title: Věc T-577/12: Žaloba podaná dne 27. prosince 2012 — NIOC a další v. Rada

text:
               16.3.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 79/19

         Žaloba podaná dne 27. prosince 2012 — NIOC a další v. Rada
   (Věc T-577/12)
   2013/C 79/35
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: National Iranian Oil Company PTE Ltd (NIOC) (Singapur, Singapur); National Iranian Oil Company International Affairs Ltd (NIOC International Affairs) (Londýn, Spojené království); Iran Fuel Conservation Organization (IFCO) (Teherán, Irán); Karoon Oil & Gas Production Co. (Ahwaz, Irán); Petroleum Engineering & Development Co. (PEDEC) (Teherán); Khazar Exploration and Production Co. (KEPCO) (Teherán); National Iranian Drilling Co. (NIDC) (Ahwaz); South Zagros Oil & Gas Production Co. (Shiraz, Irán); Maroun Oil & Gas Co. (Ahwaz); Masjed-Soleyman Oil & Gas Co. (MOGC) (Khouzestan, Irán); Gachsaran Oil & Gas Co. (Ahmad, Irán); Aghajari Oil & Gas Production Co. (AOGPC) (Omidieh, Irán); Arvandan Oil & Gas Co. (AOGC) (Khoramshar, Irán); West Oil & Gas Production Co. (Kermanshah, Irán); East Oil & Gas Production Co. (EOGPC) (Mashhad, Irán); Iranian Oil Terminals Co. (IOTC) (Teherán); Pars Special Economic Energy Zone (PSEEZ) (Boushehr, Irán); a Iran Liquefied Natural Gas Co. (Teherán) (zástupce: J.-M. Thouvenin, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil prováděcí nařízení Rady (EU) č. 945/2012 ze dne 15. října 2012 v rozsahu, v němž se týká žalobkyň;

               —

               zrušil rozhodnutí Rady 2012/635/SZBP ze dne 15. října 2012 v rozsahu, v němž se týká žalobkyň;

               —

               rozhodl, že se na žalobkyně nepoužije nařízení Rady (EU) č. 267/2012 ze dne 23. března 2012;

               —

               rozhodl, že se na žalobkyně nepoužije rozhodnutí 2012/635/SZBP;

               —

               uložil Radě náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně sedm žalobních důvodů.

               1)

               První žalobní důvod vychází z nedostatečného odůvodnění v rozporu s článkem 296 SFEU, jelikož prováděcí nařízení, jímž se provádí zařazení žalobkyň na seznam sankcionovaných entit, výslovně neuvádí právní základ, na základě kterého bylo přijato.

               2)

               Druhý žalobní důvod vychází z nedostatečného právního základu, neboť právním základem pro prováděcí nařízení č. 945/2012 (1) je nařízení č. 267/2012 (2), o kterém by mělo být rozhodnuto, že se na žalobkyně nepoužije, jelikož bylo přijato v rozporu s článkem 296 SFEU a článkem 215 SFEU a jelikož jeho čl. 23 odst. 2 písm. d), který tvoří právní základ pro zařazení žalobkyň na seznam v příloze IX nařízení č. 267/2012, porušuje Smlouvy a Listinu základních práv Evropské unie.

               3)

               Třetí, čtvrtý, pátý a šestý žalobní důvod na podporu neplatnosti zařazení žalobkyň na seznam v příloze IX nařízení č. 267/2012 a v příloze rozhodnutí 2012/635/SZBP (3) vycházejí z i) nesprávního právního posouzení, ii) neprávního posouzení skutkového stavu, iii) skutečnosti, že uvedené zařazení porušuje právo na obhajobu a zásady řádné správy a účinné soudní ochrany, jakož i iv) skutečnosti, že uvedené zařazení je v rozporu se zásadou proporcionality.

               4)

               Sedmý žalobní důvod vychází z toho, že se čl. 1 bod 8 rozhodnutí 2012/635/SZBP, který tvoří právní základ pro zařazení žalobkyň na seznamy entit, na něž se vztahují omezující opatření, na ně nepoužije z toho důvodu, že toto ustanovení je v rozporu se Smlouvami, Listinou základních práv a zásadou proporcionality.

      (1)  Prováděcí nařízení Rady (EU) č. 945/2012 ze dne 15. října 2012, kterým se provádí nařízení (EU) č. 267/2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 282, s. 16).

      (2)  Nařízení Rady (EU) č. 267/2012 ze dne 23. března 2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení nařízení (EU) č. 961/2010 (Úř. věst. L 88, s. 1).

      (3)  Rozhodnutí Rady 2012/635/SZBP ze dne 15. října 2012, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 282, s. 58).


title: Věc T-578/08: Usnesení Tribunálu ze dne 29. listopadu 2010 — DVB Project v. OHIM — Eurotel (DVB)

text:
               29.1.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 30/56

         Usnesení Tribunálu ze dne 29. listopadu 2010 — DVB Project v. OHIM — Eurotel (DVB)
   (Věc T-578/08) (1)

   ()
   2011/C 30/100
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda pátého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 55, 7.3.2009.


title: Věc T-536/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 8. listopadu 2013 — Kessel v. OHIM — Janssen Cilag (Premeno) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství Premeno — Starší národní slovní ochranná známka Pramino — Důkaz o skutečném užívání starší ochranné známky — Článek 42 odstavce 2 a 3 nařízení (ES) č. 207/2009 — Omezení výrobků označených v přihlášce ochranné známky — Článek 43 odstavec 1 nařízení č. 207/2009“ )

text:
               21.12.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 377/11

         Rozsudek Tribunálu ze dne 8. listopadu 2013 — Kessel v. OHIM — Janssen Cilag (Premeno)
   (Věc T-536/10) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství Premeno - Starší národní slovní ochranná známka Pramino - Důkaz o skutečném užívání starší ochranné známky - Článek 42 odstavce 2 a 3 nařízení (ES) č. 207/2009 - Omezení výrobků označených v přihlášce ochranné známky - Článek 43 odstavec 1 nařízení č. 207/2009)
   2013/C 377/26
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Kessel Marketing & Vertriebs GmbH (Mörfelden-Walldorf, Německo) (zástupci: původně S. Bund, poté A. Jacob, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: původně B. Schmidt, poté D. Walicka, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Janssen-Cilag GmbH (Neuss, Německo) (zástupce: M. Wenz, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 21. září 2010 (věc R 708/2010 4) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Janssen-Cilag GmbH a Kessel Marketing & Vertriebs GmbH.

      Výrok

               1)

               Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 21. září 2010 (věc R 708/2010-4) se zrušuje.

               2)

               OHIM ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady vynaložené společností Kessel Marketing & Vertriebs GmbH.

               3)

               Společnost Janssen-Cilag GmbH ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 30, 29.1.2011.


title: Věc T-94/04: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne  28. listopadu 2005  –EEB a další v. Komise ( Žaloba na neplatnost — Námitka nepřípustnosti — Směrnice 2003/112/ES — Aktivní legitimace )

text:
               25.2.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 48/32

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 28. listopadu 2005 –EEB a další v. Komise
   (Věc T-94/04) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Námitka nepřípustnosti - Směrnice 2003/112/ES - Aktivní legitimace“)
   (2006/C 48/63)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: European Environmental Bureau EEB (Brusel, Belgie), Pesticides Action Network Europe (Londýn, Spojené království), International Union of Food, Agricultural, Hotel, Restaurant, Catering, Tobacco and Allied Workers' Associations (IUF) (Ženeva, Švýcarsko), European Federation of Trade Unions in the Food, Agricultural and Tourism sectors and allied branches (EFFAT) (Brusel), Stichting Natuur en Milieu (Utrecht, Nizozemsko), Svenska Naturskyddföreningen, (Stockholm, Švédsko), (zástupci: P. van den Biesen, G. Vandersanden a B. Arentz, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupce: B. Doherty, zmocněnec)

      Vedlejší účastníci na podporu žalované: Syngenta Ltd (Guilford, Spojené království) (zástupci: C. Simpson, solicitor, a D. Abrahams, barrister)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení směrnice 2003/112/CE Komise ze dne 1. prosince 2003, kterou se mění směrnice Rady 91/414/EHS za účelem zařazení účinné látky parakvatu (Úř. věst. L 321, s. 32),
   Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Žalobci ponesou mimo vlastních nákladů řízení i náklady řízení vynaložené Komisí.

               3)

               Vedlejší účastník ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 106, 30.04.2004.


title: Výmaz věci T-163/02

text:
               25.6.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 155/33

         Výmaz věci T-163/02 (1)

   (2005/C 155/62)

      (Jednací jazyk: němčina)

   Usnesením ze dne 26. dubna 2005 rozhodl předseda pátého senátu Soudu prvního stupně Evropských společenství o výmazu věci T-163/02, Montan Gesellschaft Voss mbH Stahlhandel a další proti Komisi Evropských společenství.

      (1)  Úř. věst. C 191, 10.8.2002


title: Věc C-536/10 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 19. listopadu 2010 MPDV Mikrolab GmbH, Mikroprozessordatenverarbeitung und Mikroprozessorlabor proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 10. září 2010 ve věci T-233/08, MPDV Mikrolab GmbH, Mikroprozessordatenverarbeitung und Mikroprozessorlabor v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

text:
               29.1.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 30/24

         Kasační opravný prostředek podaný dne 19. listopadu 2010 MPDV Mikrolab GmbH, Mikroprozessordatenverarbeitung und Mikroprozessorlabor proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 10. září 2010 ve věci T-233/08, MPDV Mikrolab GmbH, Mikroprozessordatenverarbeitung und Mikroprozessorlabor v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc C-536/10 P)
   ()
   2011/C 30/40
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: MPDV Mikrolab GmbH, Mikroprozessordatenverarbeitung und Mikroprozessorlabor (zástupce: W. Göpfert, advokát)

      Další účastník řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit napadený rozsudek v části, ve které se jím v souladu s návrhovými žádáními předloženými Soudu zamítá žaloba;

               —

               zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu ze dne 15. dubna 2008, č.j. R 1525/2006-4 a

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

               1)

               Tímto kasačním opravným prostředkem účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek navrhuje zrušit rozsudek Tribunálu, kterým byla zamítnuta žaloba tím, že bylo rozhodnuto, že čtvrtý odvolací senát Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) neporušil čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (dále jen „nařízení č. 40/94“) a čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 40/94, když zamítl zápis slovní ochranné známky „ROI ANALYZER“ pro výrobky zařazené do třídy 9 (počítačový software) a pro služby zařazené do třídy 35 a 42 (provozně ekonomické poradenství, jakož i vývoj programů pro zpracování dat).

               2)

               Tribunál přitom vycházeje z nesprávného skutkového stavu předpokládal, že se jedná o speciální zboží a služby, které jsou určeny jen odborníkům, kteří mají znalosti a zajímají se o provozně ekonomickou oblast. Byla přitom pominuta skutečnost, že výrobek „počítačový software“ zařazený do třídy 9 je jen „zejména“ používán k ukládání a zpracování podnikových dat. Předmětem ochranné známky tedy může i software, který je chápán v širším, než v uvedeném smyslu. Krom toho se softwarem přihlašovatelky pracují i inženýři a jiné osoby, které nemají žádné znalosti odborné terminologie z provozně ekonomické oblasti. Posouzení Tribunálu bylo v této části provedeno na základě nesprávného skutkového stavu.

