title: Věc C-26/17 P: Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 13. září 2018 – Birkenstock Sales GmbH v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) „Kasační opravný prostředek – Ochranná známka Evropské unie – Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie – Obrazová ochranná známka zobrazující vzor protínajících se vlnovek – Nařízení (ES) č. 207/2009 – Článek 7 odst. 1 písm. b) – Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu – Rozlišovací způsobilost – Povrchový vzor“

text:
               12.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 408/10

      Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 13. září 2018 – Birkenstock Sales GmbH v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
      (Věc C-26/17 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Evropské unie - Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie - Obrazová ochranná známka zobrazující vzor protínajících se vlnovek - Nařízení (ES) č. 207/2009 - Článek 7 odst. 1 písm. b) - Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu - Rozlišovací způsobilost - Povrchový vzor“)
      (2018/C 408/10)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Birkenstock Sales GmbH (zástupci: C. Menebröcker a V. Töbelmann, Rechtsanwälte)

         Další účastník řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) (zástupkyně: D. Walicka, zmocněnkyně)

         Výrok

                  1)

                  Kasační opravný prostředek se zamítá.

                  2)

                  Společnosti Birkenstock Sales GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 151, 15.5.2017.


title: Věc T-530/18: Žaloba podaná dne 7. září 2018 – Rumunsko v. Komise

text:
               12.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 408/56

      Žaloba podaná dne 7. září 2018 – Rumunsko v. Komise
      (Věc T-530/18)
      (2018/C 408/73)
      Jednací jazyk: rumunština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Rumunsko (zástupci: C. Canţăr, E. Gane, C. Florescu, O. Ichim, zmocněnci)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  částečně zrušil prováděcí rozhodnutí Komise (EU) 2018/873 ze dne 13. června 2018, kterým se z financování Evropskou unií vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) v rozsahu, v němž se týká (a) podopatření 1a v plném rozsahu (částka 13 184 846,61 eur za roky 2015 a 2016) a (b) podopatření 3a, 5a, 3b a 4b v plném rozsahu (částka 45 532 000,96 za roky 2014, 2015 a 2016) či podpůrně, aby jej částečně zrušil za období předcházející 19. září 2015 (částka 21 315 857,50 eur);

                  —

                  uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce dva žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že Evropská komise zneužila své pravomoci vyloučit částky z financování Evropské unie.

                              —

                              Uplatněním oprav stanovených rozhodnutím 2018/873 Komise zneužila své pravomoci a tím porušila článek 52 nařízení č. 1306/2013 a zásady ochrany legitimních očekávání a právní jistoty.

                              —

                              Napadené rozhodnutí porušuje článek 52 nařízení č. 1306/2013 vzhledem k tomu, že se Komise po jednání s rumunskými orgány rozhodla schválit změnu Národního programu rozvoje venkova (NPRV) na období 2007-2013, přičemž vyjádřila svůj souhlas s opatřeními uvedenými v tomto NPRV, včetně metodologie týkající se plateb za podopatření 1a, 3a, 5a, 3b a 4b v rámci opatření 215 — Platby za dobré životní podmínky zvířat. Rozhodnutí schvalující změnu NPRV je právně závazné a zavazuje k platbám z unijního rozpočtu.

                              —

                              Rumunské orgány uskutečnily platby v souladu se souhlasem Komise. Z tohoto důvodu je rozhodnutí o uplatnění oprav protiprávní.

                              —

                              Rumunsko má za to, že napadené rozhodnutí porušuje zásadu ochrany legitimních očekávání vzhledem k tomu, že rozhodnutí Komise o schválení změny NPRV vedlo k legitimnímu očekávání na straně rumunských orgánů a příjemců s ohledem na správnost výpočetních metod schválených Komisí. Tato zásada vyžaduje, aby Komise uplatnila opravy ve vztahu k podopatřením 3a, 5a, 3b a 4b od 19. září 2015, stejně jako to učinila ve vztahu k opravám týkajícím se podopatření 1a.

                              —

                              Rumunsko má rovněž za to, že unijní orgán měl tuto zásadu dodržet také s ohledem na platby učiněné po 19. září 2015 vzhledem k tomu, že v tomto okamžiku nebylo možno NPRV dále měnit.

                              —

                              Rumunsko má za to, že napadené rozhodnutí porušuje zásadu právní jistoty tím, že Komise zaujala jiné stanovisko ohledně správnosti použitých výpočetních metod. V napadeném rozhodnutí Komise rozhodla, že platby učiněné v souladu s výpočetními metodami, které dříve schválila, byly nesprávné. Mimoto ačkoli rumunské orgány požadovaly objasnění ze strany unijního orgánu s ohledem na možnost opravy chyb týkajících se vyrovnávacích plateb vzhledem k tomu, že NPRV nebylo možno po 19. září 2015 změnit, Komise se k této záležitosti nevyjádřila.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z nesplnění povinnosti uvést odůvodnění stanovené ve druhém odstavci článku 296 Smlouvy o fungování Evropské unie.

                              —

                              Rumunsko má za to, že Komise nesplnila svou povinnost uvést odůvodnění stanovenou ve druhém odstavci článku 296 Smlouvy o fungování Evropské unie tím, že v případě podopatření 1a tento unijní orgán neposkytl dostatečné a vhodné odůvodnění ohledně: (i) změny stanoviska pokud jde o zjištěné nesprávnosti a o druh uplatněné opravy; (ii) jejího zamítnutí argumentů a vysvětlení poskytnutých rumunskými orgány pokud jde o údajné nadměrné náhrady; a (iii) její volby uplatnit na zjištěné nesprávnosti paušální sazbu namísto sazby určené výpočtem.


title: Věc C-137/17: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 26. září 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen – Belgie) – trestní řízení proti Van Gennip BVBA, Antoniovi Johannes Maria ten Velde, Original BVBA, Antoniovi Cornelius Ignatius Maria van der Schoot „Řízení o předběžné otázce – Směrnice 2006/123/ES, 2007/23/ES a 2013/29/ES – Uvádění pyrotechnických výrobků na trh – Volný pohyb pyrotechnických výrobků splňujících požadavky těchto směrnic – Vnitrostátní právní úprava, která stanoví omezení skladování a prodeje uvedených výrobků – Trestní sankce – Režim dvojího povolení – Směrnice 98/34/ES – Pojem ‚technický předpis‘“

text:
               12.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 408/17

      Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 26. září 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen – Belgie) – trestní řízení proti Van Gennip BVBA, Antoniovi Johannes Maria ten Velde, Original BVBA, Antoniovi Cornelius Ignatius Maria van der Schoot
      (Věc C-137/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Směrnice 2006/123/ES, 2007/23/ES a 2013/29/ES - Uvádění pyrotechnických výrobků na trh - Volný pohyb pyrotechnických výrobků splňujících požadavky těchto směrnic - Vnitrostátní právní úprava, která stanoví omezení skladování a prodeje uvedených výrobků - Trestní sankce - Režim dvojího povolení - Směrnice 98/34/ES - Pojem ‚technický předpis‘“)
      (2018/C 408/20)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen

         Účastníci původního trestního řízení

      Van Gennip BVBA, Antonius Johannes Maria ten Velde, Original BVBA, Antonius Cornelius Ignatius Maria van der Schoot

         Výrok

                  1)

                  Zásada volného pohybu pyrotechnických výrobků, jak je stanovena zejména v čl. 6 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/23/ES ze dne 23. května 2007 o uvádění pyrotechnických výrobků na trh, musí být vykládána v tom smyslu, že nebrání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je úprava dotčená v původním řízení, jež zakazuje spotřebitelům držení nebo používání zábavní pyrotechniky, která obsahuje více než 1 kilogram pyrotechnické slože, a prodej této pyrotechniky spotřebitelům, pokud je tato právní úprava způsobilá zajistit veřejný pořádek a veřejnou bezpečnost a nejde nad rámec toho, co je nezbytné pro ochranu těchto základních zájmů, což musí ověřit předkládající soud.

                  2)

                  Článek 10 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/123/ES ze dne 12. prosince 2006 o službách na vnitřním trhu musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je úprava dotčená v původním řízení, která podmiňuje skladování pyrotechnických výrobků, jež jsou v souladu se směrnicí 2007/23 a jsou určeny k maloobchodnímu prodeji, získáním dvojího povolení, a to federálního povolení pro výbušniny a regionálního environmentálního povolení, pokud jsou splněny všechny podmínky uvedené v čl. 10 odst. 2 této směrnice, což musí ověřit předkládající soud.

                  3)

                  Článek 20 směrnice 2007/23 a čl. 1 odst. 5 směrnice 2006/123 musí být vykládány v tom smyslu, že členské státy mohou stanovit trestní sankce za předpokladu, že pokud jde o směrnici 2007/23, jsou tyto sankce účinné, přiměřené a odrazující, a pokud jde o směrnici 2006/123, vnitrostátní pravidla trestního práva nevedou k obcházení pravidel této směrnice.

         (1)  Úř. věst. C 178, 6.6.2017.


title: Věc C-173/17 P: Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 13. září 2018 – ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias v. Evropská komise „Kasační opravný prostředek – Rozhodčí doložky – Dohoda Doc@Hand uzavřená v rámci šestého rámcového programu pro výzkum, technický rozvoj a demonstrace (2002-2006) – Uznatelné náklady – Rozhodnutí Evropské komise – Povinnost vrátit zaplacené částky – Vzájemná žaloba“

text:
               12.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 408/19

      Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 13. září 2018 – ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias v. Evropská komise
      (Věc C-173/17 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Rozhodčí doložky - Dohoda Doc@Hand uzavřená v rámci šestého rámcového programu pro výzkum, technický rozvoj a demonstrace (2002-2006) - Uznatelné náklady - Rozhodnutí Evropské komise - Povinnost vrátit zaplacené částky - Vzájemná žaloba“)
      (2018/C 408/22)
      Jednací jazyk: řečtina

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias (zástupce: S. Paliou, dikigoros)

         Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: R. Lyal a A. Kyratsou, zmocněnci)

         Výrok

                  1)

                  Kasační opravný prostředek se zamítá.

                  2)

                  ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 168, 29.5.2017.


title: Věc T-384/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 25. září 2018 – Kypr v. EUIPO – M. J. Dairies (BBQLOUMI) „Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie BBQLOUMI – Starší slovní certifikační ochranná známka Spojeného království HALLOUMI – Relativní důvod pro zamítnutí zápisu – Neexistence nebezpečí záměny – Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001]“

text:
               12.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 408/53

      Rozsudek Tribunálu ze dne 25. září 2018 – Kypr v. EUIPO – M. J. Dairies (BBQLOUMI)
      (Věc T-384/17) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie BBQLOUMI - Starší slovní certifikační ochranná známka Spojeného království HALLOUMI - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Neexistence nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001]“)
      (2018/C 408/68)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Kyperská republika (zástupci: S. Malynicz, QC, V. Marsland, Solicitor a S. Baran, barrister)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: M. Rajh, D. Walicka a D. Gája, zmocněnci)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: M. J. Dairies EOOD (Sofie, Bulharsko) (zástupkyně: D. Dimitrova, advokátka)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 10. dubna 2017 (věc R 496/2016-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi Kyperskou republikou a společností M. J. Dairies.

