title: Věc C-367/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Državna revizijska komisija za revizijo postopkov oddaje javnih naročil (Slovinsko) dne 8. května 2019 — Ministrstvo za notranje zadeve v. Tax-Fin-Lex d.o.o.

text:
               5.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 263/32

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Državna revizijska komisija za revizijo postopkov oddaje javnih naročil (Slovinsko) dne 8. května 2019 — Ministrstvo za notranje zadeve v. Tax-Fin-Lex d.o.o.
      (Věc C-367/19)
      (2019/C 263/37)
      Jednací jazyk: slovinština

         Předkládající soud

      Državna revizijska komisija za revizijo postopkov oddaje javnih naročil

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelka přezkumu: Ministrstvo za notranje zadeve

         Úspěšný uchazeč: Tax-Fin-Lex d.o.o.

         Předběžné otázky

                  1.

                  Existuje „úplatný smluvní vztah“, jakožto prvek veřejné zakázky ve smyslu čl. 2 odst. 1 bodu 5 směrnice 2014/24 (1), v případě, že veřejný zadavatel není povinen poskytnout žádné protiplnění, ale hospodářský subjekt prostřednictvím plnění zakázky získá přístup na nový trh a reference?

                  2.

                  Je možné nebo nezbytné vykládat čl. 2 odst. 1 bod 5 směrnice 2014/24 takovým způsobem, že představuje základ pro odmítnutí nabídkové ceny zakázky ve výši 0 eur?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/24/EU ze dne 26. února 2014 o zadávání veřejných zakázek a o zrušení směrnice 2004/18/ES (Úř. věst. L 94, 28.3.2014, s. 65).


title: Věc C-420/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Riigikohus (Estonsko) dne 29. května 2019 — Maksu- ja Tolliamet v. Heavyinstall OÜ

text:
               5.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 263/32

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Riigikohus (Estonsko) dne 29. května 2019 — Maksu- ja Tolliamet v. Heavyinstall OÜ
      (Věc C-420/19)
      (2019/C 263/38)
      Jednací jazyk: estonština

         Předkládající soud

      Riigikohus

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatel: Maksu- ja Tolliamet

         Dotčená osoba: Heavyinstall OÜ

         Předběžná otázka

      Musí být článek 16 směrnice Rady 2010/24/EU ze dne 16. března 2010 o vzájemné pomoci při vymáhání pohledávek vyplývajících z daní, poplatků, cel a jiných opatření (1) vykládán v tom smyslu, že soud členského státu, který obdržel žádost o předběžná opatření, je při rozhodování o této žádosti na základě vnitrostátního práva (což dožádanému soudu umožňuje čl. 16 odst. 1) ohledně nutnosti a možnosti provedení daných předběžných opatření vázán názorem soudu, ve kterém je usazen žadatel, pokud byl tomuto soudu předložen dokument, který tento názor obsahuje (čl. 16 [odst. 1] druhý pododstavec poslední věta, podle něhož tento dokument v dožádaném členském státě nepodléhá ani uznání, ani doplnění nebo nahrazení)?

         (1)  Úř. věst. 2010, L 84, s 1.


title: Věc C-437/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour administrative (Lucembursko) dne 31. května 2019 — État du Grand-duché de Luxembourg v. L

text:
               12.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 270/23

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour administrative (Lucembursko) dne 31. května 2019 — État du Grand-duché de Luxembourg v. L
      (Věc C-437/19)
      (2019/C 270/26)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Cour administrative

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatel: État du Grand-duché de Luxembourg
      Odpůrkyně: L

         Předběžné otázky

                  1)

                  Musí být čl. 20 odst. 2 písm. a) směrnice 2011/16 (1) vykládán v tom smyslu, že žádost o výměnu informací podaná orgánem dožadujícího členského státu, ve které jsou poplatníci, kterých se žádost o výměnu týká, definováni pouze na základě svého postavení akcionářů a skutečných vlastníků právnické osoby, aniž by tito poplatníci byli nejprve dožadujícím orgánem jmenovitě a individuálně identifikováni, je v souladu s požadavky na identifikaci stanovenými v uvedeném ustanovení?

                  2)

                  V případě kladné odpovědi na první otázku, musí být čl. 1 odst. 1 a článek 5 téže směrnice vykládány v tom smyslu, že dodržení koncepce „předpokládaného významu“ znamená, že orgán dožadujícího členského státu může za účelem určení neexistence „lovu na informace“, přestože nejsou dotčení poplatníci individuálně identifikováni, na základě jasných a dostatečných vysvětlení prokázat, že provádí cílené vyšetřování omezené skupiny osob, a nikoli pouhé vyšetřování v rámci obecného daňového dohledu a že je toto vyšetřování odůvodněno důvodnými pochybnostmi ohledně nesplnění konkrétní zákonné povinnosti?

                  3)

                  Musí být článek 47 Listiny základních práv Evropské unie vykládán v tom smyslu, že pokud

                              —

                              účastník správního řízení, kterému příslušný orgán dožádaného členského státu uložil peněžitou správní sankci za nesplnění správního rozhodnutí, kterým mu byla uložena povinnost poskytnout informace v rámci výměny informací mezi vnitrostátními daňovými správami podle směrnice 2011/16 a proti kterému nelze podle vnitrostátního práva dožádaného členského státu podat opravný prostředek, zpochybnil legalitu tohoto rozhodnutí incidenčně v rámci žaloby podané proti peněžité sankci a

                              —

                              získal minimální informace stanovené v čl. 20 odst. 2 směrnice 2011/16 až během soudního řízení, které bylo zahájeno jeho žalobou proti uvedené sankci,

                        musí mu být poté, co byla incidenčně definitivně uznána platnost rozhodnutí o uložení povinnosti a rozhodnutí o uložení pokuty, která proti němu byla vydána, poskytnuta odkladná lhůta k zaplacení pokuty, aby mohl poté, co se seznámil se skutečnostmi týkajícími se předpokládaného významu požadovaných informací pravomocně potvrzeného příslušným soudcem, splnit rozhodnutí o uložení povinnosti?

         (1)  Směrnice Rady 2011/16/EU ze dne 15. února 2011 o správní spolupráci v oblasti daní a o zrušení směrnice 77/799/EHS (Úř. věst. 2011, L 64, s. 1).


title: Věc C-8/18: Usnesení Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 16. května 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Vilniaus apygardos teismas — Litva) — TE, UD, YB, ZC v. Luminor Bank AB („Řízení o předběžné otázce — Článek 53 odst. 2 a článek 99 jednacího řádu Soudního dvora — Volný pohyb služeb — Trhy finančních nástrojů — Soukromá osoba, která od banky nabyla derivátový finanční nástroj — Kvalifikace uvedené soukromé osoby ve smyslu unijního práva“)

text:
               26.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 288/4

      Usnesení Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 16. května 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Vilniaus apygardos teismas — Litva) — TE, UD, YB, ZC v. Luminor Bank AB
      (Věc C-8/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Článek 53 odst. 2 a článek 99 jednacího řádu Soudního dvora - Volný pohyb služeb - Trhy finančních nástrojů - Soukromá osoba, která od banky nabyla derivátový finanční nástroj - Kvalifikace uvedené soukromé osoby ve smyslu unijního práva“)
      (2019/C 288/04)
      Jednací jazyk: litevština

         Předkládající soud

      Vilniaus apygardos teismas

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: TE, UD, YB, ZC

         Žalovaná: Luminor Bank AB

         Výrok

      Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/39/ES ze dne 21. dubna 2004 o trzích finančních nástrojů, o změně směrnice Rady 85/611/EHS a 93/6/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/12/ES a o zrušení směrnice Rady 93/22/EHS, směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/83/EU ze dne 25. října 2011 o právech spotřebitelů, kterou se mění směrnice Rady 93/13/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/44/ES a zrušuje směrnice Rady 85/577/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/7/ES, jakož i směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/65/EU ze dne 15. května 2014 o trzích finančních nástrojů a o změně směrnic 2002/92/ES a 2011/61/EU musí být vykládány v tom smyslu, že se neuplatní na takové nákupy dluhopisů za použití vypůjčených finančních prostředků, o jaké se jedná ve věci v původním řízení, pokud k těmto nákupům došlo před 1. listopadem 2007.
      První a druhá otázka jsou v rozsahu, v němž se týkají směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/34/ES ze dne 28. května 2001 o přijetí cenných papírů ke kotování na burze cenných papírů a o informacích, které k nim mají být zveřejněny, směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/6/ES ze dne 28. ledna 2003 o obchodování zasvěcených osob a manipulaci s trhem (zneužívání trhu) a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/71/ES ze dne 4. listopadu 2003 o prospektu, který má být zveřejněn při veřejné nabídce nebo přijetí cenných papírů k obchodování, a o změně směrnice 2001/34/ES, jakož i nařízení Komise (ES) č. 809/2004 ze dne 29. dubna 2004, kterým se provádí směrnice 2003/71, pokud jde o údaje obsažené v prospektech, úpravu prospektů, uvádění údajů ve formě odkazu, zveřejňování prospektů a šíření inzerátů, jsou zjevně nepřípustné.

         (1)  Úř. věst. C 152, 30.4.2018.


title: Věc C-367/18: Usnesení Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 12. června 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Supremo — Španělsko — María Teresa Aragón Carrasco a další v. Administración del Estado („Řízení o předběžné otázce — Článek 53 odst. 2 a článek 99 jednacího řádu Soudního dvora — Sociální politika — Směrnice 1999/70/ES — Rámcová dohoda o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřená mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS — Ustanovení 4 — Zásada zákazu diskriminace — Srovnatelnost situací — Odůvodnění — Ustanovení 5 — Odstupné při rozvázání pracovního poměru na dobu neurčitou z objektivního důvodu — Neposkytnutí odstupného v případě odvolání pomocných zaměstnanců z funkce“)

text:
               26.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 288/5

      Usnesení Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 12. června 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Supremo — Španělsko — María Teresa Aragón Carrasco a další v. Administración del Estado
      (Věc C-367/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Článek 53 odst. 2 a článek 99 jednacího řádu Soudního dvora - Sociální politika - Směrnice 1999/70/ES - Rámcová dohoda o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřená mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS - Ustanovení 4 - Zásada zákazu diskriminace - Srovnatelnost situací - Odůvodnění - Ustanovení 5 - Odstupné při rozvázání pracovního poměru na dobu neurčitou z objektivního důvodu - Neposkytnutí odstupného v případě odvolání pomocných zaměstnanců z funkce“)
      (2019/C 288/05)
      Jednací jazyk: španělština

         Předkládající soud

      Tribunal Supremo

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: María Teresa Aragón Carrasco, María Eugenia Cotano Montero, María Gloria Ferratges Castellanos, Raquel García Ferratges, Elena Muñoz Mora, Ángela Navas Chillón, Mercedes Noriega Bosch, Susana Rizo Santaella, Desamparados Sánchez Ramos, Lucía Santana Ruiz a Luis Salas Fernández (jako právní nástupce Lucíe Sánchez de la Peña)

         Žalovaná: Administración del Estado

         Výrok

                  1)

                  Ustanovení 4 bod 1 rámcové dohody o pracovních poměrech na dobu určitou, uzavřené dne 18. března 1999, která je obsažena v příloze Rady 1999/70/ES ze dne 28. června 1999 o rámcové dohodě o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS, musí být vykládáno v tom smyslu, že nebrání vnitrostátní právní úpravě, která nestanoví vyplacení odstupného takovým pracovníkům zaměstnaným jako pomocní zaměstnanci plnící úkoly založené na důvěře nebo spočívající v odborném poradenství, jako jsou pracovníci dotčení ve věci v původním řízení, v případě jejich odvolání z funkce ve volném režimu, zatímco smluvním zaměstnancům v pracovním poměru na dobu neurčitou je odstupné při ukončení pracovní smlouvy z objektivního důvodu vypláceno.

