title: Věc C-20/08 P: Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 9. prosince 2008 – Enercon GmbH v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ( Kasační opravný prostředek — Ochranná známka Společenství — Trojrozměrná ochranná známka představovaná tvarem výrobku — Nařízení (ES) č. 40/94 — Článek 7 odst. 1 — Rozlišovací způsobilost ochranné známky — Kasační opravný prostředek, který je zčásti zjevně nepřípustný a zčásti zjevně neopodstatněný )

text:
               21.3.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 69/14

         Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 9. prosince 2008 – Enercon GmbH v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc C-20/08 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Společenství - Trojrozměrná ochranná známka představovaná tvarem výrobku - Nařízení (ES) č. 40/94 - Článek 7 odst. 1 - Rozlišovací způsobilost ochranné známky - Kasační opravný prostředek, který je zčásti zjevně nepřípustný a zčásti zjevně neopodstatněný“)
   (2009/C 69/23)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Enercon GmbH (zástupci: R. Böhm a U. Sander, advokáti)

      Další účastník řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: G. Schneider, zmocněnec)
   Předmět věci
   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (pátého senátu) ze dne 15. listopadu 2007, Enercon v. OHIM (T-71/06), kterým Soud zamítl žalobu na neplatnost podanou proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 30. listopadu 2005, kterým bylo zamítnuto odvolání proti rozhodnutí přezkumného referenta, kterým byl zamítnut zápis trojrozměrné ochranné známky Společenství znázorňující pouzdro středové části konvertoru větrné energie pro výrobky zařazené do třídy 7 – Rozlišovací způsobilost trojrozměrné ochranné známky představované tvarem výrobku
   Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Enercon GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 79, 29.3.2008.


title: Věc T-359/08: Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 31. března 2009 — Španělsko v. Komise ( Žaloba na neplatnost — Zpětvzetí napadeného aktu — Nevydání rozhodnutí ve věci samé )

text:
               20.6.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 141/42

         Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 31. března 2009 — Španělsko v. Komise
   (Věc T-359/08) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Zpětvzetí napadeného aktu - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
   2009/C 141/88
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Španělské království (zástupce: J. Rodríguez Cárcamo, zmocněnec)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: A. Steiblytė a S. Pardo Quintillán, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žaloba na neplatnost rozhodnutí Komise K(2008) 3243 ze dne 25. června 2008 o snížení podpory z Fondu soudržnosti pro skupinu projektů č. 2001.ES.16.C.P.E.036 [zpracování odpadů v Galicii-2001 (skupina II)] poskytnuté rozhodnutím K(2001) 4193 ze dne 20. prosince 2001.

      Výrok

               1)

               Rozhodnutí ve věci samé již nebude vydáno.

               2)

               Komise ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady řízení vynaložené Španělským královstvím.

      (1)  Úř. věst. C 272, 25.10.2008.


title: Věc T-690/14: Žaloba podaná dne 19. září 2014 — Sony Computer Entertainment Europe v. OHIM — Marpefa (Vieta)

text:
               1.12.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 431/37

         Žaloba podaná dne 19. září 2014 — Sony Computer Entertainment Europe v. OHIM — Marpefa (Vieta)
   (Věc T-690/14)
   (2014/C 431/60)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Sony Computer Entertainment Europe Ltd (Londýn, Spojené království) (zástupce: S. Malynicz, Barrister)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Marpefa, SL (Barcelona, Španělsko)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Přihlašovatel: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Ochranná známka Společenství č. 1 7 90  674

      Řízení před OHIM: Řízení o prohlášení neplatnosti

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 2. července 2014, ve věci R 2100/2013-2

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil OHIM a další účastnici v řízení před odvolacím senátem náhradu nákladů řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení čl. 15 odst. 1 nařízení č. 207/2009;

               —

               porušení čl. 15 odst. 1 písm. a) nařízení č. 207/2009;

               —

               porušení čl. 51 odst. 2 nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-195/08: Rozsudek Tribunálu ze dne 10. prosince 2009 — Antwerpse Bouwwerken v. Komise ( Veřejné zakázky — Nabídkové řízení Společenství — Stavba výrobní haly pro referenční materiál — Odmítnutí nabídky uchazeče — Žaloba na neplatnost — Právní zájem na podání žaloby — Přípustnost — Výklad podmínek stanovených v zadávací dokumentaci — Soulad nabídky s podmínkami stanovenými v zadávací dokumentaci — Výkon pravomoci požadovat upřesnění týkající se nabídek — Žaloba na náhradu škody )

text:
               30.1.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/48

         Rozsudek Tribunálu ze dne 10. prosince 2009 — Antwerpse Bouwwerken v. Komise
   (Věc T-195/08) (1)

   („Veřejné zakázky - Nabídkové řízení Společenství - Stavba výrobní haly pro referenční materiál - Odmítnutí nabídky uchazeče - Žaloba na neplatnost - Právní zájem na podání žaloby - Přípustnost - Výklad podmínek stanovených v zadávací dokumentaci - Soulad nabídky s podmínkami stanovenými v zadávací dokumentaci - Výkon pravomoci požadovat upřesnění týkající se nabídek - Žaloba na náhradu škody“)
   2010/C 24/83
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Antwerpse Bouwwerken NV (Antverpy, Belgie) (zástupci: původně J. Verbist a D. de Keuster, poté J. Verbist, B. van de Walle de Ghelcke a A. Vandervennet, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: E. Manhaeve, zmocněnec, ve spolupráci s M. Geldersem, advokátem)

      Předmět věci

   Jednak návrh na zrušení rozhodnutí Komise, kterým se odmítá nabídka žalobkyně předložená v rámci omezeného nabídkového řízení týkajícího se stavby výrobní haly pro referenční materiál na pozemku Institutu pro referenční materiály a měření v Geel (Belgie) a kterým se uděluje veřejná zakázka jinému uchazeči, a jednak návrh na náhradu škody údajně způsobené žalobkyni v důsledku téhož rozhodnutí Komise.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Antwerpse Bouwwerken NV se ukládá náhrada nákladů řízení, včetně nákladů souvisejících s řízením o předběžném opatření ve věci T-195/08 R.

      (1)  Úř. věst. C 183, 19.7.2008.


title: Věc T-692/15: Žaloba podaná dne 25. listopadu 2015 – HTTS v. Rada

text:
               15.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 59/28

         Žaloba podaná dne 25. listopadu 2015 – HTTS v. Rada
   (Věc T-692/15)
   (2016/C 059/30)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: HTTS Hanseatic Trade Trust & Shipping GmbH (Hamburg, Německo) (zástupci: M. Schlingmann a M. Bever, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               uložil Radě Evropské unie zaplacení náhrady škody žalobkyni ve výši 2 516 221,50 eur z důvodu majetkové a nemajetkové újmy, která byla žalobkyni způsobena jejím zařazením na seznam osob a subjektů v příloze V nařízení (ES) č. 423/2007 a příloze VIII nařízení (EU) č. 961/2010,

               —

               uložil Radě Evropské unie zaplacení úroků z prodlení ve výši procentní sazby stanovené Evropskou centrální bankou pro hlavní operace refinancování zvýšené o dva procentní body od 17. října 2015 do úplného zaplacení výše uvedené částky,

               —

               uložil Radě náhradu nákladů řízení, zejména nákladů žalobkyně.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu své žaloby žalobkyně uvádí jediný důvod, kterým vytýká Radě, že porušila právní předpisy na ochranu individuálních zájmů, které nepřipouštějí žádný prostor pro uvážení, tím, že ji neoprávněně zařadila na seznam osob a subjektů, jejichž veškeré finanční prostředky a hospodářské zdroje byly zmrazeny.
   Žalobkyni byla způsobena majetková a nemajetková újma, která je přímým důsledkem omezujících opatření, které vůči ní Rada neoprávněně přijala.


title: Věc C-169/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour du travail de Mons (Belgie) dne 25. března 2016 – Miguel José Moreno Osacar v. Ryanair Ltd

text:
               30.5.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 191/19

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour du travail de Mons (Belgie) dne 25. března 2016 – Miguel José Moreno Osacar v. Ryanair Ltd
   (Věc C-169/16)
   (2016/C 191/23)
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour du travail de Mons

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: Miguel José Moreno Osacar

      Odpůrkyně: Ryanair Ltd

      Předběžné otázky

   Lze, s ohledem na:

               —

               požadavky předvídatelnosti řešení a právní jistoty, které vedly k přijetí pravidel v oblasti soudní příslušnosti a výkonu rozhodnutí v občanských a obchodních věcech, jak je stanoví Úmluva o příslušnosti a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech ze dne 27. září 1968 (Úř. věst. 1972, L 299, s. 32), ve znění úmluvy ze dne 29. listopadu 1996 o přistoupení Rakouské republiky, Finské republiky a Švédského království (Úř. věst. 1997, 915, s. 1), označované jako „Bruselská úmluva“, jakož i nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (Úř. věst. 2001, L 12, s. 1) (viz zejména rozsudek ze dne 19. července 2012, Mahamdia, C-154/11, body 44 a 46),

               —

               zvláštnosti související s odvětvím evropského letového provozu, v jehož rámci posádky leteckých společností se sídlem v některém státě Unie každodenně přelétávají nad územím Evropské unie z mateřského letiště, které může být stejně jako v projednávaném případě umístěno v jiném státě Unie,

               —

               vlastní specifika projednávaného případu, jež jsou uvedena v odůvodnění tohoto rozsudku,

               —

               hraniční určovatel dovozený z pojmu „mateřské letiště“ [tak jak jej definuje příloha III nařízení (EHS) č. 3922/91], který užívá nařízení (ES) č. 883/2004 k určení právních předpisů v oblasti sociálního zabezpečení, jež se použijí u členů letové posádky a posádky palubních průvodčích od 28. června 2012,

               —

               výklad odvozený z judikatury Soudního dvora Evropské unie dle rozsudků uvedených v odůvodnění tohoto rozhodnutí,

         pojem „obvyklé místo plnění pracovní smlouvy“ stanovený v čl. 19 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000, vykládat jako srovnatelný s pojmem „mateřské letiště“, jež je v příloze III nařízení Rady (EHS) č. 3922/91 ze dne 16. prosince 1991 definováno jako „místo, které provozovatel určí členu posádky, v němž člen posádky obvykle začíná a končí dobu služby nebo sérii dob služby a v němž provozovatel za normálních okolností není odpovědný za ubytování dotyčného člena posádky“, a to za účelem určení smluvního státu (a tudíž příslušnosti jeho soudů), na jehož území zaměstnanec obvykle vykonává svou práci, jedná-li se o zaměstnance, který pracuje jako člen posádky ve společnosti podléhající právu některé ze zemí Unie, jež provozuje mezinárodní leteckou přepravu osob na celém území Evropské unie, pokud tento hraniční určovatel odvozený z „mateřského letiště“, které je chápáno jako „skutečné středisko pracovněprávního vztahu“ v tom smyslu, že zaměstnanec systematicky na takovém místě začíná a končí svůj pracovní den a organizuje si zde každodenně svou práci, a v jehož blízkosti se po dobu trvání smluvního vztahu skutečně usadil, má současně nejužší vazbu s určitým smluvním státem a poskytuje nejpřiměřenější ochranu slabší straně smluvního vztahu?


title: Věc C-232/11 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 3. března 2011 Siemens Transmission & Distribution Ltd proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 16. května 2011 ve spojených věcech T-122/07 až T-124/07, Siemens AG Österreich a další v. Komise

text:
               9.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 204/18