         Tribunál dále, opět na základě použití nesprávných skutečností, zastával názor, že část „ROI“ sice má v různých jazycích různý význam, v souvislosti se slovem „ANALYZER“ je ale v oblasti obchodu vždy chápána jako „Return On Investment“. Argumentace Tribunálu je nesprávná v tom smyslu, že cílová veřejnost by pak přihlašovanou ochrannou známku vždy bez dalších úvah chápala jako označení „nástroje sloužícího k analýze rentability investic“.
   Tribunál dále provedl nesprávné posouzení předmětných výrobků a služeb tím, že v souvislosti s počítačovým hardware vycházel z toho, že existují důvody pro zamítnutí zápisu. Po provedeném rozdělení ochranné známky bylo označení již pravomocně zapsáno pro tyto výrobky a služby zařazené do tříd 35 a 42.
   Konečně argumentace poukazující na dřívější zápisy provedené v EU, totiž na zápisy formou ochranných známek Společenství, byla odmítnuta s odůvodněním, že vnitrostátní ochranné známky není možné zohlednit. I zde se vycházelo z nesprávného skutkového stavu.


title: Věc T-646/15: Žaloba podaná dne 13. listopadu 2015 – Karanikas v. Parlament

text:
               8.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 48/60

         Žaloba podaná dne 13. listopadu 2015 – Karanikas v. Parlament
   (Věc T-646/15)
   (2016/C 048/68)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Harry Karanikas (Chalandri, Řecko) (zástupkyně: N. Pirc Musar, advokátka)

      Žalovaný: Evropský parlament

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Evropského parlamentu A(2015)8594 C ze dne 14. září 2015, kterým se zamítá potvrzující žádost žalobce o zpřístupnění určitých dokumentů s informacemi o cestovních výdajích, denních příspěvcích, příspěvcích na všeobecné výdaje a výdaje na personální politiku členů Evropského parlamentu;

               —

               uložil Parlamentu náhradu nákladů vynaložených žalobcem podle článků 134 a 100 jednacího řádu Tribunálu včetně nákladů případných vedlejších účastníků řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce pět žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vychází z porušení čl. 4 odst. 1 písm. b) nařízení 1049/2001 (1) ve spojení s článkem 8 písm. b) nařízení 45/2001 (2), neboť požadované osobní údaje nejsou chráněny právními předpisy Společenství.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z porušení čl. 4 odst. 1 písm. b) nařízení 1049/2001 ve spojení s článkem 8 písm. b) nařízení 45/2001, neboť přístup k požadovaným informacím byl odmítnut, ačkoli byly podmínky pro zpřístupnění splněny.

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází z porušení obecné povinnosti zkoumat každý jednotlivý dokument stanovené v článcích 2 a 4 nařízení 1049/2001 ve spojení s čl. 6 odst. 3 nařízení 1049/2001.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z porušení čl. 4 odst. 6) nařízení 1049/2001, neboť odepření přístupu k části požadovaných dokumentů bylo neodůvodněné.

               5.

               Pátý žalobní důvod vychází z porušení povinnosti uvést odůvodnění podle čl. 7 odst. 1 a čl. 8 odst. 1 nařízení 1049/2001, neboť se Parlament nevyjádřil ke všem argumentům žalobce.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, s. 43; Zvl. vyd. 01/03, s. 331).

      (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 ze dne 18. prosince 2000 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů orgány a institucemi Společenství a o volném pohybu těchto údajů (Úř. věst. L 8, s. 1; Zvl. vyd. 13/26, s. 102).


title: Věc C-20/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundespatentgericht (Německo) dne 17. ledna 2014 – BGW Marketing- & Management-Service GmbH v. Bodo Scholz

text:
               28.4.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/11

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundespatentgericht (Německo) dne 17. ledna 2014 – BGW Marketing- & Management-Service GmbH v. Bodo Scholz
   (Věc C-20/14)
   2014/C 129/14
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundespatentgericht

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: BGW Marketing- & Management-Service GmbH

      Žalovaný: Bodo Scholz

      Předběžné otázky

   Má být čl. 4 odst. 1 písm. b) směrnice 2008/95/ES (1) vykládán v tom smyslu, že u totožných a podobných výrobků a služeb lze předpokládat nebezpečí záměny u veřejnosti, jestliže sled písmen s rozlišovací způsobilostí, který charakterizuje starší slovní/obrazové označení s průměrnou rozlišovací způsobilostí, je převzat do novějšího slovního označení třetí osoby takovým způsobem, že k tomuto sledu písmen je připojeno související popisné spojení slov, které vysvětluje sled písmen jako zkratku popisných slov?

      (1)  Směrnice 2008/95/ES Evropského parlamentu a Rady ze dne 22. října 2008, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách; Úř. věst. L 299, s. 25.


title: Věc C-412/15: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 5. října 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hessisches Finanzgericht – Německo) – TMD Gesellschaft für transfusionsmedizinische Dienste mbH v. Finanzamt Kassel II – Hofgeismar „Řízení o předběžné otázce — Daně — Daň z přidané hodnoty — Směrnice 2006/112/ES — Osvobození některých činností ve veřejném zájmu od daně — Článek 132 odst. 1 písm. d) — Dodání lidských orgánů, lidské krve a mateřského mléka — Rozsah — Zpracovaná a pro průmyslové účely použitá lidská krevní plazma“

text:
               28.11.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 441/3

      Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 5. října 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hessisches Finanzgericht – Německo) – TMD Gesellschaft für transfusionsmedizinische Dienste mbH v. Finanzamt Kassel II – Hofgeismar
      (Věc C-412/15) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Daně - Daň z přidané hodnoty - Směrnice 2006/112/ES - Osvobození některých činností ve veřejném zájmu od daně - Článek 132 odst. 1 písm. d) - Dodání lidských orgánů, lidské krve a mateřského mléka - Rozsah - Zpracovaná a pro průmyslové účely použitá lidská krevní plazma“)
      (2016/C 441/04)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Hessisches Finanzgericht

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: TMD Gesellschaft für transfusionsmedizinische Dienste mbH

         Žalovaný: Finanzamt Kassel II – Hofgeismar

         Výrok

      Článek 132 odst. 1 písm. d) směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty musí být vykládán v tom smyslu, že dodání lidské krve, která jsou členské státy povinny osvobodit od daně na základě tohoto ustanovení, nezahrnují dodání plazmy získané z lidské krve, pokud tato plazma není určena k přímému terapeutickému využití, ale výlučně k výrobě léčivých přípravků.

         (1)  Úř. věst. C 398, 30.11.2015.


title: Věc F-32/13: Žaloba podaná dne 8. dubna 2013 — ZZ v. Komise

text:
               20.7.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 207/58

         Žaloba podaná dne 8. dubna 2013 — ZZ v. Komise
   (Věc F-32/13)
   2013/C 207/96
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupce: F. Moyse, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí, kterým se zamítá žádost o vyplacení náhrady, kterou má Komise vyplatit žalobci jako odchodné.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               Zrušit rozhodnutí Komise ze dne 9. ledna 2013, kterým odmítla vyhovět žádosti žalobce a zamítla jeho stížnost týkající se vyplacení náhrady, kterou mu má Komise vyplatit z důvodu jeho odstoupení z funkce. Podpůrně se žaloba týká i zrušení dopisu Komise ze dne 13. dubna 2012, ve kterém Komise přijala své první stanovisko v souvislosti se žádostí žalobce o přepočítání částky, kterou mu má Komise vyplatit,

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-200/05 P: Kasační opravný prostředek podaný dne  9. května 2005  Carlosem Correiou de Matos proti usnesení Soudu prvního stupně (prvního senátu) ze dne  23. února 2005  ve věci T-454/04, Carlos Correia de Matos v. Komise

text:
               17.6.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 143/21

         Kasační opravný prostředek podaný dne 9. května 2005 Carlosem Correiou de Matos proti usnesení Soudu prvního stupně (prvního senátu) ze dne 23. února 2005 ve věci T-454/04, Carlos Correia de Matos v. Komise
   (Věc C-200/05 P)
   (2006/C 143/37)
   Jednací jazyk: portugalština
   Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Carlos Correia de Matos (zástupce: C. Correia de Matos)

      Další účastník řízení: Komise Evropských společenství
   Usnesením ze dne 16. března 2006 Soudní dvůr (pátý senát) prohlásil opravný prostředek za nepřípustný.


title: Spojené věci T-217/03 a T-245/03: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 13. prosince 2006 – FNCBV a další v. Komise ( Hospodářská soutěž — Článek 81 odst. 1 ES — Hovězí a telecí maso — Pozastavení dovozu — Stanovení sazeb cen odborové organizace — Nařízení č. 26 — Sdružení podniků — Omezení hospodářské soutěže — Činnost odborů — Dopad na obchod mezi členskými státy — Povinnost uvést odůvodnění — Hlavní zásady pro výpočet výše pokut — Zásada proporcionality — Závažnost a trvání porušení — Přitěžující a polehčující okolnosti — Nekumulovaní sankcí — Práva obhajoby )

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 331/32

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 13. prosince 2006 – FNCBV a další v. Komise
   (Spojené věci T-217/03 a T-245/03) (1)

   („Hospodářská soutěž - Článek 81 odst. 1 ES - Hovězí a telecí maso - Pozastavení dovozu - Stanovení sazeb cen odborové organizace - Nařízení č. 26 - Sdružení podniků - Omezení hospodářské soutěže - Činnost odborů - Dopad na obchod mezi členskými státy - Povinnost uvést odůvodnění - Hlavní zásady pro výpočet výše pokut - Zásada proporcionality - Závažnost a trvání porušení - Přitěžující a polehčující okolnosti - Nekumulovaní sankcí - Práva obhajoby“)
   (2006/C 331/71)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: ve věci T-217/03, Fédération nationale de la coopération bétail et viande (FNCBV) (Paříž, Francie) (zástupci: R. Collin, M. Ponsard a N. Decker, advokáti) a ve věci T-245/03, Fédération nationale des syndicats d'exploitants agricoles (FNSEA) (Paříž), Fédération nationale bovine (FNB) (Paříž), Fédération nationale des producteurs de lait (FNPL) (Paříž) a Jeunes agriculteurs (JA) (Paříž) (zástupci: B. Neouze a V. Ledoux, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: P. Oliver, A. Bouquet a O. Beynet, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalobkyně: Francouzská republika (zástupci: původně G. de Bergues, F. Million a R. Abraham, poté G. de Bergues, E. Belliard a S. Ramet, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrhy na zrušení rozhodnutí Komise 2003/600/ES ze dne 2. dubna 2003 v řízení podle článku 81 [ES] (Věc COMP/C.38.279/F3 – Francouzské hovězí a telecí maso) (Úř. věst. L 209, s. 12), a podpůrně návrh na zrušení nebo snížení pokut uložených uvedeným rozhodnutím.
   Výrok rozsudku

               1)

               Výše pokuty uložené Fédération nationale de la coopération bétail et viande, žalobkyni ve věci T-217/03, je stanovena na 360 000 eur.

               2)

               Výše pokut uložených žalobkyním ve věci T-245/03 je stanovena na 9 000 000 eur pro Fédération nationale des syndicats d'exploitants agricoles, na 1 080 000 euro pro Fédération nationale bovine, na 1 080 000 eur pro Fédération nationale des producteurs de lait a na 450 000 eur pro Jeunes agriculteurs.

               3)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               4)

               Žalobkyně ponesou vlastní náklady související s hlavním řízením a tři čtvrtiny nákladů Komise souvisejících s tímto řízením.

               5)

               Komise ponese čtvrtinu vlastních nákladů souvisejících s hlavním řízením a veškeré náklady související s řízeními o předběžných opatřeních.

