title: Věc C-805/18 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 18. prosince 2018 Saga Furs Oyj proti usnesení Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 12. října 2018 ve věci T-313/18, Saga Furs v. EUIPO — Support Design

text:
               29.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 255/15

      Kasační opravný prostředek podaný dne 18. prosince 2018 Saga Furs Oyj proti usnesení Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 12. října 2018 ve věci T-313/18, Saga Furs v. EUIPO — Support Design
      (Věc C-805/18 P)
      (2019/C 255/20)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Saga Furs Oyj (zástupce: J. Kaulo, luvan saanut oikeudenkäyntiavustaja)

         Další účastníci řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví, Support Design AB
      Usnesením ze dne 12. června 2019 Soudní dvůr (osmý senát) rozhodl, že je kasační opravný prostředek nepřípustný.


title: Věc C-816/18 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 21. prosince 2018 OY proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 16. října 2018 ve věci T-605/16, OY v. Komise

text:
               29.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 255/16

      Kasační opravný prostředek podaný dne 21. prosince 2018 OY proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 16. října 2018 ve věci T-605/16, OY v. Komise
      (Věc C-816/18 P)
      (2019/C 255/21)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: OY (zástupci: S. Rodrigues a N. Flandin, advokáti)

         Další účastnice řízení: Evropská komise
      Usnesením ze dne 12. června 2019 Soudní dvůr (osmý senát) rozhodl, že je kasační opravný prostředek nepřípustný.


title: Věc C-820/18 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 27. prosince 2018 Linak A/S proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 18. října 2018 ve věci T-368/17, Linak v. EUIPO — ChangZhou Kaidi Electrical

text:
               29.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 255/16

      Kasační opravný prostředek podaný dne 27. prosince 2018 Linak A/S proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 18. října 2018 ve věci T-368/17, Linak v. EUIPO — ChangZhou Kaidi Electrical
      (Věc C-820/18 P)
      (2019/C 255/22)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Linak A/S (zástupci: V. von Bomhard, Rechtsanwältin, a J. Fuhrmann, Rechtsanwalt)

         Další účastník řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví
      Usnesením ze dne 19. června 2019 Soudní dvůr (desátý senát) rozhodl, že je kasační opravný prostředek nepřípustný.


title: Věc C-822/18 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 27. prosince 2018 Aldo Supermarkets proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 25. října 2018 ve věci T-359/17, Aldo Supermarkets v. EUIPO — Aldi Einkauf

text:
               29.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 255/17

      Kasační opravný prostředek podaný dne 27. prosince 2018 Aldo Supermarkets proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 25. října 2018 ve věci T-359/17, Aldo Supermarkets v. EUIPO — Aldi Einkauf
      (Věc C-822/18 P)
      (2019/C 255/24)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Aldo Supermarkets (zástupce: M. Thewes, avocat)

         Další účastníci řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví, Aldi Einkauf GmbH & Co. OHG
      Usnesením ze dne 4. června 2019 Soudní dvůr (šestý senát) rozhodl, že je kasační opravný prostředek nepřípustný.


title: Věc C-310/19 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 15. dubna 2019 Boudewijn Schokker proti usnesení Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 8. února 2019 ve věci T-817/17, Schokker v. EASA

text:
               29.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 255/17

      Kasační opravný prostředek podaný dne 15. dubna 2019 Boudewijn Schokker proti usnesení Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 8. února 2019 ve věci T-817/17, Schokker v. EASA
      (Věc C-310/19 P)
      (2019/C 255/25)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatel): Boudewijn Schokker (zástupci: T. Martin, S. Orlandi, advokáti)

         Další účastnice řízení: Evropská agentura pro bezpečnost letectví (EASA)

         Nárhová žádání

                  —

                  Zrušit usnesení ze dne 8. února 2019 ve věci T-817/17, Schokker v. EASA;

                  —

                  vrátit věc Tribunálu;

                  —

                  o nákladech řízení rozhodnout později.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Podle navrhovatele se Tribunál zaprvé dopustil nesprávného právního posouzení tím, že zamítl žalobu z důvodu, který uplatnil bez návrhu a nesprávně jej kvalifikoval jako „zjevný“. Tribunál tak porušil článek 126 svého jednacího řádu a právo navrhovatele se v řízení účinně bránit.
      Navrhovatel zadruhé tvrdí, že se Tribunál dopustil nesprávného posouzení tím, že dospěl k závěru, že není relevantní kontrolovat důvody zpětvzetí sporné nabídky, neboť nabídku zaměstnání lze vzít zpět kdykoli a bez podmínek.


title: Věc C-331/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 23. dubna 2019 — X v. Staatssecretaris van Financiën

text:
               29.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 255/19

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 23. dubna 2019 — X v. Staatssecretaris van Financiën
      (Věc C-331/19)
      (2019/C 255/27)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      Hoge Raad der Nederlanden

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatel: X

         Odpůrce: Staatssecretaris van Financiën

         Předběžné otázky

                  1)

                  Musí být pojem „potraviny pro lidskou spotřebu“ použitý v příloze III bodu 1 směrnice o DPH z roku 2006 (1) vykládán v tom smyslu, že podle článku 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 178/2002 (2) ze dne 28. ledna 2002, kterým se stanoví obecné zásady a požadavky potravinového práva, se pod tímto pojmem rozumí jakákoli látka nebo výrobek, zpracované, částečně zpracované nebo nezpracované, které jsou určeny ke konzumaci člověkem nebo u nichž lze důvodně předpokládat, že je člověk bude konzumovat?
                  V případě záporné odpovědi na tuto otázku: Jak má být tento pojem v tomto případě konkretizován?

                  2)

                  Nejsou-li potraviny nebo nápoje považovány za potraviny pro lidskou spotřebu: Na základě jakých kritérií musí být v tomto případě posouzeno, zda takovéto výrobky mají být považovány za výrobky obvykle určené k použití jako doplněk nebo náhražka potravin?

         (1)  Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty. (Úř. věst. L 347, 11.12.2006, s. 1).

         (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 178/2002 ze dne 28. ledna 2002, kterým se stanoví obecné zásady a požadavky potravinového práva, zřizuje se Evropský úřad pro bezpečnost potravin a stanoví postupy týkající se bezpečnosti potravin. (Úř. věst. L 31, 1.2.2002, s. 1).


title: Věc C-339/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Înalta Curte de Casație și Justiție (Rumunsko) dne 25. dubna 2019 — SC Romenergo SA, Aris Capital SA v. Autoritatea de Supraveghere Financiară

text:
               29.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 255/19

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Înalta Curte de Casație și Justiție (Rumunsko) dne 25. dubna 2019 — SC Romenergo SA, Aris Capital SA v. Autoritatea de Supraveghere Financiară
      (Věc C-339/19)
      (2019/C 255/28)
      Jednací jazyk: rumunština

         Předkládající soud

      Înalta Curte de Casație și Justiție

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelky: SC Romenergo SA, Aris Capital SA

         Odpůrce: Autoritatea de Supraveghere Financiară

         Předběžná otázka

      Musí být články 63 a násl. SFEU ve spojení s čl. 2 odst. 2 směrnice 2004/25/ES (1) a článkem 87 směrnice 2001/34/ES (2) vykládány v tom smyslu, že brání vnitrostátnímu legislativnímu rámci [v projednávané věci článku 2 odst. 3 písm. j) nařízení CNVM č. 1/2006], který stanoví právní domněnku vzájemné shody u podílů ve společnostech, jejichž akcie jsou přijaty k obchodování na regulovaném trhu a které jsou považovány za alternativní investiční fondy (nazvané finanční investiční společnosti — SIF), a to ve vztahu k:

                  1.

                  osobám, které společně uskutečnily nebo uskutečňují ekonomické operace s napojením nebo bez napojení na kapitálový trh, a

                  2.

                  osobám, které v rámci ekonomických operací využívají finanční zdroje, které mají stejný původ nebo pocházejí od odlišných subjektů, které jsou zúčastněnými subjekty?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/25/ES ze dne 21. dubna 2004 o nabídkách převzetí (Úř. věst. 2004 L 142, s. 12).

         (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/34/ES ze dne 28. května 2001 o přijetí cenných papírů ke kotování na burze cenných papírů a o informacích, které k nim mají být zveřejněny (Úř. věst. 2001 L 184, s. 1).


title: Věc C-341/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesarbeitsgericht (Německo) dne 30. dubna 2019 — MH Müller Handels GmbH v. MJ

text:
               29.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 255/20

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesarbeitsgericht (Německo) dne 30. dubna 2019 — MH Müller Handels GmbH v. MJ
      (Věc C-341/19)
      (2019/C 255/29)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Bundesarbeitsgericht

         Účastnice původního řízení

         Navrhovatelka: MH Müller Handels GmbH

         Odpůrkyně: MJ

         Předběžné otázky

                  1.

                  Může být zjištěné nepřímo rozdílné v zacházení na základě náboženského vyznání ve smyslu čl. 2 odst. 2 písm. b) směrnice 2000/78/ES (1) založený na interním pravidle soukromého podniku přiměřené pouze tehdy, pokud je podle tohoto pravidla zakázáno nošení veškerých viditelných, a nikoli jen nápadných rozměrných symbolů náboženského, politického a jiného světonázorového přesvědčení?

                  2.

                  V případě záporné odpovědi na první otázku:

                              a)

                              Musí být čl. 2 odst. 2 písm. b) směrnice 2000/78/ES vykládán v tom smyslu, že v rámci posuzovaní, zda je zjištěné nepřímo rozdílné zacházení na základě náboženského vyznání založené na interním pravidle soukromého podniku, které zakazuje nošení nápadných rozměrných symbolů náboženského, politického a jiného světonázorového přesvědčení, přiměřené, lze zohlednit práva vyplývající z článku 10 Listiny základních svobod Evropské unie a z článku 9 EÚLP?

                              b)

                              Musí být čl. 2 odst. 2 písm. b) směrnice 2000/78/ES vykládán v tom smyslu, že vnitrostátní pravidla, která mají ústavní právní sílu a která chrání svobodu náboženského vyznání, mohou být v rámci posuzování, zda je zjištěné nepřímo rozdílné zacházení na základě náboženského vyznání založené na interním pravidle soukromého podniku, které zakazuje nošení nápadných rozměrných symbolů náboženského, politického a jiného světonázorového přesvědčení, přiměřené, zohledněna jako příznivější ustanovení ve smyslu čl. 8 odst. 1 směrnice 2000/78/ES?

                  3.

                  V případě záporné odpovědi na otázky 2a) a 2b):

                              Musí vnitrostátní pravidla, která mají ústavní právní sílu a chrání svobodu náboženského vyznání, zůstat v rámci posuzování pokynu založeného na interním pravidle soukromého podniku, které zakazuje nošení nápadných rozměrných symbolů náboženského, politického a jiného světonázorového přesvědčení, na základě primárního unijního práva nepoužita, ačkoli primární unijní právo, jako například článek 16 Listiny základních práv Evropské unie, uznává vnitrostátní zákony a zvyklosti?

