title: Věc T-139/10: Žaloba podaná dne 26. března 2010 — Milux v. OHIM (REFLUXCONTROL)

text:
               5.6.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 148/39

         Žaloba podaná dne 26. března 2010 — Milux v. OHIM (REFLUXCONTROL)
   (Věc T-139/10)
   2010/C 148/65
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Milux Holding SA (Lucemburk, Lucembursko) (zástupce: J. Bojs, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 13. ledna 2010 ve věci R 1134/2009-4; a

               —

               uložit OHIM náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „REFLUXCONTROL“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 10 a 44

      Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí přihlášky ochranné známky Společenství

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení nařízení Rady č. 207/2009 z důvodu, že odvolací senát nesprávně uplatnil zásadu zákazu diskriminace ve vztahu ke skutkovým okolnostem tohoto případu; podpůrně, porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 207/2009 z důvodu, že odvolací senát pochybil, když dospěl k závěru, že přihlášená ochranná známka nemá dostatečnou vnitřní rozlišovací způsobilost.


title: Věc F-51/08 RENV: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 13. prosince 2011 — Stols v. Rada ( „Veřejná služba — Úředníci — Vrácení věci Tribunálu po zrušení — Povyšování — Rok povýšení 2007 — Srovnávací přezkum zásluh — Zjevně nesprávné posouzení — Neexistence — Odůvodnění rozhodnutí — Nadbytečný důvod — Nerelevantní důvod“ )

text:
               4.2.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/43

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 13. prosince 2011 — Stols v. Rada
   (Věc F-51/08 RENV) (1)

   (Veřejná služba - Úředníci - Vrácení věci Tribunálu po zrušení - Povyšování - Rok povýšení 2007 - Srovnávací přezkum zásluh - Zjevně nesprávné posouzení - Neexistence - Odůvodnění rozhodnutí - Nadbytečný důvod - Nerelevantní důvod)
   2012/C 32/84
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Willem Stols (Halsteren, Nizozemsko) (zástupci: S. Rodrigues, A. Blot a C. Bernard-Glanz, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupce: M. Bauer, zmocněnec)

      Předmět věci

   Zrušení rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování nezařadit žalobce na seznam osob povýšených do platové třídy AST11 z titulu roku povýšení 2007

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba W. Stolse se zamítá.

               2)

               Willem Stols ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady řízení vynaložené Radou Evropské unie ve věci F-51/08.

               3)

               Willem Stols a Rada Evropské unie ponesou vlastní náklady řízení vynaložené ve věci T-175/09 P a v projednávané věci.

      (1)  Úř. věst. C 183, 19.7.2008, s. 34.


               17.2.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 50/5

         Žádost o poradní stanovisko Soudního dvora ESVO předložená dne 12. října 2010 soudem Oslo tingrett ve věci Philip Morris Norway AS a Staten/Helse- og omsorgsdepartementet
   (Věc E-16/10)
   2011/C 50/05
   Dopisem ze dne 12. října 2010, který byl do podatelny Soudního dvora ESVO doručen dne 19. října 2010, požádal soud Oslo tingrett (okresní soud Oslo) Soudní dvůr ESVO o poradní stanovisko ve věci Philip Morris Norway AS v Staten v/Helse- og omsorgsdepartementet k následujícím otázkám:

               1.

               Mohl by být článek 11 Dohody o EHP vykládán tak, že všeobecný zákaz viditelného zobrazování tabákových výrobků představuje opatření s rovnocenným účinkem jako množstevní omezení volného pohybu zboží?

               2.

               Za předpokladu, že se jedná o omezení, jaké podmínky by byly rozhodující pro určení toho, zda by byl vhodný a nezbytný s ohledem na veřejné zdraví zákaz zobrazování, který je založený na cíli snížit užívání tabáku v rámci široké veřejnosti, zejména mezi mladými lidmi?


title: Věc C-438/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel Bacău (Rumunsko) dne 13. září 2010 — Lilia Druțu v. Direcția Generală a Finanțelor Publice Bacău, Administrația Finanțelor Publice Bacău

text:
               4.12.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 328/13

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel Bacău (Rumunsko) dne 13. září 2010 — Lilia Druțu v. Direcția Generală a Finanțelor Publice Bacău, Administrația Finanțelor Publice Bacău
   (Věc C-438/10)
   ()
   2010/C 328/23
   Jednací jazyk: rumunština

      Předkládající soud

   Curtea de Apel Bacău

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Lilia Druțu

      Žalovaní: Direcția Generală a Finanțelor Publice Bacău, Administrația Finanțelor Publice Bacău

      Předběžné otázky

               1)

               […] brání čl. 110 první pododstavec SFEU (bývalý článek 90 ES) zavedení vnitrostátní daně, jejíž zaplacení je podmínkou k prvnímu přihlášení k registraci v Rumunsku automobilů již registrovaných v jiném členském státě EU, za takových okolností, kdy automobilová vozidla již registrovaná v Rumunsku mohou být předmětem transakcí, aniž by podléhala takové dani?

               2)

               Představuje s ohledem na to, že čl. 110 druhý pododstavec SFEU má za cíl odstranit takové prvky, které by chránily domácí trh a porušovaly zásady hospodářské soutěže, kterými se řídí trh Společenství, zavedení určitých výjimek z povinnosti k platbě daně ze znečišťování životního prostředí, pod které spadají rovněž automobily domácí výroby, opatření na ochranu domácího odvětví automobilové výroby?


title: Věc T-49/05: Žaloba podaná dne 31. ledna 2005 proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) Reckitt Benckiser N.V.

text:
               30.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 106/27

         Žaloba podaná dne 31. ledna 2005 proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) Reckitt Benckiser N.V.
   (Věc T-49/05)
   (2005/C 106/59)
   Jednací jazyk: angličtina
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla dne 31. ledna 2005 předložena žaloba proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) podaná Reckitt Benckiser N.V., se sídlem v Hoofddorp (Nizozemsko). Žalobce je zastoupen G.S.P. Vosem, právníkem.
   Žalobce navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 11. listopadu 2004;

               —

               povolil zápis ochranné známky Společenství 2 792 554;

               —

               uložil Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

               Dotčená ochranná známka:

               Trojrozměrná ochranná známka spočívající ve tvaru výrobku, kterým je obdélníková tabulka s modrou vrchní vrstvou s červenými tečkami a vnořenou třpytící se perleťovou kuličkou, a spodní bílou vrstvou se zelenými tečkami, pro zboží náležející do třídy 1 (přípravky na změkčování vody atd.) a 3 (prací prostředky)

               Rozhodnutí průzkumového referenta:

               Zamítnutí zápisu

               Rozhodnutí odvolacího senátu:

               Zamítnutí odvolání

               Žalobní důvody:

               Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 40/94 (1)

               Porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) ) nařízení Rady (ES) č. 40/94

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 11, s. 1).


title: Věc T-84/06: Žaloba podaná dne  13. března 2006  – Onderlinge Waarborgmaatschappij Azivo Algemeen Ziekenfonds De Volharding v. Komise

text:
               6.5.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 108/27

         Žaloba podaná dne 13. března 2006 – Onderlinge Waarborgmaatschappij Azivo Algemeen Ziekenfonds De Volharding v. Komise
   (Věc T-84/06)
   (2006/C 108/48)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Onderlinge Waaarborgmaatschappij Azivo Algemeen Ziekenfonds De Volharding U. A. (Haag, Nizozemsko) (zástupci: G. van der Wal a T. Boesman, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Komise ze dne 3. května 2005 ve věci N 541/2004;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně je zdravotní pojišťovna s přibližně 150 000 pojištěnci. Žalobkyně dosahuje již delší dobu horších výsledků v porovnání s jinými zdravotními pojišťovnami, neboť její pojištěnci potřebují obecně rozsáhlejší zdravotnické služby, než průměrná osoba pojištěná v Nizozemsku. Žalobkyně se domnívá, že příčinou negativních výsledků je nesprávný vyrovnávací systém.
   Žalobkyně napadá svou žalobou rozhodnutí Komise (1), kterým se na základě článků 87 ES a 88 ES povolují opatření podpory, která oznámilo Nizozemsko v souvislosti s novým systémem zdravotního pojištění. Tato opatření podpory se týkají zachování finančních rezerv těchto zdravotních pojišťoven a vyrovnávacího systému rizik. (2)

   Komise se podle žalobkyně dopustila nesprávného posouzení fungování vyrovnávacího systému rizik a neprovedla dostatečný přezkum. Žalobkyně tvrdí, že rozhodnutí je v tomto ohledu v rozporu s čl. 86 odst. 2 ES, není srozumitelné nebo není přinejmenším dostatečně odůvodněné.
   Žalobkyně uplatňuje, že Komise neoprávněně schválila na základě čl. 86 odst. 2 ES vyrovnávací systém rizik. Tvrdí, že z důvodu nesprávného vyrovnávacího systému je náhrada poskytnutá několika zdravotním pojišťovnám vyšší, než částka, která je nutná k uhrazení nákladů závazků veřejné služby, zatímco jiným zdravotním pojišťovnám není poskytnuta dostatečná náhrada z důvodu tohoto nesprávného systému.
   Žalobkyně tvrdí, že vzhledem ke složitosti systému oznámených podpor měla Komise zahájit vyšetřovací řízení podle čl. 88 odst. 2 ES. Již v předběžné fázi vyšetřovacího řízení podle čl. 88 odst. 3 ES muselo být pro Komisi velmi obtížné určit, zda je systém podpory slučitelný se společným trhem, neboť neměla dostatečné informace.
   Žalobkyně závěrem podotýká, že se Komise přijetím napadeného rozhodnutí dopustila pochybení, neboť nepřihlédla ke skutečnosti, že nový systém zdravotní péče není slučitelný se směrnicí o neživotním pojištění (3) a s články 43 ES a 49 ES. Žalobkyně poukazuje zejména na nový systém zdravotní péče týkající se zákazu rozdílů v pojistném, povinnosti přijetí a vyrovnávacího systému rizik. Žalobkyně dále zdůrazňuje, že se Komise dopustila pochybení a porušila článek 253 ES, neboť neodůvodnila, proč má za to, že oznámená podpora není v rozporu s třetí směrnicí o neživotním pojištění, s články 43 ES a 49 ES ve spojení s článkem 86 ES a čl. 87 odst. 2 ES.

      (1)  Úř. věst. 2005, C 324, s. 30.

      (2)  Opatření podpory N541/2004 a N 542/2004.

