title: Věc T-215/12: Usnesení Tribunálu ze dne 2. října 2014 – MPM-Quality a Eutech v. OHIM – Elton Hodinářská (MANUFACTURE PRIM 1949) „Ochranná známka Společenství — Řízení o prohlášení neplatnosti — Obrazová ochranná známka Společenství MANUFACTURE PRIM 1949 — Starší mezinárodní a národní ochranné známky PRIM — Nedostatek dobré víry — Článek 165 odst. 4 nařízení (ES) č. 207/2009 — Články 41 a 56 nařízení č. 207/2009 — Článek 52 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009 — Neexistence skutečného užívání starší ochranné známky — Žaloba, která je z části zjevně nepřípustná, a z části postrádá jakýkoli právní základ“

text:
               24.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 421/42

         Usnesení Tribunálu ze dne 2. října 2014 – MPM-Quality a Eutech v. OHIM – Elton Hodinářská (MANUFACTURE PRIM 1949)
   (Věc T-215/12) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Obrazová ochranná známka Společenství MANUFACTURE PRIM 1949 - Starší mezinárodní a národní ochranné známky PRIM - Nedostatek dobré víry - Článek 165 odst. 4 nařízení (ES) č. 207/2009 - Články 41 a 56 nařízení č. 207/2009 - Článek 52 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009 - Neexistence skutečného užívání starší ochranné známky - Žaloba, která je z části zjevně nepřípustná, a z části postrádá jakýkoli právní základ“)
   2014/C 421/59
   Jednací jazyk: čeština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: MPM-Quality v.o.s. (Frýdek-Místek, Česká republika) a Eutech a.s. (Šternberk, Česká republika) (zástupce: M. Kyjovský, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: D. Gája a D. Botis, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Elton Hodinářšká a.s. (Nové Město nad Metují, Česká republika) (zástupce: T. Matoušek, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 5. března 2012 (věc R 826/2010-4) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi MPM-Quality v.o.s. a Eutech a.s. na straně jedné a Elton Hodinářská a.s. na straně druhé.

      Výrok

               1.

               Žaloba se odmítá.

               2.

               Společnostem MPM-Quality v.o.s. a Eutech a.s. se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 273, 8. 9. 2012.


title: Věc F-88/13: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 30. dubna 2014 – Kolarova v. REA „Veřejná služba — Zaměstnanci Výkonné agentury pro výzkum — Námitky a překážky v průběhu řízení — Námitka nepřípustnosti — Pravomoci svěřené orgánu oprávněnému uzavírat pracovní smlouvy — Pověření ‚Úřadu pro správu a vyplácení individuálních nároků‘ (PMO) — Žaloba namířená proti rozhodnutím PMO — Žaloba směřující proti delegujícímu orgánu — Zjevná nepřípustnost“

text:
               16.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 184/39

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 30. dubna 2014 – Kolarova v. REA
   (Věc F-88/13)
   („Veřejná služba - Zaměstnanci Výkonné agentury pro výzkum - Námitky a překážky v průběhu řízení - Námitka nepřípustnosti - Pravomoci svěřené orgánu oprávněnému uzavírat pracovní smlouvy - Pověření ‚Úřadu pro správu a vyplácení individuálních nároků‘ (PMO) - Žaloba namířená proti rozhodnutím PMO - Žaloba směřující proti delegujícímu orgánu - Zjevná nepřípustnost“)
   2014/C 184/64
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Desislava Kolarova (Brusel, Belgie) (zástupce: F. Frabetti, advokát)

      Žalovaná: Výkonná agentura pro výzkum (zástupci: S. Payan-Lagrou, zmocněnkyně, ve spolupráci s B. Wägenbaurem, advokátem)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí o zamítnutí žádosti žalobkyně, aby bylo na její matku pohlíženo podle čl. 2 odst. 4 přílohy VII služebního řádu jako na vyživované dítě

      Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se odmítá jako zjevně nepřípustná.

               2)

               Desislava Kolarova ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Výkonnou agenturou pro výzkum.


title: Věc T-489/17: Žaloba podaná dne 2. srpna 2017 – Windspiel Manufaktur v. EUIPO (Vyobrazení uzávěru láhve)

text:
               18.9.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 309/40

         Žaloba podaná dne 2. srpna 2017 – Windspiel Manufaktur v. EUIPO (Vyobrazení uzávěru láhve)
   (Věc T-489/17)
   (2017/C 309/54)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Windspiel Manufaktur GmbH (Daun, Německo) (zástupce: O. Löffel, Rechtsanwalt)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Sporná ochranná známka: Poziční ochranná známka EU (vyobrazení uzávěru láhve) – Přihláška č. 15 024 987.

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 1. června 2017 ve věci R 1374/2016-4.

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí,

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

   Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-538/13: Usnesení Tribunálu ze dne 2. září 2014 – Verein Natura Havel a Vierhaus v. Komise „Přístup k dokumentům — Nařízení (ES) č. 1049/2001 — Výzva dopisem zaslaná v řízení o nesplnění povinnosti týkajícím se souladu německé právní úpravy letectví s unijním právem — Odepření přístupu — Výjimka týkající se ochrany cílů inspekce, vyšetřování a auditu — Žaloba, která je zčásti zjevně nepřípustná a zčásti zjevně neopodstatněná“

text:
               27.10.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 380/14

         Usnesení Tribunálu ze dne 2. září 2014 – Verein Natura Havel a Vierhaus v. Komise
   (Věc T-538/13) (1)

   („Přístup k dokumentům - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Výzva dopisem zaslaná v řízení o nesplnění povinnosti týkajícím se souladu německé právní úpravy letectví s unijním právem - Odepření přístupu - Výjimka týkající se ochrany cílů inspekce, vyšetřování a auditu - Žaloba, která je zčásti zjevně nepřípustná a zčásti zjevně neopodstatněná“)
   2014/C 380/18
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobci: Verein Natura Havel eV (Berlín, Německo) a Hans-Peter Vierhaus (Berlín, Německo) (zástupce: O. Austilat, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně B. Martenczuk a C. Zadra, poté B. Martenczuk a J. Baquero Cruz, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 24. června 2013, kterým byla odmítnuta prvotní žádost o zpřístupnění výzvy dopisem zaslané Spolkové republice Německo na základě článku 258 SFEU, a zrušení rozhodnutí Komise ze dne 3. září 2013, kterým byla zamítnuta potvrzující žádost o zpřístupnění tohoto dopisu

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Verein Natura Havel eV a Hansi-Peterovi Vierhausovi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 344, 23.11.2013.


title: Věc T-384/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 18. března 2015 – Intermark v. OHIM – Coca Cola (RIENERGY Cola) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství RIENERGY Cola — Starší obrazová ochranná známka Společenství Coca-Cola a starší slovní ochranná známka Společenství COCA COLA — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               4.5.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 146/37

         Rozsudek Tribunálu ze dne 18. března 2015 – Intermark v. OHIM – Coca Cola (RIENERGY Cola)
   (Věc T-384/13) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství RIENERGY Cola - Starší obrazová ochranná známka Společenství Coca-Cola a starší slovní ochranná známka Společenství COCA COLA - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2015/C 146/50)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Intermark Srl (Ştei, Rumunsko) (zástupci: původně Á. László, poté B. Bozóki, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: původně A. Pohlmann, poté M. Fischer, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: The Coca-Cola Company (Atlanta, Georgie, Spojené státy) (zástupkyně: L. Alonso Domingo, advokátka)

      Předmět věci

   Žaloba proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 6. května 2013 (věc R 1116/2012-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi The Coca-Cola Company a Intermark Srl.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti Intermark Srl se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 260, 7.9.2013.


title: Věc T-757/15: Žaloba podaná dne 22. prosince 2015 – Facebook v. OHIM – Brand IP Licensing (lovebook)

text:
               22.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 68/41

         Žaloba podaná dne 22. prosince 2015 – Facebook v. OHIM – Brand IP Licensing (lovebook)
   (Věc T-757/15)
   (2016/C 068/52)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Facebook, Inc. (Menlo Park, Spojené státy) (zástupci: M. Granado Carpenter a M. Polo Carreño, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Brand IP Licensing Ltd (Road Town, Britské Panenské ostrovy)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Společenství „lovebook“ – Přihláška č. 9 926 577

      Řízení před OHIM: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 30. září 2015, ve věci R 2028/2014-2

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil v rozsahu, v němž se jím ruší rozhodnutí námitkového oddělení, kterým bylo vyhověno námitce proti přihlášce ochranné známky Společenství č. No 9 926 577 LOVEBOOK na základě pravděpodobnosti záměny vzhledem k tomu, že dospělo k závěru, že podobnost označení je minimální ve srovnání s rozdíly, že celkové působení označení a jeho vnímání ze strany relevantní veřejnosti je takové, že si nejsou podobné, a že tomu tak je i v případě, že starší ochranné známky jsou odlišnější;

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů v řízení před Tribunálem.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-132/98: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 17. prosince 2008 – Groupe Perry a Isibiris v. Komise

text:
               7.3.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 55/50

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 17. prosince 2008 – Groupe Perry a Isibiris v. Komise
   (Věc T-132/98) (1)

   (2009/C 55/90)

      Jednací jazyk: francouzština

   Předseda šestého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 312, 10.10.1998.


title: Spojené věci C-692/15 až C-694/15: Usnesení Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 12. května 2016 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Consiglio di Stato – Itálie) – Security Service Srl (C-692/15), Il Camaleonte Srl (C-693/15), Vigilanza Privata Turris Srl (C-694/15) v. Ministero dell'Interno (C-692/15 a C-693/15), Questura di Napoli, Questura di Roma (C-692/15) „Řízení o předběžné otázce — Jednací řád Soudního dvora — Článek 53 odst. 2 — Svoboda usazování a volný pohyb služeb — Čistě vnitrostátní situace — Zjevný nedostatek pravomoci Soudního dvora“

text:
               1.8.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 279/8

         Usnesení Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 12. května 2016 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Consiglio di Stato – Itálie) – Security Service Srl (C-692/15), Il Camaleonte Srl (C-693/15), Vigilanza Privata Turris Srl (C-694/15) v. Ministero dell'Interno (C-692/15 a C-693/15), Questura di Napoli, Questura di Roma (C-692/15)
   (Spojené věci C-692/15 až C-694/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Jednací řád Soudního dvora - Článek 53 odst. 2 - Svoboda usazování a volný pohyb služeb - Čistě vnitrostátní situace - Zjevný nedostatek pravomoci Soudního dvora“)
   (2016/C 279/13)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Consiglio di Stato

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelky: Security Service Srl (C-692/15), Il Camaleonte Srl (C-693/15), Vigilanza Privata Turris Srl (C-694/15)

      Odpůrci: Ministero dell'Interno (C-692/15 a C-693/15), Questura di Napoli, Questura di Roma (C-692/15)

      Výrok

   Soudní dvůr Evropské unie zjevně nemá pravomoc k tomu, aby odpověděl na otázky položené Consiglio di Stato (Státní rada, Itálie) rozhodnutími ze dne 12. listopadu 2015.