         (1)  Směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání (Úř. věst. 2000, L 303, s. 16).


title: Věc C-345/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Düsseldorf (Německo) dne 16. dubna 2019 — EUflight.de GmbH v. Eurowings GmbH

text:
               29.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 255/21

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Düsseldorf (Německo) dne 16. dubna 2019 — EUflight.de GmbH v. Eurowings GmbH
      (Věc C-345/19)
      (2019/C 255/30)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Amtsgericht Düsseldorf

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: EUflight.de GmbH

         Žalovaná: Eurowings GmbH

         Předběžné otázky

                  1.

                  Musí být pravidla stanovená v článcích 4, 5, 6 a 7 nařízení (ES) č. 261/04 (1) vykládána v tom smyslu, že cestující, kteří byli do místa určení rezervovaným letem přepraveni více než hodinu před plánovaným odletem, obdrží náhradu na základě odpovídajícího uplatnění článku 7 nařízení?

                  2.

                  Může být tato náhrada na základě čl. 7 odst. 2 snížena v závislosti na délce letu, pokud čas příletu je před v něm uvedeným zpožděním letu a dokonce i před plánovaným příletem?

                  3.

                  Je možnost snížení vyloučena, pokud čas odletu předchází plánovanému času odletu o dobu stanovenou jako hranice pro zpoždění v čl. 7 odst. 2 (tj. o více než dvě, tři nebo čtyři hodiny)?

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91 (Úř. věst. 2004, L 46, s. 1).


title: Věc C-353/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgericht Köln (Německo) dne 6. května 2019 — Interseroh Dienstleistungs GmbH v. Land Nordrhein-Westfalen

text:
               29.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 255/22

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgericht Köln (Německo) dne 6. května 2019 — Interseroh Dienstleistungs GmbH v. Land Nordrhein-Westfalen
      (Věc C-353/19)
      (2019/C 255/31)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Verwaltungsgericht Köln

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: Interseroh Dienstleistungs GmbH

         Žalovaná: Land Nordrhein-Westfalen

         Předběžné otázky

                  1.

                              a)

                              Musí být nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1013/2006 ze dne 14. června 2006 o přepravě odpadů (1), zejména jeho příloha III ve spojení s položkou B 30 20 uvedenou v příloze IX Basilejské úmluvy (2) vykládáno v tom smyslu, že se v případě odrážek obsažených v této položce jedná o různé jednotlivé položky ve smyslu nařízení č. 1013/2006?

                              b)

                              V případě záporné odpovědi na otázku 1a):

                                          Zahrnuje položka B 30 20 směsi odpadů z papíru a lepenky, které — stejně jako v případě odpadů, které jsou předmětem sporu v původním řízení — obsahují vedle lehkých obalů z papíru, lepenky a kartonáže také nápojové kartony z laminované lepenky?

                  2.

                  V případě kladné odpovědi na otázku 1b):

                              a)

                              Je nutné položku B 30 20, resp. její čtvrtou odrážku vykládat v tom smyslu, že vyžaduje absolutní nepřítomnost cizorodých látek v tom smyslu, že zařazení odpadu pod tuto položku je vyloučené, pokud odpad — nezávisle na jeho množství a riziku nebezpečí — obsahuje jiné látky než odpady a výmět z papíru a lepenky (cizorodé látky)?

                              b)

                              V případě záporné odpovědi na otázku 2a):

                                          Může podíl cizorodých látek v odpadu, zejména z důvodu jeho množství, bránit zařazení pod položku B 30 20, resp. její čtvrtou odrážku také v případě že nejsou splněny požadavky tzv. hlavičky přílohy III nařízení č. 1013/2006, tj. pokud jsou tyto odpady znečištěny jinými materiály v míře, která při zohlednění nebezpečných vlastností uvedených v příloze III směrnice 2008/98/ES (3) nezvyšuje rizika spojená s odpady natolik, že je vhodné použít pro ně postup předchozího písemného oznámení a souhlasu, nebo nezabraňuje využít odpad způsobem šetrným k životnímu prostředí?

                  3.

                  V případě záporné odpovědi na otázku 1b):

                              a)

                              Je nutné vykládat bod 3 písm. g) přílohy IIIA nařízení č. 1013/2006 v tom smyslu, že absolutní nepřítomnost cizorodých látek je vyžadována v tom smyslu, že zařazení směsi odpadu pod tuto položku je vyloučeno v případě, že směs — nezávisle na jejím množství a riziku nebezpečí — obsahuje jiné odpady (cizorodé látky), než jsou odpady uvedené v prvních třech odrážkách položky B 3020?

                              b)

                              V případě záporné odpovědi na otázku 3a):

                                          Mohou být cizorodé látky, které nebrání v každém případě zařazení pod bod 3 písm. g) přílohy IIIA nařízení č. 1013/2006, také odpady, které by bylo nutné jako takové zařadit pod čtvrtou odrážku položky B 3020?

         (1)  Úř. věst. 2006, L 190, s. 1.

         (2)  Basilejská úmluva o kontrole pohybu nebezpečných odpadů přes hranice států a jejich zneškodňování ze dne 22. března 1989.

         (3)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 98/2008 ze dne 19. listopadu 2008 o odpadech a o zrušení některých směrnic (Úř. věst. 2008, L 312, s. 3).


title: Věc C-366/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sofiyski rayonen sad (Bulharsko) dne 8. května 2019 — „BOSOLAR“ EOOD v. ČEZ ELEKTRO BULGARIA“ AD

text:
               29.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 255/23

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sofiyski rayonen sad (Bulharsko) dne 8. května 2019 — „BOSOLAR“ EOOD v. ČEZ ELEKTRO BULGARIA“ AD
      (Věc C-366/19)
      (2019/C 255/32)
      Jednací jazyk: bulharština

         Předkládající soud

      Sofiyski rayonen sad

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně:„BOSOLAR“ EOOD

         Žalovaná:„ČEZ ELEKTRO BULGARIA“ AD

         Předběžné otázky

                  1.

                  Musí být článek 16 Listiny základních práv Evropské unie, který upravuje svobodu podnikání v unijním právním řádu, vykládán v tom smyslu, že brání takovému vnitrostátnímu ustanovení, jako je ustanovení § 18 Prehodni i zaklyuchitelni razporedbi na Zakona za izmenenie i dopalnenie na zakona za energetikata (přechodná a závěrečná ustanovení zákona o změně a doplnění energetického zákona, dále jen PZR ZIDZE), v jehož důsledku dojde k pozměnění podstatných smluvních součástí (cena) ve prospěch jedné smluvní strany zákonodárným aktem i přesto, že již byla uzavřena smlouva a existuje smluvní vztah podléhající zvláštním ustanovením platného práva?

                  2.

                  Musí být zásada právní jistoty vykládána v tom smyslu, že brání nové úpravě právních vztahů vzniklých již na základě zvláštních předpisů mezi fyzickými osobami nebo mezi státem a fyzickými osobami, jestliže je tato nová úprava spojena s nepříznivými důsledky pro oprávněná očekávání soukromoprávních osob a práva, která již nabyly?

                  3.

                  Musí být zásada ochrany legitimního očekávání jako základní zásada unijního práva při zohlednění rozsudku Soudního dvora ze dne 10. září 2009, Plantanol (C-201/08, EU:C:2009:539) vykládána v tom smyslu, že členskému státu brání v provedení změny platné právní úpravy pro výrobu elektrické energie z obnovitelných zdrojů bez dostatečné záruky předvídatelnosti v tom smyslu, že předčasně ukončí zákonem stanovená opatření na podporu výroby elektrické energie z obnovitelných zdrojů, která souvisí s dlouhodobými smlouvami o nákupu elektrické energie, a to v rozporu s podmínkami, za nichž fyzické osoby investovaly do výroby elektrické energie z obnovitelných zdrojů a uzavřely dlouhodobé smlouvy na nákup elektrické energie se státem regulovanými podniky dodávajícími elektrickou energii?

                  4.

                  Musí být články 3 a 4 směrnice 2009/28/ES o podpoře využívání energie z obnovitelných zdrojů při zohlednění bodů 8 a 14 odůvodnění směrnice vykládány v tom smyslu, že členským státům ukládají, aby vnitrostátními opatření provádějícími směrnici zajistily právní jistotu investorů v oblasti výroby elektrické energie z obnovitelných zdrojů, včetně solární energie?
                  V případě kladné odpovědi na tuto otázku: Je podle článků 3 a 4 ve spojení s body 8 a 14 odůvodnění směrnice 2009/28 (1) přípustná taková vnitrostátní právní úprava, jako je ustanovení § 18 PZR ZIDZE, která zásadně mění zvýhodňující podmínky pro nákup elektrické energie z obnovitelných zdrojů také pro dlouhodobé smlouvy o nákupu elektrické energie z takovýchto zdrojů, které byly uzavřeny podle původních vnitrostátních opatření vydaných za účelem provedení směrnice?

                  5.

                  Jak má být vykládán pojem „členský stát“ pro účely použití unijního práva na vnitrostátní úrovni? Zahrnuje tento pojem při zohlednění rozsudku Soudního dvora ze dne 12. července 1990 Foster a další (C-188/89, EU:C:1990:313) a následujících rozsudku Soudního dvora v této řadě judikatury také poskytovatele služby obecného hospodářského zájmu (zásobování elektrickou energií), jako je žalovaný podnik v probíhajícím soudním řízení, který je za podmínek upravených zákonem pověřen výkonem této služby na základě aktu vydaného státním orgánem a pod kontrolou tohoto orgánu?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/28/ES ze dne 23. dubna 2009 o podpoře využívání energie z obnovitelných zdrojů a o změně a následném zrušení směrnic 2001/77/ES a 2003/30/ES (Úř. věst. 2009, L 140, s. 16).


title: Věc C-385/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná International Protection Appeals Tribunal (Irsko) dne 16. května 2019 — Paní R.A.T., pan D.S v. Minister for Justice and Equality

text:
               29.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 255/25

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná International Protection Appeals Tribunal (Irsko) dne 16. května 2019 — Paní R.A.T., pan D.S v. Minister for Justice and Equality
      (Věc C-385/19)
      (2019/C 255/33)
      Jednací jazyk: angličtina

         Předkládající soud

      International Protection Appeals Tribunal

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Paní R.A.T. a pan D.S.

         Žalovaný: Minister for Justice and Equality

         Předběžné otázky

                  1)

                  Může se článek 15 směrnice 2013/33/EU (1) vztahovat na různé kategorie „žadatelů“?

                  2)

                  Jaký druh jednání může vést ke zpoždění přičitatelnému žadateli ve smyslu čl. 15 odst. 1 směrnice 2013/33/EU?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/33/EU ze dne 26. června 2013, kterou se stanoví normy pro přijímání žadatelů o mezinárodní ochranu. (Úř. věst. L 180, 29.6.2013, s. 96).


title: Věc C-400/19: Žaloba podaná dne 23. května 2019 — Evropská komise v. Maďarsko

text:
               29.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 255/25

      Žaloba podaná dne 23. května 2019 — Evropská komise v. Maďarsko
      (Věc C-400/19)
      (2019/C 255/34)
      Jednací jazyk: maďarština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: A. Sipos, A. Lewis a E. Manhaeve, agentes)

         Žalovaný: Maďarsko

         Návrhová žádání žalobkyně

      Komise navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  určil, že Maďarsko neplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 34 Smlouvě o fungování Evropské unie a z nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1308/2013 ze dne 17. prosince 2013, kterým se stanoví společná organizace trhů se zemědělskými produkty (1), tím, že omezilo určování prodejních cen zemědělských produktů a potravin, zejména s ohledem na ustanovení § 3 odst. 2 písm. u) mezőgazdasági és élelmiszeripari termékek vonatkozásában a beszállítókkal szemben alkalmazott tisztességtelen forgalmazói magatartás tilalmáról szóló, 2009. évi XCV. törvény (zákon XCV z roku 2009, kterým se dodavatelům zakazují nekalé obchodní praktiky ve vztahu k zemědělským produktům a potravinám).

