title: Věc T-158/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 15. září 2015 – Iralco v. Rada „Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Omezující opatření přijatá vůči Íránu ve snaze zabránit šíření jaderných zbraní — Zmrazení finančních prostředků — Nesprávné posouzení“

text:
               3.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 363/30

         Rozsudek Tribunálu ze dne 15. září 2015 – Iralco v. Rada
   (Věc T-158/13) (1)

   („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vůči Íránu ve snaze zabránit šíření jaderných zbraní - Zmrazení finančních prostředků - Nesprávné posouzení“)
   (2015/C 363/38)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Iranian Aluminium Co. (Iralco) (Teherán, Írán) (zástupci: S. Millar a S. Ashley, solicitors, M. Lester a M. Happold, barristers)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: M. Bishop a I. Rodios, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Rady 2012/829/SZBP ze dne 21. prosince 2012, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 356, s. 71), v rozsahu, v jakém zařazuje název žalobkyně na seznam uvedený v příloze II rozhodnutí Rady 2010/413/SZBP ze dne 26. července 2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení společného postoje 2007/140/SZBP (Úř. věst. L 195, s. 39), a prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1264/2012 ze dne 21. prosince 2012, kterým se provádí nařízení (EU) č. 267/2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 356, s. 55), a to v rozsahu, v jakém zařazuje název žalobkyně na seznam uvedený v příloze IX nařízení Rady (EU) č. 267/2012 ze dne 23. března 2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení nařízení (EU) č. 961/2010 (Úř. věst. L 88, s. 1.

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Rady 2012/829/SZBP ze dne 21. prosince 2012, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu, se zrušuje v rozsahu, v jakém zařazuje Iranian Aluminium Co. (Iralco) na seznam uvedený v příloze II rozhodnutí Rady 2010/413/SZBP ze dne 26. července 2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení společného postoje 2007/140/SZBP.

               2)

               Prováděcí nařízení Rady (EU) č. 1264/2012 ze dne 21. prosince 2012, kterým se provádí nařízení (EU) č. 267/2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu, se zrušuje v rozsahu, v jakém zařazuje Iralco na seznam uvedený v příloze IX nařízení Rady (EU) č. 267/2012 ze dne 23. března 2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení nařízení (EU) č. 961/2010. .

               3)

               Účinky rozhodnutí 2012/829 zůstávají vůči společnosti Iralco zachovány do doby, než rozhodnutí o zrušení prováděcího nařízení č. 1264/2012 nabude právní moci.

               4)

               Rada Evropské unie ponese vlastní náklady, jakož i náklady vynaložené společností Iralco.

      (1)  Úř. věst. C 147, 25.5.2013.


title: Věc C-379/06 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 14. září 2006 Larrym Murphym proti rozsudku vydanému dne 13. června 2006 Soudem prvního stupně (prvním senátem) ve spojených věcech T-218/03 až T-240/03, Cathal Boyle a další v. Komise Evropských společenství

text:
               18.11.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 281/26

         Kasační opravný prostředek podaný dne 14. září 2006 Larrym Murphym proti rozsudku vydanému dne 13. června 2006 Soudem prvního stupně (prvním senátem) ve spojených věcech T-218/03 až T-240/03, Cathal Boyle a další v. Komise Evropských společenství
   (Věc C-379/06 P)
   (2006/C 281/41)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Larry Murphy (zástupci: P. Gallagher SC, A. Collins SC, D. Barry, Solicitor)

      Další účastníci řízení: Irsko, Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek
   Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatel“) navrhuje, aby Soudní dvůr

               —

               zrušil rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 13. června 2006 ve věci T-236/03, Larry Murphy v. Komise, v rozsahu, ve kterém zamítl žalobu na neplatnost rozhodnutí Komise 2003/245/ES (1) ze dne 4. dubna 2003 o žádostech obdržených Komisí o zvýšení cílů víceletého orientačního programu IV za účelem zlepšení bezpečnosti, plavby na moři, hygieny, kvality výrobků a pracovních podmínek pro plavidla o celkové délce větší než dvanáct metrů, jelikož se vztahovalo k žádosti ohledně bezpečnostní kapacity pro navrhované nové RSW plavidlo [plavidlo vybavené k chlazení produktů rybolovu ve studené mořské vodě, která je chlazena mechanicky (RSW = Refrigerated SeaWater)], aby nahradilo motorové rybářské plavidlo (MFV) Menhaden [(MFV = Motor Fishing Vessel)].

               —

               zrušil rozhodnutí Komise 2003/245/ES ze dne 4. dubna 2003 o žádostech obdržených Komisí o zvýšení cílů víceletého orientačního programu IV za účelem zlepšení bezpečnosti, plavby na moři, hygieny, kvality výrobků a pracovních podmínek pro plavidla o celkové délce větší než dvanáct metrů, jelikož se vztahovalo k žádosti ohledně bezpečnostní kapacity pro navrhované nové RSW plavidlo, aby nahradilo MFV Menhaden.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Navrhovatel tvrdí, že rozsudek Soudu prvního stupně by měl být zrušen z následujících důvodů:
   Soud prvního stupně tím, že vymezil zájem navrhovatele na podání žaloby odkazem na datum přijetí rozhodnutí 2003/245 a nikoli na datum, ke kterému žalobu došla, použil nesprávné právní kritérium;
   Soud se dopustil podstatného pochybení patrného z dokumentů, které mu byly předloženy, zejména co se týče vlastnictví MFV „Menhaden“ po veškerou dobu rozhodnou pro žalobu;
   Závěr, že navrhovatel nebyl osobně dotčen rozhodnutím 2003/245, „neboť dotčená plavidla jsou fiktivní“ nemá žádný právní základ a je mimoto v rozporu s odůvodněním Soudu prvního stupně v jeho rozsudku;
   Navrhovatel je a, po veškerou rozhodnou dobu, byl vlastníkem MFV „Menhaden“. Nelze tudíž říct, že ztratil zájem, který nesporně měl při podání své žaloby na neplatnost rozhodnutí 2003/245 v rozsahu, ve kterém mělo vliv na jeho žádost ohledně bezpečnostní tonáže s ohledem na navrhované MFV „Menhaden“;
   Soud prvního stupně se dopustil pochybení, když shledal, že navrhovatel je zbaven možnosti žádat zrušení rozhodnutí 2003/245 z důvodu kroků, které podniknul ke zmírnění ztráty a škody utrpěných v důsledku takového opatření.

      (1)  Úř. věst. L 90, s. 48.


title: Věc C-226/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Hannover (Německo) dne 28. dubna 2017 – Brigitte Wittmann v. TUIfly GmbH

text:
               17.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 231/17

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Hannover (Německo) dne 28. dubna 2017 – Brigitte Wittmann v. TUIfly GmbH
   (Věc C-226/17)
   (2017/C 231/21)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Amtsgericht Hannover

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Brigitte Wittmann

      Žalovaná: TUIfly GmbH

      Předběžné otázky

               1)

               Představuje nepřítomnost značné části zaměstnanců nutných pro zajištění letů provozujícího leteckého dopravce z důvodu nemoci mimořádnou okolnost ve smyslu čl. 5 odst. 3 nařízení (ES) č. 261/2004 (1)? V případě kladné odpovědi na první otázku: Jaké úrovně musí nepřítomnost dosáhnout k tomu, aby mohla být považována za takovou okolnost?

               2)

               V případě záporné odpovědi na první otázku: Představuje spontánní nepřítomnost značné části zaměstnanců nutných pro zajištění letů provozujícího leteckého dopravce na základě přerušení práce, které je v rozporu s pracovním právem a s kolektivními smlouvami („divoká stávka“), mimořádnou okolnost ve smyslu čl. 5 odst. 3 nařízení (ES) č. 261/2004? V případě kladné odpovědi na druhou otázku: Jaké úrovně musí nepřítomnost dosáhnout k tomu, aby mohla být považována za takovou okolnost?

               3)

               V případě kladné odpovědi na první nebo na druhou otázku: Je třeba, aby tato mimořádná okolnost existovala v okamžiku samotného zrušeného letu, nebo může provozující letecký dopravce určit nový letový řád na základě důvodů hospodářské povahy?

               4)

               V případě kladné odpovědi na první nebo na druhou otázku: Má být pojem „vyhnutelnost“ posuzován vzhledem k mimořádné okolnosti, nebo k jejím důsledkům?

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91 (Úř. věst. 2004, L 46, s. 1; Zvl. vyd. 07/08, s. 10).


title: Věc T-448/07: Rozsudek Tribunálu ze dne 27. června 2012 — YKK a další v. Komise ( „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Trhy se zipy a  „jinými zapínadly“ a se stroji na přišívání zapínadel — Rozhodnutí, kterým se konstatuje protiprávní jednání porušující článek 81 ES — Koordinované zvyšování cen, stanovení minimálních cen, rozdělení zákazníků a trhů a vyměňování dalších obchodních informací — Jediné a trvající protiprávní jednání — Důkaz — Povaha a uskutečnění protiprávního jednání — Skutečný dopad — Sdělení o spolupráci — Pokuty — Maximální výše — Odrazující účinek pokuty — Rovné zacházení — Proporcionalita“ )

text:
               11.8.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 243/13

         Rozsudek Tribunálu ze dne 27. června 2012 — YKK a další v. Komise
   (Věc T-448/07) (1)

   (Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Trhy se zipy a „jinými zapínadly“ a se stroji na přišívání zapínadel - Rozhodnutí, kterým se konstatuje protiprávní jednání porušující článek 81 ES - Koordinované zvyšování cen, stanovení minimálních cen, rozdělení zákazníků a trhů a vyměňování dalších obchodních informací - Jediné a trvající protiprávní jednání - Důkaz - Povaha a uskutečnění protiprávního jednání - Skutečný dopad - Sdělení o spolupráci - Pokuty - Maximální výše - Odrazující účinek pokuty - Rovné zacházení - Proporcionalita)
   2012/C 243/22
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: YKK Corp. (Tokio, Japonsko), YKK Holding Europe BV (Sneek, Nizozemsko) a YKK Stocko Fasteners GmbH (Wuppertal, Německo) (zástupci: původně H. Kaneko a C. Verannemann, advokáti, poté H. Kaneko, G. Williamson, solicitor, a N. Green, QC)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Bouquet a K. Mojzesowicz, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C(2007) 4257 final ze dne 19. září 2007 v řízení podle článku 81 [ES] (Věc COMP/39.168 — PO/Tvrdá galanterie: zapínadla) v rozsahu, v němž se týká žalobkyň, a podpůrně návrh na zrušení nebo snížení pokut, které byly žalobkyním uloženy.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnostem YKK Corp., YKK Holding Europe BV a YKK Stocko Fasteners GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 51, 23.2.2008.


title: Věc C-161/15: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 17. března 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État – Belgie) – Abdelhafid Bensada Benallal v. Belgický stát „Řízení o předběžné otázce — Směrnice 2004/38/ES — Rozhodnutí o ukončení platnosti povolení k pobytu — Zásada dodržování práva na obhajobu — Právo být vyslechnut — Procesní autonomie členských států — Přípustnost důvodů kasačního opravného prostředku — Důvod veřejného pořádku“

text:
               2.5.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 156/18

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 17. března 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État – Belgie) – Abdelhafid Bensada Benallal v. Belgický stát
   (Věc C-161/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Směrnice 2004/38/ES - Rozhodnutí o ukončení platnosti povolení k pobytu - Zásada dodržování práva na obhajobu - Právo být vyslechnut - Procesní autonomie členských států - Přípustnost důvodů kasačního opravného prostředku - Důvod veřejného pořádku“)
   (2016/C 156/25)
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Conseil d'État

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Abdelhafid Bensada Benallal

      Žalovaný: Belgický stát

      Výrok

   Unijní právo musí být vykládáno v tom smyslu, že pokud je v souladu s použitelným vnitrostátním právem důvod vycházející z porušení vnitrostátního práva vznesený poprvé v řízení o kasačním opravném prostředku před vnitrostátním soudem přípustný pouze tehdy, je-li tento důvod důvodem veřejného pořádku, musí být důvod vycházející z porušení práva být vyslechnut, jak je zaručeno unijním právem, poprvé vznesený před tímtéž soudem, prohlášen za přípustný, pokud toto právo, jak je zaručeno vnitrostátním právem, splňuje podmínky vyžadované uvedeným právem pro kvalifikaci jako důvod veřejného pořádku, což musí ověřit předkládající soud.

