28. května 2018 ve věci C(2018) 3166 (Úř. věst. 2019, L 14, s. 1) pro rok 2012 a 2013;

                  —

                  podpůrně, aby vůči žalobkyni zrušil rozhodnutí SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) ze dne 28. května 2018 ve věci C(2018) 3166 pro rok 2012 a 2013;

                  —

                  dále podpůrně, aby zrušil rozhodnutí SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) ze dne 28. května 2018 ve věci C(2018) 3166 v rozsahu, v němž požaduje pro velké spotřebitele, jejichž spotřeba dosáhne minimálně 7 000 hodin používání za rok, náhradu ve výši 20 %, pro velké spotřebitele, jejichž spotřeba dosáhne minimálně 7 500 hodin používání za rok, náhradu ve výši 15 % a pro velké spotřebitele, jejichž spotřeba dosáhne minimálně 8 000 hodin používání za rok, náhradu ve výši 10 % zveřejněných síťových poplatků;

                  —

                  podpůrně konečně navrhuje, aby vůči žalobkyni zrušil rozhodnutí SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) ze dne 28. května 2018 ve věci C(2018) 3166 v rozsahu, v němž požaduje pro velké spotřebitele, jejichž spotřeba dosáhne minimálně 7 000 hodin používání za rok, náhradu ve výši 20 % zveřejněných síťových poplatků;

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení, včetně nákladů právního zastoupení a cestovného.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně následující žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z nesprávného předpokladu státní podpory ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.
                  V rámci prvního žalobního důvodu žalobkyně žalované vytýká, že při přezkumu osvobození od síťových poplatků za elektřinu, které je předmětem sporu, z právního hlediska nesprávně předpokládala existenci použití státních prostředků.
                  Navíc byl při přezkumu znaku skutkové podstaty „selektivita“ nesprávným a neúplným způsobem stanoven referenční systém.
                  Dále se uvádí, že žalovaná na základě neúplného stanovení referenčního systému porušila svoji povinnost uvést odůvodnění zakotvenou v čl. 296 odst. 2 SFEU.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z porušení zásady rovného zacházení.
                  V rámci druhého žalobního důvodu žalobkyně tvrdí, že prostřednictvím rozhodnutí žalované byly stanoveny pouze povinnosti k dodatečným platbám pro velké spotřebitele, kteří byli v letech 2012 a 2013 zcela osvobozeni od síťových poplatků za elektřinu. S těmito velkými spotřebiteli tak bylo ve vztahu k velkým spotřebitelům, kteří za stejné časové období využili paušálního snížení síťových poplatků za elektřinu a pro které nebyly stanoveny žádné povinnosti k dodatečným platbám, zacházeno nerovným způsobem a byli tak nespravedlivě znevýhodněni.
                  V této souvislosti je rovněž vytýkána skutečnost, že žalovaná, pokud jde o nerovné zacházení, porušila svoji povinnost uvést odůvodnění, která je zakotvena v čl. 263 odst. 2 SFEU a čl. 41 odst. 2 písm. c) Listiny základních práv Evropské unie. Nerovné zacházení je rovněž v rozporu se zákazem diskriminace, který je zakotven v čl. 32 odst. 1 směrnice 2009/72/ES (1).

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z porušení zásady legitimního očekávání.
                  V rámci třetího žalobního důvodu žalobkyně tvrdí, že vzhledem k individuálním okolnostem mohla legitimně očekávat, že zvláštní síťové poplatky za elektřinu, které jí byly přiznány, jí budou zachovány.

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/72/ES ze dne 13. července 2009 o společných pravidlech pro vnitřní trh s elektřinou a o zrušení směrnice 2003/54/ES (Úř. věst. 2009, L 211, s. 55).


title: Věc T-234/19: Žaloba podaná dne 9. dubna 2019 — Infineon Technologies v. Komise

text:
               24.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/53

      Žaloba podaná dne 9. dubna 2019 — Infineon Technologies v. Komise
      (Věc T-234/19)
      (2019/C 213/52)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Infineon Technologies AG (Neubiberg, Německo) (zástupci: L. Assmann a M. Peiffer, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí žalované pod číslem C(2018) 3166 (Úř. věst. 2019, L 14, s. 1) ze dne 28. března 2018 o státní podpoře SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) zavedené Německem pro spotřebitele v pásmu základního zatížení podle § 19 Stromnetzentgeltverordnung (nařízení o síťových poplatcích za elektřinu, dále jen „StromNEV“) a