                  —

                  uložil Maďarsku náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zákon XCV z roku 2009, kterým se dodavatelům zakazují nekalé obchodní praktiky ve vztahu k zemědělským produktům a potravinám (dále jen „zákon z roku 2009“) zavedl zvláštní ustanovení v odvětví ve vztahu ke stanovení minimálních cen dotčených produktů.
      Komise má za to, že ustanovení § 3 odst. 2 písm. u) zákona z roku 2009 neodkazuje na charakteristiky zemědělských produktů a potravin, ale výhradně na způsoby jejich prodeje, pročež je třeba jej považovat za ustanovení o způsobech prodeje ve smyslu rozsudku Keck a Mithouard (viz rozsudek ze dne 24. listopadu 1993, Keck a Mithouard, spojené věci C-267/91 a C-268/91, EU:C:1993:905). Po analýze účinků tohoto opatření je třeba potvrdit, že je rovnocenné množstevnímu omezení obchodu mezi členskými státy ve smyslu článku 34 SFEU.
      Podle názoru Komise ustanovení § 3 odst. 2 písm. u) zákona z roku 2009 ve skutečnosti neovlivňuje stejným způsobem prodej vnitrostátních produktů jako dovezených produktů, a není vhodným, ani přiměřeným opatřením ve vztahu k žádnému z legitimních cílů, které se s ním pojí.

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1308/2013 ze dne 17. prosince 2013, kterým se stanoví společná organizace trhů se zemědělskými produkty a zrušují nařízení Rady (EHS) č. 922/72, (EHS) č. 234/79, (ES) č. 1037/2001 a (ES) č. 1234/2007 (Úř. věst. 2013, L 347, s. 671).


title: Věc C-402/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná cour du travail de Liège (Belgie) dne 24. května 2019 — LM v. Centre public d'action sociale de Seraing

text:
               29.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 255/26

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná cour du travail de Liège (Belgie) dne 24. května 2019 — LM v. Centre public d'action sociale de Seraing
      (Věc C-402/19)
      (2019/C 255/35)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Cour du travail de Liège

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatel: LM

         Odpůrce: Centre public d'action sociale de Seraing (Středisko sociální pomoci v Seraing)

         Předběžná otázka

      Je čl. 57 odst. 2 pododst. 1 bod 1 loi belge du 8 juillet 1976 organique des centres publics d’action sociale (belgický organický zákon ze dne 8. července 1976 o střediscích státní sociální pomoci) v rozporu s články 5 a 13 směrnice 2008/115/ES (1), vykládanými ve světle čl. 19 odst. 2 a článku 47 Listiny základních práv Evropské unie a čl. 14 odst. 1 písm. b) uvedené směrnice a články 7 a 12 Listiny základních práv Evropské unie, jak jsou vykládány v rozsudku Abdida ze dne 18. prosince 2014 vydaném Soudním dvorem (C-562/13):

                  —

                     primo tím, že v jeho důsledku je cizinci, který je státním příslušníkem třetí země a neoprávněně pobývá na území členského státu, znemožněno zabezpečovat v co největší míře své základní potřeby během řízení o žalobě na neplatnost a návrhu na odklad výkonu, které podal svým jménem a [jako] zástupce svého v té době nezletilého dítěte proti rozhodnutí, kterým jim bylo nařízeno opustit území členského státu,

                  —

                  ačkoli, secundo, na jedné straně uvedené dítě, dnes již zletilé, trpí závažným onemocněním a mohlo by být v případě výkonu uvedeného rozhodnutí vystaveno vážnému riziku těžkého a nevratného zhoršení svého zdravotního stavu, a na druhé straně je podle názoru lékařů nezbytná přítomnost tohoto rodiče u jeho zletilého dítěte z důvodu zranitelnosti tohoto dítěte vyplývající z jeho zdravotního stavu (opakované krize srpkovité anémie a nezbytnost chirurgického zákroku za účelem zabránit ochrnutí)?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/115/ES ze dne 16. prosince 2008 o společných normách a postupech v členských státech při navracení neoprávněně pobývajících státních příslušníků třetích zemí (Úř. věst. 2008, L 348, s. 98).


title: Věc C-410/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Supreme Court of the United Kingdom (Spojené království) dne 27. května 2019 — The Software Incubator Ltd v. Computer Associates (UK) Ltd

text:
               29.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 255/27

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Supreme Court of the United Kingdom (Spojené království) dne 27. května 2019 — The Software Incubator Ltd v. Computer Associates (UK) Ltd
      (Věc C-410/19)
      (2019/C 255/36)
      Jednací jazyk: angličtina

         Předkládající soud

      Supreme Court of the United Kingdom

         Účastnice původního řízení

         Navrhovatelka: The Software Incubator Ltd

         Odpůrkyně: Computer Associates (UK) Ltd

         Předběžné otázky

                  1.

                  Je kopie počítačového softwaru dodávaná zákazníkům zmocnitele elektronicky, a nikoli na jakémkoli hmotném nosiči, „zbožím“ ve smyslu tohoto pojmu, jak je uveden v definici obchodního zástupce v čl. 1 odst. 2 směrnice Rady 86/653/EHS ze dne 18. prosince 1986 o koordinaci právní úpravy členských států týkající se nezávislých obchodních zástupců (1) (dále jen „směrnice“)?

                  2.

                  V případě, že je počítačový software dodáván zákazníkům zmocnitele prostřednictvím poskytnutí licence k používání kopie počítačového softwaru na dobu neurčitou, jedná se o „prodej zboží“ ve smyslu tohoto pojmu, jak je uveden v definici obchodního zástupce v čl. 1 odst. 2 směrnice?

         (1)  Úř. věst. 1986, L 382, s. 17


title: Věc C-440/19 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 6. června 2019 Pometon SpA proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 28.března 2019 ve věci T-433/16, Pometon v. Komise

text:
               29.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 255/28

      Kasační opravný prostředek podaný dne 6. června 2019 Pometon SpA proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 28.března 2019 ve věci T-433/16, Pometon v. Komise
      (Věc C-440/19 P)
      (2019/C 255/37)
      Jednací jazyk: italština

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Pometon SpA (zástupci: E. Fabrizi, V. Veneziano, A. Molinaro, advokáti)

         Další účastnice řízení: Evropská komise

         Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) navrhuje, aby Soudní dvůr:
      zrušil napadený rozsudek v rozsahu, v němž v něm byly zamítnuty žalobní důvody znějící na zrušení napadeného rozhodnutí v plném rozsahu, a tudíž zrušil napadené rozhodnutí;
      podpůrně:

                  —

                  zrušil napadený rozsudek v rozsahu, v němž Tribunál neprávem vyloučil přerušení údajné účasti společnosti Pometon na sporné kartelové dohodě v období od 18. listopadu 2005 do 20. března 2007, a tudíž v rámci soudního přezkumu v plné jurisdikci snížil peněžitou sankci uloženou společnosti Pometon;

                  —

                  v každém případě v rámci soudního přezkumu v plné jurisdikci snížil peněžitou sankci uloženou společnosti Pometon z důvodu, že Tribunál porušil zásadu rovného zacházení;

            v každém případě uložil Komisi náhradu veškerých nákladů vynaložených navrhovatelkou v tomto řízení a v řízení před Tribunálem.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Na podporu svého kasačního opravného prostředku uplatňuje navrhovatelka čtyři důvody:

                  1.

                     První důvod kasačního opravného prostředku: Tribunál nesprávně uplatnil základní zásady, na kterých spočívá právní řád Evropské unie, a sice zásadu presumpce neviny, zásadu nestrannosti řízení, jelikož nekonstatoval, že Komise porušila uvedené základní zásady.

                  2.

                     Druhý důvod kasačního opravného prostředku: Tribunál porušil zásady v oblasti důkazního břemene a neuplatnil zásadu presumpce neviny, když potvrdil závěry Komise, že Pometon se účastnila na údajné kartelové dohodě a navíc uvedl rozporuplné a nedostatečné odůvodnění v tomto ohledu. Tribunál dospěl k závěru o vině navrhovatelky na základě předpokladů a „pravděpodobností“, přičemž odkázal zcela obecně na dokumenty, na nichž byly založeny takové předpoklady.

                  3.

                     Třetí důvod kasačního opravného prostředku: Tribunál porušil zásady v oblasti důkazního břemene a neuplatnil zásadu presumpce neviny tím, že prohlásil, že Komise z právního hlediska dostatečně prokázala, že Pometon nepřerušila svou účast na protiprávním jednání během přibližně šestnácti měsíců, a sice od 18. listopadu 2005 do 20. března 2007, i když ve vztahu k tomuto období neměla žádný důkaz o koluzních kontaktech a navíc uvedl rozporuplné a nedostatečné odůvodnění v tomto ohledu.

                  4.

                     Čtvrtý důvod kasačního opravného prostředku: Tribunál porušil zásadu rovného zacházení při stanovení výše pokuty uložené společnosti Pometon a uvedl rozporuplné a nedostatečné odůvodnění v tomto ohledu. Tribunál zejména přezkoumal výši sankce uložené navrhovatelce tak, že určil snížení základní výše sankce, které neodpovídá snížení, jež Komise poskytla účastníkům transakce. Tribunál neuvedl žádné objektivní odůvodnění tohoto zacházení.


title: Věc T-433/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 5. června 2019 — Bank Saderat v. Rada („Mimosmluvní odpovědnost — Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Omezující opatření přijatá vůči Íránu — Zmrazení finančních prostředků — Omezení vstupu na území členských států — Náhrada újmy údajně vzniklé žalobkyni v důsledku zařazení a ponechání jejího názvu na seznamu osob a subjektů, na něž se vztahují předmětná omezující opatření — Dostatečně závažné porušení právní normy zakládající práva jednotlivcům“)

text:
               29.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 255/30

      Rozsudek Tribunálu ze dne 5. června 2019 — Bank Saderat v. Rada
      (Věc T-433/15) (1)

      („Mimosmluvní odpovědnost - Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vůči Íránu - Zmrazení finančních prostředků - Omezení vstupu na území členských států - Náhrada újmy údajně vzniklé žalobkyni v důsledku zařazení a ponechání jejího názvu na seznamu osob a subjektů, na něž se vztahují předmětná omezující opatření - Dostatečně závažné porušení právní normy zakládající práva jednotlivcům“)
      (2019/C 255/38)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Bank Saderat plc (Londýn, Spojené království) (zástupci: S. Jeffrey, S. Ashley, A. Irvine, solicitors, M. Demetriou, QC, a R. Blakeley, barrister)

         Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: původně M. Bishop a N. Rouam, poté M. Bishop a H. Marcos Fraile, zmocněnci)

         Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Evropská komise (zástupci: původně M. Konstantinidis a D. Gauci, poté M. Konstantinidis, A. Tizzano a C. Zadra, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh na základě článku 268 SFEU znějící na náhradu újmy, která žalobkyni údajně vznikla v důsledku zařazení jejího názvu na seznam označených osob a subjektů v nařízení Rady (ES) č. 423/2007 ze dne 19. dubna 2007o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. 2007, L 103, s. 1), nařízení Rady (EU) č. 961/2010 ze dne 25. října 2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení nařízení (ES) č. 423/2007 (Úř. věst. 2010, L 281, s. 1) a nařízení Rady (EU) č. 267/2012 ze dne 23. března 2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení nařízení (EU) č. 961/2010 (Úř. věst. 2012, L 88, s. 1).

