title: Věc C-448/14: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 9. listopadu 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bayerischer Verwaltungsgerichtshof – Německo) – Davitas GmbH v. Stadt Aschaffenburg „Řízení o předběžné otázce — Nové potraviny a nové složky potravin — Nařízení (ES) č. 258/97 — Článek 1 odst. 2 písm. c) — Pojem ‚potraviny a složky potravin s novou primární molekulární strukturou‘“

text:
               9.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/3

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 9. listopadu 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bayerischer Verwaltungsgerichtshof – Německo) – Davitas GmbH v. Stadt Aschaffenburg
   (Věc C-448/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Nové potraviny a nové složky potravin - Nařízení (ES) č. 258/97 - Článek 1 odst. 2 písm. c) - Pojem ‚potraviny a složky potravin s novou primární molekulární strukturou‘“)
   (2017/C 006/03)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bayerischer Verwaltungsgerichtshof

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Davitas GmbH

      Žalovaný: Stadt Aschaffenburg

      za přítomnosti: Landesanwaltschaft Bayern

      Výrok

   Článek 1 odst. 2 písm. c) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 258/97 ze dne 27. ledna 1997 o nových potravinách a nových složkách potravin, ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 596/2009 ze dne 18. června 2009, musí být vykládán v tom smyslu, že výraz „nová primární molekulární struktura“ se vztahuje k potravinám nebo složkám potravin, které nebyly před 15. květnem 1997 na území Evropské unie používány k lidské spotřebě.

      (1)  Úř. věst. C 448, 15.12.2014.


title: Věc T-62/13: Žaloba podaná dne 6. února 2013 — GOLAM v. OHIM — Glaxo Group (METABIOMAX)

text:
               23.3.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 86/27

         Žaloba podaná dne 6. února 2013 — GOLAM v. OHIM — Glaxo Group (METABIOMAX)
   (Věc T-62/13)
   2013/C 86/45
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: řečtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Sofia Golam (Atény, Řecko) (zástupce: N. Trovas, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Glaxo Group Ltd (Greenford, Spojené království)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               vyhověl této žalobě a zrušil rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 30. října 2012 ve věci R 2089/2011-2;

               —

               zamítl námitku další účastnice řízení před odvolacím senátem a vyhověl návrhu žalobkyně v plném rozsahu; a

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladu řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „METABIOMAX“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 5, 16 a 30 — ochranná známka Společenství č. 8885261

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Namítaná ochranná známka nebo označení: slovní ochranná známka Společenství „BIOMAX“ zaregistrovaná pod číslem 2661858, pro výrobky zařazené do tříd 5, 30 a 32

      Rozhodnutí námitkového oddělení: částečné přijetí námitky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: částečné zrušení rozhodnutí námitkového oddělení

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) a odst. 5 nařízení Rady č.. 207/2009


title: Věc T-803/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 28. dubna 2016 – Gervais Danone v. EUIPO – Mahou (B’lue) „Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie B’lue – Starší slovní ochranná známka Evropské unie BLU DE SAN MIGUEL – Relativní důvod pro zamítnutí – Nebezpečí záměny – Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               13.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 211/47

      Rozsudek Tribunálu ze dne 28. dubna 2016 – Gervais Danone v. EUIPO – Mahou (B’lue)
      (Věc T-803/14) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie B’lue - Starší slovní ochranná známka Evropské unie BLU DE SAN MIGUEL - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
      (2016/C 211/59)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Gervais Danone (Paříž, Francie) (zástupce: A. Lakits Josse, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) (zástupce: M. Rajh, zmocněnec)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Mahou, SA (Barcelona, Španělsko) (zástupce: A. Gómez López, advokát)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 30. září 2014 (věc R 1382/2013-5) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi San Miguel, Fabricas de Cerveza y Malta, SA a Compagnie Gervais Danone.

         Výrok

                  1.

                  Žaloba se zamítá.

                  2.

                  Společnosti Compagnie Gervais Danone se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 34, 2. 2. 2015.


title: Věc C-487/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de Primera Instancia e Instrucción n °2 de Marchena (Španělsko) dne 10. září 2013 — Caixabank SA v. Alberto Galán Luna a Domingo Galán Luna

text:
               30.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 352/6

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 2 de Marchena (Španělsko) dne 10. září 2013 — Caixabank SA v. Alberto Galán Luna a Domingo Galán Luna
   (Věc C-487/13)
   2013/C 352/11
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 2 de Marchena

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Caixabank SA

      Žalovaní: Alberto Galán Luna a Domingo Galán Luna

      Předběžné otázky

               1)

               Pokud vnitrostátní soud zjistí existenci zneužívající klauzule týkající se úroků z prodlení v rámci hypotečního úvěru, musí na základě směrnice Rady 93/13/EHS (1) ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách [zneužívajících klauzulích] ve spotřebitelských smlouvách, a zejména s čl. 6 odst. 1 uvedené směrnice, a za účelem zajištění ochrany spotřebitelů a uživatelů v souladu se zásadou rovnocennosti a zásadou efektivity konstatovat, že klauzule je neplatná a její obsah není závazný, nebo musí naopak ustanovení o úrocích zmírnit tím, že vrátí věc oprávněnému nebo poskytovateli úvěru za účelem přepočtení úroků?

               2)

               Stanoví druhé přechodné ustanovení zákona č. 1/2013 ze dne 14. května 2013 jasné omezení ochrany zájmů spotřebitele tím, že implicitně ukládá soudu povinnost ustanovení o úrocích z prodlení, které je zneužívající povahy, zmírnit tím, že přepočítá sjednaný úrok a zachová v platnosti ustanovení, které mělo zneužívající povahu, namísto konstatování, že dané ustanovení je neplatné a není tedy pro spotřebitele závazné?

               3)

               Je druhé přechodné ustanovení zákona č. 1/2013 ze dne 14. května 2013 v rozporu se směrnicí Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách [zneužívajících klauzulích] ve spotřebitelských smlouvách, a zejména s čl. 6 odst. 1 uvedené směrnice, když brání uplatnění zásady rovnocennosti a zásady efektivity v oblasti ochrany spotřebitele a předchází použití sankce neplatnosti a nezávaznosti na ustanovení o úrocích z prodlení — u kterých je konstatována zneužívající povaha — sjednaných ve smlouvách o hypotečním úvěru uzavřených před vstupem v platnost zákona č. 1/2013 ze dne 14. května 2013?

      (1)  Úř. věst. L 95, s. 29.


title: Věc C-529/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Německo) dne 2. prosince 2008 – Friedrich Schulze, Jochen Kolenda, Helmar Rendenz v. Deutche Lufthansa AG

text:
               21.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/32

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Německo) dne 2. prosince 2008 – Friedrich Schulze, Jochen Kolenda, Helmar Rendenz v. Deutche Lufthansa AG
   (Věc C-529/08)
   (2009/C 44/52)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Bundesgerichtshof
   Účastníci původního řízení

      Žalobci: Friedrich Schulze, Jochen Kolenda, Helmar Rendenz

      Žalovaná: Deutche Lufthansa AG
   Předběžné otázky

               1)

               Může být technická závada, která způsobila zrušení [letu], mimořádnou okolností ve smyslu čl. 5 odst. 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91 (1)?

               2)

               V případě, že ano: zahrnuje pojem mimořádné okolnosti jakožto technické závady rovněž takové závady, které ovlivňují letovou způsobilost letadla nebo bezpečné uskutečnění letu?

               3)

               Přijal provozující letecký dopravce všechna přiměřená opatření, pokud dodržel program servisu a údržby výrobce platný pro dotčené letadlo, jakož i bezpečnostní normy a podmínky příslušných orgánů nebo výrobců, nebo pokud nebylo možné zabránit závadě ani tehdy, když tento program nebo pokyn dodržel, respektive zohlednil?

               4)

               V případě kladné odpovědi na otázku 3: je toto dostatečným důvodem pro to, aby byl letecký dopravce osvobozen od povinnosti zaplatit náhradu škody, nebo je třeba dále požadovat důkaz o tom, že zrušení letu, to znamená vyřazení dotčeného letadla z provozu a zrušení letu z důvodu chybějícího náhradního stroje, nebylo možné zabránit ani při přijetí všech přiměřených opatření?

      (1)  Úř. věst. L 46, s. 1; Zvl. vyd. 07/08, s. 10.


title: Věc C-434/06: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco dne 18. října 2006 – Comunidad Autónoma de Castilla y León v. Diputación Foral de Vizcaya, Juntas Generales del Territorio Histórico de Vizcaya, Cámara de Comercio, Industria y Navegación de Bilbao, Confederación Empresarial Vasca

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/32

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco dne 18. října 2006 – Comunidad Autónoma de Castilla y León v. Diputación Foral de Vizcaya, Juntas Generales del Territorio Histórico de Vizcaya, Cámara de Comercio, Industria y Navegación de Bilbao, Confederación Empresarial Vasca
   (Věc C-434/06)
   (2006/C 326/68)
   Jednací jazyk: španělština
   Předkládající soud
   Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco.
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Comunidad Autónoma de Castilla y León.

      Žalovaní: Diputación Foral de Vizcaya, Juntas Generales del Territorio Histórico de Vizcaya, Cámara de Comercio, Industria y Navegación de Bilbao, Confederación Empresarial Vasca.
   Předběžné otázky
   Má být čl. 87 odst. 1 Smlouvy vykládán v tom smyslu, že daňová opatření přijatá Juntas Generales del Territorio Histórico de Bizkaia, kterými se mění čl. 29 odst. 1 písm. a) a článek 37 Norma Foral o dani z příjmu právnických osob, musejí být považována za selektivní ve smyslu pojmu „státní podpora“ podle uvedeného ustanovení, a musejí být tedy za podmínek čl. 88 odst. 3 ES oznámena Komisi, když v rámci územní pravomoci uvedené autonomní entity nepůsobící na úrovni státu stanoví daňovou sazbu nižší, než je obecná daňová sazba stanovená zákonem španělského státu a daňový odpočet neexistující ve státní daňové právní úpravě?


title: Věc F-53/11: Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 25. ledna 2012 — Kedzierski v. Komise

text:
               28.4.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 126/28

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 25. ledna 2012 — Kedzierski v. Komise
   (Věc F-53/11) (1)

   2012/C 126/54
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda prvního senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 186, 25.6.2011, s. 37.


title: Věc C-451/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Německo) dne 12. srpna 2013 — Gigaset AG v. SKW Stahl-Metallurgie GmbH, SKW Stahl-Metallurgie Holding AG

text:
               23.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 344/41

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Německo) dne 12. srpna 2013 — Gigaset AG v. SKW Stahl-Metallurgie GmbH, SKW Stahl-Metallurgie Holding AG
   (Věc C-451/13)
   2013/C 344/71
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesgerichtshof

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Gigaset AG

      Žalované: SKW Stahl-Metallurgie GmbH, SKW Stahl-Metallurgie Holding AG

      Předběžné otázky

               1)

               Musí Komise v rozhodnutí, kterým z důvodu porušení článku 101 SFEU ukládá jako solidárním dlužníkům pokutu vícero fyzickým nebo právnickým osobám, přijat i taxativní úpravu, pokud jde o otázku, v jakém poměru má být pokuta interně rozdělena mezi jednotlivé solidární dlužníky?