      (1)  Úř. věst. C 190, 8. 6. 2015.


title: Spojené věci C-369/15 až C-372/15: Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 26. října 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Supremo – Španělsko) – Siderúrgica Sevillana SA (C-369/15), Solvay Solutions España SL (C-370/15), Cepsa Química SA (C-371/15), Dow Chemical Ibérica SL (C-372/15) v. Administración del Estado „Rozhodnutí o předběžné otázce — Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora — Systém pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů v Evropské unii — Směrnice 2003/87/ES — Článek 10a — Metoda přidělování bezplatných povolenek — Výpočet jednotného opravného koeficientu pro všechna odvětví — Rozhodnutí 2013/448/EU — Článek 4 — Příloha II — Platnost — Použití jednotného opravného koeficientu pro všechna odvětví na zařízení v odvětvích, která jsou vystavená závažnému riziku úniku uhlíku — Rozhodnutí 2011/278/EU — Článek 10 odst. 9 — Platnost“

text:
               16.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 14/18

         Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 26. října 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Supremo – Španělsko) – Siderúrgica Sevillana SA (C-369/15), Solvay Solutions España SL (C-370/15), Cepsa Química SA (C-371/15), Dow Chemical Ibérica SL (C-372/15) v. Administración del Estado
   (Spojené věci C-369/15 až C-372/15) (1)

   („Rozhodnutí o předběžné otázce - Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora - Systém pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů v Evropské unii - Směrnice 2003/87/ES - Článek 10a - Metoda přidělování bezplatných povolenek - Výpočet jednotného opravného koeficientu pro všechna odvětví - Rozhodnutí 2013/448/EU - Článek 4 - Příloha II - Platnost - Použití jednotného opravného koeficientu pro všechna odvětví na zařízení v odvětvích, která jsou vystavená závažnému riziku úniku uhlíku - Rozhodnutí 2011/278/EU - Článek 10 odst. 9 - Platnost“)
   (2017/C 014/23)
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Tribunal Supremo

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Siderúrgica Sevillana SA (C-369/15), Solvay Solutions España SL (C-370/15), Cepsa Química SA (C-371/15), Dow Chemical Ibérica SL (C-372/15)

      Žalovaná: Administración del Estado

      za přítomnosti: Repsol Petróleo SA BP Oil España SAU (C-371/15)

      Výrok

               1)

               Z ustanovení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/29/ES ze dne 23. dubna 2009 vykládaných ve světle čl.15 odst. 3 rozhodnutí Komise 2011/278/EU ze dne 27. dubna 2011, kterým se stanoví přechodná pravidla harmonizovaného přidělování bezplatných povolenek na emise platná v celé Unii podle článku 10a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES, ani z rozhodnutí Komise 2013/448/EU ze dne 5. září 2013 o vnitrostátních prováděcích opatřeních pro přechodné bezplatné přidělování povolenek na emise skleníkových plynů v souladu s čl. 11 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES nevyplývá, že by Evropská komise při stanovování maximálního ročního počtu povolenek na emise skleníkových plynů vyloučila jiné emise než ty, které jsou přičitatelné výrobcům elektřiny.

               2)

               Přezkum třetí otázky písm. b) neodhalil žádnou skutečnost, kterou by mohla být dotčena platnost čl. 15 odst. 3 rozhodnutí 2011/278.

               3)

               Přezkum čtvrté otázky neodhalil žádnou skutečnost, kterou by mohla být dotčena platnost čl. 10 odst. 9 prvního pododstavce rozhodnutí 2011/278.

               4)

               Článek 4 a příloha II rozhodnutí 2013/448 jsou neplatné.

               5)

               Účinky prohlášení neplatnosti článku 4 a přílohy II rozhodnutí 2013/448 jsou časově omezeny tak, aby toto prohlášení bylo účinné až po uplynutí deseti měsíců ode dne vyhlášení rozsudku ze dne 28. dubna 2016, Borealis Polyolefine a další (C-191/14, C-192/14, C-295/14, C-389/14 a C-391/14 až C-393/14, EU:C:2016:311) za účelem umožnění Evropské komisi přijmout nezbytná opatření a aby opatření přijatá na základě neplatných ustanovení do uplynutí tohoto období nemohla být zpochybněna.

      (1)  Úř. věst. C 311, 21.9.2015.


title: Věc C-518/09: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 21. července 2011 — Evropská komise v. Portugalská republika ( „Nesplnění povinnosti státem — Svoboda usazování a volný pohyb služeb — Výkon činností souvisejících s převodem nemovitostí“ )

text:
               10.9.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/7

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 21. července 2011 — Evropská komise v. Portugalská republika
   (Věc C-518/09) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Svoboda usazování a volný pohyb služeb - Výkon činností souvisejících s převodem nemovitostí)
   2011/C 269/10
   Jednací jazyk: portugalština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: I. Rogalski a P. Guerra e Andrade, zmocněnci)

      Žalovaná: Portugalská republika (zástupci: L. Inez Fernandes, zmocněnec a N. Ruiz, advokát)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Porušení článků 49 SFEU a 56 SFEU — Výkon činností souvisejících s převodem nemovitostí

      Výrok

               1)

               Portugalská republika tím, že

                           —

                           umožnila výkon činností souvisejících se zprostředkováním nemovitostí jen v rámci realitní kanceláře,

                           —

                           realitním kancelářím a makléřům se sídlem v jiných členských státech stanovila povinnost uzavřít pojištění odpovědnosti za škodu způsobenou v souvislosti s výkonem jejich odborných činností, které je v souladu s portugalskou právní úpravou,

                           —

                           realitním kancelářím se sídlem v jiných členských státech stanovila povinnost disponovat kladným vlastním kapitálem ve smyslu této právní úpravy, a

                           —

                           realitním kancelářím a makléřům se sídlem v jiných členských státech stanovila povinnost podřídit se plné disciplinární kontrole Instituto de Construção e do Imobiliário IP,

                     nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 56 SFEU a tím, že

                           —

                           realitním kancelářím stanovila povinnost vykonávat výlučně činnost v oblasti zprostředkování nemovitostí s výjimkou správy nemovitostí pro třetí osoby, a

                           —

                           realitním makléřům stanovila povinnost vykonávat výlučně činnost realitních makléřů,

                     nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 49 SFEU a 56 SFEU.

               2)

               Portugalské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 37, 13.2.2010.


title: Věc T-127/13: Žaloba podaná dne 4. března 2013 — El Corte Inglés v. OHIM — Baumarkt Praktiker Deutschland (PRO OUTDOOR)

text:
               4.5.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/25

         Žaloba podaná dne 4. března 2013 — El Corte Inglés v. OHIM — Baumarkt Praktiker Deutschland (PRO OUTDOOR)
   (Věc T-127/13)
   2013/C 129/49
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: El Corte Inglés, SA (Madrid, Španělsko) (zástupci: E. Seijo Veiguela a J. Rivas Zurdo, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Baumarkt Praktiker Deutschland GmbH (Hamburk, Německo)

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 11. prosince 2011 ve věci R 1900/2011-2 v rozsahu, v němž zamítnutím odvolání žalobkyně potvrzuje rozhodnutí námitkového oddělení o částečném zápisu slovní ochranné známky č. 4 782 215„PRO OUTDOOR“;

               —

               uložil náklady řízení žalovanému a další účastnici řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známky „PRO OUTDOOR“ pro výrobky a služby spadající do tříd 9, 12, 14, 18, 22, 24, 25, 28 a 35

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Baumarkt Praktiker Deutschland GmbH

      Namítaná ochranná známka nebo označení: obrazová ochranná známka obsahující slovní prvky „OUTDOOR GARDEN BARBECUE CAMPING“ pro výrobky a služby spadající do tříd 12, 18, 22, 24, 25 a 28

      Rozhodnutí námitkového oddělení: částečné vyhovění námitce

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody:

               —

               porušení článku 60 nařízení č. 207/2009 a porušení pravidel 48 a 49 nařízení č. 2868/95

               —

               porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009


title: Věc T-591/14: Žaloba podaná dne 8. srpna 2014 – BSH v. OHIM (PerfectRoast)

text:
               6.10.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 351/24

         Žaloba podaná dne 8. srpna 2014 – BSH v. OHIM (PerfectRoast)
   (Věc T-591/14)
   2014/C 351/30
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: BSH Bosch und Siemens Hausgeräte GmbH (Mnichov, Německo) (zástupce: S. Biagosch, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí pátého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 16. června 2014 ve věci R 359/2014-5;

               —

               rozhodl, že OHIM ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené žalobkyní.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „PerfectRoast“ pro výrobky a služby zařazené do třídy 7 a 11 – přihláška ochranné známky Společenství č. 1 2 1 73  902

      Rozhodnutí průzkumového referenta: zamítnutí přihlášky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody:

               —

               porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 207/2009;

               —

               porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009;

               —

               porušení článku 75 nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-352/12: Žaloba podaná dne 3. srpna 2012 — Grupo Flexi de León v. OHIM (FLEXI)

text:
               27.10.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 331/26

      Žaloba podaná dne 3. srpna 2012 — Grupo Flexi de León v. OHIM (FLEXI)
      (Věc T-352/12)
      (2012/C 331/49)
      Jednací jazyk: španělština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Grupo Flexi de León, SA de CV (León, Mexiko) (zástupce: M. Zarobe, advokát)

         Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 4. května 2012 ve věci R 1335/2011-2, které bylo vydáno v rámci odvolání týkající se přihlášky ochranné známky Společenství č. 9 532 797„FLEXI“;

                  —

                  uložil žalovanému náhradu nákladů řízení vzniklých před Tribunálem.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

         Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „FLEXI“ pro výrobky zařazené do tříd 18 a 25 — přihláška ochranné známky Společenství č. 9 532 797.