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Žaloba je založena na jediném žalobním důvodu, podle něhož napadené rozhodnutí je protiprávní z důvodu, že osvobození od síťových poplatků podle § 19 odst. 2 druhé věty StromNEV nepředstavuje státní podporu ve smyslu článku 107 a násl. SFEU.
      V tomto ohledu žalobkyně nejprve tvrdí, na základě § 19 odst. 2 StromNEV nebyla osvobození od síťových poplatků poskytnuta ze státních prostředků ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, nýbrž byla financována německými provozovateli elektrické sítě, kteří jsou organizováni podle soukromého práva a nelze je přičíst státu. Sporný příplatek rovněž není, pokud jde o jeho účinky, srovnatelný s poplatkem za spotřebu elektřiny v Německu. Krom toho, Spolková republika Německo není oprávněna kontrolovat provozovatele elektroenergetických přenosových soustav, kteří jsou pověřeni správou těchto poplatků.
      Krom toho, žalobkyně uvádí, že osvobození od síťových poplatků na základě § 19 odst. 2 StromNEV se v mnoha ohledech liší od situace ve věci C-206/06, Essent Netwerk Noord a další a C-262/12, Vent de Colère!. Sporný případ je však srovnatelný se situací ve věci C-405/16 P, Německo v. Komise, a nelze jej tedy kvalifikovat jako státní podporu.


title: Věc T-237/19: Žaloba podaná dne 8. dubna 2019 — GTP v. Komise

text:
               24.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/54

      Žaloba podaná dne 8. dubna 2019 — GTP v. Komise
      (Věc T-237/19)
      (2019/C 213/53)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: GTP — Glastechnik Piesau GmbH & Co. KG (Neuhaus am Rennweg, Německo) (zástupci: F. Wagner a N. Voß, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) ze dne 28. května 2018 ve věci C(2018) 3166 (Úř. věst. 2019, L 14, s. 1) pro rok 2012 a 2013;

                  —

                  podpůrně, aby vůči žalobkyni zrušil rozhodnutí SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) ze dne 28. května 2018 ve věci C(2018) 3166 pro rok 2012 a 2013;

                  —

                  dále podpůrně, aby zrušil rozhodnutí SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) ze dne 28. května 2018 ve věci C(2018) 3166 v rozsahu, v němž požaduje pro velké spotřebitele, jejichž spotřeba dosáhne minimálně 7 000 hodin používání za rok, náhradu ve výši 20 %, pro velké spotřebitele, jejichž spotřeba dosáhne minimálně 7 500 hodin používání za rok, náhradu ve výši 15 % a pro velké spotřebitele, jejichž spotřeba dosáhne minimálně 8 000 hodin používání za rok, náhradu ve výši 10 % zveřejněných síťových poplatků;

                  —

                  podpůrně konečně navrhuje, aby vůči žalobkyni zrušil rozhodnutí SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) ze dne 28. května 2018 ve věci C(2018) 3166 v rozsahu, v němž požaduje pro velké spotřebitele, jejichž spotřeba dosáhne minimálně 7 000 hodin používání za rok, náhradu ve výši 20 % zveřejněných síťových poplatků; jakož i

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení, včetně nákladů právního zastoupení a cestovného.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně následující žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z nesprávného předpokladu státní podpory ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.
                  V rámci prvního žalobního důvodu žalobkyně žalované vytýká, že při přezkumu osvobození od síťových poplatků za elektřinu, které je předmětem sporu, z právního hlediska nesprávně předpokládala existenci použití státních prostředků.
                  Navíc byl při přezkumu znaku skutkové podstaty „selektivita“ nesprávným a neúplným způsobem stanoven referenční systém.
                  Dále se uvádí, že žalovaná na základě neúplného stanovení referenčního systému porušila svoji povinnost uvést odůvodnění zakotvenou v čl. 296 odst. 2 SFEU.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z porušení zásady rovného zacházení.
                  V rámci druhého žalobního důvodu žalobkyně tvrdí, že prostřednictvím rozhodnutí žalované byly stanoveny pouze povinnosti k dodatečným platbám pro velké spotřebitele, kteří byli v letech 2012 a 2013 zcela osvobozeni od síťových poplatků za elektřinu. S těmito velkými spotřebiteli tak bylo ve vztahu k velkým spotřebitelům, kteří za stejné časové období využili paušálního snížení síťových poplatků za elektřinu a pro které nebyly stanoveny žádné povinnosti k dodatečným platbám, zacházeno nerovným způsobem a byli tak nespravedlivě znevýhodněni.
                  V této souvislosti je rovněž vytýkána skutečnost, že žalovaná, pokud jde o nerovné zacházení, porušila svoji povinnost uvést odůvodnění, která je zakotvena v čl. 263 odst. 2 SFEU a čl. 41 odst. 2 písm. c) Listiny základních práv Evropské unie. Nerovné zacházení je rovněž v rozporu se zákazem diskriminace, který je zakotven v čl. 32 odst. 1 směrnice 2009/72/ES (1).