      (3)  Směrnice Rady 92/49/EHS ze dne 18. června 1992 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přímého pojištění jiného než životního a o změně směrnic 73/239/EHS a 88/357/EHS (třetí směrnice o neživotním pojištění) (Úř. věst. L 228, s. 1; Zvl. vyd. 06/001, s. 346)


title: Věc C-235/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Supremo (Španělsko) dne 25. dubna 2016 – Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED) v. Consejo de Gobierno del Principado de Asturias

text:
               18.7.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 260/23

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Supremo (Španělsko) dne 25. dubna 2016 – Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED) v. Consejo de Gobierno del Principado de Asturias
   (Věc C-235/16)
   (2016/C 260/29)
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Tribunal Supremo, Sala de lo Contencioso-Administrativo, Sección Segunda

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED)

      Odpůrce: Consejo de Gobierno del Principado de Asturias

      Předběžné otázky

               1)

               Mají být články 49 SFEU a 54 SFEU vykládány v tom smyslu, že brání regionální dani, která je uložena samostatným velkým maloobchodním provozovnám, jejichž prodejní plocha je alespoň 4 000 m2, z důvodu jejich vlivu na území, životní prostředí a oblast městského obchodu v uvedeném regionu, ale která se podle zákona uplatňuje bez ohledu na to, zda se uvedené provozovny nacházejí mimo nebo uvnitř konsolidované urbanistické oblasti, a většinou týká podniků z jiných členských států, s ohledem na to, že: i) se netýká obchodníků, kteří vlastní více provozoven, samostatných či společných, s veřejnou prodejní plochou menší než 4 000 m2 bez ohledu na celkovou rozlohu prodejní plochy všech jejich provozoven, a ii) jsou od ní osvobozeny samostatné obchodní provozovny s veřejnou prodejní plochou menší než 10 000 m2, které působí výhradně v oboru zahradnictví, prodeje vozidel, stavebního materiálu, strojů a průmyslových součástek?

               2)

               Má být čl. 107 odst. 1 SFEU vykládán v tom smyslu, že osvobození samostatných či společných obchodních provozoven, jejichž veřejná prodejní plocha je menší než 4 000 m2, a samostatných obchodních provozoven, jejichž veřejná prodejní plocha nepřesahuje 10 000 m2, pokud se věnují výhradně činnostem v oboru zahradnictví, prodeje vozidel, stavebního materiálu, strojů a průmyslových součástek od IGEC představují zakázanou státní podporu podle uvedeného ustanovení?


title: Věc T-63/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 3. října 2012 — Jurašinović v. Rada ( „Přístup k dokumentům — Nařízení (ES) č. 1049/2001 — Žádost o přístup k některým dokumentů vyměněným v průběhu řízení s Mezinárodním trestním tribunálem pro bývalou Jugoslávii — Odepření přístupu — Riziko porušení ochrany mezinárodních vztahů — Riziko porušení ochrany soudního řízení a právního poradenství“ )

text:
               17.11.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 355/23

         Rozsudek Tribunálu ze dne 3. října 2012 — Jurašinović v. Rada
   (Věc T-63/10) (1)

   (Přístup k dokumentům - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Žádost o přístup k některým dokumentů vyměněným v průběhu řízení s Mezinárodním trestním tribunálem pro bývalou Jugoslávii - Odepření přístupu - Riziko porušení ochrany mezinárodních vztahů - Riziko porušení ochrany soudního řízení a právního poradenství)
   2012/C 355/49
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Ivan Jurašinović (Angers, Francie) (zástupce: N. Amara-Lebret, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: původně C. Fekete a K. Zieleśkiewicz, poté C. Fekete a J. Herrmann, zmocněnci)

      Předmět

   Návrh na zrušení rozhodnutí Rady ze dne 7. prosince 2009, kterým byl žalobci odepřen přístup k rozhodnutím o zaslání dokumentů Mezinárodnímu trestnímu tribunálu pro bývalou Jugoslávii, o jejichž poskytnutí bylo požádáno v rámci procesu s A. Gotovinou, a k veškeré korespondenci vyměněné v tomto rámci mezi orgány Evropské unie a uvedeným soudem, včetně případných příloh, zejména pak k původním žádostem o tyto dokumenty, jež byly podány uvedeným soudem a advokáty A. Gotoviny.

      Výrok

               1)

               Rozhodnutí Rady Evropské unie ze dne 7. prosince 2009, kterým byl I. Jurašinovići odepřen přístup k rozhodnutím o zaslání dokumentů Mezinárodnímu trestnímu tribunálu pro bývalou Jugoslávii, o jejichž poskytnutí bylo požádáno v rámci procesu s A. Gotovinou, a k veškeré korespondenci vyměněné v tomto rámci mezi orgány Evropské unie a uvedeným soudem, včetně případných příloh, zejména pak k původním žádostem o tyto dokumenty, jež byly podány uvedeným soudem a advokáty A. Gotoviny, se zrušuje v rozsahu, v němž je tímto rozhodnutím odepřen přístup ke korespondenci mezi Radou a uvedeným soudem, jakož i k dokumentům jiným než zprávy vyhotoveným pozorovatelskou misí Evropského společenství a přiloženým k této korespondenci.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 113, 1.5.2010.


title: Věc T-223/10: Žaloba podaná dne 20. května 2010 — Regione Puglia v. Komise

text:
               3.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 179/56

         Žaloba podaná dne 20. května 2010 — Regione Puglia v. Komise
   (Věc T-223/10)
   2010/C 179/95
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Regione Puglia (Bari, Itálie) (zástupci: F. Brunelli a A. Aloia, advokáti)

      Žalovaná: Evropská Komise

      Návrhové žádání žalobce

               —

               zrušit oznámení o dluhu vydané Evropskou komisí č. 3 241 001 630 ze dne 26. února 2010;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení, zvláštních odměn a výdajů, jakož i paušální náhradu obecných nákladů.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Tato žaloba je namířena proti oznámení o dluhu ze dne 26. února 2010, vydanému žalovanou na základě rozhodnutí K(2009) 10350 ze dne 22. prosince 2009 o částečném zrušení příspěvku z Evropského fondu pro regionální rozvoj (EFRR) určeného na operační program POR Puglia, cíl 1 (2000-2006). Zmíněné rozhodnutí bylo napadeno Regione Puglia a Italskou republikou ve věcech T-84/10 (1) a T-117/10 (2).
   Na podporu svého návrhového žádání uplatňuje žalobce následující:

               —

               Protiprávnost rozhodnutí K(2009) 10350 ze dne 22. prosince 2009 na základě žalobních důvodů a argumentů již uplatněných ve věci T-84/10.

               —

               Porušení čl. 7 odst. 2 nařízení Komise č. 448/2001 ze dne 2. března 2001 kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1260/1999, pokud jde o postup při provádění finančních oprav u pomoci poskytované ze strukturálních fondů (3), který stanoví navýšení o půl procentního bodu nad sazbu používanou Evropskou centrální bankou při jejích hlavních refinančních operacích, zatímco napadené oznámení o dluhu stanoví úrokovou sazbu tvořenou sazbou zveřejněnou v Úředním věstníku Evropské unie ze dne 1. dubna 2010, navýšenou o tři a půl procentního bodu.

      (1)  Úř. věst. C 113 ze dne 1.5.2010, s. 58.

      (2)  Dosud nezveřejněný v Úředním věstníku.

      (3)  Úř. věst. L 64 ze dne 6.3.2001, s. 13.


title: Věc C-437/15 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 10. srpna 2015 Úřadem pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 4. června 2015 ve věci T-222/14, Deluxe Laboratories v. OHIM (Deluxe)

text:
               19.10.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 346/9

         Kasační opravný prostředek podaný dne 10. srpna 2015 Úřadem pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 4. června 2015 ve věci T-222/14, Deluxe Laboratories v. OHIM (Deluxe)
   (Věc C-437/15 P)
   (2015/C 346/11)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (zástupce: S. Palmero Cabezas, zmocněnec)

      Další účastnice řízení: Deluxe Laboratories, Inc.

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

               —

               Zrušit napadený rozsudek;

               —

               uložit žalobkyni v řízení před Tribunálem náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   OHIM se domnívá, že napadený rozsudek by měl být zrušen v rozsahu, v němž Tribunál porušil čl. 75 první větu nařízení č. 207/2009 o ochranné známce Společenství (1) ve spojení s čl. 7 odst. 1 písm. b) a odst. 2 tohoto nařízení, z důvodů, které jsou podrobně uvedeny níže a které lze shrnout následovně:

               1.

               Tribunál se dopustil pochybení, když vyloučil možnost obecného odůvodnění v souvislosti s různými výrobky a službami, když vnímání označení s ohledem na každý z nich je jednotné a tudíž odůvodnění použité v souvislosti s každým z nich je neměnné.

               2.

               Uložit OHIM povinnost opakovat systematicky stejné odůvodnění pro každý z výrobků nebo služeb, nebo stejnorodou kategorii výrobků nebo služeb, by znamenalo učinit z povinnosti uvést odůvodnění povinnost čistě formální.

               3.

               Odvolací senát výslovně určil důvody, pro které by bylo označení ve vztahu k jakémukoliv z dotčených výrobků nebo služeb vnímáno pouze jako údaj o vysoké kvalitě tohoto výrobku nebo služby.

               4.

               Stačí, že výrobky a služby mají společné charakteristiky, aby bylo možné použít jedno odůvodnění v souvislosti se všemi, jestliže označení nemá v důsledku této charakteristiky rozlišovací způsobilost. V projednávaném případě je touto společnou charakteristikou to, že každý z dotčených výrobků nebo služeb, bez výjimky, může mít vyšší či nižší kvalitu, takže údaj o vysoké kvalitě by byl vnímán v souvislosti s každým z nich jako pouhý prodejní argument.

               5.

               Tribunál se dopustil pochybení tím, že nesprávně vyložil pojem „dostatečně stejnorodé“ kategorie výrobků nebo služeb, který zavedla judikatura, což jej vedlo k tomu, že bezdůvodně omezil kritéria posouzení tohoto pojmu. V projednávaném případě umožňuje společná charakteristika konstatovaná odvolacím senátem mít za to, že dotčené výrobky a služby tvoří dostatečně stejnorodou kategorii, která umožňuje obecné odůvodnění.

               6.

