title: Věc T-575/20: Žaloba podaná dne 11. září 2020 – OD v. Komise

text:
               14.12.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 433/52

      Žaloba podaná dne 11. září 2020 – OD v. Komise
      (Věc T-575/20)
      (2020/C 433/67)
      Jednací jazyk: slovinština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: OD (zástupkyně: V. Cukrov, advokátka)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil v plném rozsahu prováděcí rozhodnutí Komise (EU) 2020/1025 ze dne 13. července 2020 o použitelnosti článku 34 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/25/EU na železniční nákladní dopravu ve Slovinsku (oznámeno pod číslem C(2020) 4540) (Úř. věst. 2020 L 226, s. 5; dále jen „prováděcí rozhodnutí“), s ohledem na článek 1 uvedeného rozhodnutí, v souladu s nímž se směrnice 2014/25/EU nadále vztahuje na zakázky, které zadávají zadavatelé a které mají umožnit poskytování služeb železniční nákladní dopravy na území Slovinska, a článek 2 uvedeného rozhodnutí, jenž uvádí, že toto rozhodnutí je určeno Republice Slovinsko;

                  —

                  uložil Evropské komisi náhradu veškerých nákladů řízení, včetně nákladů vynaložených žalobkyní dle prohlášení o nákladech do 15 dnů ode dne vydání rozsudku, spolu se zákonnými úroky z prodlení po uplynutí této 15-denní lhůty.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z podstatné protiprávnosti napadeného rozhodnutí, neboť se v něm uvádí nesprávný adresát:

                              —

                              v článku 2 napadeného rozhodnutí žalovaná uvedla, že adresátem tohoto rozhodnutí je Republika Slovinsko, ačkoli jedinou účastnicí řízení před žalovanou byla žalobkyně a navíc požádala, aby toto rozhodnutí bylo určeno jak žalobkyni, tak Republice Slovinsko.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z formální protiprávnosti napadeného rozhodnutí:

                              —

                              žalovaná nevyzvala žalobkyni, aby předložila nutné doplňující informace a při absenci informací přijala nesprávné rozhodnutí, na jehož základě relevantní (výrobkový) trh nezahrnuje silniční nákladní dopravu, čímž bylo porušeno právo na řádnou správu;

                              —

                              žalovaná neposkytla dostatečné odůvodnění napadeného rozhodnutí s ohledem na třetí, čtvrtý a pátý žalobní důvod, jelikož se v tomto rozhodnutí nevyjádřila k vlastním předchozím rozhodnutím, která byla pro žalobkyni příznivá, a tudíž se dopustila podstatného porušení procesních pravidel.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z podstatné protiprávnosti napadeného rozhodnutí, neboť je v něm nesprávně vymezen relevantní (výrobkový) trh:

                              —

                              žalovaná v rozporu s vlastní praxí [například prováděcí rozhodnutí (EU) 2017/132 ze dne 24. ledna 2017], stanovila relevantní (výrobkový) trh tak, že jej omezila na trh železniční dopravy, namísto zahrnutí trhu železniční, silniční a letecké dopravy;

                              —

                              žalovaná tím porušila zásadu rovného zacházení a zákazu diskriminace v neprospěch žalobkyně, jelikož v podstatně podobné situaci uvedené v předchozí odrážce žalovaná přijala rozhodnutí ve prospěch investora, zatímco žádost žalobkyně zamítla.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z podstatné protiprávnosti napadeného rozhodnutí, neboť je v něm nesprávně vymezen zeměpisný trh:

                              —

                              žalovaná neodůvodněně omezila zeměpisný trh na území Republiky Slovinsko na základě nesprávného výkladu Zvláštní zprávy č. 8/2016 s názvem „Železniční nákladní doprava v EU: stále není na správné cestě“ vydané evropským Účetním dvorem, avšak nezohlednila tvrzení a důkazy žalobkyně, podle nichž je ve skutečnosti činná na mezinárodním trhu.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vycházející z podstatné protiprávnosti napadeného rozhodnutí, neboť nezohledňuje všechny indikátory pro posouzení situace hospodářské soutěže:

                              —

                              při posouzení situace hospodářské soutěže žalovaná zohlednila pouze tržní podíl žalobkyně, přičemž měla zohlednit řadu dalších faktorů, jako skutečnou nebo potencionální hospodářskou soutěž pro účely čl. 34 odst. 2 směrnice 2014/25/EU; žalovaná nezohlednila skutečnost, že na trh vstoupili čtyři noví soutěžitelé, a to navíc ke třem soutěžitelům, kteří již na trhu byli, ani skutečnost, že z tohoto důvodu se tržní podíl žalobkyně podstatně sníží;

                              —

                              žalovaná poté, co zohlednila pouze vysoký tržní podíl žalobkyně, nesprávně uvedla, že tento podíl (85,21 %) je příliš vysoký, aby bylo možno dospět k závěru, že trh je otevřen hospodářské soutěži, ačkoli již v předchozích rozhodnutích uvedla, že tržní podíly ve výši 86,7 % a 73,6 % nejsou příliš vysoké, zohlední-li se další okolnosti (rozhodnutí Komise 2007/706/ES ze dne 29. října 2007 a rozhodnutí Komise 2006/422/ES ze dne 29. října 2007).


title: Věc T-576/20: Žaloba podaná dne 17. září 2020 – Evropská vodní doprava-sped. a další v. Parlament a Rada

text:
               14.12.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 433/53

      Žaloba podaná dne 17. září 2020 – Evropská vodní doprava-sped. a další v. Parlament a Rada
      (Věc T-576/20)
      (2020/C 433/68)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobci: Evropská vodní doprava-sped. s. r. o. (Praha, Česká republika), Konakl s. r. o. (Klíčany, Česká republika), Eurex AD s. r. o. (Děčín, Česká republika), Ladislav Říha (Heřmanov, Česká republika), Vladimír Hurych (Ústí nad Labem, Česká republika) (zástupce: A. Verny, advokát)

         Žalovaní: Evropský parlament a Rada Evropské unie

         Návrhová žádání

      Žalobci navrhují, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil nařízení (EU) 2020/1054 (1), kterým se mění nařízení (ES) č. 561/2006 a (EU) č. 165/2014, která byla přijata na základě směrnice (EU) 2018/957 (2), kterou se mění směrnice 96/71/ES (3) o vysílání pracovníků;

                  —

                  zrušil nařízení (EU) 2020/1055 (4), kterým se mění nařízení (ES) č. 1071/2009, (ES) č. 1072/2009 a (EU) č. 1024/2012, která byla přijata na základě směrnice (EU) 2018/957, kterou se mění směrnice 96/71/ES o vysílání pracovníků;

                  —

                  zrušil směrnici (EU) 2020/1057 (5), kterou se stanoví pravidla pro použití směrnic 96/71/ES a 2014/67/EU a kterou se mění směrnice 2006/22/ES (6), která byla přijata na základě směrnice (EU) 2018/957, kterou se mění směrnice 96/71/ES o vysílání pracovníků;

                  —

                  pokud to bude považováno za přípustné, spojit řízení o této věci ke společnému rozhodnutí s řízeními ve věcech C-626/18 a C-620/18 na základě analogického použití článku 68 jednacího řádu Tribunálu;

                  —

                  uložit Evropskému parlamentu a Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení podle čl. 87 druhého pododstavce jednacího řádu Tribunálu.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládají žalobci následující žalobní důvody.
      Hlavním předmětem žaloby jsou podle prvních tří návrhových žádání, která byla podána včas, údajně diskriminující a z hlediska hospodářské soutěže znevýhodňující ustanovení právních norem Evropského parlamentu a Rady Evropské unie, které byly přijaty na základě směrnice (EU) 2018/957, kterou se mění směrnice 96/71/ES o vysílání pracovníků.
      Podle názoru žalobců obsahují výše uvedené právní předpisy značné zvýhodnění pro oblast silniční dopravy ve formě tzv. „balíčku mobility“ ve srovnání s kogentními ustanoveními, která se na žalobce nadále vztahují podle směrnice (EU) 2018/957.
      Podpůrně žalobci navrhují, podobně jako Polská republika v řízení ve věci C-626/18 a Maďarská republika v řízení ve věci C-620/18, aby byla směrnice (EU) 2018/957 částečně nebo podpůrně v celém rozsahu zrušena, jelikož představuje základ pro popsanou diskriminaci oblasti, v níž žalobci poskytují služby.