         Rozhodnutí průzkumového referenta: zamítnutí přihlášky k zápisu

         Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

         Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) a b) nařízení č. 207/2009


title: Věc C-186/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) dne 15. dubna 2010 — Tural Oguz v. Secretary of State for the Home Department

text:
               3.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 179/20

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) dne 15. dubna 2010 — Tural Oguz v. Secretary of State for the Home Department
   (Věc C-186/10)
   2010/C 179/32
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Tural Oguz

      Žalovaný: Secretary of State for the Home Department

      Předběžné otázky

   Pokud turecký státní příslušník, který je držitelem povolení k pobytu ve Spojeném království s podmínkou, že nezačne podnikat či vykonávat povolání, zahájí v rozporu s touto podmínkou činnost jako osoba samostatně výdělečně činná, a pokud následně požádá vnitrostátní orgány o další povolení k pobytu na základě podnikání, které takto zahájil, je oprávněn dovolávat se čl. 41 odst. 1 Dodatkového protokolu k Dohodě zakládající přidružení mezi Evropským hospodářským společenstvím a Tureckem?


title: Věc C-297/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesarbeitsgericht (Německo) dne 16. června 2010 — Sabine Hennigs v. Eisenbahn-Bundesamt

text:
               25.9.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 260/3

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesarbeitsgericht (Německo) dne 16. června 2010 — Sabine Hennigs v. Eisenbahn-Bundesamt
   (Věc C-297/10)
   ()
   2010/C 260/03
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesarbeitsgericht

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Sabine Hennigs

      Žalovaný: Eisenbahn-Bundesamt

      Předběžné otázky

               1)

               Je kolektivní úprava odměňování zaměstnanců veřejného sektoru, která jako ustanovení § 27 Bundesangestelltentarifvertrag (kolektivní smlouva zaměstnanců ve veřejné službě v SRN, dále jen „BAT“) ve spojení s ustanovením Vergütungstarifvertrag Nr. 35 zum BAT (kolektivní smlouva o odměňování č. 35 k BAT) stanovuje základní mzdy v jednotlivých mzdových třídách podle dosažené věkové hranice, i s přihlédnutím k právu smluvní strany kolektivní smlouvy na kolektivní vyjednávání (nynější článek 28 Listiny základních práv Evropské unie), které je zaručeno primárním právem Evropské unie, v rozporu se zákazem diskriminace na základě věku (nynější čl. 21 odst. 1 Listiny základních práv Evropské unie), který je obsažen v primárním právu Evropské unie, tak jak byl proveden směrnicí 2000/78/ES (1)?

               2)

               V případě, že na první předběžnou otázku odpoví Soudní dvůr Evropské unie kladně nebo na ni odpoví kladně Bundesarbeitsgericht na základě ustanovení Soudního dvora obsažených v rozhodnutí o předběžné otázce:

                           a)

                           Poskytuje právo na kolektivní vyjednávání smluvním stranám kolektivní smlouvy prostor k odstranění této diskriminace tím, že převedou zaměstnance při zachování jejich majetku, který nabyly ve starém tarifním systému, do nového kolektivního systému odměňování, který jako kritérium používá hledisko činnosti, výkonu a odborné zkušenosti?

                           b)

                           Je nutno v každém případě na předběžnou otázku uvedenou pod bodem 2 a) odpovědět kladně tehdy, když definitivní zařazení převedených zaměstnanců do jednotlivých stupňů v rámci mzdové třídy nového kolektivního systému odměňování nezávisí pouze na věkové hranici dosažené ve starém tarifním systému a když zaměstnanci, kteří se dostali do vyššího stupně nového systému, typicky vykazují větší odborné zkušenosti než zaměstnanci zařazení do nižšího stupně?

               3)

               V případě, že na předběžné otázky uvedené pod body 2 a) a b) odpoví Soudní dvůr Evropské unie záporně nebo na ně odpoví záporně Bundesarbeitsgericht na základě ustanovení Soudního dvora obsažených v rozhodnutí o předběžné otázce:

                           a)

                           Je nepřímá diskriminace založená na věku odůvodněna tím, že se jedná o legitimní cíl zachování sociálních majetků, a tím, že představuje přiměřený a nutný prostředek k dosažení tohoto cíle, aby v rámci přechodné úpravy bylo i nadále dočasně nestejně zacházeno se staršími a mladšími zaměstnanci, když je toto nerovné zacházení postupně odbouráváno a jedinou alternativou by prakticky bylo snížit mzdy starších zaměstnanců?

                           b)

                           Je nutno v každém případě na předběžnou otázku uvedenou pod bodem 3 a), při zohlednění práva na kolektivní vyjednávání a s ním spojené kolektivní autonomie, odpovědět kladně tehdy, když se smluvní strany kolektivní smlouvy na takové přechodné úpravě dohodnou?

               4)

               V případě, že na předběžné otázky uvedené pod body 3 a) a b) odpoví Soudní dvůr Evropské unie záporně nebo na ně odpoví záporně Bundesarbeitsgericht na základě ustanovení Soudního dvora obsažených v rozhodnutí o předběžné otázce:
               Je nutno odstranit porušení zákazu diskriminace na základě věku, který je stanoven primárním právem Evropské unie, když je toto porušení stanoveno kolektivním systémem odměňování a činí celkově tento zákaz neúčinným i při zohlednění dalších nákladů, které tím dotčeným zaměstnavatelům vzniknou a při zohlednění práva smluvních stran kolektivní smlouvy na kolektivní vyjednávání, vždycky pouze tím způsobem, že do doby než nová úprava, která by byla v souladu s právem Unie, nabude účinnosti, se při použití úpravy odměňování obsažené v kolektivní smlouvě vždy bude vycházet z nejvyšší dosažené věkové hranice?

               5)

               V případě, že na čtvrtou předběžnou otázku odpoví Soudní dvůr Evropské unie záporně nebo na ni odpoví záporně Bundesarbeitsgericht na základě ustanovení Soudního dvora obsažených v rozhodnutí o předběžné otázce:
               Bylo by s ohledem na právo smluvních stran kolektivní smlouvy na kolektivní vyjednávání slučitelné se zákazem diskriminace na základě věku, který je obsažen v právu Evropské unie, a s požadavkem na účinnou sankci při porušení tohoto zákazu, aby byla smluvním stranám kolektivní smlouvy poskytnuta předvídatelná lhůta (např. v délce šesti měsíců) k retroaktivnímu odstranění neúčinnosti systému odměňování, na kterém se smluvní strany dohodly, s upozorněním, že při použití ustanovení kolektivní smlouvy se bude vždy vycházet z nejvyšší dosažené věkové hranice, pokud by během lhůty nedošlo k vytvoření nové úpravy, která by byla v souladu s právem EU, a jaký časový prostor pro zpětnou účinnost nové úpravy, jež je v souladu s právem EU, by mohl být případně smluvním stranám kolektivní smlouvy přiznán?

      (1)  Směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání; Úř. věst. L 303, s. 16; Zvl. vyd. 05/04, s. 79.


title: Věc C-189/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation (Francie) dne 16. dubna 2010 — Trestní řízení proti Sélimu Abdelimu

text:
               19.6.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 161/36

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation (Francie) dne 16. dubna 2010 — Trestní řízení proti Sélimu Abdelimu
      (Věc C-189/10)
      (2010/C 161/54)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Cour de cassation

         Účastník původního trestního řízení

      Sélim Abdeli

         Předběžné otázky

                  1)

                  Brání článek 267 Smlouvy o fungování Evropské unie podepsané v Lisabonu dne 13. prosince 2007 právní úpravě, jako je právní úprava vyplývající z čl. 23-2 pododstavce 2 a čl. 23-5 pododstavce 2 usnesení č. 58-1067 ze dne 7. listopadu 1958, přijatých na základě ústavního zákona č. 2009-1523 ze dne 10. prosince 2009, které ukládají soudům povinnost přednostně rozhodnout o předložení Conseil constitutionnel otázky ústavnosti, která jim byla položena, pokud se tato otázka týká nesouladu vnitrostátního právního předpisu s ústavou, z důvodu jeho rozporu s ustanoveními práva Unie?

                  2)

                  Brání článek 67 Smlouvy o fungování Evropské unie podepsané v Lisabonu dne 13. prosince 2007 právní úpravě, jako je právní úprava vyplývající z článku 78-2 pododstavce 4 code de procédure pénale, který stanoví, že „v pásmu mezi pozemní hranicí Francie se státy, které jsou stranami úmluvy podepsané v Schengenu dne 19. června 1990, a linií 20 km od hranic na francouzské straně, jakož i ve veřejných prostorech přístavů, letišť a železničních či autobusových nádraží používaných pro mezinárodní dopravu a oficiálně takto označených může být totožnost osob rovněž ověřena za podmínek stanovených v prvním pododstavci, za účelem kontroly, zda jsou dodržovány požadavky týkající se držení, nošení a předkládání dokladů a dokumentů stanovených právním předpisy. Dojde-li k takové kontrole ve vlaku, který zajišťuje mezinárodní spojení, může být provedena na úseku cesty mezi hranicí a první zastávkou, která se nachází více než 20 km od hranice. Ve vlacích zajišťujících mezinárodní spojení na trasách vykazujících zvláštní znaky dopravního spojení může být však kontrola provedena rovněž mezi touto zastávkou a zastávkou, která se nachází ve vzdálenosti do 50 km od první zastávky. Tyto trasy a zastávky jsou stanoveny vyhláškou ministerstva. Pokud se na úseku dálnice začínajícím v pásmu uvedeném v první větě tohoto pododstavce první mýtná stanice nachází za linií 20 kilometrů od hranic, kontrola může být kromě toho provedena až do místa první mýtné stanice na parkovištích, jakož i v místě této mýtné stanice a na přilehlých parkovištích. Mýtné stanice dotčené tímto ustanovením jsou stanoveny vyhláškou“ ?


title: Výmaz věci T- 105/02

text:
               18.12.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 314/28

         Výmaz věci T- 105/02 (1)

   (2004/C 314/63)

      (Jednací jazyk: němčina)

   Usnesením ze dne 21. října 2004 rozhodl předseda čtvrtého senátu Soudu prvního stupně Evropských společenství o výmazu věci T-105/02, Matratzen Concord GmbH proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM).

      (1)  Úř. věst. C 144, 15.6.2002.


title: Věc F-33/09: Žaloba podaná dne 1. dubna 2009 — Tzvetanova v. Komise

text:
               6.6.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/22

         Žaloba podaná dne 1. dubna 2009 — Tzvetanova v. Komise
   (Věc F-33/09)
   2009/C 129/40
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Aglika Tzvetanova (Brusel, Belgie) (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství

      Předmět a popis sporu

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise, kterým bylo zamítnuto žalobkyni pobírat příspěvek za práci v zahraničí stanovený v čl. 4 odst. 1 písm. a) přílohy VII služebního řádu.