               Napadený rozsudek není v souladu se stávající judikaturou, konkrétně s usnesením ze dne 11. prosince 2014, C-253/14 P, FTI Touristik GmbH v. OHIM, (BigXtra), EU:C:2014:2445.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, s. 1).


title: Věc T-189/13: Žaloba podaná dne 3. dubna 2013 — PP Nature-Balance Lizenz v. Komise

text:
               8.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 164/20

         Žaloba podaná dne 3. dubna 2013 — PP Nature-Balance Lizenz v. Komise
   (Věc T-189/13)
   2013/C 164/36
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: PP Nature-Balance Lizenz GmbH (Hamburk, Německo) (zástupce: M. Ambrosius, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje,

               —

               Prohlásit za neplatné prováděcí rozhodnutí Evropské komise C(2013) 369 final ze dne 21. ledna 2013 o registraci účinné látky „tolperison“ jako humánního léčivého přípravku podle článku 31 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/83/ES;

         podpůrně prováděcí rozhodnutí Komise C(2013) 369 final ze dne 21. ledna 2013 prohlásit za neplatné v rozsahu, ve kterém členským státům ukládá povinnost léčebnou indikaci „bolestivá svalová přepnutí, zejména v důsledku onemocnění páteře a paraxiálních kloubů“ vyškrtnout z registrací pro tolperison ve formě ústního podání a registrace upravit odpovídajícím způsobem;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod vycházející z porušení článku 116 směrnice 2001/83/ES (1)

                           —

                           V této souvislosti se mimo jiné uplatňuje, že základem napadeného rozhodnutí je nesprávné posouzení kritéria chybějící terapeutické účinnosti. Kromě toho žalobkyně tvrdí, že při posouzení vztahu mezi užitkem a rizikem u tolperisonu v ústní formě byla použita nesprávná kritéria.

               2)

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení článku 10a a přílohy I směrnice 2001/83/ES
               Zde žalobkyně uvádí, že napadené rozhodnutí nezohledňuje při posouzení účinnosti, bezpečnosti, jakož i vztahu mezi užitkem a rizikem kritéria obsažená v článku 10a, jakož i v příloze I směrnice 2001/83/ES. Podle názoru žalobkyně je rovněž napadené rozhodnutí založeno na použití nesprávných posuzovacích kritérií.

               3)

               Třetí žalobní důvod vycházející z porušení zásady proporcionality, jakož i čl. 22a odst. 1 písm. b) směrnice 2001/83/ES

                           —

                           Žalobkyně v rámci třetího žalobního důvodu uvádí, že místo změny dotčených registrací s okamžitým účinkem mělo být nařízeno provedení studie účinnosti ve smyslu čl. 22a odst. 1 písm. b) směrnice 2001/83/ES jako mírnější prostředek. Žalobkyně uplatňuje, že Komise se s touto možnosti dostatečně nevyrovnala a že tato možnost byla odmítnuta vědeckým výborem pro humánní léčivé přípravky EMA z důvodů, které nejsou právně únosné.

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/83/ES ze dne 6. listopadu 2001 kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků (Úř. věst. L 311, s. 67; Zvl. vyd. 13/27 s. 69).


title: Věc C-275/05: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 23. října 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgericht Sigmaringen – Německo) – Alois Kibler jun. v. Land Baden – Württemberg (Mléko a mléčné výrobky — Článek 5c nařízení (EHS) č. 804/68 — Doplňková dávka v odvětví mléka a mléčných výrobků — Nařízení (EHS) č. 857/84, 590/85 a 1546/88 — Převod referenčního množství po vrácení části podniku — Pronajímatel, který není sám producentem mléka nebo mléčných výrobků — Dobrovolně ukončený zemědělský nájem)

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/15

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 23. října 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgericht Sigmaringen – Německo) – Alois Kibler jun. v. Land Baden – Württemberg
   (Věc C-275/05) (1)

   (Mléko a mléčné výrobky - Článek 5c nařízení (EHS) č. 804/68 - Doplňková dávka v odvětví mléka a mléčných výrobků - Nařízení (EHS) č. 857/84, 590/85 a 1546/88 - Převod referenčního množství po vrácení části podniku - Pronajímatel, který není sám producentem mléka nebo mléčných výrobků - Dobrovolně ukončený zemědělský nájem)
   (2006/C 326/30)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Verwaltungsgericht Sigmaringen – Německo
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Alois Kibler jun.

      Žalovaná: Land Baden – Württemberg
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Verwaltungsgericht Sigmaringen – Výklad čl. 7 odst. 1 nařízení Rady (EHS) č. 857/84 ze dne 31. března 1984 o obecných pravidlech pro uplatnění poplatků uvedených v článku 5c nařízení (EHS) č. 804/68 v odvětví mléka a mléčných výrobků (Úř. věst. L 90, s. 13), ve znění nařízení Rady (EHS) č. 590/85 ze dne 26. února 1986 (Úř. věst. L 68, s. 1), jakož i čl. 7 bodů 2, 3 a 4 nařízení Komise (EHS) č. 1546/88 ze dne 3. června 1988 o způsobech uplatnění dalších poplatků uvedených v článku 5c nařízení (EHS) č. 804/68 (Úř. věst. L 139, s. 12) – Převzetí části mlékárenského podniku pronajatého vlastníkem, který sám není výrobcem – Převod referenčního množství, které se k němu pojí
   Výrok

               1)

               Článek 7 odst. 1 nařízení Rady (EHS) č. 857/84 ze dne 31. března 1984, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro dávku uvedenou v článku 5c nařízení (EHS) č. 804/68 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky, ve znění nařízení Rady (EHS) č. 590/85 ze dne 26. února 1985, a čl. 7 první pododstavec bodů 2, 3 a 4 nařízení Komise (EHS) č. 1546/88 ze dne 3. června 1988, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro doplňkovou dávku uvedenou v článku 5c nařízení (EHS) č. 804/68, musí být vykládány v tom smyslu, že v případě vrácení pronajaté části podniku nemůže být k ní náležející referenční množství převedeno na pronajímatele, pokud není producentem mléka, nezamýšlí vykonávat takovou činnost a nemá v úmyslu dotčený podnik pronajmout dalšímu producentovi mléka.

               2)

               Článek 7 odst. 1 nařízení č. 857/84, ve znění nařízení č. 590/85, a čl. 7 první pododstavec bod 4 nařízení č. 1546/88 brání tomu, aby referenční množství zůstalo při ukončení zemědělského nájmu nájemci, pokud nájemce ukončil nájem dobrovolně.

      (1)  Úř. věst. C 229, 17.9.2005.


title: Věc T-112/06: Žaloba podaná dne  7. dubna 2006  – Inter-IKEA v. OHIM

text:
               3.6.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 131/46

         Žaloba podaná dne 7. dubna 2006 – Inter-IKEA v. OHIM
   (Věc T-112/06)
   (2006/C 131/86)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Inter-IKEA Systems BV (Delft, Nizozemsko) (zástupci: Jonas Gulliksson a Jens Olsson, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   Další účastník řízení před odvolacím senátem: Walter Waibel
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit napadené rozhodnutí a

               —

               uložit OHIM náhradu nákladů jak tohoto řízení tak řízení o prohlášení neplatnosti před OHIM.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: obrazová ochranná známka „idea“ pro výrobky a služby tříd 16, 20 a 42 (přihláška ochranné známky Společenství č. 283 952)
   Majitel ochranné známky Společenství: Walter Waibel
   Účastník řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: Inter-IKEA Systems B. V.

      Ochranná známka účastníka řízení navrhujícího prohlášení neplatnosti: několik obrazových a slovních ochranných známek Společenství a národních ochranných známek pro výrobky a služby tříd 16, 20 a 42

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: neplatnost ochranné známky „idea“

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí návrhu na prohlášení neplatnosti

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 52 odst. 1 písm. a) a čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 40/94


title: Věc C-212/12: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 7. května 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Amtsgericht Düsseldorf — Německo) — Helmut Butz, Christel Bachman-Butz, Frederike Butz v. Société Air France SA

text:
               3.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 225/57

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 7. května 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Amtsgericht Düsseldorf — Německo) — Helmut Butz, Christel Bachman-Butz, Frederike Butz v. Société Air France SA
   (Věc C-212/12) (1)

   2013/C 225/112
   Jednací jazyk: němčina
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 287, 22.9.2012.


title: Věc T-502/08: Žaloba podaná dne 21. listopadu 2008 – Volkswagen v. OHIM – Deutsche BP (SunGasoline)

text:
               21.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/48

         Žaloba podaná dne 21. listopadu 2008 – Volkswagen v. OHIM – Deutsche BP (SunGasoline)
   (Věc T-502/08)
   (2009/C 44/84)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Volkswagen AG (Wolfsburg, Německo) (zástupci: H.-P. Schrammek, C. Drzymalla a S. Risthaus, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Deutsche BP AG (Gelsenkirchen, Německo)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 19. září 2008 ve věci R-513/2007-4, a

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně.

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „SunGasoline“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 4, 7, 12, 35, 37 a 39 (přihláška č. 3 418 647).

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Deutsche BP AG.

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Německá slovní ochranná známka „GASOLIN“ (ochranná známka č. 763 901) pro výrobky zařazené do třídy 4.

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitky.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Vyhovění odvolání pro určité výrobky třídy 4.

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 15 odst. 2 písm. b) ve spojení s čl. 43 odst. 2 nařízení č. 40/94 (1), protože užívání namítané ochranné známky, které by právo zachovávalo, nebylo dostatečně prokázáno a porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 40/94, protože mezi kolidujícími ochrannými známkami neexistuje nebezpečí záměny.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1994, L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).


title: Věc T-157/14: Žaloba podaná dne 28. února 2014 – JingAo Solar a další v. Rada

text:
               26.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 159/33

         Žaloba podaná dne 28. února 2014 – JingAo Solar a další v. Rada
   (Věc T-157/14)
   2014/C 159/45
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: JingAo Solar Co. Ltd (Ningjin, Čína) Shanghai JA Solar Technology Co. Ltd (Shanghai, Čína); Yangzhou JA Solar Technology Co. Ltd (Yangzhou, Čína); Hefei JA Solar Technology Co. Ltd (Hefei, Čína); Shanghai JA Solar PV Technology Co. Ltd (Shanghai); a JA Solar GmbH (Mnichov, Německo) (zástupci: A. Willems, S. De Knop a J. Charles, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               prohlásil žalobu za přípustnou,

               —

               zrušil prováděcí nařízení Rady (EU) č. 1238/2013, kterým se ukládá konečné antidumpingové clo a s konečnou platností vybírá uložené prozatímní clo na dovoz krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků) pocházejících nebo odesílaných z Čínské lidové republiky (Úř. věst. L 325, s. 1), v rozsahu, v němž se týká žalobkyň,

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně šest žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z tvrzení, že orgány stanovením antidumpingových opatření na krystalické křemíkové fotovoltaické moduly a hlavní komponenty odesílané z Čínské lidové republiky, ačkoliv v oznámení o zahájení řízení se uváděly pouze krystalické křemíkové fotovoltaické moduly a hlavní komponenty pocházející z Čínské lidové republiky, porušily čl. 5 odst. 10 a odst. 11 nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 (1).