      (1)  Úř. věst. C 106, 21.3.2016.


title: Věc T-446/09: Žaloba podaná dne 9. listopadu 2009 — Escola Superior Agrária de Coimbra v. Komise

text:
               13.2.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 37/39

         Žaloba podaná dne 9. listopadu 2009 — Escola Superior Agrária de Coimbra v. Komise
   (Věc T-446/09)
   2010/C 37/54
   Jednací jazyk: portugalština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Escola Superior Agrária de Coimbra (Bencante, Portugalsko) (zástupci: J. Pais do Amaral, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhové žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Komise D(2009) 22468 ze dne 9. září 2009,

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Nedostatek odůvodnění ohledně požadavku vrácení částky uvedené v bodě 8 dopisu ze dne 12. srpna 2009.
   Porušení bodů 21.2 a 22 administrativních rámcových ustanovení ohledně dalších částek, neboť existoval záznam o čase, který jednotliví účastníci věnovali projektu, s určením osoby, jenž na projektu pracovala, s uvedením odpracovaného časového úseku, přičemž takto zaznamenaný čas je skutečný.
   Nesprávné posouzení skutkových okolností, neboť správní orgány mohou jednat pouze pokud jsou skutečnosti pravdivé, přičemž nestačí samotná pochybnost správních orgánů ohledně toho, zda byl, či nebyl čas zaznamenaný na timesheets skutečně odpracován, neboť důkazní břemeno nese Komise.
   Nesprávné posouzení podkladů, neboť neexistuje žádná písemně stanovená povinnost přijmout určitý typ systému záznamů odpracovaného času, jenž by byl přesnější než záznamy na timesheets. V průběhu plnění smlouvy a není-li již možné změnit původní legitimní postup záznamu času odpracovaného na projektu, konkrétně prostřednictvím timesheets, nemůže Komise legitimně požadovat více, než co bylo předem dohodnuto ve smlouvě. Krom toho požadavek fotografického záznamu času odpracovaného na projektu je nepřiměřený.
   Napadený akt porušuje zásadu jednání v dobré víře, zásadu legitimního očekávání, zásadu transparentnosti, zásadu proporcionality, zásadu proporcionality a zásadu řádné správy, protože pravidla záznamu času jsou nová, což rovněž potvrzuje skutečnost, že uvedené normy byly výslovně a jasně stanoveny v předchozích verzích dotčeného programu.
   Nesprávné posouzení skutkových okolností, pokud jde o rozsah a obsah vrácení částek, které požaduje Komise, protože tento požadavek je nepřiměřený rozsahu a povaze údajných nesrovnalostí, jelikož nebylo možné dosáhnout výsledků, jež se odrážejí v umístění na přibližně desátém místě z téměř 200 projektů, aniž by bylo na projektu odpracováno zjevně větší množství času, než představuje částka, jež byla skutečně vyplacená (po odečtení částky, jejíž vrácení se požaduje).


title: Věc T-120/11: Žaloba podaná dne 2. března 2011 — BFA v. Rada

text:
               30.4.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 130/18

         Žaloba podaná dne 2. března 2011 — BFA v. Rada
   (Věc T-120/11)
   2011/C 130/32
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Banque pour le financement de l’agriculture (BFA) (Abidžan, Pobřeží slonoviny) (zástupce: J.-C. Tchikaya, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání žalobkyně

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Rady 2011/18/SZBP ze dne 14. ledna 2011 o změně rozhodnutí Rady 2010/656/SZBP, kterým se obnovují omezující opatření vůči Pobřeží slonoviny, a dále nařízení Rady (EU) č. 25/2011 ze dne 14. ledna 2011 o změně nařízení (ES) č. 560/2005, kterým se ukládají některá zvláštní omezující opatření namířená proti některým osobám a subjektům vzhledem k situaci v Pobřeží slonoviny, a to v části, v níž se týkají žalobkyně;

               —

               uložil Radě náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobkyní uplatňované žalobní důvody a hlavní argumenty jsou v podstatě stejné jako žalobní důvody a hlavní argumenty uplatňované ve věci T-118/11, Attey v. Rada, nebo jsou jim podobné.


title: Věc C-64/09: Žaloba podaná dne 13. února 2009 – Komise Evropských společenství v. Francouzská republika

text:
               18.4.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 90/16

         Žaloba podaná dne 13. února 2009 – Komise Evropských společenství v. Francouzská republika
   (Věc C-64/09)
   2009/C 90/25
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: P. Oliver a J.-B. Laignelot, zmocněnci)

      Žalovaná: Francouzská republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Francouzská republika tím, že nepřijala veškeré právní a správní předpisy nezbytné k řádnému a úplnému provedení čl. 2 bodu 13, čl. 4 odst. 2 písm. a), čl. 5 odst. 3 a 4, čl. 6 odst. 3, čl. 7 odst. 1 a čl. 8 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/53/ES ze dne 18. září 2000 o vozidlech s ukončenou životností (1), nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice;

               —

               uložit Francouzské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu své žaloby Komise uplatňuje sedm žalobních důvodů vycházejících z nesprávného provedení určitých ustanovení směrnice 2000/53/ES do francouzského práva.
   Žalobkyně nejprve tvrdí, že provedení definice čl. 2 bodu 13 týkající se „informací pro demontáž“ vozidel s ukončenou životností nebylo zajištěno dostatečně jasně a přesně, jelikož odpovídající vnitrostátní ustanovení má zjevně omezenější dosah, než ustanovení směrnice, a především opomíjí veškeré souvislosti s cílem vhodného zacházení slučitelného s životním prostředím, zamýšleným zákonodárcem Společenství.
   Podle žalobkyně má dále opožděné provedení čl. 4 odst. 2 bodu a) za důsledek, že na trhu byla po dobu osmnácti měsíců přítomna vozidla, látky a součásti obsahující mimo rámec případů, na které se vztahuje výjimka, olovo, rtuť, kadmium nebo šestimocný chrom, neboť relevantní vnitrostátní ustanovení byla použitelná pouze na vozidla, která prošla schválením typu po 31. prosinci 2004, zatímco čl. 4 odst. 2 bodu a) směrnice uváděl datum 1. července 2003.
   Žalobkyně rovněž tvrdí, že postup zavedený čl. 5 odst. 3, týkající se vydávání osvědčení o likvidaci vozidla s ukončenou životností, nebyl do francouzského práva proveden správně, což může vytvářet nejasnosti, zejména pro majitele vozidel pocházejících z jiných členských států. Komise v tomto ohledu kritizuje zejména skutečnost, že osvědčení o likvidaci není vydáváno při převozu vozidla, ale až po jeho fyzické likvidaci, a že uvedené osvědčení není předáno držiteli vozidla s ukončenou životností, ale prefektovi departementu, ve kterém bylo vozidlo registrováno.
   Začtvrté, Komise si stěžuje na provedení čl. 5 odst. 4, které odporuje jeho užitečnému účinku, jelikož umožňuje některým autorizovaným zařízením, schváleným vrakovištím, odmítnout převzetí vozidla s ukončenou životností a nestanovuje ve prospěch těchto vrakovišť žádný kompenzační mechanismus.
   Stejně tak provedení čl. 6 odst. 3 nerespektuje pojem „rozebrání“ označující první část zpracovávání vozidel s ukončenou životností, a sice odstranění snadno oddělitelných dílů před provedením odstranění znečišťujících látek.
   Žalobkyně rovněž kritizuje provedení čl. 7 odst. 1, jelikož francouzské orgány podporují recyklaci součástí vozidel „vždy, kdy to umožňují technické a hospodářské podmínky“, zatímco směrnice uvádí přísnější povinnost recyklace, a to tehdy, „je-li vhodná z hlediska životního prostředí“.
   A konečně, Komise zdůrazňuje skutečnost, že čl. 8 odst. 3 ukládá členským státům povinnost přijmout jasná opatření k tomu, aby výrobci vozidel nebo součástí poskytovali pro každý typ nového vozidla uvedeného na trh informace pro demontáž v podobě příruček nebo s využitím elektronických médií.

      (1)  Úř. věst. L 269, s. 34; Zvl. vyd. 15/05, s. 224.


title: Věc F-4/16: Žaloba podaná dne 15. srpna 2016 – OT v. Komise

text:
               17.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 383/31

         Žaloba podaná dne 15. srpna 2016 – OT v. Komise
   (Věc F-4/16)
   (2016/C 383/41)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: OT (zástupce: D. Sobor, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí žalované o odmítnutí žalobcovy kandidatury na pracovní místo ředitele Evropského monitorovacího centra pro drogy a drogovou závislost, o zamítnutí jeho žádosti o pomoc či žádosti o zahájení administrativního šetření vzhledem k tvrzeným vadám a případům protiprávnosti v příslušném výběrovém řízení, a návrh na náhradu majetkové a nemajetkové újmy, která mu údajně vznikla.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               Zrušit rozhodnutí žalované ze dne 26. září 2014 o odmítnutí žalobcovy kandidatury na pracovní místo ředitele Evropského monitorovacího centra pro drogy a drogovou závislost,

               —

               zrušit rozhodnutí žalované ze dne 9. dubna 2015, kterým byla zamítnuta žalobcova stížnost a žádost o pomoc,

               —

               zrušit rozhodnutí žalované ze dne 22. října 2015, kterým byla zamítnuta žalobcova stížnost,

               —

               uložit žalované, aby uhradila částku ve výši 2 836 107 eur (slovy dva miliony osm set třicet šest tisíc jedno sto sedm eur) jako náhradu majetkové újmy vzniklé žalobci,

               —

               uložit žalované, aby uhradila částku ve výši 100 000 eur (slovy jedno sto tisíc eur) jako náhradu nemajetkové újmy vzniklé žalobci a

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení vynaložených žalobcem.


title: Věc F-28/10: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 15. března 2011 — Mioni v. Komise ( „Veřejná služba — Smluvní zaměstnanci — Odměňování — Příspěvek za práci v zahraničí — Podmínky stanovené v článku 4 přílohy VII služebního řádu — Místo trvalého bydliště před nástupem do zaměstnání“ )

text:
               12.5.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/23

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 15. března 2011 — Mioni v. Komise
   (Věc F-28/10) (1)

   (Veřejná služba - Smluvní zaměstnanci - Odměňování - Příspěvek za práci v zahraničí - Podmínky stanovené v článku 4 přílohy VII služebního řádu - Místo trvalého bydliště před nástupem do zaměstnání)
   2012/C 138/45
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Gaëtan Barthélémy Maxence Mioni (Brusel, Belgie) (zástupce: L. Vogel, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: D. Martin a B. Eggers, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí, které ukončuje platbu příspěvku za práci v zahraničí dříve poskytnutého žalobci.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba G. Mioni se zamítá.

               2)

               G. Mioni ponese náhradu všech nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 179, 3.7.2010, s. 58.


title: Věc T-177/04: Žaloba podaná dne 14. května 2004 easyJet Airline Company Limited proti Komisi Evropských společenství

text:
               7.8.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 201/17

         Žaloba podaná dne 14. května 2004 easyJet Airline Company Limited proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-177/04)
   (2004/C 201/37)
   Jednací jazyk: angličtina
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 14. května 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství easyJet Airline Company Limited, se sídlem v Luton, Spojené království, zastoupenou J. Cookem, S. Dolanem a J. Parkerem, advokáty.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise ze dne 11. února 2004 ve věci č. COMP/M.3280 (Air France/KLM) prohlašující spojení za slučitelné se společným trhem, s výhradou, v souladu s čl. 6 odst. 1 písm. b) a čl. 6 odst. 2 nařízení Rady (EHS) č. 4064/89 (1),

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní tvrzení
   V napadeném rozhodnutí Komise dospěla k závěru, že fúze leteckých společností „Air France“ a „KLM“ povede k vytvoření nebo posílení dominantního postavení na celkem 14 meziměstských leteckých linkách. Komise nicméně prohlásila spojení za slučitelné se společným trhem s výhradou splnění závazků předložených účastníky fúze.
   Žalobkyně, která je sama leteckou společností, požaduje zrušení tohoto rozhodnutí, dovolávajíc se několika zjevně nesprávných posouzení Komise. Žalobkyně zejména tvrdí, že Komise řádně neposoudila následující skutečnosti:

               —

               posílení dominantního postavení fúzujícího subjektu na linkách, na kterých se Air France a KLM nepřekrývaly;

               —

               zda spojení vytvořilo nebo posílilo dominantní postavení na trzích nákupu letištních služeb;

               —

               účinky spojení na potencionální soutěž.