         Výrok rozsudku

                  1)

                     Žaloba se zamítá.

                  2)

                     Bank Saderat plc ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Radou Evropské unie.

                  3)

                     Evropská komise ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 320, 28.9.2015.


title: Věc T-399/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 6. června 2019 — Dalli v. Komise („Mimosmluvní odpovědnost — Vyšetřování OLAF — Dostatečně závažné porušení právní normy, která přiznává práva jednotlivcům — Nemajetková újma — Příčinná souvislost“)

text:
               29.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 255/31

      Rozsudek Tribunálu ze dne 6. června 2019 — Dalli v. Komise
      (Věc T-399/17) (1)

      („Mimosmluvní odpovědnost - Vyšetřování OLAF - Dostatečně závažné porušení právní normy, která přiznává práva jednotlivcům - Nemajetková újma - Příčinná souvislost“)
      (2019/C 255/39)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: John Dalli (St. Julians, Malta) (zástupci: L. Levi a S. Rodrigues, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J.-P. Keppenne a J. Baquero Cruz, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh založený na článku 268 SFEU na náhradu škody žalobce, kterou měl utrpět z důvodu údajného protiprávního jednání Komise a Evropského úřadu pro boj proti podvodům (OLAF), kterého se měly dopustit v souvislosti se skončením jeho funkce jako člena Komise 16. října 2012.

         Výrok rozsudku

                  1)

                     Žaloba se zamítá.

                  2)

                     J. Dalli ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

         (1)  Úř. věst. C 277, 21.8.2017.


title: Věc T-539/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 6. června 2019 — EIB v. Sýrie („Rozhodčí doložka — Úvěrové smlouva „Al Thawra“ č. 16405 — Nesplnění smlouvy — Vrácení poskytnutých částek — Úroky z prodlení — Řízení bez účasti žalované“)

text:
               29.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 255/31

      Rozsudek Tribunálu ze dne 6. června 2019 — EIB v. Sýrie
      (Věc T-539/17) (1)

      („Rozhodčí doložka - Úvěrové smlouva „Al Thawra“ č. 16405 - Nesplnění smlouvy - Vrácení poskytnutých částek - Úroky z prodlení - Řízení bez účasti žalované“)
      (2019/C 255/40)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Evropská investiční banka (zástupci: původně P. Chamberlain, T. Gilliams, F. Oxangoiti Briones a J. Shirran, poté F. Oxangoiti Briones, J. Klein a J. Shirran, zmocněnci, ve spolupráci s D. Artsem, advokátem, a T. Cusworthem, solicitor)

         Žalovaná: Syrská arabská republika

         Předmět věci

      Návrh na základě článku 272 SFEU směřující k tomu, aby byla Syrské arabské republice uložena povinnost vrátit částky dlužné v rámci úvěrové smlouvy „Al Thawra“ č. 16405, navýšené o úroky z prodlení.

         Výrok rozsudku

                  1)

                     Syrské arabské republice se ukládá, aby Evropské unii, kterou zastupuje Evropská investiční banka (EIB), vrátila částky 404 792,06 eura, 954 331,07 libry šterlinků (GBP), 29 130 433,00 japonských jenů (JPY) a 1 498 184,58 amerického dolaru (USD).

                  2)

                     K uvedeným částkám se vážou úroky z prodlení s roční sazbou 4,52 % z jistiny a ze smluvních úroků ode dne 9. srpna 2017 do dne zaplacení.

                  3)

                     Ve zbývající části se žaloba odmítá.

                  4)

                     Syrské arabské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 369, 30.10.2017.


title: Věc T-540/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 6. června 2019 — EIB v. Sýrie („Rozhodčí doložka — Úvěrová smlouva „Electricity Distribution Project“ č. 20948 — Nesplnění smlouvy — Vrácení poskytnutých částek — Úroky z prodlení — Řízení bez účasti žalované“)

text:
               29.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 255/32

      Rozsudek Tribunálu ze dne 6. června 2019 — EIB v. Sýrie
      (Věc T-540/17) (1)

      („Rozhodčí doložka - Úvěrová smlouva „Electricity Distribution Project“ č. 20948 - Nesplnění smlouvy - Vrácení poskytnutých částek - Úroky z prodlení - Řízení bez účasti žalované“)
      (2019/C 255/41)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Evropská investiční banka (zástupci: původně P. Chamberlain, T. Gilliams, F. Oxangoiti Briones a J. Shirran, poté F. Oxangoiti Briones, J. Klein a J. Shirran, zmocněnci, ve spolupráci s D. Artsem, advokátem, a T. Cusworthem, solicitor)

         Žalovaná: Syrská arabská republika

         Předmět věci

      Návrh na základě článku 272 SFEU směřující k tomu, aby byla Syrské arabské republice uložena povinnost vrátit částky dlužné v rámci úvěrové smlouvy „Electricity Distribution Project“ č. 20948, navýšené o úroky z prodlení.

         Výrok rozsudku

                  1)

                     Syrské arabské republice se ukládá, aby Evropské unii, kterou zastupuje Evropská investiční banka (EIB), vrátila částku 52 657 141,77 eura.

                  2)

                     K uvedené částce se vážou úroky z prodlení, vypočtené podle metody stanovené v čl. 3 odst. 2 úvěrové smlouvy „Electricity Distribution Project“ č. 20948, uzavřené mezi EIB a Syrskou arabskou republikou dne 5. února 2001, která byla pozměněna dopisy ze dne 3. října 2003, 28. února 2006, 9. května a 8. října 2007, z jistin a ze smluvních úroků ode dne 9. srpna 2017 do dne zaplacení.

                  3)

                     Ve zbývající části se žaloba zamítá.

                  4)

                     Syrské arabské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 369, 30.10.2017.


title: Věc T-541/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 6. června 2019 — EIB v. Sýrie („Rozhodčí doložka — Úvěrová smlouva,Electricity Transmission Project‘ č. 20868 — Nesplnění smlouvy — Vrácení poskytnutých částek — Úroky z prodlení — Řízení bez účasti žalované“)

text:
               29.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 255/33

      Rozsudek Tribunálu ze dne 6. června 2019 — EIB v. Sýrie
      (Věc T-541/17) (1)

      („Rozhodčí doložka - Úvěrová smlouva,Electricity Transmission Project‘ č. 20868 - Nesplnění smlouvy - Vrácení poskytnutých částek - Úroky z prodlení - Řízení bez účasti žalované“)
      (2019/C 255/42)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Evropská investiční banka (zástupci: původně P. Chamberlain, T. Gilliams, F. Oxangoiti Briones a J. Shirran, poté F. Oxangoiti Briones, J. Klein a J. Shirran, zmocněnci, ve spolupráci s D. Arts, advokátem a T. Cusworthem, solicitor)

         Žalovaná: Syrská arabská republika

         Předmět věci

      Návrh založený na článku 272 SFEU, domáhající se toho, aby bylo Syrské arabské republice uloženo vrátit částky dlužné v rámci úvěrové smlouvy „Electricity Transmission Project“ č. 20868, navýšené o úroky z prodlení.

         Výrok rozsudku

                  1)

                     Syrské arabské republice se ukládá vrátit Evropské unii, zastoupené Evropskou investiční bankou (EIB), částky ve výši 38 934 400,51 eur a 3 383 971,66 švýcarských franků (CHF).

                  2)

                     K uvedeným částkám se vážou úroky z prodlení, vypočtené podle metody stanovené v čl. 3 odst. 2 úvěrové smlouvy „Electricity Transmission Project“ č. 20868, uzavřené mezi EIB a Syrskou arabskou republikou dne 14. prosince 2000, ve znění dodatku ze dne 20. prosince 2004, z jistin a ze smluvních úroků ode dne 9. srpna 2017 do dne zaplacení.

                  3)

                     Ve zbývající části se žaloba zamítá.

                  4)

                     Syrské arabské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 369, 30.10.2017.


title: Věc T-614/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 6. června 2019 — Bonnafous v. EACEA („Veřejná služba — Smluvní zaměstnanci — Propuštění na konci zkušební doby — Běžné podmínky zkušební doby — Psychické obtěžování — Zásada řádné správy — Povinnost jednat s náležitou péčí — Právo na obhajobu — Právo být vyslechnut — Zjevně nesprávné posouzení — Zneužití pravomoci — Odpovědnost“)

text:
               29.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 255/34

      Rozsudek Tribunálu ze dne 6. června 2019 — Bonnafous v. EACEA
      (Věc T-614/17) (1)

      („Veřejná služba - Smluvní zaměstnanci - Propuštění na konci zkušební doby - Běžné podmínky zkušební doby - Psychické obtěžování - Zásada řádné správy - Povinnost jednat s náležitou péčí - Právo na obhajobu - Právo být vyslechnut - Zjevně nesprávné posouzení - Zneužití pravomoci - Odpovědnost“)
      (2019/C 255/43)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Laurence Bonnafous (Brusel, Belgie) (zástupci: S. Rodrigues a A. Blot, advokáti)

         Žalovaná: Výkonná agentura pro vzdělávání, kulturu a audiovizuální oblast (zástupci: H. Monet a V. Kasparian, zmocněnci, ve spolupráci s D. Waelbroeck a A. Duron, advokáti)

         Předmět věci

      Návrh založený na článku 270 SFEU, který zní jednak na zrušení rozhodnutí o propuštění ze dne 14. listopadu 2016, jakož rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování ze dne 2. června 2017, jímž byla zamítnuta stížnost žalobkyně, a jednak na náhradu újmy, kterou žalobkyně údajně utrpěla v důsledku těchto rozhodnutí.

         Výrok rozsudku

                  1)

                     Žaloba se zamítá.

                  2)

                     Laurence Bonnafous se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 374, 6. 11. 2017.


title: Věc T-616/17 RENV: Rozsudek Tribunálu ze dne 5. června 2019 — Siragusa v. Rada („Veřejná služba — Úředníci — Skončení služebního poměru — Žádost o odchod do důchodu — Změna ustanovení služebního řádu po podání žádosti — Zrušení dřívějšího rozhodnutí — Odpovědnost“)

text:
               29.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 255/34

      Rozsudek Tribunálu ze dne 5. června 2019 — Siragusa v. Rada
      (Věc T-616/17 RENV) (1)

      („Veřejná služba - Úředníci - Skončení služebního poměru - Žádost o odchod do důchodu - Změna ustanovení služebního řádu po podání žádosti - Zrušení dřívějšího rozhodnutí - Odpovědnost“)
      (2019/C 255/44)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Sergio Siragusa (Brusel, Belgie) (zástupci: T. Bontinck a A. Guillerme, advokáti)

         Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: původně M. Bauer a M. Veiga, poté M. Bauer a R. Meyer, zmocněnci)

         Vedlejší účastník podporující žalovanou: Evropský parlament (zástupci: původně M. Rantala a Í. Ní Riagáin Düro, poté I. Lázaro Betancor a C. González Argüelles, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 270 SFEU a znějící jednak na zrušení rozhodnutí Rady ze dne 12. listopadu 2014, kterým bylo zrušeno dřívější rozhodnutí Rady, jímž byla schválena žádost žalobce o odchod do předčasného důchodu ze dne 11. července 2013, a jednak na náhradu finanční a morální újmy, kterou žalobce údajně utrpěl v důsledku tohoto rozhodnutí.