         Výrok

                  1.

                  Žaloba se zamítá.

                  2.

                  Kyperské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 269, 14.8.2017.


title: Věc C-510/16: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 20. září 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État – Francie) – Carrefour Hypermarchés SAS a další v. Ministre des Finances et des Comptes publics „Řízení o předběžné otázce – Státní podpory – Článek 108 odst. 3 SFEU – Nařízení (ES) č. 794/2004 – Oznámené režimy podpor – Článek 4 – Změna existující podpory – Významný nárůst výnosů z daně financující režim podpory ve srovnání s odhady oznámenými Evropské komisi – Prahová hodnota 20 % původního rozpočtu“

text:
               12.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 408/7

      Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 20. září 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État – Francie) – Carrefour Hypermarchés SAS a další v. Ministre des Finances et des Comptes publics
      (Věc C-510/16) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Státní podpory - Článek 108 odst. 3 SFEU - Nařízení (ES) č. 794/2004 - Oznámené režimy podpor - Článek 4 - Změna existující podpory - Významný nárůst výnosů z daně financující režim podpory ve srovnání s odhady oznámenými Evropské komisi - Prahová hodnota 20 % původního rozpočtu“)
      (2018/C 408/05)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Conseil d'État

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelky: Carrefour Hypermarchés SAS, Fnac Paris, Fnac Direct, Relais Fnac, Codirep, Fnac Périphérie

         Odpůrce: Ministre des Finances et des Comptes publics

         Výrok

      Zvýšení výnosu z daní financujícího několik režimů podpor povolených na základě odhadů oznámených Komisi, jako je tomu ve věci v původním řízení, představuje změnu existující podpory ve smyslu čl. 1 písm. c) nařízení Rady (ES) č. 659/1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku [108 SFEU], a čl. 4 odst. 1 první věty nařízení Komise (ES) č. 794/2004 ze dne 21. dubna 2004, kterým se provádí nařízení č. 659/1999, ve spojení s čl. 108 odst. 3 SFEU, s výjimkou situace, kdy toto zvýšení nepřesáhne prahovou hodnotu 20 % stanovenou v čl. 4 odst. 1 druhé větě posledně uvedeného nařízení.
      V situaci, jako je situace dotčená v původním řízení, se uvedená prahová hodnota posuzuje ve vztahu k příjmům určeným pro dotčené režimy podpor, a nikoli ve vztahu ke skutečně vyplaceným podporám.

         (1)  Úř. věst. C 462, 12.12.2016.


title: Věc C-601/17: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 12. září 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Amtsgericht Hamburg – Německo) – Dirk Harms a další v. Vueling Airlines SA „Řízení o předběžné otázce – Letecká doprava – Nařízení (ES) č. 261/2004 – Článek 8 odst. 1 – Vrácení ceny letenky v případě zrušení letu – Provize osoby jednající jako zprostředkovatel mezi cestujícím a leteckým dopravcem při koupi letenky – Zahrnutí“

text:
               12.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 408/31

      Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 12. září 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Amtsgericht Hamburg – Německo) – Dirk Harms a další v. Vueling Airlines SA
      (Věc C-601/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Letecká doprava - Nařízení (ES) č. 261/2004 - Článek 8 odst. 1 - Vrácení ceny letenky v případě zrušení letu - Provize osoby jednající jako zprostředkovatel mezi cestujícím a leteckým dopravcem při koupi letenky - Zahrnutí“)
      (2018/C 408/40)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Amtsgericht Hamburg

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: Dirk Harms, Ann-Kathrin Harms, Nick-Julius Harms, Tom-Lukas Harms, Lilly-Karlotta Harms, Emma-Matilda Harms

         Žalovaná: Vueling Airlines SA

         Výrok

      Nařízení (ES) č. 261/2004 Evropského parlamentu a Rady (ES) ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91, a konkrétně jeho čl. 8 odst. 1, písm. a), musí být vykládáno v tom smyslu, že do ceny letenky, kterou je třeba vzít v úvahu pro účely určení výše náhrady, již má letecký dopravce zaplatit cestujícímu v případě zrušení letu, je zahrnut rozdíl mezi částkou, kterou tento cestující zaplatil, a částkou získanou tímto leteckým dopravcem, odpovídající provizi osoby, jež jednala jako zprostředkovatel mezi cestujícím a leteckým dopravcem, ledaže byla tato provize určena bez vědomí uvedeného leteckého dopravce, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu.

         (1)  Úř. věst. C 22, 22.1.2018.


title: Věc C-287/17: Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 13. září 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Okresního soudu v Českých Budějovicích – Česká republika) – Česká pojišťovna a.s. v. WCZ, spol. s r.o. „Řízení o předběžné otázce – Podnikové právo – Boj proti opožděným platbám v obchodních transakcích – Směrnice 2011/7/EU – Článek 6 odst. 1 a 3 – Náhrada nákladů spojených s vymáháním pohledávky – Náklady na upomínky zaslané z důvodu prodlení dlužníka s platbou“

text:
               12.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 408/22

      Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 13. září 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Okresního soudu v Českých Budějovicích – Česká republika) – Česká pojišťovna a.s. v. WCZ, spol. s r.o.
      (Věc C-287/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Podnikové právo - Boj proti opožděným platbám v obchodních transakcích - Směrnice 2011/7/EU - Článek 6 odst. 1 a 3 - Náhrada nákladů spojených s vymáháním pohledávky - Náklady na upomínky zaslané z důvodu prodlení dlužníka s platbou“)
      (2018/C 408/27)
      Jednací jazyk: čeština

         Předkládající soud

      Okresní soud v Českých Budějovicích

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: Česká pojišťovna a.s.

         Žalovaná: WCZ, spol. s r.o.

         Výrok

      Článek 6 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/7/EU ze dne 16. února 2011 o postupu proti opožděným platbám v obchodních transakcích musí být vykládán v tom smyslu, že přiznává věřiteli požadujícímu náhradu nákladů na upomínky zaslané dlužníkovi v důsledku dlužníkova prodlení s platbou kromě pevné částky ve výši 40 eur podle odstavce 1 tohoto článku i nárok na přiměřenou náhradu ve smyslu odstavce 3 téhož článku za část těchto nákladů přesahující tuto pevnou částku.

         (1)  Úř. věst. C 269, 14.8.2017.


title: Věc C-310/18 PPU: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 19. září 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Spetsializiran nakazatelen sad – Bulharsko) – trestní řízení proti Emilu Milevovi „Řízení o předběžné otázce – Naléhavé řízení o předběžné otázce – Justiční spolupráce v trestních věcech – Směrnice (EU) 2016/343 – Presumpce neviny – Označování na veřejnosti za vinného – Právní ochrana – Postup přezkumu legality rozhodnutí o vzetí do vazby“

text:
               12.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 408/32

      Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 19. září 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Spetsializiran nakazatelen sad – Bulharsko) – trestní řízení proti Emilu Milevovi
      (Věc C-310/18 PPU) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Naléhavé řízení o předběžné otázce - Justiční spolupráce v trestních věcech - Směrnice (EU) 2016/343 - Presumpce neviny - Označování na veřejnosti za vinného - Právní ochrana - Postup přezkumu legality rozhodnutí o vzetí do vazby“)
      (2018/C 408/41)
      Jednací jazyk: bulharština

         Předkládající soud

      Spetsializiran nakazatelen sad

         Účastník původního trestního řízení

      Emil Milev

         Výrok

      Článek 3 a čl. 4 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/343 ze dne 9. března 2016, kterou se posilují některé aspekty presumpce neviny a právo být přítomen při trestním řízení před soudem, musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání tomu, aby byla přijata taková předběžná rozhodnutí procesní povahy, jako je rozhodnutí o dalším trvání vazby přijaté soudním orgánem, která jsou založena na podezření či na usvědčujících důkazech, pokud tato rozhodnutí neoznačují zadrženou osobu za vinnou. Tato směrnice naproti tomu neupravuje podmínky, za kterých mohou být rozhodnutí o vazbě přijata.

         (1)  Úř. věst. C 268, 30.7.2018.


title: Věc C-332/17: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 13. září 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Riigikohus – Estonsko) – Starman AS v. Tarbijakaitseamet „Řízení o předběžné otázce – Ochrana spotřebitele – Směrnice 2011/83/EU – Článek 21 – Spotřebitelské smlouvy – Komunikace po telefonu – Praxe telefonního operátora spočívající v tom, že jeho zákazníkům, kteří již uzavřeli smlouvu, je nabízeno zákaznické číslo se zkrácenou volbou za vyšší sazbu, než je běžná [základní] sazba“

text:
               12.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 408/24

      Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 13. září 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Riigikohus – Estonsko) – Starman AS v. Tarbijakaitseamet
      (Věc C-332/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Ochrana spotřebitele - Směrnice 2011/83/EU - Článek 21 - Spotřebitelské smlouvy - Komunikace po telefonu - Praxe telefonního operátora spočívající v tom, že jeho zákazníkům, kteří již uzavřeli smlouvu, je nabízeno zákaznické číslo se zkrácenou volbou za vyšší sazbu, než je běžná [základní] sazba“)
      (2018/C 408/30)
      Jednací jazyk: estonština

         Předkládající soud

      Riigikohus

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Starman AS

         Žalovaný: Tarbijakaitseamet

         Výrok

      Článek 21 první pododstavec směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/83/EU ze dne 25. října 2011 o právech spotřebitelů, kterou se mění směrnice Rady 93/13/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/44/ES a zrušuje směrnice Rady 85/577/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/7/ES, musí být vykládán v tom smyslu, že brání tomu, aby v případě, že obchodník poskytl všem svým zákazníkům jedno či více telefonních čísel zkrácené volby za vyšší sazbu, než je základní sazba, platili spotřebitelé, kteří s tímto obchodníkem již uzavřeli smlouvu, vyšší částku, než je základní sazba, když uvedeného obchodníka telefonicky kontaktují v záležitosti týkající se této smlouvy.

         (1)  Úř. věst. C 256, 7.8.2017.


title: Věc T-668/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 20. září 2018 – Maico Holding v. EUIPO – Eico (Eico) „Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie Eico – Starší slovní ochranná známka Evropské unie MAICO – Relativní důvod pro zamítnutí zápisu – Neexistence nebezpečí záměny – Podobnost označení – Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001]“

text:
               12.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 408/55

      Rozsudek Tribunálu ze dne 20. září 2018 – Maico Holding v. EUIPO – Eico (Eico)
      (Věc T-668/17) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie Eico - Starší slovní ochranná známka Evropské unie MAICO - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Neexistence nebezpečí záměny - Podobnost označení - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001]“)
      (2018/C 408/71)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Maico Holding GmbH (Villingen-Schwenningen, Německo) (zástupci: T. Krüger a D. Deckers, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: J. Ivanauskas a D. Walicka, zmocněnci)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Eico A/S (Brønderslev, Dánsko) (zástupce: A. Skov, advokát)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 27. července 2017 (věc R 2089/2016-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Maico Holding a Eico.

