title: Věc T-498/18: Žaloba podaná dne 20. srpna 2018 – ZPC Flis v. EUIPO – Aldi Einkauf (Happy Moreno choco)

text:
               1.10.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 352/47

      Žaloba podaná dne 20. srpna 2018 – ZPC Flis v. EUIPO – Aldi Einkauf (Happy Moreno choco)
      (Věc T-498/18)
      (2018/C 352/57)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: ZPC Flis sp.j. (Radziejowice, Polsko) (zástupce: M. Kondrat, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Aldi Einkauf GmbH & Co. OHG (Essen, Německo)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně před Tribunálem

         Sporná ochranná známka: Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie Happy Moreno choco – Přihláška č. 15 028 087

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 31. května 2018, ve věci R 1464/2017-1

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil a vrátil věc EUIPO k novému posouzení;
                  nebo

                  —

                  napadené rozhodnutí změnil a rozhodl, že neexistují žádné relativní důvody pro zamítnutí zápisu ochranné známky Evropské unie 015028087 „Happy Moreno choco“ pro všechny výrobky zařazené do tříd 30 a 35 a že ochranná známka bude zapsána;

                  —

                  rozhodl o náhradě nákladů řízení ve prospěch žalobkyně.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

                  —

                  porušení zásady ochrany legitimního očekávání a zásady právní jistoty.


title: Věc T-623/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 19. září 2018 – Volkswagen v. EUIPO – Paalupaikka (MAIN AUTO WHEELS) „Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie MAIN AUTO WHEELS – Starší obrazové ochranné známky Evropské unie VW – Relativní důvod pro zamítnutí – Neexistence podobnosti označení – Článek 8 odstavec 1 písm. b) a odst. 5 nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odstavec 1 písm. b) a odst. 5 nařízení (EU) 2017/1001] – Povinnost uvést odůvodnění – Článek 75 první věta nařízení č. 207/2009 (nyní čl. 94 odst. 1 první věta nařízení 2017/1001)“

text:
               5.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/33

      Rozsudek Tribunálu ze dne 19. září 2018 – Volkswagen v. EUIPO – Paalupaikka (MAIN AUTO WHEELS)
      (Věc T-623/16) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie MAIN AUTO WHEELS - Starší obrazové ochranné známky Evropské unie VW - Relativní důvod pro zamítnutí - Neexistence podobnosti označení - Článek 8 odstavec 1 písm. b) a odst. 5 nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odstavec 1 písm. b) a odst. 5 nařízení (EU) 2017/1001] - Povinnost uvést odůvodnění - Článek 75 první věta nařízení č. 207/2009 (nyní čl. 94 odst. 1 první věta nařízení 2017/1001)“)
      (2018/C 399/44)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Volkswagen AG (Wolfsburg, Německo) (zástupci: H.-P. Schrammek, C. Drzymalla, S. Risthaus a J. Engberding, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: A. Söder a D. Walicka, zmocněnci)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO: Paalupaikka Oy (Iisalmi, Finsko)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 1. července 2016 (věc R 2189/2015-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Volkswagen a Paalupaikka.

         Výrok

                  1.

                  Žaloba se zamítá.

                  2.

                  Společnosti Volkswagen AG se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 383, 17.10.2016.


title: Věc C-450/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de lo Social de Gerona (Španělsko) dne 9. července 2018 – WA v. Instituto Nacional de la Seguridad Social

text:
               5.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/18

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de lo Social de Gerona (Španělsko) dne 9. července 2018 – WA v. Instituto Nacional de la Seguridad Social
      (Věc C-450/18)
      (2018/C 399/26)
      Jednací jazyk: španělština

         Předkládající soud

      Juzgado de lo Social de Gerona

         Účastníci/ Účastnice původního řízení

         Žalobce: WA

         Žalovaný: Instituto Nacional de la Seguridad Social

         Předběžná otázka

      Porušuje vnitrostátní právní úprava (konkrétně čl. 60 odst. 1 Ley General de Seguridad Social), která přiznává nárok na příspěvek k důchodu na základě jejich demografického přínosu k sociálnímu zabezpečení ženám, které mají vlastní či osvojené děti a pobírají starobní, vdovský či invalidní důchod ve kterémkoli režimu sociálního zabezpečení, a naopak nepřiznává uvedený nárok mužům ve stejné situaci, zásadu rovného zacházení, která zakazuje jakoukoli diskriminaci z důvodu pohlaví a je zakotvena v článku 157 SFEU a ve směrnici Rady 76/207/EHS (1) ze dne 9. února 1976 o zavedení zásady rovného zacházení pro muže a ženy, pokud jde o přístup k zaměstnání, odbornému vzdělávání a postupu v zaměstnání a o pracovní podmínky, ve znění směrnice 2002/73, konsolidované ve směrnici 2006/54/ES (2) ze dne 5. července 2006?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu A Rady 2002/73/ES ze dne 23. září 2002, kterou se mění směrnice Rady 76/207/EHS o zavedení zásady rovného zacházení pro muže a ženy, pokud jde o přístup k zaměstnání, odbornému vzdělávání a postupu v zaměstnání a o pracovní podmínky (Úř. věst. 2002 L 269, s. 15).

         (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/54/ES ze dne 5. července 2006 o zavedení zásady rovných příležitostí a rovného zacházení pro muže a ženy v oblasti zaměstnání a povolání (Úř. věst. L 204, 23).


title: Věc C-346/17 P: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 6. září 2018 – Christoph Klein v. Evropská komise, Spolková republika Německo „Kasační opravný prostředek – Článek 340 druhý pododstavec SFEU – Mimosmluvní odpovědnost Evropské unie – Směrnice 93/42/EHS – Zdravotnické prostředky – Článek 8 odst. 1 a 2 – Postup podle ochranné doložky – Oznámení rozhodnutí o zákazu uvádění zdravotnického prostředku na trh učiněné členským státem – Neexistence rozhodnutí Evropské komise – Dostatečně závažné porušení právní normy, jejímž předmětem je přiznání práv jednotlivcům – Příčinná souvislost mezi jednáním orgánu a uplatňovanou škodou – Důkaz existence a rozsahu škody“

text:
               5.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/9

      Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 6. září 2018 – Christoph Klein v. Evropská komise, Spolková republika Německo
      (Věc C-346/17 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Článek 340 druhý pododstavec SFEU - Mimosmluvní odpovědnost Evropské unie - Směrnice 93/42/EHS - Zdravotnické prostředky - Článek 8 odst. 1 a 2 - Postup podle ochranné doložky - Oznámení rozhodnutí o zákazu uvádění zdravotnického prostředku na trh učiněné členským státem - Neexistence rozhodnutí Evropské komise - Dostatečně závažné porušení právní normy, jejímž předmětem je přiznání práv jednotlivcům - Příčinná souvislost mezi jednáním orgánu a uplatňovanou škodou - Důkaz existence a rozsahu škody“)
      (2018/C 399/11)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Christoph Klein (zástupce: H.-J. Ahlt, Rechtsanwalt)

         Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: G. von Rintelen, A. Sipos a A. C. Becker, zmocněnci), Spolková republika Německo

         Výrok

                  1)

                  Rozsudek Tribunálu Evropské unie ze dne 28. září 2016, Klein v. Komise (T 309/10 RENV, nezveřejněný, EU:T:2016:570), se zrušuje v rozsahu, v němž bylo rozhodnuto, že Christoph Klein neprokázal existenci přímé a dostatečné příčinné souvislosti, jež může založit odpovědnost Unie.

                  2)

                  Ve zbývající části se kasační opravný prostředek zamítá.

                  3)

                  Žaloba Christopha Kleina na náhradu škody údajně způsobené tím, že Evropská komise porušila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 8 směrnice 93/42/EHS ze dne 14. června 1993 o zdravotnických prostředcích, se zamítá.

                  4)

                  Christoph Klein a Evropská komise ponesou vlastní náklady řízení vynaložené v řízeních v prvním stupni i v řízeních o kasačním opravném prostředku.

                  5)

                  Spolková republika Německo ponese vlastní náklady řízení vynaložené v řízeních v prvním stupni.

         (1)  Úř. věst. C 300, 11.9.2017.


title: Věc C-79/17: Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 6. září 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landesverwaltungsgericht Oberösterreich -Rakousko) – řízení zahájená Gmalieva s.r.o. a dalšími „Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora – Volný pohyb služeb – Hazardní hry – Monopol na hazardní hry v členském státě – Vnitrostátní právní úprava, která zakazuje provozování hracích přístrojů bez předchozího povolení správních orgánů“

text:
               5.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/12

      Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 6. září 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landesverwaltungsgericht Oberösterreich -Rakousko) – řízení zahájená Gmalieva s.r.o. a dalšími
      (Věc C-79/17) (1)

      („Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce - Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora - Volný pohyb služeb - Hazardní hry - Monopol na hazardní hry v členském státě - Vnitrostátní právní úprava, která zakazuje provozování hracích přístrojů bez předchozího povolení správních orgánů“)
      (2018/C 399/15)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Landesverwaltungsgericht Oberösterreich

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: Gmalieva s.r.o., Celik KG, PBW GmbH, Antoaneta Claudia Gruber, Play For Me GmbH, Haydar Demir

         Za přítomnosti: Landespolizeidirektion Oberösterreich

         Výrok

      Je na předkládajícím soudu, aby na základě vodítek, která poskytl Soudní dvůr Evropské unie mimo jiné v rozsudku ze dne 30. dubna 2014, Pfleger a další, (C-390/12, EU:C:2014:281), stanovil, zda je třeba takový vnitrostátní právní režim monopolu na hazardní, jako je režim dotčený ve věci v původním řízení, kvalifikovat za slučitelný s článkem 56 a násl. SFEU, pokud bylo ve vnitrostátním soudním řízení prokázáno, že:

                  —

                  závislost na hazardních hrách nepředstavuje společenský problém, který by odůvodňoval zásah;

                  —

                  zakázané hazardní hry nejsou považovány za trestnou činnost ale za pouhý správní přečin;

                  —

                  každoroční příjmy státu z hazardních her přesahují 500 milionů eur, tj. 0,4 % ročního rozpočtu, a

                  —

                  cílem propagace uskutečňované držiteli licence je zejména nabádat ke hraní hazardních her osoby, které je dosud neprovozovaly.