               6)

               Francouzská republika ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 200, 23.8.2003.


title: Věc T-488/13: Usnesení Tribunálu ze dne 22. ledna 2015 – GEA Group v. OHIM (engineering for a better world) „Ochranná známka Společenství — Lhůta k podání žaloby — Počátek běhu lhůty — Doručení rozhodnutí odvolacího senátu telefaxem — Přijetí telefaxu — Opožděnost — Neexistence případu vyšší moci nebo náhody — Zjevná nepřípustnost“

text:
               16.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 89/26

         Usnesení Tribunálu ze dne 22. ledna 2015 – GEA Group v. OHIM (engineering for a better world)
   (Věc T-488/13) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Lhůta k podání žaloby - Počátek běhu lhůty - Doručení rozhodnutí odvolacího senátu telefaxem - Přijetí telefaxu - Opožděnost - Neexistence případu vyšší moci nebo náhody - Zjevná nepřípustnost“)
   (2015/C 089/31)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: GEA Group AG (Düsseldorf, Německo) (zástupce: J. Schneiders, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: původně A. Pohlmann, poté S. Hanne, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 21. března 2013 (věc R 935/2012-4) týkajícímu se přihlášky slovního označení engineering for a better world jako ochranné známky Společenství.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               GEA Group AG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 352, 30.11.2013.


title: Věc T-546/11: Žaloba podaná dne 11. října 2011 — Technion — Israel Institute of Technology a Technion Research & Development v. Komise

text:
               3.12.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 355/28

         Žaloba podaná dne 11. října 2011 — Technion — Israel Institute of Technology a Technion Research & Development v. Komise
   (Věc T-546/11)
   2011/C 355/51
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobci: Technion — Israel Institute of Technology (Haifa, Izrael) a Technion Research & Development Foundation Ltd (Haifa) (zástupci: D. Grisay a D. Piccininno, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobci navrhují, aby Tribunál:

               —

               přijal tuto žalobu na neplatnost založenou na článku 263 Smlouvy o fungování Evropské unie,

               —

               prohlásil ji za přípustnou a

               —

               prohlásil žalobu za opodstatněnou a zrušil rozhodnutí Generálního ředitelství Evropské komise pro informační společnost a média ze dne 2. srpna 2011,

               —

               uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobci tři žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod vychází z porušení podstatných procesních náležitostí a dělí se na dvě části,

                           —

                           z nichž první se zakládá na chybějícím a nedostatečném odůvodnění, jelikož Komise u dvou ze čtyř předmětných smluv neuvedla odůvodnění a důkazy, na jejichž základě byl v napadeném rozhodnutí učiněn závěr, že uznatelné náklady mají být upraveny,

                           —

                           a druhá se zakládá na porušení práva na obhajobu, jelikož Komise nesouhlasila s tím, aby se Technion — Israel Institute of Technology seznámil s dokumenty, na nichž je napadené rozhodnutí založeno, a k těmto důkazům se vyjádřil.

               2)

               Druhý žalobní důvod vychází ze zjevně nesprávného posouzení spočívajícího v tom, že v napadeném rozhodnutí není vzhledem k uváděným důkazům prokázáno, že služby, za něž Komise požaduje náhradu, ve skutečnosti nebyly poskytnuty.

               3)

               Třetí žalobní důvod vychází z porušení zásady legitimního očekávání a zásady proporcionality, jež spočívá v tom, že Komise

                           —

                           přijala rozhodnutí o úpravě uznatelných nákladů, ačkoli se při zavádění uvedených projektů před podpisem smluv za náklady zaručila, a

                           —

                           požadovala úpravu uznatelných nákladů o částku, která je vyšší než částka, k níž údajně předkládá důkazy.


title: Věc C-353/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de lo Social n ° 2 de Terrassa (Španělsko) dne 22. července 2014 – Elisabet Rion Bea v. Bankia S.A., a další

text:
               29.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 339/13

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de lo Social no 2 de Terrassa (Španělsko) dne 22. července 2014 – Elisabet Rion Bea v. Bankia S.A., a další
   (Věc C-353/14)
   2014/C 339/15
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Juzgado de lo Social no 2 de Terrassa

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Elisabet Rion Bea

      Žalovaní: Bankia S.A., Sección Sindical UGT, Sección Sindical CCOO, Sección Sindical ACCAM, Sección Sindical CSICA, Sección Sindical SATE a Fondo de Garantía Salarial

      Předběžné otázky

               1)

               Brání články 107 a 108 Smlouvy o [fungování Evropské unie] v konsolidovaném znění článku 56 zákoníku práce (královské nařízení s mocí zákona č. 1/1995 ze dne 24. března 1995), pátému přechodnému ustanovení zákona č. 3/2012 ze dne 6. července 2012, jímž se přijímají mimořádná opatření pro reformu trhu práce, a článkům 123 a 124 odst. 13 zákona, kterým se upravuje soudnictví ve věcech pracovněprávních (zákon č. 36/2011 ze dne 10. října 2011) (kvůli nepřímému odkazu na předchozí ustanovení), jelikož věcně zvyšují odstupné povolené rozhodnutím Evropské komise v řízení „State aid SA.35253 (2012/N) Spain. Restructuring and Recapitalisation of the BFA Group“?

               2)

               Byl by výklad uvedených ustanovení, který by umožňoval soudu upravit odstupné v případě prohlášení propuštění za oprávněné na zákonné minimum stanovené vnitrostátní právní úpravou, v rozporu s uvedeným unijním právem a rozhodnutím Evropské komise v řízení „State aid SA.35253 (2012/N) Spain. Restructuring and Recapitalisation of the BFA Group“?

               3)

               Byl by výklad uvedených ustanovení, který by umožňoval soudu upravit odstupné v případě prohlášení propuštění za neoprávněné na částku dohodnutou v dohodě uzavřené v období projednání, za předpokladu, že je vyšší než zákonné minimum, ale nižší než zákonné maximum, v rozporu s uvedeným unijním právem a rozhodnutím Evropské komise v řízení „State aid SA.35253 (2012/N) Spain. Restructuring and Recapitalisation of the BFA Group“?


title: Věc T-439/15: Žaloba podaná dne 4. srpna 2015 – Amrita a další v. Komise

text:
               5.10.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 328/24

         Žaloba podaná dne 4. srpna 2015 – Amrita a další v. Komise
   (Věc T-439/15)
   (2015/C 328/23)
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobci: Soc. coop. Amrita arl (Scorrano, Itálie), Cesi Marta (Alliste, Itálie), Comune Agricola Lunella – Soc. Mutua Coop Agricola (Galatone, Itálie), Mustich Loredana Faustina (Lequile, Itálie), Rollo Olga (Lecce, Itálie), Borrello Claudia (Salve, Itálie), Società agricola Merico Maria Rosa di Consiglia, Marta e Vito Lisi (Miggiano, Itálie), Marzo Luigi (Specchia, Itálie), Azienda Agricola Piccapane di Pellegrino Giuseppe (Castrignano del Capo, Itálie), Azienda Agricola Le Lame di Russo Antonello e Russo Gianluigi Ss (Cutrofiano, Itálie), Lanzieri Ivana (Ugento, Itálie), Stendardo Giovanni (Presicce, Itálie), Stasi Anna Maria (Castrignano del Capo, Itálie), Azienda Agricola Crie di Miggiano Gianluigi (Muro Leccese, Itálie), Castriota Maria Grazia (Galatone, Itálie), Gabrieli Tommasi Emanuele (Calimera, Itálie), Azienda Agricola di Canioni Fiorella (Melendugno, Itálie), Azienda Agricola Spirdo Ss agricola (Ruffano, Itálie), Coppola Silvia (Guagnano, Itálie), Fondazione le Costantine (Uggiano la Chiesa, Itálie), Impresa Agricola Stefania Stamerra (Lecce, Itálie), Azienda Agricola Clemente Pezzuto di Pezzuto Francesco (Trepuzzi, Itálie), Cooperativa Sociale Terrarossa (Tricase, Itálie), Vaglio Irene (Tricase, Itálie), Simone Cosimo Antonio (Morciano di Leuca, Itálie), Azienda Agrituristica „Gli Ulivi“ di Baglivo Cesaria (Tricase, Itálie), Preite Osvaldo (Taurisano, Itálie), Masseria Alti Pareti Società Agricola arl (Maglie, Itálie), Società Agricola Li Matonni Sas di Sammarco Ascanio & C. (Erchie, Itálie) (zástupci: L. Paccione a V. Stamerra, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobci navrhují, aby Tribunál:
   Žalobci navrhují, aby Tribunál zrušil prováděcí rozhodnutí Komise č. 789 ze dne de 18. května 2015, zveřejněné v Úředním věstníků Evropské Unie č. 125/36 ze dne 21. května 2015, nadepsané „Prováděcí rozhodnutí Komise (EU) 2015/789 ze dne 18. května 2015 o opatřeních proti zavlékání organismu Xylella fastidiosa (Wells et al.) do Unie a proti jeho rozšiřování na území Unie“ poté, co případně vyloučí uplatnění směrnice Rady 2000/29 ze dne 8. května 2000, zveřejněné v Úředním věstníku Evropské unie č. 169 ze dne 10. července 2000, se všemi právními následky, zejména pokud jde o náklady řízení a soudní příslušnost.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Rozhodnutí napadené v projednávané věci se shoduje s rozhodnutím, které je předmětem žalob ve věci T-436/15, Consorzio Vivaisti viticoli pugliesi a Negro v. Komise a ve věci T-437/15, Eden Green Vivai Piante di Verdesca Giuseppe a další v. Komise.
   Na podporu žaloby předkládají žalobci šestnáct žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z protiprávnosti směrnice 2000/29 v rozsahu, v němž porušuje článek 48 SFEU, ve spojení s článkem 5 SEU, jakož i z nedostatku pravomoci a porušení zásady loajální spolupráce.

                           —

                           Žalobci v tomto ohledu uvádějí, že směrnice přiznává Unii výlučnou pravomoc, kterou Smlouvy neuznávají.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z protiprávnosti směrnice 2000/29 z důvodu nedostatku pravomoci a porušení článku 5 SEU ve vztahu k zásadám loajální spolupráce a subsidiarity.

                           —

                           Žalobci v tomto ohledu tvrdí, že směrnice přiznává Komisi pravomoc, neuznanou Smlouvami, ke zrušení opatření přijatých členským státem v oblasti právní úpravy rostlinolékařských požadavků.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z protiprávnosti rozhodnutí Komise (EU) 2015/789 z důvodu protiprávnosti směrnice 2000/29, na které se toto rozhodnutí zakládá, jak vyplývá z bodů 1 a 2 výše.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z vnitřní protiprávnosti rozhodnutí (EU) 2015/789 v rozsahu, v němž porušuje článek 6 SEU, ve spojení se zásadou účinné soudní ochrany, kterou žalobcům dříve přiznal italský správní soud.

               5.

               Pátý žalobní důvod vycházející z vnitřní protiprávnosti rozhodnutí (EU) 2015/789 v rozsahu, v němž porušuje článek 5 SEU, ve spojení se zásadami loajální spolupráce a subsidiarity, s přihlédnutím k úplnému nedostatku odůvodnění, pokud jde o rozhodující bod týkající se případné nečinnosti v boji s bakterií Xylella fastidiosa ze strany členského státu.

               6.

               Šestý žalobní důvod vycházející z vnitřní protiprávnosti rozhodnutí (EU) 2015/789 v rozsahu, v němž porušuje článek 5 SEU, ve spojení se zásadami proporcionality a obezřetnosti.