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z porušení zásady legitimního očekávání.
                  V rámci třetího žalobního důvodu žalobkyně tvrdí, že vzhledem k individuálním okolnostem mohla legitimně očekávat, že zvláštní síťové poplatky za elektřinu, které jí byly přiznány, jí budou zachovány.

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/72/ES ze dne 13. července 2009 o společných pravidlech pro vnitřní trh s elektřinou a o zrušení směrnice 2003/54/ES (Úř. věst. 2009, L 211, s. 55).


title: Věc T-240/19: Žaloba podaná dne 9. dubna 2019 — A9.com v. EUIPO (zařízení ve tvaru zvonu)

text:
               24.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/56

      Žaloba podaná dne 9. dubna 2019 — A9.com v. EUIPO (zařízení ve tvaru zvonu)
      (Věc T-240/19)
      (2019/C 213/55)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: A9.com, Inc. (Palo Alto, Kalifornie, Spojené státy) (zástupci: A. Klett a C. Mikyska, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Sporná ochranná známka: Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie (zobrazení zařízení ve tvaru zvonu) — Přihláška č. 17 868 712

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 4. února 2019, ve věci R 1309/2018-2

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil žalovanému náhradu nákladů řízení vynaložených v řízení před Tribunálem, jakož i náhradu nákladů řízení vynaložených v řízení před odvolacím senátem, včetně nezbytných výdajů žalobkyně v obou řízeních.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

                  —

                  Porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-571/18: Usnesení Tribunálu ze dne 30. dubna 2019 — YR v. Komise

text:
               24.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/84

      Usnesení Tribunálu ze dne 30. dubna 2019 — YR v. Komise
      (Věc T-571/18) (1)

      (2019/C 213/83)
      Jednací jazyk: francouzština
      Předseda osmého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 408, 12.11.2018.


title: Věc C-450/17 P: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 8. května 2019 — Landeskreditbank Baden-Württemberg — Förderbank v. Evropská centrální banka, Evropská komise („Kasační opravný prostředek — Hospodářská a měnová politika — Nařízení (EU) č. 1024/2013 — Článek 6 odst. 4 — Nařízení (EU) č. 468/2014 — Článek 70 odst. 1 — Obezřetnostní dohled nad úvěrovými institucemi — Úkoly svěřené Evropské centrální bance (ECB) — Jednotný mechanismus dohledu — Plnění těchto úkolů příslušnými vnitrostátními orgány — „Méně významná“úvěrová instituce — „Zvláštní okolnosti“, které odůvodňují klasifikaci úvěrové instituce jako „méně významné““)

text:
               8.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 230/5

      Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 8. května 2019 — Landeskreditbank Baden-Württemberg — Förderbank v. Evropská centrální banka, Evropská komise
      (Věc C-450/17 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Hospodářská a měnová politika - Nařízení (EU) č. 1024/2013 - Článek 6 odst. 4 - Nařízení (EU) č. 468/2014 - Článek 70 odst. 1 - Obezřetnostní dohled nad úvěrovými institucemi - Úkoly svěřené Evropské centrální bance (ECB) - Jednotný mechanismus dohledu - Plnění těchto úkolů příslušnými vnitrostátními orgány - „Méně významná“úvěrová instituce - „Zvláštní okolnosti“, které odůvodňují klasifikaci úvěrové instituce jako „méně významné““)
      (2019/C 230/05)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Landeskreditbank Baden-Württemberg — Förderbank (zástupci: A. Glos, T. Lübbig a M. Benzing, Rechtsanwälte)

         Další účastnice řízení: Evropská centrální banka (zástupci: E. Koupepidou a R. Bax, zmocněnci, ve spolupráci s H.-G. Kamannem, Rechtsanwalt), Evropská komise (zástupci: W. Mölls a K.-Ph. Wojcik, zmocněnci)

         Výrok

                  1)

                  Kasační opravný prostředek se zamítá.