                  2)

                  Druhá a třetí otázka Tribunal Supremo (Nejvyšší soud, Španělsko) je zjevně nepřípustná.

         (1)  Úř. věst. C 294, 20.8.2018.


title: Věc C-425/18: Usnesení Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 4. června 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte- Itálie) — Consorzio Nazionale Servizi Società Cooperativa (CNS) v. Gruppo Torinese Trasporti Gtt SpA („Řízení o předběžné otázce — Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora — Zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a poštovních služeb — Směrnice 2004/18/ES — Článek 45 odst. 2 první pododstavec písm. d) — Důvody pro vyloučení — Vážné profesní pochybení — Porušení pravidel hospodářské soutěže“)

text:
               26.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 288/6

      Usnesení Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 4. června 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte- Itálie) — Consorzio Nazionale Servizi Società Cooperativa (CNS) v. Gruppo Torinese Trasporti Gtt SpA
      (Věc C-425/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora - Zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a poštovních služeb - Směrnice 2004/18/ES - Článek 45 odst. 2 první pododstavec písm. d) - Důvody pro vyloučení - Vážné profesní pochybení - Porušení pravidel hospodářské soutěže“)
      (2019/C 288/06)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Consorzio Nazionale Servizi Società Cooperativa (CNS)

         Žalovaná: Gruppo Torinese Trasporti Gtt SpA

         za účasti: Consorzio Stabile Gestione Integrata Servizi Aziendali GISA, La Lucente SpA, Dussmann Service Srl, So.Co.Fat. SC

         Výrok

      Článek 45 odst. 2 první pododstavec písm. d) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby, musí být vykládán v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je právní úprava, o kterou se jedná ve věci v původním řízení, která je vykládána tak, že z rozsahu pojmu „vážné profesní pochybení“, jehož se dopustil hospodářský subjekt, vylučuje jednání, které spočívá v porušení pravidel hospodářské soutěže, které je zjištěno a sankcionováno vnitrostátním orgánem pro hospodářskou soutěž v rozhodnutí, jež je potvrzeno soudem, a veřejným zadavatelům zabraňuje autonomně posoudit takové porušení za účelem případného vyloučení tohoto hospodářského subjektu ze zadávacího řízení na veřejnou zakázku.

         (1)  Úř. věst. C 399, 5.11.2018.


title: Věc C-665/18: Usnesení Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 4. června 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság — Maďarsko — Pólus Vegas Kft. v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága („Řízení o předběžné otázce — Článek 53 odst. 2 a článek 99 jednacího řádu Soudního dvora — Volný pohyb služeb — Omezení — Hazardní hry — Vnitrostátní daně z provozování výherních hracích přístrojů v hernách — Vnitrostátní právní předpis, který pětinásobně zvyšuje daň a zavádí další daň“)

text:
               26.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 288/7

      Usnesení Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 4. června 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság — Maďarsko — Pólus Vegas Kft. v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
      (Věc C-665/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Článek 53 odst. 2 a článek 99 jednacího řádu Soudního dvora - Volný pohyb služeb - Omezení - Hazardní hry - Vnitrostátní daně z provozování výherních hracích přístrojů v hernách - Vnitrostátní právní předpis, který pětinásobně zvyšuje daň a zavádí další daň“)
      (2019/C 288/08)
      Jednací jazyk: maďarština

         Předkládající soud

      Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Pólus Vegas Kft.

         Žalovaný: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

         Výrok

      Článek 56 SFEU ve spojení s rozsudkem ze dne 11. června 2015, Berlington Hungary a další (C-98/14, EU:C:2015:386), musí být vykládán v tom smyslu, že v případě provozování výherních hracích přístrojů v jednom členském státě nelze předpokládat přeshraniční situaci jen proto, že by občané Evropské unie z jiných členských států mohli využívat takto nabízených herních příležitostí.

         (1)  Úř. věst. C 122, 1.4.2019.


title: Spojené věci C-789/18 a 790/18: Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 15. května 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio — Itálie) — AQ a další (C-789/18) a ZQ (C-790/18) v. Corte dei Conti, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell'Economia e delle Finanze, Inps-Gestione (C-789/18) („Řízení o předběžné otázce — Veřejná služba — Souběh příjmů pocházejících z výkonu činnosti v zaměstnaneckém poměru nebo samostatně výdělečné činnosti pro jednu nebo několik státních entit — Vnitrostátní právní úprava, která stanoví horní hranici pro takový souběh — Zcela vnitrostátní situace — Článek 53 odst. 2 a článek 94 jednacího řádu Soudního dvora — Zjevná nepřípustnost“)

text:
               26.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 288/8

      Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 15. května 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio — Itálie) — AQ a další (C-789/18) a ZQ (C-790/18) v. Corte dei Conti, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell'Economia e delle Finanze, Inps-Gestione (C-789/18)
      (Spojené věci C-789/18 a 790/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Veřejná služba - Souběh příjmů pocházejících z výkonu činnosti v zaměstnaneckém poměru nebo samostatně výdělečné činnosti pro jednu nebo několik státních entit - Vnitrostátní právní úprava, která stanoví horní hranici pro takový souběh - Zcela vnitrostátní situace - Článek 53 odst. 2 a článek 94 jednacího řádu Soudního dvora - Zjevná nepřípustnost“)
      (2019/C 288/09)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: AQ a další. (C-789/18) a ZQ (C-790/18)

         Žalovaní: Corte dei Conti, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell'Economia e delle Finanze, Inps-Gestione C-789/18),

         za přítomnosti: BR a další (C-789/18)

         Výrok

      Žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce podané rozhodnutím Tribunale amministrativo regionale per il Lazio (regionální správní soud v Laziu, Itálie) ze dne 7. listopadu 2018 jsou zjevně nepřípustné.

         (1)  Úř. věst. C 112, 25.3.2019.


title: Věc C-827/18: Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 15. května 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Amtsgericht Kamenz — Německo) — MC v. ND („Řízení o předběžné otázce — Článek 53 odst. 2 a článek 99 jednacího řádu Soudního dvora — Prostor svobody, bezpečnosti a práva — Justiční spolupráce v občanských věcech — Příslušnost a uznávání a výkon soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech — Luganská úmluva II — Článek 22 bod 1 — Spory v oblasti věcných práv k nemovitostem a nájmu nemovitostí — Vrácení příjmů z nájmu majetku před převodem vlastnického práva“)

text:
               26.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 288/9

      Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 15. května 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Amtsgericht Kamenz — Německo) — MC v. ND
      (Věc C-827/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Článek 53 odst. 2 a článek 99 jednacího řádu Soudního dvora - Prostor svobody, bezpečnosti a práva - Justiční spolupráce v občanských věcech - Příslušnost a uznávání a výkon soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech - Luganská úmluva II - Článek 22 bod 1 - Spory v oblasti věcných práv k nemovitostem a nájmu nemovitostí - Vrácení příjmů z nájmu majetku před převodem vlastnického práva“)
      (2019/C 288/10)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Amtsgericht Kamenz

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: MC

         Žalovaná: ND

         Výrok

      Článek 22 bod 1 první pododstavec Úmluvy o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech, podepsané dne 30. října 2007, jejíž uzavření bylo schváleno jménem Evropského společenství rozhodnutím Rady 2009/430/ES ze dne 27. listopadu 2008, musí být vykládán v tom smyslu, že žalobu v „řízení[ch], jejichž předmětem jsou věcná práva k nemovitostem a nájem nemovitostí“ ve smyslu tohoto ustanovení nepředstavuje žaloba podaná nabyvatelem nemovitosti znějící na zaplacení částky přijaté prodávajícím jako nájemné zaplacené třetí osobou, pokud tento nabyvatel, i když začal uvedenou nemovitost využívat v okamžiku zaplacení této částky, ještě nebyl z právního hlediska jejím vlastníkem na základě použitelných vnitrostátních právních předpisů.

         (1)  Úř. věst. C 103, 18.3.2019.


title: Věc C-9/19: Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 8. května 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunalul București — Rumunsko) — SC Mitliv Exim SRL v. Agenția Națională de Administrare Fiscală, Direcția Generală de Administrare a Marilor Contribuabili („Řízení o předběžné otázce — Článek 53 odst. 2 a článek 94 jednacího řádu Soudního dvora — Nedostatečné upřesnění skutkového a právního rámce sporu v původním řízení, jakož i skutečností odůvodňujících potřebu odpovědi na předběžnou otázku — Zjevná nepřípustnost“)

text:
               26.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 288/9

      Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 8. května 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunalul București — Rumunsko) — SC Mitliv Exim SRL v. Agenția Națională de Administrare Fiscală, Direcția Generală de Administrare a Marilor Contribuabili
      (Věc C-9/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Článek 53 odst. 2 a článek 94 jednacího řádu Soudního dvora - Nedostatečné upřesnění skutkového a právního rámce sporu v původním řízení, jakož i skutečností odůvodňujících potřebu odpovědi na předběžnou otázku - Zjevná nepřípustnost“)
      (2019/C 288/11)
      Jednací jazyk: rumunština

         Předkládající soud

      Tribunalul București

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: SC Mitliv Exim SRL

         Žalovaní: Agenția Națională de Administrare Fiscală, Direcția Generală de Administrare a Marilor Contribuabili

         Výrok

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozhodnutím Tribunalul București (soud prvního stupně v Bukurešti, Rumunsko) ze dne 8. června 2018 je zjevně nepřípustná.