         Kasační opravný prostředek podaný dne 3. března 2011 Siemens Transmission & Distribution Ltd proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 16. května 2011 ve spojených věcech T-122/07 až T-124/07, Siemens AG Österreich a další v. Komise
   (Věc C-232/11 P)
   2011/C 204/32
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Siemens Transmission & Distribution Ltd (zástupci: H. Wollmann, F. Urlesberger, Rechtsanwälte)

      Další účastnice řízení: Siemens AG Österreich, VA Tech Transmission & Distribution GmbH & Co. KEG, Siemens Transmission & Distribution SA, Nuova Magrini Galileo SpA, Evropská komise

      Návrhová žádání účastnic řízení podávajících kasační opravný prostředek

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka) navrhuje, aby Soudní dvůr

               —

               pozměnil napadený rozsudek v bodě 3 čtvrté odrážce v tom smyslu, že peněžitá pokuta, uložená společnosti Reyrolle, bude snížena o nejméně 7 400 000 eur;

               —

               podpůrně zrušil bod 3 napadeného rozsudku v rozsahu, v němž se týká Reyrolle, a vrátit věc Tribunálu;

               —

               každopádně uložit žalovaným náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Navrhovatelka uplatňuje porušení zásady personality trestů a sankcí. Tribunál při výkonu své pravomoci přezkumu v plné jurisdikci nesprávně použil čl. 23 odst. 3 nařízení č. 1/2003 v tom smyslu, že neuložil podniku Rolls-Royce/Reyrolle za období od roku 1988 do roku 1998 sankci v závislosti na poměrech v tomto podniku, ale namísto toho vycházel z hospodářské síly ekonomické jednotky, která vznikla až mnoho let po tomto porušení (na základě prodeje Reyrolle společnosti VA Technologie).
   Dále navrhovatelka vytýká porušení zásad rovného zacházení a proporcionality, pevně zavedených rozhodovací praxí Soudního dvora. V rámci článku 31 nařízení č. 1/2003 uplatňoval Tribunál systematicky rozdílné metody výpočtu, které citelně znevýhodnily navrhovatelku vůči jiným sankcionovaným podnikům. Objektivní zdůvodnění tohoto nerovného zacházení není zjevné.


title: Věc C-127/07: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie) dne 5. března 2007 – Společnosti Arcelor Atlantique et Lorraine, Sollac Méditerranée, Arcelor Packaging International, Ugine & Alz France, Industeel Loire, Creusot Métal, Imphy Alloys a Arcelor v. předseda vlády, ministr hospodářství, financí a průmyslu a ministr životního prostředí a trvale udržitelného rozvoje

text:
               26.5.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 117/8

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie) dne 5. března 2007 – Společnosti Arcelor Atlantique et Lorraine, Sollac Méditerranée, Arcelor Packaging International, Ugine & Alz France, Industeel Loire, Creusot Métal, Imphy Alloys a Arcelor v. předseda vlády, ministr hospodářství, financí a průmyslu a ministr životního prostředí a trvale udržitelného rozvoje
   (Věc C-127/07)
   (2007/C 117/12)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předkládající soud
   Conseil d'État
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Arcelor Atlantique et Lorraine, Sollac Méditerranée, Arcelor Packaging International, Ugine & Alz France, Industeel Loire, Creusot Métal, Imphy Alloys, Arcelor

      Žalovaní: Předseda vlády, ministr hospodářství, financí a průmyslu a ministr životního prostředí a trvale udržitelného rozvoje
   Předběžná otázka
   Je platná směrnice [2003/87/ES] (1) ze dne 13. října 2003 s ohledem na zásadu rovnosti, v rozsahu, v němž se podle ní systém pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů vztahuje na zařízení ocelářského odvětví a nikoli na průmyslová odvětví hliníku a umělých hmot.

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES (Úř. věst. L 275, s. 32; Zvl. vyd. 15/07, s. 631).


title: Věc T-49/07: Rozsudek Tribunálu ze dne 7. prosince 2010 — Fahas v. Rada ( Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Omezující opatření v rámci boje proti terorismu — Zmrazení finančních prostředků — Žaloba na neplatnost — Právo na obhajobu — Právo na účinnou soudní ochranu — Odůvodnění — Žaloba na náhradu škody )

text:
               29.1.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 30/33

         Rozsudek Tribunálu ze dne 7. prosince 2010 — Fahas v. Rada
   (Věc T-49/07) (1)

   (Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření v rámci boje proti terorismu - Zmrazení finančních prostředků - Žaloba na neplatnost - Právo na obhajobu - Právo na účinnou soudní ochranu - Odůvodnění - Žaloba na náhradu škody)
   2011/C 30/58
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Sofiane Fahas (Mielkendorf, Německo) (zástupce: F. Zillmer, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: původně M. Bishop, E. Finnegan a S. Marquardt, poté M. Bishop, J.-P. Hix a E. Finnegan, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Italská republika (zástupci: I. Bruni, zmocněnec, ve spolupráci s G. Albenziem, avvocato dello Stato)

      Předmět věci

   Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Rady 2008/583/ES ze dne 15. července 2008, kterým se provádí čl. 2 odst. 3 nařízení (ES) č. 2580/2001 o zvláštních omezujících opatřeních namířených proti některým osobám a subjektům s cílem bojovat proti terorismu a kterým se zrušuje rozhodnutí 2007/868/ES, v rozsahu, v němž se týká žalobce, jakož i uložení povinnosti Radě neuvádět jméno žalobce v jejích dalších rozhodnutích, dokud nebude vydáno pravomocné soudní rozhodnutí, a návrh na náhradu škody.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Sofiane Fahas ponese kromě vlastních nákladů řízení i náklady řízení vynaložené Radou Evropské unie.

               3)

               Italská republika ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 95, 28.4.2007.


title: Věc T-849/16 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 21. července 2017 – PGNiG Supply & Trading v. Komise „Řízení o předběžných opatřeních — Vnitřní trh se zemním plynem — Směrnice 2009/73/ES — Návrh Bundesnetzagentur na změnu podmínek pro výjimky z některých požadavků stanovených unijním právem týkající se používání plynovodu OPAL — Rozhodnutí Komise o změně podmínek pro výjimky z unijních pravidel — Návrh na odklad vykonatelnosti — Neexistence naléhavosti“

text:
               4.9.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 293/34

         Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 21. července 2017 – PGNiG Supply & Trading v. Komise
   (Věc T-849/16 R)
   („Řízení o předběžných opatřeních - Vnitřní trh se zemním plynem - Směrnice 2009/73/ES - Návrh Bundesnetzagentur na změnu podmínek pro výjimky z některých požadavků stanovených unijním právem týkající se používání plynovodu OPAL - Rozhodnutí Komise o změně podmínek pro výjimky z unijních pravidel - Návrh na odklad vykonatelnosti - Neexistence naléhavosti“)
   (2017/C 293/40)
   Jednací jazyk: polština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: PGNiG Supply & Trading GmbH (Mnichov, Německo) (zástupce: M. Jeżewski, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: O Beynet a K. Herrmann, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Spolková republika Německo (zástupci: T. Henze a R. Kanitz, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh založený na článcích 278 a 279 SFEU a znějící na odklad vykonatelnosti rozhodnutí Komise (2016) 6950 v konečném znění, ze dne 28. října 2016, o změně podmínek pro výjimky plynovodu OPAL z pravidel pro přístup třetích stran a pro regulaci sazeb stanovených směrnicí 2003/55/ES.

      Výrok

               1)

               Návrh na předběžné opatření se zamítá.

               2)

               Usnesení ze dne 23. prosince 2016, PGNiG Supply & Trading v. Komise (T-849/16 R), se zrušuje.

               3)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 6. července 2005 ve věci T-148/04, TQ3 Travel Solutions Belgium SA proti Komisi Evropských společenství (Veřejné zakázky na služby — Nabídkové řízení Společenství — Poskytování služeb cestovní kanceláře pro služební cesty úředníků a zaměstnanců orgánů)

text:
               3.9.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/39

      ROZSUDEK SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 6. července 2005
   ve věci T-148/04, TQ3 Travel Solutions Belgium SA proti Komisi Evropských společenství (1)

   (Veřejné zakázky na služby - Nabídkové řízení Společenství - Poskytování služeb cestovní kanceláře pro služební cesty úředníků a zaměstnanců orgánů)
   (2005/C 217/87)
   Jednací jazyk: francouzština
   Ve věci T-148/04, TQ3 Travel Solutions Belgium SA, se sídlem v Mechelenu (Belgie), původně zastoupená R. Ergecem a K. Möricem, poté B. Lissoirem, advokáty, proti Komisi Evropských společenství (zmocněnci: L. Parpalou a E. Manhaeve, s adresou pro účely doručování v Lucemburku), podporované Wagon-Lits Travel SA, se sídlem v Bruselu (Belgie), zastoupenou F. Herbertem, H. Van Peer, advokáty, a D. Harrisonem, solicitor, s adresou pro účely doručování v Lucemburku, jejímž předmětem je jednak návrh na zrušení rozhodnutí Komise o nepřidělení položky č. 1 žalobkyni v rámci zakázky, která byla předmětem oznámení 2003/S 143 129409, na poskytování služeb cestovní kanceláře a rozhodnutí Komise o přidělení této položky jiné společnosti, a jednak návrh na náhradu škody, kterou žalobkyně utrpěla v důsledku zamítnutí její nabídky, Soud (druhý senát), ve složení J. Pirrung, předseda, N. J. Forwood a S. Papasavvas, soudci, vedoucí soudní kanceláře: J. Palacio González, vrchní rada, vydal dne 6. července 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Žalobkyni se ukládá náhrada nákladů řízení Komise a vedlejšího účastníka, včetně nákladů řízení o předběžném opatření.

      (1)  Úř. věst. C 179, 10.7.2004.


title: Věc T-465/14: Žaloba podaná dne 24. června 2014 – Vego Supermercados v. Komise

text:
               4.8.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 253/63

         Žaloba podaná dne 24. června 2014 – Vego Supermercados v. Komise
   (Věc T-465/14)
   2014/C 253/86
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Vego Supermercados, SA (La Coruña, Španělsko) (zástupci: J. L. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, R. Calvo Salinero a A. Lamadrid de Pablo, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí v rozsahu, v jakém soubor opatření, která podle něj představují takzvaný španělský systém zdanění leasingu („SEAF“), kvalifikuje jako novou státní podporu neslučitelnou s vnitřním trhem;

               —

               podpůrně zrušil články 1 a 4 napadeného rozhodnutí, které jako příjemce údajných podpor a jako jediné adresáty příkazu k navrácení určuje investory AIE (hospodářských zájmových sdružení);

               —

               podpůrně zrušil článek 4 napadeného rozhodnutí v rozsahu, v jakém v rozporu s obecnými zásadami unijního práva nařizuje vrácení údajných podpor;

               —

               zrušil článek 4 napadeného rozhodnutí v rozsahu, v jakém rozhoduje o legalitě soukromých smluv mezi investory a dalšími subjekty, a

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů tohoto řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou tytéž, jaké byly uvedeny ve věci T-700/13, Bankia v. Komise.