         Výrok

                  1.

                  Žaloba se zamítá.

                  2.

                  Společnosti Maico Holding GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 382, 13. 11. 2017.


title: Spojené věci C-54/17 a C-55/17: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 13. září 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Consiglio di Stato – Itálie) – Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato v. Wind Tre SpA, dříve Wind Telecomunicazioni SpA (C-54/17), Vodafone Italia SpA, dříve Vodafone Omnitel NV (C-55/17) „Řízení o předběžné otázce – Ochrana spotřebitelů – Směrnice 2005/29/ES – Nekalé obchodní praktiky – Článek 3 odst. 4 – Oblast působnosti – Články 5, 8 a 9 – Agresivní obchodní praktiky – Příloha I bod 29 – Obchodní praktiky, jež jsou za všech okolností považovány za agresivní – Setrvačný prodej – Směrnice 2002/21/ES – Směrnice 2002/22/ES – Telekomunikační služby – Prodej SIM karet (Subscriber Identity Module; účastnická identifikační karta) obsahujících určité předem instalované a nastavené služby – Nedostatek předběžného informování spotřebitelů“

text:
               12.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 408/12

      Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 13. září 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Consiglio di Stato – Itálie) – Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato v. Wind Tre SpA, dříve Wind Telecomunicazioni SpA (C-54/17), Vodafone Italia SpA, dříve Vodafone Omnitel NV (C-55/17)
      (Spojené věci C-54/17 a C-55/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Ochrana spotřebitelů - Směrnice 2005/29/ES - Nekalé obchodní praktiky - Článek 3 odst. 4 - Oblast působnosti - Články 5, 8 a 9 - Agresivní obchodní praktiky - Příloha I bod 29 - Obchodní praktiky, jež jsou za všech okolností považovány za agresivní - Setrvačný prodej - Směrnice 2002/21/ES - Směrnice 2002/22/ES - Telekomunikační služby - Prodej SIM karet (Subscriber Identity Module; účastnická identifikační karta) obsahujících určité předem instalované a nastavené služby - Nedostatek předběžného informování spotřebitelů“)
      (2018/C 408/13)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Consiglio di Stato

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato

         Žalované: Wind Tre SpA, dříve Wind Telecomunicazioni SpA (C-54/17), Vodafone Italia SpA, dříve Vodafone Omnitel NV (C-55/17)

         Za přítomnosti: Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni (C-54/17), Altroconsumo, Vito Rizzo (C-54/17), Telecom Italia SpA

         Výrok

                  1)

                  Pojem „setrvačný prodej“ ve smyslu přílohy I bodu 29 směrnice 2005/29/ES Evropského parlamentu a Rady ze dne 11. května 2005 o nekalých obchodních praktikách vůči spotřebitelům na vnitřním trhu a o změně směrnice Rady 84/450/EHS, směrnic Evropského parlamentu a Rady 97/7/ES, 98/27/ES a 2002/65/ES a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2006/2004 (směrnice o nekalých obchodních praktikách) musí být s výhradou ověření ze strany předkládajícího soudu vykládán tak, že zahrnuje taková jednání, jako jsou jednání, k nimž došlo ve věcech v původních řízeních, která spočívají v tom, že telefonní operátoři uvádí na trh SIM karty (Subscriber Identity Module; účastnická identifikační karta), na kterých jsou předem nainstalovány a aktivovány určité služby, například přístup k internetu či služba hlasového záznamu, aniž je spotřebitel předem a vhodným způsobem informován o této již provedené instalaci a aktivaci nebo o zpoplatnění uvedených služeb.

                  2)

                  Článek 3 odst. 4 směrnice 2005/29 musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání vnitrostátní právní úpravě, podle které musí být taková jednání představující setrvačný prodej ve smyslu přílohy I bodu 29 směrnice 2005/29, jako jsou jednání, k nimž došlo ve věcech v původních řízeních, posuzována podle ustanovení uvedené směrnice s tím důsledkem, že podle uvedené právní úpravy nemá vnitrostátní regulační orgán ve smyslu směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/21/ES ze dne 7. března 2002 o společném předpisovém rámci pro sítě a služby elektronických komunikací (rámcová směrnice), ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/140/ES ze dne 25. listopadu 2009, pravomoc k uložení sankce za takové jednání.

         (1)  Úř. věst. C 239, 24.7.2017.


title: Věc T-10/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 25. září 2018 – GABO:mi v. Komise „Rozhodčí doložka – Šestý a sedmý rámcový program pro výzkum, technologický rozvoj a demonstrace (2002-2006 a 2007-2013) – Dopisy s žádostí o vrácení části přiznaných dotací – Výzva k úhradě – Započtení pohledávek – Úprava žaloby – Přípustnost – Způsobilost výdajů – Finanční prostředky ve svěřenství – Povinnost vykázat náklady v účetnictví smluvního partnera – Soulad s účetními pravidly používanými ve státě, kde má smluvní partner sídlo – Právní jistota – Legitimní očekávání – Řádná správa věcí veřejných – Transparentnost – Práv být vyslechnut – Proporcionalita“

text:
               12.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 408/46

      Rozsudek Tribunálu ze dne 25. září 2018 – GABO:mi v. Komise
      (Věc T-10/16) (1)

      („Rozhodčí doložka - Šestý a sedmý rámcový program pro výzkum, technologický rozvoj a demonstrace (2002-2006 a 2007-2013) - Dopisy s žádostí o vrácení části přiznaných dotací - Výzva k úhradě - Započtení pohledávek - Úprava žaloby - Přípustnost - Způsobilost výdajů - Finanční prostředky ve svěřenství - Povinnost vykázat náklady v účetnictví smluvního partnera - Soulad s účetními pravidly používanými ve státě, kde má smluvní partner sídlo - Právní jistota - Legitimní očekávání - Řádná správa věcí veřejných - Transparentnost - Práv být vyslechnut - Proporcionalita“)
      (2018/C 408/58)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: GABO:mi Gesellschaft für Ablauforganisation:milliarium mbH & Co. KG (Mnichov, Německo) (zásutpci: M. Ahlhaus a C. Mayer, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně S. Delaude, S. Lejeune a M. Siekierzyńska, poté S. Delaude a M. Siekierzyńska, zmocněnci)

         Předmět věci

      Zaprvé návrh na základě článku 272 SFEU znějící na určení neexistence pohledávky uvedené ve dvou informačních dopisech ze dne 2. prosince 2015 a ve výzvě k úhradě ze dne 2. prosince 2015 týkající se pohledávky ve výši 1 770 417,29 eura a zadruhé návrh na základě článku 263 SFEU znějící na zrušení rozhodnutí o započtení, která jsou obsažena v sedmi dopisech z 16. a 21. prosince 2015, 14. ledna, 26. dubna a 3. května 2016 a týkají se započtení každé příslušné platby na předpokládaný dluh žalobkyně, a na zrušení uvedené výzvy k úhradě a uvedených informačních dopisů.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Pohledávka Evropské komise za společností GABO:mi Gesellschaft für Ablauforganisation:milliarium mbH & Co. KG, uvedená ve výzvě k úhradě č. 3241514917 ze dne 2. prosince 2015 a v informačních dopisech ze dne 2. prosince 2015 je nepodložená v rozsahu, v němž se týká vykázaných výdajů týkajících se „celkového rozpočtu na cesty a jednání“ a souvisejících paušálních náhrad.

                  2)

                  Žaloba se ve zbývající části zamítá.

                  3)

                  Každá z účastnic řízení ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 11, 29.3.2016.


title: Věc C-69/17: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 12. září 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Curtea de Apel București – Rumunsko) – Siemens Gamesa Renewable Energy România SRL, dříve Gamesa Wind România SRL v. Agenția Națională de Administrare Fiscală – Direcția Generală de Soluționare a Contestațiilor, Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală de Administrare a Marilor Contribuabili „Řízení o předběžné otázce – Daně – Daň z přidané hodnoty (DPH) – Nárok na odpočet – Pořízení uskutečněná plátcem daně, kterého daňová správa prohlásila za ‚neaktivního‘ – Odepření nároku na odpočet – Zásady proporcionality a neutrality DPH“

text:
               12.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 408/14

      Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 12. září 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Curtea de Apel București – Rumunsko) – Siemens Gamesa Renewable Energy România SRL, dříve Gamesa Wind România SRL v. Agenția Națională de Administrare Fiscală – Direcția Generală de Soluționare a Contestațiilor, Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală de Administrare a Marilor Contribuabili
      (Věc C-69/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Daně - Daň z přidané hodnoty (DPH) - Nárok na odpočet - Pořízení uskutečněná plátcem daně, kterého daňová správa prohlásila za ‚neaktivního‘ - Odepření nároku na odpočet - Zásady proporcionality a neutrality DPH“)
      (2018/C 408/15)
      Jednací jazyk: rumunština

         Předkládající soud

      Curtea de Apel București

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: Siemens Gamesa Renewable Energy România SRL, dříve Gamesa Wind România SRL

         Žalované: Agenția Națională de Administrare Fiscală – Direcția Generală de Soluționare a Contestațiilor, Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală de Administrare a Marilor Contribuabili

         Výrok

      Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty ve znění směrnice Rady 2010/45/EU ze dne 13. července 2010, zejména její články 213, 214 a 273, musí být vykládána v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je právní úprava, o kterou se jedná ve věci v původním řízení a která umožňuje, aby daňová správa odepřela osobě povinné k dani, která uskutečnila pořízení v době, kdy bylo její identifikační číslo pro účely daně z přidané hodnoty zrušeno z důvodu nepředložení daňových přiznání, nárok na odpočet daně z přidané hodnoty týkající se těchto pořízení a uplatňovaný prostřednictvím přiznání k dani z přidané hodnoty učiněných – nebo faktur vystavených – po opětovné aktivaci jejího identifikačního čísla jen z toho důvodu, že k těmto pořízením došlo v době, kdy byla tato osoba neaktivní, třebaže jsou splněny hmotněprávní věcné požadavky a nárok na odpočet není uplatňován podvodně nebo zneužívajícím způsobem.