               2)

               V případě kladné odpovědi na první otázku:

                           a)

                           Má být rozhodnutí Komise, které vzájemné rozdělení v rámci interního vztahu výslovně neupravuje, vykládáno v tom smyslu, že všichni solidární dlužníci mají nést pokutu interně rovným dílem?

                           b)

                           V případě záporné odpovědi na otázku 2 a):
                           Může být mezera v rozhodnutí, která vznikne, pokud Komise neupraví rozdělení pokuty v interním vztahu, zaplněna soudy členských států, aniž by se vyžadovalo doplňující rozhodnutí Komise?

               3)

               V případě záporné odpovědi na první otázku nebo kladné odpovědi na otázku 2 b): Obsahuje unijní právo pravidla, pokud jde o otázku, jak má být rozdělena pokuta v interním vztahu mezi solidární dlužníky?

               4)

               V případě kladné odpovědi na první nebo třetí otázku:
               Může solidární dlužník, který pokutu zcela nebo částečně uhradil, uplatnit nároky na vyrovnání vůči ostatním solidárním dlužníkům již před tím, než bylo vydáno pravomocné rozhodnutí o opravném prostředku podaném proti stanovení výše pokuty?


title: Věc C-559/10: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 27. října 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen — Belgie) — Deli Ostrich NV v. Belgische Staat ( „Společný celní sazebník — Kombinovaná nomenklatura — Sazební zařazení zboží — Zmrazené velbloudí maso nepocházející z chovu — Zařazení do podpoložky 02089040 (ostatní maso ze zvěřiny) nebo 02089095 (ostatní)“ )

text:
               17.12.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 370/15

         Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 27. října 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen — Belgie) — Deli Ostrich NV v. Belgische Staat
   (Věc C-559/10) (1)

   (Společný celní sazebník - Kombinovaná nomenklatura - Sazební zařazení zboží - Zmrazené velbloudí maso nepocházející z chovu - Zařazení do podpoložky 0208 90 40 (ostatní maso ze zvěřiny) nebo 0208 90 95 (ostatní))
   2011/C 370/24
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Deli Ostrich NV

      Žalovaný: Belgische Staat

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen — Společný celní sazebník — Položky sazebníku — Velbloudí maso nepocházející z chovu — Zařazení do podpoložky 0208 90 40 (ostatní maso ze zvěřiny) nebo 0208 90 95 (ostatní)?

      Výrok

   Kombinovaná nomenklatura tvořící přílohu I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku, ve znění nařízení Komise (ES) č. 1549/2006 ze dne 17. října 2006, musí být vykládána v tom smyslu, že velbloudí maso musí být zařazeno do podpoložky 0208 90 40 jako „ostatní maso ze zvěřiny“, pokud velbloudi, z nichž toto maso pochází, žili ve volné přírodě a byli uloveni.

      (1)  Úř. věst. C 55, 19.2.2011.


title: Věc C-370/09: Žaloba podaná dne 15. září 2009 — Komise Evropských společenství v. Řecká republika

text:
               7.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 267/50

         Žaloba podaná dne 15. září 2009 — Komise Evropských společenství v. Řecká republika
   (Věc C-370/09)
   2009/C 267/83
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: A. Margeli a M. Karanasou Apostolopoulou)

      Žalovaná: Řecká republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Řecká republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2006/21/ES (1) ze dne 15. března 2006 o nakládání s odpady z těžebního průmyslu a o změně směrnice 2004/35/ES, nebo v každém případě tím, že o nich neuvědomila Komisi, nesplnila své povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice,

               —

               uložit Řecké republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Lhůta stanovená pro provedení směrnice 2006/21/ES do vnitrostátního práva uplynula dne 1. května 2008.

      (1)  Úř. věst. L 102, 11.4.2006, s. 15.


title: Věc C-668/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel Suceava (Rumunsko) dne 16. prosince 2013 — Casa Județeană de Pensii Botoșani v. Evangeli Paraskevopoulou

text:
               22.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 85/13

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel Suceava (Rumunsko) dne 16. prosince 2013 — Casa Județeană de Pensii Botoșani v. Evangeli Paraskevopoulou
   (Věc C-668/13)
   2014/C 85/23
   Jednací jazyk: rumunština

      Předkládající soud

   Curtea de Apel Suceava

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Casa Județeană de Pensii Botoșani

      Žalovaný: Evangeli Paraskevopoulou

      Předběžná otázka

   Je třeba ustanovení čl. 7 odst. 2 písm. c) nařízení (ES) č. 1408/71 (1) vykládat v tom smyslu, že spadá do jejich působnosti dvoustranná dohoda uzavřená mezi dvěma členskými státy před dnem vstupu uvedeného nařízení v platnost, na základě které těmto státům zanikla povinnost týkající se dávek sociálního zabezpečení, ke kterým byl povinen jeden stát vůči občanům druhého státu, jež měli na území prvního státu postavení politických uprchlíků a byli navráceni na území druhého státu, výměnou za paušální platbu prvního státu za účelem úhrady plateb starobních důchodů a pokrytí doby, po kterou prvnímu členskému státu byly placeny příspěvky na sociální zabezpečení?

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby a jejich rodiny pohybující se v rámci Společenství (Úř. věst. L 149, s. 2).


title: Věc C-332/08: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 19. února 2009 — Komise Evropských společenství v. Francouzská republika

text:
               16.5.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 113/29

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 19. února 2009 — Komise Evropských společenství v. Francouzská republika
   (Věc C-332/08) (1)

   2009/C 113/58

      Jednací jazyk: francouzština

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 272, 25.10.2008.


title: Věc F-24/10: Žaloba podaná dne 21. dubna 2010 — Kaskarelis v. Komise

text:
               19.6.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 161/58

      Žaloba podaná dne 21. dubna 2010 — Kaskarelis v. Komise
      (Věc F-24/10)
      (2010/C 161/94)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Loukas Kaskarelis (Auderghem, Belgie) (zástupce: S. Pappas, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise

         Předmět a popis sporu

      Zrušení rozhodnutí žalované, které žalobci odmítá přiznat příspěvek za práci v zahraničí, příspěvek na zařízení a náhradu cestovních výdajů.

         Návrhová žádání žalobce

                  —

                  zrušit rozhodnutí PMO, které žalobci odmítá přiznat příspěvek za práci v zahraničí, příspěvek na zařízení a náhradu cestovních výdajů, jakož i rozhodnutí orgánu oprávněného k uzavírání pracovních smluv zamítající stížnost žalobce;

                  —

                  uložit Evropské komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-312/08: Žaloba podaná dne 13. srpna 2008 – Ellinikos Niognomon v. Komise

text:
               25.10.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 272/33

         Žaloba podaná dne 13. srpna 2008 – Ellinikos Niognomon v. Komise
   (Věc T-312/08)
   (2008/C 272/60)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Ellinikos Niognomon AE (Pireus, Řecko) (zástupce: S. Pappas)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobkyně

               —

               prohlásit napadené rozhodnutí za neplatné;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Touto žalobou podle článku 230 ES se žalobkyně domáhá zrušení rozhodnutí Komise ze dne 24. července 2008, kterým se rozhodla neprodloužit omezené uznání žalobkyně, které bylo uděleno na základě směrnice 94/57/ES (1) rozhodnutím Komise 2001/890/ES (2) a které bylo dále prodlouženo rozhodnutím Komise 2005/623/ES (3) ze dne 3. srpna 2005.
   Žalobkyně zaprvé tvrdí, že napadené rozhodnutí porušuje základní procesní požadavek tím, že nebyl dodržen postup komitologie upraven v článcích 4 a 9 směrnice 94/57/ES.
   Zadruhé, žalobkyně tvrdí, že odmítnutí prodloužit omezené uznání je založeno na posouzeních provedených výlučně Komisí, a nikoli společně s předmětnými členskými státy podle článků 4, 9 a 11 směrnice 94/57/ES.
   Zatřetí, žalobkyně tvrdí, že napadené rozhodnutí nerespektuje práva žalobkyně na obranu a je v rozporu s jejími legitimními očekáváními.
   Začtvrté, žalobkyně tvrdí, že napadené rozhodnutí porušuje směrnici tím, že ji nesprávně vykládá, co se týče použitelných kritérií (záznamů o činnosti v oblasti zajišťování bezpečnosti a zabránění znečištění), tím, že Komise měla přijmout postupné kroky před tím, než přijala záporné rozhodnutí, a tím, že nezohlednila inspekce provedené dotyčnými členskými státy a záznamy, které předložily, a v důsledku toho přijala protiprávní odůvodnění.
   Konečně, žalobkyně tvrdí, že napadené rozhodnutí porušuje zásadu proporcionality, jakož i zásadu řádné správy.

      (1)  Směrnice Rady 94/57/ES ze dne 22. listopadu 1994, kterou se stanoví společná pravidla a normy pro subjekty pověřené inspekcemi lodí a prohlídkami lodí a pro související činnosti námořní správy (Úř. věst. L 319, s. 20; Zvl. vyd. 07/02, s. 230).

      (2)  Rozhodnutí Komise 2001/890/ES ze dne 13. prosince 2001 o uznání „Hellenic Register of Shipping“ v souladu s čl. 4 odst. 3 směrnice Rady 94/57/ES (oznámeno pod číslem C(2001) 4218) (Úř. věst. L 329, s. 72).

      (3)  Rozhodnutí Komise 2005/623/ES ze dne 3. srpna 2005 o prodloužení omezeného uznání „Hellenic Register of Shipping“ (oznámeno pod číslem K(2005) 2940) (Úř. věst. L 219, s. 43).


title: Věc C-216/06: Žaloba podaná dne  11. května 2006  – Komise Evropských společenství v. Španělské království

text:
               15.7.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 165/19

         Žaloba podaná dne 11. května 2006 – Komise Evropských společenství v. Španělské království
   (Věc C-216/06)
   (2006/C 165/33)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: S. Pardo Quintillán a F. Simonetti, zmocněnci)

      Žalovaný: Španělské království
   Návrhová žádání žalobkyně
   Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               určil, že Španělské království tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/35/ES ze dne 26. května 2003 o účasti veřejnosti na vypracovávání některých plánů a programů týkajících se životního prostředí a o změně směrnic Rady 85/337/EHS a 96/61/ES (1), pokud jde o účast veřejnosti a přístup k právní ochraně, nebo v každém případě tím, že o nich Komisi neuvědomilo, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice;

               —

               uložil Španělskému království náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta k provedení směrnice 2003/35/ES do vnitrostátního právního řádu uplynula dne 25. června 2005.