         (1)  Úř. věst. C 178, 6.6.2017.


title: Věc C-36/18: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 27. července 2018 – Evropská komise v. Řecká republika

text:
               5.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/31

      Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 27. července 2018 – Evropská komise v. Řecká republika
      (Věc C-36/18) (1)

      (2018/C 399/40)
      Jednací jazyk: řečtina
      Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 94, 12.3.2018.


title: Věc T-313/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 3. října 2018 – Wajos v. EUIPO (Tvar nádoby) („Ochranná známka Evropské unie — Přihláška trojrozměrné ochranné známky Evropské unie — Tvar nádoby — Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu — Rozlišovací způsobilost — Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení (UE) 2017/1001]“)

text:
               26.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 427/55

      Rozsudek Tribunálu ze dne 3. října 2018 – Wajos v. EUIPO (Tvar nádoby)
      (Věc T-313/17) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška trojrozměrné ochranné známky Evropské unie - Tvar nádoby - Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu - Rozlišovací způsobilost - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení (UE) 2017/1001]“)
      (2018/C 427/70)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Wajos GmbH (Dohr, Německo) (zástupci: J. Schneiders, R. Krillke a B. Schneiders, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) (zástupci: A. Graul a M. Fischer, zmocněnci)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 15. února 2017 (věc R 1526/2016-1) týkajícímu se přihlášky k zápisu trojrozměrného označení tvořeného tvarem nádoby jako ochranné známky Evropské unie.

         Výrok

                  1)

                  Rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 15. února 2017 (věc R 1526/2016-1) se zrušuje.

                  2)

                  EUIPO se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 231, 17.7.2017.


title: Věc C-620/18: Žaloba podaná dne 2. října 2018 – Maďarsko v. Evropský parlament, Rada Evropské unie

text:
               26.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 427/31

      Žaloba podaná dne 2. října 2018 – Maďarsko v. Evropský parlament, Rada Evropské unie
      (Věc C-620/18)
      (2018/C 427/40)
      Jednací jazyk: maďarština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Maďarsko (zástupci: M. Z. Fehér, M. M. Tátrai a G. Tornyai, zástupci)

         Žalovaní: Evropský parlament, Rada Evropské unie

         Návrhová žádání žalobce

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil směrnici Evropského parlamentu a Rady (EU) 2018/957 ze dne 28. června 2018, kterou se mění směrnice 96/71/ES o vysílání pracovníků v rámci poskytování služeb (1); podpůrně:

                  —

                  zrušil ustanovení čl. 1 bodu 2 písm. a) směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2018/957, kterými se v novém čl. 3 odst. 1 směrnice 96/71/ES stanoví písmeno c) a třetí pododstavec;

                  —

                  zrušil ustanovení čl. 1 bodu 2 písm. b) směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2018/957, kterými se do článku 3 směrnice 96/71/ES vkládá odstavec 1a;

                  —

                  zrušil čl. 1 bod 2 písm. c) směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2018/957;

                  —

                  zrušil čl. 3 bod 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2018/957; a dále

                  —

                  uložil Evropskému parlamentu a Radě náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Maďarská vláda uvádí na podporu své žaloby pět žalobních důvodů:

                  1.

                  Zaprvé maďarská vláda ve své žalobě tvrdí, že napadená směrnice nebyla přijata na náležitém právním základě, neboť vzhledem k účelu a k obsahu této směrnice – odchylně od legislativního zmocnění obsaženého ve vztahu k volnému pohybu služeb v čl. 53 odst. 1 a článku 62 SFEU, zmíněných ve směrnici jako právní základ – je jejím výlučným, nebo přinejmenším prvořadým cílem chránit pracovníky, a proto měl unijní normotvůrce přijmout směrnici na základě článku 153 SFEU nebo v každém případě z tohoto posledně uvedeného právního základu primárně vycházet (první žalobní důvod).

                  2.

                  Zadruhé vyjadřuje maďarská vláda názor, že napadená směrnice je v rozporu s čl. 153 odst. 5 SFEU, který vylučuje legislativní pravomoc Unie k regulování odměn v pracovněprávních vztazích, neboť unijní normotvůrce tím, že stanovil, že odměna vyplácená pracovníkům musí být v souladu s právní úpravou platnou v členském státě, do kterého byl pracovník vyslán, přijal předpis, který se v podstatě vztahuje na odměnu za závislou práci. Unijní normotvůrce zvolil právní základy uvedené v napadené směrnici proto, že mu bylo zřejmé, že vzhledem k nedostatku pravomoci Unie šlo o jedinou možnost regulovat otázku odměn, která představuje jeden ze stěžejních prvků této směrnice, čímž se dopustil zneužití pravomoci (druhý žalobní důvod).

                  3.

                  Zatřetí má maďarská vláda za to, že napadená směrnice je v rozporu s článkem 56 SFEU, který zakotvuje volný pohyb služeb, neboť povinnosti a omezení, jež napadená směrnice ukládá podnikům usazeným v jednom členském státě a vysílajícím v rámci poskytování služeb pracovníky do jiného členského státu, jsou diskriminační, zbytné a nepřiměřené vzhledem k cíli, jehož hodlají dosáhnout. Ustanovení napadené směrnice upravující oblast dopravy jsou navíc v rozporu s čl. 58 odst. 1 SFEU (třetí žalobní důvod).

                  4.

                  Začtvrté maďarská vláda tvrdí, že napadená směrnice je v rozporu s článkem 56 SFEU, který zakotvuje volný pohyb služeb, neboť směrnice z oblasti své působnosti vylučuje naplňování této svobody v souvislosti s výkonem práva stávkovat nebo činit jiné kroky v rámci zvláštních systémů pracovněprávních vztahů v členských státech a s výkonem práva sjednávat, uzavírat a prosazovat kolektivní smlouvy nebo vést kolektivní akce (čtvrtý žalobní důvod).

                  5.

                  Zapáté je napadená směrnice v rozporu s nařízením (ES) č. 593/2008 o právu rozhodném pro smluvní závazkové vztahy (2), jakož i se zásadami právní jistoty a jasnosti právní úpravy, protože mění uplatňování nařízení č. 593/2008, aniž mění jeho normativní text, v důsledku čehož vzniká značná právní nejistota stran správného uplatňování řečeného nařízení. Zásady jasnosti právní úpravy, potažmo právní jistoty, jsou porušeny i tím, že není vymezen pojem „odměna“ použitý v napadené směrnici, a pochybnostmi při výkladu tohoto pojmu (pátý žalobní důvod).

         (1)  Úř. věst. 2018, L 173, s. 16.

         (2)  Úř. věst. 2008, L 177, s. 6.


title: Věc C-522/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sąd Najwyższy (Polsko) dne 9. září 2018 – DŚ v. Zakład Ubezpieczeń Społecznych Oddział w Jaśle

text:
               26.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 427/8

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sąd Najwyższy (Polsko) dne 9. září 2018 – DŚ v. Zakład Ubezpieczeń Społecznych Oddział w Jaśle
      (Věc C-522/18)
      (2018/C 427/12)
      Jednací jazyk: polština

         Předkládající soud

      Sąd Najwyższy

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: DŚ

         Žalovaná: Zakład Ubezpieczeń Społecznych Oddział w Jaśle

         Předběžné otázky

                  1)

                  Musí být ustanovení čl. 19 odst. 1 druhé věty SEU, čl. 4 odst. 3 třetí věty SEU a článku 2 SEU, jakož i článku 267 třetího pododstavce SFEU a článku 47 Listiny základních práv Evropské unie vykládána v tom smyslu, že zásada neodvolatelnosti soudců, která je součástí práva na účinnou soudní ochranu a zásady právního státu, je porušena v případě, že vnitrostátní zákonodárce sníží věk odchodu do důchodu (důchodový věk) pro soudce soudu posledního stupně členského státu (například ze 70 na 65 let) a nová nižší hranice důchodového věku platí pro stávající soudce, přičemž dotyčný soudce se nemůže sám rozhodnout, zda využije tuto nižší hranici důchodového věku?

                  2)

                  Musí být ustanovení čl. 19 odst. 1 druhé věty SEU, čl. 4 odst. 3 třetí věty SEU a článku 2 SEU, jakož i článku 267 třetího pododstavce SFEU a článku 47 Listiny základních práv Evropské unie vykládána v tom smyslu, že zásada právního státu a míra nezávislosti nezbytná k zaručení práva na účinnou soudní ochranu ve věcech týkajících se unijního práva je porušena, jestliže vnitrostátní zákonodárce v rozporu se zásadou neodvolatelnosti soudců sníží ze 70 na 65 let věkovou hranici, po jejímž překročení soudce soudu posledního stupně členského státu může vykonávat funkci soudce, přičemž možnost setrvat v takové funkci podmíní získáním souhlasu v rámci uvážení orgánu moci výkonné?

                  3)

                  Musí být ustanovení článku 2 a čl. 6 odst. 1 směrnice Rady 2000/78/ES (1) ze dne 27. listopadu 2000, která stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání (Úř. věst. L 303, s. 16), vykládána v tom smyslu, že snížení věkové hranice pro odchod do důchodu (důchodový věk) pro soudce soudu posledního stupně členského státu a podmínění možnosti setrvat ve funkci u tohoto soudu v případě soudce, který dosáhl nové nižší hranice důchodového věku, získáním souhlasu orgánu moci výkonné, představuje diskriminaci na základě věku?

                  4)

                  Musí být ustanovení článků 2, 9 a 11 směrnice 2000/78, jakož i článků 21 a 47 Listiny vykládána v tom smyslu, že v případě diskriminace na základě věku vůči soudcům soudu posledního stupně členského státu z důvodu snížení věkové hranice pro jejich odchod do důchodu (důchodový věk) z dřívějších 70 let na 65 let tento soud může v případě, že rozhoduje o jakékoli věci v senátu, jehož členem je soudce, na něhož dopadá tato vnitrostátní diskriminační norma a který si nepřeje využít nižší věkové hranice pro odchod do důchodu, odmítnout pro účely rozhodnutí o předběžné otázce týkající se složení senátu aplikovat vnitrostátní právní předpisy, které jsou v rozporu se směrnicí 2000/78 a článkem 21 Listiny, a nadále zasedat za účasti tohoto soudce, je-li takový postup jedinou možností, jak účinným způsobem zaručit právo na účinnou soudní ochranu, které má soudce na základě unijního právního řádu?

                  5)

                  Musí být ustanovení čl. 19 odst. 1 druhé věty SEU, čl. 4 odst. 3 třetí věty SEU a článku 2 SEU, jakož i článku 267 třetího pododstavce SFEU a článku 47 Listiny základních práv Evropské unie vykládána v tom smyslu, že zásadu právního státu je třeba považovat za natolik základní hodnotu Evropské unie, že v případě pochybností o tom, zda je s touto hodnotou a s ní spojeným právem na účinnou soudní ochranu – co se týče nezávislosti soudů a stávajících soudců – v souladu ustanovení vnitrostátních předpisů snižující věk odchodu do důchodu (důchodový věk) pro soudce způsobem popsaným ve dvou prvních otázkách, musí mít vnitrostátní soud pravomoc neaplikovat z vlastního podnětu ustanovení vnitrostátních právních předpisů, která porušují zásadu neodvolatelnosti soudců, vůči všem soudcům, na které se vztahují tato ustanovení?