                  2)

                  Landeskreditbank Baden-Württemberg — Förderbank se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 293, 4.9.2017.


title: Věc C-291/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel Brașov (Rumunsko) dne 9. dubna 2019 — SO v. TP a další

text:
               22.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 246/9

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel Brașov (Rumunsko) dne 9. dubna 2019 — SO v. TP a další
      (Věc C-291/19)
      (2019/C 246/09)
      Jednací jazyk: rumunština

         Předkládající soud

      Curtea de Apel Brașov

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatel: SO

         Odpůrci: TP a další

         Předběžné otázky

                  1)

                  Musí být mechanismus pro spolupráci a ověřování (MSO) zřízený rozhodnutím Evropské komise 2006/928/ES ze dne 13. prosince 2006 považován za akt přijatý orgánem Evropské unie ve smyslu článku 267 SFEU, který může podléhat výkladu Soudního dvora Evropské unie?

                  2)

                  Jsou požadavky obsažené ve zprávách vypracovaných v rámci uvedeného mechanismu pro Rumunsko závazné, zejména (ale nejen pouze) pokud jde o nezbytnost provést legislativní změny, které by byly podle závěrů MSO v souladu s doporučeními formulovanými Benátskou komisí a skupinou států proti korupci Rady Evropy?

                  3)

                  Musí být článek 2, vykládaný ve spojení s čl. 4 odst. 3 Smlouvy o Evropské unii, vykládán v tom smyslu, že pod povinnost členského státu dodržovat zásady právního státu spadá i povinnost, aby Rumunsko dodržovalo požadavky uložené ve zprávách vypracovaných v rámci mechanismu pro spolupráci a ověřování (MSO), zřízeného rozhodnutím Evropské komise 2006/928/ES ze dne 13. prosince 2006 (1)?

                  4)

                  Brání zásada nezávislosti soudců, zakotvená v čl. 19 odst. 1 druhém pododstavci SEU a v článku 47 Listiny základních práv Evropské unie, jak je vykládána judikaturou Soudního dvora Evropské unie (rozsudek velkého senátu ze dne 27. února 2018, Associação Sindical dos Juízes Portugueses, C-64/16, EU:C:2018:117), zřízení oddělení pro vyšetřování trestných činů spáchaných v rámci soudního systému v rámci státního zastupitelství u Înalta Curte de Casație și Justiție s ohledem na pravidla pro jmenování/odvolání státních zástupců, kteří jsou součástí uvedeného oddělení, na podmínky pro výkon funkcí v rámci tohoto oddělení, jakož i na způsob, jakým je stanovena působnost, v souvislosti s omezeným počtem míst v rámci tohoto oddělení?

                  5)

                  Brání článek 47 [druhý pododstavec] Listiny základních práv Evropské unie týkající se práva na spravedlivý proces prostřednictvím projednání věci v přiměřené lhůtě zřízení oddělení pro vyšetřování trestných činů spáchaných v rámci soudního systému v rámci státního zastupitelství u Înalta Curte de Casație și Justiție s ohledem na podmínky pro výkon funkcí v rámci tohoto oddělení a na způsob, jakým je stanovena působnost, v souvislosti s omezeným počtem míst v rámci tohoto oddělení?

         (1)  Rozhodnutí Komise ze dne 13. prosince 2006, kterým se zřizuje mechanismus pro spolupráci a ověřování pokroku Rumunska při dosahování specifických referenčních cílů v oblasti reformy soudnictví a boje proti korupci (Úř. věst. 2006, L 354, s. 56).


title: Věc C-320/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgericht Berlin (Německo) dne 19. dubna 2019 — Ingredion Germany GmbH v. Spolková republika Německo

text:
               22.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 246/10

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgericht Berlin (Německo) dne 19. dubna 2019 — Ingredion Germany GmbH v. Spolková republika Německo
      (Věc C-320/19)
      (2019/C 246/10)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Verwaltungsgericht Berlin

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: Ingredion Germany GmbH

         Žalovaná: Spolková republika Německo

         Předběžná otázka

      Musí být čl. 18 odst. 1 písm. c) a odst. 2 druhý pododstavec rozhodnutí Evropské komise 2011/278/EU (1) ve spojení s čl. 3 písm. h) a článkem 10a směrnice 2003/87/ES (2) vykládán tak, že pro nové účastníky na trhu je koeficient využití kapacity, který je relevantní pro úroveň činnosti týkající se paliva, omezen na hodnotu nižší než 100 %?