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že orgány stanovením antidumpingových opatření na krystalické křemíkové fotovoltaické moduly a hlavní komponenty, které nebyly předmětem antidumpingového šetření, porušily články 1 a 17 nařízení Rady (ES) č. 1225/2009.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z tvrzení, že orgány uplatněním metody, která se vztahuje na netržní hospodářství, pro výpočet dumpingového rozpětí výrobků pocházejících ze zemí s tržním hospodářstvím porušily článek 2 nařízení Rady (ES) č. 1225/2009.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že orgány tím, že uskutečnily jediné vyšetřování pro dva odlišné výrobky (tj. krystalické křemíkové fotovoltaické moduly a články), porušily čl. 1 odst. 4 nařízení Rady (ES) č. 1225/2009.

               5.

               Pátý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že orgány tím, že nepřezkoumaly žádosti žalobkyň o status podniku působícího v tržním hospodářství, porušily čl. 2 odst. 7 písm. c) nařízení Rady (ES) č. 1225/2009.

               6.

               Šestý žalobní důvod vycházející z tvrzení, orgány tím, že zvlášť nevyčíslily újmu způsobenou průmyslu Unie dumpingovým dovozem i ostatními známými okolnostmi, a v důsledku toho stanovily clo ve výši, která přesahuje to, co je nezbytné pro náhradu újmy průmyslu Unie způsobené dumpingovým dovozem, porušily článek 3 a čl. 9 odst. 4 nařízení Rady (ES) č. 1225/2009.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (Úř. věst. 2009, L 343, s. 51).


title: Věc C-288/06: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgericht Köln (Německo) dne 3. července 2006 – Deutsche Post AG v. Spolková republika Německo, vedlejší účastnice řízení: Citipost Gesellschaft für Kurier- und Postdienstleistungen mbH Hannover

text:
               28.10.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 261/7

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgericht Köln (Německo) dne 3. července 2006 – Deutsche Post AG v. Spolková republika Německo, vedlejší účastnice řízení: Citipost Gesellschaft für Kurier- und Postdienstleistungen mbH Hannover
   (Věc C-288/06)
   (2006/C 261/12)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Verwaltungsgericht Köln (Německo)
   Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Deutsche Post AG

      Žalovaná: Spolková republika Německo

      Vedlejší účastnice řízení: Citipost Gesellschaft für Kurier- und Postdienstleistungen mbH Hannover
   Předběžná otázka
   Má být čl. 47 odst. 2 ve spojení s článkem 95 Smlouvy o ES ve spojení s čl. 12 pátou odrážkou ve spojení s čl. 7 odst. 1 směrnice 97/67/ES ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/39/ES (1) ze dne 10. června 2002 vykládán v tom smyslu, že v případě, že poskytovatel všeobecných služeb uplatňuje zvláštní sazby pro své obchodní zákazníky, kteří odevzdávají předtříděné poštovní zásilky do poštovní sítě v poštovních centrech, je povinen uplatňovat tyto zvláštní sazby také vůči podnikům, které poštovní zásilky vybírají u odesílatele a odevzdávají je do poštovní sítě předem tříděné ve stejném přístupovém místě a za stejných podmínek jako obchodní zákazníci, aniž by to poskytovatel všeobecné služby mohl s ohledem na svou povinnost odmítnout?

      (1)  Úř. věst. L 176, s. 21; Zvl. vyd. 06/04, s. 316.


title: Věc T-299/13: Usnesení Tribunálu ze dne 17. března 2017 – El Corte Inglés v. EUIPO – AATC Trading (ALIA)

text:
               6.6.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 178/33

         Usnesení Tribunálu ze dne 17. března 2017 – El Corte Inglés v. EUIPO – AATC Trading (ALIA)
   (Věc T-299/13) (1)

   (2017/C 178/48)
   Jednací jazyk: španělština
   Předseda prvního senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 215, 27.7.2013.


title: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne  6. října 2005  ve věci C-243/03: Komise Evropských společenství proti Francouzské republice (DPH — Odpočet daně zaplacené na vstupu — Vybavení financované prostřednictvím dotací)

text:
               26.11.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 296/2

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (třetího senátu)
   ze dne 6. října 2005
   ve věci C-243/03: Komise Evropských společenství proti Francouzské republice (1)

   (DPH - Odpočet daně zaplacené na vstupu - Vybavení financované prostřednictvím dotací)
   (2005/C 296/03)
   Jednací jazyk: francouzština
   Ve věci C-243/03, jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES, podaná dne 6. června 2003, Komise Evropských společenství (zmocněnec: E. Traversa, ve spolupráci s N. Coutrelisem, avocat) proti Francouzské republice (zmocněnci: G. de Bergues a C. Jurgensen-Mercier), podporované: Španělským královstvím (zmocněnkyně: N. Díaz Abad), Soudní dvůr (třetí senát), ve složení A. Rosas, předseda senátu, J.-P. Puissochet, S. von Bahr (zpravodaj), J. Malenovský a U. Lõhmus, soudci, generální advokát: M. Poiares Maduro, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 6. října 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Francouzská republika tím, že zavedla zvláštní pravidlo, které omezuje odpočitatelnost daně z přidané hodnoty vztahující se na koupi vybavení z důvodu jeho financování prostřednictvím dotací, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z práva Společenství, a zejména z článků 17 a 19 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně, ve znění směrnice Rady 95/7/ES ze dne 10. dubna 1995.

               2)

               Francouzské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

               3)

               Španělské království ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 171, 19.7.2003.


title: Věc C-4/11: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 14. listopadu 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hessischer Verwaltungsgerichtshof — Německo) — Spolková republika Německo v. Kaveh Puid ( „Azyl — Listina základních práv Evropské unie — Článek 4 — Nařízení (ES) č. 343/2003 — Článek 3 odst. 1 a 2 — Určení členského státu příslušného k posuzování žádosti o azyl podané státním příslušníkem třetí země v některém z členských států — Články 6 až 12 — Kritéria k určení příslušného členského státu — Článek 13 — Podpůrné ustanovení“ )

text:
               11.1.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 9/2

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 14. listopadu 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hessischer Verwaltungsgerichtshof — Německo) — Spolková republika Německo v. Kaveh Puid
   (Věc C-4/11) (1)

   (Azyl - Listina základních práv Evropské unie - Článek 4 - Nařízení (ES) č. 343/2003 - Článek 3 odst. 1 a 2 - Určení členského státu příslušného k posuzování žádosti o azyl podané státním příslušníkem třetí země v některém z členských států - Články 6 až 12 - Kritéria k určení příslušného členského státu - Článek 13 - Podpůrné ustanovení)
   2014/C 9/02
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Hessischer Verwaltungsgerichtshof

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Spolková republika Německo

      Žalovaný: Kaveh Puid

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Hessischer Verwaltungsgerichtshof — Výklad čl. 3 odst. 2 první věty nařízení Rady (ES) č. 343/2003 ze dne 18. února 2003, kterým se stanoví kritéria a postupy pro určení členského státu příslušného k posuzování žádosti o azyl podané státním příslušníkem třetí země v některém z členských států (Úř. věst. L 50, s. 1; Zvl. vyd. 19/06, s. 109) — Povinnost členského státu převzít odpovědnost za posouzení žádosti o azyl na základě čl. 3 odst. 2 nařízení (ES) č. 343/2003 v případě hrozícího porušení základních práv žadatele nebo neuplatnění minimálních norem stanovených směrnicemi 2003/9/ES a 2005/85/ES členským státem příslušným k posouzení žádosti na základě kritérií stanovených uvedeným nařízením

      Výrok

   Nemohou-li členské státy nevědět o skutečnosti, že systémové nedostatky azylového řízení a podmínek přijímání žadatelů o azyl v členském státě, který byl původně na základě kritérií stanovených v kapitole III nařízení Rady (ES) č. 343/2003 ze dne 18. února 2003, kterým se stanoví kritéria a postupy pro určení členského státu příslušného k posuzování žádosti o azyl podané státním příslušníkem třetí země v některém z členských států, určen za příslušný k posouzení žádosti, představují závažné a prokazatelné důvody pro domněnku, že dotyčný žadatel o azyl bude vystaven skutečnému riziku nelidského nebo ponižujícího zacházení ve smyslu článku 4 Listiny základních práv Evropské unie, což musí ověřit předkládající soud, nesmí členský stát, který určuje příslušný členský stát, žadatele o azyl přemístit do členského státu původně určeného za příslušný k posouzení žádosti a je s výhradou využití možnosti, že žádost posoudí sám, povinen pokračovat v přezkumu kritérií stanovených v uvedené kapitole, aby tak určil, zda lze na základě některého z uvedených kritérií, nebo v opačném případě na základě článku 13 téhož nařízení, určit za příslušný některý jiný členský stát.
   Naproti tomu v takovéto situaci skutečnost, že žadatel o azyl nemůže být přemístěn do členského státu, který byl původně určen za příslušný k posouzení žádosti, jako taková neznamená, že členský stát, který určuje příslušný členský stát, je na základě čl. 3 odst. 2 nařízení č. 343/2003 povinen sám posoudit žádost o azyl.

      (1)  Úř. věst. C 95, 26.3.2011.


title: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne  10. listopadu 2005  ve věci C-307/03: Italská republika proti Komisi Evropských společenství (EZOZF — Účetní závěrka — Rozhodnutí 2003/364/ES — Plodiny na orné půdě — Kontroly na místě — Vrácení podpor vyplacených na plochy nesplňující požadavky — Nepravdivá prohlášení)

text:
               14.1.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 10/2

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (prvního senátu)
   ze dne 10. listopadu 2005
   ve věci C-307/03: Italská republika proti Komisi Evropských společenství (1)

   (EZOZF - Účetní závěrka - Rozhodnutí 2003/364/ES - Plodiny na orné půdě - Kontroly na místě - Vrácení podpor vyplacených na plochy nesplňující požadavky - Nepravdivá prohlášení)
   (2006/C 10/02)
   Jednací jazyk: italština
   Ve věci C-307/03, jejímž předmětem je žaloba na neplatnost na základě článku 230 ES, podaná dne 18. července 2003, Italská republika (zmocněnci: I. M. Braguglia a M. Fiorilli) proti Komisi Evropských společenství (zmocněnci: C. Cattabriga a L. Visaggio), Soudní dvůr (první senát), ve složení P. Jann (zpravodaj), předseda, J. N. Cunha Rodrigues, K. Lenaerts, E. Juhász a M. Ilešič, soudci, generální advokát: J. Kokott, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 10. listopadu 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Italské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 226 ze dne 20.9.2003.


title: Věc C-31/10: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 9. prosince 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzhof — Německo) — Minerva Kulturreisen GmbH v. Finanzamt Freital ( „Šestá směrnice o DPH — Článek 26 — Zvláštní režim pro cestovní kanceláře a organizátory turistických zájezdů — Rozsah působnosti — Vstupenky na operní představení bez dalších služeb“ )

text:
               19.2.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 55/15

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 9. prosince 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzhof — Německo) — Minerva Kulturreisen GmbH v. Finanzamt Freital
   (Věc C-31/10) (1)

   (Šestá směrnice o DPH - Článek 26 - Zvláštní režim pro cestovní kanceláře a organizátory turistických zájezdů - Rozsah působnosti - Vstupenky na operní představení bez dalších služeb)
   2011/C 55/27
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesfinanzhof

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Minerva Kulturreisen GmbH

      Žalovaný: Finanzamt Freital

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Bundesfinanzhof — Výklad článku 26 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23) — Zvláštní režim pro cestovní kanceláře — Prodej lístků na operní představení bez poskytnutí dalších služeb

      Výrok

   Článek 26 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně musí být vykládán tak, že se nepoužije na samostatný prodej vstupenek na operní představení cestovní kanceláří bez poskytnutí cestovní služby.