         (1)  Úř. věst. C 144, 8.5.2017.


title: Věc T-180/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 25. září 2018 – EM Research Organization v. EUIPO – Christoph Fischer a další (EM) „Ochranná známka Evropské unie – Řízení o prohlášení neplatnosti – Slovní ochranná známka Evropské unie EM – Absolutní důvody pro zamítnutí zápisu – Popisný charakter – Článek 7 odstavec 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní článek 7 odstavec 1 písm. c) nařízení (EU) 2017/1001] – Důkazy předložené poprvé před Tribunálem“

text:
               12.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 408/50

      Rozsudek Tribunálu ze dne 25. září 2018 – EM Research Organization v. EUIPO – Christoph Fischer a další (EM)
      (Věc T-180/17) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o prohlášení neplatnosti - Slovní ochranná známka Evropské unie EM - Absolutní důvody pro zamítnutí zápisu - Popisný charakter - Článek 7 odstavec 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní článek 7 odstavec 1 písm. c) nařízení (EU) 2017/1001] - Důkazy předložené poprvé před Tribunálem“)
      (2018/C 408/63)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: EM Research Organization, Inc. (Okinawa, Japonsko) (zástupci: J. Liesegang, M. Jost a N. Lang, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: J. Ivanauskas a D. Walicka, zmocněnci)

         Další účastníci řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastníci před Tribunálem: Christoph Fischer GmbH (Stephanskirchen, Německo), Ole Weinkath (Hünxe-Drevenack, Německo), Multikraft Produktions- und Handels GmbH (Pichl/Wels, Rakousko), Phytodor AG (Buochs, Švýcarsko) (zástupci: M. Kinkeldey, J. Rosenhäger, K. Lochner a M. Peters, advokáti)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 9. ledna 2017 (věc R 2442/2015-1) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi Christoph Fischer, Ole Weinkath, Multikraft Produktions- und Handel a Phytodor na straně jedné a EM Research Organization na straně druhé.

         Výrok

                  1.

                  Žaloba se zamítá.

                  2.

                  Společnosti EM Research Organization, Inc. se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 161, 22. 5. 2017.


title: Věc C-513/17: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 26. září 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Amtsgericht Köln – Německo) – řízení zahájené na návrh Josefa Baumgartnera „Řízení o předběžné otázce – Doprava – Silniční doprava – Nařízení (ES) č. 561/2006 – Článek 19 odst. 2 první pododstavec – Správní sankce za porušení, ke kterému došlo na území členského státu sídla dopravce, uložená příslušnými orgány jiného členského státu, na jehož území bylo toto porušení zjištěno“

text:
               12.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 408/29

      Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 26. září 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Amtsgericht Köln – Německo) – řízení zahájené na návrh Josefa Baumgartnera
      (Věc C-513/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Doprava - Silniční doprava - Nařízení (ES) č. 561/2006 - Článek 19 odst. 2 první pododstavec - Správní sankce za porušení, ke kterému došlo na území členského státu sídla dopravce, uložená příslušnými orgány jiného členského státu, na jehož území bylo toto porušení zjištěno“)
      (2018/C 408/37)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Amtsgericht Köln

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Josef Baumgartner

         Za účasti: Bundesamt für Güterverkehr, Staatsanwaltschaft Köln

         Výrok

      Článek 19 odst. 2 prvního pododstavce nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 561/2006 ze dne 15. března 2006 o harmonizaci některých předpisů v sociální oblasti týkajících se silniční dopravy, o změně nařízení Rady (EHS) č. 3821/85 a (ES) č. 2135/98 a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 3820/85 musí být vykládán v tom smyslu, že uložit sankci určitému dopravci nebo jeho řediteli za porušení tohoto nařízení, zjištěné na území jednoho členského státu a za něž dosud nebyla uložena sankce, jsou na jeho základě oprávněny přímo příslušné orgány tohoto členského státu, i když k danému porušení došlo na území jiného členského státu, ve kterém má tento dopravce sídlo.

         (1)  Úř. věst. C 382, 13.11.2017.


title: Věc C-180/17: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 26. září 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Raad van State – Nizozemsko) – X, Y v. Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie „Řízení o předběžné otázce – Společná politika v oblasti azylu a podpůrné ochrany – Směrnice 2013/32/EU – Článek 46 – Směrnice 2008/115/ES – Článek 13 – Listina základních práv Evropské unie – Článek 18, čl. 19 odst. 2 a článek 47 – Právo na účinný prostředek právní nápravy před soudem – Zásada nenavracení – Rozhodnutí, kterým se zamítá žádost o mezinárodní ochranu a ukládá se povinnost navrácení – Vnitrostátní právní úprava, která stanoví soudní řízení ve druhém stupni – Automatický odkladný účinek omezující se pouze na řízení v prvním stupni“

text:
               12.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 408/21

      Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 26. září 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Raad van State – Nizozemsko) – X, Y v. Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie
      (Věc C-180/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Společná politika v oblasti azylu a podpůrné ochrany - Směrnice 2013/32/EU - Článek 46 - Směrnice 2008/115/ES - Článek 13 - Listina základních práv Evropské unie - Článek 18, čl. 19 odst. 2 a článek 47 - Právo na účinný prostředek právní nápravy před soudem - Zásada nenavracení - Rozhodnutí, kterým se zamítá žádost o mezinárodní ochranu a ukládá se povinnost navrácení - Vnitrostátní právní úprava, která stanoví soudní řízení ve druhém stupni - Automatický odkladný účinek omezující se pouze na řízení v prvním stupni“)
      (2018/C 408/25)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      Raad van State

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: X, Y

         Žalovaný: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

         Výrok

      Článek 46 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/32/EU ze dne 26. června 2013 o společných řízeních pro přiznávání a odnímání statusu mezinárodní ochrany a článek 13 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/115/ES ze dne 16. prosince 2008 o společných normách a postupech v členských státech při navracení neoprávněně pobývajících státních příslušníků třetích zemí, ve spojení s článkem 18, čl. 19 odst. 2 a článkem 47 Listiny základních práv Evropské unie, musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání vnitrostátní právní úpravě, která ačkoli stanoví odvolání proti rozsudku soudu prvního stupně, kterým se potvrzuje rozhodnutí, jímž se zamítá žádost o mezinárodní ochranu a ukládá se povinnost navrácení, nespojuje s tímto opravným prostředkem automatický odkladný účinek, i když se dotčená osoba dovolává skutečnosti, že hrozí vážné porušení zásady nenavracení.

         (1)  Úř. věst. C 202, 26.6.2017.


title: Věc T-238/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 25. září 2018 – Gugler v. EUIPO – Gugler France (GUGLER) „Ochranná známka Evropské unie – Řízení o prohlášení neplatnosti – Obrazová ochranná známka Evropské unie GUGLER – Starší národní obchodní firma Gugler France – Relativní důvod pro zamítnutí zápisu – Článek 8 odst. 4 nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 4 nařízení (EU) 2017/1001] – Nebezpečí záměny“

text:
               12.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 408/52

      Rozsudek Tribunálu ze dne 25. září 2018 – Gugler v. EUIPO – Gugler France (GUGLER)
      (Věc T-238/17) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o prohlášení neplatnosti - Obrazová ochranná známka Evropské unie GUGLER - Starší národní obchodní firma Gugler France - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Článek 8 odst. 4 nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 4 nařízení (EU) 2017/1001] - Nebezpečí záměny“)
      (2018/C 408/66)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: Alexander Gugler (Maxdorf, Německo) (zástupce: M.-C. Simon, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: původně P. Sipos, poté A. Folliard-Monguiral, zmocněnci)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice řízení před Tribunálem: Gugler France (Besançon, Francie) (zástupce: A. Grolée, advokát)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 31. ledna 2017 (věc R 1008/2016-1), týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi Gugler France a A. Guglerem.

         Výrok

                  1.

                  Rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 31. ledna 2017 (věc R 1008/2016-1) se zrušuje.

                  2.

                  EUIPO ponese vlastní náklady řízení a nahradí rovněž náklady řízení vynaložené Alexanderem Guglerem.

                  3.

                  Gugler France ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 195, 19.6.2017.


title: Věc C-172/17 P: Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 13. září 2018 – ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias v. Evropská komise „Kasační opravný prostředek – Rozhodčí doložka – Dohoda Pocemon uzavřená v rámci sedmého rámcového programu pro výzkum, technologický rozvoj a demonstrace (2007-2013) – Přípustné náklady – Rozhodnutí Evropské komise – Povinnost vrácení vyplacených částek – Vzájemná žaloba“

text:
               12.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 408/18

      Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 13. září 2018 – ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias v. Evropská komise
      (Věc C-172/17 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Rozhodčí doložka - Dohoda Pocemon uzavřená v rámci sedmého rámcového programu pro výzkum, technologický rozvoj a demonstrace (2007-2013) - Přípustné náklady - Rozhodnutí Evropské komise - Povinnost vrácení vyplacených částek - Vzájemná žaloba“)
      (2018/C 408/21)
      Jednací jazyk: řečtina

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias (zástupce: S. Paliou, dikigoros)

         Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: R. Lyal a A. Kyratsou, zmocněnci)

         Výrok

                  1)

                  Kasační opravný prostředek se zamítá.

                  2)

                  Společnosti ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 168, 29.5.2017.


title: Věc T-528/18: Žaloba podaná dne 4. září 2018 – XI v. Komise

text:
               12.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 408/55

      Žaloba podaná dne 4. září 2018 – XI v. Komise
      (Věc T-528/18)
      (2018/C 408/72)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: XI (zástupce: N. Lhoëst, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Komise ze dne 25. května 2018, kterým byla zamítnuta stížnost žalobce v rozsahu, v němž obsahuje lékařské údaje;

                  —

                  uložil Komisi náhradu nemajetkové újmy ohodnocené ex aequo et bono na 5 000 eur;

                  —

                  uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce jeden žalobní důvod vycházející z porušení článku 8 Evropské úmluvy o lidských právech, jakož i porušení povinnosti řádné správy a povinnosti náležité péče, jelikož rozhodnutí o zamítnutí stížnosti zveřejnilo lékařské údaje, které byly navíc zjevně nesprávné.


title: Rozsudek Soudního dvora ze dne 14. června 2018 ve věci E-11/17 – Kontrolní úřad ESVO v. Island (Nesplnění povinností státem ESVO – neprovedení – směrnice 2011/61/EU)

text:
               15.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 414/6

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
      ze dne 14. června 2018
      ve věci E-11/17
      Kontrolní úřad ESVO v. Island

         (Nesplnění povinností státem ESVO – neprovedení – směrnice 2011/61/EU)

      (2018/C 414/08)
      Ve věci E-11/17, Kontrolní úřad ESVO v. Island – NÁVRH na prohlášení, že Island nesplnil své povinnosti podle aktu uvedeného v bodech 30, 31bb, 31d, 31eb a 31i přílohy IX Dohody o Evropském hospodářském prostoru (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/61/EU ze dne 8. června 2011 o správcích alternativních investičních fondů a o změně směrnic 2003/41/ES a 2009/65/ES a nařízení (ES) č. 1060/2009 a (EU) č. 1095/2010), začleněný do Dohody o EHP protokolem 1 k uvedené dohodě, a podle článku 7 Dohody o EHP, neboť nepřijal opatření nezbytná k provedení uvedeného aktu ve stanovené lhůtě a/nebo neinformoval Kontrolní úřad ESVO o opatřeních přijatých k provedení uvedeného aktu, Soudní dvůr ve složení Páll Hreinsson, předseda, Per Christiansen a Bernd Hammermann (soudce-zpravodaj), soudci, vynesl dne 14. června 2018 rozsudek, jehož výrok zní:
      Soudní dvůr tímto:

                  1.