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí OOJ nepřiznat žalobkyni příspěvek za práci v zahraničí;

               —

               uložit Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.


title: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 12. července 2005 ve věci C-198/03 P: Komise Evropských společenství proti CEVA Santé Animale SA, Pfizer Enterprises Sàrl, International Federation for Animal Health (IFAH) (Opravný prostředek — Nařízení (EHS) č. 2377/90 — Veterinární léčivé přípravky — Stanovení maximálních limitů reziduí pro progesteron — Podmínky mimosmluvní odpovědnosti Společenství)

text:
               3.9.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/6

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (velkého senátu)
   ze dne 12. července 2005
   ve věci C-198/03 P: Komise Evropských společenství proti CEVA Santé Animale SA, Pfizer Enterprises Sàrl, International Federation for Animal Health (IFAH) (1)

   (Opravný prostředek - Nařízení (EHS) č. 2377/90 - Veterinární léčivé přípravky - Stanovení maximálních limitů reziduí pro progesteron - Podmínky mimosmluvní odpovědnosti Společenství)
   (2005/C 217/12)
   Jednací jazyk: angličtina
   Ve věci C-198/03 P, jejímž předmětem je opravný prostředek podle článku 56 Statutu Soudního dvora, podaný dne 12. května 2003, Komise Evropských společenství, (zmocněnci: T. Christoforou a M. Shotter), přičemž dalšími účastníky řízení jsou: CEVA Santé Animale SA, se sídlem v Libourne (Francie), (advokáti: D. Waelbroeck, N. Rampal a U. Zinsmeister), Pfizer Enterprises Sàrl, dříve Pharmacia Enterprises SA a ještě předtím Pharmacia & Upjohn SA, se sídlem v Lucemburku (Lucembursko), podporovaná International Federation for Animal Health (IFAH), dříve Fédération européenne de la santé animale (Fedesa), se sídlem v Bruselu (Belgie), (advokát: A. Vandencasteele), Soudní dvůr (velký senát), ve složení V. Skouris, předseda, P. Jann (zpravodaj), C. W. A. Timmermans a A. Borg Barthet, předsedové senátů, J.-P. Puissochet a R. Schintgen, N. Colneric, S. von Bahr, J. N. Cunha Rodrigues, M. Ilešič, J. Malenovský, U. Lõhmus a E. Levits, soudci, generální advokát: F. G. Jacobs, vedoucí soudní kanceláře: L. Hewlett, vrchní rada, vydal dne 12. července 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Rozsudek Soudu prvního stupně Evropských společenství ze dne 26. února 2003, CEVA a Pharmacia Enterprises v. Komise Evropských společenství (T-344/00 a T-345/00), se zrušuje v rozsahu, v němž Soud shledal takovou nečinnost Komise mezi 1. lednem 2000 a 25. červencem 2001, která zakládá odpovědnost Společenství.

               2)

               Žaloby se zamítají.

               3)

               CEVA Santé Animale SA a Pfizer Enterprises Sàrl se ukládá náhrada nákladů jak řízení před Soudem prvního stupně Evropských společenství, tak tohoto řízení.

               4)

               International Federation for Animal Health ponese vlastní náklady jak řízení před Soudem, tak tohoto řízení.

      (1)  Úř. věst. C 213, 6.9.2003.


title: Věc T-222/04: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 11. června 2009 — Itálie v. Komise ( Státní podpory — Režim podpor poskytovaných italskými orgány některým podnikům poskytujícím veřejné služby ve formě osvobození od daně a půjček se zvýhodněnou sazbou — Rozhodnutí prohlašující podpory za neslučitelné se společným trhem — Existující podpory a nové podpory — Článek 86 odst. 2 ES )

text:
               1.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 180/41

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 11. června 2009 — Itálie v. Komise
   (Věc T-222/04) (1)

   („Státní podpory - Režim podpor poskytovaných italskými orgány některým podnikům poskytujícím veřejné služby ve formě osvobození od daně a půjček se zvýhodněnou sazbou - Rozhodnutí prohlašující podpory za neslučitelné se společným trhem - Existující podpory a nové podpory - Článek 86 odst. 2 ES“)
   2009/C 180/75
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Italská republika (zástupci: původně I. Braguglia, poté R. Adam a I. Bruni, zmocněnci, ve spolupráci s M. Fiorillim, avvocato dello Stato)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupce: V. Di Bucci, zmocněnec)

      Předmět

   Návrh na zrušení článku 2 rozhodnutí Komise 2003/193/ES ze dne 5. června 2002 o státní podpoře poskytované Itálií ve formě osvobození od daně a půjček za zvýhodněných podmínek podnikům poskytujícím veřejné služby s většinovou veřejnou kapitálovou účastí (Úř. věst. 2003, L 77, s. 21).

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Italská republika ponese vlastní náklady řízení a ukládá se jí rovněž náhrada nákladů řízení vynaložených Komisí.

      (1)  Úř. věst. C 233, 28.9.2002 (dříve věc C-290/02)


title: Věc T-194/16: Žaloba podaná dne 29. dubna 2016 – Klassisk investment v. EUIPO (CLASSIC FINE FOODS)

text:
               20.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 222/31

         Žaloba podaná dne 29. dubna 2016 – Klassisk investment v. EUIPO (CLASSIC FINE FOODS)
   (Věc T-194/16)
   (2016/C 222/39)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Klassisk investment Ltd (Hongkong, Čínská lidová republika) (zástupce: J. Plate a R. Kaase, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Sporná ochranná známka: Mezinárodní zápis obrazové ochranné známky obsahující slovní prvky „CLASSIC FINE FOODS“ s vyznačením Evropské – Mezinárodní zápis č. 1 222 164

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 29. ledna 2016 ve věci R 1970/2015-1

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení, včetně nákladů řízení před odvolacím senátem.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) ve spojení s čl. 7 odst. 2 nařízení č. 207/2009;

               —

               Porušení článku 75 nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-546/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Órgano Administrativo de Recursos Contractuales de la Comunidad Autónoma de Euskadi (Španělsko) dne 28. října 2016 – Montte S. L. v. Musikene

text:
               23.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/8

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Órgano Administrativo de Recursos Contractuales de la Comunidad Autónoma de Euskadi (Španělsko) dne 28. října 2016 – Montte S. L. v. Musikene
   (Věc C-546/16)
   (2017/C 022/12)
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Órgano Administrativo de Recursos Contractuales de la Comunidad Autónoma de Euskadi

      Účastnice původního řízení

      Navrhovatelka: Montte S. L.

      Odpůrkyně: Musikene

      Předběžné otázky

               1)

               Brání směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/24/EU (1) ze dne 26. února 2014 o zadávání veřejných zakázek a o zrušení směrnice 2004/18/ES takové vnitrostátní právní úpravě, jako je čl. 150 odst. 4 TRLCSP (2), respektive takovému způsobu výkladu a použití zmíněné právní úpravy, podle nichž veřejní zadavatelé mohou v zadávací dokumentaci upravující zadání zakázky v otevřeném řízení stanovit kritéria pro zadání uplatňovaná v postupných fázích, v nichž mohou být vyloučeny nabídky, které nedosáhnou předem určeného minimálního počtu bodů?

               2)

               V případě záporné odpovědi na první otázku, brání výše uvedená směrnice 2014/24 vnitrostátní právní úpravě, respektive takovému způsobu výkladu a použití zmíněné právní úpravy, podle nichž se výše uvedený systém kritérií pro zadání uplatňovaných v postupných vylučovacích fázích použije v otevřeném řízení takovým způsobem, že v závěrečné fázi nezbude počet nabídek dostatečný pro zajištění skutečné hospodářské soutěže?

               3)

               V případě kladné odpovědi na druhou otázku, brání výše uvedená směrnice 2014/24 takovému ustanovení [zadávací dokumentace], jako je sporné ustanovení, podle kterého má být hledisko ceny hodnoceno pouze u nabídek, které na základě technických kritérií dosáhly 35 bodů z 50, protože tím není zajištěna skutečná hospodářská soutěž nebo je tím porušena povinnost zadat zakázku nabídce, která má nejlepší poměr mezi kvalitou a cenou?

      (1)
         Úř. věst. 2014, L 94, s. 65

      (2)  Kodifikované znění zákona o zakázkách ve veřejném sektoru


title: Věc C-369/10 P: Usnesení Soudního dvora ze dne 14. března 2011 — Ravensburger AG v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Educa Borras SA ( „Kasační opravný prostředek — Ochranná známka Společenství — Slovní ochranná známka Společenství MEMORY — Řízení o prohlášení neplatnosti — Absolutní důvod pro zamítnutí — Popisný charakter — Nařízení (ES) č. 40/94 — Článek 7 odst. 1 písm. c)“ )

text:
               27.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 252/10

         Usnesení Soudního dvora ze dne 14. března 2011 — Ravensburger AG v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Educa Borras SA
   (Věc C-369/10 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Společenství - Slovní ochranná známka Společenství MEMORY - Řízení o prohlášení neplatnosti - Absolutní důvod pro zamítnutí - Popisný charakter - Nařízení (ES) č. 40/94 - Článek 7 odst. 1 písm. c))
   2011/C 252/18
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Ravensburger AG (zástupci: H. Harte-Bavendamm a M. Goldmann, Rechtsanwälte)

      Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: D. Botis, zmocněnec), Educa Borras SA

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) ze dne 19. května 2010, Ravensburger v. OHIM (T-108/09), kterým Tribunál zamítl žalobu na neplatnost proti rozhodnutí R 305/2008-2 druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (OHIM) ze dne 8. ledna 2009, kterým bylo zamítnuto odvolání podané proti rozhodnutí zrušovacího oddělení, které prohlásilo slovní ochrannou známku „MEMORY“ za neplatnou pro výrobky zařazené do tříd 9 a 28 v rámci návrhu na prohlášení známky za neplatnou podaného společností Educa Borras

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnosti Ravensburger AG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 260, 25.9.2010.


title: Věc C-96/11 P: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 6. září 2012 — August Storck KG v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ( „Kasační opravný prostředek — Ochranná známka Společenství — Absolutní důvod pro zamítnutí — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Trojrozměrné označení ve formě čokoládové myši“ )

text:
               27.10.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 331/7

      Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 6. září 2012 — August Storck KG v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
      (Věc C-96/11 P) (1)

      (Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Společenství - Absolutní důvod pro zamítnutí - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Trojrozměrné označení ve formě čokoládové myši)
      (2012/C 331/10)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: August Storck KG (zástupce: T. Reher et Staub, advokát)

         Další účastník řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: R. Manea a G. Schneider, zmocněnci)

         Předmět věci

      Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) ze dne 17. prosince 2010, Storck v. OHIM (T-13/09), kterým Tribunál zamítl žalobu na neplatnost proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 12. listopadu 2008, kterým se zamítá odvolání proti rozhodnutí průzkumového referenta, jímž se zamítá zápis trojrozměrného označení ve formě čokoládové myši jako ochranné známky Společenství pro některé výrobky zařazené do třídy 30 — Rozlišovací způsobilost ochranné známky

         Výrok

                  1)

                  Kasační opravný prostředek se zamítá.