         (1)  Úř. věst. 2000, L 303, s. 16.


title: Věc T-374/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 10. října 2018 – Cuervo y Sobrinos 1882 v. EUIPO – A. Salgado Nespereira (Cuervo y Sobrinos LA HABANA 1882) („Ochranná známka Evropské unie — Řízení o prohlášení neplatnosti — Obrazová ochranná známka Evropské unie Cuervo y Sobrinos LA HABANA 1882 — Starší slovní národní ochranné známky CUERVO Y SOBRINO — Relativní důvod pro zamítnutí — Podobnost výrobků — Podobnost označení — Článek 53 odst. 1 písm. a) a článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní článek 60 odst. 1 písm. a) a článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001] — Zlý úmysl — Článek 52 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009 [nyní článek 59 odst. 1 písm. b) nařízení 2017/1001]“)

text:
               26.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 427/55

      Rozsudek Tribunálu ze dne 10. října 2018 – Cuervo y Sobrinos 1882 v. EUIPO – A. Salgado Nespereira (Cuervo y Sobrinos LA HABANA 1882)
      (Věc T-374/17) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o prohlášení neplatnosti - Obrazová ochranná známka Evropské unie Cuervo y Sobrinos LA HABANA 1882 - Starší slovní národní ochranné známky CUERVO Y SOBRINO - Relativní důvod pro zamítnutí - Podobnost výrobků - Podobnost označení - Článek 53 odst. 1 písm. a) a článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní článek 60 odst. 1 písm. a) a článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001] - Zlý úmysl - Článek 52 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009 [nyní článek 59 odst. 1 písm. b) nařízení 2017/1001]“)
      (2018/C 427/71)
      Jednací jazyk: španělština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Cuervo y Sobrinos1882, SL (Madrid, Španělsko) (zástupci: původně S. Ferrandis González, V. Balaguer Fuentes, poté S. Ferrandis González, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: A. Crawcour a D. Hanf, zmocněnci)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: A. Salgado Nespereira, SA (Ourense, Španělsko) (zástupce: J. L. Rivas Zurdo, advokát)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 29. března 2017 (věc R 1141/2016-4), týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi A. Salgado Nespereira et Cuervo y Sobrinos 1882.

         Výrok

                  1.

                  Žaloba se zamítá.

                  2.

                  Vzájemná žaloba se zamítá.

                  3.

                  Společnost Cuervo y Sobrinos 1882, SL ponese vlastní náklady řízení, jakož i polovinu nákladů vynaložených EUIPO.

                  4.

                  Společnost A. Salgado Nespereira, SA ponese vlastní náklady řízení, jakož i polovinu nákladů vynaložených EUIPO.

         (1)  Úř. věst. C 256, 7.8.2017.


title: Věc C-628/18: Žaloba podaná dne 5. října 2018 – Evropská komise v. Republika Slovinsko

text:
               26.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 427/32

      Žaloba podaná dne 5. října 2018 – Evropská komise v. Republika Slovinsko
      (Věc C-628/18)
      (2018/C 427/41)
      Jednací jazyk: slovinština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: T. Scharf, G. von Rintelen, B. Rous Demiri)

         Žalovaná: Republika Slovinsko

         Návrhová žádání žalobkyně

      Komise navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  určil, že Republika Slovinsko tím, že nepřijala (všechny) právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2014/65/EU ze dne 15. května 2014 o trzích finančních nástrojů a o změně směrnic 2002/92/ES a 2011/61/EU, jakož i směrnicí Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/1034 ze dne 23. června 2016, kterou se mění směrnice 2014/65/EU o trzích finančních nástrojů, nebo tím, že Komisi o přijetí takových předpisů neuvědomila, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 93 směrnice 2014/65/EU, jak byl změněn článkem 1 směrnice (EU) 2016/1034,

                  —

                  uložil Republice Slovinsko ve smyslu čl. 260 odst. 3 SFEU povinnost uhradit denní penále ve výši 7 224 eur počínaje dnem vydání rozsudku v projednávané věci, jelikož nesplnila svou povinnost oznámit opatření k provedení směrnic 2014/65/EU a 2016/1034/EU,

                  —

                  uložil Republice Slovinsko ve smyslu čl. 260 odst. 3 SFEU povinnost uhradit denní paušální částku ve výši 1 978 eur, vynásobenou počtem dnů, po které nesplnění povinnosti trvalo, nejméně do výše 496 000 eur, a

                  —

                  uložil Republice Slovinsko náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Ve smyslu článku 93 směrnice 2014/65/EU, jak byl změněn článkem 1 směrnice 2016/1034/EU, byly členské státy povinny do 3. července 2017 přijmout a zveřejnit právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s uvedenou směrnicí a neprodleně sdělit Komisi znění těchto předpisů. Vzhledem k tomu, že Republika Slovinsko do uplynutí uvedené lhůty nesdělila Komisi opatření k provedení uvedených směrnic, Komise se rozhodla předložit věc Soudnímu dvoru.
      Svou žalobou Komise navrhuje, aby Soudní dvůr uložil Republice Slovinsko povinnost uhradit paušální částku a denní penále.
      Lhůta pro provedení směrnice uplynula dne 3. července 2017.


title: Věc T-435/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 25. září 2018 – Grendene v. EUIPO – Hipanema (HIPANEMA) („Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie — Obrazová ochranná známka HIPANEMA — Starší obrazová ochranná známka Evropské unie a starší národní obrazová ochranná známka Ipanema a iPANEMA — Relativní důvod pro zamítnutí — Neexistence podobnosti výrobků — Estetická komplementarita — Neexistence nebezpečí záměny — Článek 8 odstavec 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní článek 8 odstavec 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001]“)

text:
               26.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 427/56

      Rozsudek Tribunálu ze dne 25. září 2018 – Grendene v. EUIPO – Hipanema (HIPANEMA)
      (Věc T-435/17) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie - Obrazová ochranná známka HIPANEMA - Starší obrazová ochranná známka Evropské unie a starší národní obrazová ochranná známka Ipanema a iPANEMA - Relativní důvod pro zamítnutí - Neexistence podobnosti výrobků - Estetická komplementarita - Neexistence nebezpečí záměny - Článek 8 odstavec 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní článek 8 odstavec 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001]“)
      (2018/C 427/72)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Grendene, SA (Sobral, Brazílie) (zástupce: J. L. de Castro Hermida, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: V. Ruzek, zmocněnec)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Hipanema (Paříž, Francie) (zástupce: M. Witukiewicz Sebban, advokát)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 20. ledna 2017 (věc R 629/2016-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi Grendene a Hipanema.

         Výrok

                  1.

                  Žaloba se zamítá.

                  2.

                  Společnosti Grendene, SA, se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 283, 28.8.2017.


title: Věc T-591/18: Žaloba podaná dne 2. října 2018 – ZD v. Parlament

text:
               26.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 427/97

      Žaloba podaná dne 2. října 2018 – ZD v. Parlament
      (Věc T-591/18)
      (2018/C 427/128)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: ZD (zástupce: S. Pappas, advokát)

         Žalovaný: Evropský parlament

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí o dočasném ukončení jejích funkcí;

                  —

                  uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z porušení práva na obhajobu a zásady řádné správy, jelikož ji administrativa nevyslechla před přijetím rozhodnutí, ačkoliv jednání se mohlo uskutečnit, aniž poškodila zájem, vyšetřování či službu.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z porušení povinnosti uvést odůvodnění, jelikož tvrzení o závažném pochybení, na němž je založeno napadené rozhodnutí, je lakonické, vágní a není odůvodněno ani podloženo přesnými důkazy, že existuje dostatečně závažné podezření, které by mohlo vést k závěru, že žalobkyně porušila své zákonné povinnosti.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z porušení zásady proporcionality, jelikož administrativa mohla přijmout méně přísná opatření a zároveň zajistit potřeby vyšetřování.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení povinnosti jednat s náležitou péčí, jelikož administrativa nezvážila různé zájmy žalobkyně se zájmy služby, a zejména neuvážila skutečnost, že žalobkyně již patnáct let pracuje pro Parlament, má vynikající vztahy se svými nadřízenými a je velmi dobře hodnocena a dále že toto rozhodnutí, které bylo velmi rychle medializováno, poškozuje její osobnost a pověst.


title: Věc C-637/18: Žaloba podaná dne 12. října 2018 – Evropská komise v. Maďarsko

text:
               26.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 427/33

      Žaloba podaná dne 12. října 2018 – Evropská komise v. Maďarsko
      (Věc C-637/18)
      (2018/C 427/42)
      Jednací jazyk: maďarština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Evropská komise (zástupkyně: K. Petersen a K. Talabér-Ritz, zmocněnkyně)

         Žalovaný: Maďarsko

         Návrhová žádání žalobkyně

      Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  určil, že Maďarsko tím, že každoročně od 1. ledna 2005 systematiky a trvale nerespektovalo 24hodinovou mezní hodnotu platnou pro koncentraci částic PM10 v zónách Budapešť a okolí (HU0001) a údolí Slané (HU0008), nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 13 odst. 1 ve spojení s přílohou XI směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/50/ES ze dne 21. května 2008 o kvalitě vnějšího ovzduší a čistším ovzduší pro Evropu (1);

                  —

                  určil, že Maďarsko tím, že každoročně od 11. června 2011, s výjimkou roku 2014, systematiky a trvale nerespektovalo 24hodinovou mezní hodnotu platnou pro koncentraci částic PM10 v zóně Pětikostelí (HU0006), nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 13 odst. 1 ve spojení s přílohou XI směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/50/ES ze dne 21. května 2008 o kvalitě vnějšího ovzduší a čistším ovzduší pro Evropu;

                  —

                  určil, že od 11. června 2010 Maďarsko neplní povinnost podle čl. 23 odst. 1 ve spojení s přílohou XV směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/50/ES ze dne 21. května 2008 o kvalitě vnějšího ovzduší a čistším ovzduší pro Evropu, stanovenou konkrétně ve druhém pododstavci citovaného odstavce, a sice aby bylo období překročení mezních hodnot co možná nejkratší;

                  —

                  uložil Maďarsku náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Od 1. ledna 2005 byla 24hodinová mezní hodnota částic PM10 překračována ve dvou zónách pro měření kvality ovzduší a od 11. června 2011 v jedné další zóně. Maďarsko navzdory tomuto porušení čl. 13 odst. 1 ve spojení s přílohou XI směrnice 2008/50 a v rozporu s čl. 23 odst. 1 druhým pododstavcem téže směrnice nepřijalo v rámci plánů kvality ovzduší žádné náležité opatření, aby bylo období překročení mezních hodnot co možná nejkratší.
      Neúčinnost dotčených opatření plyne mj. z doby překročení mezních hodnot, z jejich úrovně a trendu a z podrobné analýzy plánů kvality ovzduší přijatých maďarskými orgány.