         (1)  Úř. věst. C 131, 8.4.2019.


title: Věc C-26/19: Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 30. dubna 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Commissione tributaria provinciale di Modena — Itálie) — Azienda USL di Modena v. Comune di Sassuolo („Řízení o předběžné otázce — Článek 53 odst. 2, jednacího řádu Soudního dvora — Státní podpory — Národní zdravotní služba — Osvobození od daně z nemovitosti — Nemovitost pronajatá obchodní společnosti se smíšenou veřejnou a soukromou kapitálovou účastí, která vykonává činnost v podmínkách hospodářské soutěže s jinými zdravotnickými zařízeními výlučně se soukromou kapitálovou účastí“)

text:
               26.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 288/10

      Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 30. dubna 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Commissione tributaria provinciale di Modena — Itálie) — Azienda USL di Modena v. Comune di Sassuolo
      (Věc C-26/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Článek 53 odst. 2, jednacího řádu Soudního dvora - Státní podpory - Národní zdravotní služba - Osvobození od daně z nemovitosti - Nemovitost pronajatá obchodní společnosti se smíšenou veřejnou a soukromou kapitálovou účastí, která vykonává činnost v podmínkách hospodářské soutěže s jinými zdravotnickými zařízeními výlučně se soukromou kapitálovou účastí“)
      (2019/C 288/12)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Commissione tributaria provinciale di Modena

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Azienda USL di Modena

         Žalovaná: Comune di Sassuolo

         Výrok

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozhodnutím Commissione tributaria provinciale di Modena (oblastní daňový soud v Modeně, Itálie) ze dne 25. října 2018 je zjevně nepřípustná.

         (1)  Úř. věst. C 164, 13.5.2019.


title: Věc C-424/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel București (Rumunsko) dne 29. května 2019 — Cabinet de avocat UR v. Finanțelor Publice prin Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice București a další

text:
               26.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 288/29

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel București (Rumunsko) dne 29. května 2019 — Cabinet de avocat UR v. Finanțelor Publice prin Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice București a další
      (Věc C-424/19)
      (2019/C 288/36)
      Jednací jazyk: rumunština

         Předkládající soud

      Curtea de Apel București

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Cabinet de avocat UR

         Žalovaní: Administrația Sector 3 a Finanțelor Publice prin Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice București, Administrația Sector 3 a Finanțelor Publice, MJ, NK

         Předběžné otázky

                  1)

                  Zahrnuje v rámci působnosti čl. 9 odst. 1 směrnice Rady 2006/112/ES (o společném systému daně z přidané hodnoty) (1) pojem „osoba povinná k dani“ také osobu, která vykonává povolání advokáta?

                  2)

                  Umožňuje zásada přednosti unijního práva odchýlení se, v následném řízení, od překážky věci pravomocně rozhodnuté, která se váže k pravomocnému soudnímu rozhodnutí, jež při uplatnění a výkladu vnitrostátní právní úpravy v oblasti daně z přidané hodnoty v zásadě stanovilo, že advokát nedodává zboží, nevykonává hospodářskou činnost a neuzavírá smlouvy o poskytování služeb, nýbrž smlouvy o právní pomoci?

         (1)  Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, 11.12.2006, s. 1).


title: Věc C-188/18: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 12. dubna 2019 — Evropská komise v. Republika Slovinsko, podporovaná Belgickým královstvím a Francouzskou republikou

text:
               26.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 288/38

      Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 12. dubna 2019 — Evropská komise v. Republika Slovinsko, podporovaná Belgickým královstvím a Francouzskou republikou
      (Věc C-188/18) (1)

      (2019/C 288/47)
      Jednací jazyk: slovinština
      Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 152, 30.4.2018.


title: Věc T-452/19: Žaloba podaná dne 3. července 2019 — Napoletano v. Parlament

text:
               2.9.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 295/69

      Žaloba podaná dne 3. července 2019 — Napoletano v. Parlament
      (Věc T-452/19)
      (2019/C 295/90)
      Jednací jazyk: italština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Pasqualina Napoletano (Anzio, Itálie) (zástupce: M. Merola, advokát)

         Žalovaný: Evropský parlament

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  prohlásil za neexistující nebo v plném rozsahu zrušil akt, o němž byla žalobkyně informována prostřednictvím napadeného sdělení, že Evropský parlament nově vyměřil nároky na starobní důchod a nařídil vrácení částky vyplacené na základě předchozího vyměření důchodu;

                  —

                  nařídil Evropskému parlamentu, aby vrátil všechny neoprávněně sražené částky, které budou navýšeny o zákonné úroky ode dne srážky do dne zaplacení, aby Evropskému parlamentu uložil vyhovět rozsudku a aby přijal veškeré iniciativy, akty či opatření, které jsou nezbytné k zajištění okamžitého a úplného obnovení vyplácení důchodu v původní výši;

                  —

                  uložil Evropskému parlamentu náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou podobné s žalobními důvody a hlavními argumenty dovolávanými ve věci T-389/19, Coppo Gavazzi v. Parlament.


title: Věc T-464/19: Žaloba podaná dne 4. července 2019 — Podestà v. Parlament

text:
               2.9.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 295/76

      Žaloba podaná dne 4. července 2019 — Podestà v. Parlament
      (Věc T-464/19)
      (2019/C 295/100)
      Jednací jazyk: italština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Guido Podestà (Vila Real de Santo António, Portugalsko) (zástupce: M. Merola, advokát)

         Žalovaný: Evropský parlament

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  prohlásil za neexistující nebo v plném rozsahu zrušil akt, o němž byl žalobce informován prostřednictvím napadeného sdělení a ve kterém Evropský parlament nově vyměřil nároky na starobní důchod a nařídil vrácení částky vyplacené na základě předchozího vyměření důchodu;

                  —

                  nařídil Evropskému parlamentu, aby vrátil všechny neoprávněně sražené částky, které budou navýšeny o zákonné úroky ode dne srážky do dne zaplacení, aby Evropskému parlamentu uložil vyhovět rozsudku a aby přijal veškeré iniciativy, akty či opatření, které jsou nezbytné k zajištění okamžitého a úplného obnovení vyplácení důchodu v původní výši;

                  —

                  uložil Evropskému parlamentu náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou podobné s žalobními důvody a hlavními argumenty dovolávanými ve věci T-389/19, Coppo Gavazzi v. Parlament.


title: Věc T-467/19: Žaloba podaná dne 4. července 2019 — BNP Paribas a další v. SRB

text:
               2.9.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 295/78

      Žaloba podaná dne 4. července 2019 — BNP Paribas a další v. SRB
      (Věc T-467/19)
      (2019/C 295/103)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: BNP Paribas (Paříž, Francie), BNP Paribas Arbitrage (Paříž) a BNP Paribas Securities Services (Paříž) (zástupci: A. Gosset-Grainville, M. Trabucchi a M. Dalon, advokáti)

         Žalovaný: Jednotný výbor pro řešení krizí (SRB)

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

                  —

                  podle článku 263 SFEU zrušil rozhodnutí SRB/ES/SRF/2019/10 o výpočtu příspěvků předem na rok 2019 do Jednotného fondu pro řešení krizí v rozsahu, v němž se týká žalobkyň;

                  —

                  podle článku 277 SFEU prohlásil následující ustanovení nařízení o jednotném mechanismu pro řešení krizí, prováděcího nařízení a nařízení v přenesené pravomoci za nepoužitelná:

                              —

                              čl. 69 odst. 2, čl. 70 odst. 1 a čl. 70 odst. 2 písm. a) a b) nařízení o jednotném mechanismu pro řešení krizí;

                              —

                              čl. 4 odst. 2 a články 6, 7 a 10, jakož i přílohu I nařízení v přenesené pravomoci;

                              —

                              článek 4 a čl. 8 odst. 5 prováděcího nařízení;

                  —

                  uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Žalobkyně se dovolávají na podporu žaloby čtyř žalobních důvodů, které jsou v zásadě totožné s důvody uplatněnými ve věci T-466/19, Société générale a další v. SRB, nebo jsou jim podobné.


title: Věc T-774/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 12. července 2019 — Café del Mar a další v. EUIPO — Guiral Broto (C del M) („Ochranná známka Evropské unie — Řízení o prohlášení neplatnosti — Obrazová ochranná známka Evropské unie C del M — Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu — Nedostatek dobré víry — Článek 52 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 59 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001]“)

text:
               9.9.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 305/44

      Rozsudek Tribunálu ze dne 12. července 2019 — Café del Mar a další v. EUIPO — Guiral Broto (C del M)
      (Věc T-774/17) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o prohlášení neplatnosti - Obrazová ochranná známka Evropské unie C del M - Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu - Nedostatek dobré víry - Článek 52 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 59 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001]“)
      (2019/C 305/52)
      Jednací jazyk: španělština

         Účastníci řízení

         Žalobci: Café del Mar SC (Sant Antoni de Portmany, Španělsko), José Les Viamonte (Sant Antoni de Portmany) a Carlos Andrea González (Sant Josep de sa Talaia, Španělsko) (zástupci: F. Miazzetto a J. L. Gracia Albero, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: J. Crespo Carrillo, zmocněnec)

         Další účastník řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastník před Tribunálem: Ramón Guiral Broto (Marbella, Španělsko) (zástupce: J. de Castro Hermida, advokát)

         Předmět

      Žaloba proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 4. září 2017 (věc R 1618/2015-5) týkajícímu se námitkového řízení mezi společností Café del Mar, Josém Les Viamontem a Carlosem Andrea Gonzálezem na straně jedné a Ramónem Guiral Brotem na straně druhé.

         Výrok

                  1)

                     Rozhodnutí pátého odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 4. září 2017 (věc R 1618/2015-5) se zrušuje.

                  2)

                     EUIPO ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností Café del Mar, SC, Josém Les Viamontem a Carlosem Andrea Gonzálezem v řízení před Tribunálem.

                  3)

                     Ramón Guiral Broto ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností Café del Mar, J. Les Viamontem a C. Andrea Gonzálezem v řízení před odvolacím senátem.