               19.9.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 270/8

         Žádost o stanovisko Soudního dvora ESVO předložená Skatteklagenemnda ved Sentralskattekontoret for storbedrifter ze dne 13. března 2013 ve věci Fred Olsen a další v. Staten v/Sentralskattekontoret for storbedrifter
   (Věc E-3/13)
   2013/C 270/06
   Dopisem ze dne 13. března 2013, který byl na podatelnu Soudního dvora ESVO doručen dne 18. března 2013, požádal odvolací senát Ústředního daňového úřadu pro velké podniky (Skatteklagenemnda ved Sentralskattekontoret for storbedrifter) ve věci Fred Olsen a další v. Staten v/Sentralskattekontoret for storbedrifter Soudní dvůr ESVO o stanovisko k následujícím otázkám:

               1)

               Spadá svěřenství (trust) jakožto forma usazení do oblasti působnosti svobody usazování vyplývající z článku 31 Dohody o EHP? Doplňující otázka: Pokud ano, kdo je podle ustanovení Dohody o EHP držitelem práv?

               2)

               Je-li odpověď na první hlavní otázku kladná: Splňuje svěřenství požadavek hospodářské činnosti vyplývající z článku 31 Dohody o EHP?

               3)

               Je-li odpověď na první hlavní otázku záporná: Spadá svěřenství do oblasti působnosti práva na volný pohyb kapitálu vyplývajícího z článku 40 Dohody o EHP?

               4)

               Je-li odpověď na první nebo třetí hlavní otázku kladná: Obsahují norská pravidla o ovládaných zahraničních společnostech jedno nebo více omezení svobody usazování nebo práva na volný pohyb kapitálu?

               5)

               Je-li odpověď na čtvrtou hlavní otázku kladná: Lze mít za to, že je toto omezení odůvodněno na základě naléhavých důvodů veřejného zájmu, a je toto omezení přiměřené?


20150731044616792015/C 270/60752014TFPC27020150817CS01CSINFO_JUDICIAL20150709454511Věc F-75/14: Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 9. července 2015 – Vecchio v. Entreprise commune ECSEL
 ---documentbreak--- C2702015CS4510120150709CS0060451451Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 9. července 2015 – Vecchio v. Entreprise commune ECSEL
   (Věc F-75/14) (
         1
      )2015/C 270/60Jednací jazyk: řečtinaPředseda prvního senátu nařídil vyškrtnutí věci.
   (
         1
      ) – Úř. věst. C 431, 1.12.2014, s. 48.


title: Spojené věci C-457/11 až C-460/11: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 27. června 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof — Německo) — Verwertungsgesellschaft Wort (VG Wort) v. Kyocera, dříve Kyocera Mita Deutschland GmbH, Epson Deutschland GmbH, Xerox GmbH (C-457/11), Canon Deutschland GmbH (C-458/11) a Fujitsu Technology Solutions GmbH (C-459/11), Hewlett-Packard GmbH (C-460/11) v. Verwertungsgesellschaft Wort (VG Wort) ( „Duševní a průmyslové vlastnictví — Autorské právo a práva s ním související v informační společnosti — Směrnice 2001/29/ES — Právo na rozmnožování — Spravedlivá odměna — Pojem „rozmnoženiny na papíře nebo jakémkoliv podobném nosiči, přičemž tyto rozmnoženiny vznikly použitím jakékoliv fotografické techniky nebo některým jiným procesem s podobnými účinky“ — Následky nepoužití dostupných technologických prostředků určených k tomu, aby zabraňovaly úkonům nebo omezovaly úkony, ke kterým nebylo uděleno svolení — Následky výslovně nebo implicitně uděleného svolení k pořizování rozmnoženin“ )

text:
               3.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 225/9

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 27. června 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof — Německo) — Verwertungsgesellschaft Wort (VG Wort) v. Kyocera, dříve Kyocera Mita Deutschland GmbH, Epson Deutschland GmbH, Xerox GmbH (C-457/11), Canon Deutschland GmbH (C-458/11) a Fujitsu Technology Solutions GmbH (C-459/11), Hewlett-Packard GmbH (C-460/11) v. Verwertungsgesellschaft Wort (VG Wort)
   (Spojené věci C-457/11 až C-460/11) (1)

   (Duševní a průmyslové vlastnictví - Autorské právo a práva s ním související v informační společnosti - Směrnice 2001/29/ES - Právo na rozmnožování - Spravedlivá odměna - Pojem „rozmnoženiny na papíře nebo jakémkoliv podobném nosiči, přičemž tyto rozmnoženiny vznikly použitím jakékoliv fotografické techniky nebo některým jiným procesem s podobnými účinky“ - Následky nepoužití dostupných technologických prostředků určených k tomu, aby zabraňovaly úkonům nebo omezovaly úkony, ke kterým nebylo uděleno svolení - Následky výslovně nebo implicitně uděleného svolení k pořizování rozmnoženin)
   2013/C 225/13
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesgerichtshof

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Verwertungsgesellschaft Wort (VG Wort), Fujitsu Technology Solutions GmbH (C-459/11), Hewlett-Packard GmbH (C-460/11)

      Žalované: Kyocera, dříve Kyocera Mita Deutschland GmbH, Epson Deutschland GmbH, Xerox GmbH (C-457/11), Canon Deutschland GmbH (C-458/11), Verwertungsgesellschaft Wort (VG Wort)

      Předmět věci

   Žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce — Bundesgerichtshof — Výklad směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/29/ES ze dne 22. května 2001 o harmonizaci určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti (Úř. věst. L 167, s. 10; Zvl. vyd. 17/01, s. 230) — Právo na rozmnožování — Pojem „rozmnoženiny na papíře nebo jakémkoliv podobném nosiči, přičemž tyto rozmnoženiny vznikly použitím jakékoliv fotografické techniky nebo některým jiným procesem s podobnými účinky“, který je obsažen v čl. 5 odst. 2 písm. a) uvedené směrnice — Případné zahrnutí rozmnoženin, které vznikly pomocí tiskáren a plotrů

      Výrok

               1)

               V rámci období od 22. června 2001, kdy směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/29/ES ze dne 22. května 2001 o harmonizaci určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti vstoupila v platnost, do 22. prosince 2002, kdy uplynula lhůta k jejímu provedení, nejsou úkony spočívající v užití děl a jiných předmětů ochrany uvedenou směrnicí dotčeny.

               2)

               V rámci výjimky nebo omezení podle čl. 5 odst. 2 nebo 3 směrnice 2001/29 nemá případný úkon, kterým nositel práv udělil svolení k rozmnožování svého díla nebo jiného předmětu ochrany, žádný vliv na spravedlivou odměnu bez ohledu na to, zda byla na základě příslušného ustanovení této směrnice stanovena jako obligatorní nebo fakultativní.

               3)

               Možnost použití technologických prostředků ve smyslu článku 6 směrnice 2001/29 nemůže vést k tomu, že se podmínka spravedlivé odměny ve smyslu čl. 5 odst. 2 písm. b) této směrnice neuplatní.

               4)

               Pojem „rozmnoženina, která vznikla použitím jakékoliv fotografické techniky nebo některým jiným procesem s podobnými účinky“, ve smyslu čl. 5 odst. 2 písm. a) směrnice 2001/29 musí být vykládán v tom smyslu, že zahrnuje rozmnoženiny pořízené pomocí tiskárny a osobního počítače, jsou-li tyto přístroje navzájem propojeny. V tomto případě jsou členské státy oprávněny zavést systém, v němž spravedlivou odměnu platí osoby mající k dispozici přístroj, který se na uceleném procesu rozmnožování díla nebo jiného předmětu ochrany na daném nosiči podílí jen ve spojení s dalšími přístroji, pokud tyto osoby mají možnost přenést náklady spojené s poplatkem na své zákazníky, s tím, že se celková výše spravedlivé odměny placené jako protiplnění za újmu vzniklou autorovi v důsledku takového uceleného procesu nesmí podstatně lišit od odměny stanovené za rozmnoženinu pořízenou s pomocí jediného přístroje.

      (1)  Úř. věst. C 362, 10.12.2011.


title: Věc C-257/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Dioikitiko Protodikeio Tripoleos (Řecko) dne 10. července 2009 — Alfa Vita Vassilopoulos AE, dříve Trofo Super-Markets AE v. Elliniko Dimosio, Nomarchiaki Aftodioikisi Lakonias

text:
               21.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/18

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Dioikitiko Protodikeio Tripoleos (Řecko) dne 10. července 2009 — Alfa Vita Vassilopoulos AE, dříve Trofo Super-Markets AE v. Elliniko Dimosio, Nomarchiaki Aftodioikisi Lakonias
   (Věc C-257/09)
   2009/C 282/35
   Jednací jazyk: řečtina

      Předkládající soud

   Dioikitiko Protodikeio Tripoleos (Řecko)

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Alfa Vita Vassilopoulos AE, dříve Trofo Super-Markets AE

      Žalovaní: Elliniko Dimosio, Nomarchiaki Aftodioikisi Lakonias
   Usnesením ze dne 7. srpna 2009 rozhodl předseda Soudního dvora Evropských společenství o vyškrtnutí věci C-257/09 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Dioikitiko Protodikeio Tripoleos).


title: Věc T-404/06: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 8. září 2009 — ETF v. Landgren ( Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Dočasní zaměstnanci — Smlouva na dobu neurčitou — Rozhodnutí o propuštění — Čl. 47 písm. c) a i) PŘOZ — Povinnost uvést odůvodnění — Zjevně nesprávné posouzení — Pravomoc soudního přezkumu v plné jurisdikci — Peněžitá náhrada )

text:
               24.10.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 256/23

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 8. září 2009 — ETF v. Landgren
   (Věc T-404/06) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Dočasní zaměstnanci - Smlouva na dobu neurčitou - Rozhodnutí o propuštění - Čl. 47 písm. c) a i) PŘOZ - Povinnost uvést odůvodnění - Zjevně nesprávné posouzení - Pravomoc soudního přezkumu v plné jurisdikci - Peněžitá náhrada“)
   2009/C 256/41
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská nadace odborného vzdělávání (ETF) (zástupci: G. Vandersanden a L. Levi, advokáti)

      Další účastnice řízení: Pia Landgren (Revigliasco, Itálie) (zástupce: M. A. Lucas, advokát)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (pléna) ze dne 26. října 2006, Landgren v. ETF (F-1/05, RecFP s. I-A-1-123 a II-A-1-459), a směřující ke zrušení tohoto rozsudku.

      Výrok rozsudku

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Evropská nadace odborného vzdělávání (ETF) ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady vynaložené Piou Landgren v tomto řízení.

               3)

               Komise Evropských společenství ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 42, 24.2.2007.


title: Věc T-632/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 21. června 2017 – Tillotts Pharma v. EUIPO -– Ferring (OCTASA) „Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie OCTASA — Starší německá slovní ochranná známka a starší slovní ochranná známka Beneluxu PENTASA — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               7.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 256/21

         Rozsudek Tribunálu ze dne 21. června 2017 – Tillotts Pharma v. EUIPO -– Ferring (OCTASA)
   (Věc T-632/15) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie OCTASA - Starší německá slovní ochranná známka a starší slovní ochranná známka Beneluxu PENTASA - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2017/C 256/21)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Tillotts Pharma AG (Rheinfelden, Švýcarsko) (zástupce: M. Douglas, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: D. Gája, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Ferring BV (Hoofddorp, Nizozemsko) (zástupci: D. Slopek, advokát, a I. Fowler, solicitor)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 7. září 2015 (věc R 2386/2014-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Ferring a Tillotts Pharma.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti Tillotts Pharma AG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 27, 25.1.2016.


title: Věc T-432/14: Žaloba podaná dne 13. června 2014 – Remolcadores Nosa Terra a Hospital Povisa v. Komise

text:
               4.8.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 253/58

         Žaloba podaná dne 13. června 2014 – Remolcadores Nosa Terra a Hospital Povisa v. Komise
   (Věc T-432/14)
   2014/C 253/78
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Remolcadores Nosa Terra, SA (Vigo, Španělsko) a Hospital Povisa, SA (Vigo) (zástupce: J. Otero Novas, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí v rozsahu, v němž se týká navracení zvýhodnění připadajících podle téhož rozhodnutí na žalující společnosti coby účastnice různých AIE (hospodářských zájmových sdružení), a

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Rozhodnutí napadené v této věci je stejné jako ve věci T-515/13, Komise v. Španělsko.
   Na podporu žaloby vycházejí žalobkyně z následujících skutkových úvah:

               1.