      (1)  Úř. věst. L 35, s. 17


title: Věc C-321/07: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 19. února 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht – Německo) – trestní řízení proti Karlu Schwarzovi ( Směrnice 91/439/EHS — Držení řidičských průkazů různých členských států — Platnost řidičského průkazu vydaného před přistoupením státu — Odnětí druhého řidičského průkazu vydaného členským státem bydliště — Uznání řidičského průkazu vydaného před vydáním druhého průkazu, který byl později odňat z důvodu nezpůsobilosti jeho držitele k řízení — Uplynutí období dočasného zákazu podat žádost o nový řidičský průkaz, které je spojeno s odnětím řidičského průkazu )

text:
               18.4.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 90/3

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 19. února 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht – Německo) – trestní řízení proti Karlu Schwarzovi
   (Věc C-321/07) (1)

   („Směrnice 91/439/EHS - Držení řidičských průkazů různých členských států - Platnost řidičského průkazu vydaného před přistoupením státu - Odnětí druhého řidičského průkazu vydaného členským státem bydliště - Uznání řidičského průkazu vydaného před vydáním druhého průkazu, který byl později odňat z důvodu nezpůsobilosti jeho držitele k řízení - Uplynutí období dočasného zákazu podat žádost o nový řidičský průkaz, které je spojeno s odnětím řidičského průkazu“)
   2009/C 90/04
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Landgericht

      Účastník původního trestního řízení

   Karl Schwarz

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Landgericht – Výklad čl. 7 odst. 5 a čl. 8 odst. 2 a 4 směrnice Rady 91/439/EHS ze dne 29. července 1991 o řidičských průkazech (Úř. věst. L 237, s. 1; Zvl. vyd. 07/01, s. 317) – Držitel vícero řidičských průkazů – Platnost řidičského průkazu, který byl vydán před přistoupením členským státem státního příslušníka – Neuznání členským státem bydliště řidičského průkazu, který byl získán v jiném členském státě, před přistoupením, před uplynutím časově omezeného zákazu pro požádání o nový řidičský průkaz.

      Výrok

               1)

               Článek 7 odst. 5 směrnice Rady 91/439/EHS ze dne 29. července 1991 o řidičských průkazech, ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1882/2003 ze dne 29. září 2003, musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání tomu, aby byl státní příslušník členského státu držitelem současně dvou platných řidičských průkazů, z nichž jeden je řidičským průkazem Společenství, a druhý řidičským průkazem vydaným jiným členským státem, pokud oba průkazy byly získány před přistoupením posledně uvedeného státu k Evropské unii.

               2)

               Článek 1 a čl. 8 odst. 2 a 4 směrnice 91/439, ve znění nařízení č. 1882/2003, nebrání tomu, aby členský stát odmítl uznat řidičské oprávnění vyplývající z řidičského průkazu vydaného jiným členským státem před jeho přistoupením k Evropské unii, pokud byl tento průkaz vydán před řidičským průkazem vydaným prvním členským státem, ve kterém byl tento druhý průkaz odňat z důvodu nezpůsobilosti jeho držitele k řízení. Skutečnost, že k tomuto odmítnutí došlo po uplynutí období zákazu podat žádost o nový řidičský průkaz, které je spojené s uvedeným odnětím, je v tomto ohledu nerozhodná.

      (1)  Úř. věst. C 283, 24.11.2007.


title: Věc C-109/05: Žaloba podaná dne 3. března 2005 Komisí Evropských společenství proti Rakouské republice

text:
               28.5.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 132/12

         Žaloba podaná dne 3. března 2005 Komisí Evropských společenství proti Rakouské republice
   (Věc C-109/05)
   (2005/C 132/24)
   Jednací jazyk: němčina
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 3. března 2005 žaloba směřující proti Rakouské republice podaná Komisí Evropských společenství, zastoupenou Minasem Konstantinidisem a Bernhardem Schimou, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr určil, že:

               1.

               Rakouská republika nesplnila povinnost, která pro ni vyplývá z článku 5 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/53/ES ze dne 18. září 2000 o vozidlech s ukončenou životností (1) tím, že povinnost bezplatného sběru v čl. 5 odst. 1 vyhlášky o předcházení vzniku odpadů, sběru a nakládání s vozidly s ukončenou životností

                           (1)

                           omezila na vozidla s ukončenou životností těch značek, které byly uvedeny do provozu nynějšími výrobci a dovozci a

                           (2)

                           na vozidla přihlášená v Rakousku.

               2.

               Rakouské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   Ustanovení vyhlášky Rakouské republiky o vozidlech s ukončenou životností stanovící, že výrobci nebo dovozci musí přijmout zpět vozidla s ukončenou životností těch značek, které uvedli do provozu, pokud následovalo přihlášení tohoto vozidla v Rakousku, představuje porušení článku 5 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/53/ES ze dne 18. září 2000.
   Směrnice zavazuje členské státy vytvořit systém sběru tak, že veškerá vozidla s ukončenou životností budou nezávisle na jejich značce vzata zpět a stanoví povinnost bezplatného sběru vozidel s ukončenou životností. Tyto cíle rakouská právní úprava nesplňuje vzhledem k tomu, že obsahuje dvojí omezení: omezení povinnosti sběru na značky, které dotčený výrobce nebo dovozce uvedl do provozu a omezení povinnosti sběru na vozidla přihlášená v Rakousku.
   Komise se nemůže připojit k názoru Rakouské republiky, že rozlišování podle evidence vozidla v tuzemsku je věcně odůvodněné vzhledem k tomu, že jen tak může být zabráněno tomu, aby byli jednotliví výrobci nepřiměřeně silně zatíženi povinností sběru. Proti tomu uvádí, že mělo-li by se v praxi ukázat, že dojde k nepřiměřenému zatížení jednotlivých výrobců nebo dovozců popřípadě sběrných míst v jednom členském státě v důsledku bezplatného sběru vozidel s ukončenou životností bez tuzemského přihlášení, bude k tomu přihlédnuto v rámci řízení podle čl. 5 odst. 4 čtvrtého pododstavce směrnice. Toto ustanovení stanoví, že Komise pravidelně kontroluje provádění povinnosti bezplatného sběru, aby zajistila, že nepovede k narušení trhu.

      (1)  Úř. věst. L 269, s. 34.


title: Věc C-480/06: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 9. června 2009 — Komise Evropských společenství v. Spolková republika Německo ( Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 92/50/EHS — Neprovedení formálního řízení o zadání evropské veřejné zakázky na služby spočívající v úpravě odpadů — Spolupráce mezi nižšími územními celky )

text:
               1.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 180/2

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 9. června 2009 — Komise Evropských společenství v. Spolková republika Německo
   (Věc C-480/06) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 92/50/EHS - Neprovedení formálního řízení o zadání evropské veřejné zakázky na služby spočívající v úpravě odpadů - Spolupráce mezi nižšími územními celky“)
   2009/C 180/03
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: X. Lewis a B. Schima, zmocněnci)

      Žalovaná: Spolková republika Německo (zástupci: M. Lumma a C. Schulze-Bahrová, zmocněnci, C. von Donatová, Rechtsanwalt)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti členským státem — Porušení článku 8 ve spojení s hlavami III, IV, V a VI směrnice Rady 92/50/EHS ze dne 18. června 1992 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na služby (Úř. věst. L 209, 24. 7. 1992, s.1) — Neprovedení formálního řízení o zadání evropské veřejné zakázky na služby odstraňování odpadu čtyřmi správními obvody (Landkreise) veřejnoprávnímu subjektu

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Komisi Evropských společenství se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 20, 27.1.2007.


title: Věc T-434/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 15. září 2011 — Centrotherm Systemtechnik v. OHIM — centrotherm Clean Solutions (CENTROTHERM) ( Ochranná známka Společenství — Řízení o zrušení — Slovní ochranná známka Společenství CENTROTHERM — Skutečné užívání ochranné známky — Článek 51 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009 — Zkoumání skutečností z moci úřední — Článek 76 odst. 1 nařízení č. 207/2009 — Přípustnost nových důkazů — Článek 76 odst. 2 nařízení č. 207/2009 — Námitka protiprávnosti — Pravidlo 40 odst. 5 nařízení (ES) č. 2868/95 )

text:
               22.10.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 311/43

         Rozsudek Tribunálu ze dne 15. září 2011 — Centrotherm Systemtechnik v. OHIM — centrotherm Clean Solutions (CENTROTHERM)
   (Věc T-434/09) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Řízení o zrušení - Slovní ochranná známka Společenství CENTROTHERM - Skutečné užívání ochranné známky - Článek 51 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009 - Zkoumání skutečností z moci úřední - Článek 76 odst. 1 nařízení č. 207/2009 - Přípustnost nových důkazů - Článek 76 odst. 2 nařízení č. 207/2009 - Námitka protiprávnosti - Pravidlo 40 odst. 5 nařízení (ES) č. 2868/95)
   2011/C 311/78
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Centrotherm Systemtechnik GmbH (Brilon, Německo) (zástupci: J. Albrecht a U. Vormbrock, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: G. Schneider a R. Manea, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice řízení před Tribunálem: centrotherm Clean Solutions GmbH & Co. KG (Blaubeuren, Německo) (zástupce: O. Löffel, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 25. srpna 2009 (věc R 6/2008-4) týkajícímu se řízení o zrušení mezi společnostmi centrotherm Clean Solutions GmbH & Co. KG a Centrotherm Systemtechnik GmbH.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Centrotherm Systemtechnik GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

               3)

               Společnost centrotherm Clean Solutions GmbH & Co. KG ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 312, 19.12.2009.


title: Věc T-391/04: Žaloba podaná dne 28. září 2004 Bernardem Nonatem proti Komisi Evropských společenství

text:
               18.12.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 314/22

         Žaloba podaná dne 28. září 2004 Bernardem Nonatem proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-391/04)
   (2004/C 314/54)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 28. září 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Bernardem Nonatem, s bydlištěm v Bruselu, zastoupeným Sébastienem Orlandim, Albertem Coolenem, Jean-Noëlem Louisem a Etiennem Marchalem, advokáty, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Žalobce navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise nezapsat jméno žalobce ani na seznam zásluh ani na seznam úředníků povýšených do platové třídy A4 za hodnotící období pro účely povýšení 2003,

               —

               prohlásil za protiprávní článek 12 rozhodnutí Komise o obecných prováděcích ustanoveních k použití článku 45 Služebního řádu, v rozsahu, v němž stanoví přidělování přechodných přednostních bodů ve výši jeden bod za rok v závislosti na počtu odsloužených let v platové třídě s maximálním množstvím 7 bodů a zvláštní doplňkové přednostní body v limitu 150 % možností povýšení za předcházející období pro účely povýšení, aniž by zohlednil skutečné zásluhy úředníků, které prokázali během referenčních let.