                  Prohlašuje, že Island nesplnil své povinnosti podle aktu uvedeného v bodech 30, 31bb, 31d, 31eb a 31i přílohy IX Dohody o Evropském hospodářském prostoru (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/61/EU ze dne 8. června 2011 o správcích alternativních investičních fondů a o změně směrnic 2003/41/ES a 2009/65/ES a nařízení (ES) č. 1060/2009 a (EU) č. 1095/2010), začleněného do Dohody o EHP protokolem 1 k uvedené dohodě, a podle článku 7 Dohody o EHP, neboť nepřijal opatření nezbytná k provedení uvedeného aktu ve stanovené lhůtě.

                  2.

                  Ukládá Islandu uhradit náklady řízení.


title: Věc T-194/18: Usnesení Tribunálu ze dne 4. září 2018 – Rewe-Beteiligungs-Holding International v. EUIPO – Wessanen Benelux (BonNatura) („Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Zpětvzetí námitek — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)

text:
               26.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 427/77

      Usnesení Tribunálu ze dne 4. září 2018 – Rewe-Beteiligungs-Holding International v. EUIPO – Wessanen Benelux (BonNatura)
      (Věc T-194/18) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Zpětvzetí námitek - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
      (2018/C 427/104)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Rewe-Beteiligungs-Holding International GmbH (Kolín, Německo) (zástupci: S. Brandstätter, M. Kinkeldey a J. Rosenhäger, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: A. Sesma Merino a J. Ivanauskas, zmocněnci)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO: Wessanen Benelux BV (Amsterodam, Nizozemsko)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 8. ledna 2018 (věc R 949/2017-5) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Wessanen Benelux a Rewe-Beteiligungs-Holding International.

         Výrok

                  1.

                  O žalobě již není důvodné rozhodnout.

                  2.

                  Společnost Rewe-Beteiligungs-Holding International GmbH ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Úřadem Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO).

         (1)  Úř. věst. C 166, 14.5.2018.


title: Věc C-537/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sądem Najwyższym (Polsko) dne 17. srpna 2018 – YV

text:
               26.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 427/11

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sądem Najwyższym (Polsko) dne 17. srpna 2018 – YV
      (Věc C-537/18)
      (2018/C 427/16)
      Jednací jazyk: polština

         Předkládající soud

      Sąd Najwyższy

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: YV

         Žalovaná: Krajowa Rada Sądownictwa

         Předběžná otázka

      Má být článek 47 Listiny základních práv ve spojení s čl. 9 odst. 1 směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání (1), vykládán v tom smyslu, že v případě, kdy je k soudu poslední instance členského státu podán opravný prostředek, v němž je namítáno porušení zákazu diskriminace na základě věku ve vztahu k soudci tohoto soudu a žádáno o odklad výkonu napadeného právního aktu, je tento soud za účelem poskytnutí ochrany právům vyplývajícím z unijního práva a prostřednictvím dočasného opatření upraveného vnitrostátním právem povinen odmítnout použití vnitrostátních právních norem, které jako příslušnou k projednání věci, jíž se opravný prostředek týká, určují organizační jednotku tohoto soudu, která není funkční, neboť soudci, kteří mají v jejím rámci rozhodovat, nebyli jmenováni?

         (1)  Úř. věst. 2000, L 303, s. 16; Zvl. vyd. 05/04, s. 79.


title: Rozsudek Soudního dvora ze dne 14. července 2017 ve věci E-9/16 – Kontrolní úřad ESVO v. Norské království (nařízení (ES) č. 1907/2006 (REACH) – chemické látky – perfluoroktanová kyselina (PFOA) – volný pohyb – řízení o omezení – právní základ)

text:
               4.1.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 1/7

         ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
   ze dne 14. července 2017
   ve věci E-9/16
   Kontrolní úřad ESVO v. Norské království

      (nařízení (ES) č. 1907/2006 (REACH) – chemické látky – perfluoroktanová kyselina (PFOA) – volný pohyb – řízení o omezení – právní základ)

   (2018/C 1/09)
   Ve věci E-9/16, Kontrolní úřad ESVO v. Norské království – ŽALOBA na prohlášení, že Norsko nesplnilo své povinnosti vyplývající z aktu uvedeného v bodě 12zc kapitoly XV přílohy II Dohody o Evropském hospodářském prostoru (nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 ze dne 18. prosince 2006 o registraci, hodnocení, povolování a omezování chemických látek (REACH), začleněného do Dohody o EHP protokolem 1 k uvedené dohodě, a/nebo své povinnosti podle uvedené dohody, jelikož ponechalo v platnosti vnitrostátní ustanovení, jakým je odstavec 2-32 norského nařízení o výrobcích, zakazující výrobu, dovoz, vývoz a prodej spotřebního zboží obsahujícího určité koncentrace perfluoroktanové kyseliny, vynesl Soudní dvůr ve složení Carl Baudenbacher, předseda a soudce zpravodaj, Per Christiansen a Ása Ólafsdóttir (ad hoc), soudci, dne 14. července 2017 rozsudek, jehož výrok zní:
   Soudní dvůr tímto:

               1.

               Žalobu zamítá.

               2.

               Ukládá Kontrolnímu úřadu ESVO uhradit náklady řízení.


title: Rozsudek Soudního dvora ze dne 20. července 2017 ve věci E-11/16 – Mobil Betriebskrankenkasse v. pojišťovna Tryg Forsikring, podpořená norskou kanceláří pojistitelů motorových vozidel (Trafikkforsikringsforeningen) (článek 93 nařízení (EHS) č. 1408/71 – nařízení (ES) č. 883/2004 – nároky institucí příslušných pro dávky vůči třetím stranám – přechod nároků a bezprostřední nároky)

text:
               4.1.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 1/8

         ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
   ze dne 20. července 2017
   ve věci E-11/16
   Mobil Betriebskrankenkasse v. pojišťovna Tryg Forsikring, podpořená norskou kanceláří pojistitelů motorových vozidel (Trafikkforsikringsforeningen)

      (článek 93 nařízení (EHS) č. 1408/71 – nařízení (ES) č. 883/2004 – nároky institucí příslušných pro dávky vůči třetím stranám – přechod nároků a bezprostřední nároky)

   (2018/C 1/10)
   Ve věci E-11/16, Mobil Betriebskrankenkasse v. pojišťovna Tryg Forsikring, podpořená norskou kanceláří pojistitelů motorových vozidel (Trafikkforsikringsforeningen) – ŽÁDOST k Soudnímu dvoru podle článku 34 Dohody mezi státy ESVO o zřízení Kontrolního úřadu a Soudního dvora podaná okresním soudem v Oslu (Oslo tingrett) ohledně výkladu čl. 85 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 883/2004 ze dne 29. dubna 2004 o koordinaci systémů sociálního zabezpečení, vynesl Soudní dvůr ve složení Carl Baudenbacher, předseda, Per Christiansen (soudce-zpravodaj) a Benedikt Bogason (ad hoc), soudci, dne 20. července 2017 rozsudek, jehož výrok zní:

               1.

               Má-li instituce příslušná pro dávky podle jí uplatňovaných právních předpisů převedený nebo bezprostřední nárok vůči třetí osobě odpovědné za úraz utrpěný v jiném státě EHP, vyžaduje čl. 93 odst. 1 nařízení (EHS) č. 1408/71, aby ostatní státy EHP takové nároky, jak je stanoví právní předpisy státu EHP, jimž daná instituce podléhá, uznávaly.

               2.

               Převedený či bezprostřední nárok však nesmí přesáhnout nároky, které má poškozený vůči třetí osobě odpovědné za úraz podle vnitrostátního práva státu EHP, kde k úrazu došlo, včetně veškerých příslušných pravidel mezinárodního práva soukromého.

               3.

               Nicméně skutečnost, že podle práva státu EHP, kde k úrazu došlo, bylo poskytnuto nezbytné ošetření, aniž by tím poškozenému vznikly jakékoli náklady, nebrání tomu, aby instituce příslušná pro dávky uplatnila vůči třetí straně nárok na náhradu za náklady, jež v důsledku takového ošetření vznikly.


title: Věc T-423/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 1. února 2018 – Larko v. Komise „Státní podpory — Podpory poskytnuté Řeckem — Rozhodnutí konstatující neslučitelnost podpor s vnitřním trhem — Pojem ‚státní podpora‘ — Výhoda — Kritérium soukromého investora — Částka podpory, která má být vrácena — Sdělení Komise týkající se státních podpor ve formě záruk“

text:
               19.3.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 104/24

         Rozsudek Tribunálu ze dne 1. února 2018 – Larko v. Komise
   (Věc T-423/14) (1)

   („Státní podpory - Podpory poskytnuté Řeckem - Rozhodnutí konstatující neslučitelnost podpor s vnitřním trhem - Pojem ‚státní podpora‘ - Výhoda - Kritérium soukromého investora - Částka podpory, která má být vrácena - Sdělení Komise týkající se státních podpor ve formě záruk“)
   (2018/C 104/31)
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Larko Geniki Metalleftiki kai Metallourgiki AE (Atény, Řecko) (zástupci: I. Dryllerakis, I. Soufleros, E. Triantafyllou, G. Psaroudakis, E. Rantos a N. Korogiannakis, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Bouchagiar a É. Gippini Fournier, zmocněnci)

      Předmět

   Žaloba podaná na základě článku 263 SFEU a směřující ke zrušení rozhodnutí Komise 2014/539/EU ze dne 27. března 2014 o státní podpoře SA.34572 (13/C) (ex 13/NN), kterou poskytlo Řecko společnosti Larco General Mining & Metallurgical Company SA (Úř. věst. 2014, L 254, s. 24).