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2020/1054 ze dne 15. července 2020, kterým se mění nařízení (ES) č. 561/2006, pokud jde o minimální požadavky na maximální denní a týdenní dobu řízení, minimální přestávky v řízení a týdenní doby odpočinku, a nařízení (EU) č. 165/2014, pokud jde o určování polohy pomocí tachografů (Úř. věst. 2020, L 249, s. 1).

         (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2018/957 ze dne 28. června 2018, kterou se mění směrnice 96/71/ES o vysílání pracovníků v rámci poskytování služeb (Úř. věst. 2018, L 173, s. 16).

         (3)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 96/71/ES ze dne 16. prosince 1996 o vysílání pracovníků v rámci poskytování služeb (Úř. věst. 1997, L 18, s. 1).

         (4)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2020/1055 ze dne 15. července 2020, kterým se mění nařízení (ES) č. 1071/2009, (ES) č. 1072/2009 a (EU) č. 1024/2012 za účelem jejich přizpůsobení vývoji v odvětví silniční dopravy (Úř. věst. 2020, L 249, s. 17).

         (5)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2020/1057 ze dne 15. července 2020, kterou se stanoví zvláštní pravidla o vysílání řidičů v odvětví silniční dopravy, pokud jde o směrnice 96/71/ES a 2014/67/EU, a kterou se mění směrnice 2006/22/ES, pokud jde o požadavky na prosazování, a nařízení (EU) č. 1024/2012 (Úř. věst. 2020, L 249, s. 49).

         (6)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/22/ES ze dne 15. března 2006 o minimálních podmínkách pro provedení nařízení Rady (EHS) č. 3820/85 a (EHS) č. 3821/85 o předpisech v sociální oblasti týkajících se činností v silniční dopravě a o zrušení směrnice Rady 88/599/EHS (Úř. věst. 2006, L 102, s. 35).


title: Věc T-586/20: Žaloba podaná dne 24. září 2020 – MN v. Europol

text:
               14.12.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 433/55

      Žaloba podaná dne 24. září 2020 – MN v. Europol
      (Věc T-586/20)
      (2020/C 433/69)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: MN (zástupci: S. Orlandi a T. Martin, advokáti)

         Žalovaná: Agentura Evropské unie pro spolupráci v oblasti prosazování práva (Europol)

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí ze dne 6. března 2020 o neprodloužení jeho smlouvy na dobu neurčitou;

                  —

                  uložil Europolu, aby mu zaplatil částku 25 000 eur jako náhradu morální újmy, kterou mu napadené rozhodnutí způsobuje;

                  —

                  uložil Europolu náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce dva žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z protiprávnosti kritéria použitého k odůvodnění neprodloužení smlouvy žalobce na dobu neurčitou v rozsahu, v němž neumožňuje určit zájem služby.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod, který je uplatněn podpůrně, vychází z několika zjevně nesprávných posouzení, jimiž je stiženo napadené rozhodnutí.


title: Věc T-608/20: Žaloba podaná dne 29. září 2020 – JD v. EIB

text:
               14.12.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 433/56

      Žaloba podaná dne 29. září 2020 – JD v. EIB
      (Věc T-608/20)
      (2020/C 433/71)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: JD (zástupce: H. Hansen, advokát)

         Žalovaná: Evropská investiční banka (EIB)

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil jednak rozhodnutí ukládající žalobci povinnost podepsat dodatek k jeho pracovní smlouvě, jímž se vzdal nároku na zaručené dávky, a jednak znemožnil žalobci nastoupit do služebního poměru u žalované, ledaže podepíše uvedený dodatek, který se projevil a) dopisem žalované žalobci ze dne 20. ledna 2020, který byl zaslán pouze e-mailem ze dne 23. ledna 2020, b) e-mailovou korespondenci mezi žalovanou a žalobcem v období od 29. ledna 2020 do 7. února 2020, a c) dopisem zaslaným žalobcem dne 3. března 2020;