         (1)  Úř. věst. C 22, 22.1.2018.


title: Věc T-651/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 26. června 2019 — Balani Balani a další v. EUIPO — Play Hawkers (PLAY HAWKERS) („Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie HAWKERS — Starší obrazová ochranná známka Evropské unie HAWKERS — Relativní důvod pro zamítnutí zápisu — Článek 8 odst. 5 nařízení (EU) 2017/1001“)

text:
               9.9.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 305/54

      Rozsudek Tribunálu ze dne 26. června 2019 — Balani Balani a další v. EUIPO — Play Hawkers (PLAY HAWKERS)
      (Věc T-651/18) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie HAWKERS - Starší obrazová ochranná známka Evropské unie HAWKERS - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Článek 8 odst. 5 nařízení (EU) 2017/1001“)
      (2019/C 305/65)
      Jednací jazyk: španělština

         Účastníci řízení

         Žalobci: Sonu Gangaram Balani Balani (Las Palmas de Gran Canaria, Španělsko) Anup Suresh Balani Shivdasani (Las Palmas de Gran Canaria) a Amrit Suresh Balani Shivdasani (Las Palmas de Gran Canaria) (zástupce: A. Díaz Marrero, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: J. Crespo Carrillo a H. O’Neill, zmocněnci)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO: Play Hawkers, SL (Elche, Španělsko)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 2. srpna 2018 (věc R 396/2018-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi společností Play Hawkers a pány Balani Balanim, Balani Shivdasanim a Balani Shivdasanim.

         Výrok

                  1.

                     Žaloba se zamítá.

                  2.

                     Sonu Gangaramovi Balani Balanimu, Anupu Sureshovi Balani Shivdasanimu a Amritu Sureshovi Balani Shivdasanimu se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 4, 7.1.2019.


title: Věc T-362/19: Žaloba podaná dne 15. června 2019 — UI v. Komise

text:
               9.9.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 305/55

      Žaloba podaná dne 15. června 2019 — UI v. Komise
      (Věc T-362/19)
      (2019/C 305/66)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: UI (zástupce: J. Diaz Cordova, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Úřadu Evropské komise pro správu a vyplácení individuálních nároků ze dne 27. srpna 2018, kterým nebyl žalobci přiznán příspěvek za práci v zahraničí;

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce čtyři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod založený na bodu 48 rozsudku ze dne 14. prosince 1995, Diamantaras v. Komise (T-72/94, EU:T:1995:212) a na bodu 57 rozsudku ze dne 9. března 2010, Cvetanova v. Komise (F-33/09, EU:F:2010:18), vycházející z toho, že žalobce za celé referenční období neměl hlavní povolání ani bydliště v Belgii. Proto má nárok na plný příspěvek za práci v zahraničí.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod založený na usnesení ze dne 26. září 2007, Rocío Salvador Roldán v. Komise (F-129/06, EU:F:2007:166), vycházející z toho, že registrace společnosti nebo koupě nemovitosti v určité zemi je jasnou indicií k prokázání trvalých vazeb na tuto zemi (v daném případě na Rumunsko). Vzhledem k tomu, že přesně to je i případ žalobce, má tedy žalobce nárok na plný příspěvek za práci v zahraničí.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod založený na shora uvedeném rozsudku F-33/09, Cvetanova v. Komise, vycházející z toho, že informace od belgické obce, na niž v žalobní odpovědi poukazovala žalovaná, je pouze formálního charakteru a nemůže být použita k doložení bydliště určité osoby. Žalobce má tedy nárok na plný příspěvek za práci v zahraničí.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod založený na bodech 32 a 33 rozsudku ze dne 24. dubna 2001, Miranda v. Komise (T-37/99, EU:T:2001:122), na judikatuře Del Vaglio (judikatura, jež vyústila v usnesení ze dne 12. října 2004, Del Vaglio v. Komise, C-352/03 P, EU:C:2004:613) a na rozsudku ze dne 15. března 2011, Gaëtan Barthélémy Maxence Mioni v. Evropská komise (F-28/10, EU:F:2011:23), vycházející z toho, že žalobcův úmysl přiznat centru jeho zájmů trvalý charakter, a to tak, že tam stanoví své bydliště, nebyl vázán na Belgii, neboť mimo jiné během svého referenčního období učinil prohlášení zvané „Limosa“. Má tedy nárok na plný příspěvek za práci v zahraničí. Žalobce upozorňuje na skutečnost, že se žalovaná v žalobní odpovědi nesprávně soustředí pouze na žalobcovu fyzickou přítomnost v Belgii.


title: Věc T-478/19: Žaloba podaná dne 5. července 2019 — NRW. Bank v. SRB

text:
               9.9.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 305/57

      Žaloba podaná dne 5. července 2019 — NRW. Bank v. SRB
      (Věc T-478/19)
      (2019/C 305/68)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: NRW. Bank (Düsseldorf, Německo) (zástupci: D. Flore a J. Seitz, advokáti)

         Žalovaný: Jednotný výbor pro řešení krizí (SRB)

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí žalovaného ze dne 16. dubna 2019 o předem hrazených příspěvcích do Jednotného fondu pro řešení krizí za rok 2019 včetně příslušné přílohy, jakož i údaje o výpočtu, v rozsahu, v němž se týkají žalobkyně s identifikačním kódem DE05740;

                  —

                  uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Žaloba směřuje proti rozhodnutí Jednotného výboru pro řešení krizí (SRB) ze dne 16. dubna 2019 o předem hrazených příspěvcích do Jednotného fondu pro řešení krizí za rok 2019 včetně jeho přílohy, jakož i údajům o výpočtu, v rozsahu, v němž se týkají žalobkyně s identifikačním kódem DE05740.
      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z neplatnosti napadeného rozhodnutí z důvodu nedostatečného odůvodnění.

                              —

                              Žalobkyně uvádí, že podle čl. 263 odst. 2 SFEU je napadené rozhodnutí neplatné již proto, že žalovaný porušil při jeho vydání podstatné formální náležitosti. Napadené rozhodnutí není dostatečně odůvodněno, jak je kategoricky vyžadováno podle čl. 296 odst. 2 SFEU.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází ze skutečnosti, že napadené rozhodnutí porušuje nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2015/63 (1), které musí být vykládáno ve světle nadřazeného práva

                              —

                              V této souvislosti žalobkyně tvrdí, že z požadovaného výkladu nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2015/63 ve světle směrnice 2014/59/EU (2) a nařízení (EU) č. 806/2014 (3) vyplývá, že stanovení příspěvků žalovaným se musí orientovat na rizikový profil, což žalovaný řádně neprovedl. Kromě toho musí žalovaný zohlednit při výkladu nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2015/63 cíl stanovený ve směrnici 2014/59/EU a nařízení (EU) č. 806/2014, jímž je ochrana veřejných rozpočtů, což žalovaný neučinil. Napadené rozhodnutí také porušuje obecnou zásadu rovného zacházení. Dále tvrdí, že použití metodiky výpočtu v případě internetových bankovních úvěrů žalovaným porušuje nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2015/63 a nařízení (EU) č. 806/2014.

                  3.

                  Třetí podpůrně vznesený žalobní důvod vychází z tvrzení, že čl. 5 odst. 1 písm. f) nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2015/63 porušuje nadřazené právo.

                              —

                              Žalobkyně tvrdí, že kdyby nebyl možný výklad čl. 5 odst. 1 písm. f) nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2015/63 v souladu s nadřazeným právem, tedy nařízením (EU) č. 806/2014, směrnicí 2014/59/EU a obecnou zásadou rovného zacházení, porušoval by čl. 5 odst. 1 písm. f) nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2015/63 nadřazené právo, byl by protiprávní a žalovaný by jej nesměl použít.

                  4.

                  Čtvrtý podpůrně vznesený žalobní důvod vychází z tvrzení, že metodika výpočtu podle nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2015/63 porušuje nadřazené právo

                              —

                              Žalobkyně uvádí, že kdyby žalovaný použil metodiku výpočtu v souladu s nařízením v přenesené pravomoci (EU) 2015/63, porušovala by samotná metoda výpočtu podle nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2015/63 nadřazené právo. Metodika výpočtu v nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2015/63 nesplňuje požadavky obecné zásady rovného zacházení nebo povinně vyžadované orientace na rizikový profil podle nařízení (EU) č. 806/2014 a směrnice 2014/59/EU.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vychází z tvrzení, že napadené rozhodnutí porušuje čl. 8 odst. 2 prováděcího nařízení (EU) 2015/81 (4)

                              —

                              V rámci pátého žalobního důvodu žalobkyně tvrdí, že na základě čl. 8 odst. 2 prováděcího nařízení (EU) 2015/81 měl žalovaný odečíst celkovou zbývající částku příspěvku zaplaceného žalobkyní v roce 2015, která již byla převedena do Single Resolution Fund (SRF), s ohledem na skutečnost, že žalobkyně nyní nespadá do působnosti nařízení (EU) č. 806/2014.

         (1)  Nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) 2015/63 ze dne 21. října 2014, kterým se doplňuje směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/59/EU, pokud jde o příspěvky předem do mechanismů financování k řešení krizí (Úř. věst. L 11, 17.1.2015, s. 44).

         (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/59/EU ze dne 15. května 2014, kterou se stanoví rámec pro ozdravné postupy a řešení krize úvěrových institucí a investičních podniků a kterou se mění směrnice Rady 82/891/EHS, směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/24/ES, 2002/47/ES, 2004/25/ES, 2005/56/ES, 2007/36/ES, 2011/35/EU, 2012/30/EU a 2013/36/EU a nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1093/2010 a (EU) č. 648/2012 (Úř. věst. L 173, 12.6.2014, s. 190).