         (1)  Rozhodnutí Komise ze dne 27. dubna 2011, kterým se stanoví přechodná pravidla harmonizovaného přidělování bezplatných povolenek na emise platná v celé Unii podle článku 10a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES, Úř. věst. 2011, L 130, s. 1.

         (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES. (Úř. věst. 2003, L 275, s. 32).


title: Věc C-363/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Stockholms tingsrätt, Patent- och marknadsdomstolen (Švédsko) dne 7. května 2019 — Konsumentombudsmannen v. Mezina AB

text:
               22.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 246/11

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Stockholms tingsrätt, Patent- och marknadsdomstolen (Švédsko) dne 7. května 2019 — Konsumentombudsmannen v. Mezina AB
      (Věc C-363/19)
      (2019/C 246/11)
      Jednací jazyk: švédština

         Předkládající soud

      Stockholms tingsrätt, Patent- och marknadsdomstolen

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatel: Konsumentombudsmannen

         Odpůrkyně: Mezina AB

         Předběžné otázky

                  1)

                  Je důkazní břemeno v případě, kdy vnitrostátní soud rozhoduje o tom, zda byla uváděna nepřípustná zdravotní tvrzení v situaci, kdy dotčená zdravotní tvrzení představují tvrzení, na něž se vztahuje žádost podaná na základě čl. 13 odst. 2 nařízení č. 1924/2006 (1), která však dosud nedospěla do stádia rozhodnutí o schválení nebo neschválení, upraveno články 5 a 6 ve spojení s čl. 10 odst. 1 a čl. 28 odst. 5 nařízení č. 1924/2006, nebo se řídí vnitrostátními právními předpisy?

                  2)

                  Pokud odpověď na otázku č. 1 zní tak, že důkazní břemeno upravují ustanovení nařízení č. 1924/2006, nese toto důkazní břemeno obchodník, který dané zdravotní tvrzení uvádí, nebo orgán, který vnitrostátní soud žádá, aby obchodníkovi v dalším uvádění tohoto tvrzení zabránil?

                  3)

                  Upravují v situaci, jako je situace popsaná v otázce č. 1, požadavky na dokazování v případě, kdy vnitrostátní soud rozhoduje o tom, zda jsou uváděna nepřípustná zdravotní tvrzení, články 5 a 6 ve spojení s čl. 10 odst. 1 a čl. 28 odst. 5 nařízení č. 1924/2006, nebo se požadavky na dokazování řídí vnitrostátními právními předpisy?

                  4)

                  Pokud odpověď na otázku č. 3 zní tak, že požadavky na dokazování upravují ustanovení nařízení č. 1924/2006, jaké požadavky na dokazování jsou stanoveny?

                  5)

                  Má na odpovědi na otázky č. 1–4 vliv skutečnost, že v řízení u vnitrostátního soudu lze společně použít nařízení č. 1924/2006 (včetně čl. 3 písm. a) tohoto nařízení) a směrnici 2005/29 (2)?

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1924/2006 ze dne 20. prosince 2006 o výživových a zdravotních tvrzeních při označování potravin (Úř. věst. 2006 L 404, s. 9).

         (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/29/ES ze dne 11. května 2005 o nekalých obchodních praktikách vůči spotřebitelům na vnitřním trhu a o změně směrnice Rady 84/450/EHS, směrnic Evropského parlamentu a Rady 97/7/ES, 98/27/ES a 2002/65/ES a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2006/2004 (směrnice o nekalých obchodních praktikách) (Úř. věst. 2005 L 149, s. 22).


title: Věc C-379/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunalul Bihor (Rumunsko) dne 14. května 2019 — Trestní řízení proti IG, JH, KI, LJ

text:
               22.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 246/12

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunalul Bihor (Rumunsko) dne 14. května 2019 — Trestní řízení proti IG, JH, KI, LJ
      (Věc C-379/19)
      (2019/C 246/12)
      Jednací jazyk: rumunština

         Předkládající soud

      Tribunalul Bihor

         Účastníci původního řízení

      IG, JH, KI, LJ

         Předběžné otázky

                  1)

                  Jsou mechanismus pro spolupráci a ověřování (MSO) zřízený rozhodnutím Evropské komise 2006/928/ES ze dne 13. prosince 2006 (1) a požadavky obsažené ve zprávách vypracovaných v rámci uvedeného mechanismu pro Rumunsko závazné?