                  —

                  zrušil rozhodnutí o správním přezkumu potvrzující původní rozhodnutí, které se projevilo dopisem žalované právníkovi žalobce ze dne 18. června 2020, ale které bylo zasláno pouze e-mailem ze dne 19. června 2020;

                  —

                  nařídil žalované, aby vzala zpět svůj dopis ze dne 20. ledna 2020, dopis ze dne 18. června 2020, jakož i související výzvu žalobci, aby podepsal dotčený dodatek jako podmínku pro vstup do služebního poměru;

                  —

                  opravil lékařské potvrzení vystavené pracovním lékařem žalované ze dne 10. ledna 2020 a zaslané elektronickou poštou žalobci téhož dne, jelikož neměl obsahovat ustanovení, podle kterého již existoval zdravotní stav, který by mohl způsobit jeho invaliditu v budoucnu;

                  —

                  nařídil žalované, aby žalobci nabídla reálnou možnost nastoupit do služebního poměru u EIB se zpětně vyplacenou odměnou a dávkami ode dne nástupu do smluvního poměru, tedy od 1. února 2020, nebo podpůrně, aby mu poskytla následující náhrady:

                  —

                  uložil žalované, aby žalobci vyplatila náhradu škody ve výši čtyř ročních platů, tedy 367 499,52 eur;

                  —

                  v každém případě nařídil vyplacení následující náhrady škody:

                              —

                              uložil žalované, aby žalobci zaplatila částku 20 000 eur jako náhradu nemajetkové újmy;

                              —

                              uložil žalované, aby žalobci zaplatila částku 2 104,19 eur jako náhradu nákladů na stěhování;

                              —

                              uložil žalované, aby žalobci zaplatila částku 15 312,48 eur jako náhradu neuhrazeného příspěvku na zařízení;

                              —

                              v každém případě uložil žalované, aby žalobci zaplatila částku 15 000 eur z titulu nákladů na právní zastoupení před podáním projednávané žaloby, jelikož tyto odměny nejsou zahrnuty do nákladů řízení hrazených žalobcem, přičemž žalobce si výslovně vyhradil právo na zvýšení tohoto bodu návrhových žádání v průběhu řízení;

                  —

                  uložil žalované náhradu veškerých nákladů řízení; a

                  —

                  vyhradil veškerá práva žalobce.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce sedm žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z porušení podstatné formální náležitosti

                              —

                              Žalobce tvrdí, že lékařské potvrzení pracovního lékaře ze dne 10. ledna 2020 obsahovalo osobní údaje žalobce, které překračovaly meze toho, co bylo nutno zpřístupnit na základě použitelného právního rámce.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z porušení právní normy týkající se provádění Smluv

                              —

                              Žalobce tvrdí, že neexistoval žádný právní základ umožňující vyloučit žalobce z pojistných dávek nebo z pojistného krytí;

                              —

                              Žalobce dále tvrdí, že žalovaná nesprávně vyložila čl. 6–1 Pravidel systému důchodového pojištění, když uplatnila argument vycházející z článku 32 pracovního řádu ostatních zaměstnanců Evropské unie;

                              —

                              Mimoto výklad čl. 6–1 Pravidel systému důchodového pojištění podaný žalovanou je v rozporu jednak s historií těchto Pravidel a jednak s komunikací žalované s jejími zaměstnanci.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z porušení právní normy týkající se provádění Smluv

                              –

                              Tímto žalobním důvodem žalobce tvrdí, že neexistoval žádný právní základ pro povinnost uloženou ze strany žalované podepsat dodatek k pracovní smlouvě, na jehož základě se vzdal některých práv sociálního zabezpečení.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení Smluv, a zejména různých ustanovení Listiny základních práv Evropské unie

                              —

                              Žalobce tvrdí, že jednání žalované je diskriminační a porušuje čl. 21 odst. 1 a čl. 34 odst. 1 Listiny;

                              —

                              Tvrdí, že byla porušena procesní práva žalobce podle článku 41 a jeho právo na přístup k dokumentům podle článku 42 Listiny;

                              —

                              Kromě toho byla rovněž porušena práva žalobce na základě Listiny na účinnou právní ochranu a na spravedlivý proces.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vycházející z porušení podstatné formální náležitosti

                              —

                              Žalobce tvrdí, že lékařské hodnocení předcházející přijetí do zaměstnání musí být provedeno na základě osobního lékařského posudku, což se v projednávané věci nestalo.