         (3)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 806/2014 ze dne 15. července 2014, kterým se stanoví jednotná pravidla a jednotný postup pro řešení krize úvěrových institucí a některých investičních podniků v rámci jednotného mechanismu pro řešení krizí a Jednotného fondu pro řešení krizí a mění nařízení (EU) č. 1093/2010 (Úř. věst. L 225, 30.7.2014, s. 1)

         (4)  Prováděcí nařízení Rady (EU) 2015/81 ze dne 19. prosince 2014, kterým se stanoví jednotné podmínky uplatňování nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 806/2014, pokud jde o příspěvky předem do Jednotného fondu pro řešení krizí (Úř. věst. L 15, 22.1.2015, s. 1).


title: Věc T-479/19: Žaloba podaná dne 8. července 2019 — Hypo Vorarlberg Bank v. SRB

text:
               9.9.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 305/58

      Žaloba podaná dne 8. července 2019 — Hypo Vorarlberg Bank v. SRB
      (Věc T-479/19)
      (2019/C 305/69)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Hypo Vorarlberg Bank AG (Bregenz, Rakousko) (zástupci: G. Eisenberger a A. Brenneis, advokáti)

         Žalovaný: Jednotný výbor pro řešení krizí (SRB)

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Jednotného výboru pro řešení krizí (SRB) ze dne 16. dubna 2019 o předem hrazených příspěvcích do Jednotného fondu pro řešení krizí za rok 2019 (SRB/ES/SRF/2019/10) („Decision of the Single Resolution Board of 16 April 2019 on the calculation of the 2019 ex-ante contributions to the Single Resolution Fund (SRB/ES/SRF/2019/10)“) včetně jeho přílohy, a to každopádně v rozsahu, v němž se toto rozhodnutí včetně přílohy týká příspěvku žalobkyně, a

                  —

                  uložil Jednotnému výboru pro řešení krizí náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z porušení podstatných formálních náležitostí z důvodu nedostatečného oznámení napadeného rozhodnutí

                              —

                              Napadené rozhodnutí nebylo žalobkyni v plném rozsahu oznámeno v rozporu s čl. 1 odst. 2 SEU, články 15, 296 a 298 SFEU, jakož i články 42 a 47 Listiny základních práv Evropské unie (dále jen „Listina“). Znalost neoznámených údajů je jakožto ústřední prvek rozhodnutí nezbytná k možnosti pochopit a ověřit výpočet příspěvků.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází z porušení podstatných formálních náležitostí z důvodu nedostatečného odůvodnění napadeného rozhodnutí

                              —

                              Napadené rozhodnutí porušuje povinnost odůvodnění podle čl. 296 odst. 2 SFEU, jakož i čl. 41 odst. 1 a 2 písm. c) Listiny, jelikož nebyl zveřejněn základ ani podrobnosti výpočtů. Stran uvážení žalovaného nebylo doloženo, jaká hodnocení a z jakých důvodů byla žalovaným provedena.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vychází z porušení podstatných formálních náležitostí z důvodu nedostatečného vyslechnutí a nedodržení práva být vyslechnut

                              —

                              Žalobkyni nebylo v rozporu s čl. 41 odst. 1 a 2 písm. a) Listiny poskytnuto právo být vyslechnuta, a to ani před vydáním napadeného rozhodnutí, ani před vydáním výzvy k zaplacení příspěvku.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vychází z protiprávnosti nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) 2015/63 (1), které je právním základem napadeného rozhodnutí

                              —

                              V rámci čtvrtého žalobního důvodu žalobkyně uvádí, že články 4 až 7 a 9, jakož i příloha I nařízení v přenesené pravomoci 2015/63 — na nichž je založeno napadené rozhodnutí — zavádí neprůhledný systém ukládání příspěvků, který je v rozporu s články 16, 17 a 47 Listiny a u něhož není zajištěno dodržení článků 20 a 21 Listiny ani zásad proporcionality a právní jistoty. Tento žalobní důvod je předložen podpůrně také ohledně těch ustanovení směrnice 2014/59/EU (2) a nařízení (EU) č. 806/2014 (3), které povinně vyžadují systém příspěvků provedený nařízením v přenesené pravomoci č. 2015/63, jenž je podle názoru žalobkyně neslučitelný s výše uvedenými základními právy a základními hodnotami unijního práva.

         (1)  Nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) 2015/63 ze dne 21. října 2014, kterým se doplňuje směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/59/EU, pokud jde o příspěvky předem do mechanismů financování k řešení krizí (Úř. věst. L 11, 17.1.2015, s. 44).

         (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/59/EU ze dne 15. května 2014, kterou se stanoví rámec pro ozdravné postupy a řešení krize úvěrových institucí a investičních podniků a kterou se mění směrnice Rady 82/891/EHS, směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/24/ES, 2002/47/ES, 2004/25/ES, 2005/56/ES, 2007/36/ES, 2011/35/EU, 2012/30/EU a 2013/36/EU a nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1093/2010 a (EU) č. 648/2012 (Úř. věst. L 173, 12.6.2014, s. 190).

         (3)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 806/2014 ze dne 15. července 2014, kterým se stanoví jednotná pravidla a jednotný postup pro řešení krize úvěrových institucí a některých investičních podniků v rámci jednotného mechanismu pro řešení krizí a Jednotného fondu pro řešení krizí a mění nařízení (EU) č. 1093/2010 (Úř. věst. L 225, 30.7.2014, s. 1).


title: Věc T-497/19: Žaloba podaná dne 8. července 2019 — CZ a další v. ESVČ

text:
               9.9.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 305/62

      Žaloba podaná dne 8. července 2019 — CZ a další v. ESVČ
      (Věc T-497/19)
      (2019/C 305/72)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobci: CZ, DB, DC a DD (zástupce: J. N. Louis, advokát)

         Žalovaná: Evropská služba pro vnější činnost

         Návrhová žádání

      Žalobci navrhují, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí ESVČ zamítající jejich žádost ze dne 4. června 2018,

                  —

                  uložil ESVČ náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu své žaloby znějící na zrušení rozhodnutí ESVČ zamítajícího jejich žádost o přijetí opatření k ukončení porušování zásady rovnocennosti kupní síly úředníků a zaměstnanců bez ohledu na místo zaměstnání předkládají žalobci tři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z porušení povinnosti uvést odůvodnění a zásady rovnocennosti kupní síly úředníků bez ohledu na místo zaměstnání. Žalobci zaprvé tvrdí, že napadené rozhodnutí nebylo nijak odůvodněno, což jim brání v pochopení opodstatněnosti tohoto rozhodnutí a Tribunálu neumožňuje vykonat jeho soudní přezkum. Zadruhé, žalobci mají za to, že plní své úkoly za stejných podmínek jako jejich kolegové přidělení k zastoupení Evropské komise v Paříži a že by tedy stejně jako oni měli dostávat paušální příspěvek. A konečně, mají za to, že dodržování zásady rovnocennosti kupní síly je neslučitelné s existencí jednoho opravného koeficientu pro úředníky přidělené do Paříže, Štrasburku, Marseille a Valenciennes.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází z porušení zásady rovného zacházení a nediskriminace tím, že žalobci nedostávají na rozdíl od kolegů přidělených k zastoupení Evropské komise v Paříži paušální příspěvek, navzdory tomu, že plní své úkoly za stejných podmínek jako oni.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vychází z porušení povinnosti jednat s náležitou péčí, která příslušnému orgánu ukládala uvést v odůvodnění sporného rozhodnutí důvody, které ho vedly k upřednostnění zájmu služby.


title: Věc T-515/19: Žaloba podaná dne 19. července 2019 — Lego v. EUIPO — Delta Sport Handelskontor (Díly z dětské stavebnice)

text:
               9.9.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 305/64

      Žaloba podaná dne 19. července 2019 — Lego v. EUIPO — Delta Sport Handelskontor (Díly z dětské stavebnice)
      (Věc T-515/19)
      (2019/C 305/74)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Lego A/S (Billund, Dánsko) (zástupci: V. von Bomhard a J. Fuhrmann, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Delta Sport Handelskontor GmbH (Hamburk, Německo)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitelka sporného (průmyslového) vzoru: Žalobkyně před Tribunálem

         Sporný (průmyslový) vzor: (Průmyslový) vzor Společenství č. 1664 368-0006

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí třetího odvolacího senátu EUIPO ze dne 10. dubna 2019, ve věci R 31/2018-3

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  ponechal v platnosti rozhodnutí oddělení EUIPO pro prohlašování neplatnosti (průmyslových) vzorů ze dne 30. října 2017, kterým byl zamítnut návrh na prohlášení neplatnosti zapsaného (průmyslového) vzoru Společenství č. 1664 368-0006.

                  —

                  uložil EUIPO a další účastnici řízení před EUIPO v případě, že vstoupí do řízení jako vedlejší účastnice, náhradu nákladů řízení.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 6/2002;

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 6/2002.

                  —

                  Porušení článku 62 nařízení Rady (ES) č. 6/2002.


title: Věc T-519/19: Žaloba podaná dne 22. července 2019 — Forte v. Parlament

text:
               9.9.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 305/66

      Žaloba podaná dne 22. července 2019 — Forte v. Parlament
      (Věc T-519/19)
      (2019/C 305/76)
      Jednací jazyk: italština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Mario Forte (Neapol, Itálie) (zástupci: C. Forte a G. Forte, advokáti)

         Žalovaný: Evropský parlament

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil napadený akt;

                  —

                  zrušil jakýkoli akt, který předchází napadenému aktu, souvisí s ním a následuje po něm a který má právní účinky vůči žalobci;

                  —

                  uložil Evropskému parlamentu náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Projednávaná žaloba je namířena proti rozhodnutí Evropského parlamentu D(2019)20777 podepsanému panem Sunem Hansenem, vedoucím Oddělení pro platy a sociální nároky poslanců Ředitelství pro finanční a sociální nároky poslanců Generálního ředitelství pro finance Evropského parlamentu, kterým byly znovu určeny nároky na starobní důchod poté, co dne 1. ledna 2019 vstoupilo v platnost usnesení Ufficio di Presidenza della Camera dei Deputati (kancelář předsedy Poslanecké sněmovny, Itálie) č. 14/2018, a nařízeno vrácení částek vyplacených bez právního důvodu.
      Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou obdobné žalobním důvodům a hlavním argumentům uplatňovaným ve věcech T-345/19, Santini v. Parlament; T-347/19, Falqui v. Parlament a T-389/19, Coppo Gavazzi v. Parlament.
      Žalobce uplatňuje především nedostatečné logické odůvodnění napadeného rozhodnutí, nedostatečné posouzení legality usnesení č. 14/2018 z hlediska obecných zásad unijního práva, kterými jsou zásady proporcionality, jistoty, předvídatelnosti a legitimního očekávání, jakož i ochranu nabytých práv, porušení článku 6 SEU, porušení prováděcích opatření k statutu poslanců Evropského parlamentu, porušení finančního nařízení, porušení zásad rovnosti a zákazu zpětného účinku právních účinků, jakož i porušení zásady přístupu k soudní ochraně.


title: Věc T-521/19: Žaloba podaná dne 19. července 2019 — Haswani v. Rada

text:
               9.9.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 305/67

      Žaloba podaná dne 19. července 2019 — Haswani v. Rada
      (Věc T-521/19)
      (2019/C 305/77)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: George Haswani (Yabroud, Sýrie) (zástupce: G. Karouni, advokát)

         Žalovaná: Rada Evropské unie

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Rady (SZBP) 2016/850 ze dne 27. května 2016, kterým se mění rozhodnutí 2013/255/SZBP o omezujících opatřeních vůči Sýrii;

                  —

                  zrušil prováděcí nařízení Rady (EU) 2016/840 ze dne 27. května 2016, kterým se provádí nařízení (EU) č. 36/2012 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii;

                  —

                  zrušil rozhodnutí Rady (SZBP) 2017/917 ze dne 29. května 2017, kterým se mění rozhodnutí 2013/255/SZBP o omezujících opatřeních vůči Sýrii;