         Výrok rozsudku

                  1)

                     Rozhodnutí Rady Evropské unie ze dne 12. listopadu 2014, kterým bylo zrušeno dřívější rozhodnutí Rady, jímž byla schválena žádost Sergia Siragusy o odchod do předčasného důchodu ze dne 11. července 2013, se zrušuje.

                  2)

                     Radě se ukládá, aby S. Siragusovi zaplatila částku 5 000 eur, navýšenou o úroky z prodlení ode dne vydání tohoto rozsudku do úplného zaplacení, v sazbě stanovené Evropskou centrální bankou (ECB) pro její hlavní refinanční operace, zvýšené o dva procentní body.

                  3)

                     Ve zbývající části se návrh na náhradu škody zamítá.

                  4)

                     Rada ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené S. Siragusem, včetně nákladů řízení souvisejících s věcí F-124/15 a s věcí T-678/16 P.

                  5)

                     Evropský parlament ponese vlastní náklady řízení, včetně nákladů řízení souvisejících s věcí F-124/15 a s věcí T-678/16 P.

         (1)  Úř. věst. C 414, 14.12.2015 (věc původně zapsaná do rejstříku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie pod číslem F-124/15 a předaná Tribunálu Evropské unie dne 1.9.2016).


title: Věc T-43/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 6. června 2019 — Rietze v. EUIPO — Volkswagen (Vozidlo VW Bus T 5) („(Průmyslový) vzor Společenství — Řízení o prohlášení neplatnosti — Zapsaný (průmyslový) vzor Společenství představující vozidlo VW Bus T 5 — Starší (průmyslový) vzor Společenství — Důvod neplatnosti — Individuální povaha — Informovaný uživatel — Odlišný celkový dojem — Článek 6 a čl. 25 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 6/2002“)

text:
               29.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 255/35

      Rozsudek Tribunálu ze dne 6. června 2019 — Rietze v. EUIPO — Volkswagen (Vozidlo VW Bus T 5)
      (Věc T-43/18) (1)

      („(Průmyslový) vzor Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Zapsaný (průmyslový) vzor Společenství představující vozidlo VW Bus T 5 - Starší (průmyslový) vzor Společenství - Důvod neplatnosti - Individuální povaha - Informovaný uživatel - Odlišný celkový dojem - Článek 6 a čl. 25 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 6/2002“)
      (2019/C 255/45)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Rietze GmbH & Co. KG (Altdorf, Německo) (zástupce: M. Krogmann, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: S. Hanne, zmocněnec)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Volkswagen AG (Wolfsburg, Německo) (zástupce: C. Klawitter, advokát)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí třetího odvolacího senátu EUIPO ze dne 21. listopadu 2017 (věc R 1204/2016-3) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Rietze a Volkswagen.

         Výrok

                  1.

                     Žaloba se zamítá.

                  2.

                     Společnosti Rietze GmbH & Co. KG se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 104, 19.3.2018.


title: Věc T-191/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 6. června 2019 — Rietze v. EUIPO — Volkswagen (Vozidlo VW Caddy Maxi) („(Průmyslový) vzor Společenství — Řízení o prohlášení neplatnosti — Zapsaný (průmyslový) vzor Společenství představující vozidlo VW Caddy Maxi — Starší (průmyslový) vzor Společenství — Důvod neplatnosti — Individuální povaha — Informovaný uživatel — Odlišný celkový dojem — Článek 6 a čl. 25 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 6/2002 — Důkazní břemeno příslušející osobě podávající žádost o prohlášení neplatnosti — Požadavky související s vyobrazením staršího (průmyslového) vzoru“)

text:
               29.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 255/36

      Rozsudek Tribunálu ze dne 6. června 2019 — Rietze v. EUIPO — Volkswagen (Vozidlo VW Caddy Maxi)
      (Věc T-191/18) (1)

      („(Průmyslový) vzor Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Zapsaný (průmyslový) vzor Společenství představující vozidlo VW Caddy Maxi - Starší (průmyslový) vzor Společenství - Důvod neplatnosti - Individuální povaha - Informovaný uživatel - Odlišný celkový dojem - Článek 6 a čl. 25 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 6/2002 - Důkazní břemeno příslušející osobě podávající žádost o prohlášení neplatnosti - Požadavky související s vyobrazením staršího (průmyslového) vzoru“)
      (2019/C 255/46)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Rietze GmbH & Co. KG (Altdorf, Německo) (zástupce: M. Krogmann, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: S. Hanne, zmocněnec)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Volkswagen AG (Wolfsburg, Německo) (zástupce: C. Klawitter, advokát)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí třetího odvolacího senátu EUIPO ze dne 11. ledna 2018 (věc R 1203/2016-3) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Rietze a Volkswagen.

         Výrok

                  1.

                     Žaloba se zamítá.

                  2.

                     Společnosti Rietze GmbH & Co. KG se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 161, 7.5.2018.


title: Věc T-192/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 6. června 2019 — Rietze v. EUIPO — Volkswagen (Vozidlo VW Caddy) („(Průmyslový) vzor Společenství — Řízení o prohlášení neplatnosti — Mezinárodní zápis s určením Evropské unie — Zapsaný (průmyslový) vzor Společenství představující vozidlo VW Caddy — Starší (průmyslový) vzor Společenství — Důvod neplatnosti — Individuální povaha — Informovaný uživatel — Odlišný celkový dojem — Článek 6 a čl. 25 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 6/2002 — Důkazní břemeno příslušející osobě podávající žádost o prohlášení neplatnosti — Požadavky související s vyobrazením staršího (průmyslového) vzoru“)

text:
               29.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 255/37

      Rozsudek Tribunálu ze dne 6. června 2019 — Rietze v. EUIPO — Volkswagen (Vozidlo VW Caddy)
      (Věc T-192/18) (1)

      („(Průmyslový) vzor Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Mezinárodní zápis s určením Evropské unie - Zapsaný (průmyslový) vzor Společenství představující vozidlo VW Caddy - Starší (průmyslový) vzor Společenství - Důvod neplatnosti - Individuální povaha - Informovaný uživatel - Odlišný celkový dojem - Článek 6 a čl. 25 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 6/2002 - Důkazní břemeno příslušející osobě podávající žádost o prohlášení neplatnosti - Požadavky související s vyobrazením staršího (průmyslového) vzoru“)
      (2019/C 255/47)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Rietze GmbH & Co. KG (Altdorf, Německo) (zástupce: M. Krogmann, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: S. Hanne, zmocněnec)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice řízení před Tribunálem: Volkswagen AG (Wolfsburg, Německo) (zástupce: C. Klawitter, advokát)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí třetího odvolacího senátu EUIPO ze dne 11. ledna 2018 (věc R 1244/2016-3), týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Rietze a Volkswagen.

         Výrok

                  1.

                     Žaloba se zamítá.

                  2.

                     Společnosti Rietze GmbH & Co. KG se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 161, 7.5.2018.


title: Věc T-209/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 6. června 2019 — Porsche v. EUIPO — Autec (Motorová vozidla) („(Průmyslový) vzor Společenství — Řízení o prohlášení neplatnosti — Zapsaný (průmyslový) vzor Společenství představující motorové vozidlo — Starší (průmyslový) vzor Společenství — Důvod neplatnosti — Nedostatek individuální povahy — Článek 6 a čl. 25 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 6/2002“)

text:
               29.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 255/37

      Rozsudek Tribunálu ze dne 6. června 2019 — Porsche v. EUIPO — Autec (Motorová vozidla)
      (Věc T-209/18) (1)

      („(Průmyslový) vzor Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Zapsaný (průmyslový) vzor Společenství představující motorové vozidlo - Starší (průmyslový) vzor Společenství - Důvod neplatnosti - Nedostatek individuální povahy - Článek 6 a čl. 25 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 6/2002“)
      (2019/C 255/48)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Dr. Ing. h.c. F. Porsche AG (Stuttgart, Německo) (zástupce: C. Klawitter, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: S. Hanne, zmocněnec)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice řízení před Tribunálem: Autec AG (Norimberk, Německo) (zástupce: M. Krogmann, advokát)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí třetího odvolacího senátu EUIPO ze dne 19. ledna 2018 (věc R 945/2016-3) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Autec AG a Dr. Ing. h.c. F. Porsche AG.

         Výrok

                  1.

                     Žaloba se zamítá.

                  2.

                     Společnosti Dr. Ing. h.c. F. Porsche AG se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 166, 14.5.2018.


title: Věc T-210/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 6. června 2019 — Porsche v. EUIPO — Autec (Vozidla) („(Průmyslový) vzor Společenství — Řízení o prohlášení neplatnosti — Zapsaný (průmyslový) vzor Společenství představující vozidlo — Starší (průmyslový) vzor Společenství — Důvod neplatnosti — Nedostatek individuální povahy — Článek 6 a čl. 25 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 6/2002“)

text:
               29.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 255/38

      Rozsudek Tribunálu ze dne 6. června 2019 — Porsche v. EUIPO — Autec (Vozidla)
      (Věc T-210/18) (1)

      („(Průmyslový) vzor Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Zapsaný (průmyslový) vzor Společenství představující vozidlo - Starší (průmyslový) vzor Společenství - Důvod neplatnosti - Nedostatek individuální povahy - Článek 6 a čl. 25 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 6/2002“)
      (2019/C 255/49)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Dr. Ing. h.c. F. Porsche AG (Stuttgart, Německo) (zástupce: C. Klawitter, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: S. Hanne, zmocněnec)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Autec AG (Norimberk, Německo) (zástupce: M. Krogmann, advokát)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí třetího odvolacího senátu EUIPO ze dne 19. ledna 2018 (věc R 941/2016-3) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Autec AG a Dr. Ing. h.c. F. Porsche AG.

         Výrok

                  1.

                     Žaloba se zamítá.

                  2.

                     Společnosti Dr. Ing. h.c. F. Porsche AG se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 166, 14.5.2018.


title: Věc T-220/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 6. června 2019 — Torrefazione Caffè Michele Battista v. EUIPO — Battista Nino Caffè (Battistino) („Ochranná známka Evropské unie — Řízení o prohlášení neplatnosti — Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie — Obrazová ochranná známka Battistino — Starší slovní ochranná známka Evropské unie BATTISTA — Prohlášení částečné neplatnosti — Důkaz skutečného užívání starší ochranné známky — Článek 57 odstavec 2 nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní článek 64 odstavec 2 nařízení (EU) 2017/1001]“)

text:
               29.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 255/39

      Rozsudek Tribunálu ze dne 6. června 2019 — Torrefazione Caffè Michele Battista v. EUIPO — Battista Nino Caffè (Battistino)
      (Věc T-220/18) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o prohlášení neplatnosti - Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie - Obrazová ochranná známka Battistino - Starší slovní ochranná známka Evropské unie BATTISTA - Prohlášení částečné neplatnosti - Důkaz skutečného užívání starší ochranné známky - Článek 57 odstavec 2 nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní článek 64 odstavec 2 nařízení (EU) 2017/1001]“)
      (2019/C 255/50)
      Jednací jazyk: italština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Torrefazione Caffè Michele Battista Srl (Triggiano, Itálie) (zástupci: V. Franchini, F. Paesan a R. Bia, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: L. Rampini, zmocněnec)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Battista Nino Caffè Srl (Triggiano, Itálie) (zástupce: D. Russo, advokát)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 22. ledna 2018 (věc R 400/2017-5) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Battista Nino Caffè a Torrefazione Caffè Michele Battista.