                           —

                           Žalobci v tomto ohledu tvrdí, že normativní obsah napadeného rozhodnutí se jeví jako přemrštěný ve vztahu k proklamovaným cílům.

               7.

               Sedmý žalobní důvod vycházející z vnitřní protiprávnosti rozhodnutí Komise (EU) 2015/789 v rozsahu, v němž porušuje normu NIMP č. 9, ve spojení s článkem 5 SFEU a s Protokolem č. 2 (SFEU) o používání zásad subsidiarity a proporcionality.

               8.

               Osmý žalobní důvod vycházející z vnitřní protiprávnosti rozhodnutí (EU) 2015/789 v části, v níž v rozporu s článkem 5 SEU a zásadou proporcionality v něm zakotvenou označuje celou provincii Lecce jako „zamořenou zónu“, jakož i pásmo minimálně deseti kilometrů severně od této provincie jako „nárazníkovou zónu“. Napadené rozhodnutí dále porušuje podstatné formální náležitosti z důvodu nedostatečného dokazování a odůvodnění a je stiženo též vadami a neodůvodněnými domněnkami.

               9.

               Devátý žalobní důvod vycházející z vnitřní protiprávnosti rozhodnutí (EU) 2015/789 z důvodu porušení článku 5 SFEU a nedostatku pravomoci, jelikož pouze italský stát byl příslušný k určení a vymezení jakékoli zóny, v níž hrozila nákaza.

               10.

               Desátý žalobní důvod vycházející z vnitřní protiprávnosti rozhodnutí (EU) 2015/789 z důvodu porušení článku 5 SEU a nedostatku pravomoci v rozsahu, v němž zakazuje výsadbu hostitelských rostlin v „zamořených zónách“, jakož i z důvodu porušení článku 1 Dodatkového protokolu k Úmluvě na ochranu lidských práv a základních svobod, takže napadené rozhodnutí přestavuje nekodifikované omezení věcných práv žalobců k zemědělským pozemkům v jejich vlastnictví.

               11.

               Jedenáctý žalobní důvod vycházející z vnitřní protiprávnosti rozhodnutí (EU) 2015/789 z důvodu porušení článků 11 a 191 SFEU, porušení zásady obezřetnosti a článku 5 SEU, ve spojení se směrnicí 2001/42, v rozsahu, v němž odstranění napadených a zdravých rostlin v okruhu 100 m, ve spojení s požadavkem povinného fytosanitárního ošetření proti přenašečům dotčeného organismu, způsobuje škody na životním prostředí a mění ráz krajiny v Salentu, aniž bylo provedeno strategické posouzení vlivu na životní prostředí a posouzení nebezpečí pro životní prostředí a lidské zdraví.

               12.

               Dvanáctý žalobní důvod vycházející z vnitřní protiprávnosti rozhodnutí (EU) 2015/789 z důvodu porušení článků 11 a 191 SFEU a směrnice 92/43/EHS v rozsahu, v němž přijatá opatření nezahrnují posouzení nebezpečí, která by odstranění, eradikace a rostlinolékařská ošetření mohly způsobit na částech území zvláště chráněných unijním právem, neboť byly označeny jako zvláště chráněné oblasti, přírodní parky nebo lokality významné pro Společenství.

               13.

               Třináctý důvod vycházející z vnitřní protiprávnosti rozhodnutí (EU) 2015/789 z důvodu porušení Evropské úmluvy o krajině, podepsané ve Florencii dne 20. října 2000, a z důvodu porušení článků 191 a 11 SFEU, ve spojení se směrnicí 92/43/EHS.

                           —

                           Žalobci v tomto ohledu tvrdí, že unijní rozhodnutí ukládá povinnost odstranit všechny druhy olivovníků, s povinností ošetření chemickými pesticidy, jejichž používání je v ekologickém zemědělství výslovně zakázáno, což fakticky vede k zániku zemědělských podniků žalobců, kteří již po několik let provozují ekologické zemědělství.

               14.

               Čtrnáctý žalobní důvod vycházející z vnitřní protiprávnosti rozhodnutí (EU) 2015/789 z důvodu porušení nařízení Evropského parlamentu a Rady č. 178 ze dne 28. ledna 2002 a článků 11 a 191 SFEU, zejména pokud jde směrnici 2009/128/ES, a z důvodu porušení zásady proporcionality a podstatných formálních náležitostí.

                           —

                           Žalobci v tomto ohledu tvrdí, že unijní rozhodnutí ukládá žalobcům povinnost užívat chemické látky, jejichž užívání není v ekologickém zemědělství dovoleno, a odstranit rostliny, a to i v případě minimálního podezření z nákazy. Tato opatření jsou v rozporu s poznatky plynoucími z vědeckých stanovisek Evropského úřadu pro bezpečnost potravin a zakládají se na domněnce o existenci příčinné souvislosti mezi rychlým vysycháním olivovníků a bakterií Xylella, která doposud nebyly prokázána.

               15.

               Patnáctý žalobní důvod vycházející z vnitřní protiprávnosti rozhodnutí (EU) 2015/789 v rozsahu, v němž namísto přijetí předběžných opatření k řízení rizik nezbytných k zajištění vysoké ochrany zdraví zaujala Evropská komise k danému riziku čistě hypotetický postoj, který Soudní dvůr výslovně vylučuje.

               16.

               Šestnáctý žalobní důvod vycházející z vnitřní protiprávnosti rozhodnutí (EU) 2015/789 z důvodu porušení článku 5 SEU, porušení podstatných formálních náležitostí a porušení zásady proporcionality.

                           —

                           Žalobci v tomto ohledu tvrdí, že použití pesticidů a způsob eradikace, které Evropský úřad pro bezpečnost potravin shledal neúčinnými a neudržitelnými, nejsou nezbytné k dosažení cíle stanoveného unijními předpisy prostřednictvím směrnice 2000/29/ES, takže porušují zásadu proporcionality.


title: Věc F-27/11: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 15. ledna 2013 — BO v. Komise ( „Veřejná služba — Sociální zabezpečení — Převzetí cestovních výdajů spojených s lékařskou péčí — Cestovní výdaje z jazykových důvodů“ )

text:
               16.3.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 79/33

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 15. ledna 2013 — BO v. Komise
   (Věc F-27/11) (1)

   (Veřejná služba - Sociální zabezpečení - Převzetí cestovních výdajů spojených s lékařskou péčí - Cestovní výdaje z jazykových důvodů)
   2013/C 79/54
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: BO (Ammán, Jordánsko) (zástupci: L. Levi, M. Vandenbussche a C. Bernard-Glanz, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Currall a D. Martin, zmocněnci)

      Předmět věci

   Veřejná služba — Návrh na zrušení rozhodnutí žalované, kterými bylo odmítnuto povolení zdravotních výkonů, o které žalobce žádal pro svého syna, manželku a sebe

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Evropské komise ze dne 1. června 2010, jimiž bylo zamítnuto převzetí cestovních výdajů a výdajů na doprovod syna BO, se zrušují.

               2)

               Komise ponese vlastní náklady řízení a náklady řízení vynaložené BO.

      (1)  Úř. věst. C 186, 25.6.2011, s. 33.


title: Spojené věci C-147/06 a C-148/06: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 15. května 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Consiglio di Stato – Itálie) – SECAP Spa (C-147/06) v. Comune di Torino, za přítomnosti: Tecnoimprese Srl, Gambarana Impianti Snc, ICA Srl, Cosmat Srl, Consorzio Ravennate, ARCAS SpA, Regione Piemonte, a Santorso Soc. coop. arl (C-148/06) v. Comune di Torino, za přítomnosti: Bresciani Bruno Sr., Azienda Agricola Tekno Green Srl, Borio Giacomo Srl, Costrade Srl (Veřejné zakázky na stavební práce — Zadávání zakázek — Mimořádně nízké nabídky — Způsoby vyloučení — Zakázky na stavební práce nedosahující prahové hodnoty stanovené směrnicemi 93/37/EHS a 2004/18/ES — Povinnosti zadavatele vyplývající ze základních zásad práva Společenství)

text:
               5.7.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/3

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 15. května 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Consiglio di Stato – Itálie) – SECAP Spa (C-147/06) v. Comune di Torino, za přítomnosti: Tecnoimprese Srl, Gambarana Impianti Snc, ICA Srl, Cosmat Srl, Consorzio Ravennate, ARCAS SpA, Regione Piemonte, a Santorso Soc. coop. arl (C-148/06) v. Comune di Torino, za přítomnosti: Bresciani Bruno Sr., Azienda Agricola Tekno Green Srl, Borio Giacomo Srl, Costrade Srl
   (Spojené věci C-147/06 a C-148/06) (1)

   (Veřejné zakázky na stavební práce - Zadávání zakázek - Mimořádně nízké nabídky - Způsoby vyloučení - Zakázky na stavební práce nedosahující prahové hodnoty stanovené směrnicemi 93/37/EHS a 2004/18/ES - Povinnosti zadavatele vyplývající ze základních zásad práva Společenství)
   (2008/C 171/04)
   Jednací jazyk: italština
   Předkládající soud
   Consiglio di Stato
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: SECAP Spa C-147/06), Santorso Soc. coop. arl (C-148/06)

      Za přítomnosti: Tecnoimprese Srl, Gambarana Impianti Snc, ICA Srl, Cosmat Srl, Consorzio Ravennate, ARCAS SpA, Regione Piemonte

      Žalovaná: Comune di Torino

      Za přítomnosti: Bresciani Bruno Sr., Azienda Agricola Tekno Green Srl, Borio Giacomo Srl, Costrade Srl
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Consiglio di Stato – Výklad čl. 30 odst. 4 směrnice Rady 93/37/EHS ze dne 14. června 1993 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce (Úř. věst. L 199, s. 54) a čl. 55 odst. 1 a 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby (Úř. věst. L 134, s. 114) – Mimořádně nízké nabídky – Dosah povinnosti použít postup kontradiktorního ověření.
   Výrok
   Základní pravidla Smlouvy o ES týkající se svobody usazování a volného pohybu služeb, jakož i obecná zásada zákazu diskriminace brání vnitrostátní právní úpravě, která, pokud jde o zakázky s hodnotou nižší než prahová hodnota stanovená v čl. 6 odst. 1 písm. a) směrnice Rady 93/37/EHS ze dne 14. června 1993 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/52/ES ze dne 13. října 1997, které mají nepochybný přeshraniční význam, závazně ukládá zadavatelům, aby v případě, že je počet platných nabídek vyšší než pět, automaticky vyloučili podle matematického kritéria stanoveného touto právní úpravou nabídky považované za mimořádně nízké v poměru k plnění, jež má být poskytováno, aniž by ponechala těmto zadavatelům jakoukoliv možnost ověřit základní prvky těchto nabídek tím, že by požádali dotyčné uchazeče o jejich upřesnění. Tak by tomu nebylo, jestliže by vnitrostátní nebo místní právní úprava či dotyčný zadavatel, z důvodu přespříliš vysokého počtu nabídek, který by mohl tohoto zadavatele zavazovat ke kontradiktornímu ověření tak vysokého počtu nabídek, že by to překračovalo jeho správní kapacitu nebo mohlo z důvodu zpoždění, ke kterému by toto ověření mohlo vést, ohrozit uskutečnění projektu, stanovili přiměřenou prahovou hodnotu, jejíž překročení by vedlo k automatickému vyloučení mimořádně nízkých nabídek.

      (1)  Úř. věst. C 143, 17.6.2006.