               Španělský systém zdanění leasingu (SEAF) je celek, v jehož rámci jeho jednotlivá opatření, která jsou podle názoru Komise sama o sobě legální nebo protiprávní, představují prvky nezbytné pro uzavření smluv na zhotovení lodí se španělskými loděnicemi.

               2.

               Ačkoli přímá zvýhodnění, která Komise kvalifikovala jako protiprávní, získala zúčastněná AIE (hospodářská zájmová sdružení), byl celý systém navržen a proveden tak, aby byla tato zvýhodnění přenesena na všechny účastníky systému: loděnice, AIE, vlastníky lodí, organizující banky a společnosti zprostředkující různé operace.

               3.

               Komise ve svém rozhodnutí stanovila povinnost státu zajistit navrácení přiznaných protiprávních podpor, avšak jen od AIE a tak, aby břímě navrácení nenesli ostatní účastníci systému.

               4.

               Není odůvodněno, proč byla v daném správní řízení zvolena možnost navracení, a chybí rovněž odůvodnění, proč břímě navrácení musí nést výlučně AIE.

               5.

               Rozhodnutí, aby břímě navrácení nesla výlučně AIE, sleduje jiné cíle, než které odůvodňují pravomoc přiznanou Komisi k jeho přijetí.


title: Věc T-10/06: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 11. prosince 2007 – Portela & Companhia v. OHIM – Torrens Cuadrado a Gilbert Sanz (Bial) ( Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství Bial — Starší národní slovní ochranná známka BIAL — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 — Důkaz existence starší ochranné známky — Koexistence starších ochranných známek — Návrhové žádání, které mění předmět sporu — Důkazy předložené poprvé až v řízení před Soudem — Náklady vynaložené v řízení před námitkovým oddělením )

text:
               26.1.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/43

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 11. prosince 2007 – Portela & Companhia v. OHIM – Torrens Cuadrado a Gilbert Sanz (Bial)
   (Věc T-10/06) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství Bial - Starší národní slovní ochranná známka BIAL - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 - Důkaz existence starší ochranné známky - Koexistence starších ochranných známek - Návrhové žádání, které mění předmět sporu - Důkazy předložené poprvé až v řízení před Soudem - Náklady vynaložené v řízení před námitkovým oddělením“)
   (2008/C 22/79)
   Jednací jazyk: portugalština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Portela & Companhia, SA (S. Mamede do Coronado, Portugalsko) (zástupce: J. Conceição Pimenta, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: J. Novais Gonçalves, zmocněnec)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem OHIM, vedlejší účastník v řízení před Soudem: Juan Torrens Cuadrado a Josep Gilbert Sanz (Gava, Španělsko)
   Předmět věci
   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 14. září 2005 (věc R 897/2004-1), týkajícímu se námitkového řízení mezi Juanem Torrensem Cuadradem a Josepem Gilbertem Sanzem na jedné straně a Portela & Companhia, SA, na straně druhé.
   Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 14. září 2005 (věc R 897/2004-1) se zrušuje v rozsahu, v němž ukládá žalobkyni náhradu částky 600 eur jako nákladů vynaložených J. Torrensem Cuadradem a J. Gilbertem Sanzem v souvislosti s námitkovým řízením.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Portela & Companhia, SA ponese kromě vlastních nákladů řízení polovinu nákladů řízení vzniklých OHIM.

      (1)  Úř. věst. C 60, 11.3.2006.


title: Věc T-355/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 17. ledna 2013 — Reber v. OHIM — Wedl & Hofmann (Walzer Traum) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství Walzer Traum — Starší národní slovní ochranná známka Walzertraum — Neexistence skutečného užívání starší ochranné známky — Článek 42 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 207/2009 — Rovné zacházení“ )

text:
               2.3.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/18

         Rozsudek Tribunálu ze dne 17. ledna 2013 — Reber v. OHIM — Wedl & Hofmann (Walzer Traum)
   (Věc T-355/09) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství Walzer Traum - Starší národní slovní ochranná známka Walzertraum - Neexistence skutečného užívání starší ochranné známky - Článek 42 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 207/2009 - Rovné zacházení)
   2013/C 63/35
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Reber Holding GmbH & Co. KG (Bad Reichenhall, Německo) (zástupci: O. Spuhler a M. Geitz, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: G. Schneider, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Wedl & Hofmann GmbH (Mils/Hall in Tirol, Rakousko) (zástupce: T. Raubal, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 9. července 2009 (věc R 623/2008-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Reber Holding GmbH & Co. KG a Wedl & Hofmann GmbH

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Reber Holding GmbH & Co. KG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 282, 21.11.2009.


title: Výmaz věci T-312/99

text:
               11.9.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 228/44

         Výmaz věci T-312/99 (1)

   (2004/C 228/104)

      (Jednací jazyk: nizozemština)

   Usnesením ze dne 11. května 2004 rozhodl předseda rozšířeného druhého senátu Soudu prvního stupně Evropských společenství o výmazu věci T-312/99, Technische Handelsonderneming Van Dooren B. V., podporovaná Nizozemským královstvím, proti Komisi Evropských společenství.

      (1)  Úř. věst. C 63, 4.3.2000.


title: Věc C-147/12: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 18. července 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hovrätten för Nedre Norrland — Švédsko) — ÖFAB, Östergötlands Fastigheter AB v. Frank Koot, Evergreen Investments AB ( „Soudní spolupráce v občanských věcech — Nařízení (ES) č. 44/2001 — Příslušný soud — Zvláštní příslušnost ve „věcech týkajících se smlouvy nebo nároků ze smlouvy“ a ve „věcech týkajících se deliktní nebo kvazideliktní odpovědnosti“  “ )

text:
               7.9.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 260/14

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 18. července 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hovrätten för Nedre Norrland — Švédsko) — ÖFAB, Östergötlands Fastigheter AB v. Frank Koot, Evergreen Investments AB
   (Věc C-147/12) (1)

   (Soudní spolupráce v občanských věcech - Nařízení (ES) č. 44/2001 - Příslušný soud - Zvláštní příslušnost ve „věcech týkajících se smlouvy nebo nároků ze smlouvy“ a ve „věcech týkajících se deliktní nebo kvazideliktní odpovědnosti“)
   2013/C 260/23
   Jednací jazyk: švédština

      Předkládající soud

   Hovrätten för Nedre Norrland

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: ÖFAB, Östergötlands Fastigheter AB

      Žalovaní: Frank Koot, Evergreen Investments AB

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Hovrätten för Nedre Norrland Sundsvall — Výklad čl. 5 odst. 1 a 3 nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (Úř. věst. L 12, s. 1) — Otázka zahrnutí veškerých sporů o náhradu škody do zvláštní příslušnosti ve věcech týkajících se smlouvy nebo nároků ze smlouvy nebo ve věcech týkajících se kvazideliktní odpovědnosti — Soudní řízení vedené v členském státě A proti fyzické osobě, která má bydliště v členském státě B a byla členem představenstva akciové společnosti se sídlem v členském státě A, a proti akciové společnosti se sídlem v členském státě B, která byla většinovým vlastníkem akcií společnosti se sídlem v členském státě A — Žaloba na určení odpovědnosti člena představenstva akciové společnosti za dluhy této společnosti vyplývající z toho, že nepodnikl formální kroky za účelem dohledu nad hospodářskou situací společnosti — Žaloba na určení odpovědnosti vlastníka akciové společnosti za jednání jiné osoby v případě, že společnost pokračuje ve své činnosti navzdory tomu, že nemá dostatek kapitálu a že je ze zákona povinna vstoupit do likvidace

      Výrok

               1)

               Výraz „věci týkající se deliktní nebo kvazideliktní odpovědnosti“, jenž je uveden v čl. 5 bodě 3 nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech, musí být chápán v tom smyslu, že se vztahuje na takové žaloby věřitele akciové společnosti, jako jsou žaloby, o něž se jedná v původním řízení, jejichž cílem je určit, že člen představenstva akciové společnosti a její akcionář ručí za závazky této společnosti, protože jí umožnili, aby pokračovala v činnosti, přestože neměla dostatek kapitálu a byla nucena vstoupit do likvidace.

               2)

               Výraz „místo, kde došlo nebo může dojít ke škodné události“, uvedený v čl. 5 bodě 3 nařízení č. 44/2001, musí být vykládán v tom smyslu, že pokud jde o žaloby, jejichž cílem je určit, že člen představenstva a akcionář akciové společnosti ručí za závazky této společnosti, uvedené místo se nachází v místě, s nímž jsou spjaty činnosti vykonávané uvedenou společností a finanční situace související s těmito činnostmi.

               3)

               Okolnost, že dotčená pohledávka byla převedena z původního věřitele na jinou osobu, nemá za okolností věci v původním řízení vliv na určení příslušného soudu podle čl. 5 bodu 3 nařízení č. 44/2001.

      (1)  Úř. věst. C 151, 26.5.2012.


title: Věc C-46/05: Žaloba podaná dne 7. února 2005 Komisí Evropských společenství proti Irsku

text:
               16.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 93/10

         Žaloba podaná dne 7. února 2005 Komisí Evropských společenství proti Irsku
   (Věc C-46/05)
   (2005/C 93/19)
   Jednací jazyk: angličtina
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 7. února 2005 žaloba směřující proti Irsku podaná Komisí Evropských společenství zastoupenou Nicolou Yerrellem, jako zmocněncem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Komise Evropských společenství navrhuje, aby Soudní dvůr:

               a)

               určil, že Irsko tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Rady 2000/79/ES ze dne 27. listopadu 2000 o Evropské dohodě o organizaci pracovní doby mobilních pracovníků v civilním letectví uzavřené mezi Sdružením evropských leteckých společností (AEA), Evropskou federací pracovníků v dopravě (ETF), Evropským sdružením technických letových posádek (ECA), Evropským sdružením leteckých společností (ERA) a Mezinárodním sdružením leteckých dopravců (IACA) (1) nebo nezajistilo, aby vedení a pracovní síly přijali nezbytná opatření dohodou nebo to neoznámilo Komisi, nesplnilo své povinnosti, které pro ně vyplývají ze Smlouvy o ES;

               b)

               uložil Irsku náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   Lhůta pro provedení směrnice uplynula dne 1. prosince 2003.