                  —

                  zrušil prováděcí nařízení Rady (EU) 2017/907 ze dne 29. května 2017, kterým se provádí nařízení (EU) č. 36/2012 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii;

                  —

                  zrušil prováděcí rozhodnutí Rady (SZBP) 2017/1245 ze dne 10. července 2017, kterým se provádí rozhodnutí 2013/255/SZBP o omezujících opatřeních vůči Sýrii;

                  —

                  zrušil prováděcí nařízení Rady (EU) 2017/1241 ze dne 10. července 2017, kterým se provádí nařízení (EU) č. 36/2012 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii;

                  —

                  zrušil rozhodnutí Rady (SZBP) 2018/778 ze dne 28. května 2018, kterým se mění rozhodnutí 2013/255/SZBP o omezujících opatřeních vůči Sýrii;

                  —

                  zrušil prováděcí nařízení Rady (EU) 2018/774 ze dne 28. května 2018, kterým se provádí nařízení (EU) č. 36/2012 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii;

                  —

                  zrušil rozhodnutí Rady (SZBP) 2019/806 ze dne 17. května 2019, kterým se mění rozhodnutí 2013/255/SZBP o omezujících opatřeních vůči Sýrii;

                  —

                  zrušil prováděcí nařízení Rady (EU) 2019/798 ze dne 17. května 2019, kterým se provádí nařízení (EU) č. 36/2012 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii;

                  —

                  a v důsledku toho,

                              —

                              nařídil, aby bylo jméno George Haswani vyškrtnuto z příloh k výše uvedeným aktům;

                              —

                              uložil Radě povinnost zaplatit žalobci částku ve výši 100 000 eur z titulu nemajetkové újmy;

                              —

                              uložil Radě povinnost nést vlastní náklady řízení a nahradit náklady řízení vynaložené žalobcem, jejichž výši si vyhrazuje odůvodnit v průběhu řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce čtyři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z porušení povinnosti uvést odůvodnění podle článku 296 druhého pododstavce SFEU. Žalobce Radě Evropské unie vytýká, že se spokojila s vágními a obecnými konstatováními a neuvedla specificky a konkrétně důvody, které ji v rámci výkonu diskreční pravomoci vedly k závěru, že by se na žalobce měla vztahovat dotčená omezující opatření. Rada tak podle něj neuvedla žádnou konkrétní a objektivní skutečnost, kterou by bylo možné žalobci vytýkat a která by mohla odůvodňovat dotčená opatření.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází z porušení zásady proporcionality v rozporu se základními právy. Žalobce tvrdí, že sporné opatření musí být zrušeno, jelikož je nepřiměřené z hlediska prezentovaného cíle a nepřiměřeně zasahuje do svobody podnikání a práva na vlastnictví zakotvených v článcích 16 a 17 Listiny základních práv Evropské unie. Nepřiměřenost zásahu spočívá v tom, že opatření dopadá na jakoukoli hospodářskou činnost bez dalšího kritéria.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vychází ze zjevně nesprávného posouzení a neexistence důkazu. Podle ustálené judikatury se musí unijní soud v souladu se zásadou účinnosti soudního přezkumu zaručenou článkem 47 Listiny při přezkumu legality odůvodnění, na němž stojí rozhodnutí o zařazení či ponechání jména určité osoby na seznamy osob, na něž se vztahují sankce, ujistit, že toto rozhodnutí má dostatečně pevný skutkový základ. Podle žalobce je třeba s konečnou platností odmítnout tvrzení Rady o „úzkých vazbách na režim“ a o údajné roli prostředníka mezi režimem a ISIL v transakcích s ropou z důvodu, že jsou neopodstatněná a postrádají jakýkoli faktický základ, který by je dokládal.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod se týká náhrady újmy, neboť obvinění ze spáchání určitých závažných neprokázaných činů vystavilo žalobce i jeho rodinu riziku, což vysvětluje velikost vzniklé újmy a odůvodňuje jeho návrh.


title: Věc T-523/19: Žaloba podaná dne 23. července 2019 — Sky v. EUIPO — Safran Electronics & Defense (SKYNAUTE by SAGEM)

text:
               9.9.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 305/69

      Žaloba podaná dne 23. července 2019 — Sky v. EUIPO — Safran Electronics & Defense (SKYNAUTE by SAGEM)
      (Věc T-523/19)
      (2019/C 305/79)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Sky Ltd (Isleworth, Spojené království) (zástupkyně: A. Zalewska, advokátka, a A. Brackenbury, Solicitor)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Safran Electronics & Defense (Boulogne-Billancourt, Francie)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatel sporné ochranné známky: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem

         Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie SKYNAUTE by SAGEM — Přihláška č. 14 821 334

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 23. května 2019, ve věci R 919/2018-4

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  vyhověl její žalobě

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyní v rámci tohoto řízení a v řízení před EUIPO.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 2017/1001;

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 2 písm. c) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 2017/1001

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 5 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 2017/1001

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 4 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 2017/1001


title: Věc T-528/19: Žaloba podaná dne 24. července 2019 — Arranz de Miguel a další v. ECB a SRB

text:
               9.9.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 305/71

      Žaloba podaná dne 24. července 2019 — Arranz de Miguel a další v. ECB a SRB
      (Věc T-528/19)
      (2019/C 305/81)
      Jednací jazyk: španělština

         Účastníci řízení

         Žalobci: Ricardo Arranz de Miguel (Madrid, Španělsko), Alejandro Arranz Padierna de Villapadierna (Madrid), Felipe Arranz Padierna de Villapadierna (Madrid), Ricardo Arranz Padierna de Villapadierna (Madrid), Nicolás Arranz Padierna de Villapadierna (Madrid) (zástupci: R. Pelayo Jiménez a A. Muñoz Aranguren, abogados)

         Žalovaní: Evropská centrální banka, Jednotný výbor pro řešení krizí

         Návrhová žádání

      Žalobci navrhují, aby Tribunál:

                  —

                  určil mimosmluvní odpovědnost ECB a SRB v důsledku nesplnění povinností uvedených v žalobě a uložil jim vyplatit žalobcům náhradu škody za vzniklou újmu, ve výši odhadované ceny jejich akcií, a podpůrně, aby žalovaným institucím uložil vyplatit náhradu škody ve výši 0,8442 eur za akcii;

                  —

                  k uložené náhradě škody připočetl kompenzační úroky vypočtené v souladu s roční sazbou inflace ve Španělsku určenou EUROSTATem ode dne 6. června 2017 až do vydání rozsudku, a úroky z prodlení ode dne vydání rozsudku konstatujícího povinnost náhrady škody do jejího skutečného vyplacení;

                  —

                  uložil žalovaným orgánům náhradu nákladů řízení.

         Důvody a hlavní argumenty

      Důvody a hlavní argumenty jsou podobné důvodům a hlavním argumentům uvedeným ve věci T-659/17, Vallina Fonseca v. SRB (Úř. věst. 2017, C 424, s. 42).
      Pokud jde o ECB, jsou tvrzena zejména porušení zásady legitimního očekávání a porušení povinnosti řádné péče.


title: Věc C-589/17: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 29. července 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Superior de Justicia de Cataluña — Španělsko) — Prenatal S.A. v. Tribunal Económico Administrativo Regional de Cataluña (TEARC) („Řízení o předběžné otázce — Dovoz textilních výrobků deklarovaných nesprávně jako pocházejících z Jamajky — Dodatečný výběr dovozního cla — Žádost o prominutí cla — Nařízení (EHS) č. 2913/92 — Celní kodex Společenství — Článek 220 odst. 2 písm. b) a článek 239 — Zamítavé rozhodnutí Evropské Komise v konkrétním případě — Platnost“)

text:
               23.9.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 319/9

      Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 29. července 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Superior de Justicia de Cataluña — Španělsko) — Prenatal S.A. v. Tribunal Económico Administrativo Regional de Cataluña (TEARC)
      (Věc C-589/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Dovoz textilních výrobků deklarovaných nesprávně jako pocházejících z Jamajky - Dodatečný výběr dovozního cla - Žádost o prominutí cla - Nařízení (EHS) č. 2913/92 - Celní kodex Společenství - Článek 220 odst. 2 písm. b) a článek 239 - Zamítavé rozhodnutí Evropské Komise v konkrétním případě - Platnost“)
      (2019/C 319/08)
      Jednací jazyk: španělština

         Předkládající soud

      Tribunal Superior de Justicia de Cataluña

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Prenatal S.A.

         Žalovaný: Tribunal Económico Administrativo Regional de Cataluña (TEARC)

         Výrok

      Přezkum rozhodnutí Komise ze dne 3. listopadu 2008 COM (2008) 6317 final, kterým se konstatuje nutnost přistoupit k dodatečnému výběru dovozního cla a nemožnost odůvodnit osvobození od tohoto cla zvláštností situace týkající se dovozu textilních výrobků s deklarovaným původem na Jamajce (věc REM 03/07), s ohledem na čl. 220 odst. 2 písm. b) a článek 239 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství, ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2700/2000 ze dne 16. listopadu 2000, neodhalil žádnou skutečnost, kterou by mohla být dotčena platnost tohoto rozhodnutí.