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobce v projednávaném řízení napadá odmítnutí orgánu oprávněného ke jmenování povýšit ho do platové třídy A4 v rámci hodnotícího období pro účely povýšení 2003.
   Na podporu svých nároků uplatňuje porušení článků 43 a 45 Služebního řádu, jakož i porušení zásad nediskriminace a nároku na služební postup.
   V tomto ohledu upřesňuje, že nová hodnotící řízení a řízení o povýšení úředníků přijatá Komisí připravují úředníky o hodnocení podle jejich vlastních zásluh. V jeho konkrétním případě a za použití čl. 12 bodu 3 písm.b) rozhodnutí o obecných prováděcích ustanoveních k použití článku 45 Služebního řádu, mělo být s žalobcem nakládáno, jako by měl stejné zásluhy, podle zvláštních doplňkových přednostních bodů, jako úředníci téže platové třídy, kteří nebyli navrženi za předcházející období.
   Zdá se tak, že tímto je v rozporu se zásadou nediskriminace a článkem 45 Služebního řádu zacházeno stejným způsobem se dvěma podle jejich zásluh rozdílnými kategoriemi úředníků: jednak úředníci, kteří se nacházejí za limitem 150 % možností povýšení za hodnotící období pro účely povýšení 2002, kteří byli navrženi za tato období k povýšení a jednak úředníci, u kterých připadá do úvahy povýšení, kteří nebyli navrženi.
   Přidělování přechodného přednostního bodu za rok v závislosti na počtu odsloužených let v platové třídě má též za následek, že v rozporu s článkem 45 Služebního řádu je zvýhodňován počet let odsloužených v platové třídě úředníky, u kterých připadá v úvahu povýšení, aniž by byly zohledněny zásluhy, které získaly během referenčního období.


title: Věc F-126/05: Žaloba podaná dne  22. prosince 2005  – Borbély v. Komise

text:
               11.3.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 60/54

         Žaloba podaná dne 22. prosince 2005 – Borbély v. Komise
   (Věc F-126/05)
   (2006/C 60/101)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Andrea Borbély (Brusel, Belgie) (zástupce: R. Stötzel, právník)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobkyně
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí Evropské komise ze dne 30. září 2005 v rozsahu, v němž je jím zamítnuto poskytnutí žalobkyni denního příspěvku stanoveného v čl. 10 odst. 1 přílohy VII Služebního řádu Společenství, příspěvku na zařízení podle čl. 5 odst. 1 prvního pododstavce přílohy VII Služebního řádu a zaplacení cestovních výdajů při svém jmenování podle čl. 7 odst. 1 písm. a) přílohy VII Služebního řádu;

               —

               uložil Evropské komisi zaplatit žalobkyni denní příspěvek, příspěvek na zařízení a cestovní výdaje při jejím jmenování, včetně úroků od dat, kdy se tyto částky staly splatnými v souladu s přílohou VII Služebního řádu.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně, formálně úřednice ministerstva zahraničních věcí v Budapešti, jež byla přeložena do diplomatické služby stálého zastoupení Maďarska u EU v Bruselu na období čtyř let, byla jmenována zaměstnancem Komise se zkušební dobou na místě v Bruselu.
   V březnu 2005 si zažádala o příspěvek na zařízení, zaplacení cestovních výdajů při svém jmenování a denní příspěvek. Komise zamítla její žádost.
   Žalobkyně tvrdí, že během své stáže byla nadále placena svým maďarským zaměstnavatelem a ponechala si své bydliště a finanční zájmy v Maďarsku. V Bruselu navíc bydlela v zařízeném bytě zajištěném jejím zaměstnavatelem.
   Tvrdí, že v judikatuře (1) je již zakotveno, že úředník má nárok na výše uvedené zaplacení výdajů a příspěvky v situaci, kdy místo náboru je místem, ve kterém měl úředník bydliště bezprostředně před svým jmenováním z důvodu dočasného přeložení.

      (1)  Věc T-137/95, Mozzaglia v. Komise, RecueilFP, s. I-A-619 a II-1657.


title: Věc T-34/02: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne  22. února 2006  – Le Levant 001 a další v. Komise ( Státní podpory — Pojem zúčastněné strany — Výzva k podání připomínek — Rozhodnutí o zahájení řízení podle čl. 88 odst. 2 ES — Opatření daňového odpočtu při některých zámořských investicích — Rozvojová pomoc spojená s lodním stavitelstvím — Posouzení s ohledem na čl. 87 odst. 1 ES — Povinnost uvést odůvodnění )

text:
               22.4.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 96/10

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 22. února 2006 – Le Levant 001 a další v. Komise
   (Věc T-34/02) (1)

   („Státní podpory - Pojem zúčastněné strany - Výzva k podání připomínek - Rozhodnutí o zahájení řízení podle čl. 88 odst. 2 ES - Opatření daňového odpočtu při některých zámořských investicích - Rozvojová pomoc spojená s lodním stavitelstvím - Posouzení s ohledem na čl. 87 odst. 1 ES - Povinnost uvést odůvodnění“)
   (2006/C 96/17)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: EURL Le Levant 001 (Paříž, Francie) a další žalobci, jejichž jména jsou uvedena v příloze rozsudku (zástupci: P. Kirch a N. Chahid-Nouraï, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupce: G. Rozet, zmocněnec)
   Předmět věci
   jejímž předmětem je návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2001/882/ES ze dne 25. července 2001 o státní podpoře poskytnuté Francií formou rozvojové pomoci pro parník Le Levant postavený Alstom Leroux Naval a určený k provozování na Saint-Pierre-et-Miquelon (Úř. věst. L 327, s. 37)
   Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Komise 2001/882/ES ze dne 25. července 2001 o státní podpoře poskytnuté Francií formou rozvojové pomoci pro parník Le Levant postavený Alstom Leroux Naval a určený k provozování na Saint-Pierre-et-Miquelon, se zrušuje.

               2)

               Komise ponese vlastní náklady řízení a náklady řízení vynaložené žalobci, včetně nákladů řízení o předběžném opatření.

      (1)  Úř. věst. C 109, 4.5.2002.


title: Věc T-285/09: Žaloba podaná dne 17. července 2009 — CEVA v. Komise

text:
               12.9.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 220/40

         Žaloba podaná dne 17. července 2009 — CEVA v. Komise
   (Věc T-285/09)
   2009/C 220/85
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Centre d’Étude et de Valorisation des Algues SA (CEVA) (Pleubian, Francie) (zástupce: J.-M. Peyrical, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství

      Návrhové žádání žalobkyně

               —

               jednak konstatovat nedostatečné odůvodnění vykonatelných titulů v důsledku čtyř oznámení Evropské Komise o neuhrazení dluhu č. 3230901933, č. 3230901935, č. 323090136 a č. 3230901937 ze dne 11. května 2009;

               —

               dále konstatovat nebezpečí bezdůvodného obohacení Komise v případě, že CEVA navrátí částku 173 435 eur vzniklou z úroků z prodlení;

               —

               v důsledku toho zrušit vykonatelné tituly v důsledku čtyř oznámení o neuhrazení dluhu č. 3230901933, č. 3230901935, č. 323090136 a č. 3230901937 ze dne 11. května 2009;

               —

               nakonec konstatovat nedodržení smluvních ustanovení smlouvy č. Q5RS-2000-31334 nazvané SEAPURA Komisí;

               —

               zejména nedodržení ustanovení čl. 22 odst. 5 § 3 přílohy II, čl. 3 odst. 5 přílohy II smlouvy č. Q5RS-2000-31334;

               —

               v důsledku toho zrušit vykonatelné tituly v důsledku čtyř oznámení o neuhrazení dluhu č. 3230901933, č. 3230901935, č. 323090136 a č. 3230901937 ze dne 11. května 2009.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobce se touto žalobou domáhá zrušení vykonatelných titulů, kterými se Komise domáhala navrácení veškerých záloh vyplacených žalobci v rámci smlouvy SEAPURA č. Q5RS-2000-31334 týkající se výzkumného projektu a technologického rozvoje.
   Žalobce na podporu své žaloby uplatňuje tři žalobní důvody vycházející z:

               —

               nedostatečného odůvodnění v rozsahu, v němž se Komise opřela o údajné porušení smluvních povinností ze strany žalobce, aniž by však uvedla právní a skutkové odůvodnění na podporu tohoto tvrzení;

               —

               porušení zásady zákazu bezdůvodného obohacení, jelikož důsledkem navrácení celé částky, kterého se Komise domáhala bylo, že se Komise neoprávněně obohatí v rozsahu, v němž získá práce a studie uskutečněné žalobcem, aniž by však za jejich uskutečnění zaplatila;

         z nedodržení kontrolní pravomoci v průběhu plnění smlouvy ze strany Komise.


title: Věc T-358/03: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne  7. září 2005  – Krahl v. Komise ( Úředníci — Zaměstnání ve třetích zemích — Náklady na bydlení — Žaloba — Lhůty — Charakter veřejného pořádku — Žaloba podaná po lhůtě — Nepřípustnost )

text:
               26.11.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 296/23

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 7. září 2005 – Krahl v. Komise
   (Věc T-358/03) (1)

   („Úředníci - Zaměstnání ve třetích zemích - Náklady na bydlení - Žaloba - Lhůty - Charakter veřejného pořádku - Žaloba podaná po lhůtě - Nepřípustnost“)
   (2005/C 296/49)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Sigfried Krahl (Záhřeb, Chorvatsko) (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis a E. Marchal, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: J. Currall a H. Krämer, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise, kterým se zamítá uhrazení celkových nákladů na bydlení vynaložených žalobcem v důsledku jeho zaměstnání v Záhřebu.
   Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se zamítá jako nepřípustná.

               2)

               Každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady.

      (1)  Úř. věst. C 7, 10.1.2004


title: Věc C-112/05: Žaloba podaná dne 4. března 2005 Komisí Evropských společenství proti Spolkové republice Německo

text:
               11.6.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 143/15

         Žaloba podaná dne 4. března 2005 Komisí Evropských společenství proti Spolkové republice Německo
   (Věc C-112/05)
   (2005/C 143/22)
   Jednací jazyk: němčina
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla dne 4. března 2005 předložena žaloba směřující proti Spolkové republice Německo podaná Komisí Evropských společenství zastoupenou F. Benyonem a G. Braunem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Komise Evropských společenství navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               určil, že čl. 2 odst. 1 a čl. 4 odst. 1 a 3 VW-Gesetz (zákon o privatizaci podílů na společnosti s ručením omezeným Volkswagenwerk, dále jen „VW-Gesetz“) jsou v rozporu s články 56 a 43 ES;

               2.