                  2)

                  August Storck KG se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 152, 21.5.2011.


title: Věc C-367/14: Žaloba podaná dne 25. července 2014 – Evropská komise v. Italská republika

text:
               10.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 395/21

      Žaloba podaná dne 25. července 2014 – Evropská komise v. Italská republika
      (Věc C-367/14)
      (2014/C 395/27)
      Jednací jazyk: italština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: G. Conte, D. Grespan a B. Stromsky, zmocněnci)

         Žalovaná: Italská republika

         Návrhová žádání žalobkyně

                  —

                  určit, že Italská republika tím, že nepřijala všechna opatření nezbytná pro dosažení souladu s rozsudkem Soudního dvora ze dne 6. října 2001 ve věci C-302/09 týkajícím se navrácení od příjemců podpor, které byly shledány protiprávními a neslučitelnými se společným trhem ve smyslu rozhodnutí Komise 2000/394/ES ze dne 25. listopadu 1999 o podporách poskytnutých podnikům usazeným na území Benátek a Chioggia (1), nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z tohoto rozhodnutí a z článku 260 SFEU;

                  —

                  uložit Italské republice povinnost zaplatit Komisi paušální částku, jejíž výše je výsledkem vynásobení denní částky ve výši 24 578,40 eur počtem dní, kdy přetrvává protiprávní počínání, ode dne vydání rozsudku ve věci C-302/09 do dne vydání rozsudku v této věci;

                  —

                  uložit Italské republice povinnost zaplatit Komisi penále na pololetním základě, které určí Komise, počínaje pololetím, které následuje po dni vydání rozsudku v této věci, vynásobením denního penále ve výši 187 264 eur číslem 182,5 a procentem podpor, které ještě musejí být navráceny na konci pololetí, ve vztahu k částce podpor, která ještě musí být navrácena v okamžiku, kdy Soudní dvůr vydá rozsudek v této věci;

                  —

                  uložit Italské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Italská republika nepřijala všechna opatření nezbytná pro navrácení podpor, které byly prohlášeny za protiprávní a neslučitelné rozhodnutím, jak je požadováno rozsudkem ve věci C-302/09, neboť téměř 3 roky od určovacího rozsudku je ještě třeba navrátit (minimálně) 33 032 000 eur od 99 příjemců, což se rovná přibližně 70 % částky, která musí být navrácena.
      I přesto, že po určovacím rozsudku byla přijata další normativní opatření, větší část podpor musí být ještě navrácena, a žádný významný pokrok v tomto ohledu nebyl zaznamenán.
      V důsledku toho je třeba rozhodnout, že Italská republika nevykonala rozsudek, kterým se určuje, že došlo k porušení právních předpisů.

         (1)  Rozhodnutí Komise ze dne 25. listopadu 1999 o podporách poskytnutých podnikům usazeným na území Benátek a Chioggia stanovených zákony č. 30/1997 a č. 206/1995, kterými se zavádějí úlevy na sociálních příspěvcích [oznámené pod číslem C(1999) 4268] (Text s významem pro EHP) (Úř. věst. L 150, s. 50).


title: Věc T-349/09: Usnesení Tribunálu ze dne 6. července 2010 — PAGO International v. OHIM — Tirol Milch (Pago) ( „Ochranná známka Společenství — Řízení o zrušení práv — Zrušení rozhodnutí odvolacího senátu — Bezpředmětnost sporu — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“ )

text:
               28.8.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 234/37

         Usnesení Tribunálu ze dne 6. července 2010 — PAGO International v. OHIM — Tirol Milch (Pago)
   (Věc T-349/09) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Řízení o zrušení práv - Zrušení rozhodnutí odvolacího senátu - Bezpředmětnost sporu - Nevydání rozhodnutí ve věci samé)
   2010/C 234/66
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: PAGO International GmbH (Klagenfurt, Rakousko) (zástupci: C. Hauer a C. Schumacher, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (zástupce: G. Schneider, zmocněnec)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem OHIM: Tirol Milch reg. Gen. mbH Innstruck (Innsbruck, Rakousko)

      Předmět

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 1. července 2009 (věc R 864/2008-4) týkajícímu se řízení o zrušení práv mezi Tirol Milch reg. Gen. mbH Innsbruck a PAGO International GmbH.

      Výrok

               1)

               Již není třeba o žalobě rozhodovat.

               2)

               Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 267, 7.11.2009.


title: Věc C-204/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank van eerste aanleg te Brussel (Belgie) dne 30. dubna 2012 — Essent Belgium NV v. Vlaamse Reguleringsinstantie voor de Elektriciteits- en Gasmarkt (VREG)

text:
               28.7.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 227/7

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank van eerste aanleg te Brussel (Belgie) dne 30. dubna 2012 — Essent Belgium NV v. Vlaamse Reguleringsinstantie voor de Elektriciteits- en Gasmarkt (VREG)
   (Věc C-204/12)
   2012/C 227/12
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Rechtbank van eerste aanleg te Brussel

      Účastníci původního řízení

   Žalobkyně: Essent Belgium NV
   Žalovaný: Vlaamse Reguleringsinstantie voor de Elektriciteits- en Gasmarkt (VREG)
   Další účastníci řízení:

               Vlaamse Gewest

               Vlaamse Gemeenschap

      Předběžné otázky

               1)

               Je taková vnitrostátní právní úprava, jakou je právní úprava obsažená ve vlámském dekretu ze dne 17. července 2000 o organizaci trhu s elektřinou, který byl proveden výnosem vlámské vlády ze dne 5. března 2004, ve znění výnosu vlámské vlády ze dne 25. února 2005 na podporu výroby elektřiny z obnovitelných zdrojů energie, podle které

                           —

                           je dodavatelům elektřiny dodávajícím konečným spotřebitelům připojeným k distribuční nebo přenosové síti uloženo, aby ročně regulačnímu úřadu předkládali určitý počet certifikátů zelené elektřiny (článek 23 výše uvedeného dekretu),

                           —

                           je dodavatelům elektřiny dodávajícím konečným spotřebitelům připojeným k distribuční nebo přenosové síti ukládána správní pokuta ze strany Vlámského regulačního úřadu pro trh s elektřinou a plynem (VREG), pokud tito dodavatelé nepředložili dostatečný počet certifikátů zelené elektřiny, aby splnili jim uložený kvótní závazek týkající se takových certifikátů (čl. 37 odst. 2 výše uvedeného dekretu),

                           —

                           regulační úřad nemůže nebo nechce z důvodu neexistence prováděcích opatření vlámské vlády zohlednit záruky původu pocházející z Norska a Nizozemska, která uznala stejnost nebo rovnocennost předložení těchto certifikátů (článek 25 výše uvedeného dekretu a čl. 15 odst. 1 výnosu ze dne 5. března 2004), ačkoli regulační úřad v konkrétním případě tuto stejnost nebo rovnocennost nezkoumal,

                           —

                           v průběhu celé doby platnosti dekretu ze dne 17. července 2000 byly při zkoumání splnění kvótního závazku ve skutečnosti zohledňovány pouze certifikáty prokazující výrobu zelené elektřiny ve Vlámském regionu, zatímco dodavatelé elektřiny dodávající konečným spotřebitelům připojeným k distribuční nebo přenosové síti neměli žádnou možnost prokázat, že předkládané záruky původu splňují podmínku existence stejných nebo rovnocenných záruk o udělení takových certifikátů,

                     v souladu s článkem 34 SFEU a článkem 11 Dohody o EHP nebo článkem 36 SFEU a článkem 13 Dohody o EHP?

               2)

               Je vnitrostátní právní úprava ve smyslu první otázky v souladu s článkem 5 tehdejší evropské směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/77/ES (1) ze dne 27. září 2001 o podpoře elektřiny vyrobené z obnovitelných zdrojů energie na vnitřním trhu s elektřinou?

               3)

               Je vnitrostátní právní úprava ve smyslu první otázky v souladu se zásadou rovného zacházení a zásadou zákazu diskriminace, které jsou zakotveny mimo jiné v článku 18 SFEU a v článku 3 tehdejší směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/54/ES (2) ze dne 26. června [2003] o společných pravidlech pro vnitřní trh s elektřinou a o zrušení směrnice 96/92/ES?

      (1)  Úř. věst. L 283, s. 33.

      (2)  Úř. věst. L 176, s. 37.


title: Věc C-282/04: Žaloba podaná dne 30. června 2004 Komisí Evropských společenství proti Nizozemskému království

text:
               28.8.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/15

         Žaloba podaná dne 30. června 2004 Komisí Evropských společenství proti Nizozemskému království
   (Věc C-282/04)
   (2004/C 217/29)
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 30. června 2004 žaloba směřující proti Nizozemskému království podaná Komisí Evropských společenství zastoupenou Hansem Støvlbækem a Albertem Nijenhuisem, jako zmocněnci.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               určil, že Nizozemské království tím, že ponechalo v platnosti některá ustanovení stanov společnosti Koninklijke KPN N.V., která stanoví, že nizozemský stát v této společnosti vlastní zvláštní akcii na jméno, se kterou jsou spojena zvláštní práva ohledně schvalování určitých rozhodnutí příslušnými orgány společnosti, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článků 56 a 43 ES.

               —

               uložil Nizozemskému království náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní tvrzení:
   Společnost Koninklijke PTT Nederland NV byla v roce 1998 rozdělena na dvě nezávislé společnosti: Koninklijke KPN NV (KPN) pro oblast telekomunikací a TNT POSTGROEP NV (TPG) pro činnost v oblasti logistiky a distribuce. Základní kapitál společnosti Koninklijke KPN NV tvoří kromě kmenových a přednostních akcií také jedna akcie na jméno, se kterou jsou spojená zvláštní práva. Tato zvláštní akcie je v současné době ve vlastnictví nizozemského státu.
   Na základě stanov jsou s touto zvláštní akcií spojena zvláštní práva týkající se schvalování určitých rozhodnutí přijímaných příslušnými orgány společnosti.
   Komise je toho názoru, že práva spojená s vlastnictvím této zvláštní akcie omezují volný pohyb kapitálu a svobodu usazování. Tato zvláštní oprávnění, i když nejsou výslovně diskriminační, mohou ztížit nabytí akcií této společnosti a odradit investory z jiných členských států od investování kapitálu do společnosti. Tato oprávnění totiž způsobují podstatné omezení práv, která jsou obvykle spojena s přímými investicemi do KPN. V důsledku toho mohou narušit volný pohyb kapitálu, což by bylo omezením volného pohybu kapitálu ve smyslu článku 56 ES.
   Vzhledem k tomu, že tato zvláštní práva umožňují nizozemskému státu vykonávat rovněž kontrolu nad obchodní politikou, jakož i nad každodenní správou společnosti, mají dopad na přímé investice, a tudíž mohou představovat omezení svobody usazování zakotvené v článku 43 ES.


title: Věc T-31/08: Usnesení Tribunálu ze dne 11. dubna 2011 — Quantum v. OHIM — Quantum (Q Quantum CORPORATION)

text:
               11.6.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 173/15

         Usnesení Tribunálu ze dne 11. dubna 2011 — Quantum v. OHIM — Quantum (Q Quantum CORPORATION)
   (Věc T-31/08) (1)

   2011/C 173/32
   Jednací jazyk: řečtina
   Předseda pátého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 92, 12.4.2008.


title: Věc T-762/15: Žaloba podaná dne 31. prosince 2015 – Sony a Sony Electronics v. Komise

text:
               14.3.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 98/47

         Žaloba podaná dne 31. prosince 2015 – Sony a Sony Electronics v. Komise
   (Věc T-762/15)
   (2016/C 098/62)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Sony Corporation (Tokio, Japonsko) a Sony Electronics, Inc (San Diego, Spojené státy americké) (zástupci: N. Levy a E. Kelly, Solicitors, R. Snelders, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise ze dne 21. října 2015 ve věci AT.39639 – Optické diskové jednotky, týkající se řízení podle článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP v rozsahu, v němž se týká žalobkyň;

               —

               podpůrně, na základě své neomezené pravomoci snížil pokuty uložené žalobkyním tímto rozhodnutím;

               —

               uložil Komisi, aby žalobkyním uhradila právní a další náklady řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně dva žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z toho, že napadené rozhodnutí je stiženo nesprávným skutkovým a právním posouzením tím, že tvrdí, že se žalobkyně dopustily porušení článku 101 SFEU z hlediska účelu.