         (1)  Úř. věst. 2008, L 152, s. 1.


title: Věc C-532/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberster Gerichtshof (Rakousko) dne 14. srpna 2018 – GN, zastoupená otcem HM v. ZU, jako správkyni konkurzní podstaty společnosti Niki Luftfahrt GmbH

text:
               26.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 427/9

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberster Gerichtshof (Rakousko) dne 14. srpna 2018 – GN, zastoupená otcem HM v. ZU, jako správkyni konkurzní podstaty společnosti Niki Luftfahrt GmbH
      (Věc C-532/18)
      (2018/C 427/13)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Oberster Gerichtshof

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: GN, zastoupená otcem HM

         Žalovaná: ZU jako správkyně konkurzní podstaty společnosti Niki Luftfahrt GmbH

         Předběžná otázka

      Jedná se o „nehodu“ zakládající odpovědnost leteckého dopravce ve smyslu čl. 17 odst. 1 Úmluvy o sjednocení některých pravidel pro mezinárodní leteckou dopravu, jež byla uzavřena v Montrealu dne 28. května 1999, podepsána Evropským společenstvím dne 9. prosince 1999 na základě čl. 300 odst. 2 ES a schválena jeho jménem rozhodnutím Rady 2001/539/ES (1) ze dne 5. dubna 2001 (Montrealská úmluva, MÚ), pokud šálek s horkou kávou, který je postaven na odkládacím stolku předního sedadla v letícím letadle, z nejasné příčiny sklouzne a převrhne se, čímž cestující utrpí popáleniny?

         (1)  Rozhodnutí Rady 2001/539/ES ze dne 5. dubna 2001 o uzavření Úmluvy o sjednocení některých pravidel pro mezinárodní leteckou dopravu (Montrealská úmluva) Evropským společenstvím, (Úř. věst. L 194, 2001, s. 38)


title: Věc T-732/17: Usnesení Tribunálu ze dne 18. září 2018 – Dreute v. Parlament („Veřejná služba — Úředníci — Dočasné přidělení v zájmu služby — Přeřazení — Zánik právního zájmu na pokračování v řízení — Částečné nevydání rozhodnutí ve věci — Žaloba zčásti zjevně nepřípustná a zčásti zjevně právně zcela neopodstatněná“)

text:
               26.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 427/74

      Usnesení Tribunálu ze dne 18. září 2018 – Dreute v. Parlament
      (Věc T-732/17) (1)

      („Veřejná služba - Úředníci - Dočasné přidělení v zájmu služby - Přeřazení - Zánik právního zájmu na pokračování v řízení - Částečné nevydání rozhodnutí ve věci - Žaloba zčásti zjevně nepřípustná a zčásti zjevně právně zcela neopodstatněná“)
      (2018/C 427/100)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Olivier Dreute (Brusel, Belgie) (zástupci: L. Levi a A. Blot, advokáti)

         Žalovaný: Evropský parlament (zástupkyně: L. Darie a R. Ignătescu, zmocněnkyně)

         Předmět věci

      Žaloba založená na článku 270 SFEU a směřující jednak zaprvé ke zrušení rozhodnutí generálního tajemníka Evropského parlamentu ze dne 30. ledna 2017 o přeřazení žalobce v rámci uvedeného orgánu, zadruhé rozhodnutí předsedy Evropského parlamentu ze dne 20. července 2017, který byla zamítnuta stížnost žalobce, jakož i v případě potřeby rozhodnutí generálního tajemníka Evropského parlamentu ze dne 12. července 2017 o přidělení žalobce v zájmu služby k Evropské komisi, a jednak k získání náhrady škody údajně utrpěné žalobcem.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá jako zjevně nepřípustná v rozsahu, v němž se týká neplatnosti rozhodnutí generálního tajemníka Evropského parlamentu ze dne 12. července 2017.

                  2)

                  Již není důvodné rozhodnout o žalobě na neplatnost rozhodnutí generálního tajemníka Evropského parlamentu ze dne 30. ledna 2017 a rozhodnutí ze dne 20. července 2017, kterým byla zamítnuta stížnost, kterou proti němu podal Oliver Dreute.

                  3)

                  Žaloba na náhradu škody se zamítá jako zjevně zcela právně neopodstatněná.

                  4)

                  Oliveru Dreutemu se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 13, 15.1.2018.


title: Věc T-448/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 27. září 2018 – Sevenfriday v. EUIPO – Seven (SEVENFRIDAY) („Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie SEVENFRIDAY — Starší slovní ochranná známka Evropské unie SEVEN — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001]“)

text:
               26.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 427/57

      Rozsudek Tribunálu ze dne 27. září 2018 – Sevenfriday v. EUIPO – Seven (SEVENFRIDAY)
      (Věc T-448/17) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie SEVENFRIDAY - Starší slovní ochranná známka Evropské unie SEVEN - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001]“)
      (2018/C 427/73)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Sevenfriday AG (Curych, Švýcarsko) (zástupci: M. Mostardini, F. Mellucci, S. Pallavicini a G. Bellomo, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: J. Crespo Carrillo a D. Walicka, zmocněnci)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Seven SpA (Leinì, Itálie) (zástupce: L. Trevisan, advokát)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 2. května 2017 (věc R 2291/2016-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi Seven a Sevenfriday

         Výrok

                  1.

                  Žaloba se zamítá.

                  2.

                  Společnosti Sevenfriday AG se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 300, 11. 9. 2017.


title: Věc C-644/18: Žaloba podaná dne 13. října 2018 – Evropská komise v. Italská republika

text:
               26.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 427/34

      Žaloba podaná dne 13. října 2018 – Evropská komise v. Italská republika
      (Věc C-644/18)
      (2018/C 427/43)
      Jednací jazyk: italština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: G. Gattinara e K. Petersen, zmocněnci)

         Žalovaná: Italská republika

         Návrhová žádání žalobkyně

      Komise navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  1)

                  určil, že tím, že Italská republika soustavně a nepřetržitě překračovala a stále překračuje hodnoty koncentrace PM10,

                              a)

                              pokud jde o denní limity

                                          —

                                          od roku 2008 v následujících zónách: IT1212 (údolí Sacco); IT1215 (Římská aglomerace); IT1507 (bývalá zóna IT1501, ochranné pásmo – zóna Neapole a Caserty); IT0892 (Emilia-Romagna, západní část nížiny); zóna IT0893 (Emilia-Romagna, východní část nížiny); IT0306 (Milánská aglomerace); IT0307 (Bergamská aglomerace); IT0308 (aglomerace Brescia); IT0309 (Lombardie, nížina s vysokou mírou urbanizace A); IT0310 (Lombardie, nížina s vysokou mírou urbanizace B); IT0312 (Lombardie, údolí D); IT0119 (piemontská nížina); zóna IT0120 (piemontské pohoří);

                                          —

                                          od roku 2009 v následujících zónách: IT0508 a IT0509 (bývalá zóna IT0501, Benátsko-treviská aglomerace); IT0510 (bývalá zóna IT0502, Padovská aglomerace); IT0511 (bývalá zóna IT0503, Vicenzská aglomerace), IT0512 (bývalá zóna IT0504, Veronská aglomerace); IT0513 a IT0514 (bývalá zóna IT0505; zóna A1 – Benátská provincie);

                                          —

                                          v zóně IT0907 (zóna Prato Pistoia) od roku 2008 do roku 2013 a znovu od roku 2015; v zónách IT0909 (zóna Valdarno, Pisano a Luccaská nížina; IT0118 (Turínská aglomerace) od roku 2008 do roku 2012 a znovu od roku 2014; v zónách IT1008 (zóna Terniské kotliny) a IT1508 (bývalá zóna IT1504, zóna Beneventského horského úpatí) od roku 2008 do roku 2009 a znovu od roku 2011; v zóně IT1613 (Apulie – průmyslová zóna) v roce 2008 a znovu od roku 2011; v zóně IT1911 (Palermská aglomerace) od roku 2008 do roku 2012, v roce 2014 a od roku 2016 a

                              b)

                              pokud jde o roční limity
                              IT1212 (údolí Sacco) od roku 2008 nepřetržitě alespoň do roku 2016; IT0508 a IT0509 (bývalá zóna IT0501, Benátsko-treviská aglomerace) v roce 2009, v roce 2011 a od roku 2015; IT0511 (bývalá zóna IT0503, Vicenzská aglomerace) v roce 2011, v roce 2012 a od roku 2015; IT0306 (Milánská aglomerace), IT0308 (Brescianská aglomerace), IT0309 (Lombardie, nížina s vysokou mírou urbanizace A) a IT0310 (Lombardie, nížina B) od roku 2008 do roku 2013 a od roku 2015; IT0118 (Turínská aglomerace) od roku 2008 do roku 2012 a od roku 2015, nesplnila povinnost, která pro ni vyplývá z článku 13 ve spojení s přílohou XI směrnice 2008/50/ES;

                  2)

                  určil, že tím, že Italská republika nepřijala od 11. června 2010 opatření vhodná k zajištění dodržování mezních hodnot stanovených pro PM10 v zónách uvedených v bodě 1 těchto návrhových žádání, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 23 odst. 1 směrnice ve spojení s přílohou XV bodem A této směrnice, a konkrétně povinnost zajistit, aby období překročení bylo co možná nejkratší, která je stanovena v čl. 23 odst. 1 druhém pododstavci a

                  3)

                  uložil Italské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      První žalobní důvod Komise vychází ze skutečnosti, že má za to, že obdržené údaje o koncentracích PM10 ve vzduchu prokazují soustavné a nepřetržité porušování článku 13 ve spojení s přílohou XI směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/50/ES ze dne 21. května 2008 o kvalitě vnějšího ovzduší a čistším ovzduší pro Evropu (Úř. věst. 2008, L 152, s. 1). Podle těchto ustanovení nemohou koncentrace těchto látek překročit určené denní a roční mezní hodnoty. V některých zónách byly tyto mezní hodnoty nepřetržitě překračovány více než deset let.
      Druhý žalobní důvod Komise vychází ze skutečnosti, že má za to, že Italská republika nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 23 odst. 1 směrnice 2008/50/ES ve spojení s přílohou XV bodem A této směrnice. Zaprvé plány kvality ovzduší přijaté po překročení mezních hodnot koncentrace PM10 totiž neumožňují dodržovat tyto mezní hodnoty ani omezit období překročení tak, aby bylo co možná nejkratší. Zadruhé velká část těchto plánů neobsahuje informace požadované v bodě A přílohy XV směrnice, které musí být podle čl. 23 odst. 1 třetího pododstavce této směrnice povinně uvedeny.