      Úř. věst. C 154, 1.7.2006.


title: Věc T-698/16: Žaloba podaná dne 23. září 2016 – Trasta Komercbanka a další v. ECB

text:
               28.11.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 441/29

      Žaloba podaná dne 23. září 2016 – Trasta Komercbanka a další v. ECB
      (Věc T-698/16)
      (2016/C 441/34)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobci: Trasta Komercbanka AS (Riga, Litva) a 6 dalších (zástupci: O. Behrends, L. Feddern a M. Kirchner, advokáti)

         Žalovaná: Evropská centrální banka

         Návrhová žádání

      Žalobci navrhují, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí ECB ze dne 3. března 2016 o odebrání bankoví licence společnosti Trasta Komercbanka AS a

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládají žalobci sedm žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z toho, že ECB porušila článek 24 nařízení o jednotném mechanismu dohledu (1) a související ustanovení ve spojení s přezkumem dřívějšího rozhodnutí ECB správní revizní komisí.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází z toho, že ECB nepřezkoumala a neposoudila důkladně a nestranně všechny skutečnosti, mimo jiné tím, že náležitě nereagovala na okolnost, že informace a dokumenty předložené místním lotyšským regulačním orgánem nebyly správné.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vychází z toho, že ECB porušila zásadu proporcionality, jelikož neuznala, že byla k dispozici alternativní opatření.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vychází z toho, že ECB porušila zásadu rovného zacházení.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vychází z toho, že porušila článek 91 a bod 75 odůvodnění nařízení o jednotném mechanismu dohledu a dopustila se zneužití pravomoci.

                  6.

                  Šestý žalobní důvod vychází z toho, že ECB porušila zásadu legitimního očekávání a zásadu právní jistoty.

                  7.

                  Sedmý žalobní důvod vychází z toho, že ECB porušila procesní pravidla, včetně práva být vyslechnut, práva na přístup ke spisu, práva na dostatečné odůvodnění rozhodnutí, a porušila čl. 83 odst. 1 rámcového nařízení o jednotném mechanismu dohledu.

         (1)  Nařízení Rady (EU) č. 1024/2013 ze dne 15. října 2013, kterým se Evropské centrální bance svěřují zvláštní úkoly týkající se politik, které se vztahují k obezřetnostnímu dohledu nad úvěrovými institucemi (Úř. věst. L 287, 29.10.2013, s. 63).


title: Věc C-178/12: Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 7. března 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado de lo Social — Španělsko) — Rafaela Rivas Montes v. Instituto Municipal de Deportes de Córdoba (IMDECO) ( „Článek 53 odst. 2 a článek 99 jednacího řádu Soudního dvora — Sociální politika — Zásada rovného zacházení — Směrnice 1999/70/CE — Rámcová dohoda CES, UNICE a CEEP o pracovních poměrech na dobu určitou — Ustanovení 4 — Pracovní smlouvy na dobu určitou ve veřejném sektoru — Stanovení počtu odpracovaných let — Rozdílné zacházení se zaměstnanci v úředním poměru a se smluvními zaměstnanci — Započtení dříve vykonávané služby v rámci veřejné správy — Zjevná nepříslušnost Soudního dvora“ )

text:
               4.5.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/4

         Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 7. března 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado de lo Social — Španělsko) — Rafaela Rivas Montes v. Instituto Municipal de Deportes de Córdoba (IMDECO)
   (Věc C-178/12) (1)

   (Článek 53 odst. 2 a článek 99 jednacího řádu Soudního dvora - Sociální politika - Zásada rovného zacházení - Směrnice 1999/70/CE - Rámcová dohoda CES, UNICE a CEEP o pracovních poměrech na dobu určitou - Ustanovení 4 - Pracovní smlouvy na dobu určitou ve veřejném sektoru - Stanovení počtu odpracovaných let - Rozdílné zacházení se zaměstnanci v úředním poměru a se smluvními zaměstnanci - Započtení dříve vykonávané služby v rámci veřejné správy - Zjevná nepříslušnost Soudního dvora)
   2013/C 129/06
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Juzgado de lo Social

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Rafaela Rivas Montes

      Žalovaný: Instituto Municipal de Deportes de Córdoba (IMDECO)

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Juzgado de lo Social — Výklad čl. 45 odst. 4 SFEU — Vnitrostátní právní úprava upravující způsob výpočtu příplatku za odpracovaná léta ve veřejné službě — Uplatňování odlišných pravidel podle povahy úřední nebo smluvní povahy pracovního poměru ze strany veřejné správy — Nezohlednění některých dob odpracovaných zaměstnanci, kteří nejsou v úředním poměru

      Výrok

   Soudní dvůr Evropské unie je zjevně nepříslušný k zodpovězení předběžných otázek položených rozhodnutím Juzgado de lo Social no 1 de Córdoba (Španělsko) ze dne 27. února 2012

      (1)  Úř. věst. C 209, 14.7.2012.


title: Věc T-310/17: Žaloba podaná dne 15. května 2017 – Lion's Head Global Partners v. EUIPO – Lion Capital (LION'S HEAD global partners)

text:
               17.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 231/49

         Žaloba podaná dne 15. května 2017 – Lion's Head Global Partners v. EUIPO – Lion Capital (LION'S HEAD global partners)
   (Věc T-310/17)
   (2017/C 231/62)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Lion's Head Global Partners LLP (Londýn, Spojené království) (zástupce: Rechtsanwalt R. Nöske)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Lion Capital LLP (Londýn, Spojené království)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Majitelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie obsahující slovní prvky „LION’S HEAD global partners“ – Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie č. 996 979

      Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 28. února 2017 ve věci R 1477/2016-4

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 28. února 2017 (věc R 1477/2016-4) týkající se námitkového řízení mezi společnostmi Lion’s Head Global Partners LLP a Lion Capital LLP a zamítl námitku;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-585/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberster Gerichtshof (Rakousko) dne 24. prosince 2008 – Peter Pammer v. Reederei Karl Schlüter GmbH & Co KG

text:
               21.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/40

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberster Gerichtshof (Rakousko) dne 24. prosince 2008 – Peter Pammer v. Reederei Karl Schlüter GmbH & Co KG
   (Věc C-585/08)
   (2009/C 44/68)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Oberster Gerichtshof
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Peter Pammer

      Žalovaná: Reederei Karl Schlüter GmbH & Co KG
   Předběžné otázky

               1)

               Představuje „cesta na nákladní lodi“ souborné služby pro cesty, pobyty a zájezdy ve smyslu čl. 15 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (1)?

               2)

               V případě kladné odpovědi na první otázku: Postačuje pro „zaměření“ činnosti ve smyslu čl. 15 odst. 1 písm. c) nařízení č. 44/2001 skutečnost, že internetovou stránku zprostředkovatele je možné na internetu otevřít?

      (1)  Úř. věst. 2001, L 12, s. 1.


title: Věc C-209/05: Žaloba podaná dne 13. května 2005 Komisí Evropských společenství proti Rakouské republice

text:
               9.7.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/10

         Žaloba podaná dne 13. května 2005 Komisí Evropských společenství proti Rakouské republice
   (Věc C-209/05)
   (2005/C 171/18)
   Jednací jazyk: němčina
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 13. května 2005 žaloba směřující proti Rakouské republice podaná Komisí Evropských společenství, zastoupenou Marií Condou a Wolfgangem Bogensbergerem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:

               a)

               určil, že Rakouská republika tím, že při odmítnutí víz státním příslušníkům třetích zemí, kteří jsou rodinnými příslušníky občanů Unie, kteří vykonávají právo volného pohybu,

                           —

                           neudává přesně, dostatečně podrobně a úplně důvody, ačkoliv tomuto oznámení nebrání žádné důvody bezpečnosti státu;

                           —

                           neposkytuje zúčastněným osobám proti rozhodnutí, kterým je odmítnuto vízum, takové opravné prostředky, které jsou poskytovány vlastním státním příslušníkům proti správním aktům,

                     neplní povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 6 a 8 směrnice 64/221/EHS (1).

               b)

               uložil žalované, Rakouské republice, náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   Směrnice 64/221/EHS ukládá členským státům s ohledem na předpisy, vydané z důvodu veřejného pořádku, veřejné bezpečnosti nebo veřejného zdraví pro osoby, které spadají do jejich osobní působnosti, různé povinnosti, zvláště ohledně odůvodnění rozhodnutí a opravných prostředků, které jsou k dispozici proti rozhodnutí. Podle článku 6 uvedené směrnice je třeba oznámit zúčastněné osobě důvody týkající se veřejného pořádku, veřejné bezpečnosti nebo veřejného zdraví, na nichž je v jejím případě založeno odmítnutí víza rodinnému příslušníku občana Unie. Podle článku 8 směrnice musí mít zúčastněná osoba, které bylo odmítnuto vízum, k dispozici přinejmenším stejné opravné prostředky, které jsou poskytovány státním příslušníkům dotyčného státu proti správním aktům.
   Komise zastává názor, že některá ustanovení rakouského cizineckého zákona neodpovídají výše uvedeným požadavkům práva Společenství stanoveným směrnicí.
   Podle § 93 odst. 2 zákona je třeba písemně vyhotovit jen rozhodnutí o písemné nebo zaprotokolované žádosti strany a v odůvodnění postačí uvést pouze směrodatná právní ustanovení. Podle článku 6 směrnice však existuje automatická povinnost členských států uvést odůvodnění: odůvodnění nesmí záviset na naléhavosti nebo na žádostech zúčastněné osoby. Pouhé označení uplatňovaného právního ustanovení dále nevyhovuje požadavkům na odůvodnění: u zamítavého rozhodnutí nepředstavuje pouhý odkaz na použitá právní ustanovení dostatečnou informaci o důvodech odmítnutí. Z judikatury Soudního dvora také vyplývá, že je třeba přesného, dostatečně podrobného a úplného odůvodnění, aby se zúčastněná osoba mohla bránit nepříznivému rozhodnutí a aby mohla přiměřeně hájit své zájmy.
   Podle § 94 odst. 2 rakouského cizineckého zákona není přípustné odvolání proti odmítnutí víza nebo jeho prohlášení za neplatné. Toto ustanovení porušuje povinnost článku 8 směrnice, podle které může zúčastněná osoba použít opravné prostředky poskytované státním příslušníkům dotyčného státu proti správním aktům, bez ohledu na to, zda se jedná o opravné prostředky u správních orgánů nebo soudů. Argumentace Rakouské republiky, že odepření opravného prostředku je v této souvislosti oprávněné proto, že odmítnutí víza ani prohlášení víza za neplatné nemá účinek přesahující jednotlivý akt, a nové podání žádosti vede k cíli rychleji než opravný prostředek proti rozhodnutí, je nesprávný. Opětovné podání žádosti totiž skrývá riziko, že se bude pouze opakovat věcně nesprávné rozhodnutí.