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Larko Geniki Metalleftiki kai Metallourgiki AE se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 292, 1.9.2014.


title: Věc T-216/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 5. února 2018 – Dôvera zdravotná poist’ovňa v. Komise „Státní podpory — Zdravotní pojišťovny — Zvýšení základního kapitálu, splacení dluhů, dotace a systém vyrovnávání rizik — Rozhodnutí konstatující neexistenci státní podpory — Pojem státní podpora — Pojmy podnik a hospodářská činnost — Zásada solidarity — Státní kontrola — Činnost hospodářské povahy — Hospodářská soutěž v oblasti kvality — Existence subjektů usilujících o dosažení zisku — Dosahování, využívání a rozdělování zisku — Právní omyl — Nesprávné posouzení“

text:
               19.3.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 104/25

         Rozsudek Tribunálu ze dne 5. února 2018 – Dôvera zdravotná poist’ovňa v. Komise
   (Věc T-216/15) (1)

   („Státní podpory - Zdravotní pojišťovny - Zvýšení základního kapitálu, splacení dluhů, dotace a systém vyrovnávání rizik - Rozhodnutí konstatující neexistenci státní podpory - Pojem státní podpora - Pojmy podnik a hospodářská činnost - Zásada solidarity - Státní kontrola - Činnost hospodářské povahy - Hospodářská soutěž v oblasti kvality - Existence subjektů usilujících o dosažení zisku - Dosahování, využívání a rozdělování zisku - Právní omyl - Nesprávné posouzení“)
   (2018/C 104/32)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Dôvera zdravotná poist’ovňa, a.s. (Bratislava, Slovensko) (zástupci: O. Brouwer a A. Pliego Selie, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: P.-J. Loewenthal a L. Armati, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalobkyni: Union zdravotná poist’ovňa, a.s. (Bratislava) (zástupci: původně E. Pijnacker Hordijkat A. ter Haar, poté A. ter Haar, advokáti)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Slovenská republika (zástupce: B. Ricziová, zmocněnkyně)

      Předmět věci

   Žaloba podaná na základě článku 263 SFEU na zrušení rozhodnutí Komise (EU) 2015/248 ze dne 15. října 2014 o opatřeních SA.23008 (2013/C) (ex 2013/NN), která Slovenská republika zavedla ve prospěch společností Spoločná zdravotná poisťovňa, a. s. (SZP) a Všeobecná zdravotná poisťovňa, a. s. (VZP) (Úř. věst. 2015, L 41, s. 25).

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Komise (EU) 2015/248 ze dne 15. října 2014 o opatřeních SA.23008 (2013/C) (ex 2013/NN), která Slovenská republika zavedla ve prospěch společností Spoločná zdravotná poisťovňa, a. s. (SZP) a Všeobecná zdravotná poisťovňa, a. s. (VZP), se zrušuje.

               2)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností Dôvera zdravotná poist’ovňa, a.s a společností Union zdravotná poist’ovňa a.s.

               3)

               Slovenská republika ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 262, 10.8.2015.


title: Věc C-700/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhof (Německo) dne 14. prosince 2017 – Finanzamt Kyritz v. Wolf-Henning Peters

text:
               19.3.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 104/15

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhof (Německo) dne 14. prosince 2017 – Finanzamt Kyritz v. Wolf-Henning Peters
   (Věc C-700/17)
   (2018/C 104/19)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesfinanzhof

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: Finanzamt Kyritz

      Odpůrce: Wolf-Henning Peters

      Předběžné otázky

               1)

               Má být osvobození lékařské péče poskytované odborným lékařem pro klinickou chemii a laboratorní diagnostiku od daně za okolností, jako jsou okolnosti v původním řízení, posuzováno podle čl. 132 odst. 1 písm. c) směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (1), anebo podle čl. 132 odst. 1 písm. b) směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty?

               2)

               Je předpokladem použitelnosti čl. 132 odst. 1 písm. c) směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty – může-li být toto ustanovení použito – existence vztahu vzájemné důvěry mezi lékařem a ošetřovanou osobou?

      (1)  Úř. věst. 2006, L 347, s. 1.


title: Věc C-720/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgerichtshof (Rakousko) dne 28. prosince 2017 – Mohammed Bilali v. Bundesamt für Fremdenwesen und Asyl

text:
               19.3.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 104/16

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgerichtshof (Rakousko) dne 28. prosince 2017 – Mohammed Bilali v. Bundesamt für Fremdenwesen und Asyl
   (Věc C-720/17)
   (2018/C 104/20)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Verwaltungsgerichtshof

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: Mohammed Bilali

      Žalovaný orgán: Bundesamt für Fremdenwesen und Asyl

      Předběžná otázka

   Brání ustanovení unijního práva, a to zejména čl. 19 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/95/EU ze dne 13. prosince 2011 (1) (směrnice o statusu pro uprchlíky) vnitrostátnímu ustanovení členského státu, které se týká možnosti odnětí statusu osoby, která má nárok na doplňkovou ochranu, a podle něhož lze rozhodnout o odnětí tohoto statusu doplňkové ochrany, aniž se změnily samotné skutkové okolnosti, které byly relevantní pro přiznání tohoto statusu, nýbrž se v tomto ohledu změnil pouze stav informací, které má k dispozici příslušný orgán, a přitom nemělo na přiznání statusu doplňkové ochrany rozhodující vliv ani nesprávné popsání nebo neuvedení skutečností státním příslušníkem třetí země nebo osobou bez státní příslušnosti?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/95/EU ze dne 13. prosince 2011 o normách, které musí splňovat státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, aby mohli požívat mezinárodní ochrany, o jednotném statusu pro uprchlíky nebo osoby, které mají nárok na doplňkovou ochranu, a o obsahu poskytnuté ochrany; Úř. věst. 2011, L 337, s. 9.


title: Věc C-730/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal de première instance francophone de Bruxelles (Belgie) dne 28. prosince 2017 – Edward Reich, Debora Lieber, Ella Reich, Ezra Bernard Reich v. Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV

text:
               19.3.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 104/17

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal de première instance francophone de Bruxelles (Belgie) dne 28. prosince 2017 – Edward Reich, Debora Lieber, Ella Reich, Ezra Bernard Reich v. Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV
   (Věc C-730/17)
   (2018/C 104/22)
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Tribunal de première instance francophone de Bruxelles

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Edward Reich, Debora Lieber, Ella Reich, Ezra Bernard Reich

      Žalovaná: Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV

      Předběžná otázka

   „Musejí být články 3, 5, 6 a 7 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91 (1) (dále jen ‚nařízení č. 261/2004‘) vykládány v tom smyslu, že, zaprvé pokud provozující letecký dopravce Společenství, ve smyslu uvedeného nařízení č. 261/2004, se spotřebiteli uzavře smlouvu o letecké přepravě osob, zahrnující cestu vlakem z železničního nádraží umístěného na území jednoho členského státu, v němž mají bydliště uvedení spotřebitelé, na letiště umístěné na území jiného členského státu, z něhož spotřebitelé zahájí let do své cílové destinace, totiž letiště umístěné na území třetího státu, zadruhé pokud uvedení spotřebitelé nemají žádnou právní vazbu se společností provozující cestu vlakem, avšak zjevně letecký dopravce má uzavřené dohody s posledně uvedenou společností, a zatřetí pokud v cestě vlakem, obsažené ve smlouvě, dojde k významnému zpoždění, jež způsobí, že uvedení spotřebitelé nemohou stihnout svůj let z uvedeného letiště umístěného na území jiného členského státu, uvedení spotřebitelé se mohou dovolávat práv zakotvených v nařízení č. 261/2004 a požadovat náhradu škody podle článků 5,6 a 7 nařízení č. 261/2004?“

      (1)  Úř. věst. L 46, s. 1.


title: Věc T-793/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 7. února 2018 – Şölen Çikolata Gıda Sanayi ve Ticaret v. EUIPO – Zacharieva (Krabice k vystavení kornoutů) „(Průmyslový) vzor Společenství — Řízení o prohlášení neplatnosti — Zapsaný (průmyslový) vzor Společenství znázorňující krabici k vystavení kornoutů — Dřívější mezinárodní zápis s vyznačením Bulharska — Důvody neplatnosti — Použití rozlišovacího označení, jehož majitel má právo zakázat užití, v pozdějším (průmyslovém) vzoru — Článek 25 odst. 1 písm. e) nařízení (ES) č. 6/2002 — Povinnost uvést odůvodnění — Článek 62 nařízení č. 6/2002 — Povinnost postupovat s řádnou péčí — Článek 63 odst. 1 nařízení č. 6/2002“

text:
               19.3.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 104/35

         Rozsudek Tribunálu ze dne 7. února 2018 – Şölen Çikolata Gıda Sanayi ve Ticaret v. EUIPO – Zacharieva (Krabice k vystavení kornoutů)
   (Věc T-793/16) (1)

   („(Průmyslový) vzor Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Zapsaný (průmyslový) vzor Společenství znázorňující krabici k vystavení kornoutů - Dřívější mezinárodní zápis s vyznačením Bulharska - Důvody neplatnosti - Použití rozlišovacího označení, jehož majitel má právo zakázat užití, v pozdějším (průmyslovém) vzoru - Článek 25 odst. 1 písm. e) nařízení (ES) č. 6/2002 - Povinnost uvést odůvodnění - Článek 62 nařízení č. 6/2002 - Povinnost postupovat s řádnou péčí - Článek 63 odst. 1 nařízení č. 6/2002“)
   (2018/C 104/46)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Şölen Çikolata Gıda Sanayi ve Ticaret AŞ (Şehitkamil Gaziantep, Turecko) (zástupce: T. Cenova, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: J. Ivanauskas, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Elka Zacharieva (Plovdiv, Bulharsko) (zástupce: A. Kostov, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí třetího odvolacího senátu EUIPO ze dne 12. září 2016 (věc R 1143/2015-3) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společností Şölen Çikolata Gıda Sanayi ve Ticaret a E. Zacharievou.

      Výrok

               1.

               Rozhodnutí třetího odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 12. září 2016 (věc R 1143/2015-3) se zrušuje.

               2.

               Návrhu na prohlášení neplatnosti (průmyslového) vzoru zapsaného pod č. 002343244-0002 se vyhovuje.

               3.

               EUIPO ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady vynaložené Şölen Çikolata Gıda Sanayi ve Ticaret v řízení před Tribunálem a odvolacím senátem.

               4.