title: Věc T-775/17: Usnesení Tribunálu ze dne 24. září 2018 – Estampaciones Rubí v. Komise („Žaloba na neplatnost a žaloba pro nečinnost — Státní podpory — Daňové výhody poskytnuté územním celkem členského státu — Režim podpor prohlášený za neslučitelný s vnitřním trhem — Výkon rozhodnutí — Povinnost ověřit individuální situaci příjemců — Nevyjádření Komise — Akt, který nelze napadnout žalobou — Nepřípustnost“)

text:
               26.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 427/75

      Usnesení Tribunálu ze dne 24. září 2018 – Estampaciones Rubí v. Komise
      (Věc T-775/17) (1)

      („Žaloba na neplatnost a žaloba pro nečinnost - Státní podpory - Daňové výhody poskytnuté územním celkem členského státu - Režim podpor prohlášený za neslučitelný s vnitřním trhem - Výkon rozhodnutí - Povinnost ověřit individuální situaci příjemců - Nevyjádření Komise - Akt, který nelze napadnout žalobou - Nepřípustnost“)
      (2018/C 427/101)
      Jednací jazyk: španělština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Estampaciones Rubí, SAU (Vitoria-Gasteiz, Španělsko) (zástupci: D. Armesto Macías a K. Caminos García, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: B. Stromsky a P. Němečková, zmocněnci)

         Předmět

      Návrh podaný na základě článku 263 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí Komise údajně obsažených v dokumentu ze dne 4. prosince 2012, nadepsaném „Baskické daňové spory – Řízení o žalobě pro nesplnění povinnosti 2007/2215 – Neformální zpráva v odpověď na dopis ze dne 7. listopadu (Álava)“, a ze dne a 12. března 2013, nadepsaném „Baskické daňové spory – Řízení o žalobě pro nesplnění povinnosti 2007/2215 (Álava) – Neformální zpráva ze dne 26. března 2013 v odpověď na písemnosti zaslané ve dnech 22. února a 4. a 12. března 2013 (Álava)“, a podpůrně návrh podaný na základě článku 265 SFEU a znějící na určení, že Komise v rozporu s právem neodpověděla na žádost žalobkyně vyjádřenou v dopise datovaném 28. červencem 2017.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se v celém rozsahu pro nepřípustnost odmítá.

                  2)

                  Společnost Estampaciones Rubí, SAU, ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

         (1)  Úř. věst. C 32, 22.6.2013.


title: Věc T-449/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 27. září 2018 – Sevenfriday v. EUIPO – Seven (SEVENFRIDAY) („Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie SEVENFRIDAY — Starší slovní ochranná známka Evropské unie SEVEN — Mezinárodní zápis s označením Evropské unie — Starší obrazová ochranná známka 7SEVEN — Relativní důvod pro zamítnutí zápisu — nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001]“)

text:
               26.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 427/57

      Rozsudek Tribunálu ze dne 27. září 2018 – Sevenfriday v. EUIPO – Seven (SEVENFRIDAY)
      (Věc T-449/17) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie SEVENFRIDAY - Starší slovní ochranná známka Evropské unie SEVEN - Mezinárodní zápis s označením Evropské unie - Starší obrazová ochranná známka 7SEVEN - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001]“)
      (2018/C 427/74)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Sevenfriday AG (Curych, Švýcarsko) (zástupci: M. Mostardini, F. Mellucci, S. Pallavicini a G. Bellomo, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: J. Crespo Carrillo a D. Walicka, zmocněnci)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Seven SpA (Leinì, Itálie) (zástupce: L. Trevisan, advokát)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 2. května 2017 (věc R 2292/2016-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Seven a Sevenfriday.

         Výrok

                  1.

                  Žaloba se zamítá.

                  2.

                  Společnosti Sevenfriday AG se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 300, 11.9.2017.


title: Věc T-592/18: Žaloba podaná dne 28. září 2018 – Wywiał-Prząda v. Komise

text:
               26.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 427/98

      Žaloba podaná dne 28. září 2018 – Wywiał-Prząda v. Komise
      (Věc T-592/18)
      (2018/C 427/129)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Katarzyna Wywiał-Prząda (Wezembeek-Oppem, Belgie) (zástupci: S. Orlandi a T. Martin, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
      určil a rozhodl, že

                  —

                  rozhodnutí ze dne 23. listopadu 2017, kterým se zamítá její žádost o příspěvek za práci v zahraničí, se zrušuje;

                  —

                  Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod, vycházející z porušení čl. 4 odst. 1 písm. a) přílohy VII služebního řádu úředníků Evropské unie, ve znění jeho výkladu v rozsudku ze dne 21. června 2007, Komise v. Hosman-Chevalier (C-424/05 P, EU:C:2007:367), spočívá v tvrzení, že dobu, po kterou měla v rámci referenčního období v Belgii bydliště pod záštitou diplomatického statusu, lze považovat za okolnost „vyplývající z práce konané pro některý jiný stát nebo mezinárodní organizaci“.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod, vznesený podpůrně pro případ, že by nepřihlížet k této době nebylo možné, a vycházející z porušení čl. 4 odst. 1 písm. a) přílohy VII služebního řádu úředníků Evropské unie, spočívá v tvrzení, že v každém případě je třeba mít za to, že v rámci referenčního období neměla v úmyslu považovat svou přítomnost v Belgii, neoddělitelně spjatou s diplomatickým působením jejího manžela, za trvalou, přičemž trvalost je inherentním znakem pojmu „obvyklé bydliště“.


title: Věc T-815/17: Usnesení Tribunálu ze dne 20. září 2018 – Správa železniční dopravní cesty v. Komise a INEA („Žaloba na neplatnost — Finanční pomoc — Projekt společného zájmu v oblasti transevropských dopravních a energetických sítí — Služby předběžného plánování nové vysokorychlostní železniční tratě Drážďany-Praha — Rozhodnutí o způsobilých nákladech — Chybné označení žalované — Neexistence bezprostředního dotčení — Nepřípustnost“)

text:
               26.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 427/76

      Usnesení Tribunálu ze dne 20. září 2018 – Správa železniční dopravní cesty v. Komise a INEA
      (Věc T-815/17) (1)

      („Žaloba na neplatnost - Finanční pomoc - Projekt společného zájmu v oblasti transevropských dopravních a energetických sítí - Služby předběžného plánování nové vysokorychlostní železniční tratě Drážďany-Praha - Rozhodnutí o způsobilých nákladech - Chybné označení žalované - Neexistence bezprostředního dotčení - Nepřípustnost“)
      (2018/C 427/102)
      Jednací jazyk: čeština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Správa železniční dopravní cesty, státní organizace (Praha, Česká republika) (zástupce: F. Korbel, advokát)

         Žalované: Evropská komise (zástupkyně): J. Hottiaux a Z. Malůšková, zmocněnkyně), Výkonná agentura pro inovace a sítě (zástupci: I. Ramallo a I. Barcew, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh na základě článku 263 SFEU znějící na zrušení dopisu agentury INEA ze dne 11. října 2017 o závěrečném vyúčtování a o způsobilosti částek požadovaných v rámci finanční pomoci Unie poskytnuté na projekt společného zájmu „Služby předběžného plánování nové vysokorychlostní železniční tratě „Drážďany-Praha“.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

                  2)

                  O návrzích České republiky a Polské republiky na vstup do řízení v postavení vedlejšího účastníka není důvodné rozhodnout.

                  3)

                  Správa železniční dopravní cesty, státní organizace, ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí a Výkonnou agenturou pro inovace a sítě (INEA).

                  4)

                  Správa železniční dopravní cesty, státní organizace, Komise, agentura INEA, Česká republika a Polská republika ponesou vlastní náklady řízení v souvislosti s návrhy na vstup vedlejšího účastníka do řízení.

         (1)  Úř. věst. C 63, 19.2.2018.


title: Věc T-472/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 27. září 2018 – Wilhelm Sihn jr. v. EUIPO – in-edit (Camele’on) („Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie Camele’on — Starší mezinárodní a národní slovní ochranná známka CHAMELEON — Relativní důvod pro zamítnutí zápisu — Nedostatek podobnosti — Neexistence nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (UE) 2017/1001]“)

text:
               26.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 427/58

      Rozsudek Tribunálu ze dne 27. září 2018 – Wilhelm Sihn jr. v. EUIPO – in-edit (Camele’on)
      (Věc T-472/17) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie Camele’on - Starší mezinárodní a národní slovní ochranná známka CHAMELEON - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Nedostatek podobnosti - Neexistence nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (UE) 2017/1001]“)
      (2018/C 427/75)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Wilhelm Sihn jr. GmbH & Co. KG (Niefern-Öschelbronn, Německo) (zástupce: H. Twelmeier, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: P. Sipos, zmocněnec)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO: in-edit Sàrl (Mondorf-les-Bains, Lucembursko)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 25. května 2017 (věc R 570/2016-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi Wilhelm Sihn jr. a in-edit.

         Výrok

                  1.

                  Žaloba se zamítá.

                  2.

                  Wilhelm Sihn jr. GmbH & Co. KG se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 330, 2.10.2017.


title: Věc C-662/17: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 18. října 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Vrhovno sodišče Republike Slovenije – Slovinsko) – E. G. v. Republika Slovenija „Řízení o předběžné otázce – Společný evropský azylový systém – Směrnice 2013/32/EU – Článek 46 odst. 2 – Opravný prostředek proti rozhodnutí, jímž bylo odmítnuto přiznat postavení uprchlíka, ale byl přiznán status doplňkové ochrany – Přípustnost – Absence dostatečného zájmu, pokud přiznání statusu doplňkové ochrany členským státem poskytuje stejná práva a výhody jako ty, které poskytuje podle právních předpisů Unie a vnitrostátního práva postavení uprchlíka – Relevance individuální situace žadatele pro účely přezkumu totožnosti uvedených práv a výhod“

text:
               17.12.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 455/17

      Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 18. října 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Vrhovno sodišče Republike Slovenije – Slovinsko) – E. G. v. Republika Slovenija
      (Věc C-662/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Společný evropský azylový systém - Směrnice 2013/32/EU - Článek 46 odst. 2 - Opravný prostředek proti rozhodnutí, jímž bylo odmítnuto přiznat postavení uprchlíka, ale byl přiznán status doplňkové ochrany - Přípustnost - Absence dostatečného zájmu, pokud přiznání statusu doplňkové ochrany členským státem poskytuje stejná práva a výhody jako ty, které poskytuje podle právních předpisů Unie a vnitrostátního práva postavení uprchlíka - Relevance individuální situace žadatele pro účely přezkumu totožnosti uvedených práv a výhod“)
      (2018/C 455/25)
      Jednací jazyk: slovinština

         Předkládající soud

      Vrhovno sodišče Republike Slovenije

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: E. G.