         Výrok

                  1.

                     Rozhodnutí pátého odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 22. ledna 2018 (věc R 400/2017-5) se zrušuje.

                  2.

                     Ve zbývající části se žaloba zamítá.

                  3.

                     EUIPO a společnosti Battista Nino Caffè Srl se ukládá náhrada nákladů vynaložených v řízení před Tribunálem.

         (1)  Úř. věst. C 190, 4.6.2018.


title: Věc T-221/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 6. června 2019 — Torrefazione Caffè Michele Battista v. EUIPO — Battista Nino Caffè (BATTISTINO) („Ochranná známka Evropské unie — Řízení o prohlášení neplatnosti — Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie — Slovní ochranná známka BATTISTINO — Starší slovní ochranná známka Evropské unie BATTISTA — Prohlášení neplatnosti — Důkaz skutečného užívání starší ochranné známky — Článek 57 odst. 2 nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní článek 64 odst. 2 nařízení (EU) 2017/1001]“)

text:
               29.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 255/40

      Rozsudek Tribunálu ze dne 6. června 2019 — Torrefazione Caffè Michele Battista v. EUIPO — Battista Nino Caffè (BATTISTINO)
      (Věc T-221/18) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o prohlášení neplatnosti - Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie - Slovní ochranná známka BATTISTINO - Starší slovní ochranná známka Evropské unie BATTISTA - Prohlášení neplatnosti - Důkaz skutečného užívání starší ochranné známky - Článek 57 odst. 2 nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní článek 64 odst. 2 nařízení (EU) 2017/1001]“)
      (2019/C 255/51)
      Jednací jazyk: italština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Torrefazione Caffè Michele Battista Srl (Triggiano, Itálie) (zástupci: V. Franchini, F. Paesan a R. Bia, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: L. Rampini, zmocněnec)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Battista Nino Caffè Srl (Triggiano, Itálie) (zástupce: D. Russo, advokát)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 22. ledna 2018 (věc R 402/2017-5) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Battista Nino Caffè a Torrefazione Caffè Michele Battista.

         Výrok

                  1.

                     Rozhodnutí pátého odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 22. ledna 2018 (věc R 402/2017-5) se zrušuje.

                  2.

                     Ve zbývající části se žaloba zamítá.

                  3.

                     EUIPO a společnosti Battista Nino Caffè Srl se ukládá náhrada nákladů vynaložených v řízení před Tribunálem.

         (1)  Úř. věst. C 190, 4.6.2018.


title: Věc T-229/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 5. června 2019 — Biolatte v. EUIPO (Biolatte) („Ochranná známka Evropské unie — Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie Biolatte — Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001“)

text:
               29.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 255/41

      Rozsudek Tribunálu ze dne 5. června 2019 — Biolatte v. EUIPO (Biolatte)
      (Věc T-229/18) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie Biolatte - Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001“)
      (2019/C 255/52)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Biolatte Oy (Turku, Finsko) (zástupce: J. Ikonen, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: J. Crespo Carrillo a H. O’Neill, zmocněnci)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 6. února 2018 (věc R 351/2017-1) týkajícímu se přihlášky k zápisu slovního označení Biolatte jako ochranné známky Evropské unie.

         Výrok

                  1)

                     Žaloba se zamítá.

                  2)

                     Společnosti Biolatte Oy se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 190, 4.6.2018.


title: Věc T-338/19: Žaloba podaná dne 6. června 2019 — UE v. Komise

text:
               5.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 263/50

      Žaloba podaná dne 6. června 2019 — UE v. Komise
      (Věc T-338/19)
      (2019/C 263/58)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: UE (zástupci: S. Rodrigues a A. Champetier, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Komise ze dne 1. srpna 2018 o zamítnutí žalobcovy žádosti o uznání nemoci z povolání;

                  —

                  v případě potřeby zrušil rozhodnutí Komise ze dne 5. března 2019 o zamítnutí žalobcovy stížnosti ze dne 5. listopadu 2018;

                  —

                  uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce tři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející ze zjevně nesprávného výkladu přiměřenosti lhůty, v níž byla žádost o uznání nemoci z povolání podána.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející ze zneužití pravomoci.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z porušení práva účinně se v řízení bránit a povinnosti uvést odůvodnění.


title: Věc T-345/19: Žaloba podaná dne 10. června 2019 — Santini v. Parlament

text:
               5.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 263/51

      Žaloba podaná dne 10. června 2019 — Santini v. Parlament
      (Věc T-345/19)
      (2019/C 263/59)
      Jednací jazyk: italština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Giacomo Santini (Trento, Itálie) (zástupce: M. Paniz, advokát)

         Žalovaný: Evropský parlament

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil sdělení generálního ředitelství financí Evropského parlamentu, které provedlo rozhodnutí Předsednictva Poslanecké sněmovny č. 14/2018 ze dne 12. července 2018 a rozhodnutí Rady předsednictva Senátu republiky č. 6/2018, a každopádně,

                  —

                  zrušil nové vyměření a nový výpočet doživotního příspěvku vypláceného Evropským parlamentem;

                  —

                  v důsledku toho rozhodl, že žalobce má právo na zachování doživotního příspěvku vypláceného Evropským parlamentem ve výši podle právní úpravy platné před rozhodnutím Předsednictva Poslanecké sněmovny č. 14/2018 a rozhodnutím Rady předsednictva Senátu republiky č. 6/2018, a že Evropský parlament má povinnost vyplatit žalobci veškeré neoprávněně sražené částky, navýšené o měnovou inflaci a zákonné úroky ode dne srážky až do zaplacení, jakož i

                  —

                  uložil Evropskému parlamentu povinnost vyhovět rozsudku a neprodleně obnovit doživotní příspěvek v původní výši, jakož i nahradit veškerou újmu, pokud a v rozsahu, v němž žalobci náleží;

                  —

                  v každém případě: nařídil úplnou náhradu nákladů, odměn advokátů včetně DPH, příspěvků na sociální zabezpečení pro advokáty a paušální náhrady.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce osm žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z porušení výhrady pravomoci předsednictva Evropského parlamentu.
                  Žalobce se dovolává protiprávnosti nového výpočtu evropského doživotního příspěvku v rozsahu, v němž k němu došlo jednostranně a retroaktivní a trvalým způsobem na základě (neexistujícího) automatického použití rozhodnutí č. 14/2018 Poslanecké sněmovny (Itálie), aniž by existovalo v tomto bodě předchozí rozhodnutí Předsednictva Evropského parlamentu, který má nicméně v dané oblasti vyhrazenou plnou pravomoc (viz článek 25 jednacího řádu Evropského parlamentu)

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z porušení interních pravidel Evropského parlamentu.
                  Žalobce uplatňuje protiprávnost nového výpočtu doživotního příspěvku, který je v rozporu s článkem 1 přílohy III pravidel pro poskytování náhrad a příspěvků poslancům Evropského parlamentu účinných před rokem 2009. Jelikož poslanec Evropského parlamentu ukončil svůj mandát, jeho postavení bylo v rámci sociálního zabezpečení s konečnou platností upraveno podmínkami platnými v té době pro italské poslance. Případné změny těchto podmínek, ke kterým došlo o deset let později, nemohou mít retroaktivní účinek na jeho situaci, která již byla upravena a vyřešena Evropským parlamentem v souladu s podmínkami účinnými v době nabytí jeho nároků, jelikož Poslanecká sněmovna již neměla žádnou pravomoc v dané věci po tomto datu.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z porušení článku 28 statutu poslanců.
                  Žalobce se dovolává protiprávnosti nového výpočtu doživotního příspěvku, který je v rozporu s článkem 28 statutu poslanců Evropského parlamentu a s články 75 a 76 rozhodnutí, kterým se uplatňují prováděcí pravidla k tomuto statutu, které stanoví, že nároky, které vznikly před nabytím účinnosti tohoto nového statutu, zůstanou zachované a platné za podmínek stanovených v té době. Podle žalobce se nelze odchýlit od těchto ochranných ustanovení a už vůbec ne jednoduchým rozhodnutím Předsednictva Poslanecké sněmovny (Itálie) s retroaktivně účinnou a trvalou povahou, aniž by byla porušena tato ustanovení a legitimní očekávání dotčených osob, že jejich doživotní příspěvek a jeho výše zůstanou nezměněné, zejména, pokud má tato změna zpětnou účinnost a vyplývá z použití jiného systému výpočtu zavedeného svévolně se zpětnou účinností.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející ze sankční povahy opatření o snížení a z porušení zásad legality, zákazu zpětné účinnosti a zákazu diskriminace.
                  Žalobce se dovolává protiprávnosti nového výpočtu doživotního příspěvku, jelikož má povahu sankce a je diskriminační vůči jedné kategorii osob (bývalí italští poslanci) a představuje čistě symbolické opatření politické povahy, jehož objektivním cílem není šetření, a výpočet doživotního příspěvku použitím různých metod s permanentními účinky vede k neodůvodněnému rozdílnému zacházení v porovnání s bývalými poslanci Evropského parlamentu zvolenými po roce 2009, jakož i v porovnání s jinými občany obecně, na které se nevztahuje žádné takové omezující opatření.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vycházející z porušení článku 1 dodatkového protokolu k Úmluvě o ochraně lidských práv a základních svobod.
                  Podle žalobce je doživotní příspěvek hospodářským plněním, které se stalo částí individuálního majetku poslanců, kterým je vyplácen a kteří splňují podmínky k tomu aby jim byl v budoucnu vyplácen. Jeho náhlé snížení, zejména pokud vyplývá z nového výpočtu příspěvku se zpětným účinkem na základě odlišných účetních kritérií stanovených jednostranně a svévolně Poslaneckou sněmovnou (Itálie) je ve skutečnosti rovnocenné dani z individuálního majetku poslanců, která jako taková musí být odůvodněna zvláštním veřejným zájmem, který nebyl v této věci uplatněný a v každém případě neexistuje, jelikož toto nové určení doživotních příspěvků nevede k žádnému konkrétnímu šetření.

                  6.

                  Šestý žalobní důvod vycházející z porušení zásad legitimního očekávání, právní jistoty a ochrany nabytých práv.
                  Žalobce uplatňuje protiprávnost z důvodu zjevného porušení zásad jistoty právních norem a právních vztahů, jakož i legitimního očekávání a ochrany nabytých nároků. Podle jeho názoru nový výpočet doživotního příspěvku má zpětný účinek, jelikož stanoví odlišnou metodologii určení příspěvku, tedy výpočet, který vede ke značnému definitivnímu a permanentnímu snížení (v této věci 50 %), přičemž příjemce nabyl nárok před přijetím uvedeného rozhodnutí. Dochází tak ke značnému narušení přirozeného a legitimního očekávání příjemců týkající se stabilního používání doživotního příspěvku z časového hlediska, bez poskytnutí jakéhokoliv odůvodnění takového značného a permanentního vlivu na situace, které již nastaly a uplynuly během delšího období.