         Dále žalobkyně tvrdí, že Komise náležitě neodůvodnila své závěry, že letiště „Charles de Gaulle“ a „Orly“ v Paříži jsou zastupitelná. Nakonec má žalobkyně za to, že závazky účastníků byly zjevně nepřiměřené pro obnovení uspořádání účinné soutěže na trzích, na kterých vyvstaly obavy, týkající se dominantního postavení, a že se Komise dopustila zjevně nesprávného posouzení tím, že je přijala.

      (1)  Úř. věst. L 257/90, s. 13.


title: Věc C-140/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberster Gerichtshof (Rakousko) dne 19. března 2012 — Pensionsversicherungsanstalt v. Peter Brey

text:
               9.6.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 165/12

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberster Gerichtshof (Rakousko) dne 19. března 2012 — Pensionsversicherungsanstalt v. Peter Brey
   (Věc C-140/12)
   2012/C 165/19
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Oberster Gerichtshof

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Pensionsversicherungsanstalt

      Žalovaný: Peter Brey

      Předběžná otázka

   Je nutné považovat vyrovnávací příplatek za „dávku sociální pomoci“ ve smyslu čl. 7 odst. 1 písm. b) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004 (1)?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004 o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států, o změně nařízení (EHS) č. 1612/68 a o zrušení směrnic 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS; Úř. věst. L 158, s. 77.


title: Věc C-411/04 P: Opravný prostředek podaný Mannesmannröhren-Werke AG dne 23. září 2004 proti rozsudku vydanému dne 8. července 2004 Soudem prvního stupně Evropských společenství (druhým senátem) ve věci T-44/00, Mannesmannröhren-Werke AG proti Komisi Evropských společenství

text:
               6.11.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 273/24

         Opravný prostředek podaný Mannesmannröhren-Werke AG dne 23. září 2004 proti rozsudku vydanému dne 8. července 2004 Soudem prvního stupně Evropských společenství (druhým senátem) ve věci T-44/00, Mannesmannröhren-Werke AG proti Komisi Evropských společenství
   (Věc C-411/04 P)
   (2004/C 273/45)
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byl předložen dne 23. září 2004 opravný prostředek podaný Mannesmannröhren-Werke AG, zastoupeným advokáty Dr. Martinem Klusmannem a Dr. Frederikem Wiemerem, Freshfields Bruckhaus Deringer, Freiligranthstraße 1, D-40479 Düsseldorf, proti rozsudku vydanému dne 8. července 2004 Soudem prvního stupně Evropských společenství (druhým senátem) ve věci T-44/00, Mannesmannröhren-Werke AG proti Komisi Evropských společenství.
   Účastník řízení podávající opravný prostředek navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               Při zachování prvoinstančních návrhů žalobkyně částečně zrušil rozsudek Soudu prvního stupně Evropských společenství ze dne 8. července 2004 ve věci T-44/00, Mannesmannröhren-Werke AG proti Komisi Evropských společenství (1) v rozsahu, v němž jím byla zamítnuta žaloba proti rozhodnutí žalované 2003/382/ES ze dne 8. prosince 1999 v řízení podle článku 81 Smlouvy o ES.

               2.

               Prohlásil rozhodnutí žalované 2003/382/ES ze dne 8. prosince 1999 v celém rozsahu za neplatné.

               3.

               Podpůrně přiměřeně snížil pokutu stanovenou žalobkyni v článku 4 rozhodnutí 2003/382/ES, jakož i úroky splatné od zahájení řízení [Rechtshängigkeitszinsen] a úroky z prodlení určené v článku 5 rozhodnutí 2003/382/ES.

               4.

               Dále podpůrně vrátil právní spor Soudu prvního stupně Evropských společenství k novému rozhodnutí při zohlednění právního názoru Soudního dvora.

               5.

               Uložil žalované náhradu veškerých nákladů řízení.

         Důvody opravného prostředku a hlavní argumenty
   Žalobkyně požaduje zrušení rozhodnutí v celém rozsahu z celkem tří odvolacích důvodů:

               1.

               Soud porušil právní zásadu spravedlivého procesu, jelikož nesprávně považoval zásadní zhodnocení takzvaného „dokumentu o rozdělovacím klíči“ [Verteilerschlüssel-Papier] jakožto přitěžujícího důkazního prostředku za přípustné, ačkoliv autorství a původ dokumentu, jakož i okolnosti jeho získání nejsou žalobkyni známy. Žalobkyně by se mohla přiměřeně bránit proti přitěžujícímu „dokumentu o rozdělovacím klíči“ pouze tehdy, pokud by se mohla vyjádřit kromě obsahu také k věrohodnosti tohoto podkladu.

               2.

               Soud neprávem potvrdil porušení kartelového práva, vytýkané v článku 2 rozhodnutí, které je předmětem sporu. Žalovaná neprokázala, že žalobkyně uzavřela nebo uskutečnila uzavřením dodavatelské smlouvy se společností Corus v roce 1993 horizontální dohodu s podniky Vallourec a Dalmine. Zůstává nezohledněno, že se jedná o nevýhradní dodavatelskou smlouvu, která byla uzavřena více než dva roky po jiných smlouvách.

               3.

               Soud porušil zásadu rovného zacházení tím, že žalobkyni – na rozdíl od Vallourec a Dalmine – nepřiznal snížení pokuty z titulu spolupráce podle Sdělení o upuštění od stanovení peněžitých pokut nebo jejich snížení v kartelových věcech (Úř. věst. 1996, C 207). Takzvaným prohlášením „Becher“ se žalobkyně přičinila o objasnění skutkového děje, využitého v rozhodnutí, které je předmětem sporu. Nadto nepopírala žalobkyně zjištěné skutečnosti, uvedené ve sdělení o vytýkaných skutečnostech, což nebylo neprávem zohledněno ve snížení pokuty.

      (1)  Úř. věst. C 239, 25.9.2004.


title: Věc C-512/08: Žaloba podaná dne 25. listopadu 2008 – Komise Evropských společenství v. Francouzská republika

text:
               21.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/29

         Žaloba podaná dne 25. listopadu 2008 – Komise Evropských společenství v. Francouzská republika
   (Věc C-512/08)
   (2009/C 44/48)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: G. Rozet a E. Traversa, zmocněnci)

      Žalovaná: Francouzská republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Francouzská republika tím,

                           —

                           že podle článku R-332-4 Code de la sécurité sociale (zákon o sociálním zabezpečení) činí úhradu výdajů za zdravotní služby, které jsou dostupné v lékařské ordinaci a které vyžadují použití značného materiálního vybavení, jak je uvedeno v článku R-712-2 II des Code de la santé publique (zákon o veřejném zdraví), závislou na vydání předchozího povolení,

                           —

                           že ani v článku R-332-4 ani v jiném ustanovení francouzského práva nestanoví možnost přiznat pacientovi pojištěnému ve francouzském systému sociálního zabezpečení dodatečnou úhradu za podmínek stanovených v bodě 53 rozsudku ze dne 12. července 2001, Vanbraekel a další (C-368/98),

                     nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 49 smlouvy o ES;

               —

               uložit Francouzské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Na podporu své žaloby Komise vznáší dva žalobní důvody.
   Svým prvním žalobním důvodem Komise zpochybňuje nezbytnost předchozího povolení pro možnost obdržení úhrady některé, nikoli nemocniční zdravotní péče provedené v jiném členském státě. I když totiž tento požadavek může být odůvodněn, pokud se týká zdravotních služeb provedených v nemocničním zařízení, nezbytností zajistit jak dostatečný a trvalý přístup k vyvážené nabídce kvalitní nemocniční péče, tak i udržení tím způsobených výdajů ve zvládnutelných mezích, nezdá se podle žalobkyně přiměřený, pokud jde o zdravotní služby poskytnuté mimo nemocnici. Mnohé nástroje mohou omezit případný finanční dopad zrušení předchozího povolení, jako je možnost členských států určit rozsah péče hrazené zdravotním zabezpečením příslušející pojištěncům nebo vnitrostátní podmínky poskytování služeb, pokud nejsou diskriminační ani nevedou k omezení volného pohybu osob.
   Svým druhým žalobním důvodem Komise mimoto vytýká, že ve francouzském právu chybí ustanovení umožňující přiznat pacientovi, který je pojištěncem francouzského sociálního zabezpečení, dodatečnou úhradu za podmínek stanovených v bodě 53 rozsudku ze dne 12. července 2001, Vanbraekel a další (C-368/98), totiž úhradu odpovídající rozdílu vzhledem k částce, na jakou by měl nárok, kdyby mu nemocniční péče byla poskytnuta v jeho vlastním členském státě. Pacienti pojištění v uvedeném systému sociálního zabezpečení tudíž údajně plně nepožívají práv, která jsou jim přiznána článkem 49 ES, ve světle výkladu Soudního dvora.


title: Věc T-520/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 10. července 2012 — TF1 a další v. Komise ( „Státní podpory — Veřejnoprávní vysílání — Zamýšlená podpora Francouzské republiky ve prospěch France Télévisions — Rozpočtová podpora pro rok 2009 — Rozhodnutí nevznášet námitky — Služba obecného hospodářského zájmu — Kritérium proporcionality — Neexistence vážných potíží“ )

text:
               18.8.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 250/12

         Rozsudek Tribunálu ze dne 10. července 2012 — TF1 a další v. Komise
   (Věc T-520/09) (1)

   (Státní podpory - Veřejnoprávní vysílání - Zamýšlená podpora Francouzské republiky ve prospěch France Télévisions - Rozpočtová podpora pro rok 2009 - Rozhodnutí nevznášet námitky - Služba obecného hospodářského zájmu - Kritérium proporcionality - Neexistence vážných potíží)
   2012/C 250/21
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Télévision française 1 (TF1) (Boulogne-Billancourt, Francie), Métropole télévision (M6) (Neulily-sur-Seine, Francie) a Canal + (Issy-les-Moulineaux, Francie) (zástupci: J. P. Hordies a C. Smits, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: B. Stromsky a D. Grespan, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Francouzská republika (zástupci: G. de Bergues a J. Gstalter, zmocněnci) a France Télévisions (Paříž, Francie) (zástupci: J. P. Gunther a A. Giraud, advokáti)

      Předmět věci

   Návrh směřující ke zrušení rozhodnutí Komise ze dne 1. září 2009 týkající se rozpočtové podpory ve prospěch France Télévisions, jelikož Komise v tomto rozhodnutí nevznáší námitky proti rozpočtové podpoře v maximální výši 450 milionů euro pro rok 2009.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá jako neopodstatněná.