      (1)  Úř. věst. L 56, s. 850.


title: Věc T-445/08: Žaloba podaná dne 29. září 2008 – FIFA v. OHIM – Ferrero (GEMANY 2006)

text:
               6.12.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 313/50

         Žaloba podaná dne 29. září 2008 – FIFA v. OHIM – Ferrero (GEMANY 2006)
   (Věc T-445/08)
   (2008/C 313/89)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Fédération Internationale de Football Association (FIFA) (Curych, Švýcarsko) (zástupci: D. Alexander QC, A. Barav, Barrister, R. Buchel a C. Rassmann, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Ferrero OHG mbH (Stadtallendorf, Německo)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit zcela nebo částečně rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 30. června 2008 ve věci R. 1467/2005-1 a

               —

               uložit OHIM náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: Slovní ochranná známka „GERMANY 2006“ pro výrobky a služby třídy 1, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 14, 15, 16, 18, 19, 20, 21, 24, 25, 26, 27, 28, 29, 30, 31, 32, 33, 34, 35, 36, 37, 38, 39, 40, 41 a 42 – zápis ochranné známky Společenství č. 2 153 005

      Majitelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Účastnice řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Zamítnutí návrhu na prohlášení neplatnosti

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zrušení rozhodnutí zrušovacího oddělení

      Dovolávané žalobní důvody: i) porušení článku 73 a čl. 74 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 40/94, jelikož odvolací senát založil své rozhodnutí převážně na čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 40/94, ustanovení, které nebylo uplatněno ani další účastnicí před odvolacím senátem ani zrušovacím oddělením; ii) podpůrně, porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 40/94, jelikož odvolací senát nepřezkoumal celkový dojem, kterým na průměrného spotřebitele působí zapsaná ochranná známka Společenství, která je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti, a jelikož nepoužil relevantní ustanovení týkající se posouzení popisného charakteru ochranné známky pro požadované výrobky a služby; iii) porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 40/94, jelikož odvolací senát chybně tvrdil, že zapsaná ochranná známka Společenství, která je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti, neměla nezbytnou rozlišovací způsobilost; iv) porušení čl. 7 odst. 3 a čl. 51 odst. 2 nařízení č. 40/94, jelikož odvolací senát chybně usoudil, že zapsaná ochranná známka Společenství, která je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti, neměla nezbytnou rozlišovací způsobilost pro služby třídy 41.


title: Věc F-4/13: Žaloba podaná dne 15. ledna 2013 — ZZ v. Komise

text:
               13.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 108/38

         Žaloba podaná dne 15. ledna 2013 — ZZ v. Komise
   (Věc F-4/13)
   2013/C 108/90
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupce: N. Lhoëst, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí, kterým byl přijat hodnotící posudek žalobce za období let 1995 až 1997, a návrh na náhradu škody.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               Zrušit rozhodnutí generálního tajemníka pro administrativní záležitosti Evropské služby pro vnější činnost ze dne 12. března 2012, kterým byl přijat hodnotící posudek žalobce za období let 1995 až 1997;

               —

               v případě potřeby zrušit rozhodnutí orgánu Komise oprávněného ke jmenování ze dne 4. října 2012, kterým byla zamítnuta stížnost, kterou žalobce podal dne 20. června 2012 podle čl. 90 odst. 2 služebního řádu;

               —

               uložit Komisi zaplacení částky ve výši 25 000 eur jako náhrady nemajetkové újmy;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-556/10: Žaloba podaná dne 26. listopadu 2010 — Evropská komise v. Spolková republika Německo

text:
               5.2.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/5

         Žaloba podaná dne 26. listopadu 2010 — Evropská komise v. Spolková republika Německo
   (Věc C-556/10)
   2011/C 38/07
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: G. Braun a H. Støvlbæk, zmocněnci)

      Žalovaná: Spolková republika Německo

      Návrhová žádání žalobkyně

               1)

               určit, že Spolková republika Německo při provedení prvního železničního balíčku nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z:

                           —

                           článku 6 odst. 3 a přílohy II směrnice 91/440/EHS (1), jakož i čl. 4 odst. 2 a čl. 14 odst. 2 směrnice 2001/14/ES (2),

                           —

                           článku 6 odst. 2 směrnice 2001/14/ES,

                           —

                           článku 7 odst. 3 a čl. 8 odst. 1 směrnice 2001/14/ES a

                           —

                           článku 30 odst. 4 směrnice 2001/14/ES ve spojení s čl. 10 odst. 7 směrnice 91/440/EHS.

               2)

               uložit Spolkové republice Německo náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Směrnice 91/440/EHS a 2001/14/ES směřují k dosažení stejného a nediskriminačního přístupu k železniční infrastruktuře pro všechny podniky a k podpoře železničního trhu v Evropě, na kterém existuje hospodářská soutěž, který je dynamický a transparentní. Článek 6 odst. 3 směrnice 91/440/EHS stanoví, že podstatné „funkce“ provozovatele infrastruktury je třeba svěřit subjektům nebo podnikům, „které samy neprovozují železniční dopravu“.
   Podle názoru Komise není nezávislost provozovatele infrastruktury, kterou směrnice stanoví, v Německu při provozování podstatných funkcí zaručena, protože vícero z těchto „podstatných funkcí“ jsou přeneseny na společnost, která je sice právně nezávislá, ale je součástí holdingu, ke kterému mimo jiné patří podniky, které nabízí služby železniční dopravy.
   Nezávislost zakotvená ve směrnici 2001/14/ES se musí projevit nejen právně, ale i organizačně a v přijatých rozhodnutích. Z toho vyplývá, že podnik pověřený podstatnými funkcemi může být s podniky poskytujícími služby železniční dopravy organizován v jednom holdingu jen tehdy, když je od nich nejen právně oddělen, ale prokazatelně s ním ani netvoří hospodářskou jednotku a je tedy na nich hospodářsky nezávislý. Pokud by tedy v rámci holdingu byly podstatné funkce poskytovány dceřinnou společností, je třeba prostřednictvím ochranných opatření zajistit, aby mateřská a dceřinná společnost netvořily hospodářskou jednotku a tedy nemohly jednat jako jeden podnik. Tato přiměřená a dostatečná ochranná opatření, která mají rovněž zajistit hospodářskou nezávislost provozovatele infrastruktury na podniku železniční dopravy, nebyla ale v Německu vytvořena. Německem uváděná ochranná opatření nestačí k tomu, aby zajistila nezávislost podstatných funkcí, zabránila střetu zájmů a zbavila holding kontroly nad subjektem pověřeným podstatnými funkcemi.
   Zaprvé na splnění požadavků nezávislosti nedohlíží nezávislý orgán a pro soutěžitele neexistuje v případě porušení zásady nezávislosti možnost podat stížnost. Zadruhé není zabezpečena nezávislost pracovníků, respektive řídících grémií a vedoucích pracovníků subjektu pověřeného podstatnými funkcemi na holdingové společnosti, a to z těchto důvodů:

               —

               Členům představenstva holdingu nebo jiných společností náležících k holdingu není zabráněno, aby byli členy i v představenstvu subjektu pověřeného podstatnými funkcemi.

               —

               Není upraveno, že členové řídícího grémia subjektu pověřeného podstatnými funkcemi, jakož i jeho vedoucí pracovníci a zaměstnanci pověření výkonem podstatných funkcí nemohou poté, co se vzdali své činnosti pro tento subjekt během přiměřeného počtu let zastávat žádnou vedoucí funkci v holdingu nebo v jiné organizaci, která je pod kontrolou holdingu.

               —

               Řídící grémium subjektu pověřeného podstatnými funkcemi není jmenováno na základě jasně definovaných podmínek a vázáno odpovídajícími právními povinnostmi, aby byla zajištěna naprostá nezávislost při přijímání rozhodnutí.

               —

               Subjekt pověřený podstatnými funkcemi nedisponuje vlastními zaměstnanci, kteří jsou usazeni v oddělených, respektive zabezpečených prostorech a jejichž kontakty s holdingovou společností a jinými podniky pod její kontrolou, jsou omezeny na oficiální oznámení, která jsou spojena s výkonem podstatných funkcí.

               —

               Přístup k informačním systémům není zajištěn, čímž není vyloučeno, že se holding může dostat k informacím, jež se týkají výkonu podstatných funkcí.

         Vedle výše uvedeného porušení požadavku nezávislosti provozovatele infrastruktury při výkonu podstatných funkcí nesplnila Spolková republika Německo své povinnosti vyplývající ze směrnic 91/440 a 2001/14 tím, že

               —

               dostatečně jasně neprovedla ustanovení směrnice 2001/14/ES o poplatcích za infrastrukturu a opomenula stanovit podmínky nesprávného použití zásady celkových nákladů,

               —

               nepřijala opatření nezbytná k tomu, aby zavázala provozovatele infrastruktury ke snížení nákladů na infrastrukturu a poplatků za přístup k železniční síti,

               —

               opomenula zmocnit regulační orgány, aby prosazovaly svoje požadavky na poskytnutí informací vůči provozovateli infrastruktury i vhodnými sankčními opatřeními.

      (1)  Směrnice Rady 91/440/EHS ze dne 29. července 1991 o rozvoji železnic Společenství (Úř. věst. L 237, s. 25; Zvl. vyd. 07/01, s. 341).

      (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/14/ES ze dne 26. února 2001 o přidělování kapacity železniční infrastruktury, zpoplatnění železniční infrastruktury a o vydávání osvědčení o bezpečnosti (Úř. věst. L 75, s. 29; Zvl. vyd. 07/05, s. 375).


title: Věc T-362/08: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. ledna 2011 — IFAW Internationaler Tierschutz-Fonds v. Komise ( „Přístup k dokumentům — Nařízení (ES) č. 1049/2001 — Dokumenty týkající se realizace průmyslového projektu v oblasti chráněné na základě směrnice 92/43/EHS — Dokumenty pocházející z členského státu — Námitky vznesené členským státem — Částečné odepření přístupu — Výjimka týkající se hospodářské politiky členského státu — Článek 4 odst. 5 až 7 nařízení č. 1049/2001“ )

text:
               19.2.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 55/21

         Rozsudek Tribunálu ze dne 13. ledna 2011 — IFAW Internationaler Tierschutz-Fonds v. Komise
   (Věc T-362/08) (1)

   (Přístup k dokumentům - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Dokumenty týkající se realizace průmyslového projektu v oblasti chráněné na základě směrnice 92/43/EHS - Dokumenty pocházející z členského státu - Námitky vznesené členským státem - Částečné odepření přístupu - Výjimka týkající se hospodářské politiky členského státu - Článek 4 odst. 5 až 7 nařízení č. 1049/2001)
   2011/C 55/36
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: IFAW Internationaler Tierschutz-Fonds gGmbH (Hamburk, Německo) (zástupci: S. Crosby, solicitor, a S. Santoro, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: C. O'Reilly a P. Costa de Oliveira, zmocněnkyně)

      Vedlejší účastníci řízení podporující žalobkyni: Dánské království (zástupci: J. Bering Liisberg a B. Weis Fogh, zmocněnci); Finská republika (zástupci: původně J. Heliskoski, M. Pere a H. Leppo, poté J. Heliskoski, zmocněnci); a Švédské království (zástupkyně: K. Petkovska, A. Falk a S. Johannesson, zmocněnkyně)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 19. června 2008, kterým byl žalobkyni odepřen přístup k dokumentu zaslanému Komisi německými orgány v rámci řízení týkajícího se deklasifikace lokality chráněné na základě směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin (Úř. věst. L 206, s. 7; Zvl. vyd. 15/02, s. 102)

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               IFAW Internationaler Tierschutz-Fonds gGmbH ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

               3)

               Dánské království, Finská republika a Švédské království ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 301, 22.11.2008.


title: Věc C-472/14: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 17. března 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Högsta domstolen – Švédsko) – Canadian Oil Company Sweden AB, Anders Rantén v. Riksåklagaren „Řízení o předběžné otázce — Registrace, hodnocení a povolování chemických látek — Nařízení (ES) č. 1907/2006 (nařízení REACH) — Rozsah harmonizované oblasti — Registrace látek u Evropské agentury pro chemické látky před jejich uvedením na trh — Článek 5 — Vnitrostátní registr chemických výrobků — Oznamovací povinnost za účelem registrace — Slučitelnost s nařízením REACH — Články 34 SFEU a 36 SFEU — Množstevní omezení dovozu“

text:
               2.5.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 156/11