                  7.

                  Sedmý žalobní důvod vycházející z porušení zásad rozumného uvážení, rovného zacházení, zákazu diskriminace a solidarity.
                  Žalobce se dovolává protiprávnosti opatření v rozsahu, v němž bylo přijato bez uvedení jeho důvodů a cílů a jde nad meze výjimečnosti a konformity, což vede ke zjevnému rozporu se zásadou rovnosti a rozumného uvážení.

                  8.

                  Osmý žalobní důvod vycházející z jiných důvodů porušení zásad rozumného uvážení, proporcionality, rovného zacházení, zákazu diskriminace a solidarity.
                  Žalobce tvrdí, že předmětné opatření je protiprávní, jelikož je v rozporu se zásadami rozumného uvážení, proporcionality, solidarity, rovného zacházení, a to vzhledem k tomu, že: 1) retroaktivně ukládá povinnost přispívání osobám, kterým byl příspěvek přiznaný před rozhodnutím Poslanecké sněmovny č. 14/2018 (Itálie), pokud ne dokonce před nabytím platnosti systému přispívání v důsledku tzv. reformy Dini (1996); 2) nevyjadřuje se k poplatkům přímo odpočítaným sněmovnou jako náhradní daň; 3) zavádí retroaktivní uplatnění systému přispívání, které však v žádném případě nemá povahu příspěvku ani z hlediska jeho způsobů, ani z hlediska jeho účelů; 4) nelogicky a nesprávně uplatňuje koeficienty spravování a kritéria pravděpodobnostních výpočtů, přičemž odkazuje na již známou minulost a nikoliv na budoucnost; 5) uvádí jasnou vůli zacházet s doživotními příspěvky jako s důchodovými nároky zaměstnanců veřejného sektoru, i když ve skutečnosti se jedná o dávky jiné povahy.


title: Věc C-387/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Raad van State (Belgie) dne 17. května 2019 — RTS infra BVBA, Aannemingsbedrijf Norré-Behaegel v. Vlaams Gewest

text:
               12.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 270/19

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Raad van State (Belgie) dne 17. května 2019 — RTS infra BVBA, Aannemingsbedrijf Norré-Behaegel v. Vlaams Gewest
      (Věc C-387/19)
      (2019/C 270/21)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      Raad van State

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: RTS infra BVBA, Aannemingsbedrijf Norré-Behaegel

         Žalovaný: Vlaams Gewest

         Předběžné otázky

                  1)

                  Musí být čl. 57 odst. 4 písm. c) a g) ve spojení s odstavci 6 a 7 téhož ustanovení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/24/EU (1) ze dne 26. února 2014 o zadávání veřejných zakázek a o zrušení směrnice 2004/18/ES vykládán v tom smyslu, že brání takovému uplatňování, při němž je hospodářský subjekt za účelem prokázání své spolehlivosti povinen z vlastního popudu předložit důkaz o opatřeních, která přijal?

                  2)

                  Pokud ano: Má takto vykládaný čl. 57 odst. 4 písm. c) a g) ve spojení s odstavci 6 a 7 téhož ustanovení směrnice 2014/24 přímý účinek?

         (1)  Úř. věst. 2014, L 94, s. 65.


title: Věc C-388/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD) (Portugalsko) dne 17. května 2019 — MK v. Autoridade Tributária e Aduaneira

text:
               12.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 270/20

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD) (Portugalsko) dne 17. května 2019 — MK v. Autoridade Tributária e Aduaneira
      (Věc C-388/19)
      (2019/C 270/22)
      Jednací jazyk: portugalština

         Předkládající soud

      Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD)

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: MK

         Žalovaný: Autoridade Tributária e Aduaneira

         Předběžná otázka

      Mají být ustanovení článků 12, 56, 57 a 58 Smlouvy o založení Evropského společenství [nyní články 18, 63, 64 a 65 Smlouvy o fungování Evropské unie] vykládána v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, jako je právní úprava dotčená v projednávané věci (čl. 43 odst. 2 Código del IRPF schválený legislativním nařízením č. 442-A/88 ze dne 30. listopadu 1988, ve znění zákona č. 109-B/2001 ze dne 27. prosince 2001), se změnami zavedenými zákonem č. 67-A/2007 ze dne 31. prosince 2007 prostřednictvím zahrnutí odstavců 7 a 8 (nyní odstavce 9 a 10) do článku 72 Código del IRPF, jehož cílem je umožnit, aby kapitálové zisky z prodeje nemovitého majetku nacházejícího se ve členském státě (Portugalsko) rezidentem jiného členského státu Evropské unie (Francie), volitelně nepodléhaly daňové zátěži vyšší, než jaká by se ve stejném druhu transakce uplatnila na kapitálové zisky rezidenta státu, v němž se nemovitosti nacházejí?


title: Věc C-392/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Německo) dne 21. května 2019 — VG Bild-Kunst v. Stiftung Preußischer Kulturbesitz

text:
               12.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 270/20

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Německo) dne 21. května 2019 — VG Bild-Kunst v. Stiftung Preußischer Kulturbesitz
      (Věc C-392/19)
      (2019/C 270/23)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Bundesgerichtshof

         Účastnice původního řízení

         Navrhovatelka v řízení o opravném prostředku „Revision“: VG Bild-Kunst

         Odpůrkyně v řízení o opravném prostředku „Revision“: Stiftung Preußischer Kulturbesitz

         Předběžná otázka

      Představuje vložení díla, které je se svolením nositele práv dostupné na volně přístupných internetových stránkách, na internetové stránky třetí osoby, uskutečněné prostřednictvím framingu, sdělování díla veřejnosti ve smyslu čl. 3 odst. 1 směrnice 2001/29/ES (1), pokud k němu dochází pomocí obcházení ochranných opatření proti framingu, která přijal nebo požadoval nositel práv?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/29/ES ze dne 22. května 2001 o harmonizaci určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti (Úř. věst. 2001, L 167, s. 10).


title: Věc C-403/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie) dne 24. května 2019 — Société Générale SA v. Ministre de l'Action et des Comptes publics

text:
               12.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 270/22

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie) dne 24. května 2019 — Société Générale SA v. Ministre de l'Action et des Comptes publics
      (Věc C-403/19)
      (2019/C 270/25)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Conseil d'État

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Société Générale SA

         Žalovaný: Ministre de l'Action et des Comptes publics

         Předběžná otázka

      S ohledem na článek 56 Smlouvy o založení Evropského společenství, nyní článek 63 Smlouvy o fungování Evropské unie, okolnost, že použití [daňových] pravidel za účelem kompenzace dvojího zdanění dividend, které byly vyplaceny společnosti podléhající korporační dani v členském státě, jehož je rezidentem, společností, která je rezidentem jiného členského státu, a která z důvodu výkonu zdaňovací pravomoci tímto členským státem podléhá srážkové dani, může mít za následek zachování existence znevýhodnění operací, týkajících se cenných papírů zahraničních společností, uskutečněných společnostmi podléhajícími korporační dani v prvně uvedeném státě, znamená, že tento prvně uvedený stát v případě, že si zvolil možnost kompenzace dvojího zdanění, jde nad rámec vzdání se daňových příjmů, které by mu plynuly ze zdanění dotyčných dividend korporační daní?


title: Věc C-441/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank Den Haag, pobočka ’s-Hertogenbosch (Nizozemsko) dne 12. června 2019 — TQ v. Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

text:
               12.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 270/24

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank Den Haag, pobočka ’s-Hertogenbosch (Nizozemsko) dne 12. června 2019 — TQ v. Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid
      (Věc C-441/19)
      (2019/C 270/27)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      Rechtbank Den Haag, pobočka ’s-Hertogenbosch

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: TQ

         Žalovaný: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

         Předběžné otázky

                  1.

                  Je třeba vykládat článek 10 směrnice 2008/115/ES (1) (dále jen „směrnice o navracení“) ve spojení s články 4 a 24 Listiny základních práv Evropské unie (dále jen „Listina“), bod 22 odůvodnění a čl. 5 písm. a) směrnice o navracení, jakož i článek 15 směrnice 2011/95/EU (2) (dále jen „směrnice 2011/95/EU“) v tom smyslu, že členský stát, předtím než uloží nezletilé osobě bez doprovodu povinnost návratu, se musí ujistit a prověřit, zda v zemi původu v každém případě v zásadě existuje a je k dispozici odpovídající možnost přijetí?

                  2.

                  Je třeba vykládat čl. 6 odst. 1 směrnice o navracení ve spojení s článkem 21 Listiny v tom smyslu, že členský stát není při přiznávání oprávněného pobytu na svém území oprávněn rozlišovat podle věku, pokud je zjištěno, že nezletilá osoba bez doprovodu nemůže získat ani status uprchlíka ani doplňkovou ochranu?

                  3.

                  Je třeba vykládat čl. 6 odst. 4 směrnice o navracení v tom smyslu, že je nutno pozastavit povinnost návratu, a tedy přiznat oprávněný pobyt, pokud nezletilá osoba bez doprovodu nesplní svou povinnost návratu a členský stát nerealizuje a nebude realizovat žádné konkrétní činy, aby přešel k vyhoštění? Je třeba čl. 8 odst. 1 směrnice o navracení vykládat v tom smyslu, že je třeba vycházet z porušení zásady loajality a zásady spolupráce Společenství, pokud je vůči nezletilé osobě bez doprovodu vydáno rozhodnutí o navrácení, aniž se pak realizuje vyhoštění, dokud nezletilá osoba bez doprovodu nedosáhne věku 18 let?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/115/ES ze dne 16. prosince 2008 o společných normách a postupech v členských státech při navracení neoprávněně pobývajících státních příslušníků třetích zemí (Úř. věst. 2008, L 348, s. 98).

         (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/95/EU ze dne 13. prosince 2011 o normách, které musí splňovat státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, aby mohli požívat mezinárodní ochrany, o jednotném statusu pro uprchlíky nebo osoby, které mají nárok na doplňkovou ochranu, a o obsahu poskytnuté ochrany (Úř. věst. 2011, L 337, s. 9).


title: Věc C-445/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Østre Landsret (Dánsko) dne 6. června 2019 — Viasat Broadcasting UK Ltd v. TV 2/Danmark A/S, Dánské království

text:
               12.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 270/24

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Østre Landsret (Dánsko) dne 6. června 2019 — Viasat Broadcasting UK Ltd v. TV 2/Danmark A/S, Dánské království
      (Věc C-445/19)
      (2019/C 270/28)
      Jednací jazyk: dánština

         Předkládající soud

      Østre Landsret

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Viasat Broadcasting UK Ltd

         Žalovaní: TV 2/Danmark A/S, Dánské království

         Předběžné otázky

                  1.

                  Platí povinnost vnitrostátního soudu nařídit příjemci podpory zaplatit úroky za dobu trvání protiprávního stavu — viz rozsudek ve věci CELF (1)) rovněž v takové situaci, jaká nastala v projednávané věci, kdy protiprávní státní podpora představovala vyrovnávací platbu za závazek veřejné služby, která byla následně shledána slučitelnou s vnitřním trhem podle čl. 106 odst. 2 SFEU a kdy k jejímu schválení došlo na základě posouzení celkové finanční situace celého podniku pověřeného veřejnou službou, včetně jeho kapitalizace?