                  2)

                  Musí být článek 2, vykládaný ve spojení s čl. 4 odst. 3 Smlouvy o Evropské unii, vykládán v tom smyslu, že pod povinnost Rumunska dodržovat požadavky uložené ve zprávách vypracovaných v rámci mechanismu pro spolupráci a ověřování (MSO), zřízeného rozhodnutím Komise 2006/928/ES ze dne 13. prosince 2006, spadá i povinnost, aby členský stát dodržoval zásady právního státu, a to i pokud jde o skutečnost, že se ústavní soud, politicko-soudní orgán, zdrží zásahů za účelem výkladu právních předpisů a stanovení konkrétních a závazných způsobů, jak je mají soudní orgány uplatňovat, což je výlučná pravomoc přiznaná soudnímu orgánu, a za účelem zavedení nových legislativních ustanovení, což je výlučná pravomoc přiznaná legislativnímu orgánu? Ukládá unijní právo odstranění účinků takového rozhodnutí přijatého ústavním soudem? Brání právo Evropské unie normě vnitrostátního práva, která upravuje kárnou odpovědnost soudce nebo státního zástupce, který nepoužije rozhodnutí Curtea Constituțională (ústavní soud), v kontextu vznesené otázky?

                  3)

                  Brání zásada nezávislosti soudů, zakotvená v čl. 19 odst. 1 druhém pododstavci SEU a v článku 47 Listiny základních práv Evropské unie, jak je vykládána Soudním dvorem Evropské unie (rozsudek velkého senátu ze dne 27. února 2018, Associação Sindical dos Juízes Portugueses, C-64/16, EU:C:2018:117), tomu, aby byly pravomoci soudů nahrazeny rozhodnutími Curtea Constituțională (rozhodnutí č. 51 ze dne 16. února 2016, rozhodnutí č. 302 ze dne 4. května 2017 a rozhodnutí č. 26 [ze dne 16. ledna 2019]), s tím důsledkem, že je trestní řízení nepředvídatelné (uplatnění se zpětnou účinností) a není možné vykládat právní předpisy a uplatnit je na konkrétní případ? Brání právo Evropské unie normě vnitrostátního práva, která upravuje kárnou odpovědnost soudce nebo státního zástupce, který nepoužije rozhodnutí Curtea Constituțională, v kontextu vznesené otázky?

         (1)  Rozhodnutí Komise 2006/928/ES ze dne 13. prosince 2006, kterým se zřizuje mechanismus pro spolupráci a ověřování pokroku Rumunska při dosahování specifických referenčních cílů v oblasti reformy soudnictví a boje proti korupci (Úř. věst. 2006, L 354, s. 56).


title: Věc C-389/19 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 20. května 2019 Evropskou komisí proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 7. března 2019 ve věci T-837/16, Švédské království v. Evropská komise

text:
               22.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 246/13

      Kasační opravný prostředek podaný dne 20. května 2019 Evropskou komisí proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 7. března 2019 ve věci T-837/16, Švédské království v. Evropská komise
      (Věc C-389/19 P)
      (2019/C 246/13)
      Jednací jazyk: švédština

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: R. Lindenthal, K. Mifsud-Bonnici, G. Tolstoy, zmocněnci)

         Další účastníci řízení: Švédské království
      Dánské království
      Finská republika
      Evropský parlament a
      Evropská agentura pro chemické látky

         Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušil rozsudek Tribunálu (pátého senátu) ze dne 7. března 2019 ve věci T-837/16, Švédské království v. Evropská komise, zamítl žalobu v prvním stupni a uložil Švédskému království náhradu nákladů řízení, či podpůrně

                  —

                  vrátil věc Tribunálu k dalšímu projednání a rozhodl, že o nákladech řízení v prvním stupni a v řízení o kasačním opravném prostředku bude rozhodnuto později, a