      (1)  Úř. věst. L 302, 1.12.2000, s. 57.


title: Věc C-175/06: Usnesení předsedy Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 27. září 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale civile di Genova – Itálie) – Alessandro Tedesco v. Tomasoni Fittings Srl, RWO Marine Equipment Ltd

text:
               22.12.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 315/31

         Usnesení předsedy Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 27. září 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale civile di Genova – Itálie) – Alessandro Tedesco v. Tomasoni Fittings Srl, RWO Marine Equipment Ltd
   (Věc C-175/06) (1)

   (2007/C 315/52)

      Jednací jazyk: italština

   Předseda Soudního dvora čtvrtého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 154, 1.7.2006.


title: Věc C-440/06: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 25. října 2007 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 91/271/EHS — Znečištění a škodlivé látky — Čištění městských odpadních vod — Články 3 a 4)

text:
               22.12.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 315/19

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 25. října 2007 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika
   (Věc C-440/06) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 91/271/EHS - Znečištění a škodlivé látky - Čištění městských odpadních vod - Články 3 a 4)
   (2007/C 315/32)
   Jednací jazyk: řečtina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: S. Pardo Quintillán a M. Konstantinidis, zmocněnci)

      Žalovaná: Řecká republika (zástupce: E. Skandalou, zmocněnec)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Porušení článků 3 a 4 směrnice Rady 91/271/EHS ze dne 21. května 1991 o čištění městských odpadních vod (Úř. věst. L 135, s. 40; Zvl. vyd. 15/02, s. 26) – Nezajištění odpovídajícího čištění městských odpadních vod ve 24 aglomeracích
   Výrok

               1)

               Řecká republika tím, že nezajistila, aby aglomerace Artemida, Chrysoupoli, Igoumenitsa, Heraklion (Kréta), Katerini, Koropi, Lefkimmi, Litochoro (Piera), Malia, Markopoulo, Megara, Nea Kydonia (Kréta), Naupaktos, Nea Makri, Parikia (Paros), Poros-Galatas, Rafina, Thessaloniki (turistická oblast), Tripoli, Zakynthos, Alexandrie (Imathia), Edessa a Kalymnos byly vybaveny stokovými soustavami pro městské odpadní vody, které odpovídají požadavkům článku 3 směrnice Rady 91/271/EHS ze dne 21. května 1991 o čištění městských odpadních vod, nebo systémem čištění městských odpadních vod v souladu s požadavky článku 4 této směrnice, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z uvedených článků.

               2)

               Žaloba se ve zbývající části zamítá.

               3)

               Řecké republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 310, 16.12.2006.


title: Věc C-156/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshofs (Německo) dne 28. března 2013 — Digibet Ltd, Gert Albers v. Westdeutsche Lotterie GmbH & Co. OHG

text:
               29.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 189/2

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshofs (Německo) dne 28. března 2013 — Digibet Ltd, Gert Albers v. Westdeutsche Lotterie GmbH & Co. OHG
   (Věc C-156/13)
   2013/C 189/03
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesgerichtshofs

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Digibet Ltd, Gert Albers

      Žalovaný: Westdeutsche Lotterie GmbH & Co. OHG

      Předběžné otázky

               1)

               Představuje nekoherentní omezení sektoru hazardních her,

                           —

                           pokud je na jedné straně v členském státě, který má strukturu spolkového státu, pořádání a zprostředkování veřejných hazardních her na internetu podle práva platného v převážné většině spolkových zemí v zásadně zakázáno a — bez právního nároku — může být výjimečně povoleno jen pro loterie a sportovní sázky za účelem vytvořit vhodnou alternativu k nelegální nabídce hazardních her a působit proti jejímu rozvoji a rozšiřování,

                           —

                           pokud na druhé straně v jedné spolkové zemi tohoto členského státu podle práva, které v ní platí, musí být za blíže stanovených objektivních předpokladů každému občanovi Unie a každé právnické osobě s obdobným postavením uděleno povolení k prodeji sportovních sázek na internetu, čímž může být, pokud jde o sledování legitimních cílů obecného blaha, negativně ovlivněna způsobilost omezení prodeje hazardních her na internetu platná na ostatním spolkovém území?

               2)

               Záleží při odpovědi na první otázku na tom, zda odlišný právní stav v jedné spolkové zemi neutralizuje nebo podstatně negativně ovlivňuje způsobilost omezení hazardních her, která platí v ostatních spolkových zemích, a jejichž účelem je dosažení jimi sledovaných legitimních cílů obecného blaha?
               V případě kladné odpovědi na první otázku:

               3)

               Bude inkoherence odstraněna tím, že spolková země s odlišnou právní úpravou převezme omezení hazardních her, která platí v ostatních spolkových zemích, i když dosavadní velkorysejší právní úprava hazardních her na internetu v této spolkové zemi, pokud jde o udělené koncese, bude platit ještě po víceleté přechodné období, protože tato povolení nelze zrušit, nebo je lze zrušit pouze oproti zaplacení náhrady škody, které si tato spolková země může jen stěží dovolit?

               4)

               Záleží při odpovědi na třetí otázku na tom, zda během víceletého přechodného období bude neutralizována nebo podstatně negativně ovlivněna způsobilost omezení hazardních her platných v ostatních spolkových zemích?


title: Věc C-681/11: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 18. června 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberster Gerichtshof — Rakousko) — Bundeswettbewerbsbehörde, Bundeskartellanwalt v. Schenker und Co AG a další ( „Kartelové dohody — Článek 101 SFEU — Nařízení (ES) č. 1/2003 — Článek 5 a čl. 23 odstavec 2 — Subjektivní podmínky uložení pokuty — Vliv právní rady nebo rozhodnutí vnitrostátního orgánu pro hospodářskou soutěž — Možnost vnitrostátního orgánu pro hospodářskou soutěž konstatovat jednání v rozporu s právem hospodářské soutěže Evropské unie a neuložit přitom pokutu“ )

text:
               3.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 225/22

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 18. června 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberster Gerichtshof — Rakousko) — Bundeswettbewerbsbehörde, Bundeskartellanwalt v. Schenker und Co AG a další
   (Věc C-681/11) (1)

   (Kartelové dohody - Článek 101 SFEU - Nařízení (ES) č. 1/2003 - Článek 5 a čl. 23 odstavec 2 - Subjektivní podmínky uložení pokuty - Vliv právní rady nebo rozhodnutí vnitrostátního orgánu pro hospodářskou soutěž - Možnost vnitrostátního orgánu pro hospodářskou soutěž konstatovat jednání v rozporu s právem hospodářské soutěže Evropské unie a neuložit přitom pokutu)
   2013/C 225/36
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Oberster Gerichtshof

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Bundeswettbewerbsbehörde, Bundeskartellanwalt

      Žalovaní: Schenker und Co AG, ABX Logistics (Rakousko) GmbH, Logwin Invest Austria GmbH, Logwin Road + Rail Austria GmbH, Alpentrans Spedition und Transport GmbH, Kapeller Internationale Spedition GmbH, Johann Strauss GmbH, Wildenhofer Spedition und Transport GmbH, DHL Express (Rakousko) GmbH, G. Englmayer Spedition GmbH, Internationale Spedition Schneckenreither Gesellschaft mbH, Leopold Schöffl GmbH & Co KG, Express-Interfracht Internationale Spedition GmbH, Rail Cargo, A. Ferstl Speditionsgesellschaft mbH, Spedition, Lagerei und Beförderung von Gütern mit Kraftfahrzeugen Alois Herbst GmbH & Co KG, Johann Huber Spedition und Transportgesellschaft mbH, Keimelmayr Speditions- u. Transport GmbH, „Spedpack“-Speditions- und Verpackungsgessellschaft mbH, Thomas Spedition GmbH, Koch Spedition GmbH, Maximilian Schludermann, jako zplnomocněný likvidátor Kubicargo Speditions GmbH, Kubicargo Speditions GmbH, Kühne + Nagel GmbH, Lagermax Internationale Spedition Gesellschaft mbH, Morawa Transport GmbH, Johann Ogris Internationale Transport- und Speditions GmbH, Traussnig Spedition GmbH, Treu SpeditionsgesmbH, Spedition Anton Wagner GmbH, Gebrüder Weiss GmbH, Marehard u. Wuger Internat. Speditions- u. Logistik GmbH

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Oberster Gerichtshof (Vídeň) — Výklad ustanovení unijního kartelového práva, zejména článku 101 SFEU — Pokuta uložená přepravním společnostem, které se účastní kartelové dohody o cenách — Nesprávné právní posouzení těchto podniků týkající se zákonnosti kartelové dohody

      Výrok

               1)

               Článek 101 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že podnik, který jednal v rozporu s tímto ustanovením, se nemůže vyhnout uložení pokuty, pokud toto porušení vychází z toho, že tento podnik své jednání na základě obsahu právní rady advokáta nebo rozhodnutí vnitrostátního orgánu pro hospodářskou soutěž mylně pokládal za legální.

               2)

               Článek 101 SFEU, jakož i článek 5 a čl. 23 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích [101 SFEU] a [102 SFEU], musí být vykládány v tom smyslu, že v případě, že se prokáže jednání v rozporu s článkem 101 SFEU, mohou se vnitrostátní orgány pro hospodářskou soutěž výjimečně omezit na konstatování tohoto protiprávního jednání a přitom neuložit pokutu, jestliže se dotyčný podnik zúčastnil vnitrostátního programu shovívavosti.

      (1)  Úř. věst. C 89, 24.3.2012.


title: Věc T-143/07: Žaloba podaná dne 30. dubna 2007 – UMG Recordings v. OHIM – Osman (MOTOWN)

text:
               23.6.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 140/41

         Žaloba podaná dne 30. dubna 2007 – UMG Recordings v. OHIM – Osman (MOTOWN)
   (Věc T-143/07)
   (2007/C 140/67)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: UMG Recordings, Inc. (Santa Monica, Spojené státy americké) (zástupci: E. Armijo Chávarri, A. Castán Pérez-Gómez, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: Jimmy Osman (Londýn, Spojené království)
   Návrhová žádání žalobkyně
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               rozhodl, že jsou žaloba a dokumenty, jež tvoří její přílohu, přípustné, že žaloba byla podána včas a řádně proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 15. února 2007 ve věci R-523/2006-2 a po příslušných fázích řízení vydal rozsudek, kterým se ruší toto rozhodnutí a kterým se OHIM ukládá výslovně náhrada nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na zrušení: slovní ochranná známka „MOTOWN“ pro výrobky a služby tříd 9, 25, 41 a 42 – ochranná známka č. 206 243

      Majitel ochranné známky Společenství: UMG Recordings

      Účastník řízení navrhující zrušení ochranné známky: Jimmy Osman

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: přijetí návrhu na zrušení pro veškeré sporné služby třídy 42 a zamítnutí toto návrhu v rozsahu, v němž se týkal služeb třídy 41

      Rozhodnutí odvolacího senátu: přijetí odvolání podaného Jimmym Osmanem

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 15 odst. 1 a čl. 50 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 40/94
   Žalobkyně tvrdí, že odvolací senát údajně nesprávně posoudil důkazy předložené k prokázání užívání ochranné známky pro sporné služby třídy 41.
   Žalobkyně se zaprvé domnívá, že odvolací senát nepřihlédl ke skutečnosti, že dotčená ochranná známka byla užívána pro sporné služby majitelem ochranné známky a třetími osobami se souhlasem majitele.
   Žalobkyně je zadruhé toho názoru, že odvolací senát zaměnil „služby související s diskotékami“ s „organizací hudebních událostí“ a nepřihlédl k tomu, že tyto služby spadají do různých kategorií služeb.
   Zatřetí, žalobkyně tvrdí, že i za předpokladu, že by se nepodílela přímo či nepřímo na poskytování „služeb souvisejících s diskotékami“ nebo na „organizaci hudebních událostí“, mělo být rozhodnuto, že poskytovala specifické služby spadající do uvedených kategorií a že poskytování těchto „doprovodných služeb“ umožnilo splnit podmínku užívání její ochranné známky pro obecné kategorie služeb (a sice sporné služby).


title: Věc C-577/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Wien (Rakousko) dne 10. prosince 2012 — Michaela Hopfgartner

text:
               16.3.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 79/6

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Wien (Rakousko) dne 10. prosince 2012 — Michaela Hopfgartner
   (Věc C-577/12)
   2013/C 79/10
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Wien

      Účastníci původního řízení

      Odvolatelka: Michaela Hopfgartner

      Odpůrce: Finanzamt Wien

      Předběžná otázka

   Brání unijní právo, zejména ustanovení o volném pohybu služeb (článek 56 a násl. SFEU) vnitrostátní právní úpravě, podle níž se jedná o prodloužení nároku na rodinný přídavek — kromě dalších podmínek — pouze tehdy, pokud se místo výkonu dobrovolné praktické pomocné činnosti nachází v tuzemsku?


title: Věc T-411/05: Žaloba podaná dne  18. listopadu 2005  – Gerolf Annemans v. Komise Evropských společenství

text:
               11.2.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 36/32

         Žaloba podaná dne 18. listopadu 2005 – Gerolf Annemans v. Komise Evropských společenství
   (Věc T-411/05)
   (2006/C 36/69)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Gerolf Annemans (Antverpy, Belgie) (zástupce: C. Symons, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobce

               —

               Stěžovatel se domáhá, aby Soud v souladu s čl. 231 odst. 1 ES zrušil rozhodnutí Evropské komise ze dne 5. září 2005 (věc COMP/39.225).