      (1)  Úř. věst. C 100, 17.4.2010.


title: Věc T-120/14: Žaloba podaná dne 18. února 2014 – PT Ciliandra Perkasa v. Rada

text:
               14.4.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 112/58

         Žaloba podaná dne 18. února 2014 – PT Ciliandra Perkasa v. Rada
   (Věc T-120/14)
   2014/C 112/76
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: PT Ciliandra Perkasa (West Jakarta, Indonésie) (zástupci: F. Graafsma a J. Cornelis, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil prováděcí nařízení Rady (EU) č. 1194/2013 ze dne 19. listopadu 2013 o uložení konečného antidumpingového cla a o konečném výběru prozatímního cla uloženého na dovoz bionafty pocházející z Argentiny a Indonésie (Úř. věst. L 315, s. 2) v rozsahu, v němž ukládá žalobkyni antidumpingové clo; a

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z tvrzení, že Rada a Komise (dále jen „orgány“) se dopustily zjevně nesprávného posouzení, když konstatovaly, že nákupní ceny žalobkyně týkající se surového palmového oleje jsou zkreslené. Orgány konkrétně nevzaly v úvahu, že žalobkyně je vertikálně plně integrovaným producentem bionafty a že v důsledku toho účinky systému diferencované vývozní daně se na ni nevztahuje. Orgány se krom toho dopustily nesprávného posouzení tím, že (i) nekonstatovaly, že žalobkyně a s ní spojení dodavatelé surového palmového oleje tvoří jedinou hospodářskou entitu pro všechny praktické a dokonce právní účely, a (ii) konstatovaly, že nákupní ceny žalobkyně, týkající se surového palmového oleje, od propojených společností nebyly na trhu běžné.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že antidumpingová dohoda WTO neumožňuje úpravu nákladů z důvodu, že tyto náklady jsou nižší než na jiných trzích nebo jsou „zkreslené“ z důvodu vládních zásahů. Článek 2 odst. 5 nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (Úř. věst. L 343, s. 51; dále jen „základní nařízení“), tedy musí být prohlášen za nepoužitelný v rozsahu, v němž stanoví možnost upravit náklady.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z tvrzení, že úprava nákladů na surový palmový olej v projednávané věci představuje porušení čl. 2 odst. 5 základního nařízení. Žalobkyně konkrétně tvrdí:

                           —

                           Nezbytné důkazy, na jejichž základě bylo konstatováno, že ceny surového palmového oleje na indonéském trhu jsou zkreslené, chybí a orgány se dopustily zjevně nesprávného posouzení tím, že konstatovaly, že ceny surového palmového oleje na indonéském trhu jsou zkreslené;

                           —

                           tím, že orgány pro úpravu nákladů použily referenční exportní ceny, neupravily náklady „přiměřeně“, jak stanoví čl. 2 odst. 5 základního nařízení, nebo na základě „zdrojů, které nejsou takovým zkreslením dotčeny“, a

                           —

                           článek 2 odst. 5 základního nařízení neumožnuje upravit náklady v situacích, ve kterých jsou ceny údajně „nízké“.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že Rada tím, že stanovila přiměřené ziskové rozpětí, nesplnila právní povinnost stanovenou v čl. 2 odst. 6 písm. c) základního nařízení. Uvedený článek vyžaduje, aby rozsah přiměřeného ziskového rozpětí nepřesahoval zisk běžně dosahovaný ostatními vývozci nebo výrobci při prodeji výrobků stejné obecné kategorie na vnitřním trhu v zemi původu.

               5.

               Pátý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že orgány nevzaly v úvahu informace a argumenty předložené žalobkyní v průběhu šetření. Tím, že řádně a nestranně nepřezkoumaly všechny relevantní důkazy, které byly předloženy, nejen porušily svou povinnost řádné péče a řádné správy, ale rovněž nesplnily povinnost stanovenou v čl. 20 odst. 5 základního nařízení, jakož i povinnost uvést odůvodnění, která je stanovena v článku 253 SEU (článek 296 SFEU).


title: Věc T-170/07: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 8. května 2009 — Opus Arte UK v. OHIM Arte (OPUS ARTE)

text:
               4.7.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 153/50

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 8. května 2009 — Opus Arte UK v. OHIM Arte (OPUS ARTE)
   (Věc T-170/07) (1)

   2009/C 153/95

      Jednací jazyk: angličtina

   Předseda sedmého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 170, 21.7.2007.


title: Věc C-354/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal da Relação de Évora (Portugalsko) dne 13. července 2015 – Andrew Marcus Henderson v. Novo Banco SA

text:
               14.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 302/24

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal da Relação de Évora (Portugalsko) dne 13. července 2015 – Andrew Marcus Henderson v. Novo Banco SA
   (Věc C-354/15)
   (2015/C 302/31)
   Jednací jazyk: portugalština

      Předkládající soud

   Tribunal da Relação de Évora

      Účastníci původního řízení

      Odvolatel: Andrew Marcus Henderson

      Odpůrkyně: Novo Banco SA

      Předběžné otázky

               1)

               V případě, že portugalský soud, před nímž je vedeno občanské soudní řízení proti občanovi s bydlištěm v jiném členském státě Evropské unie, nařídil předvolání tohoto občana pro účely uvedeného řízení doporučeným dopisem s potvrzením o přijetí a příslušné potvrzení o přijetí se nevrátilo, může portugalský soud mít s ohledem na uvedené nařízení [(ES) č. 1393/2007 (1)] a na zásady, z nichž vychází, za to, že bylo provedeno předvolání, a to na základě listin předložených poskytovatelem poštovních služeb státu bydliště adresáta úředního dopisu, které potvrzují doručení doporučeného dopisu s potvrzením o přijetí adresátovi?

               2)

               Je použití ustanovení článku 230 portugalského občanského soudního řádu v případě uvedeném v první otázce v rozporu s nařízením a se zásadami, z nichž vychází?

               3)

               Je použití ustanovení čl. 191 odst. 2 portugalského občanského soudního řádu v projednávané věci v rozporu s nařízením a se zásadami, z nichž vychází?

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1393/2007 ze dne 13. listopadu 2007 o doručování soudních a mimosoudních písemností ve věcech občanských a obchodních v členských státech (doručování písemností) a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 1348/2000 (Úř. věst. L 324, s. 79).


title: Věc T-656/13: Žaloba podaná dne 10. prosince 2013 — The Smiley Company v. OHIM (tvar sušenky)

text:
               1.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 61/10

         Žaloba podaná dne 10. prosince 2013 — The Smiley Company v. OHIM (tvar sušenky)
   (Věc T-656/13)
   2014/C 61/18
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: The Smiley Company SPRL (Brusel, Belgie) (zástupce: A. Freitag, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 8. října 2013 ve věci R 997/2013-4;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: trojrozměrná ochranná známka představující tvar sušenky s usmívajícím se obličejem pro výrobky zařazené do tříd 29 a 30 — přihláška ochranné známky Společenství č. 11 133 683

      Rozhodnutí průzkumového referenta: částečné zamítnutí přihlášky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009


title: Věc C-303/09: Žaloba podaná dne 30. července 2009 — Komise Evropských společenství v. Italská republika

text:
               24.10.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 256/11

         Žaloba podaná dne 30. července 2009 — Komise Evropských společenství v. Italská republika
   (Věc C-303/09)
   2009/C 256/20
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: L. Flynn a E. Righini, zmocněnci)

      Žalovaná: Italská republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Italská republika tím, že ve stanovené lhůtě nepřijala právní a správní předpisy nezbytné pro zrušení režimu podpor, který byl prohlášen za neoprávněný a neslučitelný se společným trhem rozhodnutím Komise 2005/315/ES ze dne 20. října 2004 o režimu podpor, který Itálie provádí ve prospěch podniků, které investovaly v obcích postižených přírodními pohromami v roce 2002 [oznámeno dne 22. října 2004 pod číslem K(2004) 3893, Úř. věst. L 100, 20.4.2005, s. 46] a pro navrácení příjemci podpor, které jim byly poskytnuty na základě tohoto režimu, nesplnila své povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 2, 5 a 6 tohoto rozhodnutí a ze Smlouvy o ES;

               —

               uložit Italské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Lhůta, ve které měla Itálie zrušit režim podpor a požadovat navrácení podpor poskytnutých neoprávněně, uplynula dva měsíce po oznámení tohoto rozhodnutí. Více než čtyři roky poté musí být italským orgánům navráceno více než 25 % vyplacených podpor, ohledně kterých zaslaly platební výměr a musejí ještě sdělit Komisi částku podpor vyplacených příjemcům, kteří neměli přednostní nárok čerpat z režimu.


title: Věc T-132/13: Usnesení Tribunálu ze dne 28. dubna 2014 – Deweerdt a další v. Účetní dvůr

text:
               24.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 194/38

         Usnesení Tribunálu ze dne 28. dubna 2014 – Deweerdt a další v. Účetní dvůr
   (Věc T-132/13) (1)

   2014/C 194/52
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda druhého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 123, 27. 4. 2013.


title: Věc T-634/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 26. září 2014 – Arctic Paper Mochenwangen v. Komise „Životní prostředí – Směrnice 2003/87/ES – Systém pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů – Přechodná pravidla harmonizovaného přidělování bezplatných povolenek na emise od roku 2013 – Rozhodnutí 2011/278/EU – Vnitrostátní prováděcí opatření předložená Německem – Ustanovení týkající se případů vykazujících nadměrné obtíže – Svoboda podnikání – Vlastnické právo – Proporcionalita“

text:
               10.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 395/49

      Rozsudek Tribunálu ze dne 26. září 2014 – Arctic Paper Mochenwangen v. Komise
      (Věc T-634/13) (1)