                  —

                  nařídil zachování účinků sporného rozhodnutí.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Kasační opravný prostředek se týká rozsudku Tribunálu (pátého senátu) ze dne 7. března 2019 ve věci T-837/16. Tímto rozsudkem Tribunál zrušil prováděcí rozhodnutí Komise C(2016) 5644 final ze dne 7. září 2016 o udělení povolení k některým použitím sulfochromanu olovnatého, žluti a chroman-molybdenan-síranu olovnatého, červeni, a zamítl návrh Komise, aby byly účinky tohoto rozhodnutí zachovány do doby, než Komise přezkoumá žádost o povolení.
      Na podporu kasačního opravného prostředku předkládá Komise čtyři důvody.
      První důvod kasačního opravného prostředku: v bodech odůvodnění rozsudku týkajících se důkazní úrovně, jež má být uplatněna v rámci analýze alternativ, a konkrétně v bodech 79, 81, 85, 86, 90 a 101 odůvodnění, se Tribunál dopustil zjevně nesprávné aplikace práva v souvislosti s důkazní úrovní platnou podle čl. 60 odst. 4.
      Druhý důvod kasačního opravného prostředku: ve svém odůvodnění a zejména v jeho bodech 86, 90 a 96 se Tribunál dopustil zjevně nesprávné aplikace práva, když zcela pominul posuzovací pravomoc Komise stanovit prahové hodnoty technické a ekonomické uskutečnitelnosti v rámci analýzy alternativ podle čl. 60 odst. 4, a tím uplatnil nesprávné kritérium soudního přezkumu a zasáhl do posouzení sociálních, ekonomických a technických aspektů provedeného Komisí.
      Třetí důvod kasačního opravného prostředku: v bodech 86, 97 a 98 se Tribunál dopustil zjevně nesprávné aplikace práva ve vztahu ke spornému rozhodnutí zaprvé tím, že nezohlednil skutečnost, že pro použití, kdy charakteristiky pigmentu olova ve vztahu k technické efektivitě nejsou nezbytné, nebylo uděleno žádné povolení, a zadruhé tím, že podmínky ve sporném rozhodnutí popsal tak, že z nich vyplývá, že podmínka týkající se analýzy alternativ v čl. 60 odst. 4 nebyla splněna.
      Čtvrtý důvod kasačního opravného prostředku: druhý bod výroku, ve kterém Tribunál rozhodl, že účinky sporného rozhodnutí nebudou zachovány, se zakládá na zjevně nesprávné aplikaci práva v bodě 112 rozsudku.


title: Věc T-161/16: Usnesení Tribunálu ze dne 22. května 2019 — Puma v. EUIPO — CMS (CMS Italy) („Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie — Obrazová ochranná známka CMS Italy — Starší mezinárodní obrazové ochranné známky představující kočkovitou šelmu ve skoku doleva — Relativní důvody pro zamítnutí zápisu — Dobré jméno starších ochranných známek — Článek 8 odst. 5 nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 5 nařízení (EU) 2017/1001] — Důkaz o dobrém jménu — Dřívější rozhodnutí EUIPO konstatující dobré jméno starších ochranných známek — Zohlednění těchto rozhodnutí — Povinnost uvést odůvodnění — Zásada řádné správy“)

text:
               22.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 246/21

      Usnesení Tribunálu ze dne 22. května 2019 — Puma v. EUIPO — CMS (CMS Italy)
      (Věc T-161/16) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie - Obrazová ochranná známka CMS Italy - Starší mezinárodní obrazové ochranné známky představující kočkovitou šelmu ve skoku doleva - Relativní důvody pro zamítnutí zápisu - Dobré jméno starších ochranných známek - Článek 8 odst. 5 nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 5 nařízení (EU) 2017/1001] - Důkaz o dobrém jménu - Dřívější rozhodnutí EUIPO konstatující dobré jméno starších ochranných známek - Zohlednění těchto rozhodnutí - Povinnost uvést odůvodnění - Zásada řádné správy“)
      (2019/C 246/21)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Puma SE (Herzogenaurach, Německo) (zástupce: P. González-Bueno Catalán de Ocón, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: D. Walicka, zmocněnkyně)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Costruzione Macchine Speciali Srl (CMS) (Alonte, Itálie)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 29. ledna 2016 (věc R 229/2015-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi Puma a Costruzione Macchine Speciali (CMS).

         Výrok

                  1.

                     Rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 29. ledna 2016 (věc R 229/2015-2) se zrušuje.

                  2.

                     EUIPO se ukládá náhrada nákladů řízení, včetně nákladů vynaložených společností Puma SE.