                  6.

                  Šestý žalobní důvod vycházející z porušení podstatné formální náležitosti

                              —

                              Žalobce tvrdí, že napadené potvrzující rozhodnutí bylo přijato osobami, které údajně jednaly na základě přenesení kontrolních pravomocí prezidenta EIB, přičemž pro takové přenesení pravomoci neexistoval právní základ;

                              —

                              Podpůrně, i kdyby měl prezident EIB možnost platně přenést své kontrolní pravomoci, napadené potvrzující rozhodnutí musí být zrušeno, protože bylo přijato osobami, které se nacházely ve střetu zájmů, a tudíž nebyly nestranné. Došlo tedy k porušení zásady řádné správy a požadavků vyplývajících z článku 41 Listiny.

                  7.

                  Sedmý žalobní důvod, v němž žalobce odkazuje na prostředky nápravy, jež v projednávané věci požadoval

                              —

                              Žalobce se primárně domáhá plnění své smlouvy, to znamená, aby mu bylo povoleno uzavřít smlouvu s retroaktivním vyplacením jeho platu;

                              —

                              Podpůrně se žalobce domáhá přiznání náhrady škody ve výši platu za dobu určitou dohodnutou mezi účastníky řízení;

                              —

                              V každém případě, tedy nezávisle na otázce, zda Tribunál vyhoví primárnímu nebo podpůrnému návrhu žalobce, aby mu byla přiznána náhrada za různé škody vzniklé z důvodu protiprávního jednání a protiprávních rozhodnutí žalované.


title: Věc T-614/20: Žaloba podaná dne 1. října 2020 – Casino, Guichard-Perrachon v. Komise

text:
               14.12.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 433/58

      Žaloba podaná dne 1. října 2020 – Casino, Guichard-Perrachon v. Komise
      (Věc T-614/20)
      (2020/C 433/72)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Casino, Guichard-Perrachon (Saint-Étienne, Francie) (zástupci: O. de Juvigny, A. Sunderland, I. Simic a G. Aubron, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil na základě článku 263 SFEU rozhodnutí Evropské komise C(2020) 5192 final ze dne 23. července 2020;

                  —

                  uložil Komisi náhradu veškerých nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu své žaloby se žalobkyně dovolává jediného žalobního důvodu vycházejícího z protiprávnosti napadeného rozhodnutí vzhledem k tomu, že bylo přijato na základě dokumentů získaných Komisí při příležitosti předběžných inspekcí vedených na základě protiprávních rozhodnutí, které byly předmětem žalob na neplatnost ve věcech T-249/17, Casino, Guichard-Perrachon v. Komise a T-538/19, Casino, Guichard-Perrachon v. Komise.


title: Věc T-618/20: Žaloba podaná dne 5. října 2020 – FZ a další v. Komise

text:
               14.12.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 433/59

      Žaloba podaná dne 5. října 2020 – FZ a další v. Komise
      (Věc T-618/20)
      (2020/C 433/73)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobci: FZ a 17 dalších žalobců (zástupce: J.-N. Louis, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobci navrhují, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Komise, kterým se vydává výplatní páska žalobců za prosinec 2019 v rozsahu, v němž poprvé uplatňuje opravný koeficient stanovený se zpětnou účinností od 1. dubna do 1. července 2019;

                  —

                  uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby žalobci uplatňují žalobní důvody vycházející z porušení článků 64 a 65 služebního řádu úředníků Evropské unie (dále jen „služební řád“), z porušení zásady rovného zacházení z hlediska rovnocennosti kupní síly a ze zjevně nesprávného posouzení.
      Žalobci se domnívají, že za účelem stanovení opravného koeficientu použitelného na odměny žalobců vyslaných mimo Unii musí EUROSTAT shromažďovat údaje specifické pro jejich místo výkonu zaměstnání v souladu s podmínkami pro použití článků 64 a 65 služebního řádu, které jsou stanoveny v příloze XI.
      Žalobci rovněž tvrdí, že koeficienty stanovené v rámci dohody o mezinárodní spolupráci mezi EUROSTATEM, OECD a OSN klesly od ledna 2018 do ledna 2019 z 239,7 na 94,0, zatímco za stejné období byly koeficienty uplatňované na odměny zaměstnanců OSN zvýšeny s ohledem na inflaci. V roce 2017 prošel konžský frank (CDF) silnou devalvací vůči dolaru (USD) a euru spolu s výraznou inflací, která vedla k výraznému nárůstu cen v USD na základě analýz MMF.
      Podle žalobců žalovaná nevysvětluje, jak uplatněné koeficienty zohledňují tyto podstatné skutečnosti.