               2)

               Télévision française 1 (TF1), Métropole télévision (M6) a Canal + ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou Komisí a France Télévisions.

               3)

               Francouzská republika ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 80, 27.3.2010.


title: Věc T-114/06: Žaloba podaná dne  14. dubna 2006  – GLOBE v. Komise

text:
               3.6.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 131/48

         Žaloba podaná dne 14. dubna 2006 – GLOBE v. Komise
   (Věc T-114/06)
   (2006/C 131/88)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: GLOBE NV (Zandhoven, Belgie) (zástupce: A. Abate, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Evropské komise obsažené v dopise Procurement Co-ordinator, Ředitelství D/3 Úřadu pro spolupráci EuropeAid ze dne 2. března 2006 týkající se projektu EuropeAid/122078/C/S/Multi, nazvaného „Supply of a Pipeline Network Information System to the Central Asia Gas companies (Kazachstán, Kyrgyzstán, Turkmenistán, Uzbekistán)“;

               —

               stanovit mimosmluvní odpovědnost Komise v souvislosti s přijetím výše uvedeného rozhodnutí;

               —

               uložit Komisi, aby nahradila škody způsobené žalobkyni vyčíslené na 492 024,00 eur zvýšené o úroky z prodlení ode dne zveřejnění rozsudku;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně se účastnila nabídkového řízení na projekt EuropeAid/122078/C/S/Multi nazvaný „Innovation to tender for Supply of a Pipeline Network Information System to the Central Asia Gas companies (Kazachstán, Kyrgyzstán, Turkmenistán, Uzbekistán)“, spadající do rámce programu 2002 TACIS (1). Dopisem ze dne 2. března 2006 Komise informovala žalobkyni o tom, že její nabídka nebyla vybrána z důvodu, že nebyla nejnižší, a že zakázka byla zadána jinému konkurenčnímu podniku. V této žalobě žalobkyně požaduje zrušení rozhodnutí obsaženého v tomto dopise a náhradu škod, které jí měly vzniknout v důsledku přijetí napadeného rozhodnutí.
   Žalobkyně zpochybňuje toto rozhodnutí, když se dovolává několika žalobních důvodů.
   Nejdříve uplatňuje, že Komise přijetím napadeného rozhodnutí při posuzování vážným způsobem pochybila a porušila pokyny uchazečům, což způsobuje neplatnost a neúčinnost zadání zakázky vybranému uchazeči. V rámci tohoto žalobního důvodu žalobkyně tvrdí, že nabídka vybraná Komisí neodpovídá technickým specifikacím zadávací dokumentace. Rovněž Komisi vytýká, že prodloužila lhůtu k podání nabídek, jakož i to, že vyzvala konkurenta žalobkyně, aby opravil svou nabídku s ohledem na corrigendum spisu nabídkového řízení, a to po otevření nabídek, což umožnilo uchazeči, který byl nakonec vybrán, aby změnil svou nabídku tak, aby byla co nejnižší. Žalobkyně tak uplatňuje porušení zásady legitimního očekávání, jelikož její nabídka, nejnižší při otevírání nabídek, nebyla nakonec vybrána.
   Zadruhé žalobkyně tvrdí, že Komise tím, že ji předtím, než přijala napadené rozhodnutí, neinformovala o důvodech, pro které se rozhodla změnit pořadí priorit nabídek stanovené při veřejném otevírání nabídek, zbavila žalobkyni možnosti uplatnit její stanovisko, a v důsledku toho porušila její práva obhajoby.
   Třetí žalobní důvod uplatňovaný žalobkyní vychází z údajného porušení Komisí povinnosti odůvodnění, které je podle žalobkyně nedostatečné a vnitřně rozporné.
   Svým čtvrtým žalobním důvodem žalobkyně uplatňuje porušení zásady řádného výkonu spravedlnosti, jelikož podle ní Komise prokázala nedbalost, když opožděně oznámila výsledek výběru nabídek a opožděně odpověděla na různé dopisy žalobkyně.

      (1)  Program vycházející z nařízení ES, Euratom č. 99/2000 ze dne 29. prosince 1999 o poskytnutí pomoci partnerským státům ve východní Evropě a střední Asii (Úř. věst. L 12, s. 1; Zvl. vyd. 11/33, s. 107)


title: Věc T-52/11: Žaloba podaná dne 24. ledna 2011 — Aecops v. Komise

text:
               7.5.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 139/20

         Žaloba podaná dne 24. ledna 2011 — Aecops v. Komise
   (Věc T-52/11)
   2011/C 139/38
   Jednací jazyk: portugalština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: AECOPS — Associação de Empresas de Construção, Obras Públicas e Serviços (Lisabon, Portugalsko) (zástupci: J. da Cruz Vilaça a L. Pinto Monteiro, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               v souladu s článkem 263 SFEU zrušil rozhodnutí Komise ze dne 27. října 2010 ve věci 89 0979 P3, jímž se částka finanční pomoci schválené rozhodnutím Komise K(89) 0570 ze dne 22. března 1989 snižuje na 426 070 portugalských escud a jímž se zároveň ukládá vrácení částky 14 430,02 eur.

               —

               uložil Evropské komisi, aby nesla vlastní náklady řízení a nahradila náklady řízení žalobkyně.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod vychází z překročení přiměřené lhůty pro přijetí rozhodnutí, což zahrnuje:

                           —

                           promlčení lhůty pro zahájení řízení: žalobkyně se domnívá, že napadené rozhodnutí bylo přijato po uplynutí promlčecí doby čtyř let stanovené článkem 3 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 2988/95 ze dne 18. prosince 1995 o ochraně finančních zájmů Evropských společenství. I kdyby se mimoto případně prokázalo, že došlo k přerušení této promlčecí lhůty, její délka každopádně překročila dvojnásobek promlčecí doby, aniž bylo přijato jakékoli rozhodnutí podle čl. 3 odst. 1 čtvrtého pododstavce uvedeného nařízení. Jelikož došlo k promlčení předmětného práva, je třeba napadené rozhodnutí považovat za nezákonné a nevykonatelné;

                           —

                           porušení zásady právní jistoty: žalobkyně se domnívá, že skutečnost, že Komise od okamžiku, kdy došlo k namítaným nesrovnalostem, do okamžiku přijetí konečného rozhodnutí nechala uplynout více než dvacet let, představuje porušení zásady právní jistoty. Podle této základní zásady právního řádu Evropské unie má každý právo na to, aby jeho záležitosti byly orgány Unie řešeny v přiměřené lhůtě;

                           —

                           porušení práva na obhajobu: žalobkyně se domnívá, že došlo k porušení jejího práva na obhajobu, neboť skutečnost, že od okamžiku, kdy došlo k namítaným nesrovnalostem, do okamžiku přijetí konečného rozhodnutí uplynulo více než dvacet let, jí znemožnila vyjádřit se včas, tedy v době, kdy ještě disponovala dokumenty, jimiž by bylo možné odůvodnit výdaje, na něž podle Komise nelze poskytnout příspěvek.

               2)

               Druhý žalobní důvod vychází z porušení: žalobkyně se domnívá, že napadené rozhodnutí nesplňuje požadavky, které na odůvodnění klade článek 296 SFEU. Napadené rozhodnutí totiž neuvádí, byť stručně, důvody, které vedly ke snížení finanční pomoci poskytnuté z Evropského sociálního fondu; ani v dopise Instituto de Gestão do Fundo Social Europiu, jímž bylo napadené rozhodnutí žalobkyni sděleno, nejsou smysluplně uvedeny důvody pro snížení pomoci ani to, na které výdaje lze a na které nelze poskytnout příspěvek. Podle žalobkyně by i uvedené nedostatky odůvodnění měly Tribunál vést ke zrušení napadeného rozhodnutí.


               10.10.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 294/5

         Žaloba podaná dne 10. července 2013 Kontrolním úřadem ESVO proti Islandu
   (Věc E-18/13)
   2013/C 294/05
   Dne 10. července 2013 podal Kontrolní úřad ESVO, zastoupený zplnomocněnými zástupci Kontrolního úřadu ESVO (se sídlem na adrese 35, Rue Belliard, 1040 Brusel, Belgium) Xavierem Lewisem, Auður Ýr Steinarsdóttir a Mariou Moustakali, žalobu k Soudu ESVO směřující proti Islandu.
   Kontrolní úřad ESVO požaduje, aby Soudní dvůr ESVO:

               1)

               prohlásil, že nepřijetím i) opatření nutných k provedení aktu uvedeného v bodě 21ar přílohy XX k Dohodě o Evropském hospodářském prostoru (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/81/ES ze dne 23. října 2001 o národních emisních stropech pro některé látky znečisťující ovzduší) a začleněného do Dohody o EHP protokolem 1 k této dohodě nebo ii) jejich neoznámením Kontrolnímu úřadu ESVO ve stanovené lhůtě nesplnil Island své povinnosti podle tohoto aktu a podle článku 7 Dohody o EHP;

               2)

               uložil Islandu nést náklady tohoto řízení.

         Právní a skutkové okolnosti a žalobní důvody:

               —

               v této žalobě Kontrolního úřadu ESVO se uvádí, že Island nejpozději do 3. prosince 2012 nevyhověl odůvodněnému stanovisku Kontrolního úřadu ESVO ze dne 3. října 2012 týkajícímu se skutečnosti, že islandský stát do svého vnitrostátního právního řádu neprovedl směrnici Evropského parlamentu a Rady 2001/81/ES ze dne 23. října 2001 o národních emisních stropech pro některé látky znečisťující ovzduší (akt), uvedenou v bodě 21ar přílohy XX Dohody o Evropském hospodářském prostoru a začleněnou do této dohody protokolem 1 k uvedené dohodě,

               —

               Kontrolní úřad ESVO tvrdí, že Island nepopřel pokračující zpoždění při provádění článku 2 uvedeného aktu a že před uvedeným dnem neobdržel žádné informace, jež by mohly naznačovat, že akt byl plně proveden. Kontrolní úřad ESVO proto tvrdí, že Island nesplnil své povinnosti podle článku 15 aktu ve spojení s rozhodnutím Smíšeného výboru č. 149/2009 a podle článku 7 Dohody o EHP, neboť nepřijal opatření nutná k provedení aktu ani přijatá opatření ve stanovené lhůtě Kontrolnímu úřadu neoznámil.


title: Věc T-307/13: Žaloba podaná dne 4. června 2013 — Capella v. OHIM — Oribay Mirror Buttons (ORIBAY)

text:
               20.7.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 207/54

         Žaloba podaná dne 4. června 2013 — Capella v. OHIM — Oribay Mirror Buttons (ORIBAY)
   (Věc T-307/13)
   2013/C 207/90
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Capella EOOD (Sofia, Bulharsko) (zástupce: M. Holtorf, Rechtsanwalt)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Oribay Mirror Buttons, SL (San Sebastián, Španělsko)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 22. března 2013 ve věci R 164/2012-4;

               —

               prohlásil za zrušený zápis ochranné známky Společenství „ORIBAY ORIginal Buttons for Automotive Yndustry“ pro výrobky a služby

                           —

                           třídy 12: vozidla a příslušenství, pokud nejsou obsaženy v jiných třídách, s výjimkou dílů pro okna vozidel a přední skla, a