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 17. března 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Högsta domstolen – Švédsko) – Canadian Oil Company Sweden AB, Anders Rantén v. Riksåklagaren
   (Věc C-472/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Registrace, hodnocení a povolování chemických látek - Nařízení (ES) č. 1907/2006 (nařízení REACH) - Rozsah harmonizované oblasti - Registrace látek u Evropské agentury pro chemické látky před jejich uvedením na trh - Článek 5 - Vnitrostátní registr chemických výrobků - Oznamovací povinnost za účelem registrace - Slučitelnost s nařízením REACH - Články 34 SFEU a 36 SFEU - Množstevní omezení dovozu“)
   (2016/C 156/14)
   Jednací jazyk: švédština

      Předkládající soud

   Högsta domstolen

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Canadian Oil Company Sweden AB, Anders Rantén

      Žalovaný: Riksåklagaren

      Výrok

               1)

               Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 ze dne 18. prosince 2006 o registraci, hodnocení, povolování a omezování chemických látek, o zřízení Evropské agentury pro chemické látky, o změně směrnice 1999/45/ES a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 793/93, nařízení Komise (ES) č. 1488/94, směrnice Rady 76/769/EHS a směrnic Komise 91/155/EHS, 93/67/EHS, 93/105/ES a 2000/21/ES, ve znění nařízení Komise (ES) č. 552/2009 ze dne 22. června 2009, musí být vykládáno v tom smyslu, že nebrání tomu, aby vnitrostátní právní úprava ukládala dovozci chemických výrobků povinnost registrovat tyto výrobky u příslušného vnitrostátního orgánu, i když tento dovozce již má na základě tohoto nařízení povinnost registrovat tytéž výrobky u Evropské agentury pro chemické látky, za předpokladu, že tato registrace u příslušného vnitrostátního orgánu nepředstavuje předchozí podmínku pro uvedení uvedených výrobků na trh, že se týká jiných informací, než jaké jsou požadovány tímto nařízením, a že přispívá k naplnění cílů sledovaných tímto nařízením, zvláště cíle zajištění vysoké úrovně ochrany lidského zdraví a životního prostředí, jakož i volného pohybu takovýchto látek na vnitřním trhu, zejména zavedením systému kontrol bezpečného nakládání s těmito výrobky v dotyčném členském státě a vyhodnocováním tohoto nakládání, což přísluší ověřit vnitrostátnímu soudu.

               2)

               Ustanovení článku 34 SFEU ve spojení s článkem 36 SFEU musí být vykládána v tom smyslu, že nebrání takové povinnosti, jako je povinnost oznámit a registrovat chemické výrobky, kterou stanoví vnitrostátní právní úprava dotčená ve věci v původním řízení.

      (1)  Úř. věst. C 448, 15. 12. 2014.


title: Věc C-41/16 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 25. ledna 2016 Min Liu proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 18. listopadu 2015 ve věci T-813/14, Liu v. EUIPO

text:
               5.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/7

         Kasační opravný prostředek podaný dne 25. ledna 2016 Min Liu proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 18. listopadu 2015 ve věci T-813/14, Liu v. EUIPO
   (Věc C-41/16 P)
   (2016/C 326/13)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Min Liu (zástupce: Y. Zhang, Rechtsanwalt)

      Další účastník řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
   Usnesením ze dne 8. června 2016 Soudní dvůr (osmý senát) rozhodl, že kasační opravný prostředek je nepřípustný.


title: Věc T-115/16: Usnesení Tribunálu ze dne 13. června 2017 – Sandvik Intellectual Property v. EUIPO – Adveo Group International (ADVEON)

text:
               7.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 256/41

         Usnesení Tribunálu ze dne 13. června 2017 – Sandvik Intellectual Property v. EUIPO – Adveo Group International (ADVEON)
   (Věc T-115/16) (1)

   (2017/C 256/48)
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda pátého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 211, 13.6.2016.


title: Věc C-105/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Belgie) dne 20. března 2009 — Terre wallonne v. Région wallonne

text:
               6.6.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/8

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Belgie) dne 20. března 2009 — Terre wallonne v. Région wallonne
   (Věc C-105/09)
   2009/C 129/14
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Conseil d'État

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Terre wallonne

      Žalovaný: Région wallonne

      Předběžné otázky

               1)

               Je program hospodaření s dusíkem týkající se vymezených ohrožených oblastí, jehož zavedení je stanoveno v čl. 5 odst. 1 směrnice Rady 91/676/EHS ze dne 12. prosince 1991 o ochraně vod před znečištěním dusičnany ze zemědělských zdrojů (1), plánem nebo programem uvedeným v čl. 3 odst. 2 písm. a) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/42/ES ze dne 27. června 2001 o posuzování vlivů některých plánů a programů na životní prostředí (2), který je připraven v odvětvích zemědělství, lesnictví, rybolovu, energetiky, průmyslu, dopravy, nakládání s odpady, vodohospodářství, telekomunikací, turistiky, územního plánování nebo využívání půdy a vymezuje tento program rámec pro budoucí schvalování záměrů uvedených v přílohách I a II směrnice 85/337/EHS (3)?

               2)

               Je program hospodaření s dusíkem týkající se vymezených ohrožených oblastí, jehož zavedení je stanoveno v čl. 5 odst. 1 směrnice Rady 91/676/EHS ze dne 12. prosince 1991 o ochraně vod před znečištěním dusičnany ze zemědělských zdrojů, plánem nebo programem uvedeným v čl. 3 odst. 2 písm. b) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/42/ES ze dne 27. června 2001 o posuzování vlivů některých plánů a programů na životní prostředí, u něhož je vyžadováno posouzení podle článků 6 a 7 směrnice 92/43/EHS (4) s ohledem na jeho možný vliv na území, zejména když se předmětný program hospodaření s dusíkem uplatní na všechny vymezené ohrožené oblasti Valonského regionu?

               3)

               Je program hospodaření s dusíkem týkající se vymezených ohrožených oblastí, jehož zavedení je stanoveno v čl. 5 odst. 1 směrnice Rady 91/676/EHS ze dne 12. prosince 1991 o ochraně vod před znečištěním dusičnany ze zemědělských zdrojů, plánem nebo programem jiným, než jsou plány nebo programy uvedené v čl. 3 odst. 2 směrnice, který vymezuje rámec pro budoucí schvalování záměrů, u nichž členské státy musí podle čl. 3 odst. 4 určit, zda mohou mít významný vliv na životní prostředí v souladu s odstavcem 5?

      (1)  Úř. věst. L 375, s. 1.

      (2)  Úř. věst. L 197, s. 30.

      (3)  Směrnice Rady 85/337/EHS ze dne 27. června 1985 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí (Úř. věst. L 175, s. 40).

      (4)  Směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin (Úř. věst. L 206, s. 7).


title: Věc C-453/06: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesverwaltungsgericht (Německo) dne 13. listopadu 2006 – 01051 Telecom GmbH v. Spolková republika Německo

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/41

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesverwaltungsgericht (Německo) dne 13. listopadu 2006 – 01051 Telecom GmbH v. Spolková republika Německo
   (Věc C-453/06)
   (2006/C 326/85)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Bundesverwaltungsgericht
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: 01051 Telecom GmbH

      Žalovaný: Spolková republika Německo

      Vedlejší účastník řízení: Vodafone D2 GmbH
   Předběžné otázky
   Brání čl. 27 první věta směrnice Evropského parlamentu [a Rady] 2002/21/ES (1) ze dne 7. března 2002 o společném předpisovém rámci pro sítě a služby elektronických komunikací (rámcová směrnice) a článek 7 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/19/ES (2) o přístupu k sítím elektronických komunikací a přiřazeným zařízením a o jejich vzájemném propojení (přístupová směrnice) vnitrostátnímu právu, podle něhož má být přechodně zachována dříve v tomto právu stanovená zákonná povinnost stanovit kalkulaci cen za propojení na základě nákladů na účinné poskytování služeb, ačkoliv to není právem Společenství vyžadováno?

      (1)  Úř. věst. L 108, s. 33 (Zvl. vyd. 13/29, s. 349).

      (2)  Úř. věst. L 108, s. 7 (Zvl. vyd. 13/29, s. 323).


title: Věc T-321/05: Rozsudek Tribunálu ze dne 1. července 2010 — AstraZeneca v. Komise ( „Hospodářská soutěž — Zneužití dominantního postavení — Trh s antiulcerózními léčivými přípravky — Rozhodnutí konstatující porušení článku 82 ES — Vymezení trhu — Zásadní omezení hospodářské soutěže — Zneužití řízení o dodatkovém ochranném osvědčení pro léčivé přípravky a postupů pro registraci léčivých přípravků — Klamná prohlášení — Odnětí povolení pro uvedení na trh — Překážky pro uvedení na trh generických léčivých přípravků a pro paralelní dovozy — Pokuty“ )

text:
               14.8.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 221/33

         Rozsudek Tribunálu ze dne 1. července 2010 — AstraZeneca v. Komise
   (Věc T-321/05) (1)

   (Hospodářská soutěž - Zneužití dominantního postavení - Trh s antiulcerózními léčivými přípravky - Rozhodnutí konstatující porušení článku 82 ES - Vymezení trhu - Zásadní omezení hospodářské soutěže - Zneužití řízení o dodatkovém ochranném osvědčení pro léčivé přípravky a postupů pro registraci léčivých přípravků - Klamná prohlášení - Odnětí povolení pro uvedení na trh - Překážky pro uvedení na trh generických léčivých přípravků a pro paralelní dovozy - Pokuty)
   2010/C 221/52
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: AstraZeneca AB (Södertälje, Švédsko) a AstraZeneca plc (Londýn, Spojené království) (zástupci: původně M. Brealey, QC, M. Hoskins, D. Jowell, barristers, F. Murphy, G. Sproul, I. MacCallum a C. Brown, solicitors, poté M. Brealey, M. Hoskins, D. Jowell, F. Murphy a C. Brown a nakonec M. Brealey, M. Hoskins, D. Jowell a F. Murphy)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně F. Castillo de la Torre, É. Gippini Fournier a A. Whelan, poté F. Castillo de la Torre, É. Gippini Fournier a J. Bourke, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalobkyně: Evropská federace farmaceutického průmyslu a sdružení (EFPIA) (Ženeva, Švýcarsko) (zástupce: M. Van Kerckhove, advokát)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí K(2005) 1757 Komise v konečném znění ze dne 15. června 2005 týkajícího se řízení podle článku 82 Smlouvy o ES a článku 54 Dohody o EHP (věc COMP/A.37.507/F3 — AstraZeneca)

      Výrok rozsudku

               1)

               Článek odst. 2 rozhodnutí K(2005) 1757 Komise v konečném znění ze dne 15. června 2005 týkajícího se řízení podle článku 82 Smlouvy o ES a článku 54 Dohody o EHP (věc COMP/A.37.507/F3 — AstraZeneca) se zrušuje v tom rozsahu, v jakém konstatuje, že společnosti AstraZeneca a AstraZeneca plc porušily článek 82 ES a článek 54 Dohody o EHP tím, že požádaly o odnětí povolení pro uvedení na trh kapslí Losec v Dánsku a v Norsku souběžně se stažením kapslí Losec z trhu a s uvedením tablet Losec MUPS v obou těchto zemích, a to potud, pokud se mělo za to, že tyto akty svou povahou omezují paralelní dovozy kapslí Losec do uvedených zemí.

               2)

               Pokuta uložená článkem 2 tohoto rozhodnutí společně a nerozdílně společnostem AstraZeneca AB a AstraZeneca plc se stanovuje na 40 250 000 eur a pokuta uložená uvedeným článkem společnosti AstraZeneca AB se stanovuje na 12 250 000 eur.