         (1)  Úř. věst. C 22, 22.1.2018


title: Věc T-541/19: Žaloba podaná dne 1. srpna 2019 – Shindler a další v. Rada

text:
               7.10.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 337/10

      Žaloba podaná dne 1. srpna 2019 – Shindler a další v. Rada
      (Věc T-541/19)
      (2019/C 337/11)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobci: Harry Shindler (Porto d’Ascoli, Itálie) a 5 dalších žalobců (zástupce: J. Fouchet, advokát)

         Žalovaná: Rada Evropské unie

         Návrhová žádání

      Žalobci navrhují, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil implicitní rozhodnutí ze dne 3. července 2019, kterým Rada Evropské unie odmítla uznat nečinnost, pokud jde o žádost ze dne 3. května 2019 o odložení evropských voleb, které se konaly na konci května 2019;

                  —

                  rozhodl, že Rada Evropské unie postupovala protiprávně, pokud neodložila evropské volby a nezměnila data stanovená ve svém rozhodnutí (EU, Euratom) 2018/767 ze dne 22. května 2018, aby umožnila britským žalobcům se hlasování v evropských volbách 2019 aktivně zúčastnit, a to zejména s ohledem na ratifikaci případné dohody o vystoupení uzavřené mezi Evropskou unií a Spojeným královstvím;

            a v důsledku toho

                  —

                  vzal na vědomí tuto nečinnost;

                  —

                  uložil Radě Evropské unie, aby každému žalobci zaplatila částku 1 500 eur jako náhradu nákladů řízení, které vynaložili na svou obranu.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládají žalobci tři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z porušení práva žalobců volit v evropských volbách, které je chráněno unijním právem. Žalobci v rámci tohoto žalobního důvodu konkrétně namítají:

                              —

                              porušení článků 9 SEU, 20 SFEU a 21 SFEU a článku 7 Listiny základních práv Evropské unie (dále jen „Listina“);

                              —

                              porušení zásady právní jistoty a legitimního očekávání ze strany Rady;

                              —

                              porušení zásady rovného zacházení, která je vlastní evropskému občanství a vyplývá z článků 20 a 39 Listiny, jakož i porušení čl. 1 odst. 3 aktu z roku 1976 ve spojení s čl. 14 odst. 3 SEU, ze strany Rady.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází z toho, že byli žalobci na základě protiprávní nečinnosti Rady třikrát připraveni o právo volit v evropských volbách. Žalobci se v rámci tohoto žalobního důvodu zejména domnívají, že:

                              —

                              Rada porušila práva Britů tím, že při evropských volbách nezpochybnila použití „15 year-rule“, které vážným způsobem porušilo svobodu pohybu a pobytu, zásadu řádné správy a zásadu rovnosti u práva volit uznaného v Listině, a porušila článek 3 protokolu 1 a článek 10 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod;

                              —

                              opožděným odložením Brexitu ze dne 11. dubna 2019, k němuž došlo po uzavření vnitrostátních volebních seznamů, došlo k porušení svobody pohyby a pobytu, článku 50 SEU, zásady řádné správy, jakož i zásady rovnosti u práva volit uznaného v Listině, a článku 3 protokolu 1 a článku 10 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod;

                              —

                              hlasování ve Spojeném království bylo protiprávní z důvodu unáhleného odložení Brexitu a přílišného formalismu týkajícího se evropských občanů žijících ve Spojeném království, kteří neměli britské občanství.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vychází z námitky protiprávnosti rozhodnutí Rady Evropské unie, která odmítla konstatovat nečinnost a odložit evropské volby. Toto odmítnutí je založeno na rozhodnutí Rady (EU, Euratom) ze dne 22. května 2017 o zmocnění k zahájení jednání se Spojeným královstvím Velké Británie a Severního Irska o dohodě o podmínkách jeho vystoupení z Evropské unie (dokument XT 21016/17), včetně přílohy tohoto rozhodnutí, která stanoví směrnice pro sjednání uvedené dohody (dokument XT 21016/17 ADD 1 REV 2), které jsou podle žalobců protiprávní.


title: Věc T-543/19: Žaloba podaná dne 30. července 2019 – Rumunsko v. Komise

text:
               7.10.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 337/12

      Žaloba podaná dne 30. července 2019 – Rumunsko v. Komise
      (Věc T-543/19)
      (2019/C 337/13)
      Jednací jazyk: rumunština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Rumunsko (zástupci: C. Canțăr, M. Chicu, A. Rotăreanu a E. Gane, zmocněnci)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  částečně zrušil rozhodnutí C(2019)4027 final ze dne 23. května 2019 v rozsahu, v němž se týká:

                              a.

                              částek zapsaných v řádku 1 sloupcích 2 a 3 tabulky týkající se zůstatku v textu rozhodnutí Komise C(2019)4027 final, z čehož vyplývá pro Komisi povinnost znovu vypočíst částky s přihlédnutím k míře spolufinancování z Fondů ve výši 85 % v rámci prioritních os 1 a 2 Programul Operațional 2014RO16M1OP001 Infrastructură Mare (Operační program pro rozsáhlou infrastrukturu 2014RO16M1OP001) (dále jen „POIM“);

                              b.

                              výpočtu částek k tíži Fondů, v eurech, v rámci prioritních os 1 a 2 POIM v příloze rozhodnutí C(2019)4027 final, konkrétně:

                                          —

                                          v oddíle týkajícím se Fondu soudržnosti, bod 1, Finanční plán, tabulka 18a, řádek AP1, sloupec C, „Míra spolufinancování“, 75 % má být % podle rozhodnutí C(2018)8890 final nahrazeno mírou 85 %, z čehož vyplývá pro Komisi povinnost nového výpočtu s přihlédnutím k míře spolufinancování 85 % pro částky zapsané v:

                                                      —

                                                      bodě 3, příloha 1, řádek AP1, sloupec F, „Částka k tíži Fondů“, a sloupec F7, „Částka k tíži fondů spolu s částkou již zaplacenou, omezenou na příspěvek z Fondu“;

                                                      —

                                                      bodě 4, „Výpočet ročního zůstatku“, řádek AP1, sloupec CA a sloupec R, „Upravená částka k tíži Fondů“;

                                                      —

                                                      bodě 5, „Roční zůstatek“, sloupec T, „Upravená částka k tíži Fondů“;

                                                      —

                                                      bodě 5, „Roční zůstatek“, sloupec V, řádek „K navrácení“;

                                          —

                                          v oddíle týkajícím se Evropského fondu pro regionální rozvoj, bod 1, „Finanční plán“, tabulka 18a, řádek AP2, sloupec C, „Míra spolufinancování“, 75 % má být podle rozhodnutí C(2018)8890 final nahrazeno mírou 85 %, z čehož vyplývá pro Komisi povinnost nového výpočtu s přihlédnutím k míře spolufinancování 85 % pro částky zapsané v:

                                                      —

                                                      bodě 3, příloha 1, řádek AP2, sloupec F, „Částka k tíži Fondů“, a sloupec F7, „Částka k tíži Fondů + částka již zaplacená, omezená na příspěvek z Fondu“;

                                                      —

                                                      bodě 4, „Výpočet ročního zůstatku“, řádek AP2, sloupec CA a sloupec R, „Částka k tíži Fondů“;

                                                      —

                                                      bodě 5, „Roční zůstatek“, sloupec T, „Upravená částka k tíži Fondů“;

                                                      —

                                                      bodě 5, „Roční zůstatek“, sloupec V, řádek „K navrácení“;

                  —

                  uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce 2 žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející ze zneužití pravomocí Komisí při výpočtu částek k tíži Fondů a porušení zásady legitimního očekávání

                              —

                              Rumunsko má za to, že služební útvary Komise nesprávně použily míru spolufinancování 75 % pro prioritní osy 1 a 2 týkající se odvětví „Dopravy“, jelikož v době schvalování účtů za účetní období 2017-2018 vyvolávalo rozhodnutí C(2018)8890 final, kterým byl POIM změněn v tom smyslu, že míra spolufinancování byla zvýšena ze 75 % na 85 % pro plány týkající se odvětví „Dopravy“ (prioritní osy 1 a 2 POIM), právní účinky.

                              —

                              Dále pak s ohledem na jasná ustanovení rozhodnutí C(2018)8890 final a neexistenci ustanovení v nařízení č. 1303/2013, jež by omezovala použití míry spolufinancování schválené rozhodnutím na účetní období, ve vztahu k nimž řízení probíhá, má Rumunsko za to, že nepoužitím míry spolufinancování 85 % schválené rozhodnutím C(2018)8890 final porušuje napadené rozhodnutí zásadu ochrany legitimního očekávání.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z porušení povinnosti uvést odůvodnění stanovené v čl. 296 druhém pododstavci SFEU a zásady řádné správy

                              —

                              Rumunsko má za to, že došlo k porušení povinnosti uvést odůvodnění stanovené v čl. 296 druhém pododstavci SFEU, neboť napadené rozhodnutí neuvádí žádný právní základ k důvodům, proč Komise pro účetní období 2017-2018 vyloučila použití zvýšené míry spolufinancování 85 % stanovené v rozhodnutí C(2018)8890.

                              —

                              Rumunsko má dále za to, že vyhýbavý postoj Komise během postupu přijímání rozhodnutí, jenž vyústil v přijetí rozhodnutí C(2019)4027 final, společně s opožděnou reakcí služebních útvarů Komise na problémy uvedené rumunskými orgány, porušují zásadu řádné správy.


title: Věc T-548/19: Žaloba podaná dne 6. srpna 2019 – Riginos Emporiki kai Mesitiki v. EUIPO - Honda Motor (ONDA 1962)

text:
               7.10.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 337/14

      Žaloba podaná dne 6. srpna 2019 – Riginos Emporiki kai Mesitiki v. EUIPO - Honda Motor (ONDA 1962)
      (Věc T-548/19)
      (2019/C 337/14)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Riginos Emporiki kai Mesitiki AE (Glyfada, Řecko) (zástupce: V. Oikonomidis, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Honda Motor Co. Ltd (Tokio, Japonsko)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatel sporné ochranné známky: Žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie ONDA 1962 v bílé, černé a modré barvě – Přihláška č. 15 419 559

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 27. května 2019, ve věci R 2384/2017-1

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí v plném rozsahu, a aby tak bylo vyhověno odvolání a námitky zamítnuty v plném rozsahu;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení vynaložených v řízení před námitkovým oddělením, odvolacím senátem a Tribunálem.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

                  —

                  Porušení čl. 94 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

                  —

                  Porušení čl. 95 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-549/19: Žaloba podaná dne 8. srpna 2019 – Medac Gesellschaft für klinische Spezialpräparate v. Komise

text:
               7.10.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 337/15

      Žaloba podaná dne 8. srpna 2019 – Medac Gesellschaft für klinische Spezialpräparate v. Komise
      (Věc T-549/19)
      (2019/C 337/15)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Medac Gesellschaft für klinische Spezialpräparate mbH (Wedel, Německo) (zástupce: P. von Czettritz, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí;

                  —

                  uložil Evropská komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Tato žaloba směřuje proti článku 5 prováděcího rozhodnutí Komise C (2019) 4858 (final) ze dne 20. června 2019 o registraci humánního léčivého přípravku „Trecondi – Treosulfan“ podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 726/2004 (1).
      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející ze zjevně nesprávného právního posouzení, které spočívá v tom, že při výkladu pojmu „uspokojivý způsob diagnostiky“ ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 141/2000 (2) byly v rozporu s tímto právním předpisem vyžadovány údaje o Trecondi ve srovnání s nezaregistrovanými indikacemi Melphalanu a Cyclophosphamidu.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že uvedené krom toho představuje zneužití diskreční pravomoci, protože zohlednění nezaregistrovaných indikací je v rozporu s příslušným „oznámením Komise o používání článků 3, 5 a 7 nařízení (ES) č. 141/2000 o léčivých přípravcích pro vzácná onemocnění“ ze dne 18. listopadu 2016 (2016/C 424/03) (3).