                           —

                           třídy 37: opravářství; opravy a servis

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení včetně nákladů vzniklých v řízení před odvolacím senátem.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na zrušení: Obrazová ochranná známka, která obsahuje slovní prvky „ORIBAY ORIginal Buttons for Automotive Yndustry“, pro výrobky a služby tříd 12, 37 a 40 — Ochranná známka Společenství č. 3 611 282

      Majitelka ochranné známky Společenství: Oribay Mirror Buttons, SL

      Účastnice řízení navrhující zrušení ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Návrhu na zrušení bylo částečně vyhověno

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Odvolání bylo vyhověno a návrh na zrušení zcela zamítnut

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 51 odst. 1 písm. a) nařízení č. 207/2009, porušení článku 56 nařízení č. 207/2009 vykládaného ve spojení s pravidlem 37, písm. A) iii) nařízení č. 2868/95, jakož i porušení čl. 57 odst. 2 nařízení č. 207/2009


title: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 13. ledna 2005 ve věci C-175/02 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden): F. J. Pape proti Minister van Landbouw, Natuurbeheer en Visserij (Státní podpory — Článek 93 odst. 3 Smlouvy o ES (nyní čl. 88 odst. 3 ES) — Záměr podpory — Zákaz provádění zamýšlených opatření před konečným rozhodnutím Komise — Poplatek částečně určený k financování opatření podpory — Poplatek zavedený před poskytnutím podpory)

text:
               5.3.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 57/4

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (prvního senátu)
   ze dne 13. ledna 2005
   ve věci C-175/02 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden): F. J. Pape proti Minister van Landbouw, Natuurbeheer en Visserij (1)

   (Státní podpory - Článek 93 odst. 3 Smlouvy o ES (nyní čl. 88 odst. 3 ES) - Záměr podpory - Zákaz provádění zamýšlených opatření před konečným rozhodnutím Komise - Poplatek částečně určený k financování opatření podpory - Poplatek zavedený před poskytnutím podpory)
   (2005/C 57/06)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Ve věci C-175/02, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) ze dne 8. března 2002, došlým Soudnímu dvoru dne 13. května 2002, v řízení F. J. Pape proti Minister van Landbouw, Natuurbeheer en Visserij, Soudní dvůr (první senát), ve složení P. Jann, předseda senátu, A. Rosas, K. Lenaerts, S. von Bahr a K. Schiemann (zpravodaj), soudci, generální advokát: L. A. Geelhoed, vedoucí soudní kanceláře: M.-F. Contet, vrchní rada, vydal dne 13. ledna 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:
   Zákaz provádění uvedený v poslední větě čl. 93 odst. 3 Smlouvy o ES (nyní poslední věta čl. 88 odst. 3 Smlouvy o ES) se nepoužije na poplatek v případě, že tento poplatek nebo určitá část výnosu z něj nejsou účelově vázány k financování podpory.

      (1)  Úř. věst. C 169, 13.7.2002.


title: Věc C-229/05 P: Opravný prostředek podaný dne 18. května 2005 Osmanem Ocalanem, jménem Kurdistan Workers' Party (PKK) a Serifem Vanlym, jménem Kurdistan National Congress (KNK) proti usnesení vydanému dne 15. února 2005 Soudem prvního stupně Evropských společenství (druhým senátem) ve věci T-229/02, Kurdistan Workers' Party (PKK) a Kurdistan National Congress (KNK) proti Radě Evropské unie, podporované Spojeným královstvím Velké Británie a Severního Irska a Komisí Evropských společenství

text:
               1.10.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 243/2

         Opravný prostředek podaný dne 18. května 2005 Osmanem Ocalanem, jménem Kurdistan Workers' Party (PKK) a Serifem Vanlym, jménem Kurdistan National Congress (KNK) proti usnesení vydanému dne 15. února 2005 Soudem prvního stupně Evropských společenství (druhým senátem) ve věci T-229/02, Kurdistan Workers' Party (PKK) a Kurdistan National Congress (KNK) proti Radě Evropské unie, podporované Spojeným královstvím Velké Británie a Severního Irska a Komisí Evropských společenství
   (Věc C-229/05 P)
   (2005/C 243/04)
   Jednací jazyk: angličtina
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byl předložen dne 18. května 2005 opravný prostředek podaný Osmanem Ocalanem, jménem Kurdistan Workers' Party (PKK) a Serifem Vanlym, jménem Kurdistan National Congress (KNK), se sídlem v Bruselu (Belgie), zastoupenými M. Mullerem a E. Grievesem, advokáty, podle pokynů J. G. Peirce, advokátky, proti usnesení vydanému dne 15. února 2005 Soudem prvního stupně Evropských společenství (druhým senátem) ve věci T-229/02 (1), Kurdistan Workers' Party (PKK) a Kurdistan National Congress (KNK) proti Radě Evropské unie, podporované Spojeným královstvím Velké Británie a Severního Irska a Komisí Evropských společenství.
   Účastníci řízení podávající opravný prostředek (navrhovatelé) navrhují, aby Soudní dvůr:

               1.

               prohlásil, že je žaloba Osmana Ocalana podaná jménem organizace dříve známé jako PKK přípustná;

               2.

               prohlásil, že je žaloba Serifa Vanlyho podaná jménem organizace známe jako KNK přípustná;

               3.

               rozhodl o nákladech spojených s řízením o přípustnosti.

         Důvody opravného prostředku a hlavní argumenty
   První navrhovatel podává opravný prostředek proti rozhodnutí z následujících důvodů:
   Tvrdí, že rozhodnutí Soudu je chybné, jelikož Soud prvního stupně již uznal existenci prvního navrhovatele a jeho způsobilost k podání žaloby, ke jmenování právního zástupce a k obhajobě. Z dokumentů vyplývá, že plná moc zástupce prvního navrhovatele je zcela v souladu s čl. 38 odst. 5 (dříve článek 44) jednacího řádu Soudu prvního stupně upravujícím taková zmocnění. Uvedená plná moc nebyla zpochybněno ani žalovanou ani Soudem, když doručil žalobu žalované v souladu s běžnými pravidly upravujícími přijetí platného zmocnění.
   Námitka žalované týkající se způsobilosti vzhledem k údajnému zániku PKK je v rozporu s čl. 114 odst. 1 (dříve článek 91) jednacího řádu, jelikož se týká merita věci. Stručně řečeno, námitka neměla být zohledněna nebo se o ní nemělo jednat ve stupni řízení týkajícím se přípustnosti.
   Taktéž rozhodnutí Soudu o způsobilosti vycházející z předběžného výkladu argumentů předložených prvním navrhovatelem týkajících se zániku představovalo nesprávné rozhodnutí o skutkovém stavu věci samé, které nemělo být přijato v tomto stupni řízení. Takové rozhodnutí je v rozporu s výrokem Soudu, že „skutečnost existence PKK“ je otázkou merita věci, kterou Soudu nepřísluší přezkoumávat ve stupni řízení týkajícího se přípustnosti.
   Výklad Soudu argumentů předložených prvním navrhovatelem ohledně zániku je v každém případě zcela chybný. Pečlivé přečtení prohlášení O. Ocalana nepotvrzuje, že činnosti PKK byly ukončeny pro veškeré účely, včetně námitek proti zákazu.
   I kdyby Soud správně vyložil argumenty předložené prvním navrhovatelem jako spočívající na bezvýhradném tvrzení o zániku, navrhovatel tvrdí, že předmět zbylých práv včetně práva na účinný právní prostředek k napadnutí zákazu, zůstává otázkou merita věci, o které se mělo jednat v následujícím stupni.
   Rovněž tvrdí, že kritéria uplatněná Soudem týkající se přípustnosti, včetně kritéria „způsobilosti“ a kritéria týkajícího se „osobního a bezprostředního dotčení“ jsou příliš restriktivní v případech týkajících se výkonu základních svobod. Konkrétněji, úzká a restriktivní kritéria uplatňovaná Soudem porušují články 6, 13 a 34 Evropské úmluvy o lidských právech a související judikatury týkající se aktivní legitimace.
   Krom toho, nehledě na uplatněné kritérium, je nespravedlivé, neúměrné a v rozporu s pravidly přirozené spravedlnosti, aby soud zcela vyloučil žalobce namítajícího porušení základních práv pouze na základě předběžného výkladu argumentů předložených uvedeným navrhovatelem.
   Druhý navrhovatel tvrdí, že:
   Soud prvního stupně se dopustil chyby při použití kritéria přípustnosti a tím, že vycházel z předpokladu, že PKK již neexistuje, tedy vycházel z domněnky týkající se merita věci, aby prohlásil žalobu za nepřípustnou.

      (1)  Úř. věst., 11.6.2005, s. 34


title: Věc T-556/13: Žaloba podaná dne 22. října 2013 — Verband der Kölnisch-Wasser Hersteller, Köln v. OHIM (Original Eau de Cologne)

text:
               14.12.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 367/37

         Žaloba podaná dne 22. října 2013 — Verband der Kölnisch-Wasser Hersteller, Köln v. OHIM (Original Eau de Cologne)
   (Věc T-556/13)
   2013/C 367/66
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Verband der Kölnisch-Wasser Hersteller, Köln eV (Kolín nad Rýnem, Německo) (zástupce: T. Schulte-Beckhausen, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu žalovaného ze dne 21. srpna 2013 (R 2064/2012-4);

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů tohoto řízení a řízení před odvolacím senátem.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „Original Eau de Cologne“ pro výrobky zařazené do třídy 3 ‒ přihláška ochranné známky Společenství č. 10 787 794

      Rozhodnutí průzkumového referenta: zamítnutí přihlášky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 7 odst. 1 písm. b), c) a d) nařízení (ES) č. 207/2009.


title: Věc F-3/13: Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 31. března 2014 – CK v. Komise

text:
               24.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 421/64

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 31. března 2014 – CK v. Komise
   (Věc F-3/13) (1)

   2014/C 421/95
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda prvního senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 129, 4.5.2013, s. 31.


title: Věc C-410/06: Žaloba podaná dne 9. října 2006 – Komise Evropských společenství v. Portugalská republika

text:
               2.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 294/33

         Žaloba podaná dne 9. října 2006 – Komise Evropských společenství v. Portugalská republika
   (Věc C-410/06)
   (2006/C 294/58)
   Jednací jazyk: portugalština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: N. Yerrell a G. Braga da Cruz, zmocněnci)

      Žalovaná: Portugalská republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Portugalská republika tím, že nepřijala (veškeré) právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2002/15/ES (1) ze dne 11. března 2002 o úpravě pracovní doby osob vykonávajících mobilní činnosti v silniční dopravě, nebo v každém případě tím, že uvedené předpisy nesdělila Komisi, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 14 uvedené směrnice;

               —

               uložit Portugalské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta k provedení směrnice uplynula dne 23. března 2005.