                           —

                           Důkaz uvedený proti žalobkyním nepostačuje k prokázání skutečnosti, že se žalobkyně zúčastnily jediného a trvajícího porušení článku 101 SFEU z hlediska účelu.

                           —

                           Alternativní závěr učiněný v rozhodnutí, podle něhož žalobkyně odděleně porušily článek 101 SFEU z hlediska účelu není prokázán a porušuje práva žalobkyň účinně se bránit, protože byl poprvé uveden až v tomto rozhodnutí.

               2.

               Druhý podpůrný žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že napadené rozhodnutí je stiženo nesprávným skutkovým a právním posouzením a spočívá na nedostatečném odůvodnění.

                           —

                           V rozhodnutí byly nesprávně dvakrát započítány příjmy, které žalobkyně převedly na jiného příjemce rozhodnutí.

                           —

                           V rozhodnutí byla nesprávně opomenuta skutečnost, že jednání žalobkyň bylo ve srovnání s jistými dalšími příjemci rozhodnutí značně omezené a dále rozhodnutí trpí tím, že na žalobkyně nebyl uplatněn nižší koeficient závažnosti a nižší dodatečná částka či snížení částky za polehčující okolnosti.

                           —

                           Rozhodnutí nesprávně ukládá odrazující koeficient.


title: Věc T-480/10: Usnesení Tribunálu ze dne 11. dubna 2011 — Département du Gers v. Komise ( „Žaloba na neplatnost — Životní prostředí a ochrana lidského zdraví — Geneticky modifikované potraviny a krmiva — Neexistence osobního dotčení — Nepřípustnost“ )

text:
               11.6.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 173/11

         Usnesení Tribunálu ze dne 11. dubna 2011 — Département du Gers v. Komise
   (Věc T-480/10) (1)

   (Žaloba na neplatnost - Životní prostředí a ochrana lidského zdraví - Geneticky modifikované potraviny a krmiva - Neexistence osobního dotčení - Nepřípustnost)
   2011/C 173/25
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Département du Gers (Francie) (zástupci: S. Mabile a J. P. Mignard, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: D. Bianchi a L. Pignataro, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2010/426/EU ze dne 28. července 2010 o povolení uvedení produktů, které obsahují geneticky modifikovanou kukuřici Bt11xGA21 (SYN-BTØ11-1xMON-ØØØ21-9), sestávají z ní nebo jsou z ní vyrobeny, na trh, podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1829/2003 (Úř. věst. L 199, s. 36; Zvl. vyd. 13/32, s. 432).

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Département du Gers ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

               3)

               O návrhu Evropského parlamentu, Rady Evropské Unie, Région Centre, Région Picardie, Département de la Haute-Garonne, Région Bretagne, Région Poitou-Charentes, Région Provence-Alpes-Côte d’Azur, Région Bourgogne, Région Midi-Pyrénées, Région Auvergne, Région Pays de la Loire, Région Rhône-Alpes, Département des Côtes d’Armor, Région Île de France a Région Nord-Pas-de-Calais na vstup do řízení jako vedlejší účastníci řízení není třeba rozhodnout.

      (1)  Úř. věst. C 346, 18.12.2010.


title: Věc T-274/05: Žaloba podaná dne 20. července 2005 proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) The Black & Decker Corporation

text:
               3.9.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/56

         Žaloba podaná dne 20. července 2005 proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) The Black & Decker Corporation
   (Věc T-274/05)
   (2005/C 217/114)
   Jazyk, ve kterém byla sepsána žaloba: angličtina
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 20. července 2005 žaloba směřující proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) podaná The Black & Decker Corporation, se sídlem v Towson, Maryland (Spojené státy americké), zastoupenou P. Harrisem, advokátem.
   Atlas Copco Aktiebolag se sídlem ve Stockholmu (Švédsko) byla dalším účastníkem řízení před odvolacím senátem.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 3. května 2005 (věc R 788/2004-1);

               —

               prohlásil námitkové řízení B622 318 za nepřípustné;

               —

               uložil OHIM, aby žalobkyni nahradil náklady probíhajícího řízení, jakož i řízení o opravném prostředku.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

               Přihlašovatel ochranné známky Společenství:

               Žalobkyně

               Dotčená ochranná známka Společenství:

               Obrazová ochranná známka v černé a žluté barvě v třídě 7 (ruční přenosné elektrické nářadí atd.)

               Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení:

               Atlas Copco Aktiebolag

               Namítaná ochranná známka nebo označení:

               Nezapsané ochranné známky a označení používané v obchodu ve všech členských státech pro elektrické nářadí

               Rozhodnutí námitkového oddělení:

               Zamítnutí námitek z důvodu jejich nepřípustnosti

               Rozhodnutí odvolacího senátu:

               Zrušení napadeného rozhodnutí a vrácení věci námitkovému oddělení k dalšímu projednání

               Žalobní důvody:

               Žalobkyně tvrdí, že námitky měly být prohlášeny za nepřípustné, jelikož neurčovaly dostatečně jasně dovolávané starší ochranné známky a označení v rozporu s pravidlem 18 odst. 1 nařízení č. 2868/1995 (1).

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 2868/95 ze dne 13. prosince 1995, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 40/94 o ochranné známce Společenství, Úř. věst. L 303 ze dne 15.12.1995, s. 1.


title: Věc T-10/08: Rozsudek Tribunálu ze dne 9. září 2011 — Kwang Yang Motor v. OHIM — Honda Giken Kogyo (motor s vnitřním spalováním s ventilátorem nahoře) ( Průmyslový vzor Společenství — Řízení o prohlášení neplatnosti — Zapsaný (průmyslový) vzor Společenství představující motor s vnitřním spalováním s ventilátorem nahoře — Starší (průmyslový) vzor — Důvod neplatnosti — Nedostatek individuální povahy — Viditelné charakteristiky součásti složeného výrobku — Neexistence odlišného celkového dojmu — Informovaný uživatel — Míra tvůrčí volnosti původce — Články 4 a 6, jakož i čl. 25 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 6/2002 )

text:
               22.10.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 311/36

         Rozsudek Tribunálu ze dne 9. září 2011 — Kwang Yang Motor v. OHIM — Honda Giken Kogyo (motor s vnitřním spalováním s ventilátorem nahoře)
   (Věc T-10/08) (1)

   (Průmyslový vzor Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Zapsaný (průmyslový) vzor Společenství představující motor s vnitřním spalováním s ventilátorem nahoře - Starší (průmyslový) vzor - Důvod neplatnosti - Nedostatek individuální povahy - Viditelné charakteristiky součásti složeného výrobku - Neexistence odlišného celkového dojmu - Informovaný uživatel - Míra tvůrčí volnosti původce - Články 4 a 6, jakož i čl. 25 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 6/2002)
   2011/C 311/63
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Kwang Yang Motor Co. Ltd (Kaohsiung City, Tchaj-wan) (zástupce: P. Rath a W. Festl-Wietek, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: G. Schneider, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Honda Giken Kogyo Kabushiki Kaisha Co. Ltd (Tokio, Japonsko) (zástupci: T. Musmann, H. Timmann, M. Büttner a S. von Petersdorff-Campen, advokáti)

      Předmět

   Návrh na zrušení rozhodnutí třetího odvolacího senátu OHIM ze dne 8. října 2007 (věc R 1337/2006-3) týkajícího se řízení o prohlášení neplatnosti (průmyslového) vzoru Společenství mezi společnostmi Honda Giken Kogyo Kabushiki Kaisha a Kwang Yang Motor Co., Ltd

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Kwang Yang Motor Co., Ltd, ponese náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 64, 8.3.2008.


title: Věc T-352/10: Žaloba podaná dne 26. srpna 2010 — Milux v. OHIM (RECTALCONTROL)

text:
               23.10.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 288/54

      Žaloba podaná dne 26. srpna 2010 — Milux v. OHIM (RECTALCONTROL)
      (Věc T-352/10)
      ()
      (2010/C 288/101)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Milux Holding SA (Lucemburk, Lucembursko) (zástupce: J. Bojs, advokát)

         Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

         Návrhová žádání žalobkyně

                  —

                  zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 28. července 2010 ve věci R 1443/2009-4

                  —

                  uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

         Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „RECTALCONTROL“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 10 a 44

         Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí přihlášky ochranné známky Společenství

         Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

         Dovolávané žalobní důvody: Porušení nařízení Rady č. 207/2009 tím, že odvolací senát nesprávně použil zásadu zákazu diskriminace a rovného zacházení ve vztahu ke skutkovým okolnostem v projednávané věci; podpůrně porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení Rady č. 207/2009 tím, že odvolací senát nesprávně dospěl k závěru, že přihlašovaná ochranná známka nemá dostatečnou inherentní rozlišovací způsobilost.


title: Věc C-278/06: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesverwaltungsgericht (Německo) dne 26. června 2006 – Manfred Otten v. Landwirtschaftskammer Niedersachsen

text:
               2.9.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 212/20

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesverwaltungsgericht (Německo) dne 26. června 2006 – Manfred Otten v. Landwirtschaftskammer Niedersachsen
   (Věc C-278/06)
   (2006/C 212/35)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Bundesverwaltungsgericht
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Manfred Otten

      Žalovaná: Landwirtschaftskammer Niedersachsen

      Vedlejší účastník řízení: Jonny Kück

      Další účastnice řízení: Die Vertreterin des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht
   Předběžné otázka
   Je třeba čl. 7 odst. 2 nařízení Rady (EHS) č. 3950/92 ze dne 28. prosince 1992 (1), ve znění nařízení Rady (ES) č. 1256/1999 ze dne 17. května 1999 (2), vykládat v tom smyslu, že při ukončení zemědělského nájmu mléčné farmy nebo pozemku určeného k produkci mléka mohou referenční množství s nimi spojená připadnout zpět pronajímateli i tehdy, když tento pronajímatel sám není nebo nebude producentem, jestliže v co nejkratší lhůtě převede referenční množství prostřednictvím státního prodejního místa na třetí osobu, která tuto vlastnost má?

      (1)  Úř. věst. L 405, s. 1.