               Elka Zacharieva ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 22, 23.1.2017.


title: Věc T-611/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 5. února 2018 – Edeka-Handelsgesellschaft Hessenring v. Komise „Přístup k dokumentům — Nařízení (ES) č. 1049/2001 — Seznam položek tvořících obsah spisu Komise v řízení podle článku 101 SFEU — Odepření přístupu — Povinnost uvést odůvodnění — Povinnost poučení o opravných prostředcích — Výjimka týkající se ochrany cílů vyšetřování — Obecná domněnka důvěrnosti“

text:
               19.3.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 104/29

         Rozsudek Tribunálu ze dne 5. února 2018 – Edeka-Handelsgesellschaft Hessenring v. Komise
   (Věc T-611/15) (1)

   („Přístup k dokumentům - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Seznam položek tvořících obsah spisu Komise v řízení podle článku 101 SFEU - Odepření přístupu - Povinnost uvést odůvodnění - Povinnost poučení o opravných prostředcích - Výjimka týkající se ochrany cílů vyšetřování - Obecná domněnka důvěrnosti“)
   (2018/C 104/37)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Edeka-Handelsgesellschaft Hessenring mbH (Melsungen, Německo) (zástupci: E. Wagner a H. Hoffmeyer, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně F. Clotuche-Duvieusart, L. Wildpanner a A. Buchet, poté F. Clotuche-Duvieusart, A. Buchet a F. Erlbacher a nakonec F. Clotuche-Duvieusart a A. Buchet, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh založený na článku 263 SFEU znějící na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 3. září 2015, kterým byl žalobkyni odepřen přístup k nedůvěrnému znění rozhodnutí Komise ze dne 4. prosince 2013 v řízení podle článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP [věc AT.39914 – Euro Interest Rate Derivatives (EIRD) – řízení o narovnání] a k seznamu položek tvořících obsah správního spisu v tomto řízení, a dále návrh založený na článku 265 SFEU znějící na určení, že Komise v rozporu s právem nevytvořila nedůvěrné znění rozhodnutí C(2013) 8512 final a seznamu položek tvořících obsah spisu tohoto řízení

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Edeka-Handelsgesellschaft Hessenring mbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 27, 25.1.2016.


title: Věc T-851/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 7. února 2018 – Access Info Europe v. Komise „Přístup k dokumentům — Nařízení (ES) č. 1049/2001 — Deklarace EU-Turecko ze dne 8. a 18. března 2016 — Provádění stanovených opatření ze strany Evropské unie či členských států — Dokumenty vypracované či přijaté právními službami orgánu — Právní stanoviska — Analýzy týkající se legality stanovených opatření v rámci provádění deklarace EU-Turecko ze dne 18. března 2016 — Odepření přístupu — Článek 4 odst. 1 písm. a) nařízení č. 1049/2001 — Výjimka týkající se ochrany veřejného zájmu, pokud jde o mezinárodní vztahy — Článek 4 odst. 2 druhá odrážka nařízení č. 1049/2001 — Výjimka týkající se ochrany soudních řízení — Výjimka týkající se ochrany právního poradenství“

text:
               19.3.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 104/38

         Rozsudek Tribunálu ze dne 7. února 2018 – Access Info Europe v. Komise
   (Věc T-851/16) (1)

   („Přístup k dokumentům - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Deklarace EU-Turecko ze dne 8. a 18. března 2016 - Provádění stanovených opatření ze strany Evropské unie či členských států - Dokumenty vypracované či přijaté právními službami orgánu - Právní stanoviska - Analýzy týkající se legality stanovených opatření v rámci provádění deklarace EU-Turecko ze dne 18. března 2016 - Odepření přístupu - Článek 4 odst. 1 písm. a) nařízení č. 1049/2001 - Výjimka týkající se ochrany veřejného zájmu, pokud jde o mezinárodní vztahy - Článek 4 odst. 2 druhá odrážka nařízení č. 1049/2001 - Výjimka týkající se ochrany soudních řízení - Výjimka týkající se ochrany právního poradenství“)
   (2018/C 104/49)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Access Info Europe (Madrid, Španělsko) (zástupci: O. Brouwer, E. Raedts a J. Wolfhagen, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Buchet a M. Konstantinidis, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žaloba podaná na základě článku 263 SFEU a směřující ke zrušení rozhodnutí Komise C(2016) 6029 ze dne 19. září 2016, kterým bylo potvrzeno odmítnutí přístupu žalobkyně, o nějž žádala, k dokumentům právních služeb uvedeného orgánu, které se údajně týkají legality opatření přijatých Evropskou unií a jejími členskými státy s cílem provést opatření popsaná v deklaraci hlav států a vlád Unie ze dne 8. března 2016, přijatá v návaznosti na setkání ze dne 7. března 2016 s tureckým ministerským předsedou.

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Evropské komise C(2016) 6029 final ze dne 19. září 2016 se zrušuje v rozsahu, v němž se odmítá poskytnout společnosti Access Info Europe částečný přístup k první větě části nadepsané „Legal Framework“ dokumentu Komise pod označením Ares(2016) 2453347, jakož i k první větě bodu I písm. a) nadepsaného „EU Legal Framework“ přílohy 1 dokumentu Komise s označením Ares(2016) 2453181.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Každý z účastníků ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 53, 20.2.2017.


title: Věc T-718/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 5. února 2018 – PTC Therapeutics International v. EMA „Přístup k dokumentům — Nařízení (ES) č. 1049/2001 — Dokument v držení EMA předložený v rámci žádosti o registraci léčivého přípravku Translarna — Rozhodnutí zpřístupnit dokument třetí osobě — Výjimka týkající se ochrany obchodních zájmů — Neexistence obecné domněnky důvěrnosti“

text:
               19.3.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 104/30

         Rozsudek Tribunálu ze dne 5. února 2018 – PTC Therapeutics International v. EMA
   (Věc T-718/15) (1)

   („Přístup k dokumentům - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Dokument v držení EMA předložený v rámci žádosti o registraci léčivého přípravku Translarna - Rozhodnutí zpřístupnit dokument třetí osobě - Výjimka týkající se ochrany obchodních zájmů - Neexistence obecné domněnky důvěrnosti“)
   (2018/C 104/38)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: PTC Therapeutics International Ltd (Dublin, Irsko) (zástupci: původně C. Thomas, barrister, G. Castle, B. Kelly, H. Billson, solicitors, a M. Demetriou, QC, poté C. Thomas, M. Demetriou, G. Castle a B. Kelly)

      Žalovaná: Evropská agentura pro léčivé přípravky (EMA) (zástupci: T. Jabłoński, A. Spina, S. Marino, A. Rusanov a N. Rampal Olmedo, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice na podporu žalobkyně: European Confederation of Pharmaceutical Entrepreneurs (Eucope) (zástupci: D. Scannell, barrister, a S. Cowlishaw, solicitor)

      Předmět

   Návrh podaný na základě článku 263 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí EMA EMA/722323/2015 ze dne 25. listopadu 2015, kterým se na základě nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. 2001, L 145, s. 43; Zvl. vyd. 01/03, s. 331) zpřístupňuje třetí osobě dokument obsahující informace předložené v rámci žádosti o registraci léčivého přípravku Translarna.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnost PTC Therapeutics International Ltd ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou agenturou pro léčivé přípravky (EMA), včetně nákladů řízení o předběžném opatření.

               3)

               European Confederation of Pharmaceutical Entrepreneurs (Eucope) ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 59, 15.2.2016.


title: Věc T-36/18: Žaloba podaná dne 22. ledna 2018 – Asahi Intecc v. EUIPO – Celesio (Celeson)

text:
               19.3.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 104/48

         Žaloba podaná dne 22. ledna 2018 – Asahi Intecc v. EUIPO – Celesio (Celeson)
   (Věc T-36/18)
   (2018/C 104/61)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Asahi Intecc Co. Ltd (Nagoya City, Japonsko) (zástupce: T. Schmidpeter, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Celesio AG (Stuttgart, Německo)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Přihlašovatel sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie ochranné známky „Celeson“ – Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie č. 1 254 798

      Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 20. listopadu 2017, ve věci R 1004/2017-4

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí,

               —

               zamítl námitku č. B 2 644 816, kterou podala McKesson Europe AG (původně Celesion AG) vůči mezinárodnímu zápisu s vyznačením Evropské unie slovní ochranné známky Celeson, jejíž přihlášku podala žalobkyně,

               —

               rozhodl, že EUIPO ponese vlastní náklady řízení a uložil mu náhradu nákladů řízení žalobkyně vynaložených před Tribunálem,

               —

               uložil jak EUIPO, tak společnosti McKesson Europe AG (původně Celesion AG) povinnost nahradit, každý z obou uvedených subjektů polovinu, náklady řízení nezbytně vynaložené žalobkyní pro účely řízení před odvolacím senátem EUIPO.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 2017/1001.


title: Věc T-102/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 1. února 2018 – Cantina e oleificio sociale di San Marzano v. EUIPO – Miguel Torres (SANTORO) „Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Obrazová ochranná známka Evropské unie SANTORO — Starší slovní ochranná známka Evropské unie SANGRE DE TORO — Relativní důvod pro zamítnutí zápisu — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) č. 2017/1001]“

text:
               19.3.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 104/39

         Rozsudek Tribunálu ze dne 1. února 2018 – Cantina e oleificio sociale di San Marzano v. EUIPO – Miguel Torres (SANTORO)
   (Věc T-102/17) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Obrazová ochranná známka Evropské unie SANTORO - Starší slovní ochranná známka Evropské unie SANGRE DE TORO - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) č. 2017/1001]“)
   (2018/C 104/51)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Cantina e oleificio sociale di San Marzano (San Marzano di San Giuseppe, Itálie) (zástupci: původně F. Jacobacci a E. Truffo, poté I. Carli, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: P. Sipos, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Miguel Torres, SA (Vilafranca del Penedés, Španělsko) (zástupce: J. Güell Serra, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 1. prosince 2016 (věc R 2018/2015-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Miguel Torres a Cantina e oleificio sociale di San Marzano.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti Cantina e oleificio sociale di San Marzano se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 121, 18.4.2017.


title: Věc T-55/18: Žaloba podaná dne 26. ledna 2018 – NGV v. EUIPO (LIEBLINGSWEIN)

text:
               19.3.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 104/52

         Žaloba podaná dne 26. ledna 2018 – NGV v. EUIPO (LIEBLINGSWEIN)
   (Věc T-55/18)
   (2018/C 104/66)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: NGV GmbH (Wildeshausen, Německo) (zástupci: O. Spieker, A. Schönfleisch a M. Alber, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie obsahující slovní prvek „LIEBLINGSWEIN“ – Přihláška č. 15 326 515

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 6. listopadu 2017, ve věci R 291/2017-1

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b), c) a g) nařízení č. 2017/1001.


title: Věc T-845/16: Usnesení Tribunálu ze dne 23. ledna 2018 – QG v. Komise „Žaloba na neplatnost — Státní podpory — Podpora poskytnutá španělskými orgány ve prospěch některých profesionálních fotbalových klubů — Preferenční daňová sazba uplatněná v rámci daně z příjmů právnických osob — Rozhodnutí, kterým se podpora prohlašuje za neslučitelnou s vnitřním trhem — Neexistence právního zájmu na podání žaloby — Zjevná nepřípustnost“

text:
               19.3.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 104/41

         Usnesení Tribunálu ze dne 23. ledna 2018 – QG v. Komise
   (Věc T-845/16) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Státní podpory - Podpora poskytnutá španělskými orgány ve prospěch některých profesionálních fotbalových klubů - Preferenční daňová sazba uplatněná v rámci daně z příjmů právnických osob - Rozhodnutí, kterým se podpora prohlašuje za neslučitelnou s vnitřním trhem - Neexistence právního zájmu na podání žaloby - Zjevná nepřípustnost“)
   (2018/C 104/53)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobce: QG (zástupci: L. Ruiz Ezquerra, R. Oncina Borrego, I. Sobrepera Millet a A. Hernández Pardo, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: G. Luengo, B. Stromsky a P. Němečková, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh založený na článku 263 SFEU a směřující ke zrušení rozhodnutí Komise C (2016) 4046 final ze dne 4. července 2016 o státní podpoře SA.29769 (2013/C) (ex 2013/NN), poskytnuté Španělskem některým fotbalovým klubům.