      (1)  Úř. věst. L 80, s. 35; Zvl. vyd. 05/04, s. 224.


title: Věc F-86/06: Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 26. července 2010 — Vereecken v. Komise

text:
               23.10.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 288/76

      Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 26. července 2010 — Vereecken v. Komise
      (Věc F-86/06) (1)

      ()
      (2010/C 288/145)
      Jednací jazyk: francouzština
      Předseda prvního senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 237, 30.9.2006, s. 19.


title: Věc C-231/10: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 26. října 2010 — Evropská komise v. Estonská republika

text:
               29.1.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 30/32

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 26. října 2010 — Evropská komise v. Estonská republika
   (Věc C-231/10) (1)

   ()
   2011/C 30/56
   Jednací jazyk: estonština
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 179, 3.7.2010.


title: Věc C-404/05: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 29. listopadu 2007 – Komise Evropských společenství v. Spolková republika Německo (Nařízení (EHS) č. 2092/91 — Ekologické zemědělství — Soukromé kontrolní subjekty — Požadavek provozovny nebo stálé infrastruktury v členském státě, kde jsou poskytovány služby — Odůvodnění — Účast na výkonu veřejné moci — Článek 55 ES — Ochrana spotřebitele)

text:
               26.1.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/4

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 29. listopadu 2007 – Komise Evropských společenství v. Spolková republika Německo
   (Věc C-404/05) (1)

   (Nařízení (EHS) č. 2092/91 - Ekologické zemědělství - Soukromé kontrolní subjekty - Požadavek provozovny nebo stálé infrastruktury v členském státě, kde jsou poskytovány služby - Odůvodnění - Účast na výkonu veřejné moci - Článek 55 ES - Ochrana spotřebitele)
   (2008/C 22/06)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: E. Traversa a G. Braun, zmocněnci)

      Žalovaná: Spolková republika Německo (zástupci: M. Lumma a C. Schulze-Bahr, zmocněnci)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Porušení článku 49 ES – Volný pohyb služeb – Požadavek, aby kontrolní subjekty v oblasti ekologického zemědělství, registrované v jiném členském státě, měly v Německu obchodní provozovnu nebo jinou trvalou infrastrukturu
   Výrok

               1)

               Spolková republika Německo tím, že vyžaduje, aby soukromé subjekty v oblasti kontroly produktů pocházejících z ekologického zemědělství, schválené v jiném členském státě, měly provozovnu na německém území, chtějí-li tam poskytovat kontrolní služby, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 49 ES.

               2)

               Spolkové republice Německo se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 10, 14.1.2006.


title: Věc C-410/10: Žaloba podaná dne 17. srpna 2010 — Evropská komise v. Řecká republika

text:
               23.10.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 288/23

      Žaloba podaná dne 17. srpna 2010 — Evropská komise v. Řecká republika
      (Věc C-410/10)
      ()
      (2010/C 288/39)
      Jednací jazyk: řečtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: M. Karansou-Apostolopoulou a G. Braun)

         Žalovaná: Řecká republika

         Návrhová žádání žalobkyně

                  —

                  určit, že Řecká republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2007/36/ES ze dne 11. července 2007 o výkonu některých práv akcionářů ve společnostech s kótovanými akciemi nebo v každém případě tím, že o nich neuvědomila Komisi, nesplnila své povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice;

                  —

                  uložit Řecké republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Lhůta stanovená pro provedení směrnice 2007/36/ES do vnitrostátního právního řádu uplynula dne 3. srpna 2009.


title: Věc C-620/10: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 3. května 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Kammarrätten i Stockholm — Migrationsöverdomstolen — Švédsko) — Migrationsverket v. Nurije Kastrati, Valdrina Kastrati, Valdrin Kastrati ( „Dublinský systém — Nařízení (ES) č. 343/2003 — Postup pro určení členského státu příslušného k posuzování žádosti o azyl — Státní příslušník třetí země, držitel platného víza vydaného „příslušným členským státem“ ve smyslu téhož nařízení — Žádost o azyl podaná v jiném členském státě, než je členský stát příslušný podle uvedeného nařízení — Žádost o povolení k pobytu v jiném členském státě, než je příslušný členský stát, po níž následuje zpětvzetí žádosti o azyl — Zpětvzetí, k němuž došlo dříve, než příslušný členský stát vyslovil souhlas s převzetím — Zpětvzetí ukončující postupy zavedené nařízením č. 343/2003“ )

text:
               16.6.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 174/11

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 3. května 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Kammarrätten i Stockholm — Migrationsöverdomstolen — Švédsko) — Migrationsverket v. Nurije Kastrati, Valdrina Kastrati, Valdrin Kastrati
   (Věc C-620/10) (1)

   (Dublinský systém - Nařízení (ES) č. 343/2003 - Postup pro určení členského státu příslušného k posuzování žádosti o azyl - Státní příslušník třetí země, držitel platného víza vydaného „příslušným členským státem“ ve smyslu téhož nařízení - Žádost o azyl podaná v jiném členském státě, než je členský stát příslušný podle uvedeného nařízení - Žádost o povolení k pobytu v jiném členském státě, než je příslušný členský stát, po níž následuje zpětvzetí žádosti o azyl - Zpětvzetí, k němuž došlo dříve, než příslušný členský stát vyslovil souhlas s převzetím - Zpětvzetí ukončující postupy zavedené nařízením č. 343/2003)
   2012/C 174/14
   Jednací jazyk: švédština

      Předkládající soud

   Kammarrätten i Stockholm — Migrationsöverdomstolen

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Migrationsverket

      Žalovaní: Nurije Kastrati, Valdrina Kastrati, Valdrin Kastrati

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Kammarrätten i Stockholm — Migrationsöverdomstolen — Výklad čl. 4, odst. 5 druhého pododstavce, jakož i čl. 5 odst. 2 a čl. 16 odst. 3 a 4 nařízení Rady (ES) č. 343/2003 ze dne 18. února 2003, kterým se stanoví kritéria a postupy pro určení členského státu příslušného k posuzování žádosti o azyl podané státním příslušníkem třetí země v některém z členských států (Úř. věst. L 50, s. 1; Zvl. vyd. 19/06, s. 109) — Podmínky použití nařízení v případě zpětvzetí žádostí o azyl — Zpětzvetí žádostí o azyl podaných státními příslušníky třetí země v členském státu A v průběhu postupu směřujícího k určení státu příslušného k posouzení žádosti podle uvedeného nařízení a po souhlasu státu B s převzetím žadatelů — Rozhodnutí příslušného orgánu členského státu A o zamítnutí žádostí o azyl a o přemístění žadatelů do členského státu B nezávisle na skutečnosti, že žádosti o azyl podané v členském státu A byly vzaty zpět

      Výrok

   Nařízení Rady (ES) č. 343/2003 ze dne 18. února 2003, kterým se stanoví kritéria a postupy pro určení členského státu příslušného k posuzování žádosti o azyl podané státním příslušníkem třetí země v některém z členských států, musí být vykládáno v tom smyslu, že zpětvzetí žádosti o azyl ve smyslu čl. 2 písm. c) tohoto nařízení, k němuž dojde dříve, než členský stát příslušný k posuzování této žádosti vysloví souhlas s převzetím žadatele, má za následek, že se toto nařízení dále nepoužije. V takovémto případě přísluší členskému státu, na jehož území byla žádost podána, přijmout rozhodnutí podmíněná tímto zpětvzetím, a zejména zastavit posuzování žádosti a učinit o tom ve spisu žadatele příslušnou poznámku.

      (1)  Úř. věst. C 72, 5.3.2011.


title: Věc T-571/08 RENV: Usnesení Tribunálu ze dne 10. května 2012 — Německo v. Komise

text:
               7.7.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 200/20

         Usnesení Tribunálu ze dne 10. května 2012 — Německo v. Komise
   (Věc T-571/08 RENV) (1)

   2012/C 200/41
   Jednací jazyk: němčina
   Předseda druhého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 55, 7.3.2009.


title: Věc T-552/13: Žaloba podaná dne 15. října 2013 — Oil Turbo Compressor v. Rada

text:
               7.12.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 359/19

         Žaloba podaná dne 15. října 2013 — Oil Turbo Compressor v. Rada
   (Věc T-552/13)
   2013/C 359/36
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Oil Turbo Compressor Co. (Private Joint Stock) (Teherán, Irán) (zástupce: K. Kleinschmidt, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil bod 48 tabulky B přílohy prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1245/2011 ze dne 1. prosince 2011, kterým se provádí nařízení (EU) č. 961/2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu, v rozsahu, ve kterém se týká žalobkyně;

               —

               zrušil bod 103 tabulky B přílohy VII nařízení Rady (EU) č. 267/2012 ze dne 23. března 2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení nařízení (EU) č. 961/2010, v rozsahu, ve kterém se týká žalobkyně;

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně následující žalobní důvody.

               1)

               Zjevně nesprávné posouzení skutečností, z nichž vychází rozhodnutí
               V rámci tohoto žalobního důvodu žalobkyně mimo jiné tvrdí, že o napadených právních aktech bylo zjevně rozhodnuto na základě chybných předpokladů, a že jsou zjevně v rozporu s rozsudky Soudního dvora ze dne 26. října 2012, ve věci T-63/12 (Oil Turbo Compressor v. Rada) a ze dne 17. dubna 2013 ve věci T-404/11 (TCMFG v. Rada). Žalobkyně tvrdí, že neexistují žádné skutečnosti, které by rozhodnutí žalované a s ním spojený zásah do základních práv žalobkyně mohly dostatečně odůvodnit a ospravedlnit.

               2)

               Porušení zásady proporcionality, která je vlastní právnímu státu
               Podle názoru žalobkyně došlo k porušení zásady proporcionality, neboť uvedení žalobkyně v napadených právních aktech není v souvislosti s cílem rozhodnutí, kterým je zamezení provádění jaderných činností Íránské islámské republiky potenciálně ohrožujících nešíření nebo vedoucích k vývoji nosičů jaderných zbraní nebo jiných zbraňových systémů, pochopitelné. Žalovaná krom toho neprokázala, že vyloučení žalobkyně z účasti na hospodářském styku v Evropské unii je přiměřené a zejména, že představuje nejméně omezující prostředek k dosažení takového cíle. Krom toho žalobkyně vytýká, že nedošlo ani ke zvážení masivního zásahu do základních práv vůči cíli údajně sledovanému žalovanou.

               3)

               Porušení zásad právního státu
               V této souvislosti je uplatňováno, že žalovaná neuvedla dostatečné důvody pro uvedení žalobkyně v napadených právních aktech. Žalovaná neuvádí ani skutečnosti, které má údajně k dispozici, ani údajně existující důkazy. Žalovaná dále uvádí, že vzhledem k tomu, že jí nejsou známy žádné skutečnosti a důkazy, které by napadené právní akty mohly odůvodňovat, a žalovaná případné informace zadržuje, je jí odepírán spravedlivý proces podle zásad právního státu. Žádosti žalobkyně o nahlédnutí do spisu ve sporné věci nebylo dosud vyhověno. Žalobkyně dále vytýká, že žalovaná i přes výše uvedené rozsudky na napadených právních aktech nadále trvá.


title: Věc C-452/14: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 1. října 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Consiglio di Stato – Itálie) – Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA), Ministero della Salute v. Doc Generici srl „Řízení o předběžné otázce — Článek 267 SFEU — Povinnost obrátit se na Soudní dvůr — Sbližování právních předpisů — Hromadně vyráběné léčivé přípravky — Humánní léčivé přípravky — Registrace — Změna — Poplatky — Nařízení (ES) č. 297/95 — Nařízení (ES) č. 1234/2008 — Působnost“

text:
               16.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 381/11

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 1. října 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Consiglio di Stato – Itálie) – Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA), Ministero della Salute v. Doc Generici srl
   (Věc C-452/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Článek 267 SFEU - Povinnost obrátit se na Soudní dvůr - Sbližování právních předpisů - Hromadně vyráběné léčivé přípravky - Humánní léčivé přípravky - Registrace - Změna - Poplatky - Nařízení (ES) č. 297/95 - Nařízení (ES) č. 1234/2008 - Působnost“)
   (2015/C 381/12)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Consiglio di Stato

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA), Ministero della Salute

      Žalovaná: Doc Generici srl

      Výrok

               1)

               Nařízení Rady (ES) č. 297/95 ze dne 10. února 1995 o poplatcích, které se platí Evropské agentuře pro hodnocení léčivých přípravků, ve znění nařízení Komise (EU) č. 273/2012 ze dne 27. března 2012, ani nařízení Komise (ES) č. 1234/2008 ze dne 24. listopadu 2008, o posuzování změn registrací humánních a veterinárních léčivých přípravků, ve znění nařízení Komise (EU) č. 712/2012 ze dne 3. června 2003 příslušnému vnitrostátnímu orgánu neukládají ani nezakazují, aby za změnu adresy držitele registrace vyžadoval zaplacení tolika poplatků, kolik je registrací, které mají být změněny.