      („Životní prostředí - Směrnice 2003/87/ES - Systém pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů - Přechodná pravidla harmonizovaného přidělování bezplatných povolenek na emise od roku 2013 - Rozhodnutí 2011/278/EU - Vnitrostátní prováděcí opatření předložená Německem - Ustanovení týkající se případů vykazujících nadměrné obtíže - Svoboda podnikání - Vlastnické právo - Proporcionalita“)
      (2014/C 395/62)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Arctic Paper Mochenwangen GmbH (Wolpertswende, Německo) (zástupce: S. Kobes, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: E. White, C. Hermes a K. Herrmann, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh na zrušení čl. 1 odst. 1 rozhodnutí Komise 2013/448/EU ze dne 5. září 2013 o vnitrostátních prováděcích opatřeních pro přechodné bezplatné přidělování povolenek na emise skleníkových plynů v souladu s čl. 11 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES (Úř. věst. L 240, s. 27) v rozsahu, v němž se zamítá začlenění zařízení s identifikátorem DE000000000000563 do seznamu zařízení stanoveného v čl. 11 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES (Úř. věst. L 275, s. 32; Zvl. vyd. 15/07, s. 631), a příslušné předběžné celkové množství bezplatných povolenek na emise k přidělení tomuto zařízení.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti Arctic Paper Mochenwangen se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 31, 1.2.2014.


title: Věc C-53/07: Žaloba podaná dne 6. února 2007 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika

text:
               24.3.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 69/11

         Žaloba podaná dne 6. února 2007 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika
   (Věc C-53/07)
   (2007/C 69/25)
   Jednací jazyk: řečtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: M. Patakia a C. Zadra)

      Žalovaná: Řecká republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Řecká republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Komise 2004/104/ES (1) ze dne 14. října 2004 o přizpůsobení technickému postupu směrnice Rady 72/245/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se potlačení vysokofrekvenčního rušení způsobovaného zážehovými motory namontovanými do motorových vozidel a doplnění směrnice 70/156/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel, nesplnila své povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice;

               —

               uložil Řecké republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta pro provedení směrnice 2004/104/ES do vnitrostátního právního řádu uplynula dne 31. prosince 2005.

      (1)  Úř. věst. L 337, 13.11.2004, s. 13.


title: Věc C-422/16: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 14. června 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Trier – Německo) – Verband Sozialer Wettbewerb eV v. TofuTown.com GmbH „Řízení o předběžné otázce — Společná organizace trhů se zemědělskými produkty — Nařízení (EU) č. 1308/2013 — Článek 78 a příloha VII část III — Rozhodnutí 2010/791/EU — Definice, označení a obchodní názvy — ‚Mléko‘ a ‚mléčné výrobky‘ — Názvy používané při propagaci čistě rostlinných potravin a jejich uvádění na trh“

text:
               21.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 277/18

         Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 14. června 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Trier – Německo) – Verband Sozialer Wettbewerb eV v. TofuTown.com GmbH
   (Věc C-422/16) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Společná organizace trhů se zemědělskými produkty - Nařízení (EU) č. 1308/2013 - Článek 78 a příloha VII část III - Rozhodnutí 2010/791/EU - Definice, označení a obchodní názvy - ‚Mléko‘ a ‚mléčné výrobky‘ - Názvy používané při propagaci čistě rostlinných potravin a jejich uvádění na trh“)
   (2017/C 277/24)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Landgericht Trier

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Verband Sozialer Wettbewerb eV

      Žalovaná: TofuTown.com GmbH

      Výrok

   Článek 78 odst. 2 a příloha VII část III nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1308/2013 ze dne 17. prosince 2013, kterým se stanoví společná organizace trhů se zemědělskými produkty a zrušují nařízení Rady (EHS) č. 922/72, (EHS) č. 234/79, (ES) č. 1037/2001 a (ES) č. 1234/2007, musí být vykládány v tom smyslu, že brání tomu, aby výraz „mléko“ a názvy, které toto nařízení vyhrazuje výlučně pro mléčné výrobky, byly užívány, při uvádění na trh nebo v reklamě, pro označení čistě rostlinného produktu, a to i pokud jsou tyto názvy doplněny vysvětlujícími nebo popisnými údaji o rostlinném původu dotčeného produktu, ledaže je tento produkt uveden v příloze I rozhodnutí Komise 2010/791/EU ze dne 20. prosince 2010, kterým se stanoví seznam produktů uvedených v bodě III odst. 1 druhém pododstavci přílohy XII nařízení Rady (ES) č. 1234/2007.

      (1)  Úř. věst. C 350, 26.9.2016.


title: Věc F-1/07: Žaloba podaná dne 3. ledna 2007 – Chassagne v. Komise

text:
               24.2.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 42/49

         Žaloba podaná dne 3. ledna 2007 – Chassagne v. Komise
   (Věc F-1/07)
   (2007/C 42/86)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Olivier Chassagne (Brusel, Belgie) (zástupce: Y. Minatchy, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí Komise ze dne 17. listopadu 2006, kterým se vydává seznam povýšených zaměstnanců, a opatření, která z něj pro žalobce vyplývají;

               —

               rozhodnout o jakémkoliv opatření nezbytném pro zachování práv a zájmů žalobce;

               —

               uložit žalované zaplatit náhradu škody ve výši 160 184 eur;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobce zpochybňuje rozhodnutí Komise nezapsat jeho jméno na seznam úředníků povýšených za hodnotící období 2006 z důvodu, že nemohl získat za toto období ani hodnotící zprávu – neboť hodnotící řízení, které se jej týkalo, ke dni sporného rozhodnutí dosud probíhalo – ani známku.
   Žaloba je odůvodněna hlavně skutečností, že orgán oprávněný ke jmenování žalobce nepřipustil k hodnocení a povýšení za rok 2006, čímž způsobil zpoždění k újmě jeho kariéry.
   Žalobce má za to, že napadené rozhodnutí: i) porušuje více obecných zásad práva Společenství, zejména ochranu práv obhajoby, povinnost odůvodnění, zákaz zjevně nesprávného posouzení, ochranu legitimního očekávání, právní jistotu a rovné zacházení; ii) porušuje více ustanovení práva Společenství, zejména články 43 a 45 služebního řádu a obecná prováděcí ustanovení, která Komise přijala pro jejich použití.


title: Věc F-87/12: Žaloba podaná dne 10. srpna 2012 — ZZ v. Komise

text:
               20.10.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 319/19

         Žaloba podaná dne 10. srpna 2012 — ZZ v. Komise
   (Věc F-87/12)
   2012/C 319/36
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupci: D. Abreu Caldas, A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal a S. Orlandi, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí Komise omezit dobu, na kterou lze prodloužit pracovní smlouva žalobce.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               Zrušit rozhodnutí Komise ze dne 18. listopadu 2011 v rozsahu, v němž omezuje dobu, na kterou lze prodloužit pracovní smlouva dočasného pracovníka, kterou uzavřel žalobce dne 31. března 2012;

               —

               uložit žalované úhradu předběžné částky ve výši 1 euro za škodu utrpěnou žalobcem;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-306/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 5. července 2017 – Gamet v. EUIPO – „Metal-Bud II“ Robert Gubała (dveřní klika) „(Průmyslový) vzor Společenství — Řízení o prohlášení neplatnosti — Zapsaný (průmyslový) vzor Společenství znázorňující dveřní kliku — Starší (průmyslový) vzor — Důvod neplatnosti — Absence individuální povahy — Míra volnosti původce — Absence odlišného celkového dojmu — Článek 6 a čl. 25 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 6/2002 — Důkazy předložené na podporu námitek po uplynutí stanovené lhůty — Předložení důkazů poprvé až před odvolacím senátem — Posuzovací pravomoc odvolacího senátu — Článek 63 nařízení č. 6/2002“

text:
               21.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 277/40

         Rozsudek Tribunálu ze dne 5. července 2017 – Gamet v. EUIPO – „Metal-Bud II“ Robert Gubała (dveřní klika)
   (Věc T-306/16) (1)

   („(Průmyslový) vzor Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Zapsaný (průmyslový) vzor Společenství znázorňující dveřní kliku - Starší (průmyslový) vzor - Důvod neplatnosti - Absence individuální povahy - Míra volnosti původce - Absence odlišného celkového dojmu - Článek 6 a čl. 25 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 6/2002 - Důkazy předložené na podporu námitek po uplynutí stanovené lhůty - Předložení důkazů poprvé až před odvolacím senátem - Posuzovací pravomoc odvolacího senátu - Článek 63 nařízení č. 6/2002“)
   (2017/C 277/59)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Gamet S.A. (Toruň, Polsko) (zástupkyně: A. Rolbiecka, advokátka)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: J. Ivanauskas, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Firma produkcyjno-handlowa „Metal-Bud II“ Robert Gubała (Świątniki Górne, Polsko) (zástupce: M. Mikosza, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí třetího odvolacího senátu EUIPO ze dne 17. března 2016 (věc R 2040/2014-3) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Firma produkcyjno-handlowa „Metal-Bud II“ Robert Gubała a Gamet.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti Gamet S.A. se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 296, 16.8.2016.


title: Věc F-100/07: Žaloba podaná dne 1. října 2007 – Tsirimiagos v. Výbor regionů

text:
               10.11.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/73

         Žaloba podaná dne 1. října 2007 – Tsirimiagos v. Výbor regionů
   (Věc F-100/07)
   (2007/C 269/133)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Kyriakos Tsirimiagos (Kraainem, Belgie) (zástupce: M.-A. Lucas, advokát)

      Žalovaný: Výbor regionů Evropské unie
   Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí ředitele ředitelství pro administrativu VR ze dne 21. listopadu 2006 o navrácení částek vyplacených žalobci na základě uplatnění koeficientu, kterým se násobí část výdělku převáděná do Francie od dubna 2004 do května 2005, v částce 2 120,16 eur,

               —

               zrušit v rozsahu, v němž to vyžaduje rozhodnutí ze dne 21. června 2007, zamítnutí jeho správní stížnosti ze dne 21. února 2007, podané proti rozhodnutí ze dne 21. listopadu 2006 v rozsahu, v němž potvrzuje navrácení v částce 2 038,61 eur,

               —

               uložit Výboru regionů, aby mu zaplatil částku 2 038,61 eur zadrženou z jeho platu, zvýšenou o úroky z prodlení se sazbou 8 % ročně ode dne 1. prosince 2006, dne stržení částky až do jejího úplného splacení,

               —

               uložit Výboru regionů Evropské unie náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Na podporu své žaloby žalobce uplatňuje žalobní důvody, které jsou velmi podobné žalobním důvodům uplatněným v rámci věci F-59/07 (1).