         (1)  Úř. věst. C 222, 20.6.2016.


title: Věc C-628/17: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 12. června 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Sąd Najwyższy- Polsko) — Prezes Urzędu Ochrony Konkurencji i Konsumentów v. Orange Polska S.A („Řízení o předběžné otázce — Ochrana spotřebitele — Směrnice 2005/29/ES — Nekalé obchodní praktiky vůči spotřebitelům — Pojem „agresivní obchodní praktika“ — Povinnost spotřebitele učinit konečné rozhodnutí o obchodní transakci v přítomnosti kurýra, který mu doručuje všeobecné obchodní podmínky smlouvy“)

text:
               5.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 263/4

      Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 12. června 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Sąd Najwyższy- Polsko) — Prezes Urzędu Ochrony Konkurencji i Konsumentów v. Orange Polska S.A
      (Věc C-628/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Ochrana spotřebitele - Směrnice 2005/29/ES - Nekalé obchodní praktiky vůči spotřebitelům - Pojem „agresivní obchodní praktika“ - Povinnost spotřebitele učinit konečné rozhodnutí o obchodní transakci v přítomnosti kurýra, který mu doručuje všeobecné obchodní podmínky smlouvy“)
      (2019/C 263/04)
      Jednací jazyk: polština

         Předkládající soud

      Sąd Najwyższy

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Prezes Urzędu Ochrony Konkurencji i Konsumentów

         Žalovaná: Orange Polska S.A

         Výrok

      Článek 2 písm. j) a články 8 a 9 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/29/ES ze dne 11. května 2005 o nekalých obchodních praktikách vůči spotřebitelům na vnitřním trhu a o změně směrnice Rady 84/450/EHS, směrnic Evropského parlamentu a Rady 97/7/ES, 98/27/ES a 2002/65/ES a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2006/2004 musí být vykládány v tom smyslu, že použití takového způsobu uzavírání nebo změny smluv o poskytování telekomunikačních služeb, o který se jedná ve věci v původním řízení, v němž má spotřebitel učinit konečné rozhodnutí o obchodní transakci v přítomnosti kurýra, jenž mu předává vzorovou smlouvu, aniž by se mohl v přítomnosti tohoto kurýra nerušeně seznámit s obsahem této vzorové smlouvy,

                  —

                  nepředstavuje za všech okolností agresivní obchodní praktiku;

                  —

                  nepředstavuje agresivní obchodní praktiku formou nepatřičného ovlivňování pouze proto, že spotřebitel předem a individuálně, zejména e-mailem nebo na adresu svého bydliště, neobdržel všechny smluvní vzory, pokud tento spotřebitel měl před příchodem kurýra možnost se s jejich obsahem seznámit, a

                  —

                  představuje agresivní obchodní praktiku formou nepatřičného ovlivňování, zejména pokud se obchodník nebo jeho kurýr chová nekalým způsobem, který vede k vyvíjení nátlaku na spotřebitele, jenž výrazně narušuje jeho svobodnou volbu, jako v případě jednání, které tohoto spotřebitele obtěžuje nebo narušuje jeho úvahy související s rozhodnutím o obchodní transakci, jenž má učinit.

         (1)  Úř. věst. C 104, 19. 3. 2018.


title: Věc C-634/17: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 23. května 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgericht Oldenburg- Německo) — ReFood GmbH & Co. KG v. Landwirtschaftskammer Niedersachsen („Řízení o předběžné otázce — Životní prostředí — Přeprava odpadů v rámci Evropské unie — Nařízení (ES) č. 1013/2006 — Článek 1 odst. 3 písm. d) — Působnost — Nařízení (ES) č. 1069/2009 — Přeprava vedlejších produktů živočišného původu“)

text:
               5.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 263/5

      Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 23. května 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgericht Oldenburg- Německo) — ReFood GmbH & Co. KG v. Landwirtschaftskammer Niedersachsen
      (Věc C-634/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Životní prostředí - Přeprava odpadů v rámci Evropské unie - Nařízení (ES) č. 1013/2006 - Článek 1 odst. 3 písm. d) - Působnost - Nařízení (ES) č. 1069/2009 - Přeprava vedlejších produktů živočišného původu“)
      (2019/C 263/05)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Verwaltungsgericht Oldenburg

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: ReFood GmbH & Co. KG

         Žalovaná: Landwirtschaftskammer Niedersachsen

         Výrok

      Článek 1 odst. 3 písm. d) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1013/2006 ze dne 14. června 2006 o přepravě odpadů musí být vykládán v tom smyslu, že přeprava vedlejších produktů živočišného původu, na něž se vztahuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1069/2009 ze dne 21. října 2009 o hygienických pravidlech pro vedlejší produkty živočišného původu a získané produkty, které nejsou určeny k lidské spotřebě, a o zrušení nařízení (ES) č. 1774/2002 (nařízení o vedlejších produktech živočišného původu), je vyňata z působnosti nařízení č. 1013/2006, s výjimkou případů, kdy nařízení č. 1069/2009 výslovně stanoví použití nařízení č. 1013/2006.

         (1)  Úř. věst. C 52, 12.2.2018.