      Výrok

               1)

               Návrh na nevydání rozhodnutí ve věci samé se zamítá.

               2)

               Žaloba se odmítá jako zjevně nepřípustná.

               3)

               Není již důvodné rozhodnout o návrzích podaných Španělským královstvím a Fútbol Club Barcelona na vstup vedlejšího účastníka do řízení.

               4)

               QG se ukládá náhrada nákladů řízení.

               5)

               QG, Evropská komise, Španělské království a Fútbol Club Barcelona ponesou vlastní náklady řízení související s návrhy na vstup vedlejšího účastníka do řízení.

      (1)  Úř. věst. C 53, 20.2.2017.


title: Věc C-634/16 P: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 24. ledna 2018 – Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) v. European Food SA, Société des produits Nestlé SA „Kasační opravný prostředek — Ochranná známka Evropské unie — Řízení o prohlášení neplatnosti — Slovní ochranná známka FITNESS — Zamítnutí návrhu na prohlášení neplatnosti“

text:
               19.3.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 104/10

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 24. ledna 2018 – Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) v. European Food SA, Société des produits Nestlé SA
   (Věc C-634/16 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Evropské unie - Řízení o prohlášení neplatnosti - Slovní ochranná známka FITNESS - Zamítnutí návrhu na prohlášení neplatnosti“)
   (2018/C 104/11)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) (zástupkyně: M. Rajh, zmocněnkyně)

      Další účastnice řízení: European Food SA (zástupce: I. Speciac, advokát), Société des produits Nestlé SA (zástupci: A. Jaeger-Lenz, S. Cobet-Nüse a A. Lambrecht, Rechtsanwälte)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 86, 20.3.2017.


title: Věc C-352/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Hannover (Německo) dne 9. června 2017 – Petra Dziatkowiak, Thomas Erich Heinz Dziatkowiak v. TUIfly GmbH

text:
               19.3.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 104/11

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Hannover (Německo) dne 9. června 2017 – Petra Dziatkowiak, Thomas Erich Heinz Dziatkowiak v. TUIfly GmbH
   (Věc C-352/17)
   (2018/C 104/12)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Amtsgericht Hannover

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Petra Dziatkowiak, Thomas Erich Heinz Dziatkowiak

      Žalovaná: TUIfly GmbH
   Věc byla usnesením Soudního dvora ze dne 24. listopadu 2017 vyškrtnuta z rejstříku Soudního dvora.


title: Věc C-673/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Německo) dne 30. listopadu 2017 – Planet49 GmbH v. Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V.

text:
               26.3.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 112/9

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Německo) dne 30. listopadu 2017 – Planet49 GmbH v. Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V.
   (Věc C-673/17)
   (2018/C 112/13)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesgerichtshof

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: Planet49 GmbH

      Odpůrce: Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V.

      Předběžné otázky

               1)

                           a)

                           Jedná se o účinný souhlas ve smyslu čl. 5 odst. 3 a čl. 2 písm. f) směrnice 2002/58/ES (1) ve spojení s čl. 2 písm. h) směrnice 95/46/ES (2), pokud uchovávání informací nebo přístup k informacím, jež jsou již uchovány v koncovém zařízení uživatele, je povoleno předem nastaveným políčkem na zaškrtnutí, jež musí uživatel k odmítnutí svého souhlasu zvolit?

                           b)

                           Je při použití čl. 5 odst. 2 a čl. 2 písm. f) směrnice 2002/58/ES ve spojení s čl. 2 písm. h) směrnice 95/46/ES rozdíl, pokud se v případě uložených nebo získaných informací jedná o osobní údaje?

                           c)

                           Byl za okolností uvedených v otázce 1 a) udělen účinný souhlas ve smyslu čl. 6 odst. 1 písm. a) nařízení (EU) 2016/679 (3)?

               2)

               Jaké informace musí poskytovatel služby v rámci jasných a úplných informací podle čl. 5 odst. 3 směrnice 2002/58/ES poskytnout uživateli? Náleží mezi ně rovněž doba funkčnosti cookies a otázka, zda má ke cookies přístup třetí osoba?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/58/ES ze dne 12. července 2002 o zpracování osobních údajů a ochraně soukromí v odvětví elektronických komunikací (Směrnice o soukromí a elektronických komunikacích), (Úř. věst. 2002, L 201, s. 37).

      (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů (Úř. věst. 1995, L 281, s. 31; Zvl. vyd. 13/15, s. 355).

      (3)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/679 ze dne 27. dubna 2016 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů a o zrušení směrnice 95/46/ES (obecné nařízení o ochraně osobních údajů) (Úř. věst. 2016, L 119, s. 1).


title: Věc T-879/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 8. února 2018 Sony Interactive Entertainment Europe v. EUIPO – Marpefa (Vieta) „Ochranná známka Evropské unie — Řízení o zrušení — Obrazová ochranná známka Evropské unie Vieta — Skutečné užívání ochranné známky — Rozhodnutí přijaté v návaznosti na zrušení předchozího rozhodnutí Tribunálem — Článek 65 odst. 6 nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 72 odst. 6 nařízení (EU) č. 2017/1001] — Překážka věci rozsouzené“

text:
               26.3.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 112/30

         Rozsudek Tribunálu ze dne 8. února 2018 Sony Interactive Entertainment Europe v. EUIPO – Marpefa (Vieta)
   (Věc T-879/16) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o zrušení - Obrazová ochranná známka Evropské unie Vieta - Skutečné užívání ochranné známky - Rozhodnutí přijaté v návaznosti na zrušení předchozího rozhodnutí Tribunálem - Článek 65 odst. 6 nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 72 odst. 6 nařízení (EU) č. 2017/1001] - Překážka věci rozsouzené“)
   (2018/C 112/38)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Sony Interactive Entertainment Europe Ltd (Londýn, Spojené království) (zástupce: S. Malynicz, QC)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: J. Crespo Carrillo a D. Walicka, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO: Marpefa, SL (Barcelona, Španělsko)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 4. října 2016 (věc R 1010/2016-4) týkajícímu se řízení o zrušení mezi společnostmi Sony Computer Entertainment Europe Ltd a Marpefa, SL.

      Výrok

               1.

               Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 4. října 2016 (věc R 1010/2016-4) týkající se řízení o zrušení mezi společnostmi Sony Computer Entertainment Europe Ltd a Marpefa, SL se zrušuje.

               2.

               EUIPO se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 53, 20.2.2017.


title: Spojené věci C-360/15 a C-31/16: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 30. ledna 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden, Raad van State – Nizozemsko) – College van Burgemeester en Wethouders van de gemeente Amersfoort v. X BV (C-360/15), Visser Vastgoed Beleggingen BV v. Raad van de gemeente Appingedam (C-31/16) „Řízení o předběžné otázce — Služby na vnitřním trhu — Směrnice 2006/123/ES — Oblast působnosti — Článek 2 odst. 2 písm. c) — Vyloučení služeb a sítí elektronických komunikací — Článek 4 bod 1 — Pojem ‚služba‘ — Maloobchod s výrobky — Kapitola III — Svoboda usazování pro poskytovatele — Použitelnost na čistě vnitrostátní situace — Článek 15 — Požadavky podléhající hodnocení — Územní omezení — Územní plán, který zakazuje činnost maloobchodního prodeje výrobků malých rozměrů na územích nacházejících se mimo centrum obce — Ochrana městského prostředí — Oprávnění pro sítě a služby elektronických komunikací — Směrnice 2002/20/ES — Peněžní poplatky související s umístěním zařízení určených veřejné síti elektronických komunikací“

text:
               26.3.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 112/2

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 30. ledna 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden, Raad van State – Nizozemsko) – College van Burgemeester en Wethouders van de gemeente Amersfoort v. X BV (C-360/15), Visser Vastgoed Beleggingen BV v. Raad van de gemeente Appingedam (C-31/16)
   (Spojené věci C-360/15 a C-31/16) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Služby na vnitřním trhu - Směrnice 2006/123/ES - Oblast působnosti - Článek 2 odst. 2 písm. c) - Vyloučení služeb a sítí elektronických komunikací - Článek 4 bod 1 - Pojem ‚služba‘ - Maloobchod s výrobky - Kapitola III - Svoboda usazování pro poskytovatele - Použitelnost na čistě vnitrostátní situace - Článek 15 - Požadavky podléhající hodnocení - Územní omezení - Územní plán, který zakazuje činnost maloobchodního prodeje výrobků malých rozměrů na územích nacházejících se mimo centrum obce - Ochrana městského prostředí - Oprávnění pro sítě a služby elektronických komunikací - Směrnice 2002/20/ES - Peněžní poplatky související s umístěním zařízení určených veřejné síti elektronických komunikací“)
   (2018/C 112/02)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hoge Raad der Nederlanden, Raad van State

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: College van Burgemeester en Wethouders van de gemeente Amersfoort (C-360/15), Visser Vastgoed Beleggingen BV (C-31/16)

      Žalovaní: X BV (C-360/15), Raad van de gemeente Appingedam (C-31/16)

      Výrok

               1)

               Článek 2 odst. 2 písm. c) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/123/ES ze dne 12. prosince 2006 o službách na vnitřním trhu je třeba vykládat v tom smyslu, že se nepoužije na poplatky, v jejichž případě se skutečnost zakládající poplatkovou povinnost váže k právu podniků oprávněných k zajišťování sítí a k poskytování služeb elektronických komunikací instalovat kabely pro veřejnou síť elektronických komunikací.

               2)

               Článek 4 odst. 1 směrnice 2006/123 musí být vykládán v tom smyslu, že pro účely použití této směrnice je činnost maloobchodního prodeje výrobků „službou“.

               3)

               Ustanovení kapitoly III směrnice 2006/123, která se týkají svobody usazování pro poskytovatele, musí být vykládána v tom smyslu, že se použijí rovněž v situaci, v níž se veškeré relevantní prvky nacházejí pouze uvnitř jednoho členského státu.

               4)

               Článek 15 odst. 1 směrnice 2006/123 musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání tomu, aby pravidla obsažená v územním plánu obce zakazovala činnost maloobchodního prodeje výrobků malých rozměrů v zeměpisných oblastech nacházejících se mimo střed této obce, pokud jsou splněny veškeré podmínky, jež jsou uvedeny v čl. 15 odst. 3 této směrnice, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu.

      (1)  Úř. věst. C 346, 19.10.2015, Úř. věst. C 136, 18.4.2016.