               2)

               Článek 267 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že soud, jehož rozhodnutí nelze napadnout opravnými prostředky podle vnitrostátního práva, je za takových okolností, jako jsou okolnosti dotčené v původním řízení, povinen obrátit se na Soudní dvůr.

      (1)  Úř. věst. C 448, 15.12.2014.


title: Věc T-429/17: Žaloba podaná dne 11. července 2017 – Laboratoires Majorelle v. EUIPO – Jardin Majorelle (LABORATOIRES MAJORELLE)

text:
               18.9.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 309/33

         Žaloba podaná dne 11. července 2017 – Laboratoires Majorelle v. EUIPO – Jardin Majorelle (LABORATOIRES MAJORELLE)
   (Věc T-429/17)
   (2017/C 309/44)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Laboratoires Majorelle (Paříž, Francie) (zástupce: G. Odinot, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: Jardin Majorelle (Marrákeš, Maroko)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Přihlašovatel sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „LABORATOIRES MAJORELLE“ – Přihláška č. 11 371 655

      Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 12. května 2017, ve věci R 1238/2016-5

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí;

               —

               povolil zápis ochranné známky Společenství „LABORATOIRES MAJORELLE“ pro:
               třídu 3: mýdla; kosmetika; kosmetické přípravky; intimní hygiena (přípravky), k deodoračním a hygienickým účelům; (kosmetické přípravky pro) péči o pokožku; nelékařské přípravky pro péči o pokožku; přípravky na čištění pleti; přípravky na ošetření pleti;
               třídu 5: (farmaceutické výrobky pro péči o) pleť; dietetické (látky) pro léčebné účely; bylinné léčivé přípravky; dietetické a výživové doplňky; potravinové doplňky pro léčebné účely; dietetické potravinové doplňky; farmaceutické (výrobky);
               třídu 10: chirurgické, lékařské, zubní a veterinářské přístroje a nástroje; umělé údy, oči a zuby; ortopedické potřeby; materiály na sešívání ran; chirurgické (přístroje a nástroje); lékařské (přístroje a nástroje);

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení nařízení č. 207/2009, pokud jde o existenci starších práv, na nichž jsou námitky založeny, přezkum důkazů o skutečném užívání starších ochranných známek a celkové posouzení nebezpečí záměny.


title: Věc C-81/13: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 18. prosince 2014 – Spojené království Velké Británie a Severního Irska v. Rada Evropské unie „Žaloba na neplatnost — Koordinace systémů sociálního zabezpečení — Dohoda o přidružení EHS-Turecko — Rozhodnutí Rady o postoji, který má být zaujat jménem Evropské unie v Radě přidružení — Volba právního základu — Článek 48 SFEU — Článek 79 odst. 2 písm. b) SFEU — Článek 217 SFEU“

text:
               23.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 65/2

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 18. prosince 2014 – Spojené království Velké Británie a Severního Irska v. Rada Evropské unie
   (Věc C-81/13) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Koordinace systémů sociálního zabezpečení - Dohoda o přidružení EHS-Turecko - Rozhodnutí Rady o postoji, který má být zaujat jménem Evropské unie v Radě přidružení - Volba právního základu - Článek 48 SFEU - Článek 79 odst. 2 písm. b) SFEU - Článek 217 SFEU“)
   (2015/C 065/03)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupci: M. Holt, C. Murrell, E. Jenkinson, S. Behzadi-Spencer, zmocněnci, ve spolupráci s A. Dashwoodem, QC)

      Vedlejší účastník podporující žalobce: Irsko (zástupci: L. Williams, zmocněnkyně, ve spolupráci s N. Traversem, BL)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: E. Finnegan a M. Chavrier, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Evropská komise (zástupci: A. Aresu, J. Enegren a S. Pardo Quintillán, zmocněnci)

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Spojenému království Velké Británie a Severního Irska se ukládá náhrada nákladů řízení.

               3)

               Irsko a Evropská komise ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 114, 20.4.2013.


title: Věc C-688/13: Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 28. ledna 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado Mercantil de Barcelona – Španělsko) – řízení zahájené Gimnasio Deportivo San Andrés SL, v likvidaci „Řízení o předběžné otázce — Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora — Převod podniku — Zachování práv zaměstnanců — Výklad směrnice 2001/23/ES — Převodce, jenž je předmětem konkurzního řízení — Záruka, že nabyvatel nepřebírá některé dluhy převáděného podniku“

text:
               4.5.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 146/9

         Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 28. ledna 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado Mercantil de Barcelona – Španělsko) – řízení zahájené Gimnasio Deportivo San Andrés SL, v likvidaci
   (Věc C-688/13) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora - Převod podniku - Zachování práv zaměstnanců - Výklad směrnice 2001/23/ES - Převodce, jenž je předmětem konkurzního řízení - Záruka, že nabyvatel nepřebírá některé dluhy převáděného podniku“)
   (2015/C 146/14)
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Juzgado Mercantil de Barcelona

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Gimnasio Deportivo San Andrés SL, v likvidaci

      Žalovaná: Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS), Fondo de Garantía Salarial

      Výrok

   Směrnici Rady 2001/23/ES ze dne 12. března 2001 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se zachování práv zaměstnanců v případě převodů podniků, závodů nebo částí podniků nebo závodů je třeba vykládat v tom smyslu, že:

               —

               za předpokladu, že v rámci převodu podniku je převodce předmětem konkurzního řízení, jež je pod dozorem příslušného veřejného orgánu, a že se dotyčný členský stát rozhodl použít čl. 5 odst. 2 této směrnice, směrnice nebrání tomu, aby tento členský stát stanovil nebo umožnil, aby závazky vyplývající pro převodce ke dni převodu nebo ke dni zahájení konkurzního řízení z pracovních smluv nebo pracovněprávních vztahů, včetně těch, které se týkají právního režimu sociálního zabezpečení, nebyly převedeny na nabyvatele za podmínky, že toto řízení zajišťuje ochranu zaměstnanců, která je přinejmešním rovnocenná ochraně stanovené směrnicí Rady 80/98/EHS ze dne 20. října 1980 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se ochrany zaměstnanců v případě platební neschopnosti zaměstnavatele, přičemž však tomuto členskému státu nic nebrání, aby stanovil, že tyto závazky musí v případě platební neschopnosti převodce nést sám nabyvatel,

               —

               s výhradou ustanovení uvedených v čl. 3 odst. 4 písm. b) nezavádí uvedená směrnice povinnosti, pokud jde o závazky převodce vyplývající z pracovních smluv či pracovněprávních vztahů ukončených přede dnem převodu, ale nebrání tomu, aby právní úprava členských států převod takových závazků na nabyvatele umožňovala.

      (1)  Úř. věst. C 78, 15.3.2014.


title: Věc T-259/09: Žaloba podaná dne 7. července 2009 — Komise v. Arci Nuova Associazione Comitato di Cagliari a Gessa

text:
               12.9.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 220/34

         Žaloba podaná dne 7. července 2009 — Komise v. Arci Nuova Associazione Comitato di Cagliari a Gessa
   (Věc T-259/09)
   2009/C 220/73
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společensví (zástupci: M. Moretto, avvocato, A. M. Rouchaud-Joët, zmocněnec, N. Bambara, zmocněnec)

      Žalovaná: Arci Nuova Associazione Comitato di Cagliari (Cagliari, Itálie) a Alberto Gessa (Cagliari, Itálie)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               uložit Arci Nuova Associazione Comitato di Cagliari a Albertu Gessovi, aby na základě společné a nerozdílné odpovědnosti vrátili dlužnou částku 15 675 eur, navýšenou o úroky z prodlení ve výši 7,32 % uplatněné ode dne 20. května 2007 do dne úplného zaplacení dlužné částky;

               —

               uložit Arci Nuova Associazione Comitato di Cagliari a Albertu Gessovi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Projednávaná žaloba směřuje k uložení, výše uvedené společnosti a společně a nerozdílně jejímu předsedovi, zaplacení částky rovnající se částce vyplacené žalobkyní na základě programu s názvem „ONG-2003-204-Caligari-ARCI-l’Europa dei Migranti“. Uvedený program zahrnuje informační a dokumentační činnost, v různých jazycích, týkající se evropských institucí, rozhodovacího procesu a fází vytváření a rozšiřování Evropských společenství za účelem usnadnění integrace migrujících osob.
   Dohoda stanovila povinnost v určité lhůtě předat konečnou zprávu o provedení programu, konečný finanční výpočet započitatelných vynaložených nákladů a celkový přehled výnosů a nákladů programu.
   Komise se rozhodla podat projednávanou žalobu, protože tato povinnost nebyla splněna.


title: Věc T-214/05: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 28. listopadu 2007 – Vounakis v. Komise ( Veřejná služba — Úředníci — Posudek o vývoji služebního postupu — Hodnotící období 2003 — Vymezení cílů, kterých má být dosaženo — Povinnost uvést odůvodnění — Nesoudržnost mezi známkami a komentáři — Zjevně nesprávné posouzení )

text:
               12.1.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 8/12

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 28. listopadu 2007 – Vounakis v. Komise
   (Věc T-214/05) (1)

   („Veřejná služba - Úředníci - Posudek o vývoji služebního postupu - Hodnotící období 2003 - Vymezení cílů, kterých má být dosaženo - Povinnost uvést odůvodnění - Nesoudržnost mezi známkami a komentáři - Zjevně nesprávné posouzení“)
   (2008/C 8/23)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Hippocrate Vounakis (Wezembeek-Oppem, Belgie) (zástupci: původně S. Orlandi, X. Martin, A. Coolen, J.-N. Louis a É. Marchal, poté S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis a É. Marchal, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: G. Berscheid a V. Joris, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 13. července 2004 o vyhotovení konečného posudku o vývoji služebního postupu žalobce za období od 1. ledna do 31. prosince 2003
   Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí ze dne 13. července 2004 o vyhotovení posudku o vývoji služebního postupu Hippocrata Vounakise za období od 1. ledna do 31. prosince 2003 se zrušuje v rozsahu, v němž se týká části „Výkonnost“.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 205, 20.8.2005.


title: Věc C-294/09: Žaloba podaná dne 27. července 2009 — Komise Evropských společenství v. Irsko

text:
               12.9.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 220/30

         Žaloba podaná dne 27. července 2009 — Komise Evropských společenství v. Irsko
   (Věc C-294/09)
   2009/C 220/57
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: G. Braun, A.-A. Gilly, zmocněnci)

      Žalované: Irsko

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Irsko tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2006/43/ES (1) ze dne 17. května 2006 o povinném auditu ročních a konsolidovaných účetních závěrek, o změně směrnic Rady 78/660/EHS a 83/349/EHS a o zrušení směrnice Rady 84/253/EHS, nebo v každém případě tím, že tyto předpisy neoznámilo Komisi, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice;

               —

               uložit Irsku náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Lhůta pro provedení směrnice uplynula dne 29. června 2008.