         Žalovaná: Republika Slovenija

         Výrok

      Článek 46 odst. 2 druhý pododstavec směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/32/EU ze dne 26. června 2013 o společných řízeních pro přiznávání a odnímání statusu mezinárodní ochrany, musí být vykládán v tom smyslu, že status doplňkové ochrany přiznaný takovými právními předpisy členského státu, jako jsou předpisy dotčené ve věci v původním řízení, neposkytuje „stejná práva a výhody jako ty, které poskytuje podle právních předpisů Unie a vnitrostátního práva postavení uprchlíka“ ve smyslu tohoto ustanovení, takže soud tohoto členského státu nemůže odmítnout jako nepřípustný opravný prostředek podaný proti rozhodnutí o tom, že je žádost nedůvodná, pokud jde o postavení uprchlíka, které však přiznává status doplňkové ochrany, vzhledem k nedostatečnému zájmu ze strany žadatele pokračovat v řízení, pokud se prokáže, že tato práva a tyto výhody, které poskytují oba uvedené statusy mezinárodní ochrany, nejsou podle použitelných vnitrostátních právních předpisů skutečně totožné.
      Takový opravný prostředek nemůže být odmítnut jako nepřípustný ani tehdy, když je s ohledem na konkrétní situaci žadatele konstatováno, že by přiznání postavení uprchlíka nemohlo žadateli poskytnout více práv a výhod než přiznání statusu doplňkové ochrany, jelikož se žadatel nedovolává nebo ještě nedovolává práv, která jsou přiznána na základě postavení uprchlíka, ale nejsou přiznána nebo jsou přiznána pouze v omezeném rozsahu na základě statusu doplňkové ochrany.

         (1)  Úř. věst. C 32, 29.1.2018.


title: Věc C-669/16: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 18. října 2018 – Evropská komise v. Spojené království Velké Británie a Severního Irska „Nesplnění povinnosti státem – Životní prostředí – Směrnice 92/43/EHS – Ochrana přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin – Článek 4 odst. 1 – Přílohy II a III – Vymezení zvláštních oblastí ochrany (ZOO) – Sviňucha obecná“

text:
               17.12.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 455/8

      Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 18. října 2018 – Evropská komise v. Spojené království Velké Británie a Severního Irska
      (Věc C-669/16) (1)

      („Nesplnění povinnosti státem - Životní prostředí - Směrnice 92/43/EHS - Ochrana přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin - Článek 4 odst. 1 - Přílohy II a III - Vymezení zvláštních oblastí ochrany (ZOO) - Sviňucha obecná“)
      (2018/C 455/12)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: J. Norris-Usher a C. Hermes, zmocněnci)

         Žalované: Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupci: G. Brown, zmocněnkyně, ve spolupráci s R. Palmer a M. Armitage, barristers)

         Výrok

                  1)

                  Spojené království Velké Británie a Severního Irska tím, že ve stanovené lhůtě nenavrhlo a nepředložilo v souladu s čl. 4 odst. 1, jakož i v souladu s přílohami II a III směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin seznam uvádějící dostatečné množství lokalit, v nichž se vyskytuje sviňucha obecná (Phocoena phocoena), a tím, že v této souvislosti nepřispělo v souladu s čl. 3 odst. 2 této směrnice k vytvoření sítě Natura 2000 v poměru, který odpovídá zastoupení stanovišť tohoto druhu na jeho území, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z těchto ustanovení.

                  2)

                  Spojenému království Velké Británie a Severního Irska se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 63, 27. 2. 2017.


title: Věc C-425/17: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 17. října 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bayerischer Verwaltungsgerichtshof – Allemagne) – Günter Hartmann Tabakvertrieb GmbH & Co. KG v. Stadt Kempten „Řízení o předběžné otázce – Sbližování právních předpisů – Výroba, obchodní úprava a prodej tabákových výrobků – Směrnice 2014/40/EU – Zákaz uvádět na trh tabák pro orální užití – Pojem ‚žvýkací tabák‘ a ‚tabák pro orální užití‘ – Pasta složená z jemně mletého tabáku (Thunder Chewing Tabacco) a porézní celulózové sáčkové porce plněné jemně nařezaným tabákem (Thunder Frosted Chewing Bags)“

text:
               17.12.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 455/14

      Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 17. října 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bayerischer Verwaltungsgerichtshof – Allemagne) – Günter Hartmann Tabakvertrieb GmbH & Co. KG v. Stadt Kempten
      (Věc C-425/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Sbližování právních předpisů - Výroba, obchodní úprava a prodej tabákových výrobků - Směrnice 2014/40/EU - Zákaz uvádět na trh tabák pro orální užití - Pojem ‚žvýkací tabák‘ a ‚tabák pro orální užití‘ - Pasta složená z jemně mletého tabáku (Thunder Chewing Tabacco) a porézní celulózové sáčkové porce plněné jemně nařezaným tabákem (Thunder Frosted Chewing Bags)“)
      (2018/C 455/21)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Bayerischer Verwaltungsgerichtshof

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Günter Hartmann Tabakvertrieb GmbH & Co. KG

         Žalovaný: Stadt Kempten

         za přítomnosti: Landesanwaltschaft Bayern

         Výrok

      Článek 2 bod 8 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/40/EU ze dne 3. dubna 2014 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se výroby, obchodní úpravy a prodeje tabákových a souvisejících výrobků a o zrušení směrnice 2001/37/ES, ve spojení s čl. 2 bodem 6 této směrnice, musí být vykládán v tom smyslu, že tabákové výrobky určené ke žvýkání ve smyslu těchto ustanovení tvoří jen tabákové výrobky, které mohou být řádně spotřebovány jen žvýkáním, což přísluší určit vnitrostátnímu soudu na základě všech relevantních objektivních vlastností dotčených výrobků, jako je složení, konzistence, forma prezentace a případně jejich skutečné využití ze strany spotřebitelů.

         (1)  Úř. věst. C 347, 16.10.2017.


title: Věc C-422/18 PPU: Usnesení Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 27. září 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Milano – Itálie) – FR v. Ministero dell’interno – Commissione Territoriale per il riconoscimento della Protezione Internazionale presso la Prefettura U.T.G. di Milano „Řízení o předběžné otázce – Naléhavé řízení o předběžné otázce – Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora – Prostor svobody, bezpečnosti a práva – Společná řízení pro přiznávání a odnímání statusu mezinárodní ochrany – Směrnice 2013/32/EU – Článek 46 – Listina základních práv Evropské unie – Článek 18, článek 19 odstavec 2 a článek 47 – Právo na účinnou právní ochranu – Rozhodnutí, kterým se zamítá žádost o mezinárodní ochranu – Vnitrostátní právní úprava, která stanoví soudní řízení ve druhém stupni – Automatický odkladný účinek omezující se pouze na žalobu v prvním stupni“

text:
               17.12.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 455/18

      Usnesení Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 27. září 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Milano – Itálie) – FR v. Ministero dell’interno – Commissione Territoriale per il riconoscimento della Protezione Internazionale presso la Prefettura U.T.G. di Milano
      (Věc C-422/18 PPU) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Naléhavé řízení o předběžné otázce - Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora - Prostor svobody, bezpečnosti a práva - Společná řízení pro přiznávání a odnímání statusu mezinárodní ochrany - Směrnice 2013/32/EU - Článek 46 - Listina základních práv Evropské unie - Článek 18, článek 19 odstavec 2 a článek 47 - Právo na účinnou právní ochranu - Rozhodnutí, kterým se zamítá žádost o mezinárodní ochranu - Vnitrostátní právní úprava, která stanoví soudní řízení ve druhém stupni - Automatický odkladný účinek omezující se pouze na žalobu v prvním stupni“)
      (2018/C 455/27)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Tribunale di Milano

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: FR

         Žalovaný: Ministero dell’interno – Commissione Territoriale per il riconoscimento della Protezione Internazionale presso la Prefettura U.T.G. di Milano

         Za přítomnosti: Pubblico Ministero

         Výrok

      Unijní právo, a zejména ustanovení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/32/EU ze dne 26. června 2013 o společných řízeních pro přiznávání a odnímání statusu mezinárodní ochrany, vykládaná ve spojení s článkem 47 Listiny základních práv Evropské unie, musí být vykládáno v tom smyslu, že nebrání takové vnitrostátní právní úpravě, jaká je dotčená v původním řízení, která stanoví řízení o opravném prostředku proti rozsudku v prvním stupni, který potvrzuje rozhodnutí příslušného správního orgánu zamítající žádost o mezinárodní ochranu, aniž by mu přiznalo automatický odkladný účinek, ale která umožňuje soudu, který tento rozsudek přijal, aby na žádost dotčené osoby nařídil odklad vykonatelnosti tohoto rozsudku poté, co posoudil opodstatněnost či neopodstatněnost důvodů předložených v kasačním opravném prostředku proti uvedenému rozsudku, a nikoliv existenci rizika vážné a nenapravitelné újmy způsobené tomuto žadateli z důvodu jeho vykonání.

         (1)  Úř. věst. C 311, 3.9.2018.


title: Věc C-503/17: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 17. října 2018 – Evropská komise v. Spojené království Velké Británie a Severního Irska „Nesplnění povinnosti státem – Směrnice 95/60/ES – Daňové značení plynových olejů a petroleje – Doplňování pohonných hmot do soukromých rekreačních plavidel“

text:
               17.12.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 455/15

      Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 17. října 2018 – Evropská komise v. Spojené království Velké Británie a Severního Irska
      (Věc C-503/17) (1)

      („Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 95/60/ES - Daňové značení plynových olejů a petroleje - Doplňování pohonných hmot do soukromých rekreačních plavidel“)
      (2018/C 455/22)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: F. Tomat a J. Tomkin, zmocněnci)

         Žalovaný: Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupci: S. Brandon, zmocněnec, ve spolupráci s M. Gray, barrister)

         Výrok

                  1)

                  Tím, že Spojené království Velké Británie a Severního Irska dovolilo používání označených pohonných hmot pro soukromou rekreační plavbu, přestože se na tyto pohonné hmoty nevztahuje žádné osvobození od spotřební daně ani žádné její snížení, nesplnilo povinnosti, které pro ně vyplývají ze směrnice Rady 95/60/ES ze dne 27. listopadu 1995 o daňovém značení plynových olejů a petroleje.