      (2)  Úř. věst. L 160, s. 73.


title: Věc T-270/10: Žaloba podaná dne 8. června 2010 — Conceria Kara v. OHIM — Dima (KARRA)

text:
               14.8.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 221/54

         Žaloba podaná dne 8. června 2010 — Conceria Kara v. OHIM — Dima (KARRA)
   (Věc T-270/10)
   ()
   2010/C 221/87
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: italština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Conceria Kara Srl (Trezzano sul Naviglio, Itálie) (zástupce: P. Picciolini, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Dima — Gida Tekstil Deri Insaat Maden Turizm Orman Urünleri Sanayi Ve Ticaret Ltd Sti

      Návrhové žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu ze dne 29. března 2010 o odvolání podaném proti rozhodnutí OHIM týkajícímu se námitkového řízení č. B 1171453 zahájeného na návrh Conceria Kara proti přihlášce ochranné známky Společenství č. 5346457

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: DIMA — TEKSTIL DERI INSAAT MADEM TURIZM ORMAN URÜNLERE SANAYI VE TICARET LTD. STI.

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „KARRA“ pro výrobky a služby tříd 3, 9, 18, 20, 24, 25 a 35.

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Italské obrazové ochranné známky „KARA“ (č. 765 532 pro výrobky náležející do třídy 35 a č. 761 972 pro výrobky a služby náležející do tříd 18 a 25), obrazová ochranná známka Společenství č. 887 810 („Kara“) pro výrobky náležející zejména do tříd 18 a 25 a obchodní firma italské společnosti „CONCERIA KARA S.R.L.“, jejíž užívání je uplatňováno pro téže výrobky a služby jako starší ochranné známky.

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Částečné vyhovění námitkám

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: nedostatek odůvodnění; nesprávný výklad a použití čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-5/05: Žaloba podaná dne 10. ledna 2005 V.I.C. Verband der Internationalen Caterer in Deutschland e.V. proti Komisi Evropských společenství

text:
               2.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/32

         Žaloba podaná dne 10. ledna 2005 V.I.C. Verband der Internationalen Caterer in Deutschland e.V. proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-5/05)
   (2005/C 82/60)
   Jednací jazyk: němčina
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 10. ledna 2005 V.I.C. Verband der Internationlaen Caterer in Deutschland e.V., se sídlem v Berlíně, zastoupeným K. Kühnem, advokátem, žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství.
   Žalobce navrhuje, aby Soud:

               1.

               prohlásil za neplatné výslovné odepření dopisem ze dne 11. listopadu 2004 přístupu k žádosti určené Komisi ze dne 12. května 1978 německých úřadů ohledně povolení k zavedení odchylujících se opatření;

               2.

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Komise zamítla v napadeném dopise podle čl. 4 odst. 5 a 6 nařízení o přístupu veřejnosti k dokumentům (1) žádost žalobce o nahlédnutí do spisu ve věci žádosti Spolkové republiky Německo o povolení k zavedení odchylujících se zvláštních opatření podle článku 27 šesté směrnice o dani z přidané hodnoty (2).
   Žalobce uplatňuje, že odepřený přístup k žádosti znamená skutečné odepření právní ochrany žalobci, jelikož zamítnutí stížnosti žalobce v hlavním řízení je založeno na požadovaném dokumentu. Žalobce dále uplatňuje, že odepřený přístup porušuje nařízení o přístupu veřejnosti k dokumentům.
   Žalobce tvrdí, že odepření přístupu, popř. čl. 4 odst. 5 nařízení o přístupu veřejnosti k dokumentům porušuje článek 1 Smlouvy o EU a články 21, 207, 253 a 255 Smlouvy o ES, jelikož chybějící souhlas k šíření požadovaných dokumentů je ve značné míře neodůvodněný.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, s. 43).

      (2)  Šestá směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu - Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1).


title: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne  15. prosince 2005  ve věci C-250/04: Komise Evropských společenství proti Řecké republice (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2002/19/ES — Přístup k sítím elektronických komunikací a přiřazeným zařízením — Neprovedení ve stanovené lhůtě)

text:
               11.2.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 36/12

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (pátého senátu)
   ze dne 15. prosince 2005
   ve věci C-250/04: Komise Evropských společenství proti Řecké republice (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2002/19/ES - Přístup k sítím elektronických komunikací a přiřazeným zařízením - Neprovedení ve stanovené lhůtě)
   (2006/C 36/22)
   Jednací jazyk: řečtina
   Ve věci C-250/04, jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES, podaná dne 14. června 2004, Komise Evropských společenství (zmocněnci: G. Zavvos a M. Shotter) proti Řecké republice (zmocněnkyně: N. Dafniou), Soudní dvůr (pátý senát), ve složení J. Makarczyk, předseda senátu, R. Silva de Lapuerta a P. Kūris (zpravodaj), soudci, generální advokát: A. Tizzano, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 15. prosince 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Řecká republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2002/19/ES ze dne 7. března 2002 o přístupu k sítím elektronických komunikací a přiřazeným zařízením a o jejich vzájemném propojení (přístupová směrnice), nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice.

               2)

               Řecké republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 201, 7.8.2004.


title: Věc C-316/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Vestre Landsret (Dánsko) dne 1. července 2010 — Danske Svineproducenter v. Justitsministeriet

text:
               28.8.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 234/28

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Vestre Landsret (Dánsko) dne 1. července 2010 — Danske Svineproducenter v. Justitsministeriet
   (Věc C-316/10)
   ()
   2010/C 234/45
   Jednací jazyk: dánština

      Předkládající soud

   Vestre Landsret

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Danske Svineproducenter

      Žalovaný: Justitsministeriet

      Předběžná otázka

   Je třeba čl. 249 druhý pododstavec ES (nyní čl. 288 druhý pododstavec SFEU) a článek 37 nařízení Rady č. 1/2005 (1) o ochraně zvířat během přepravy a souvisejících činností a o změně směrnic 64/432/EHS a 93/119/ES a nařízení (ES) č. 1255/97, jakož i čl. 3 písm. f) a g), ve spojení s bodem 1.1 písm. f) a bodem 1.2 kapitoly II, společně s částí D kapitoly VII přílohy I tohoto nařízení vykládat tak, že brání tomu, aby členské státy přijaly vnitrostátní právní úpravu, která stanoví podrobné požadavky, pokud jde o vnitřní výšku mezi plošinami, kontrolní výšku a stupeň koncentrace zvířat?

      (1)  Nařízení Rady č. 1/2005 o ochraně zvířat během přepravy a souvisejících činností a o změně směrnic 64/432/EHS a 93/119/ES a nařízení (ES) č. 1255/97 (Úř. věst. L 3, s. 1)


title: Spojené věci C-128/07 až C-131/07: Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 16. ledna 2008 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Commissione tributaria provinciale di Latina – Itálie) – Angelo Molinari (C-128/07), Giovanni Galeota (C-129/07), Salvatore Barbagallo (C-130/07), Michele Ciampi (C-131/07) v. Agenzia Entrate – Ufficio Latina (Směrnice 76/207/EHS — Rovné zacházení pro muže i ženy — Odstupné — Daňové zvýhodnění poskytnuté pracovníkům v rozdílném věku podle jejich pohlaví)

text:
               12.4.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 92/10

         Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 16. ledna 2008 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Commissione tributaria provinciale di Latina – Itálie) – Angelo Molinari (C-128/07), Giovanni Galeota (C-129/07), Salvatore Barbagallo (C-130/07), Michele Ciampi (C-131/07) v. Agenzia Entrate – Ufficio Latina
   (Spojené věci C-128/07 až C-131/07) (1)

   (Směrnice 76/207/EHS - Rovné zacházení pro muže i ženy - Odstupné - Daňové zvýhodnění poskytnuté pracovníkům v rozdílném věku podle jejich pohlaví)
   (2008/C 92/16)
   Jednací jazyk: italština
   Předkládající soud
   Commissione tributaria provinciale di Latina
   Účastníci původního řízení

      Žalobci: Angelo Molinari (C-128/07), Giovanni Galeota (C-129/07), Salvatore Barbagallo (C-130/07), Michele Ciampi (C-131/07)

      Žalovaná: Agenzia Entrate – Ufficio Latina
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Commissione tributaria provinciale di Latina – Výklad směrnice Rady 76/207/EHS ze dne 9. února 1976 o zavedení zásady rovného zacházení pro muže a ženy, pokud jde o přístup k zaměstnání, odbornému vzdělávání a postupu v zaměstnání a o pracovní podmínky (Úř. věst. L 39, s. 40) a směrnice Rady 79/7/EHS o postupném zavedení zásady rovného zacházení pro muže a ženy v oblasti sociálního zabezpečení (Úř. věst. L 6, s. 24) – Výklad a dosah rozsudku C-207/04, Vergani – Uplatnění snížené daně na částky vyplacené v souvislosti se skončením pracovního poměru určené na podporu odchodu ze zaměstnání pracovníků v určitém věku – Daňové zvýhodnění poskytnuté pracovníkům v rozdílném věku podle jejich pohlaví
   Výrok

               1)

               V návaznosti na rozsudek ze dne 21. července 2005, Vergani (C-207/04), ze kterého vyplývá neslučitelnost vnitrostátních právních předpisů s právem Společenství, přísluší orgánům dotčeného členského státu přijmout obecná nebo zvláštní opatření k zajištění dodržování práva Společenství na jejich území, přičemž si uvedené orgány zachovávají výběr opatření, která je třeba přijmout, aby bylo vnitrostátní právo uvedeno v soulad s právem Společenství a aby byla zajištěna plná účinnost práv, která jednotlivcům vyplývají z práva Společenství. Jestliže byla konstatována diskriminace v rozporu s právem Společenství a dokud nebyla přijata opatření na obnovení rovného zacházení, je vnitrostátní soud povinen nepoužít jakékoli diskriminační vnitrostátní ustanovení, aniž by předtím byl povinen žádat o jeho zrušení zákonodárce či na něj musel čekat, a na příslušníky znevýhodněné skupiny uplatnit stejný režim, jaký využívají osoby jiné kategorie.

               2)

               Odchylka stanovená v čl. 7 odst. 1 písm. a) směrnice Rady 79/7/EHS ze dne 19. prosince 1978 o postupném zavedení zásady rovného zacházení pro muže a ženy v oblasti sociálního zabezpečení není použitelná na daňové opatření, jako je opatření stanovené v čl. 17 odst. 4a nařízení prezidenta republiky č. 917 ze dne 22. prosince 1986, ve znění legislativního nařízení č. 314 ze dne 2. září 1997.