title: Věc T-619/20: Žaloba podaná dne 5. října 2020 – FJ a další v. ESVČ

text:
               14.12.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 433/60

      Žaloba podaná dne 5. října 2020 – FJ a další v. ESVČ
      (Věc T-619/20)
      (2020/C 433/74)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobci: FJ a pět dalších žalobců (zástupce: J.-N. Louis, advokát)

         Žalovaná: Evropská služba pro vnější činnost

         Návrhová žádání

      Žalobci navrhují, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil výplatní pásku žalobců za prosinec 2019 v rozsahu, v němž poprvé uplatňuje opravné koeficienty stanovené se zpětnou účinností od 1. dubna do 1. července 2019;

                  —

                  uložil Evropské službě pro vnější činnost náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby žalobci uplatňují žalobní důvody vycházející z porušení článků 64 a 65 služebního řádu úředníků Evropské unie (dále jen „služební řád“), z porušení zásady rovného zacházení z hlediska rovnocennosti kupní síly a ze zjevně nesprávného posouzení.
      Žalobci se domnívají, že za účelem stanovení opravného koeficientu použitelného na odměny žalobců vyslaných mimo Unii musí EUROSTAT shromažďovat údaje specifické pro jejich místo výkonu zaměstnání v souladu s podmínkami pro použití článků 64 a 65 služebního řádu, které jsou stanoveny v příloze XI.
      Žalobci rovněž tvrdí, že koeficienty stanovené v rámci dohody o mezinárodní spolupráci mezi EUROSTATEM, OECD a OSN klesly od ledna 2018 do ledna 2019 z 239,7 na 94,0, zatímco za stejné období byly koeficienty uplatňované na odměny zaměstnanců OSN zvýšeny s ohledem na inflaci. V roce 2017 prošel konžský frank (CDF) silnou devalvací vůči dolaru (USD) a euru spolu s výraznou inflací, která vedla k výraznému nárůstu cen v USD na základě analýz MMF.
      Podle žalobců žalovaná nevysvětluje, jak uplatněné koeficienty zohledňují tyto podstatné skutečnosti.


title: Věc T-625/20: Žaloba podaná dne 5. října 2020 – Les Mousquetaires a ITM v. Evropská komise

text:
               14.12.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 433/60

      Žaloba podaná dne 5. října 2020 – Les Mousquetaires a ITM v. Evropská komise
      (Věc T-625/20)
      (2020/C 433/75)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Les Mousquetaires (Paříž, Francie), ITM Entreprises (Paříž) (zástupci: N. Jalabert-Doury a K. Mebarek, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí ze dne 23. července 2020 ohledně řízení týkající se použití čl. 18 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 01/2003 (Věc AT.40466 – Alliance Casino Sa Intermarché);

                  —

                  uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu své žaloby se žalobkyně dovolávají jediného žalobního důvodu vycházejícího z porušení práva na spravedlivý proces, čl. 18 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 01/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích [101 a 102 SFEU] (Úř. věst. 2003, L 1, s. 1) a nedostatku právního základu v rozsahu, v němž napadené rozhodnutí údajně žalobkyním ukládá, aby identifikovaly schůze a sdělily nové informace, které již Komise získala a které poté Tribunál Evropské unie shledal neplatnými.


title: Věc T-629/20: Žaloba podaná dne 15. října 2020 – Delifruit v. Komise

text:
               14.12.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 433/61

      Žaloba podaná dne 15. října 2020 – Delifruit v. Komise
      (Věc T-629/20)
      (2020/C 433/76)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Delifruit, SA (Guayaquil, Ekvádor) (zástupci: K. Van Maldegem, P. Sellar a S. Saez Moreno, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  prohlásil žalobu za přípustnou a opodstatněnou;