               uložil Spolkové republice Německo náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   VW-Gesetz Spolkové republiky Německo ohraničuje, odchylně od právní úpravy Aktiengesetz (zákon o akciové společnosti), hlasovací právo každého akcionáře na maximálně 20 % základního kapitálu. Spolková republika Německo a Spolková země Dolní Sasko mají právo každá jmenovat dva členy dozorčí rady VW-AG, dokud jim patří akcie této společnosti. Usnesení valné hromady VW-AG, pro jehož přijetí je třeba podle Aktiengesetz většina 75 % základního kapitálu zastoupeného při hlasování, vyžadují většinu více než 80 % zastoupeného základního kapitálu.
   Tato ustanovení jsou v rozporu s volným pohybem kapitálu podle článku 56 ES a se svobodou usazování podle článku 43 ES.
   Směrnice 88/361/EHS uvádí ve své příloze jako formy pohybu kapitálu nejenom investiční vložení akcií a cenných papírů, ale i účast na podnicích nebo jejich úplné převzetí.
   Podle dřívějších rozhodnutí Soudního dvora se oblast ochrany volného pohybu kapitálu týká každé právní úpravy, které by mohla odradit vkladatele z jiných členských států, aby investovali do společnosti a podíleli se na její správě a kontrole. Zákaz článku 56 ES nemá totiž pouze za cíl zabránit diskriminaci zahraničních hospodářských subjektů oproti vnitrostátním hospodářským subjektům, ale zahrnuje každé opatření, které v jakékoliv formě znesnadňuje volný pohyb kapitálu. Podle konstatování Soudního dvora stran zákazu omezení stanoveného článkem 56 ES představuje maximální výše hlasovacího práva uložená státem ve VW-Gesetz nepřímé omezení nabývání, a tímto porušení volného pohybu kapitálu.
   Svým podílem na akciích dosahuje Spolková země Dolní Sasko na valných hromadách, kde obvykle kapitál, se kterým jsou spojena hlasovací práva, není plně zastoupen, těch 20 % hlasů, které jsou potřebné k tomu, aby zablokovaly ta usnesení, která vyžadují většinu více než 80 % zastoupeného kapitálu. Toto ustanovení VW- Gesetz představuje omezení výkonem veřejné moci, protože tato právní úprava umožňuje Spolkové zemi, aby zabránila nechtěným změnám status quo, když musí být přijaty takovými usneseními, která podle Aktiengesetz vyžadují vyšší kvorum.
   Právo Spolkové republiky Německo a Spolkové země Dolní Sasko jmenovat členy dozorčí rady upravené ve VW-Gesetz nezávisle na množství vlastněných akcií omezuje právo ostatních akcionářů na přiměřené zastoupení v dozorčí radě společnosti. A jelikož – jak Soudní dvůr rovněž vícekrát konstatoval – právní úprava, která omezuje nabývání účasti nebo jiným způsobem omezuje možnost se skutečně podílet na správě společnosti nebo její kontrole, představuje omezení volného pohybu kapitálu, jedná se v případě této právní úpravy o omezení volného pohybu kapitálu v rozporu s právem Společenství.
   Omezení volného pohybu kapitálu je možno odůvodnit jen z důvodů uvedených článkem 58 ES nebo z takzvaných naléhavých důvodů veřejného zájmu. Podle kritérií vypracovaných Soudním dvorem nesmí být taková opatření ve veřejném zájmu diskriminační, musí být objektivně nezbytná a přiměřená sledovanému cíli. Tyto důvody musí být především použitelné na všechny osoby nebo podniky činné na území hostitelského členského státu. Obecné finanční zájmy, které jdou nad důvody týkající se daňového práva podle článku 58 ES, jakož i jiné hospodářské cíle členského státu nemohou podle ustálené judikatury odůvodnit žádné omezení, které je zakázáno podle Smlouvy o ES. Podle měřítek článku 56 ES a příslušné judikatury se v případě uvedených ustanovení VW-Gesetz jedná o nepřímá omezení nabývání, pro která neexistují žádná odůvodnění relevantní s ohledem na právo Společenství.


title: Věc C-455/06: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná College van Beroep voor het bedrijfsleven (Nizozemsko) dne 14. listopadu 2006 – Heemskerk BV a BV v/h Firma Schaap v. Productschap Vee en Vlees

text:
               27.1.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 20/2

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná College van Beroep voor het bedrijfsleven (Nizozemsko) dne 14. listopadu 2006 – Heemskerk BV a BV v/h Firma Schaap v. Productschap Vee en Vlees
   (Věc C-455/06)
   (2007/C 20/02)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Předkládající soud
   College van Beroep voor het bedrijfsleven
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Heemskerk BV a BV v/h Firma Schaap

      Žalovaný: Productschap Vee en Vlees
   Předběžné otázky

               1a.

               Je správní orgán oprávněn odchylně od potvrzení úředního veterináře ve smyslu čl. 2 odst. 2 nařízení (ES) č. 615/98 (1) rozhodnout, že přeprava zvířat, na kterou se potvrzení úředního veterináře vztahuje, není v souladu s podmínkami směrnice 91/628/EHS (2)?

               1b.

               V případě kladné odpovědi na otázku 1a:
               Je na základě práva Společenství podřízen výkon tohoto oprávnění správním orgánem zvláštním omezením, a pokud ano, kterým?

               2.

               V případě kladné odpovědi na otázku 1:
               Musí správní orgán členského státu v rámci posouzení, zda existuje nárok na náhradu například ve smyslu nařízení (ES) č. 800/1999 (3), provést posouzení otázky, zda při přepravě živých zvířat jsou dodržovány právní předpisy Společenství pro dobré životní podmínky zvířat na základě požadavků platných v příslušném členském státě, nebo na základě požadavků státu vlajky lodě, kterou jsou živá zvířata přepravována, a který vydal pro tuto loď povolení?

               3.

               Ukládá právo Společenství povinnost k přezkumu i bez návrhu na základě důvodů, které vyplývají z nařízení (ES) č. 1254/1999 (4) a z nařízení (ES) č. 800/1999, to znamená na základě důvodů, které nepatří do základu právních sporů?

               4.

               Musí být obrat „dodržení právních předpisů Společenství pro dobré životní podmínky zvířat“ v čl. 33 odst. 9 nařízení (ES) č. 1254/1999 chápán tak, že v případě zjištění, že loď byla během přepravy živých zvířat tak těžce naložena, že tím je podle rozhodných právních předpisů pro dobré životní podmínky zvířat překročena přípustná nakládka této lodi, se jedná o nedodržení právních předpisů Společenství pro dobré životní podmínky zvířat jen v souvislosti s počtem zvířat, o který byla přípustná nakládka překročena, nebo je nutno předpokládat nedodržení těchto právních předpisů pro všechna přepravovaná živá zvířata?

               5.

               Vede účinné uplatňování práva Společenství k tomu, že je prostřednictvím přezkumu i bez návrhu na základě ustanovení práva Společenství prolomena – v nizozemském správním právu procesním zakotvená – zásada, že žalobce nesmí být na základě podání své žaloby uveden do horšího postavení, než ve kterém by se nacházel, kdyby žalobu nepodal?

      (1)  Nařízení Komise (ES) č. 615/98 ze dne 18. března 1998, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro režim vývozních náhrad, pokud jde o ochranu živého skotu během přepravy (Úř. věst. L 82, s. 19).

      (2)  Směrnice Rady 91/628/EHS ze dne 19. listopadu 1991, o ochraně zvířat během přepravy a o změně směrnic 90/425/EHS a 91/496/EHS (Úř. věst. L 340, s. 17).

      (3)  Nařízení Komise (ES) č. 800/1999 ze dne 15. dubna 1999, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu vývozních náhrad pro zemědělské produkty (Úř. věst. L 102, s. 11).

      (4)  Nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 ze dne 17. května 1999, o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem (Úř. věst. L 160, s. 21).


title: Věc F-121/11: Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 31. března 2014 – BO v. Komise

text:
               24.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 421/64

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 31. března 2014 – BO v. Komise
   (Věc F-121/11) (1)

   2014/C 421/94
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda prvního senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 25, 28.1.2012, s. 72.


title: Věc F-148/06: Žaloba podaná dne 28. prosince 2006 – Collée v. Parlament

text:
               24.2.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 42/48

         Žaloba podaná dne 28. prosince 2006 – Collée v. Parlament
   (Věc F-148/06)
   (2007/C 42/85)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Laurent Collée (Lucemburk, Lucembursko) (zástupci: S. Orlandi, J.-N. Louis, A. Coolen a E. Marchal, advokáti)

      Žalovaný: Evropský parlament
   Návrhová žádání žalobce

               —

               prohlásit bod I.3 „Pokynů týkajících se postupu přidělování bodů nutných k povýšení“ Evropského parlamentu ze dne 13. června 2002 za protiprávní;

               —

               zrušit rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování ze dne 9. ledna 2006, kterým byly žalobci přiděleny dva body za zásluhy za hodnotící období 2004;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobce, úředník Evropského parlamentu zařazený do platové třídy AST 8, vytýká orgánu oprávněnému ke jmenování, že neprovedl srovnávací přezkoumání zásluh rozšířené na všechny úředníky Parlamentu způsobilé k povýšení a zařazené do téže platové třídy. Uplatňuje zejména porušení článků 5 a 45 služebního řádu, stejně jako porušení zásady rovného zacházení a nediskriminace. Napadené rozhodnutí je mimoto postiženo zjevně nesprávným posouzením a nedostatečným odůvodněním.
   A konečně, žalobce se dovolává protiprávnosti bodu I.3 výše uvedených Pokynů, který se týká mimořádného přidělování bodů nutných k povýšení generálním tajemníkem. Zejména toho, že omezení, která toto ustanovení generálnímu tajemníkovi ukládá, nerespektují článek 45 služebního řádu a zásadu rovného zacházení.


title: Věc C-603/12: Usnesení předsedy třetího senátu Soudního dvora ze dne 18. března 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgericht Hannover – Německo) – Pia Braun v. Region Hannover

text:
               16.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 184/23

         Usnesení předsedy třetího senátu Soudního dvora ze dne 18. března 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgericht Hannover – Německo) – Pia Braun v. Region Hannover
   (Věc C-603/12) (1)

   2014/C 184/33
   Jednací jazyk: němčina
   Předseda třetího senátu Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 101, 6.4.2013.


title: Věc T-338/04: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne  16. února 2006  – Centro Europa 7 v. Komise ( Článek 86 odst. 3 ES — Zamítnutí stížnosti — Žaloba na neplatnost — Námitka nepřípustnosti )

text:
               22.4.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 96/13

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 16. února 2006 – Centro Europa 7 v. Komise
   (Věc T-338/04) (1)

   („Článek 86 odst. 3 ES - Zamítnutí stížnosti - Žaloba na neplatnost - Námitka nepřípustnosti“)
   (2006/C 96/25)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Centro Europa 7 (Řím, Itálie) (zástupci: V. Ripa di Meana a R. Mastroianni, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: P. Oliver a F. Amato, zmocněnci)

      Vedlejší účastník řízení podporující žalovanou: Mediaset SpA (Miláno, Itálie) (zástupce: M. Bay, advokát)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení dopisu Komise ze dne 4. června 2004 [D (2004) 471] v rozsahu, v němž zamítá stížnost žalobkyně, podle které Italská republika porušila spojená ustanovení článků 86 ES a 82 ES
   Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se zamítá jako nepřípustná.

               2)

               Žalobkyně ponese mimo své náklady i náklady vynaložené Komisí a vedlejším účastníkem řízení.