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z toho, že napadené rozhodnutí je v rozporu se zásadou rovného zacházení, jakož i se zásadou ochrany legitimního očekávání, které jsou kategoriemi zneužití diskreční pravomoci, protože Komise při posuzování existujících uspokojivých způsobů diagnostiky ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 141/2000 během probíhajícího řízení již jako měřítko nepoužila přípravnou (předtransplantační) terapii prováděnou před transplantací kmenových buněk, nýbrž léčbu při transplantaci kmenových buněk jako takovou.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z existence zjevného zneužití diskreční pravomoci, které spočívá v tom, že při posuzování, zda existuje „významný užitek“ přípravku Trecondi ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 141/2000, nebyly do posouzení zahrnuty všechny údaje, klinické údaje, které byly získány na základě nepřímých srovnání, totiž do posouzení, jako metodicky neplatné, zahrnuty nebyly.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vycházející z toho, že napadené rozhodnutí je v rozporu se zásadou rovného zacházení, která je zvláštní kategorií zneužití diskreční pravomoci, protože nepřímé srovnávací údaje nebyly z metodických důvodů akceptovány, přestože v minulosti byly v podobných případech nepřímé srovnávací údaje, které se opíraly o podobnou metodiku, akceptovány.

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 726/2004 ze dne 31. března 2004, kterým se stanoví postupy Společenství pro registraci humánních a veterinárních léčivých přípravků a dozor nad nimi a kterým se zřizuje Evropská agentura pro léčivé přípravky. (Úř. věst. L 136, 30.4.2004, s. 1).

         (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 141/2000 ze dne 16. prosince 1999 o léčivých přípravcích pro vzácná onemocnění (Úř. věst. L 18, 22.1.2000, s. 1).

         (3)  Oznámení Komise o používání článků 3, 5 a 7 nařízení (ES) č. 141/2000 o léčivých přípravcích pro vzácná onemocnění (Úř. věst. C 424, 18.11.2016, s. 3).


title: Věc T-550/19: Žaloba podaná dne 1, srpna 2019 – Nitto Pharmaceutical Industries v. EUIPO - Chiesi Farmaceutici (NOSTER)

text:
               7.10.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 337/16

      Žaloba podaná dne 1, srpna 2019 – Nitto Pharmaceutical Industries v. EUIPO - Chiesi Farmaceutici (NOSTER)
      (Věc T-550/19)
      (2019/C 337/16)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Nitto Pharmaceutical Industries Ltd (Kjóto, Japonsko) (zástupce: P. Voutilainen, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Chiesi Farmaceutici SpA (Parma, Itálie)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatel sporné ochranné známky: Žalobkyně v řízení před Tribunálem

         Sporná ochranná známka: Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie slovní ochranné známky NOSTER – Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie č. 1 332 950

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 13. května 2019, ve věci R 2279/2018-5

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-553/19: Žaloba podaná dne 8. srpna 2019 – Perfect Bar v. EUIPO (PERFECT BAR)

text:
               7.10.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 337/17

      Žaloba podaná dne 8. srpna 2019 – Perfect Bar v. EUIPO (PERFECT BAR)
      (Věc T-553/19)
      (2019/C 337/17)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Perfect Bar LLC (San Diego, Kalifornie, Spojené státy) (zástupci: F. Miazzetto, J. Gracia Albero, R. Seoane Lacayo a E. Cebollero González, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatel sporné ochranné známky: Žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie PERFECT BAR – Přihláška č. 15 374 085

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 22. května 2019, ve věci R 371/2019-5

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení vynaložených v řízení před Tribunálem a EUIPO.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení čl. 94 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001 a článku 296 Smlouvy o fungování Evropské unie;

                  —

                  Porušení čl. 72 odst. 6 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

                  —

                  Porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

                  —

                  Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-562/19: Žaloba podaná dne 14. srpna 2019 – Klein v. Komise

text:
               7.10.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 337/18

      Žaloba podaná dne 14. srpna 2019 – Klein v. Komise
      (Věc T-562/19)
      (2019/C 337/18)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobce: Christoph Klein (Großgmain, Rakousko) (zástupce: H. J. Ahlt, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  určil, že se Evropská komise dopustila porušení Smlouvy tím, že v postupu podle ochranné doložky zahájeném Německem dne 7. ledna 1998 ohledně zdravotnického prostředku „Inhaler Broncho-Air“ nesoucího označení CE zůstala nečinná a nevydala žádné rozhodnutí podle čl. 8 odst. 2 směrnice 93/42/EHS (1);

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce sedm žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z toho, že Evropská komise porušuje čl. 8 odst. 2 směrnice 93/42/EHS tím, že od zahájení postupu podle ochranné doložky dne 7. ledna 1998 pro zdravotnický prostředek „Inhaler Broncho-Air“ nesoucí označení CE nevydala žádné rozhodnutí a že v tomto ohledu nemá žádný prostor pro uvážení.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že v důsledku nevydaného (nečinnosti) porušuje Evropská komise článek 34 SFEU a právo na volný pohyb zboží pro zdravotnický prostředek „Inhaler Broncho-Air“.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z toho, že Evropská komise v důsledku nevydaného rozhodnutí porušuje článek 47 Listiny základních práv Evropské unie (dále jen „Listina“), neboť tím byl žalobci zamezen přístup k přezkumu rozhodnutí a výkon jeho práva na obhajobu před zákonným soudcem, resp. před Soudním dvorem.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z toho, že Evropská komise porušuje článek 41 Listiny, neboť dosud nebyly vyslechnuty subjekty dotčené vnitrostátním zákazem a nebylo vydáno žádné rozhodnutí v přiměřené lhůtě navzdory unijněprávním požadavkům obsaženým v čl. 8 odst. 2 směrnice 93/42/EHS.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vycházející z toho, že Evropská komise porušuje v důsledku nevydaného rozhodnutí žalobcovo právo na vlastnictví podle článku 17 Listiny, neboť tak žalobce nemůže svůj prostředek „Inhaler Broncho-Air“ uvést na volný trh.

                  6.

                  Šestý žalobní důvod vycházející z toho, že nečinnost Evropské komise představuje rovněž porušení článku 20 Listiny – zásady rovnosti před zákonem, neboť ve srovnatelných případech Evropská komise rozhodnutí přijala. To rovněž vede k porušení zákazu diskriminace podle článku 21 Listiny.

                  7.

                  Sedmý žalobní důvod vycházející z toho, že v důsledku nevydaného rozhodnutí Evropské komise je žalobci již déle než 20 let odpíráno právo pracovat ve svém svobodně zvoleném povolání jako vynálezce prostředku „Inhaler Broncho-Air“, čímž Evropská komise porušuje článek 15 Listiny.

         (1)  Směrnice Rady 93/42/EHS ze dne 14. června 1993 o zdravotnických prostředcích (Úř. věst. 1993, L 169, s. 1; Zvl. vyd. 13/12, s. 82).


title: Věc T-563/19: Žaloba podaná dne 14. srpna 2019 – Perfect Bar v. EUIPO (PERFECT Bar)

text:
               7.10.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 337/19

      Žaloba podaná dne 14. srpna 2019 – Perfect Bar v. EUIPO (PERFECT Bar)
      (Věc T-563/19)
      (2019/C 337/19)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Perfect Bar LLC (San Diego, Kalifornie, Spojené státy) (zástupci: F. Miazzetto, J. Gracia Albero, R. Seoane Lacayo a E. Cebollero González, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Sporná ochranná známka: Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie PERFECT Bar – Přihláška č. 15 376 064

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 6. června 2019, ve věci R 372/2019-5

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení vynaložených v řízení před Tribunálem a EUIPO.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení čl. 94 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001 a článku 296 Smlouvy o fungování Evropské unie;

                  —

                  Porušení čl. 72 odst. 6 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

                  —

                  Porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

                  —

                  Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-564/19: Žaloba podaná dne 14. srpna 2019 – Lozano Arana a další v. EUIPO - Coltejer (LIBERTADOR)

text:
               7.10.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 337/19

      Žaloba podaná dne 14. srpna 2019 – Lozano Arana a další v. EUIPO - Coltejer (LIBERTADOR)
      (Věc T-564/19)
      (2019/C 337/20)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobci: Antonio Lozano Arana (Cali, Kolumbie), Daniel Simon Benmaor (Marseille, Francie), Marion Esther Benmaor (Marseille), Valérie Brigitte Danielle Servant (Marrákeš, Maroko) (zástupkyně: M. Angelier, advokátka)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Coltejer SA (Itagüí, Antioquia, Kolumbie)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitelé sporné ochranné známky: Žalobci v řízení před Tribunálem

         Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie LIBERTADOR – ochranná známka Evropské unie č. 9 067 414

         Řízení před EUIPO: Řízení o zrušení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 20. června 2019 ve věci R 2482/2018-4

         Návrhová žádání

      Žalobci navrhují, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení podstatných procesních náležitostí (právo účinně se v řízení bránit, právo na přístup k soudu);

                  —

                  Porušení čl. 58 odst. 1 písm. a) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-579/19: Žaloba podaná dne 20. srpna 2019 – The KaiKai Company Jaeger Wichmann v. EUIPO (gymnastická nebo sportovní náčiní)

text:
               7.10.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 337/21

      Žaloba podaná dne 20. srpna 2019 – The KaiKai Company Jaeger Wichmann v. EUIPO (gymnastická nebo sportovní náčiní)
      (Věc T-579/19)
      (2019/C 337/22)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: The KaiKai Company Jaeger Wichmann GbR (Mnichov, Německo) (zástupkyně: J. Hellmann-Cordner, advokátka)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Sporný (průmyslový) vzor: Společná přihláška (průmyslových) vzorů Společenství (gymnastická nebo sportovní náčiní) – Přihláška č. 5807179 0001-0012

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí třetího odvolacího senátu EUIPO ze dne 13. června 2019, ve věci R 573/2019-3

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  zrušil rozhodnutí žalovaného ze dne 16. ledna 2019 v části, v níž nebyla uznána priorita (průmyslových) vzorů Společenství č. 5807179-0001-0012; uznal prioritu uplatněnou dne 26. října 2017, jakož i, aby nařídil, aby bylo provedeno opravené zveřejnění (průmyslových) vzorů Společenství s uvedením priority;

                  —

                  rozhodl, že bude žalobkyni vrácen poplatek za podání odvolání;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení;

                  —

                  podpůrně, aby nařídil jednání.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 41 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 6/2002 o (průmyslových) vzorech Společenství.