                  2.

                  Platí povinnost vnitrostátního soudu nařídit příjemci podpory zaplatit úroky za dobu trvání protiprávního stavu (viz rozsudek ve věci CELF) rovněž ve vztahu k částkám, které jsou za takových okolností, jaké nastaly v projednávané věci, převedeny z příjemce podpory na přidružené podniky na základě veřejnoprávní povinnosti, ale které jsou konečným rozhodnutím Komise kvalifikovány jako částky představující výhodu pro příjemce podpory ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU?

                  3.

                  Platí povinnost vnitrostátního soudu nařídit příjemci podpory zaplatit úroky za dobu trvání protiprávního stavu (viz rozsudek ve věci CELF) rovněž ve vztahu ke státní podpoře, kterou příjemce podpory za takových okolností, jaké nastaly v projednávané věci, obdržel od podniku kontrolovaného veřejnoprávním subjektem, pokud prostředky, které má tento podnik k dispozici, pocházejí částečně z prodeje služeb příjemce podpory?

         (1)  Rozsudek ze dne 12. února 2008 (CELF a Ministre de la Culture et de la Communication, C-199/06, EU:C:2008:79).


title: Věc C-475/18 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 20. června 2019 Spolkovou republikou Německo proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 10. dubna 2019 ve věci T-229/17, Spolková republika Německo v. Evropská komise

text:
               12.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 270/25

      Kasační opravný prostředek podaný dne 20. června 2019 Spolkovou republikou Německo proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 10. dubna 2019 ve věci T-229/17, Spolková republika Německo v. Evropská komise
      (Věc C-475/18 P)
      (2019/C 270/29)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Spolková republika Německo (zástupci: J. Möller, zástupce, M. Kottmann, M. Winkelmüller, F. van Schewick, Rechtsanwälte)

         Další účastnice řízení: Evropská komise, Finská republika

         Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  1.

                  zrušil rozsudek Tribunálu Evropské unie ze dne 10. dubna 2019 ve věci T-229/17, Spolková republika Německo v. Evropská komise;

                  2.

                  zrušil rozhodnutí Komise (EU) 2017/133 ze dne 25. ledna 2017 o zachování odkazu na harmonizovanou normu EN 14342:2013 „Dřevěné podlahoviny — Charakteristiky, posuzování shody a označení“ v Úředním věstníku Evropské unie s omezením podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 305/2011 (1);

                  3.

                  zrušil rozhodnutí Komise (EU) 2017/145 ze dne 25. ledna 2017 o zachování odkazu na harmonizovanou normu EN 14904:2006 „Povrchy pro sportoviště — Halové povrchy pro víceúčelové použití: Specifikace“ v Úředním věstníku Evropské unie s omezením podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 305/2011 (2);

                  4.

                  zrušil sdělení Komise v rámci provádění nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 305/2011, kterým se stanoví harmonizované podmínky pro uvádění stavebních výrobků na trh a kterým se zrušuje směrnice Rady 89/106/EHS ze dne 10. března 2017, ze dne 11. srpna 2017, ze dne 15. prosince 2017 a ze dne 9. března 2018 (3) v rozsahu, v němž se vztahují na harmonizované normy EN 14342:2013 a EN 14904:2006;

                  5.

                  podpůrně ohledně bodu 2, 3 a 4 vrátil věc Tribunálu;

                  6.

                  uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Na podporu svého kasačního opravného prostředku uplatňuje navrhovatelka tři následující důvody kasačního opravného prostředku:
      Zaprvé napadený rozsudek porušuje čl. 263 odst. 1 SFEU tím, že návrhová žádání Spolkové republiky Německo na zrušení napadených sdělení byla odmítnuta jako nepřípustná. Tribunál nezohlednil, že účelem napadených sdělení je vyvolat závazné právní účinky, které nejsou totožné s právními účinky napadených rozhodnutí.
      Zadruhé napadený rozsudek porušuje čl. 18 odst. 2 ve spojení s čl. 17 odst. 5 nařízení č. 305/2011. Tribunál nezohlednil, že Komise je na základě těchto ustanovení oprávněna a současně povinna přijmout opatření navrhovaná Spolkovou republikou Německo.
      Zatřetí napadený rozsudek porušuje čl. 18 odst. 2 ve spojení s čl. 3 odst. 1 a 2, jakož i čl. 17 odst. 3 nařízení č. 305/2011. Tribunál nezohlednil, že Komise je na základě těchto ustanovení povinna přezkoumat, zda sporné normy ohrozily dodržení základních požadavků na stavby.

         (1)  Úř. věst. 2017, L 21, s. 113.

         (2)  Úř. věst. 2017, L 22, s. 62.

         (3)  Úř. věst. 2017, C 76, s. 32; Úř. věst. 2017, C 267, s. 16; Úř. věst. 2017, C 435, s. 41; Úř. věst. 2018, C 92, s. 139.


title: Věc C-498/19 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 27. června 2019 Rumunsko proti rozsudku Tribunálu (osmému senátu) vydanému dne 30. dubna 2019 ve věci T-530/18, Rumunsko v. Komise

text:
               12.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 270/27

      Kasační opravný prostředek podaný dne 27. června 2019 Rumunsko proti rozsudku Tribunálu (osmému senátu) vydanému dne 30. dubna 2019 ve věci T-530/18, Rumunsko v. Komise
      (Věc C-498/19 P)
      (2019/C 270/30)
      Jednací jazyk: rumunština

         Účastníci řízení

         Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Rumunsko (zástupci: C.-R. Canțăr, E. Gane, O.-C. Ichim, M. Chicu, zmocněnci)

         Další účastnice řízení: Evropská komise

         Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatel“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  vyhověl kasačnímu opravnému prostředku, v plném rozsahu zrušil usnesení Tribunálu ve věci T-530/18, znovu přezkoumal věc T-530/18 a vyhověl žalobě znějící na částečné zrušení prováděcího rozhodnutí Komise (EU) 2018/873 ze dne 13. června 2018, kterým se z financování Evropskou unií vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) (1):

                              a)

                              pokud jde o podopatření 1a v plném rozsahu (částka 13 184 846,61 eura odpovídající rozpočtovým rokům 2015 a 2016);

                              b)

                              pokud jde o podopatření 3a, 5a, 3b a 4b v plném rozsahu (částka 45 532 000,96 eura odpovídající rozpočtovým rokům 2014, 2015 a 2016), a podpůrně částečně za období předcházející datu 19. září 2015 (částka 21 315 857,50 eura);
                              nebo

                  —

                  vyhověl kasačnímu opravnému prostředku, v plném rozsahu zrušil usnesení Tribunálu ve věci T-530/18 a vrátil věc T-530/18 Tribunálu, který při přezkumu věci vyhoví žalobě na neplatnost a částečně zruší prováděcí rozhodnutí (EU) 2018/873, jak je uvedeno výše;

                  —

                  uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

                  A.

                     Porušení článků 263 a 297 SFEU, jakož i zásady právní jistoty

                              i.

                                 Tribunál z právního hlediska nesprávně posoudil úplné a správné oznámení, a nesprávně kvalifikoval oznámení Komise jako oznámení, které může způsobit běh lhůty stanovené v článku 263 SFEU. Tento přístup Tribunálu je v rozporu se zásadou právní jistoty.

                              Rumunsko má za to, že existence jakékoli pochybení týkající se základních náležitostí takového rozhodnutí, jako je rozhodnutí 2018/873, může ohrozit oznámení a nese s sebou závažné problémy s ohledem na zásadu právní jistoty. Existence takových pochybení, jako jsou pochybení zjištěná Tribunálem, stačí k tomu, aby oznámení Komise nemohlo vést k běhu lhůty stanovené v článku 263 SFEU.
                              Tribunál měl za to, že rozdíly ve zveřejněném a oznámeném znění rozhodnutí 2018/873 byly malé, přičemž se opřel o skutečnost, že tyto rozdíly nemohou vést k nepochopení textu rozhodnutí, jelikož slovo „sumă“ (částka) mohlo odpovídat jen opravě „sumă estimată“ (odhadovaná částka). Vzhledem k tomu, že tato oprava nebyla provedena, Rumunsko má za to, že to vedlo k zjevnému nepochopení znění rozhodnutí 2018/873 a k ohrožení jeho oznámení.

                              ii.

                                 Tribunál se dopustil nesprávného posouzení při výkladu článku 263 SFEU ve spojení s článkem 297 SFEU, když nezohlednil účinky zveřejnění rozhodnutí 2018/873 v Úředním věstníku Evropské unie, s ohledem na účinném informování a zásadu právní jistoty.

                              Z hlediska čl. 263 šestého pododstavce SFEU je pro využití práva na podání žaloby relevantní účinné informování o obsahu napadeného unijního aktu, a nikoli okamžik jeho vstupu v platnost nebo nabytí jeho účinnosti.
                              Lhůta dvou měsíců k podání žaloby na neplatnost takového aktu, jako je rozhodnutí 2018/873, které musí být oznámeno, ale podle ustálené a dlouhodobé praxe orgánu, který vydal rozhodnutí, je zveřejněno rovněž v Úředním věstníku Evropské unie, musí začít běžet od data jeho zveřejnění, k němuž je třeba připočítat čtrnáct dnů podle článku 59 jednacího řádu Tribunálu.
                              Toto řešení je nutné tím spíše vzhledem ke konkrétním okolnostem, v nichž bylo rozhodnutí 2018/873 oznámeno rumunským orgánům a zveřejněno, které se vyznačují rozdíly mezi oznámeným a zveřejněným zněním, jež se týkaly základních náležitostí rozhodnutí.

                              iii.

                                 Tribunál přehlédl zásadu právní jistoty, když měl za to, že jedna z nesoudržností, na které Rumunsko upozornilo [týkající se druhu opravy „sumă estimată“ (odhadovaná částka) místo „rată forfetară“ (paušální částka)] byla malou redakční chybou, k níž došlo v oznámeném a zveřejněném znění, avšak nikoli ve správním řízení ani ve souhrnné zprávě, a která nevedla k nejasnosti ohledně povahy opravy.

                              iv.

                                 Tribunál nedodržel článek 263 SFEU, když rozhodl, že rozdíly mezi oznámeným zněním a zněním zveřejněným v Úředním věstníku Evropské unie, které se týkaly ustanovení rozhodnutí 2018/873 určených členským státům Unie, nejsou relevantní a účinné, s ohledem na postavení členského státu jako privilegovaného žalobce.

                  B.

                     Nedodržení zásady kontradiktornosti, i z hlediska článku 64 jednacího řádu Tribunálu

                  Rumunsko má za to, že Tribunál nedodržel zásadu kontradiktornosti, když neumožnil rumunským orgánům, aby se vyjádřily k informacím sděleným Komisí v odpovědi na otázku Tribunálu, na kterých bylo založeno odmítnutí žaloby jako nepřípustné.

         (1)  Prováděcí rozhodnutí Komise (EU) 2018/873 ze dne 13. června 2018, kterým se z financování Evropskou unií vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) (oznámeno pod číslem C(2018) 3826) (Úř. věst. L 152, 15.6.2018, s. 29).