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobce uvádí, že Komisi předložil stížnost proti Belgacom a Telenet pro porušení článků 81 ES a 82 ES na trhu širokopásmového internetového připojení pro konečné uživatele.
   Komise žalobce informovala, že v tomto stadiu nevidí ve skutečnostech vytýkaných žalobcem důvod k zahájení šetření a že její stanovisko založené na informacích, jež mají její služby k dispozici, je až do předložení dodatečných údajů, které by žalobce případně rád zaslal, předběžné.
   Žalobce zaprvé tvrdí, že stěžovateli nepřísluší hledat důkazy na podporu své stížnosti, nýbrž že toto přísluší samotné Komisi na základě věcných domněnek, jichž se žalobce dovolává.
   Podle žalobce není vysvětlení Komise, že poskytovatelé stanovují své ceny často podle vedoucího podniku na trhu, přesvědčivou odpovědí na otázku, zda prakticky neexistující rozdíl mezi cenami za internetové připojení Belgacom a Telenet je výsledkem pouhé náhody na volném trhu, nebo protiprávního jednání v rozporu s článkem 81 ES.
   Žalobce mimoto tvrdí, že vyšší ceny v Belgii, na které se jeho stížnost vztahuje, sice samy o sobě nejsou důkazem, že došlo k porušení článku 82 ES, nejsou však ani důkazem, že k žádnému porušení nedošlo. Komise tedy nemůže tímto způsobem zprostit podniky podezřelé z porušování článku 82 ES.
   Žalobce dále vysvětluje, že Komise se mýlí, když má pochybnosti o dominantním postavení Belgacom a Telenet na belgickém trhu. Žalobce uvádí, že oba podniky uplatňují přibližně stejně vysoké ceny a dělí si mezi sebou téměř 90 % belgického trhu širokopásmového internetového připojení. Žalobce se rovněž domnívá, že ze skutečnosti, že na trhu existují konkurenční a levnější internetová připojení s nižší rychlostí stahování, nelze vyvozovat žádné závěry. Podle žalobce si sama Komise odporuje, když na jednu stranu konstatuje, že Belgisch Instituut voor Postdiensten en Telecommunicatie (BIPT) zajišťuje hospodářskou soutěž, a na druhé straně že tento institut v současné době zkoumá, zda hospodářská soutěž na belgickém trhu skutečně existuje.
   Žalobce konečně tvrdí, že Komise nedoložila, proč není dán dostatečný zájem Společenství.


title: Věc C-388/05: Žaloba podaná dne  24. října 2005  Komisí Evropských společenství proti Italské republice

text:
               28.1.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/5

         Žaloba podaná dne 24. října 2005 Komisí Evropských společenství proti Italské republice
   (Věc C-388/05)
   (2006/C 22/09)
   Jednací jazyk: italština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 24. října 2005 žaloba směřující proti Italské republice podaná Komisí Evropských společenství, zastoupenou A. Aresu a D. Recchia, jako zmocněnci, jako zmocněnci.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               určil, že Italská republika

                           a)

                           před 28. prosincem 1998, datem pro určení zvláště chráněné oblasti „Valloni e steppe pedegarganiche“ nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 4 odst. 4 směrnice Rady 79/409/EHS (1) ze dne 2. dubna 1979 o ochraně volně žijících ptáků, jelikož nepřijala nezbytná opatření k předcházení znečišťování nebo poškozování stanovišť nebo jakýchkoli rušivých zásahů, které významným způsobem negativně ovlivňují ptáky, pokud jde o plán označený jako „patto d'area“ a projekty v něm uvedené, které mohly mít dopad na stanoviště a druhy v IBA č. 94 (seznam IBA 89) „Promontorio del Gargano“ a které ve skutečnosti způsobily zhoršení stanovišť, jakož i negativně ovlivnily ptáky v uvedené IBA;

                           b)

                           po 28. prosinci 1998, datu pro určení zvláště chráněné oblasti „Valloni e steppe pedegarganiche“ nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 6 odst. 2, 3 a 4 a článku 7 směrnice Rady 92/43/EH (2) ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin;

               —

               uložil Italské republice náhradu nákladů řízení.

         Návrhová žádání a hlavní argumenty
   Italská republika tím, že nepřijala nezbytná opatření k předcházení znečišťování nebo poškozování stanovišť nebo jakýchkoli rušivých zásahů, které významným způsobem negativně ovlivňují ptáky, pokud jde o plán označený jako „patto d'area“ a projekty v něm uvedené v oblasti později označené jako zvláštní chráněné území „Valloni e steppe pedegarganiche“, nesplnila povinnosti, které pro ní vyplývají z čl. 4 odst. 4 směrnice Rady 79/409/EHS ze dne 2. dubna 1979 o ochraně volně žijících ptáků a, po 28. prosinci 1998, z čl. 6 odst. 2, 3, a 4 a článku 7 směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin.

      (1)  Úř. věst. 1979 L 103, 25.4.1979, s. 1; Zvl. vyd. 15/01, s. 98.

      (2)  Úř. věst 1979 L 206, 22.7.1992, s. 7; Zvl. vyd. 15/02, s. 102.


title: Věc T-198/12: Žaloba podaná dne 14. května 2012 — Německo v. Komise

text:
               7.7.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 200/19

         Žaloba podaná dne 14. května 2012 — Německo v. Komise
   (Věc T-198/12)
   2012/C 200/39
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Spolková republika Německo (zástupci: T. Henze a A. Wiedmann)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise C(2012) 1348 final ze dne 1. března 2012 o vnitrostátních předpisech oznámených německou spolkovou vládou ponechávajících limitní hodnoty pro olovo, baryum, arsen, antimon, rtuť a nitrosaminy a nitrosovatelné látky v hračkách po nabytí účinnosti směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/48/ES o bezpečnosti hraček,

               —

               v rozsahu, ve kterém se v něm neschvaluje zachování oznámených vnitrostátních ustanovení s limitními hodnotami pro prvky antimon, arsen a rtuť (čl. 1 odst. 1) a

               —

               v rozsahu, ve kterém se v něm zachování oznámených vnitrostátních ustanovení s limitními hodnotami pro prvky olovo a barium schvaluje pouze na omezenou dobu do 21. července 2013 (čl. 1 odst. 2 a 3),

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby žalobkyně uvádí v podstatě následující:

               1)

               Porušení Smluv ve smyslu čl. 263 druhého pododstavce třetí alternativy SFEU ve spojení s článkem 114 SFEU z důvodu nepřípustnosti časového omezení schválení v souvislosti s olovem a bariem.
               Žalobkyně tvrdí, že v rozsahu, ve kterém Komise schválila zachování oznámených vnitrostátních ustanovení s limitními hodnotami pro prvky olovo a barium pouze na omezenou dobu do 21. července 2012, napadené rozhodnutí porušuje Smlouvy ve smyslu čl. 263 druhého pododstavce třetí alternativy SFEU, protože časové omezení představuje obcházení systému lhůt a domněnky schválení podle článku 114 SFEU.

               2)

               Porušení podstatných formálních náležitostí ve smyslu čl. 263 druhého pododstavce druhé alternativy SFEU z důvodu porušení povinnosti zakotvené v čl. 296 druhém pododstavci SFEU uvést odůvodnění pro časové omezení schválení pokud jde o olovo a barium.
               Žalobkyně uvádí, že Komise porušila povinnost uvést odůvodnění zakotvenou v čl. 296 druhém pododstavci SFEU, čímž nedodržela podstatnou formální náležitost ve smyslu čl. 263 druhého pododstavce druhé alternativy SFEU v rozsahu, ve kterém zachování oznámených vnitrostátních ustanovení s limitními hodnotami pro prvky olovo a barium schválila pouze na omezenou dobu do 21. července 2013.

               3)

               Zneužití pravomoci ve smyslu čl. 263 druhého pododstavce čtvrté alternativy SFEU časovým omezením schválení pokud jde o olovo a barium.

               4)

               Porušení Smluv ve smyslu čl. 263 druhého pododstavce třetí alternativy SFEU z důvodu nezohlednění kritéria pro přezkum podle čl. 114 odst. 4 a 6 SFEU v souvislosti s antimonem, arzenem a rtutí.
               Žalobkyně tvrdí, že pokud Komise vychází z toho, že Spolková vláda neprokázala, že směrnice 2009/48/ES (1) již neposkytuje přiměřenou úroveň ochrany, resp. že je zdraví škodlivá, dopustila se porušení Smluv ve smyslu čl. 263 druhého pododstavce třetí alternativy SFEU, protože Komise nezohlednila kritérium pro přezkum podle čl. 114 odst. 4 a 6 SFEU, zda a v jakém rozsahu musí být ze závažných důvodů ve smyslu článku 36 SFEU schváleno zachování vnitrostátních ustanovení.
               Žalobkyně zastává názor, že v souladu s judikaturou Soudního dvora ve věci C-3/00, Dánsko v. Komise, je kritériem to, zda navrhující členský stát prokázal, že vnitrostátní ustanovení zaručují vyšší úroveň ochrany veřejného zdraví než harmonizační opatření Společenství, a že nejdou nad rámec toho, co je pro dosažení tohoto cíle nezbytné.

               5)

               Porušení Smluv ve smyslu čl. 263 druhého pododstavce třetí alternativy SFEU z důvodu skutkově a právně nesprávného použití čl. 114 odst. 4 a 6 SFEU v souvislosti s antimonem, arzenem a rtutí.
               Žalobkyně tvrdí, že pokud Komise zaujala stanovisko, podle kterého Spolková vláda neprokázala, že vnitrostátní ustanovení zaručují vyšší úroveň ochrany než směrnice 2009/48/ES, porušuje napadené rozhodnutí i čl. 114 odst. 4 a 6 SFEU a tím Smlouvy ve smyslu čl. 263 druhého pododstavce třetí alternativy SFEU, protože vnitrostátní ustanovení s limitními hodnotami pro prvky arsen, antimon a rtuť v souvislosti s hračkami skutečně zaručují vyšší úroveň ochrany zdraví dětí než směrnice 2009/48/ES, a tato ustanovení rovněž nejdou nad rámec toho, co je pro dosažení tohoto cíle nezbytné a Spolková vládo to krom toho ve smyslu judikatury Soudního dvora dostatečně prokázala.