      (1)  Úř. věst. C 262, 23.10.2004.


title: Věc C-17/06: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozsudkem cour d'appel de Nancy ze dne  9. ledna 2006  ve věci Céline SARL proti Céline SA

text:
               25.3.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 74/5

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozsudkem cour d'appel de Nancy ze dne 9. ledna 2006 ve věci Céline SARL proti Céline SA
   (Věc C-17/06)
   (2006/C 74/12)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla rozsudkem cour d'appel de Nancy ze dne 9. ledna 2006 ve věci Céline SARL proti Céline SA, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 17. ledna 2006, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Cour d'appel de Nancy žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následující otázce

               Musí být čl. 5 odst. 1 směrnice 89/104/EHS (1) vykládán v tom smyslu, že přijetí třetí osobou, která k tomu nebyla oprávněna, zapsané slovní ochranné známky za obchodní firmu, obchodní jméno nebo název v rámci činnosti uvádění totožných výrobků na trh představuje úkon užití této ochranné známky v obchodním styku, který je majitel oprávněn nechat zakázat na základě svého výlučného práva?

      (1)  První směrnice Rady 89/104/EHS ze dne 21. prosince 1988, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách (Úř. věst. L 40, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 92).


title: Věc C-535/14 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 24. listopadu 2014 Vadzimem Ipatau proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 23. září 2014 ve věci T-646/11, Ipatau v. Rada

text:
               26.1.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 26/20

         Kasační opravný prostředek podaný dne 24. listopadu 2014 Vadzimem Ipatau proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 23. září 2014 ve věci T-646/11, Ipatau v. Rada
   (Věc C-535/14 P)
   (2015/C 026/24)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Vadzim Ipatau (zástupce: M. Michalauskas, advokát)

      Další účastnice řízení: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozsudek Tribunálu ze dne 23. září 2014 (věc T 646/11),

               —

               rozhodnout s konečnou platností ve věci nebo vrátit věc k rozhodnutí Tribunálu,

               —

               uložit Radě náhradu nákladů řízení, včetně nákladů řízení před Tribunálem.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Na podporu svého kasačního opravného prostředku navrhovatel předkládá čtyři důvody.
   Zaprvé navrhovatel tvrdí, že se Tribunál dopustil porušení práva na účinnou soudní ochranu, když podání žádosti o právní pomoc upřel odkladný účinek, pokud jde o lhůtu stanovenou pro podání žaloby na neplatnost proti napadenému aktu.
   Zadruhé Tribunálu vytýká, že se dopustil porušení práva na obhajobu. Tribunál totiž rozhodl, že Rada nebyla povinna sdělit navrhovateli důkazy v jeho neprospěch ani mu poskytnout příležitost být vyslechnut před přijetím rozhodnutí 2012/642/SZBP (1) a prováděcího nařízení č. 1017/2012 (2).
   Zatřetí se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení, když dospěl k závěru, že důvody stanovené ve sporných aktech jsou dostatečné.
   Začtvrté se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení, když dospěl k závěru, že sporné akty nebyly nepřiměřené.

      (1)  Rozhodnutí Rady 2012/642/SZBP ze dne 15. října 2012 o omezujících opatřeních vůči Bělorusku (Úř. věst. L 285, s. 1).

      (2)  Prováděcí nařízení Rady (EU) č. 1017/2012 ze dne 6. listopadu 2012, kterým se provádí čl. 8a odst. 1 nařízení (ES) č. 765/2006 o omezujících opatřeních vůči Bělorusku (Úř. věst. L 307, s. 7).


title: Věc C-528/09: Žaloba podaná dne 17. prosince 2009 — Evropská komise v. Estonská republika

text:
               13.3.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/26

         Žaloba podaná dne 17. prosince 2009 — Evropská komise v. Estonská republika
   (Věc C-528/09)
   2010/C 63/44
   Jednací jazyk: estonština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: A. Marghelis a K. Saaremäel-Stoilov)

      Žalovaná: Estonská republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Estonská republika tím, že do vnitrostátního práva řádně neprovedla ustanovení čl. 3 písm. i) bodu iii), čl. 8 odst. 2 třetího pododstavce a čl. 8 odst. 3 druhého pododstavce směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/96/ES ze dne 27. ledna 2003 o odpadních elektrických a elektronických zařízeních (1), nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice;

               —

               uložit Estonské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/96/ES ze dne 27. ledna 2003 upravuje nakládání s odpadními elektrickými a elektronickými zařízeními. Po analýze opatření, kterými byla tato směrnice provedena do estonského práva, má Komise za to, že Estonská republika řádně neprovedla ustanovení čl. 3 písm. i) bodu iii), čl. 8 odst. 2 třetího pododstavce a čl. 8 odst. 3 druhého pododstavce.
   Článek 3 písm. i) bod iii) definuje výrobce elektrických a elektronických zařízení. Estonské právní předpisy o odpadních elektrických a elektronických zařízeních obsahují dvě různé definice výrobce, a ztěžují tím pochopení a uplatnění předpisů o nakládání s těmito odpadními zařízeními.
   Článek 8 odst. 2 třetí pododstavec směrnice stanoví, že náklady na sběr, zpracování a environmentálně šetrné odstraňování nesmějí být kupujícím při prodeji nových výrobků sdělovány odděleně. Tento požadavek Estonská republika neprovedla do vnitrostátního práva.
   Článek 8 odst. 3 druhý pododstavec směrnice stanoví povinnost členských států zajistit, aby po přechodné období osmi let po vstupu této směrnice v platnost bylo výrobcům povoleno informovat kupující při prodeji nových výrobků o nákladech na sběr, zpracování a environmentálně šetrné odstraňování, přičemž uvedené náklady nesmějí převýšit náklady skutečně vzniklé. Estonsko tuto povinnost ve svém právu neprovedlo.
   Estonská republika s uvedenými výtkami souhlasila a ve své odpovědi na odůvodněné stanovisko Komise přislíbila, že rozpor s čl. 3 písm. i) bodem iii), čl. 8 odst. 2 třetím pododstavcem a čl. 8 odst. 3 druhým pododstavcem odstraní novelou zákona o odpadech. Vzhledem k tomu, že Estonská republika podle informací Komise slíbenou novelu odpadového zákona doposud nevydala, nebo Komisi o jejím vydání neinformovala, Estonská republika doposud řádně neprovedla čl. 3 písm. i) bod iii), čl. 8 odst. 2 třetí pododstavec a čl. 8 odst. 3 druhý pododstavce do svého vnitrostátního práva, a nesplnila tím povinnosti, které pro ni vyplývají z uvedené směrnice.

      (1)  Úř. věst. L 37, s. 24; Zvl. vyd. 15/07, s. 359.


title: Věc F-4/06: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 14. listopadu 2006 – Villa a další v. Parlament ( Důchod — Převod nároků na důchod — Přepočet již získané bonifikace )

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/83

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 14. listopadu 2006 – Villa a další v. Parlament
   (Věc F-4/06) (1)

   („Důchod - Převod nároků na důchod - Přepočet již získané bonifikace“)
   (2006/C 326/168)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Renata Villa (Senningerberg, Lucembursko) a další (zástupci: G. Bouneou, F. Frabetti, advokáti)

      Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: J. F. De Wachter a M. Mustapha-Pacha, zmocněnci)
   Předmět věci
   Zrušení rozhodnutí ze dne 8. února 2005, kterými orgán oprávněný ke jmenování (OOJ) Evropského parlamentu odmítá žalobkyním vrátit nadměrnou bonifikaci vyplývající z rozdílu mezi nároky nabytými během let pojištění v italském systému a počtem odsloužených let převedených do systému Společenství v důsledku přepočtu převodu jejich nároků na důchod.
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 74, 25.3.2006, s. 34.


title: Věc T-197/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 11. července 2013 — Metropolis Inmobiliarias y Restauraciones v. OHIM — MIP Metro (METRO) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství METRO — Starší obrazová ochranná známka Společenství GRUPOMETROPOLIS — Relativní důvod pro zamítnutí — Neexistence nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 — Právo na spravedlivý proces — Článek 6 Úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod — Články 75 a 76 nařízení č. 207/2009“ )

text:
               31.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 252/30

         Rozsudek Tribunálu ze dne 11. července 2013 — Metropolis Inmobiliarias y Restauraciones v. OHIM — MIP Metro (METRO)
   (Věc T-197/12) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství METRO - Starší obrazová ochranná známka Společenství GRUPOMETROPOLIS - Relativní důvod pro zamítnutí - Neexistence nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Právo na spravedlivý proces - Článek 6 Úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod - Články 75 a 76 nařízení č. 207/2009)
   2013/C 252/48
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Metropolis Inmobiliarias y Restauraciones, SL (Barcelona, Španělsko) (zástupce: J. Carbonell Callicó, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Poch, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG (Düsseldorf, Německo) (zástupci: J. C. Plate R. Kaase, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 1. března 2012 (věc R 2440/2010-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi Metropolis Inmobiliarias y Restauraciones, SL a MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Metropolis Inmobiliarias y Restauraciones, SL se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 209, 14.7.2012.


title: Věc T-720/15: Žaloba podaná dne 4. prosince 2015 – Komise v. CINAR

text:
               15.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 59/38

         Žaloba podaná dne 4. prosince 2015 – Komise v. CINAR
   (Věc T-720/15)
   (2016/C 059/44)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: D. Waelbroeck, advokát, A. Duron, advokátka, S. Delaude, zmocněnkyně, L. Di Paolo, zmocněnkyně, a J. Estrada de Solà, zmocněnec)

      Žalovaná: CINAR Ltd (Londýn, Spojené království)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               uložil žalované povinnost proplatit žalobkyni 25 616 britských liber;

               —

               uložil žalované povinnost zaplatit úrok z částky 25 616 britských liber v sazbě Evropské centrální banky pro hlavní refinanční operace k datu 1. prosince 2005 (2,09 %) navýšené o jeden a půl procentního bodu za období od 6. prosince 2005 do data připsání vracených prostředků na účet; a

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně jediný žalobní důvod vycházející z toho, že žalovaná porušila své smluvní povinnosti týkající se odůvodnění nárokovaných výdajů. Jelikož finanční částka dlužná žalované činí méně než celková částka zaplacená žalobkyní formou zálohy, žalobkyně tvrdí, že v souladu se smlouvou má požadovanou částku zaplatit žalovaná.


title: Věc C-263/16 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 12. května 2016 společností Schenker Ltd proti rozsudku Tribunálu (devátého senátu) vydanému dne 29. února 2016 ve věci T-265/12, Schenker Ltd v. Evropská komise

text:
               4.7.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 243/24

         Kasační opravný prostředek podaný dne 12. května 2016 společností Schenker Ltd proti rozsudku Tribunálu (devátého senátu) vydanému dne 29. února 2016 ve věci T-265/12, Schenker Ltd v. Evropská komise
   (Věc C-263/16 P)
   (2016/C 243/25)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Schenker Ltd (zástupci: F. Montag, Rechtsanwalt, F. Hoseinian, avocat, M. Eisenbarth, Rechtsanwalt)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelky)

   Navrhovatelka navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               Zrušil rozsudek Tribunálu ze dne 29. února 2016 ve věci T-265/12 Schenker Ltd v. Evropská komise,

               —

               zrušil čl. 1 odst. 1 písm. a) rozhodnutí Komise ze dne 28. března 2012 ve věci COMP/39.462 – Spediční služby (dále jen „rozhodnutí“) nebo podpůrně vrátil věc zpět Tribunálu,

               —

               zrušil nebo podpůrně snížil pokuty stanovené v čl. 2 odst. 1 písm. a) rozhodnutí nebo podpůrně vrátil věc zpět Tribunálu a

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Navrhovatelka se dovolává následujících důvodů kasačního opravného prostředku:

               1.

               Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení tím, že dospěl k závěru, že Komise byla oprávněna vycházet ze žádosti společnosti Deutsche Post o poskytnutí ochrany, že zásada zákazu dvojího zastoupení nebyla porušena a že Komise nemusela zkoumat případné porušení uvedené zásady.

               2.

               Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení tím, že vyložil článek 1 nařízení č. 141/62 (1) tak, že se nepoužije na jednání týkající se „nového vývozního systému Spojeného království“.

               3.

               Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení tím, že dospěl k závěru, že jednání týkající se „nového vývozního systému Spojeného království“, i když se omezovalo pouze na příplatky za služby skladování související s přepravou ze Spojeného království do zemí mimo EHP, mohlo výrazně ovlivnit obchod mezi členskými státy.

               4.

               Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení tím, že dospěl k závěru, že Komise neporušila článek 41 Listiny základních práv Evropské unie, zásadu řádné správy a povinnost uvést odůvodnění podle článku 296 Smlouvy o fungování Evropská unie (SFEU), když rozhodla, že společnost The Brink’s Company není (jakožto právní nástupce společnosti BAX Global Ltd. (UK)) spolu s navrhovatelkou společně a nerozdílně odpovědná za jednání týkající se „nového vývozního systému Spojeného království“.

               5.

               Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení tím, že zkreslil obsah rozhodnutí, překročil pravomoci, které mu přiznává článek 264 SFEU, a nezvážil všechny okolnosti při uplatnění zásady proporcionality, když dospěl k závěru, že Komise při výpočtu výše pokut neporušila článek 23 nařízení č. 1/2003 (2), zásadu proporcionality a zásadu, že trest musí odpovídat protiprávnímu jednání.

               6.

               Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení tím, že potvrdil sazby pro snížení Komise podle sdělení o spolupráci z roku 2006 (3) a zkresluje obsah rozhodnutí.

      (1)  EHS: Nařízení Rady č. 141, kterým se doprava vyjímá z působnosti nařízení č. 17 (Úř. věst. 1962, 124, s. 2751).

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy. (Úř. věst. L 1, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205).

      (3)  Oznámení Komise o ochraně před pokutami a snížení pokut v případech kartelů (Úř. věst. C 298, s. 17).


title: Věc T-284/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 25. dubna 2013 — Metropolis Inmobilaris y Restauraciones v. OHIM — MIP Metro (METROINVEST) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství METROINVEST — Starší národní obrazová ochranná známka METRO — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 — Zásada zákazu diskriminace — Právo na spravedlivý proces“ )

text:
               8.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 164/16

         Rozsudek Tribunálu ze dne 25. dubna 2013 — Metropolis Inmobilaris y Restauraciones v. OHIM — MIP Metro (METROINVEST)
   (Věc T-284/11) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství METROINVEST - Starší národní obrazová ochranná známka METRO - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Zásada zákazu diskriminace - Právo na spravedlivý proces)
   2013/C 164/28
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Metropolis Inmobilaris y Restauraciones (Barcelona, Španělsko) (zástupci: J. Carbonell Callicó, P. Craddock a B. Vanbrabant, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: J. Crespo Carillo, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG (Düsseldorf, Německo) (zástupci: M. Berger, R. Kaase a J.-C. Plate, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 17. března 2011 (věc R 954/2010-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG a Metropolis Inmobiliarias y Restauraciones, SL.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Metropolis Inmobiliarias y Restauraciones, SL se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 232, 6.8.2011.


title: Poslední publikace Soudního dvora v Úředním věstníku Evropské unieÚř. věstník C 201 ze dne 7.8.2004

text:
               28.8.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/39

         (2004/C 217/71)
   Poslední publikace Soudního dvora v
         Úředním věstníku Evropské unie

      Úř. věst. C 201, 7.8.2004

   Dřívější publikace

      Úř. věst. C 190, 24.7.2004

      Úř. věst. C 179, 10.7.2004

      Úř. věst. C 168, 26.6.2004

      Úř. věst. C 156, 12.6.2004

      Úř. věst. C 146, 29.5.2004

   Tyto texty jsou k dispozici na adrese:

               EUR-Lex: http://europa.eu.int/eur-lex

               CELEX: http://europa.eu.int/celex


title: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 12. ledna 2005 ve věci T-268/04, Spa Monopole, Compagnie fermière de Spa proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (Ochranná známka Společenství — Námitky — Zpětvzetí námitek — Usnesení o tom, že není namístě rozhodnout ve věci)

text:
               11.6.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 143/35

      USNESENÍ SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 12. ledna 2005
   ve věci T-268/04, Spa Monopole, Compagnie fermière de Spa proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitky - Zpětvzetí námitek - Usnesení o tom, že není namístě rozhodnout ve věci)
   (2005/C 143/67)
   Jednací jazyk: francouzština
   Ve věci T-268/04, Spa Monopole, Compagnie fermière de Spa, se sídlem ve Spa (Belgie), zastoupená L. de Brouwer, E. Cornu, E. De Gryse a D. Moreau, advokáty, proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (zmocněnec: O. Montalto), přičemž druhým účastníkem řízení před odvolacím senátem OHIM byl Cottee Dairy Products Pty Limited, se sídlem v New Wales (Austrálie), jejímž předmětem je žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 19. dubna 2004 (věc R 148/2002-1), Soud (druhý senát), ve složení J. Pirrung, předseda, N. J. Forwood a S. Papasavvas, soudci; vedoucí soudní kanceláře: H. Jung, vydal dne 12. ledna 2005 usnesení, jehož výrok je následující:

               1)

               Není namístě o žalobě rozhodnout.

               2)

               Každý účastník řízení nese své náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 217, 28.8.2004.


title: Věc T-711/15: Žaloba podaná dne 3. prosince 2015 – Othman v. Rada

text:
               15.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 59/33

         Žaloba podaná dne 3. prosince 2015 – Othman v. Rada
   (Věc T-711/15)
   (2016/C 059/37)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Razan Othman (Damašek, Sýrie) (zástupce: E. Ruchat, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               určil, že je žaloba přípustná a opodstatněná;

               —

               uložil Evropské unii povinnost nahradit škodu, která žalobci vznikla, ve výši, kterou Tribunál určí ex aequo et bono;

               —

               uložil Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce jediný žalobní důvod vycházející z toho, že žalobci vznikla nemajetková újma z důvodu poškození jeho pověsti v přímé souvislosti s opatřeními přijatými Radou Evropské unie, za něž tento orgán nese odpovědnost.


title: Věc C-487/16 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 11. září 2016 společností Telefónica S.A. proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 28. června 2016 ve věci T-216/13, Telefónica v. Komise

text:
               21.11.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 428/12

         Kasační opravný prostředek podaný dne 11. září 2016 společností Telefónica S.A. proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 28. června 2016 ve věci T-216/13, Telefónica v. Komise
   (Věc C-487/16 P)
   (2016/C 428/13)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Telefónica S.A. (zástupci: J. Folguera Crespo a P. Vidal Martínez, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek navrhuje:

               —

                  zrušit rozsudek a s ním i rozhodnutí (1), z důvodů uvedených ve druhém důvodu kasačního opravného prostředku a určit, že jednání společnosti Telefónica nepředstavovalo omezení na základě účelu;

               —

               podpůrně zrušit rozsudek z důvodů uvedených v prvním důvodu kasačního opravného prostředku a vrátit věc zpět Tribunálu, aby provedl odmítnutý důkaz výslechem svědků a rozhodl meritorně o základu žaloby na neplatnost podané společností Telefónica k Tribunálu s ohledem na výsledek provedeného důkazu;

               —

               ještě podpůrněji a z důvodů uvedených ve třetím důvodu kasačního opravného prostředku,

                           —

                              zrušit bod 1 výroku rozsudku;

                           —

                              konstatovat nižší závažnost jednání společnosti Telefónica a existenci polehčujících okolností uvedených ve třetím důvodu tohoto kasačního opravného prostředku; a

                           —

                              stanovit procentní podíl snížení částky pokuty na základě této nižší závažnosti a uvedených polehčujících okolností, v souladu s uvedeným důvodem kasačního opravného prostředku;

               —

                  uložit Komisi náhradu nákladů řízení vynaložených společností Telefónica jak v řízení v prvním stupni, tak v tomto řízení před Soudním dvorem,

               —

                  připustit rozsah tohoto podání, který je mírně větší, než je délka doporučovaná v praktických pokynech Soudního dvora, vzhledem k hospodářskému dopadu věci pro navrhovatelku, jakož i ke složitosti uvedených argumentů.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

               1.

               Porušení článku 47 a čl. 48 odst. 2 Listiny základních práv Evropské unie a článku 68 jednacího řádu Tribunálu odmítnutím požadovaného výslechu svědků. – Odmítnutí navrhovaného důkazu výslechem svědků ze strany Tribunálu dostalo společnost Telefónica do situace, kdy se nemohla bránit, jelikož jí byl odepřen důkazní prostředek, který je zásadní a rozhodující pro správné rozhodnutí ve věci. K postupu Tribunálu je třeba uvést čtyři zásadní námitky: i) námitku teleologického rozporu; (ii) námitku nepřiměřenosti důkazního břemene; (iii) námitku týkající se předjímání výsledku výslechu svědků; a (iv) námitku nevyváženého posouzení.

               2.

               Porušení článku 101 SFEU vyplývající z nesprávného uplatnění judikatury týkající se omezení na základě účelu a povinnosti uvést odůvodnění a presumpce neviny.

         Podpůrně:

               3.

               Pochybení při posouzení nižší závažnosti protiprávního jednání a v souvislosti s existencí polehčujících okolností v jednání společnosti Telefónica. – Telefónica tvrdí, že Tribunál při svém posouzení nezohlednil dodatečné faktory, které ukazují na nižší závažnost jednání společnosti Telefónica, které by vedly k dalšímu snížení pokuty, než již uplatnila Komise.

      (1)  Rozhodnutí Komise C(2013)306 final ze dne 23. ledna 2013 v řízení podle článku 101 SFEU (věc COMP/39.839 – Telefónica/Portugal Telecom).


title: Věc T-244/17: Žaloba podaná dne 26. dubna 2017 – António Conde & Companhia v. Komise

text:
               17.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 231/29

         Žaloba podaná dne 26. dubna 2017 – António Conde & Companhia v. Komise
   (Věc T-244/17)
   (2017/C 231/36)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: António Conde & Companhia, SA (Gafanha de Nazaré, Portugalsko) (zástupce: J. García-Gallardo Gil-Fournier, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               určil, že Evropská komise nejednala v souladu s čl. 14 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 1386/2007 ze dne 22. října 2007, kterým se stanoví ochranná a donucovací opatření v oblasti upravené předpisy Organizace pro rybolov v severozápadním Atlantiku (Úř. věst. L 318, 5.12.2007, s. 1), když požádala Portugalsko, aby jí předložilo seznam plavidel plujících pod vlajkou Portugalska oprávněných lovit v oblasti upravené předpisy NAFO pro sezónu 2017, který nezahrnuje rybářské plavidlo CALVÃO, jinak, že nepředá seznam zahrnující toto plavidlo sekretariátu NAFO.