      (1)  Úř. věst. C 117, 26.5.2007.


title: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 30. června 2005 ve věci T-439/03, Ulrike Eppe proti Evropskému parlamentu (Všeobecné výběrové řízení — Nepřipuštění ke zkouškám — Požadovaná odborná zkušenost)

text:
               3.9.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/38

      ROZSUDEK SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 30. června 2005
   ve věci T-439/03, Ulrike Eppe proti Evropskému parlamentu (1)

   (Všeobecné výběrové řízení - Nepřipuštění ke zkouškám - Požadovaná odborná zkušenost)
   (2005/C 217/85)
   Jednací jazyk: němčina
   Ve věci T-439/03, Ulrike Eppe, s bydlištěm v Hanoveru (Německo), zastoupená W. Klöberem, advokátem, proti Evropskému parlamentu (zmocněnci: J. de Wachter a N. Lorenz, s adresou pro účely doručování v Lucemburku), jejímž předmětem je návrh na zrušení jednak rozhodnutí zkušební komise výběrového řízení EUR/A/167/02 ze dne 24. února a 28. dubna 2003 a jednak rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování ze dne 17. září 2003, Soud (pátý senát), ve složení M. Vilaras, předseda, F. Dehousse a D. Šváby, soudci; vedoucí soudní kanceláře: H. Jung, vydal dne 30. června 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Každý účastník řízení nese vlastní náklady řízení, včetně nákladů řízení o předběžném opatření.

      (1)  Úř. věst. C 94, 17.4.2004


title: Věc C-485/11: Žaloba podaná dne 22. září 2011 — Evropská komise v. Francouzská republika

text:
               3.12.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 355/9

         Žaloba podaná dne 22. září 2011 — Evropská komise v. Francouzská republika
   (Věc C-485/11)
   2011/C 355/15
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: A. Bordes a G. Braun, zmocněnci)

      Žalovaná: Francouzská republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Francouzská republika tím, že v článku 33 zákona č. 2009-258 ze dne 5. března 2009 o audiovizuální komunikaci (1) zavedla vůči provozovatelům elektronických komunikací dodatečný poplatek, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 12 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/20/ES ze dne 7. března 2002 o oprávnění pro sítě a služby elektronických komunikací (2).

               —

               uložit Francouzské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu své žaloby Komise vyjadřuje pochybnosti ohledně slučitelnosti článku 302a KH všeobecného zákona o daních, který byl zaveden článkem 33 zákona č. 2009-258 ze dne 5. března 2009 o audiovizuální komunikaci a o nových veřejných službách televize, s výše uvedenou „autorizační“ směrnicí. Žalovaná tím, že zavedla poplatek pro podniky, které na základě obecného oprávnění provozují síť nebo poskytují služby elektronických komunikací, porušila konkrétně článek 12 uvedené směrnice. Komise popírá tvrzení vnitrostátních orgánů, že se tento článek vztahuje výhradně na poplatky, které státy mohou uložit „na základě“ vydání licence nebo úkonu spojeného s řízením o autorizaci provozovatelů elektronických komunikací. Podle žalobkyně je totiž cílem výše uvedeného článku 12 zahrnout veškeré formy „správních“ poplatků, tj. poplatky související se všemi náklady za vedení, kontrolu a uplatňování autorizačního systému, a nikoli pouze poplatky související s udělením oprávnění.

      (1)  JORF č. 0056, s. 4321.

      (2)  Úř. věst. L 108, s. 21.


title: Věc T-503/13 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 19. září 2013 Luigim Marcucciem proti usnesení vydanému dne 12. července 2013 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-32/12, Marcuccio v. Komise

text:
               9.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 325/49

         Kasační opravný prostředek podaný dne 19. září 2013 Luigim Marcucciem proti usnesení vydanému dne 12. července 2013 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-32/12, Marcuccio v. Komise
   (Věc T-503/13 P)
   2013/C 325/79
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Luigi Marcuccio (Tricase, Itálie) (zástupce: G. Cipressa, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

   Navrhovatel navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil v plném rozsahu a bez výjimky usnesení, které vydal Soud pro veřejnou službu Evropské unie dne 12. července 2013 ve věci F-32/12, Marcuccio v. Komise;

               —

               vrátil dotčenou věc Soudu pro veřejnou službu.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Na podporu kasačního opravného prostředku předkládá navrhovatel dva důvody kasačního opravného prostředku.

               1)

               První důvod vychází z protiprávnosti článku 14 jednacího řádu Soudu pro veřejnou službu, z důvodu tautologie a rozporuplnosti, a každopádně z důvodu chybného, mylného, nepravdivého a nepřiměřeného výkladu a uplatnění uvedeného článku 14, jejichž důsledkem bylo zjevné porušení zásady práva na zákonného soudce, která je upravena mimo jiné v článku 47 Listiny základních práv Evropské unie.

               2)

               Druhý důvod vychází z naprosté nedostatečnosti odůvodnění, zejména z důvodu neprovedení dokazování, kategorické, tautologické, arbitrární povahy, zkreslení a překroucení skutečností, jakož i zjevně nesprávného právního posouzení skutkového stavu.


title: Věc T-107/07 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 16. dubna 2007 Francisco Rossi Ferreras proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 1. února 2007 ve věci F-42/05, Rossi Ferreras v. Komise

text:
               9.6.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/20

         Kasační opravný prostředek podaný dne 16. dubna 2007 Francisco Rossi Ferreras proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 1. února 2007 ve věci F-42/05, Rossi Ferreras v. Komise
   (Věc T-107/07 P)
   (2007/C 129/35)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Francisco Rossi Ferreras (Lucemburk, Lucemburské velkovévodství) (zástupce: F. Frabetti, advokát)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozsudek Soudu pro veřejnou službu ze dne 1. února 2007 ve věci F-42/05;

               —

               vyhovět návrhovým žádáním uvedeným žalobcem v řízení v prvním stupni, a tedy hlavně prohlásit žalobu ve věci F-42/05 za přípustnou a opodstatněnou;

               —

               podpůrně postoupit věc Soudu pro veřejnou službu;

               —

               rozhodnout o výdajích, nákladech a honorářích a uložit Komisi jejich zaplacení.

         Důvody a hlavní argumenty kasačního opravného prostředku
   Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek ve svém kasačním opravném prostředku navrhuje zrušení rozsudku Soudu pro veřejnou službu, kterým se zamítá žaloba, kterou navrhoval zrušení své zprávy o vývoji služby za období od 1. ledna do 31. prosince 2003, jakož i uložení Komisi zaplatit mu náhradu škodu, kterou údajně utrpěl.
   Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek na podporu svého kasačního opravného prostředku uplatňuje, že Soud pro veřejnou službu se při přezkoumání dvou žalobních důvodů uvedených v řízení v prvním stupni dopustil více nesprávných právních posouzení.


title: Věc C-278/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberster Gerichtshof (Rakousko) dne 26. června 2008 – Die BergSpechte Outdoor Reisen und Alpinschule Edi Koblmüller GmbH v. Günter Guni a trekking.at Reisen GmbH

text:
               30.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 223/30

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberster Gerichtshof (Rakousko) dne 26. června 2008 – Die BergSpechte Outdoor Reisen und Alpinschule Edi Koblmüller GmbH v. Günter Guni a trekking.at Reisen GmbH
   (Věc C-278/08)
   (2008/C 223/46)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Oberster Gerichtshof
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Die BergSpechte Outdoor Reisen und Alpinschule Edi Koblmüller GmbH

      Žalovaný: Günter Guni a trekking.at Reisen GmbH
   Předběžné otázky

               1)

               Má být čl. 5 odst. 1 První směrnice Rady 89/104/EHS ze dne 21. prosince 1988, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách (dále jen: „směrnice 89/104“) (1) vykládán v tom smyslu, že ochranná známka je užívána způsobem vyhrazeným jejímu majiteli, jestliže je ochranná známka nebo jí podobné označení (např. slovní prvek obrazové a slovní ochranné známky) objednána u provozovatele (internetového) vyhledávače k zaznamenání jako klíčové slovo, a v důsledku toho se tedy při zadání ochranné známky nebo jí podobného označení do vyhledávače jako vyhledávaného slova objeví na obrazovce reklama na totožné nebo podobné zboží nebo služby?

               2)

               V případě kladné odpovědi na první otázku:

                           A)

                           Je výlučné právo majitele ochranné známky porušeno při použití vyhledávaného slova, které je totožné s ochrannou známkou, pro reklamu na totožné zboží nebo služby, nezávisle na tom, zda se vyvolaná reklama objeví na vyhledaném seznamu odkazů nebo v některém, od něj místně odděleném, reklamním bloku a zda je označena jako „inzerce“?

                           B)

                           Je nutno při použití označení totožného s ochrannou známkou pro podobné zboží či služby nebo při použití označení podobného ochranné známce pro totožné nebo podobné zboží či služby vyloučit nebezpečí záměny již tehdy, je-li reklama označena jako „inzerce“ a objeví-li se nikoli na vyhledaném seznamu odkazů, nýbrž v reklamním bloku, který je od něj místně oddělen?

      (1)  Úř. věst. 1989, L 40, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 92.


title: Věc C-44/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Hamburg (Německo) dne 27. ledna 2017 – The Scotch Whisky Association, The Registered Office v. Michael Klotz

text:
               18.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 121/14

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Hamburg (Německo) dne 27. ledna 2017 – The Scotch Whisky Association, The Registered Office v. Michael Klotz
   (Věc C-44/17)
   (2017/C 121/20)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Landgericht Hamburg

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: The Scotch Whisky Association, The Registered Office

      Žalovaný: Michael Klotz

      Předběžné otázky

               1)

               Vyžaduje „nepřímé obchodní použití zapsaného zeměpisného označení pro lihoviny“ podle čl. 16 písm. a) nařízení (ES) č. 110/2008 (1), aby bylo zapsané zeměpisné označení použito v identické nebo foneticky či opticky podobné formě, nebo postačí, aby sporná součást označení u relevantní veřejnosti vyvolala jakoukoli asociaci se zapsaným zeměpisným označením či zeměpisnou oblastí?
               Pokud posledně jmenované postačí: Hraje pak také při posouzení, zda je dáno „nepřímé obchodní použití“, roli, do jakého okolí je sporná součást označení zasazena, nebo nemůže toto okolí bránit nepřímému obchodnímu použití zapsaného zeměpisného označení, i když je sporná součást označení doprovázena údajem o skutečném původu výrobku?

               2)

               Vyžaduje „připomenutí“ zapsaného zeměpisného označení podle čl. 16 písm. b) nařízení (ES) č. 110/2008, aby byla dána fonetická či optická podobnost zapsaného zeměpisného označení a sporné součásti označení, nebo postačí, aby sporná součást označení u relevantní veřejnosti vyvolala jakoukoli asociaci se zapsaným zeměpisným označením nebo zeměpisnou oblastí?
               Pokud posledně jmenované postačí: Hraje pak také při posouzení, zda je dáno „připomenutí“, roli, do jakého okolí je sporná součást označení zasazena, nebo nemůže toto okolí bránit protiprávnímu připomenutí spornou součástí označení, i když je sporná součást označení doprovázena údajem o skutečném původu výrobku?

               3)

               Hraje při posouzení, zda je dán „jiný lživý nebo klamavý údaj“ podle čl. 16 písm. c) nařízení (ES) č. 110/2008, roli, do jakého okolí je sporná součást označení zasazena, nebo nemůže toto okolí bránit klamavému údaji, i když je sporná součást označení doprovázena údajem o skutečném původu výrobku?

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 110/2008 ze dne 15. ledna 2008 o definici, popisu, obchodní úpravě, označování a ochraně zeměpisných označení lihovin a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 1576/89 (Úř. věst. 2008, L 39, s. 16).