               3)

               Ve zbývající části se žalobu zamítá.

               4)

               Společnosti AstraZeneca AB a AstraZeneca plc ponesou 90 % vlastních nákladů řízení a nahradí 90 % nákladů řízení vynaložených Evropskou komisí s výjimkou jejích nákladů souvisejících s vedlejším účastenstvím Evropské federace farmaceutického průmyslu a sdružení (EFPIA).

               5)

               EFPIA ponese vlastní náklady řízení.

               6)

               Komise ponese vlastní náklady řízení související s vedlejším účastenstvím EFPI, jakož i 10 % zbývajících vlastních nákladů řízení a nahradí 10 % nákladů vynaložených společnostmi AstraZeneca AB a AstraZeneca plc.

      (1)  Úř. věst. C 271, 29.10.2005.


title: Věc T-625/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 15. ledna 2013 — BSH v. OHIM (ecoDoor) ( „Ochranná známka Společenství — Přihláška slovní ochranné známky Společenství ecoDoor — Absolutní důvod pro zamítnutí — Popisný charakter — Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009“ )

text:
               23.2.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 55/12

         Rozsudek Tribunálu ze dne 15. ledna 2013 — BSH v. OHIM (ecoDoor)
   (Věc T-625/11) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Přihláška slovní ochranné známky Společenství ecoDoor - Absolutní důvod pro zamítnutí - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009)
   2013/C 55/20
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: BSH Bosch und Siemens Hausgeräte GmbH (Mnichov, Německo) (zástupce: S. Biagosch, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: D. Walicka, zmocněnkyně)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 22. září 2011 (věc R 340/2011-1) týkajícímu se přihlášky slovního označení ecoDoor k zápisu jako ochranné známky Společenství.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti BSH Bosch und Siemens Hausgeräte GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 32, 4.2.2012.


title: Věc C-527/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Magyar Köztársaság Legfelsőbb Bírósága (Maďarská republika) dne 15. listopadu 2010 — ERSTE Bank Hungary Nyrt. v. Maďarský stát, B.C.L Trading GmbH, ERSTE Befektetési Zrt.

text:
               29.1.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 30/20

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Magyar Köztársaság Legfelsőbb Bírósága (Maďarská republika) dne 15. listopadu 2010 — ERSTE Bank Hungary Nyrt. v. Maďarský stát, B.C.L Trading GmbH, ERSTE Befektetési Zrt.
   (Věc C-527/10)
   ()
   2011/C 30/34
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Magyar Köztársaság Legfelsőbb Bírósága

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: ERSTE Bank Hungary Nyrt.

      Odpůrci: Maďarský stát, B.C.L Trading GmbH, ERSTE Befektetési Zrt.

      Vedlejší účastníci řízení: dr. Bárándy és Társai Ügyvédi Iroda, Komerční banka, a.s.

      Předběžná otázka

   Je čl. 5 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 1346/2000 (1) ze dne 29. května 2000 o úpadkovém řízení (dále jen „nařízení“) použitelný na občanskoprávní soudní řízení týkající se existence věcného práva (finančního zajištění), pokud země, v níž se nacházely cenné papíry, které sloužily jako předmět zajištění, a později částka v hotovosti, která je nahradila, nebyla členským státem v době zahájení úpadkového řízení v jiném členském státě, ale byla členským státem v době podání žaloby?

      (1)  Úř. věst. L 160, 30.6.2000, s. 1; Zvl. vyd. 19/01, s. 191.


title: Věc C-248/07: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 6. listopadu 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hof van beroep te Antwerpen – Belgie) – Trespa International B.V. v. Nova haven- en Vervoerbedrijf N.V. ( Prováděcí nařízení k celnímu kodexu Společenství — Články 291 a 297 — Zvýhodněné sazební zacházení — Zvláštní použití — Pojem osoba, která zboží dováží nebo nechává dovážet za účelem propuštění do volného oběhu — Pojem převedení zboží uvnitř Společenství — Pojem nabyvatel )

text:
               20.12.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 327/3

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 6. listopadu 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hof van beroep te Antwerpen – Belgie) – Trespa International B.V. v. Nova haven- en Vervoerbedrijf N.V.
   (Věc C-248/07) (1)

   („Prováděcí nařízení k celnímu kodexu Společenství - Články 291 a 297 - Zvýhodněné sazební zacházení - Zvláštní použití - Pojem ‚osoba, která zboží dováží nebo nechává dovážet za účelem propuštění do volného oběhu‘ - Pojem ‚převedení zboží uvnitř Společenství‘ - Pojem ‚nabyvatel‘)
   (2008/C 327/05)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Předkládající soud
   Hof van beroep te Antwerpen
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Trespa International B.V.

      Žalovaná: Nova haven- en Vervoerbedrijf N.V., Meadwestvaco Europe B.V.B.A.
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Hof van beroep te Antwerpen – Výklad článku 1a, 291 a 297 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 253, s. 1; Zvl. vyd. 02/06, s. 3) – Pojmy „dodání uvnitř Společenství“, „osoba, která dováží nebo nechává dovézt zboží za účelem propuštění do volného oběhu“ a „nabyvatel“
   Výrok

               1)

               Článek 291 odst. 1 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství, ve znění nařízení Komise (ES) č. 89/97 ze dne 20. ledna 1997, musí být vykládán v tom smyslu, že pojem „osob[a], která zboží dováží nebo nechává dovážet“, který je v tomto článku uveden, zahrnuje osobu, které je zboží určeno a která zamýšlí dosáhnout u zboží předepsaného zvláštního použití, bez ohledu na skutečnost, zda sama učiní celní prohlášení, nebo se nechá za tímto účelem zastoupit podle článku 5 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství. Uvedený pojem se netýká zástupce této osoby u celních orgánů, nehledě k případům, v nichž se uvedená osoba považuje za osobu jednající vlastním jménem a na vlastní účet podle čl. 5 odst. 4 druhého pododstavce nařízení č. 2913/92, a musí být tedy považována za dovozce.

               2)

               Článek 297 odst. 1 nařízení č. 2454/93, ve znění nařízení č. 89/97, musí být vykládán v tom smyslu, že se nejedná o převedení zboží uvnitř Společenství, je-li zboží dovezeno do Belgie a poté přepraveno do Nizozemska, pokud oprávněná osoba jedná na účet konečného dovozce, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu. Pouhá skutečnost, že zboží bylo dovezeno a procleno v Belgii a poté přepraveno do Nizozemska, není rozhodná pro účely prokázání existence převedení ve smyslu tohoto ustanovení. V případě převedení musí být nabyvatel držitelem povolení vydaného podle článku 291 uvedeného nařízení.

               3)

               Článek 297 odst. 1 nařízení č. 2454/93, ve znění nařízení č. 89/97, musí být vykládán v tomu smyslu, že pojem „nabyvatel“, který je v něm uveden, nezahrnuje celního zástupce, který provádí celní formality na účet dovozce.

      (1)  Úř. věst. C 170, 21.7.2007.


title: Usnesení Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 8. října 2004 ve věci C-249/03: Komise Evropských společenství proti Transport Environment Development Systems (Trends) a další (Rozhodčí doložka — Rozhodnutí 2004/407/ES, Euratom — Články 2 a 3 — Postoupení k Soudu prvního stupně)

text:
               19.3.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 69/2

      USNESENÍ SOUDNÍHO DVORA

   (pátého senátu)
   ze dne 8. října 2004
   ve věci C-249/03: Komise Evropských společenství proti Transport Environment Development Systems (Trends) a další (1)

   (Rozhodčí doložka - Rozhodnutí 2004/407/ES, Euratom - Články 2 a 3 - Postoupení k Soudu prvního stupně)
   (2005/C 69/05)
   Jednací jazyk: řečtina
   Ve věci C-249/03, jejímž předmětem je žaloba na základě článku 238 ES, podaná dne 10. června 2003, Komise Evropských společenství (zmocněnec: M. Patakia, ve spolupráci s M. Braem, K. Kapoutzidouem a S. Chatziyiannisem) proti Transport Environment Development Systems (Trends), neziskové společnosti občanského práva, se sídlem v Athénách (Řecko), (advokát: V. Christianos), Mariosovi Kontaratosovi, s bydlištěm v Athénách (Řecko), Anastasiovi Tillisovi, s bydlištěm v Neo Irakleio, Attika (Řecko), (advokát: V. Christianos), Georgiosovi Argyrakosovi, s bydlištěm v Athénách (Řecko), Konstatinosu Petrakisovi, s bydlištěm v Cholargos, Attika (Řecko), Fotini Koutroubovi, s bydlištěm v Glyfada, Attika (Řecko), Soudní dvůr (pátý senát), ve složení C. Gulmann, úřadující předseda senátu, R. Schintgen a G. Arestis (zpravodaj); soudci, generální advokát: M. Poiares Maduro, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 8. října 2004 usnesení, jehož výrok je následující:
   Věc C-249/03 se postupuje k Soudu prvního stupně Evropských společenství.

      (1)  Úř. věst. C 184, 2.8.2003.


title: Spojené věci T-305/07 a T-306/07: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 16. září 2009 — Offshore Legends v. OHIM — Aceton (OFFSHORE LEGENDS v černobílé kombinaci a OFFSHORE LEGENDS v modro-černo-zelené kombinaci) ( Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška dvou obrazových ochranných známek Společenství OFFSHORE LEGENDS, jedné v černobílé kombinaci a druhé v modro-černo-zelené kombinaci — Starší národní obrazová ochranná známka OFFSHORE 1 — Relativní důvody pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Podobnost výrobků a označení — Neexistence žádosti o důkaz skutečného užívání starší ochranné známky — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009] — Článek 43 odst. 2 a 3 nařízení č. 40/94, ve spojení s čl. 15 odst. 2 písm. a) nařízení 40/94 [nyní čl. 42 odst. 2 a 3 a čl. 15 odst. 1 druhý pododstavec písm. a) nařízení č. 207/2009] )

text:
               7.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 267/60

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 16. září 2009 — Offshore Legends v. OHIM — Aceton (OFFSHORE LEGENDS v černobílé kombinaci a OFFSHORE LEGENDS v modro-černo-zelené kombinaci)
   (Spojené věci T-305/07 a T-306/07) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška dvou obrazových ochranných známek Společenství OFFSHORE LEGENDS, jedné v černobílé kombinaci a druhé v modro-černo-zelené kombinaci - Starší národní obrazová ochranná známka OFFSHORE 1 - Relativní důvody pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Podobnost výrobků a označení - Neexistence žádosti o důkaz skutečného užívání starší ochranné známky - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009] - Článek 43 odst. 2 a 3 nařízení č. 40/94, ve spojení s čl. 15 odst. 2 písm. a) nařízení 40/94 [nyní čl. 42 odst. 2 a 3 a čl. 15 odst. 1 druhý pododstavec písm. a) nařízení č. 207/2009]“)
   2009/C 267/104
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Offshore Legends (Nevele, Belgie) (zástupci: P. Maeyaert a N. Clarembeaux, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Soudem: Acteon (Saint-Tropez, Francie) (zástupce: M. Milon, advokát)

      Předmět věci

   Dvě žaloby podané proti dvěma rozhodnutím druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 29. května 2007 (věc R 1031/2006-2 a R 1038/2006-2), týkajícím se námitkových řízení mezi Aceton a Offshore Legends.

      Výrok

               1)

               Žaloby se zamítají.

               2)

               Offshore Legends se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 269, 10.11.2007.