               —

               uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně jediný žalobní důvod vycházející z toho, že Komise porušila čl. 14 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 1386/2007 tím, že protiprávně nepředala seznam plavidel pro účely povolení rybolovu v oblasti upravené předpisy NAFO pro sezónu 2017zahrnující rybářské plavidlo žalobkyně CALVÃO.
   Žalobkyně tvrdí, že Komise nemá pravomoc podílet se na vypracovávání seznamů oprávněných plavidel, která výlučně přísluší členským státům. Žalobkyně požádala Komisi, aby přestala zasahovat do vypracování dotyčného seznamu, a vyzvala ji, aby splnila své povinnosti týkající se předání seznamu zahrnujícího její rybářské plavidlo CALVÃO sekretariátu NAFO.


title: Věc C-193/13 P: Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 16. ledna 2014 – nfon AG v. Fon Wireless Ltd, Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) „Kasační opravný prostředek — Ochranná známka Společenství — Nařízení (ES) č. 40/94 — Obrazová ochranná známka obsahující slovní prvek ‚nfon‘  — Námitky majitele obrazové ochranné známky Společenství obsahující slovní prvek ‚fon‘ a národní slovní ochranné známky FON — Zamítnutí námitek odvolacím senátem OHIM“

text:
               14.4.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 112/19

         Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 16. ledna 2014 – nfon AG v. Fon Wireless Ltd, Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc C-193/13 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Společenství - Nařízení (ES) č. 40/94 - Obrazová ochranná známka obsahující slovní prvek ‚nfon‘ - Námitky majitele obrazové ochranné známky Společenství obsahující slovní prvek ‚fon‘ a národní slovní ochranné známky FON - Zamítnutí námitek odvolacím senátem OHIM“)
   2014/C 112/23
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: nfon AG (zástupkyně: V. von Bomhard, advokátka)

      Další účastníci řízení: Fon Wireless Ltd (zástupkyně: L. Montoya Terán, advokátka), Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupkyně: D. Walicka, zmocněnkyně)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) ze dne 29. ledna 2013, Fon Wireless v. OHIM – Nfon (Nfon) (T-283/11), kterým Tribunál změnil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM), ze dne 18. března 2011 (věc R 1017/2009 4), v tom smyslu, že odvolání podané společností nfon AG u odvolacího senátu se zamítá – Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, s. 1)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnost nfon AG ponese vlastní náklady řízení a ukládá se jí rovněž náhrada nákladů řízení vynaložených společností Fon Wireless Ltd.

               3)

               Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 189, 29.6.2013.


title: Věc F-77/09: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 13. ledna 2011 — Nijs v. Účetní dvůr ( „Veřejná služba — Úředníci — Disciplinární režim — Disciplinární řízení — Článek 22a a článek 22b Služebního řádu — Nestrannost — Přiměřená lhůta“ )

text:
               19.2.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 55/36

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 13. ledna 2011 — Nijs v. Účetní dvůr
   (Věc F-77/09) (1)

   (Veřejná služba - Úředníci - Disciplinární režim - Disciplinární řízení - Článek 22a a článek 22b Služebního řádu - Nestrannost - Přiměřená lhůta)
   2011/C 55/65
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Bart Nijs (Bridel, Lucembursko) (zástupce: F. Rollinger, advokát)

      Žalovaný: Účetní dvůr Evropské unie (zástupci: M. T. Kennedy a J.-M. Stenier, zmocněnci)

      Předmět věci

   Veřejná služba — Žaloba na zrušení rozhodnutí komise ad hoc Evropského účetního dvora ze dne 15. ledna 2009, kterým byl žalobce odvolán z funkce bez snížení starobního důchodu s účinky od 1. února 2009

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               B. Nijs ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení Účetního dvora.

      (1)  Úř. věst. C 282, 21.11.2009, s. 65.


title: Věc T-308/04: Žaloba podaná dne 19. července 2004 Francescem Ianniellem proti Komisi Evropských společenství

text:
               23.10.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 262/42

         Žaloba podaná dne 19. července 2004 Francescem Ianniellem proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-308/04)
   (2004/C 262/81)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 19. července 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Francescem Ianniellem, s bydlištěm v Bruselu, zastoupeným Sébastienem Orlandim, Albertem Coolenem, Jean-Noëlem Louisem a Etiennem Marchalem, advokáty, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Žalobce navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí odvolacího hodnotitele ze dne 8. září 2003, které zakládá posudek o vývoji služby žalobce v letech 2001–2002;

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Na podporu své žaloby se žalobce dovolává porušení článku 8 obecných prováděcích ustanovení článku 43 služebního řádu. Žalobce tvrdí, že toto ustanovení je protiprávní v tom, že stanoví jmenování členů paritní hodnotící komise, kteří jsou buď na stejném stupni, anebo na nižším stupni než žalobce, a neposkytují tudíž záruky nezávislosti ani nemají nezbytné kompetence. Žalobce dodává, že ačkoliv vykonává mandát svěřený odborovou organizací, ředitel zdrojů či jeho zástupce neodstoupili a zúčastnili se přezkumu jeho žaloby.
   Žalobce se navíc dovolává porušení povinnosti členů paritní hodnotící komise zachovávat důvěrnost, porušení zásady nestrannosti a objektivity paritní komise, porušení práv na obhajobu a zásady spornosti řízení, porušení zásady řádné správy, zjevně nesprávného posouzení a nesoudržnosti mezi komentáři a přidělenými známkami.


title: Věc C-393/10: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 1. března 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Supreme Court of the United Kingdom — Spojené království) — Dermod Patrick O'Brien v. Ministry of Justice (dříve Department for Constitutional Affairs) ( „Rámcová dohoda o částečném pracovním úvazku — Pojem „zaměstnanci na částečný úvazek, kteří mají pracovní smlouvu nebo jsou v pracovním poměru“ — Soudci pracující na částečný úvazek, kteří pobírají denní odměnu — Odmítnutí přiznat starobní důchod“ )

text:
               21.4.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 118/3

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 1. března 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Supreme Court of the United Kingdom — Spojené království) — Dermod Patrick O'Brien v. Ministry of Justice (dříve Department for Constitutional Affairs)
   (Věc C-393/10) (1)

   (Rámcová dohoda o částečném pracovním úvazku - Pojem „zaměstnanci na částečný úvazek, kteří mají pracovní smlouvu nebo jsou v pracovním poměru“ - Soudci pracující na částečný úvazek, kteří pobírají denní odměnu - Odmítnutí přiznat starobní důchod)
   2012/C 118/04
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   Supreme Court of the United Kingdom

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Dermod Patrick O'Brien

      Žalovaný: Ministry of Justice (dříve Department for Constitutional Affairs)

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Supreme Court of the United Kingdom — Výklad směrnice Rady 97/81/ES ze dne 15. prosince 1997 o Rámcové dohodě o částečném pracovním úvazku uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS (Úř. věst. L 14, s. 9; Zvl. vyd. 05/03, s. 267) — Pojem „zaměstnanci na částečný úvazek, kteří mají pracovní smlouvu nebo jsou v pracovním poměru“ (ustanovení 2 odst. 1 směrnice) — Soudci pracující na částečný úvazek — Rozdílné zacházení se soudci pracujícími na plný a se soudci pracujícími na částečný úvazek, nebo s různými kategoriemi soudců pracujících na částečný úvazek, pokud jde o nárok na starobní důchod

      Výrok

               1)

               Unijní právo musí být vykládáno v tom smyslu, že přísluší členským státům, aby vymezily pojem „zaměstnanci (…), kteří mají pracovní smlouvu nebo jsou v pracovním poměru,“ uvedený v ustanovení 2 bodu 1 rámcové dohody o částečném pracovním úvazku, uzavřené dne 6. června 1997, která tvoří přílohu směrnice Rady 97/81/ES ze dne 15. prosince 1997 o Rámcové dohodě o částečném pracovním úvazku uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS, ve znění směrnice Rady 98/23/ES ze dne 7. dubna 1998, a zejména aby určily, zda soudci spadají pod tento pojem, za podmínky, že to nepovede ke svévolnému vyloučení této kategorie osob z ochrany poskytnuté směrnicí 97/81, ve znění směrnice 98/23, a touto rámcovou dohodou. Vyloučení z této ochrany lze připustit pouze v případě, že poměr mezi soudci a Ministry of Justice je svou povahou podstatně odlišný od poměru mezi zaměstnavateli a osobami, jež podle vnitrostátního práva spadají do kategorie zaměstnanců.

               2)

               Rámcová dohoda o částečném pracovním úvazku, uzavřená dne 6. června 1997, která tvoří přílohu směrnice 97/81, ve znění směrnice 98/23, musí být vykládána v tom smyslu, že brání tomu, aby pro účely přístupu k režimu starobního důchodu vnitrostátní právo stanovilo rozlišení mezi soudci na plný úvazek a soudci na částečný úvazek pobírajícími denní odměnu, ledaže by takové rozdílné zacházení ospravedlnily objektivní důvody, což přísluší posoudit předkládajícímu soudu.

      (1)  Úř. věst. C 274, 9.10.2010.


title: Věc C-307/07: Žaloba podaná dne 4. července 2007 – Komise Evropských společenství v. Portugalská republika

text:
               25.8.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 199/23

         Žaloba podaná dne 4. července 2007 – Komise Evropských společenství v. Portugalská republika
   (Věc C-307/07)
   (2007/C 199/37)
   Jednací jazyk: portugalština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupce: H. Støvlbæk a P. Andrade, zmocněnci)

      Žalovaná: Portugalská republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Portugalská republika tím, že neuznala diplomy, které umožňují výkon povolání farmaceut-biolog, pokud jde o toto povolání, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají ze směrnice 89/48/EHS (1);

               —

               uložit Portugalské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Komise se domnívá, že odborná činnost farmaceuta-biologa je regulovaným povoláním, na které se vztahuje směrnice 89/48. Portugalský provádějící zákon omezuje regulovaná povolání na povolání uvedená v seznamu. Vzhledem k tomu, že povolání farmaceuta-biologa není uvedeno v tomto seznamu, Portugalský stát neprovedl v plném rozsahu směrnici 89/48.

      (1)  Směrnice Rady 89/48/EHS ze dne 21. prosince 1988 o obecném systému pro uznávání vysokoškolských diplomů vydaných po ukončení nejméně tříletého odborného vzdělávání a přípravy (Úř. věst. L 19, s. 16; Zvl. vyd. 05/01, s. 337).