      (1)  Úř. věst. EU C 199 ze dne 25.8.2007, s. 51.


title: Věc T-511/11: Žaloba podaná dne 26. září 2011 — Francie v. Komise

text:
               19.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 340/31

         Žaloba podaná dne 26. září 2011 — Francie v. Komise
   (Věc T-511/11)
   2011/C 340/62
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Francouzská republika (zástupci: E. Belliard, G. de Bergues, J. Gstalter a J. Rossi, zmocněnci)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhové žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Touto žalobou se žalobkyně domáhá, aby Tribunál zrušil rozhodnutí Evropské komise K(2011) 4973 v konečném znění, ze dne 13. července 2011 o státní podpoře č. C 46/2003 týkající se příspěvků ve prospěch Association interprofessionnelle du bétail et des viandes (Národní mezioborové sdružení pro dobytek a maso) (Interbev). Komise měla za to, že dobrovolné příspěvky vybírané sdružením Interbev, které se staly povinnými, jsou státní podporou slučitelnou se společným trhem.
   Žalobkyně uplatňuje na podporu své žaloby dva žalobní důvody, z nichž první je v zásadě totožný se žalobním důvodem uplatněným v rámci věci T-478/11, Francie v. Komise, nebo tomuto žalobnímu důvodu podobný.


title: Věc T-182/16: Usnesení Tribunálu ze dne 26. června 2017 – L'Oréal v. EUIPO – Guinot (MASTER DUO) „Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie MASTER DUO — Starší národní obrazová ochranná známka MASTERS COLORS PARIS — Relativní důvod pro zamítnutí zápisu — Nebezpečí záměny — Čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 — Žaloba po právní stránce zjevně zcela neopodstatněná — Článek 126 jednacího řádu“

text:
               14.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/19

         Usnesení Tribunálu ze dne 26. června 2017 – L'Oréal v. EUIPO – Guinot (MASTER DUO)
   (Věc T-182/16) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie MASTER DUO - Starší národní obrazová ochranná známka MASTERS COLORS PARIS - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Nebezpečí záměny - Čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Žaloba po právní stránce zjevně zcela neopodstatněná - Článek 126 jednacího řádu“)
   (2017/C 269/27)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: L'Oréal (Paříž, Francie) (zástupci: T. de Haan a P. Péters, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: D. Hanf, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Guinot (Paříž) (zástupce: A. Sion, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 23. února 2016 (věc R 2916/2014-5) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Guinot a L’Oréal.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti L’Oréal se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 222, 20.6.2016.


title: Věc F-44/09: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 29. června 2010 — Knöll v. Evropský policejní úřad (Europol) ( „Veřejná služba — Zaměstnanci Europolu — Neprodloužení smlouvy — Smlouva na dobu neurčitou — Článek 6 služebního řádu zaměstnanců Europolu — Zásada dodržení práva na obhajobu“ )

text:
               23.10.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 288/72

      Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 29. června 2010 — Knöll v. Evropský policejní úřad (Europol)
      (Věc F-44/09) (1)

      (Veřejná služba - Zaměstnanci Europolu - Neprodloužení smlouvy - Smlouva na dobu neurčitou - Článek 6 služebního řádu zaměstnanců Europolu - Zásada dodržení práva na obhajobu)
      (2010/C 288/134)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Brigitte Knöll (Hochheim am Main, Německo) (zástupci: původně P. de Casparis, advokátka, poté W. J. Dammingh a N. D. Dane, advokáti)

         Žalovaný: Evropský policejní úřad (Europol) (zástupci: D. Neumann a D. El Khoury, zmocněnci, ve spolupráci s B. Wägenbaurem a R. Van der Houtem, advokáty)

         Předmět věci

      Zrušení rozhodnutí ze dne 12. června 2009, kterým byla žalobkyně informována o nemožnosti nabídnout jí trvalé zaměstnání, jakož i rozhodnutí ze dne 7. ledna 2009, kterým byla zamítnuta její stížnost podaná proti prvnímu rozhodnutí.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Rozhodnutí ze dne 12 června 2008, kterým Evropský policejní úřad (Europol) odmítl uzavřít s B. Knöll smlouvu na dobu neurčitou, se zrušuje.

                  2)

                  Europolu se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 180, 1.8.2009, s. 64.


               20.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 81/13

         Žádost Hæstiréttur Íslands předložená dne 14. listopadu 2013 o poradní stanovisko Soudního dvora ESVO ve věci Islandský stát v. Atli Cunnarsson
   (Věc E-26/13)
   2014/C 81/12
   Dopisem ze dne 14. listopadu 2013, který podatelna Soudního dvora ESVO obdržela dne 15. listopadu 2013, požádal Hæstiréttur Íslands (Nejvyšší soud Islandu) Soudní dvůr ESVO o stanovisko ve věci Islandský stát v. Atli Gunnarsson, týkající se následujících otázek:

               1.

               Je postup členského státu (A), který je smluvní stranou Dohody o Evropském hospodářském prostoru a který pro účely přiznání daně z příjmu neumožňuje manželům sloučit jejich osobní daňové úlevy, jestliže se oba manželé přestěhují ze státu (A) a žijí v jiném státě (B) Evropského hospodářského prostoru, kde jeden z nich pobírá důchod ze státu (A) a druhý nemá žádný příjem, přičemž by se daňové postavení manželů v případě, že by oba žili ve státě (A), lišilo, včetně toho, že by měli nárok sloučit své osobní daňové úlevy, v souladu s článkem 28 Dohody o Evropském hospodářském prostoru a/nebo článkem 7 směrnice 2004/38/ES?

               2.

               Má pro účely odpovědi na otázku č. 1 význam to, že Dohoda o Evropském hospodářském prostoru neobsahuje žádné ustanovení, které by odpovídalo ustanovení článku 21 Smlouvy o fungování Evropské unie?


title: Věc T-166/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 14. prosince 2011 — Häfele v. OHIM (Infront) ( „Ochranná známka Společenství — Přihláška slovní ochranné známky Společenství Infront — Absolutní důvod pro zamítnutí — Popisný charakter — Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009“ )

text:
               4.2.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/26

         Rozsudek Tribunálu ze dne 14. prosince 2011 — Häfele v. OHIM (Infront)
   (Věc T-166/11) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Přihláška slovní ochranné známky Společenství Infront - Absolutní důvod pro zamítnutí - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009)
   2012/C 32/53
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Häfele GmbH & Co. KG (Nagold, Německo) (zástupci: M. Eck a J. Dönch, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: původně R. Manea, poté A. Pohlmann, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 17. ledna 2011 (věc R 1711/2010-1) týkajícímu se zápisu slovního označení Infront jako ochranné známky Společenství

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Häfele GmbH & Co. KG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 145, 14.5.2011.


title: Věc T-400/03: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 8. června 2006 – Bachotet v. Komise ( Úředníci — Zrušení odmítnutí zapsat kandidátku do rezervního seznamu dočasných zaměstnanců — Absolvování dotyčnou nové ústní zkoušky uspořádané ke splnění povinností vyplývajících ze zrušujícího rozsudku — Druhé odmítnutí zápisu — Žaloba na neplatnost )

text:
               12.8.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 190/19

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 8. června 2006 – Bachotet v. Komise
   (Věc T-400/03) (1)

   („Úředníci - Zrušení odmítnutí zapsat kandidátku do rezervního seznamu dočasných zaměstnanců - Absolvování dotyčnou nové ústní zkoušky uspořádané ke splnění povinností vyplývajících ze zrušujícího rozsudku - Druhé odmítnutí zápisu - Žaloba na neplatnost“)
   (2006/C 190/33)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Sophie Bachotet (Brusel, Belgie) (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis a E. Marchal, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: H. Tserepa-Lacombe a L. Lozano Palacios, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení odmítnutí komise v rámci výběrového řízení COM/R/A/01/1999 zapsat žalobkyni do rezervního seznamu dočasných zaměstnanců po nové ústní zkoušce uspořádané ke splnění povinností vyplývajících z rozsudku Soudu ze dne 24. září 2002, Bachotet v. Komise (T-182/01, nezveřejněný v Recueil)
   Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí výběrové komise obsažené v dopise ze dne 21. ledna 2003 doručeném žalobkyni o jejím nezapsání do rezervního seznamu v rámci výběrového řízení COM/R/A/01/1999 se zrušuje.

               2)

               Komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 35, 7.2.2004.


title: Spojené věci C-259/10 a C-260/10: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 10. listopadu 2011 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division), Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) — Spojené království) — Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs v. The Rank Group PLC ( „Daně — Šestá směrnice o DPH — Osvobození — Článek 13 část B písm. f) — Sázky, loterie a další formy her — Zásada daňové neutrality — Mechanizované bingo s výhrami v hotovosti ( „mechanised cash bingo“ ) — Hrací automaty — Správní praxe odchylující se od ustanovení právních předpisů — Důvod na obranu vycházející z řádné péče ( „due diligence“ )“ )

text:
               28.1.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 25/9

      Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 10. listopadu 2011 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division), Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) — Spojené království) — Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs v. The Rank Group PLC
      (Spojené věci C-259/10 a C-260/10) (1)

      (Daně - Šestá směrnice o DPH - Osvobození - Článek 13 část B písm. f) - Sázky, loterie a další formy her - Zásada daňové neutrality - Mechanizované bingo s výhrami v hotovosti („mechanised cash bingo“) - Hrací automaty - Správní praxe odchylující se od ustanovení právních předpisů - Důvod na obranu vycházející z řádné péče („due diligence“))
      (2012/C 25/14)
      Jednací jazyk: angličtina

         Předkládající soud

      Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division), Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) (Spojené království)

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

         Žalovaná: The Rank Group PLC

         Předmět věci

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Výklad čl. 13 části B písm. f) směrnice 77/388/EHS: šesté směrnice Rady ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23) — Osvobození sázek, loterií a jiných hazardních her od daně — Mechanizované bingo s výhrami vyplácenými v hotovosti („mechanised cash bingo“) — Právní úprava, která zachází z hlediska DPH rozdílně s plněními a službami, které jsou z pohledu spotřebitele totožné nebo uspokojují jeho stejné potřeby — Rozdílné zacházení v závislosti na výši sázky a výši výhry — Porušení zásady daňové neutrality

         Výrok

                  1)

                  Zásada daňové neutrality musí být vykládána v tom smyslu, že rozdílné zacházení z hlediska daně z přidané hodnoty se dvěma službami, které jsou z pohledu spotřebitele totožné nebo podobné a uspokojují jeho stejné potřeby, stačí ke konstatování porušení této zásady. Takové porušení tedy nevyžaduje, aby byla nadto prokázána skutečná existence hospodářské soutěže mezi dotčenými službami nebo narušení hospodářské soutěže z důvodu uvedeného rozdílného zacházení.

                  2)

                  Při rozdílném zacházení se dvěma hazardními hrami z hlediska přiznání osvobození od daně z přidané hodnoty podle čl. 13 části B písm. f) šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně, musí být zásada daňové neutrality vykládána v tom smyslu, že není třeba zohlednit, že na tyto dvě hry se vztahují odlišné kategorie povolení a z hlediska kontroly a regulace podléhají různým právním režimům.