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/48/ES ze dne 18. června 2009 o bezpečnosti hraček (Úř. věst. L 170, s. 1).


title: Věc C-163/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Monomeles Protodikeio Rethymnis (Řecko) dne 17. dubna 2008 – Dimitrios G. Ladakis, Andreas M. Birtas, Konstantinos G. Kyriakopoulos, Emmanouil V. Klamponis, Sofokis E. Mastorakis v. Dimos Geropatamou

text:
               5.7.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/20

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Monomeles Protodikeio Rethymnis (Řecko) dne 17. dubna 2008 – Dimitrios G. Ladakis, Andreas M. Birtas, Konstantinos G. Kyriakopoulos, Emmanouil V. Klamponis, Sofokis E. Mastorakis v. Dimos Geropatamou
   (Věc C-163/08)
   (2008/C 171/33)
   Jednací jazyk: řečtina
   Předkládající soud
   Monomeles Protodikeio Rethymnis
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Dimitrios G. Ladakis, Andreas M. Birtas, Konstantinos G. Kyriakopoulos, Emmanouil V. Klamponis, Sofokis E. Mastorakis

      Žalovaný: Dimos Geropatamou
   Předběžné otázky

               1)

               Je třeba ustanovení 5 a ustanovení 8 body 1 a 3 rámcové dohody EKOS, UNICE a CEEP o pracovních poměrech na dobu určitou, která je nedílnou částí směrnice Rady 1999/70/ES (Úř. věst. L 175, 10.7.1999, s. 42), vykládat tak, že právo Společenství nedovoluje členskému státu při provádění této rámcové dohody přijmout opatření: a) pokud rovnocenná opatření ve smyslu ustanovení 5 bodu 1 rámcové dohody již existovala ve vnitrostátním právním řádu před vstupem směrnice v platnost a b) pokud se opatřeními přijatými k provedení rámcové dohody sníží všeobecná úroveň ochrany zaměstnanců na dobu určitou ve vnitrostátním právním řádu?

               2)

               V případě kladné odpovědi na první otázku, pokud ve vnitrostátním právním řádu již existovala před vstupem směrnice 1999/70/ES v platnost rovnocenná opatření ve smyslu ustanovení 5 bodu 1 rámcové dohody, jako je čl. 8 odst. 3 zákona č. 2112/1920 dotčený v původním řízení, představuje přijetí právního opatření, kterým se provádí rámcová dohoda, jako je článek 11 prezidentského nařízení č. 164/2004 dotčený v původním řízení, nedovolené snížení obecné úrovně ochrany zaměstnanců na dobu určitou ve vnitrostátním právním řádu ve smyslu ustanovení 8 bodů 1 a 3 rámcové dohody:

                           a)

                           když uvedené právní opatření, které provádí rámcovou dohodu, bylo přijato po uplynutí lhůty pro provedení směrnice 1999/70/ES, avšak do oblasti jeho působnosti rationae temporis spadají výlučně pracovní smlouvy na dobu určitou, které byly platné ke dni jejího vstupu v platnost nebo jejichž platnost skončila do určité doby před jejím vstupem v platnost, avšak po uplynutí lhůty pro provedení směrnice, zatímco dříve existující rovnocenná opatření nemají časově omezenou oblast působnosti a zahrnují všechny pracovní smlouvy na dobu určitou, které byly uzavřeny, byly platné nebo jejichž platnost skončila ke dni vstupu směrnice 1999/70/ES v platnost a ke dni uplynutí lhůty pro její provedení;

                           b)

                           když do oblasti působnosti uvedeného právního opatření, které provádí rámcovou dohodu, spadají pouze pracovní smlouvy na dobu určitou, které pro to, aby byly považovány za po sobě jdoucí pro účely výše uvedeného opatření, musejí kumulativně splňovat následující podmínky:

                                       i.

                                       jednotlivé smlouvy byly uzavřeny s časovým odstupem ne delším než tři měsíce a mimoto

                                       ii.

                                       celkové trvání po sobě jdoucích smluv bylo nejméně dvacet čtyři měsíců ke dni vstupu nařízení v platnost, nezávisle na počtu obnovení smluv, nebo došlo alespoň ke třem po sobě jdoucím obnovením původní smlouvy s celkovou dobou trvání pracovní činnosti alespoň osmnáct měsíců během období dvaceti čtyř měsíců počítaných od původní smlouvy, zatímco dříve existující rovnocenná opatření tyto podmínky nestanoví a zahrnují naopak všechny (po sobě jdoucí) pracovní smlouvy na dobu určitou, nezávisle na minimální délce zaměstnání a minimálním počtu obnovení smluv;

                           c)

                           když dotčené právní opatření, kterým se provádí rámcová dohoda, stanoví – jako právní následek ochrany zaměstnanců na dobu určitou a prevence zneužívání ve smyslu rámcové dohody o pracovních poměrech na dobu určitou – kvalifikaci pracovních smluv na dobu určitou jako smluv na dobu neurčitou s účinky do budoucnosti (ex nunc), zatímco dříve existující rovnocenné právní opatření stanoví kvalifikaci pracovních smluv na dobu určitou jako smluv na dobu neurčitou s účinky od okamžiku jejich prvotního uzavření (ex tunc)?

               3)

               V případě kladné odpovědi na první otázku, pokud existovalo rovnocenné právní opatření ve smyslu ustanovení 5 bodu 1 rámcové dohody o pracovních poměrech na dobu určitou, která je nedílnou částí směrnice 1999/70/ES, ve vnitrostátním právním řádu před vstupem uvedené směrnice v platnost, jako je čl. 8 odst. 3 zákona č. 2112/1920 dotčený v původním řízení, představuje přijetí právního opatření, kterým se provádí rámcová dohoda, jako je článek 7 prezidentského nařízení č. 164/2004 dotčený v původním řízení, když stanoví jako jediný prostředek ochrany zaměstnanců na dobu určitou proti zneužívání povinnost zaměstnavatele zaplatit odměnu a odstupné v případě protiprávního zaměstnání na po sobě jdoucí smlouvy na dobu určitou, nedovolené snížení obecné úrovně ochrany zaměstnanců na dobu určitou ve vnitrostátním právním řádu ve smyslu ustanovení 8 bodů 1 a 3 rámcové dohody s ohledem na to, že:

                           a)

                           povinnost zaplatit odměnu a odstupné stanoví vnitrostátní právo pro každý případ pracovního poměru a nesměřuje k předcházení zneužívání ve smyslu rámcové dohody a

                           b)

                           použití dříve existujícího rovnocenného právního předpisu má za právní následek uznání po sobě jdoucích pracovních smluv na dobu určitou jako smluv na dobu neurčitou?

               4)

               V případě kladných odpovědí na předchozí otázky, musí vnitrostátní soud při výkladu vnitrostátního práva v souladu se směrnicí 1999/70/ES nepoužít ustanovení neslučitelná s touto směrnicí obsažená v právním opatření přijatém k provedení rámcové dohody, která vedou ke snížení obecné úrovně ochrany zaměstnanců na dobu určitou ve vnitrostátním právním řádu, jako jsou ustanovení článků 7 a 11 prezidentského nařízení č. 164/2004 a použít místo nich ustanovení obsažená v rovnocenném vnitrostátním právním opatření, které existovalo před vstupem směrnice v platnost, jako je ustanovení čl. 8 odst. 3 zákona č. 2112/1920?

               5)

               V případě, že vnitrostátní soud shledá, že ustanovení (v daném případě čl. 8 odst. 3 zákona č. 2112/1920), které představuje rovnocenné právní opatření ve smyslu ustanovení 5 bodu 1 rámcové dohody o pracovních poměrech na dobu určitou, která je nedílnou částí směrnice 1999/70/ES, je v zásadě použitelné ve věci, která se týká pracovních poměrů na dobu určitou a na základě tohoto ustanovení zjištění, že k uzavření po sobě jdoucích pracovních smluv došlo na dobu určitou bez objektivního důvodu spojeného s povahou, typem a charakterem poskytované činnosti, znamená, že tyto smlouvy musejí být uznány jako pracovní smlouvy na dobu neurčitou, potom:

                           a)

                           je v souladu s právem Společenství výklad a použití vnitrostátního práva ze strany vnitrostátního soudu, podle kterého skutečnost, že jako právní základ uzavření pracovních smluv na dobu určitou byl užit právní předpis upravující zaměstnání na základě pracovních smluv na dobu určitou k uspokojení sezónních, periodických, dočasných nebo výjimečných potřeb, i když ve skutečnosti zajišťované potřeby jsou „stálé a trvalé“, v každém případě představuje objektivní důvod pro uzavření pracovní smlouvy na dobu určitou;

                           b)

                           je v souladu s právem Společenství výklad a použití vnitrostátního práva ze strany vnitrostátního soudu, podle kterého musejí být ustanovení zakazující přeměnu pracovních smluv na dobu určitou ve veřejném sektoru na pracovní smlouvy na dobu neurčitou vykládána tak, že ve veřejném sektoru je naprosto a v každém případě zakázána přeměna pracovní smlouvy nebo pracovního poměru na dobu určitou na pracovní smlouvu nebo pracovní poměr na dobu neurčitou, i kdyby byla tato smlouva uzavřena protiprávně na dobu určitou, a sice tehdy, když uspokojované potřeby jsou stálé a trvalé, a že vnitrostátnímu soudu není dána možnost, aby v takových případech zjistil skutečný charakter sporného pracovněprávního vztahu a správně ho kvalifikoval jako smlouvu na dobu neurčitou, nebo musí být tento zákaz omezen pouze na pracovní smlouvy na dobu určitou uzavřené skutečně k uspokojování dočasných, nepředvídaných, naléhavých, výjimečných nebo podobných potřeb, a nikoli na případy, kdy byly ve skutečnosti uzavřeny k uspokojování „stálých a trvalých“ potřeb?


title: Věc C-177/13 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 9. dubna 2013 Markem Marszałkowskim proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 4. února 2013 ve věci T-159/11, Marszałkowski v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) — Mar-Ko Fleischwaren GmbH & Co. KG

text:
               20.7.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 207/4

         Kasační opravný prostředek podaný dne 9. dubna 2013 Markem Marszałkowskim proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 4. února 2013 ve věci T-159/11, Marszałkowski v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) — Mar-Ko Fleischwaren GmbH & Co. KG
   (Věc C-177/13 P)
   2013/C 207/06
   Jednací jazyk: polština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatel): Marek Marszałkowski (zástupce: C. Sadkowski, radca prawny)

      Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Mar-Ko Fleischwaren GmbH & Co. KG

      Návrhová žádání navrhovatele

               —

               zrušit v plném rozsahu rozsudek Tribunálu, zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (OHIM) ze dne 11. ledna 2011 (věc R 760/2010-4), uložit OHIM, aby zapsal označení přihlášené jménem navrhovatele „Marko Walichnowy“ pro výrobky uvedené v kasačním opravném prostředku a uložil dalšímu účastníkovi řízení náhradu nákladů tohoto řízení a nákladů vynaložených v řízení před Tribunálem;

               —

               podpůrně, napadený rozsudek Tribunálu v plném rozsahu zrušit a vrátit věc Tribunálu podle čl. 61 odst. 1 druhé věty statutu Soudního dvora k novému rozhodnutí.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Navrhovatel Tribunálu vytýká, že porušil čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009 a čl. 48 odst. 2 jednacího řádu Tribunálu.
   K porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009 navrhovatel uvádí, že Tribunál

               —

               se dopustil nesprávného právního posouzení, jelikož řádně neposoudil otázku, zda výrobky, na které se vztahují kolidující si ochranné známky, jsou podobné;

               —

               se dopustil porušení práva nesprávným použitím čl. 8 odst. 1 písm. b), jelikož konstatoval podobnost kolidujících si ochranných známek;

               —

               se dopustil porušení práva, jelikož konstatoval, že slovo MARKO tvoří dominantní prvek ochranné známky „Walichnowy Marko“;

               —

               se dopustil porušení práva, neboť nedefinoval relevantní veřejnost, vůči které existuje nebezpečí záměny a jelikož uvedl, že nebezpečí záměny existuje u polského průměrného spotřebitele;

               —

               se dopustil porušení práva, jelikož nezohlednil dobré jméno ochranné známky „Walichnowy Marko“ a skutečnost, že tato ochranná známka má v Polsku již od roku 1995 prioritu;

               —

               se dopustil porušení práva, neboť nezohlednil míru pozornosti, kterou průměrný spotřebitel věnuje výrobkům označeným kolidujícími si ochrannými známkami, jakož i otázku, zda tato míra pozornosti může snížit nebezpečí záměny.