                  2)

                  Spojenému království Velké Británie a Severního Irska se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 347, 16.10.2017.


title: Věc T-605/18: Žaloba podaná dne 8. října 2018 – ZF v. Komise

text:
               17.12.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 455/27

      Žaloba podaná dne 8. října 2018 – ZF v. Komise
      (Věc T-605/18)
      (2018/C 455/36)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: ZF (zástupce: J.-N. Louis, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Komise ze dne 30. listopadu 2017, kterým se stanoví nároky žalobce na důchod se zpětnou účinností ke dni 6. března 2015 a rozhodnutí ze dne 31. ledna 2018 o vymáhání údajně bezdůvodně vyplacené částky;

                  —

                  uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce pět žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z protiprávního zpětvzetí aktu, kterým byla svěřena subjektivní práva, jelikož nároky žalobce byly stanoveny při jeho nástupu do služebního poměru v ESVČ dne 1. října 2011 v souladu s čl. 15 odst. 1 pracovního řádu ostatních zaměstnanců Evropské unie. Žalobce se tedy domnívá, že buď bylo toto rozhodnutí přijato v souladu s právem, a tedy nemělo být vzato zpět, nebo bylo protiprávní a mělo být vzato zpět pouze v přiměřené lhůtě.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z nesprávného právního posouzení, jelikož rozhodnutí o přijetí žalobce do služebního poměru jako dočasného zaměstnance platové třídy AD12, stupně 8 (od 1. listopadu 2007) bylo legálním rozhodnutím a bylo v souladu se smlouvou uzavřenou mezi jejími stranami a nemohlo být legálně vzato zpět a nahrazeno rozhodnutím o použití opravného koeficientu, který vedl k podstatnému snížení odměny žalobce.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející ze zjevně nesprávného posouzení, kterého se dopustila Komise, když rozhodla, že žalobce vykonával funkce, které byly na úrovni vedoucího oddělení.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z nesplnění povinnosti odůvodnění, jelikož napadená rozhodnutí neobsahovala relevantní odůvodnění.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vycházející z porušení článku 85 služebního řádu úředníků Evropské unie, jelikož žalobce nemohl být informován o případné protiprávnosti rozhodnutí, kterým se stanoví jeho nároky při jeho nástupu do služby u ESVČ.


title: Věc T-628/18: Žaloba podaná dne 22. října 2018 – E.J. Papadopoulos v. EUIPO – Europastry (fripan VIENNOISERIE CAPRICE Pur Beurre)

text:
               17.12.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 455/31

      Žaloba podaná dne 22. října 2018 – E.J. Papadopoulos v. EUIPO – Europastry (fripan VIENNOISERIE CAPRICE Pur Beurre)
      (Věc T-628/18)
      (2018/C 455/41)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: Viomichania mpiskoton kai eidon diatrofis E.J. Papadopoulos S. A. (Moschato-Tavros, Řecko) (zástupci: C. Chrysanthis, P.–V. Chardalia a A. Vasilogamvrou, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Europastry, SA (Sant Cugat del Vallès, Španělsko)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem

         Sporná ochranná známka: Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie fripan VIENNOISERIE CAPRICE Pur Beurre – Přihláška č. 13 125 265

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 8. srpna 2018, ve věci R 493/2018-5

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO a Europastry, SA v případě jejího vedlejšího účastenství náhradu nákladů řízení.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 207/2009.


title: Věc T-632/18: Žaloba podaná dne 23. října 2018 – ZM a další v. Rada

text:
               17.12.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 455/32

      Žaloba podaná dne 23. října 2018 – ZM a další v. Rada
      (Věc T-632/18)
      (2018/C 455/42)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobci: ZM, ZN a ZO (zástupkyně: N. de Montigny, advokátka)

         Žalovaná: Rada Evropské unie

         Návrhová žádání

      Žalobci navrhují, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí zasahující do právního postavení jednotlivých žalobců, a sice rozhodnutí OOJ nepřiznat jim náhradu výdajů na vzdělání za rok 2017/2018, přičemž tato rozhodnutí měla různou podobu podle okolnostní týkajících se každého z žalobců:

                              —

                              buď jako individuální rozhodnutí (konkrétně e-mail), v němž je výslovně uvedeno odmítnutí náhrady;

                              —

                              nebo jako údaj „processed“ v jejich systému Sysper, považovaný žalobcem za zamítavé rozhodnutí, neboť výplatní páska z následujícího měsíce (nejdříve z 10. dne měsíce, protože to je datum, kdy se předávají výplatní pásky) neobsahuje žádnou náhradu nebo obsahuje pouze náhradu cestovních výdajů;

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládají žalobci čtyři žalobní důvody.

                  —

                  První žalobní důvod vycházející z porušení čl. 3 odst. 1 přílohy VII služebního řádu úředníků Evropské unie a obecných prováděcích ustanovení týkajících se náhrad zdravotních výdajů, jelikož změna výkladu ze strany žalované představuje porušení nabytých práv, legitimního očekávání, právní jistoty a zásady řádné správy.

                  —

                  Druhý žalobní důvod vycházející z porušení práv dítěte, práva na rodinný život a práva na vzdělání.

                  —

                  Třetí žalobní důvod vycházející z porušení zásad rovného zacházení a zákazu diskriminace.

                  —

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z toho, že nebylo provedeno skutečné poměření zájmů žalobců a že napadené rozhodnutí nerespektovalo zásadu proporcionality.


title: Věc T-682/18: Žaloba podaná dne 16. listopadu 2018 – Twitter v. EUIPO – Hachette Filipacchi Presse (PERISCOPE)

text:
               21.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 25/55

      Žaloba podaná dne 16. listopadu 2018 – Twitter v. EUIPO – Hachette Filipacchi Presse (PERISCOPE)
      (Věc T-682/18)
      (2019/C 25/72)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Twitter, Inc. (San Francisco, Kalifornie, Spojené státy) (zástupci: I. Fowler, Solicitor a J. Schmitt, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Hachette Filipacchi Presse SA (Levallois Perret, Francie)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Přihláška lovní ochranné známky Evropské unie PERISCOPE – Přihláška č. 13 837 794

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 3. září 2018, ve věci R 2315/2016-4

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil v rozsahu, v němž jím bylo rozhodnuto, že a) starší francouzská ochranná známka č. 3 366 460 byla skutečně užívána pro „software a počítačové programy“ zařazené do třídy 9 a že b) existuje nebezpečí záměny sporných ochranných známek pro zboží a služby zařazené do tříd 9, 41, 42 a 45;

                  —

                  uložil žalovanému a další účastnici řízení před odvolacím senátem, vstoupí-li do řízení jako vedlejší účastník, náhradu nákladů řízení.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení čl. 42 odst. 2 a 3 nařízení Rady (ES) č. 207/2009;

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 207/2009.


title: Věc C-667/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Grondwettelijk Hof (Belgie) dne 25. října 2018 – Orde van Vlaamse Balies, Ordre des barreaux francophones et germanophone v. Ministerraad

text:
               21.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 25/22

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Grondwettelijk Hof (Belgie) dne 25. října 2018 – Orde van Vlaamse Balies, Ordre des barreaux francophones et germanophone v. Ministerraad
      (Věc C-667/18)
      (2019/C 25/27)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      Grondwettelijk Hof

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: Orde van Vlaamse Balies, Ordre des barreaux francophones et germanophone

         Žalovaná: Ministerraad

         Předběžná otázka

      Musí být pojem „soudní řízení“ uvedený v čl. 201 odst. 1 písm. a) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/138/ES ze dne 25. listopadu 2009 o přístupu k pojišťovací a zajišťovací činnosti a jejím výkonu (1) vykládán v tom smyslu, že zahrnuje mimosoudní, jakož i soudní mediaci ve smyslu článků 1723/1 až 1737 belgického Gerechtelijk Wetboek (soudní řád)?

         (1)  Úř. věst. 2009, L 335, s. 1


title: Věc T-399/11 RENV: Rozsudek Tribunálu ze dne 15. listopadu 2018 – Banco Santander a Santusa v. Komise „Státní podpory – Ustanovení týkající se korporační daně umožňující podnikům, které jsou daňovými rezidenty ve Španělsku, odepsat goodwill vzniklý nabytím podílu ve společnostech, které jsou daňovými rezidenty v zahraničí – Rozhodnutí, kterým se podpora prohlašuje za neslučitelnou s vnitřním trhem a nařizuje se její navrácení – Pojem ‚státní podpora‘ – Selektivnost – Referenční systém – Odchylka – Rozdílné zacházení – Odůvodnění rozdílného zacházení – Podniky, které mají z opatření prospěch – Legitimní očekávání“

text:
               21.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 25/35

      Rozsudek Tribunálu ze dne 15. listopadu 2018 – Banco Santander a Santusa v. Komise
      (Věc T-399/11 RENV) (1)

      („Státní podpory - Ustanovení týkající se korporační daně umožňující podnikům, které jsou daňovými rezidenty ve Španělsku, odepsat goodwill vzniklý nabytím podílu ve společnostech, které jsou daňovými rezidenty v zahraničí - Rozhodnutí, kterým se podpora prohlašuje za neslučitelnou s vnitřním trhem a nařizuje se její navrácení - Pojem ‚státní podpora‘ - Selektivnost - Referenční systém - Odchylka - Rozdílné zacházení - Odůvodnění rozdílného zacházení - Podniky, které mají z opatření prospěch - Legitimní očekávání“)
      (2019/C 25/44)
      Jednací jazyk: španělština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Banco Santander, SA (Santander, Španělsko) a Santusa Holding, SL (Boadilla del Monte, Španělsko) (zástupci: J. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, R. Calvo Salinero a A. Lamadrid de Pablo, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: R. Lyal, B. Stromsky, C. Urraca Caviedes a P. Němečková, zmocněnci)

         Vedlejší účastníci podporující žalobkyně: Spolková republika Německo (zástupce: T. Henze, zmocněnec), Irsko (zástupci: původně G. Hodge a E. Creedon, poté G. Hodge a M. Browne, zmocněnci) a Španělské království (zástupce: M. Sampol Pucurull, zmocněnec)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 263 SFEU a znějící na zrušení čl. 1 odst. 1 a článku 4 rozhodnutí Komise 2011/282/EU ze dne 12. ledna 2011 o daňových odpisech finančního goodwillu vzniklého nabytím podílu v zahraničních podnicích č. C 45/07 (ex NN 51/07, ex CP 9/07) zavedených Španělskem (Úř. věst. 2011, L 135, s. 1).