                  3)

                  Pro účely posouzení, s ohledem na zásadu daňové neutrality, zda jsou dva typy hracích automatů podobné a vyžadují stejné zacházení z hlediska daně z přidané hodnoty, je třeba ověřit, zda používání uvedených typů hracích automatů je srovnatelné z pohledu průměrného spotřebitele a uspokojuje jeho stejné potřeby, přičemž skutečnostmi, které lze v této souvislosti zohlednit, jsou zejména minimální a maximální sázky a výhry, jakož i naděje na výhru.

                  4)

                  Zásada daňové neutrality musí být vykládána v tom smyslu, že osoba povinná k dani nemůže žádat vrácení daně z přidané hodnoty odvedené z určitých služeb s odvoláním na porušení této zásady, pokud daňové orgány dotčeného členského státu v praxi zacházely s podobnými službami jako s osvobozenými od daně, třebaže podle relevantního vnitrostátního práva od daně z přidané hodnoty osvobozeny nejsou.

                  5)

                  Zásada daňové neutrality musí být vykládána v tom smyslu, že členský stát, který využil posuzovací pravomoci podle čl. 13 části B písm. f) šesté směrnice 77/388 a osvobodil od daně z přidané hodnoty poskytnutí veškerých prostředků pro hraní hazardních her, přičemž z tohoto osvobození vyloučil kategorii přístrojů splňujících určitá kritéria, nemůže namítnout proti žádosti o vrácení daně z přidané hodnoty založené na porušení této zásady to, že na vývoj nového typu přístroje nesplňujícího tato kritéria reagoval s řádnou péčí.

         (1)  Úř. věst. C 209, 31.7.2010.


title: Věc T-302/17: Žaloba podaná dne 18. května 2017 – Sata v. EUIPO – Zhejiang Rongpeng Air Tools (6000)

text:
               17.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 231/45

         Žaloba podaná dne 18. května 2017 – Sata v. EUIPO – Zhejiang Rongpeng Air Tools (6000)
   (Věc T-302/17)
   (2017/C 231/57)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Sata GmbH & Co. KG (Kornwestheim, Německo) (zástupkyně: M. C. Simon, advokátka)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Zhejiang Rongpeng Air Tools (Pengjie Town, Čína)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Majitelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Označení „6000“ – Ochranná známka Evropské unie č. 13 112 545

      Řízení před EUIPO: Řízení o prohlášení neplatnosti

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 8. března 2017, ve věci R 656/2016-4

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení;

               —

               v případě přistoupení další účastnice řízení vystupující v námitkovém řízení na straně žalované do řízení uložil této účastnici náhradu nákladů řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               porušení článku 75 nařízení č. 207/2009;

               —

               porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 207/2009;

               —

               porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009;

               —

               porušení zásady rovného zacházení a zásady řádné správy.


title: Věc T-233/16 P: Rozsudek Tribunálu ze dne 27. června 2017 – Ruiz Molina v. EUIPO „Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Dočasní zaměstnanci — Smlouva na dobu určitou s doložkou o ukončení smlouvy v případě, že jméno zaměstnance nebude zapsáno na seznam kandidátů vhodných na přijetí v rámci příštího otevřeného výběrového řízení — Ukončení smlouvy podle doložky o rozvázání pracovního poměru — Překvalifikování smlouvy na dobu určitou na smlouvu na dobu neurčitou — Překážka věci pravomocně rozsouzené — Ustanovení 5 odst. 1 rámcové dohody o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS — Povinnost uvést odůvodnění“

text:
               14.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/15

         Rozsudek Tribunálu ze dne 27. června 2017 – Ruiz Molina v. EUIPO
   (Věc T-233/16 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Dočasní zaměstnanci - Smlouva na dobu určitou s doložkou o ukončení smlouvy v případě, že jméno zaměstnance nebude zapsáno na seznam kandidátů vhodných na přijetí v rámci příštího otevřeného výběrového řízení - Ukončení smlouvy podle doložky o rozvázání pracovního poměru - Překvalifikování smlouvy na dobu určitou na smlouvu na dobu neurčitou - Překážka věci pravomocně rozsouzené - Ustanovení 5 odst. 1 rámcové dohody o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS - Povinnost uvést odůvodnění“)
   (2017/C 269/20)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: José Luis Ruiz Molina (San Juan de Alicante, Španělsko) (zástupci: N. Lhoëst a S. Michiels, advokáti)

      Další účastník řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: A. Lukošiūtė, zmocněnkyně, ve spolupráci s B. Wägenbaurem, advokátem)

      Předmět

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (třetího senátu) ze dne 2. března 2016, Ruiz Molina v. OHIM (F-60/15, EU:F:2016:28), znějící na zrušení tohoto rozsudku.

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               José Luis Ruiz Molina ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Úřadem Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) v rámci tohoto řízení.

      (1)  Úř. věst. C 243, 4.7.2016.


title: Věc C-392/12: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 20. března 2013 — Fruit of the Loom, Inc. v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Blueshore Management SA

text:
               3.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 225/58

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 20. března 2013 — Fruit of the Loom, Inc. v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Blueshore Management SA
   (Věc C-392/12) (1)

   2013/C 225/119
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 355, 17.11.2012.


title: Věc T-620/13: Žaloba podaná dne 22. listopadu 2013 — Marchi Industriale v. ECHA

text:
               25.1.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/36

         Žaloba podaná dne 22. listopadu 2013 — Marchi Industriale v. ECHA
   (Věc T-620/13)
   2014/C 24/68
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Marchi Industriale SpA (Florencie, Itálie) (zástupci: M. Baldassarri a F. Donati, advokáti)

      Žalovaná: Evropská agentura pro chemické látky (ECHA)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál zrušil a tím prohlásil za neplatné rozhodnutí č. SME/2013/3437 přijaté agenturou ECHA tak, aby uvedené rozhodnutí nemělo žádné účinky, včetně prohlášení neplatnosti faktur vydaných za účelem vymáhání vyšších poplatků a údajně splatných peněžitých sankcí

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Tato žaloba je podaná proti rozhodnutí Evropské agentury pro chemické látky, která rozhodla, že žalobkyně nesplňuje podmínky, aby byla považována za malý nebo střední podnik ve smyslu nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 ze dne 18. prosince 2006 o registraci, hodnocení, povolování a omezování chemických látek, o zřízení Evropské agentury pro chemické látky, o změně směrnice 1999/45/ES a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 793/93, nařízení Komise (ES) č. 1488/94, směrnice Rady 76/769/EHS a směrnic Komise 91/155/EHS, 93/67/EHS, 93/105/ES a 2000/21/ES (Úř. věst. L 396, s. 1) a odmítla jí přiznat výhody plynoucí z tohoto postavení, přičemž stanovila zaplacení dlužných daní a poplatků.
   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod vychází z absolutního nedostatku odůvodnění v rozsahu, v němž navzdory podrobným připomínkám a dokumentům předloženým žalobkyní, aby se zpochybnil výpočet použitý ke stanovení velikosti podniku, žalovaná vůbec nezohlednila předložené argumenty.

               2)

               Druhý žalobní důvod vychází z nesprávného posouzení informací týkajících se společnosti Essemar SpA, která patří společnosti Marchi Industriale.

                           —

                           V této souvislosti uvádí, že v rozporu s tvrzením žalované nemá společnost Esseco Group srl žádný, ani nepřímý, vztah k žalobkyni, a že v každém případě nemůže být považována za „partnerský podnik“. I když společnost Esseco Group vlastní podíl ve výši 50,0005 % na základním kapitálu společnosti Essemar, zbývající část základního kapitálu společnosti Essemar, ve výši 49,9995 % patří naopak žalobkyni. Společnost Esseco Group, přestože formálně vlastní většinu základního kapitálu společnosti Essemar, nemá v uvedené společnosti většinu hlasovacích práv. Zvláštní vztah uvedený v hlavě I čl. 3 odst. 2 doporučení Komise 2003/361/ES ze dne 6. května 2003, které se týká definice malých a středních podniků (Úř. věst. L 124, s. 36), tedy mezi společností Esseco Group a žalobkyní neexistuje


title: Věc C-600/12: Žaloba podaná dne 21. prosince 2012 — Evropská komise v. Řecká republika

text:
               2.3.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/11

         Žaloba podaná dne 21. prosince 2012 — Evropská komise v. Řecká republika
   (Věc C-600/12)
   2013/C 63/19
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: M. Patakia a D. Düsterhaus, zmocněnci)

      Žalovaná: Řecká republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Řecká republika tím, ponechala v provozu špatně fungující a saturovanou skládku (nacházející se na Zakynthosu, v oblasti Kalamaki v místě zvaném Griparaiika) nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 13 a 36 odst. 1 směrnice 2008/98/ES o odpadech (1), jakož i z článků 8, 9, 11 odst. 1 písm. a), 12 a 14 směrnice 99/31/ES o skládkách odpadů (2). Navíc poté, co obnovila povolení provozování skládky, aniž by dodržela postup stanovený v čl. 6 odst. 3 směrnice 92/43/EHS o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin (3), Řecká republika rovněž nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z tohoto článku;

               —

               uložit Řecké republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Řecké orgány tolerují pokračování provozu více než saturované skládky a nepřijaly nezbytná opatření pro zajištění nezbytného zvýšení kapacity skládky (nebo pro jiné vyřešení problému) před 31. prosincem 2015 (dnem uplynutí obnovených ekologických parametrů) nebo až do doby, kdy bude na Zakynthosu zprovozněna nová skládka.
   Řecké orgány nepřijaly všechna opravná opatření pro vyřešení významného počtu problémů, které byly identifikovány v různých protokolech o návštěvě míst (ze dne 25. října 2011, 26. ledna 2010, 26. října 2009, 11. května 2009, 6. února 2009, 26. srpna 2008, 13. dubna 2007, 8. prosince 2005, 7. ledna 2005 a 14. prosince 1999) a tolerují pokračování problematického provozu uvedené skládky.
   Řecké orgány dosud neuskutečnily ani neschválily plán vyžadovaný pro úpravu skládky Zakynthos a nepředložily žádost směřující k obnově povolení provozu a ukládání odpadů zahrnující plán hodnocení případných rizik.
   Z toho vyplývá, že nevyhověly požadavkům článků 13 a 36 odst. 1 směrnice 2008/98/ES o odpadech, jakož i článků 8, 9, 11 odst. 1 písm. a), 12 a 14 směrnice 99/31/ES o skládkách odpadů.
   Řecké orgány rovněž prodloužily meziministerskou vyhláškou ze dne 8. června 2011 dobu platnosti ekologických parametrů skládky (které představují základ pro povolení provozu) až do 31. prosince 2015, aniž by provedly hodnocení vlivů, vyžadované čl. 6 odst. 3 směrnice 92/43/ES.

      (1)  Úř. věst. L 312, s. 3

      (2)  Úř. věst. L 182, s. 1

      (3)  Úř. věst. L 206, s. 7