         Ohledně porušení čl. 48 odst. 2 jednacího řádu Tribunálu navrhovatel tvrdí, že v bodě 26 napadeného rozsudku měl Tribunál chybně za to, že navrhovatel uvedl až při ústním jednání, že přihlášená ochranná známka byla v Polsku zapsána od roku 1995.


title: Věc F-91/10: Žaloba podaná dne 30. září 2010 — AK v. Komise

text:
               15.1.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 13/40

         Žaloba podaná dne 30. září 2010 — AK v. Komise
   (Věc F-91/10)
   ()
   2011/C 13/79
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: AK (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis a E. Marchal, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí zamítajícího žádost žalobce o náhradu škody vzniklé v důsledku nevypracování posudků o vývoji služebního postupu a nezahájení správního šetření za účelem prokázání obtěžování, jakož i žádost o náhradu vzniklé škody.

      Návrhové žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí o zamítnutí návrhu podaného žalobcem dne 24. listopadu 2009 směřujícího k náhradě škody vzniklé v důsledku nevypracování posudků o vývoji služebního postupu žalobce pro období 2001–2002, 2004, 2005 a 2008, jakož i k zahájení správního šetření za účelem prokázání obtěžování;

               —

               uložit Komisi povinnost zaplatit žalobci zaprvé částku 53 000 eur za ztrátu příležitosti být povýšen do platové třídy A5 v rámci roku povýšení 2003 a upravit jeho důchodové nároky zaplacením odpovídajících příspěvků, zadruhé zaplatit žalobci měsíční částku 400 eur (odpovídající 70 % rozdílu mezi příspěvkem v invaliditě, který pobírá, a tím, který by pobíral, kdyby byl v roce 2003 povýšen) a zatřetí částku 35 000 eur odpovídající nemajetkové škodě vzniklé v důsledku zachování jeho nezákonné administrativní situace navzdory zejména rozsudků Soudu ze dne 20. dubna 2005 a ze dne 6. října 2009 a rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 13. prosince 2007;

               —

               uložit Evropské komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc F-103/09: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 13. července 2010 — Allen a další v. Komise ( „Veřejná služba — Personál zaměstnaný v rámci projektu JET — Žaloba na náhradu škody — Přiměřená lhůta — Opožděnost“ )

text:
               23.10.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 288/72

      Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 13. července 2010 — Allen a další v. Komise
      (Věc F-103/09) (1)

      (Veřejná služba - Personál zaměstnaný v rámci projektu JET - Žaloba na náhradu škody - Přiměřená lhůta - Opožděnost)
      (2010/C 288/136)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: John Allen (Horspath, Spojené království) a další (zástupci: P. Lasok, QC, I. Hutton a B. Lask, barristers)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Currall a D. Martin, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh na náhradu škody způsobené žalobcům skutečností, že je žalovaná nepřijala do zaměstnání jakožto dočasné pracovníky během období, během kterého byli zaměstnáni ve společném podniku JET

         Výrok usnesení

                  1)

                  Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

                  2)

                  J. Allenovi a dalším 110 žalobcům, jejichž jména zůstala na seznamu žalobců, se ukládá náhrada veškerých nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 37, 13.2.2010, s. 51.


title: Věc C-407/12: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 27. března 2013 — Evropská komise v. Slovinská republika

text:
               3.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 225/58

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 27. března 2013 — Evropská komise v. Slovinská republika
   (Věc C-407/12) (1)

   2013/C 225/121
   Jednací jazyk: slovinština
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 331, 27.10.2012.


title: Věc C-585/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Vestre Landsret (Dánsko) dne 13. prosince 2010 — Niels Møller v. Haderslev Kommune

text:
               5.2.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/8

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Vestre Landsret (Dánsko) dne 13. prosince 2010 — Niels Møller v. Haderslev Kommune
   (Věc C-585/10)
   2011/C 38/10
   Jednací jazyk: dánština

      Předkládající soud

   Vestre Landsret

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Niels Møller

      Žalovaný: Haderslev Kommune

      Předběžná otázka

   Musí být bod 6.6 písm. c) přílohy I směrnice Rady 96/61/ES ze dne 24. září 1996 (1) o integrované prevenci a omezování znečištění vykládán tak, že zahrnuje kusy prasniček?

      (1)  Úř. věst. L 257, s. 26


title: Věc C-84/15: Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 17. března 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemsko) – Sonos Europe BV v. Staatssecretaris van Financiën „Řízení o předběžné otázce — Nařízení (EHS) č. 2658/87 — Celní unie a společný celní sazebník — Sazební zařazení — Kombinovaná nomenklatura — Čísla 8517, 8518, 8519, 8527 a 8543 — Samostatný přístroj konstruovaný ke streamingovému získávání, přijímání a přehrávání audiodigitálních dat v podobě zesíleného zvuku“

text:
               2.5.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 156/14

         Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 17. března 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemsko) – Sonos Europe BV v. Staatssecretaris van Financiën
   (Věc C-84/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Nařízení (EHS) č. 2658/87 - Celní unie a společný celní sazebník - Sazební zařazení - Kombinovaná nomenklatura - Čísla 8517, 8518, 8519, 8527 a 8543 - Samostatný přístroj konstruovaný ke streamingovému získávání, přijímání a přehrávání audiodigitálních dat v podobě zesíleného zvuku“)
   (2016/C 156/19)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hoge Raad der Nederlanden

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka v řízení kasačním opravném prostředku: Sonos Europe BV

      Odpůrce v řízení kasačním opravném prostředku: Staatssecretaris van Financiën

      Výrok

   Kombinovaná nomenklatura, která je obsahem přílohy I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku, ve znění vyplývajícím postupně z nařízení Komise (ES) č. 1031/2008 ze dne 19. září 2008 a nařízení Komise (ES) č. 948/2009 ze dne 30. září 2009, musí být vykládána v tom smyslu, že takový samostatný přístroj konstruovaný ke streamingovému získávání, přijímání a přehrávání audiodigitálních dat v podobě zesíleného zvuku, jako je přístroj dotčený ve věci v původním řízení, musí být s výhradou, že předkládající soud posoudí všechny skutečnosti, které má k dispozici, zařazen do čísla 8519 této nomenklatury.

      (1)  Úř. věst. C 146, 4.5.2015.


title: Věc C-128/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Belgie) dne 6. dubna 2009 — Antoine Boxus, Willy Roua v. Région wallonne

text:
               4.7.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 153/18

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Belgie) dne 6. dubna 2009 — Antoine Boxus, Willy Roua v. Région wallonne
   (Věc C-128/09)
   2009/C 153/35
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Conseil d'État

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Antoine Boxus, Willy Roua

      Žalovaný: Région wallonne

      Předběžné otázky

               1)

               Může být čl. 1 odst. 5 směrnice 85/337/EHS o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí (1) vykládán tak, že vylučuje ze své působnosti takové právní předpisy — jako je nařízení Valonského regionu ze dne 17. července 2008 o některých povoleních, u kterých existují naléhavé důvody obecného zájmu —, které se omezují na stanovení, že ‚existují důvody naléhavého zájmu‘ pro vydání povolení v oblasti územního plánování, v oblasti životního prostředí a individuálních povolení týkajících se úkonů a prací, které uvádí, a které „schvalují“ povolení, u kterých je uvedeno, že ‚existují naléhavé důvody obecného zájmu‘?

               2)

                           a)

                           Brání články 1, 5, 6, 7, 8 a 10a směrnice 85/337/EHS, ve znění směrnice Rady 97/11/ES (2) a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/35/ES (3), právnímu režimu, kdy je povolení provést záměr podléhající posouzení vlivů vydáno legislativním aktem, proti kterému není možné podat opravný prostředek u soudu nebo jiného nezávislého a nestranného orgánu zřízeného ze zákona za účelem zpochybnění hmotněprávní nebo procesní legality rozhodnutí, kterým se vydává povolení k uskutečnění záměru?

                           b)

                           Musí být článek 9 Aarhuské úmluvy o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí, uzavřené dne 25. června 1998 a schválené Evropským společenstvím rozhodnutím Rady 2005/370/ES ze dne 17. února 2005 (4), vykládán tak, že členským státům ukládá stanovit možnost podání opravného prostředku u soudu nebo jiného nezávislého a nestranného orgánu zřízeného ze zákona za účelem zpochybnění rozhodnutí, aktů nebo nečinnosti podléhajících ustanovením článku 6 z hlediska hmotněprávní nebo procesní legality týkající se jak hmotněprávního, tak i procesního režimu povolení záměrů podléhajících posouzení vlivů?

                           c)

                           Musí být článek 10a směrnice 85/337/EHS, ve znění směrnice 2003/35/ES, vykládán vzhledem k Aarhuské úmluvě o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí, uzavřené dne 25. června 1998 a schválené Evropským společenstvím rozhodnutím Rady 2005/370/ES ze dne 17. února 2005, vykládán tak, že ukládá členským státům stanovit možnost podání opravného prostředku u soudu nebo jiného nezávislého a nestranného orgánu zřízeného ze zákona za účelem zpochybnění rozhodnutí, aktů nebo nečinnosti podléhajících ustanovením článku 6 z hlediska hmotněprávní nebo procesní legality týkající se jak hmotněprávního, tak i procesního režimu povolení záměrů podléhajících posouzení vlivů?

      (1)  Směrnice Rady 85/337/EHS ze dne 27. června 1985 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí (Uř. věst. 175, s.40; Zvl. vyd. 15/01 s. 248).

      (2)  Směrnice Rady 97/11/ES ze dne 3. března 1997, kterou se mění směrnice 85/337/EHS o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí (Uř. věst. L 73, s. 5; Zvl. vyd. 15/03 s. 151).

      (3)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/35/ES ze dne 26. května 2003 o účasti veřejnosti na vypracovávání některých plánů a programů týkajících se životního prostředí a o změně směrnic Rady 85/337/EHS a 96/61/ES, pokud jde o účast veřejnosti a přístup k právní ochraně (Úř. věst. 156, s. 17; Zvl. vyd. 15/07 s. 466).

      (4)  Rozhodnutí Rady 2005/370/ES ze dne 17. února 2005 o uzavření Úmluvy o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí jménem Evropského společenství (Úř. věst. L 124, s. 1).