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Banco Santander, SA a Santusa Holding, SL ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

                  3)

                  Spolková republika Německo, Irsko a Španělské království ponesou vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 282, 24.9.2011.


title: Věc C-679/17: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 22. listopadu 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hof van beroep te Antwerpen – Belgie) – Vlaamse Gewest, zastoupený Vlaamse regering prostřednictvím osoby Vlaamse Minister van Begroting, Financiën en Energie, Vlaamse Gewest, zastoupený Vlaamse regering prostřednictvím osoby Vlaamse Minister van Omgeving, Natuur en Landbouw v. Johannes Huijbrechts „Řízení o předběžné otázce – Volný pohyb kapitálu – Omezení – Daňové právní předpisy – Dědická daň – Lesy obhospodařované trvale udržitelným způsobem – Osvobození od daně – Ochrana zalesněné plochy“

text:
               21.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 25/13

      Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 22. listopadu 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hof van beroep te Antwerpen – Belgie) – Vlaamse Gewest, zastoupený Vlaamse regering prostřednictvím osoby Vlaamse Minister van Begroting, Financiën en Energie, Vlaamse Gewest, zastoupený Vlaamse regering prostřednictvím osoby Vlaamse Minister van Omgeving, Natuur en Landbouw v. Johannes Huijbrechts
      (Věc C-679/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Volný pohyb kapitálu - Omezení - Daňové právní předpisy - Dědická daň - Lesy obhospodařované trvale udržitelným způsobem - Osvobození od daně - Ochrana zalesněné plochy“)
      (2019/C 25/15)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      Hof van beroep te Antwerpen

         Účastníci původního řízení

         Odvolatelé: Vlaamse Gewest, zastoupený Vlaamse regering prostřednictvím osoby Vlaamse Minister van Begroting, Financiën en Energie, Vlaamse Gewest, zastoupený Vlaamse regering prostřednictvím osoby Vlaamse Minister van Omgeving, Natuur en Landbouw

         Odpůrce: Johannes Huijbrechts

         Výrok

      Článek 63 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že brání takové právní úpravě členského státu, jako je právní úprava dotčená ve věci v původním řízení, která přiznává daňovou výhodu pro lesy získané na základě dědictví pod podmínkou, že jsou obhospodařovány trvale udržitelným způsobem tak, jak ho definuje vnitrostátní právo, ale omezuje tuto výhodu jen na lesy, které se nachází na území tohoto členského státu.

         (1)  Úř. věst. C 94, 12. 3. 2018.


title: Věc T-687/18: Žaloba podaná dne 20. listopadu 2018 – Pilatus Bank v. ECB

text:
               21.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 25/59

      Žaloba podaná dne 20. listopadu 2018 – Pilatus Bank v. ECB
      (Věc T-687/18)
      (2019/C 25/76)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Pilatus Bank plc (Ta'Xbiex, Malta) (zástupci: O. Behrends, M. Kirchner a L. Feddern, advokáti)

         Žalovaná: ECB

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí ECB ze dne 10. září 2018, podle něhož každé oznámení Pilatur Bank plc určené ECB musí být provedeno prostřednictvím „příslušné osoby“ nebo musí obsahovat v příloze souhlas „příslušné osoby“;

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně 9 žalobních důvodů:

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že rozhodnutí ECB chybí právní základ ve vnitrostátním nebo evropském právu.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že ECB porušila hmotná a procesní práva žalobkyně vyplývající z nařízení o jednotném mechanismu dohledu, Listiny základních práv Evropské unie a zásady právního státu, zejména právo na přístup ke spisu, právo podat opravný prostředek, právo být zastoupen externím poradcem a právo na důvěrnost komunikace s právním poradcem.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že ECB porušila právo žalobkyně na účinnou právní ochranu.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že EBC porušila zásady legitimní důvěry a právní jistoty.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že ECB porušila zásadu proporcionality.

                  6.

                  Šestý žalobní důvod vycházející ze zneužití pravomoci ze strany ECB.

                  7.

                  Sedmý žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že ECB nesplnila požadavek na náležité odůvodnění rozhodnutí.

                  8.

                  Osmý žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že ECB porušila právo žalobkyně být vyslechnuta.

                  9.

                  Devátý žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že ECB porušila zásadu nemo auditur.


title: Věc T-700/18: Žaloba podaná dne 26. listopadu 2018 – Kalypso Media Group v. EUIPO – Wizards of the Coast (DUNGEONS)

text:
               21.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 25/62

      Žaloba podaná dne 26. listopadu 2018 – Kalypso Media Group v. EUIPO – Wizards of the Coast (DUNGEONS)
      (Věc T-700/18)
      (2019/C 25/81)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Kalypso Media Group GmbH (Worms, Německo) (zástupce: T. Boddien, Rechtsanwalt)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Wizards of the Coast LLC (Pawtucket, Rhode Island, Spojené státy)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatel sporné ochranné známky: Žalobkyně v řízení před Tribunálem

         Sporná ochranná známka: Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie „DUNGEONS“ – Přihláška č. 13 271 838

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 21. září 2018, ve věci R 599/2018-4

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rad (EU) 2017/1001;


title: Věc T-736/18: Žaloba podaná dne 14. prosince 2018 – Runnebaum Invest v. EUIPO – Berg Toys Beheer (Bergsteiger)

text:
               18.2.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 65/43

      Žaloba podaná dne 14. prosince 2018 – Runnebaum Invest v. EUIPO – Berg Toys Beheer (Bergsteiger)
      (Věc T-736/18)
      (2019/C 65/55)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Runnebaum Invest GmbH (Diepholz, Německo) (zástupce: W. Prinz, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Berg Toys Beheer BV (Ede, Nizozemsko)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatel sporné ochranné známky: Žalobkyně před Tribunálem

         Sporná ochranná známka: Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie „Bergsteiger“ – Přihláška č. 15 145 791

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 22. října 2018, ve věci R 572/2018-4

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 47 odst. 2 a 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 2017/1001.


title: Věc C-272/17: Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 23. ledna 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemsko) – K. M. Zyla v. Staatssecretaris van Financiën „Řízení o předběžné otázce – Volný pohyb pracovníků – Rovné zacházení – Daň z příjmu – Příspěvky na sociální zabezpečení – Pracovník, který v průběhu kalendářního roku opustil členský stát místa zaměstnání – Použití pravidla pro rata temporis na snížení odvodu příspěvků“

text:
               11.3.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 93/8

      Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 23. ledna 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemsko) – K. M. Zyla v. Staatssecretaris van Financiën
      (Věc C-272/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Volný pohyb pracovníků - Rovné zacházení - Daň z příjmu - Příspěvky na sociální zabezpečení - Pracovník, který v průběhu kalendářního roku opustil členský stát místa zaměstnání - Použití pravidla pro rata temporis na snížení odvodu příspěvků“)
      (2019/C 93/09)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      Hoge Raad der Nederlanden

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: K. M. Zyla

         Žalovaný: Staatssecretaris van Financiën

         Výrok

      Článek 45 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání právní úpravě členského státu, která za účelem určení výše příspěvků na sociální zabezpečení, jež má pracovník zaplatit, stanoví, že snížení odvodu připadajících na tyto příspěvky, na které má pracovník nárok za kalendářní rok, je poměrné k době, po kterou byl pracovník pojištěn v systému sociálního zabezpečení uvedeného členského státu, čímž se z tohoto ročního snížení vylučuje doba, po kterou pracovník nebyl pojištěn v tomto systému a měl bydliště v jiném členském státě, kde nevykonával výdělečnou činnost.

         (1)  Úř. věst. C 277, 21.8.2017.


title: Věc C-326/17: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 24. ledna 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Raad van State – Nizozemsko) – Directie van de Dienst Wegverkeer (RDW) v. X, Y a X, Y v. Directie van de Dienst Wegverkeer (RDW) a Directie van de Dienst Wegverkeer (RDW) v. Z „Řízení o předběžné otázce – Směrnice 1999/37/ES – Registrační doklady vozidel – Chybějící údaje v osvědčeních o registraci – Vzájemné uznávání – Směrnice 2007/46/ES – Vozidla vyrobená před harmonizací technických požadavků Evropskou unií – Změny, které mají vliv na technické vlastnosti vozidla“

text:
               11.3.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 93/9

      Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 24. ledna 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Raad van State – Nizozemsko) – Directie van de Dienst Wegverkeer (RDW) v. X, Y a X, Y v. Directie van de Dienst Wegverkeer (RDW) a Directie van de Dienst Wegverkeer (RDW) v. Z
      (Věc C-326/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Směrnice 1999/37/ES - Registrační doklady vozidel - Chybějící údaje v osvědčeních o registraci - Vzájemné uznávání - Směrnice 2007/46/ES - Vozidla vyrobená před harmonizací technických požadavků Evropskou unií - Změny, které mají vliv na technické vlastnosti vozidla“)
      (2019/C 93/11)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      Raad van State

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelé: Directie van de Dienst Wegverkeer (RDW), X, Y

         Odpůrci: X, Y, Directie van de Dienst Wegverkeer (RDW), Z

         Výrok

                  1)

                  Článek 2 písm. a) směrnice Rady 1999/37/ES ze dne 29. dubna 1999 o registračních dokladech vozidel ve spojení s čl. 3 body 11 a 13 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/46/ES ze dne 5. září 2007, kterou se stanoví rámec pro schvalování motorových vozidel a jejich přípojných vozidel, jakož i systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků určených pro tato vozidla, musí být vykládán v tom smyslu, že směrnice 1999/37 se použije na doklady vydané členskými státy při registraci vozidel vyrobených před 29. dubnem 2009, tj. dnem uplynutí lhůty pro provedení směrnice 2007/46.

                  2)

                  Článek 4 směrnice 1999/37 ve spojení s čl. 3 odst. 2 této směrnice musí být vykládán v tom smyslu, že orgány členského státu, v němž se žádá o novou registraci ojetého vozidla, mají právo odmítnout uznat osvědčení o registraci vydané členským státem, ve kterém bylo toto vozidlo předtím registrováno, jestliže chybí některé povinné údaje, údaje uvedené v tomto osvědčení neodpovídají danému vozidlu a toto osvědčení neumožňuje identifikaci téhož vozidla.

                  3)

                  Článek 24 odst. 6 směrnice 2007/46 musí být vykládán v tom smyslu, že režim, který stanoví, se nevztahuje na ojeté vozidlo, které již bylo registrováno v členském státě, pokud je toto vozidlo podle článku 4 směrnice 1999/37 přistaveno za účelem jeho nové registrace u orgánu jiného členského státu, který je příslušný v dané oblasti. Existují-li ovšem indicie, že toto vozidlo představuje riziko pro bezpečnost provozu na pozemních komunikacích, tento orgán může podle čl. 5 písm. a) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/40/ES ze dne 6. května 2009 o technických prohlídkách motorových vozidel a jejich přípojných vozidel vyžadovat, aby uvedené vozidlo bylo podrobeno kontrole ještě před jeho registrací.

         (1)  Úř. věst. C 293, 4.9.2017.


title: Věc C-206/18: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 11. prosince 2018 – Evropská komise v. Poská republika, podporovaná: Belgickým královstvím, Francouzskou republikou

text:
               18.3.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 103/21

      Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 11. prosince 2018 – Evropská komise v. Poská republika, podporovaná: Belgickým královstvím, Francouzskou republikou
      (Věc C-206/18) (1)

      (2019/C 103/24)
      Jednací jazyk: polština
      Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 182, 28.5.2018.