      (1)  Úř. věst. L 157, s. 87.


title: Věc T-245/09: Usnesení Tribunálu ze dne 5. ledna 2010 — Shell Hellas v. Komise

text:
               27.2.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 51/48

         Usnesení Tribunálu ze dne 5. ledna 2010 — Shell Hellas v. Komise
   (Věc T-245/09) (1)

   2010/C 51/87

      Jednací jazyk: francouzština

   Předseda osmého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 193, 15.8.2009.


title: Věc C-596/10: Žaloba podaná dne 16. prosince 2010 — Evropská komise v. Francouzská republika

text:
               5.3.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 72/11

         Žaloba podaná dne 16. prosince 2010 — Evropská komise v. Francouzská republika
   (Věc C-596/10)
   2011/C 72/18
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: F. Dintilhac a M. Afonso, zmocněnci)

      Žalovaná: Francouzská republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Francouzská republika tím, že použila sníženou sazbu DPH na operace týkající se čeledi koňovitých a zejména koní, jestliže nejsou obvykle určeni k použití při přípravě potravin nebo v zemědělské výrobě, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 96 až 99 a přílohy III směrnice o DPH (1);

               —

               uložit Francouzské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Komise vznáší dvě výtky na podporu své žaloby vycházející z nedodržení směrnice o DPH vnitrostátními právními předpisy, které podřizují operace, jenž nespadají pod výjimky uvedené v příloze III této směrnice, snížené sazbě 5,5 % a určité operace snížené sazbě 2,10 %.
   Svou první výtkou žalobkyně uvádí, že kromě to, že francouzská právní úprava používá sníženou sazbu DPH ve výši 5,5 % na operace týkající se čeledi koňovitých, aniž rozlišuje v závislosti na jejich použití, stanoví dále další ustanovení neslučitelná se směrnicí DPH a zejména body 1) a 11) přílohy III této směrnice.
   Druhou výtkou Komise oznamuje správní praxi žalované spočívající v použití sazby 2,10 % na prodeje živých zvířat neurčených k použití pro jatka a do uzenářství, a to zejména běžeckých a závodních koní a koní pro zábavu a výcvik, osobám nepodléhajícím DPH.

      (1)  Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1)


title: Věc C-30/09: Žaloba podaná dne 22. ledna 2009 – Komise Evropských společenství v. Portugalská republika

text:
               4.4.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/15

         Žaloba podaná dne 22. ledna 2009 – Komise Evropských společenství v. Portugalská republika
   (Věc C-30/09)
   (2009/C 82/27)
   Jednací jazyk: portugalština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: A. Sipos a P. Guerra e Andrade, zmocněnci)

      Žalovaná: Portugalská republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Portugalská republika tím, že nesestavila vnější havarijní plány pro všechny podniky, které mají takové plány mít, porušila svoje povinnosti vyplývající z článku 11 směrnice Rady 96/82/ES (1) ze dne 9. prosince 1996 o kontrole nebezpečí závažných havárií s přítomností nebezpečných látek, pozměněné a doplněné směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/105/ES ze dne 16. prosince 2003,

               —

               uložit Portugalské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Z dopisů portugalských orgánů adresovaných v této souvislosti Komisi vyplývá, že žádný z podniků, které jsou povinny sestavit nouzové plány, nemá schválený vnější havarijní plán ve smyslu uvedené směrnice.
   Podle článku 11 směrnice 96/82 jsou členské státy povinny zajistit, aby provozovatelé poskytli potřebné informace příslušným orgánům odpovědným za sestavení vnějších havarijních plánů. Příslušné orgány mají povinnost tyto havarijní plány sestavit.
   Článek 11 odst. 4 směrnice stanoví, že provozovatelé a určené orgány přezkoumávají, zkoušejí, revidují a aktualizují vnitřní a vnější havarijní plány v odstupech ne delších než tři roky.
   Podle vlastních údajů portugalských orgánů nebyla v Portugalsku splněna žádná z uvedených povinností.

      (1)  Úř. věst. L 10, s. 13.


title: Věc C-66/15: Žaloba podaná dne 12. února 2015 – Evropská komise v. Řecká republika

text:
               27.4.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/38

         Žaloba podaná dne 12. února 2015 – Evropská komise v. Řecká republika
   (Věc C-66/15)
   (2015/C 138/52)
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: M. Wasmeier a D. Triantafyllou)

      Žalovaná: Řecká republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Určit, že Řecká republika tím, že od dodavatele usazeného v jiném členském státě vybírala při registraci vozidla, které si od něj pronajal nebo v rámci leasingu užíval zákazník s bydlištěm nebo sídlem v Řecku, plnou částku registrační daně, aniž byla zohledněna doba platnosti leasingové smlouvy nebo smlouvy o nájmu a délka užívání daného vozidla na řeckém státním území, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 56 až 62 SFEU, týkající se volného pohybu služeb;

               —

               uložit Řecké republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Řecká republika tím, že dodavateli usazenému v jiném členském státě ukládala při registraci vozidel, které si pronajaly nebo na základě leasingové smlouvy užívaly osoby s bydlištěm nebo sídlem v Řecku, povinnost k platbě plné částky registrační daně, aniž byla zohledněna doba platnosti smlouvy o nájmu (nebo leasingové smlouvy) a délka užívání daných vozidel na řeckém území, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 56 až 62 SFEU.
   Povinnost uhrazení plné částky registrační daně je nepřiměřená a brání volnému pohybu služeb (viz judikatura Soudního dvora ve věcech Cura Anglagen, C-451/99, Coevering, C-242/05, Ilhan, C-42/08, a VAV Autovermietung GmbH, C-91/10).


title: Věc F-155/12: Žaloba podaná dne 19. prosince 2012 — ZZ v. Komise

text:
               2.3.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/26

         Žaloba podaná dne 19. prosince 2012 — ZZ v. Komise
   (Věc F-155/12)
   2013/C 63/51
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupci: S. Rodrigues, A. Tymen, Lawyers)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí nezapsat žalobce na seznam úspěšných uchazečů v otevřeném výběrovém řízení EPSO/AD/125/11

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí EPSO ze dne 19. září 2012;

               —

               případně zrušit rozhodnutí EPSO ze dne 28. června 2012;

               —

               subsidiárně přiznat náhradu utrpěné újmy;

               —

               v každém případě uložit náhradu všech nákladů, které žalobci vznikly v souvislosti se zajištěním jeho obhajoby.


title: Spojené věci T-22/02 a T-23/02: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne  6. října 2005  – Sumitomo Chemical a Sumika Fine Chemicals v. Komise ( Hospodářská soutěž — Kartelové dohody v oblasti vitaminových produktů — Rozhodnutí Komise, kterým se určuje, že došlo k protiprávnímu jednání, které již ustalo, a kterým se neukládají pokuty — Nařízení (EHS) č. 2988/74 — Promlčení pravomoci Komise ukládat pokuty nebo sankce — Zásada právní jistoty — Presumpce neviny — Oprávněný zájem na určení protiprávního jednání )

text:
               26.11.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 296/20

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 6. října 2005 – Sumitomo Chemical a Sumika Fine Chemicals v. Komise
   (Spojené věci T-22/02 a T-23/02) (1)

   („Hospodářská soutěž - Kartelové dohody v oblasti vitaminových produktů - Rozhodnutí Komise, kterým se určuje, že došlo k protiprávnímu jednání, které již ustalo, a kterým se neukládají pokuty - Nařízení (EHS) č. 2988/74 - Promlčení pravomoci Komise ukládat pokuty nebo sankce - Zásada právní jistoty - Presumpce neviny - Oprávněný zájem na určení protiprávního jednání“)
   (2005/C 296/43)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Sumitomo Chemical Co. Ltd (Tokyo, Japonsko) a Sumika Fine Chemicals Co. Ltd (Osaka, Japonsko) (zástupci: M. Klusmann, advokát, a V. Turner, solicitor)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: L. Pignataro-Nolin a A. Whelan, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrhy na zrušení rozhodnutí Komise 2003/2/ES ze dne 21. listopadu 2001 v řízení podle článku 81 ES a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/E-1/37.512 – Vitaminy) (Úř. věst. 2003, L 6, s. 1) v rozsahu, v němž se týká žalobkyň
   Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Komise 2003/2/ES ze dne 21. listopadu 2001 v řízení podle článku 81 ES a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/E-1/37.512 – Vitaminy) se zrušuje v rozsahu, v němž se týká žalobkyň.

               2)

               Žalované se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 109, 4.5.2002.


title: Věc T-585/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 22. května 2012 — Aitic Penteo v. OHIM — Atos Worldline (PENTEO) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství PENTEO — Starší slovní ochranná známka Beneluxu XENTEO a starší mezinárodní slovní ochranná známka XENTEO — Relativní důvody pro zamítnutí zápisu — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 — Články 75 a 76 nařízení č. 207/2009“ )

text:
               7.7.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 200/14

         Rozsudek Tribunálu ze dne 22. května 2012 — Aitic Penteo v. OHIM — Atos Worldline (PENTEO)
   (Věc T-585/10) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství PENTEO - Starší slovní ochranná známka Beneluxu XENTEO a starší mezinárodní slovní ochranná známka XENTEO - Relativní důvody pro zamítnutí zápisu - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Články 75 a 76 nařízení č. 207/2009)
   2012/C 200/28
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Aitic Penteo, SA (Barcelona, Španělsko) (zástupce: J. Carbonell Callicó, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Atos Worldline SA (Brusel, Belgie)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 23. září 2010 (věc R 774/2010-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi Atos Worldline SA a Aitic Penteo, SA.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Aitic Penteo, SA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 63, 26.2.2011.


title: Věc F-98/10: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 12. září 2011 — Cervelli v. Komise ( „Veřejná služba — Úředníci — Příspěvek za práci v zahraničí — Žádost o přehodnocení — Nové a podstatné skutečnosti — Zjevně nepřípustná žaloba“ )

text:
               10.12.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 362/24

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 12. září 2011 — Cervelli v. Komise
   (Věc F-98/10) (1)

   (Veřejná služba - Úředníci - Příspěvek za práci v zahraničí - Žádost o přehodnocení - Nové a podstatné skutečnosti - Zjevně nepřípustná žaloba)
   2011/C 362/42
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: F. Cervelli (Brusel, Belgie) (zástupci: J. R. García-Gallardo Gil-Fournier a M. Arias Díaz, advokáti)

      Žalovaná: Komise (zástupci: J. Currall a D. Martin, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh směřující ke zrušení rozhodnutí Komise, kterým bylo odmítnuto přiznat žalobkyni příspěvek za práci v zahraničí.

      Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se odmítá jako zjevně nepřípustná.

               2)

               F. Cervelli ponese veškeré náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 13, 15.1.2011, s. 42.