                  —

                  částečně zrušil napadený akt, ve znění opravy nařízení Komise (EU) 2020/1085 v rozsahu, v němž stanoví maximální limity reziduí pro chlorpyrifos v banánech na 0,01 mg/kg; a

                  —

                  uložil Evropské komisi náhradu nákladů tohoto řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Žalobkyně se domáhá částečného zrušení nařízení Komise (EU) 2020/1085 ze dne 23 července 2020, který se mění přílohy II a V nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 396/2005, pokud jde o maximální limity reziduí pro chlorpyrifos a chlorpyrifos-methyl v některých produktech a na jejich povrchu (1), ve znění opravy nařízení Komise (EU) 2020/1085 (2).
      Na podporu žaloby žalobkyně tvrdí, že se Komise dopustila zjevně nesprávného posouzení, když při svém posouzení, které vedlo k přijetí napadeného aktu, nezohlednila relevantní faktor (věcnou studii vyvracející jeden z údajných důvodů pro přijetí maximálního limitu reziduí), a tím také porušila čl. 14 odst. 2 písm. a) a f) nařízení č. 396/2005, který vyžaduje, aby byly zohledněny všechny relevantní a dostupné údaje.

         (1)  Úř. věst. 2020 L 239, s. 7

         (2)  Úř. věst. 2020 L 245, s. 31


title: Věc T-638/20: Žaloba podaná dne 15. října 2020 – JP v. Komise

text:
               14.12.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 433/62

      Žaloba podaná dne 15. října 2020 – JP v. Komise
      (Věc T-638/20)
      (2020/C 433/77)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: JP (zástupci: S. Rodrigues a A. Champetier, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí ze dne 17. července 2019 o nezařazení žalobce na rezervní seznam úspěšných kandidátů výběrového řízení EPSO/AD/363/18 – Administrátoři (AD 7), jakož i rozhodnutí ze dne 10. prosince 2019 o zamítnutí žádosti žalobce o přezkoumání;

                  —

                  zrušil rozhodnutí ze dne 7. července 2020 o zamítnutí stížnosti žalobkyně ze dne 5. března 2020;

                  —

                  uložil žalované, aby nahradila újmu, kterou žalobce utrpěl; a

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce tři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z porušení zásady, podle níž členové výběrové komise musí mít způsobilost nezbytnou k objektivnímu posouzení výkonu a odborné kvalifikace uchazečů u zkoušky v dané oblasti, zadruhé porušení zásady rovného zacházení a konečně porušení zásady legitimního očekávání.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z porušení zásady, podle níž je třeba zajistit dostatečnou stabilitu ve složení výběrové komise.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející ze zjevně nesprávného posouzení.


title: Věc T-639/20: Žaloba podaná dne 22. října 2020 – TIB Chemicals v. Komise

text:
               14.12.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 433/62

      Žaloba podaná dne 22. října 2020 – TIB Chemicals v. Komise
      (Věc T-639/20)
      (2020/C 433/78)
      Jednací jazyk: Angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: TIB Chemicals AG (Mannheim, Německo) (zástupce: K. Fischer, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  částečně zrušil nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) 2020/1182 (1) ze dne 19. května 2020 v rozsahu, v němž se týká látky dioktyltin-dilaurátu; [1] stannanu, dioktyl-, bis(coco acyloxy) derivátů [2]; a v rozsahu, v němž mění přílohu VI nařízení (ES) č. 1272/2008 (2) zahrnutím této látky spolu s příslušnou klasifikací a označovacími prvky do tabulky 3 části 3 přílohy VI nařízení (ES) č. 1272/2008; a

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně sedm žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z toho, že napadené nařízení porušuje čl. 37 odst. 1 a 5 ve spojení s částí 2 Přílohy VI nařízení (ES) č. 1272/2008, neboť dostupné informace o látce obsažené v registrační dokumentaci REACH nebyly zohledněny. Toto představuje zjevně nesprávné posouzení.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že napadené nařízení porušuje články 5, 9, 36 a 37 ve spojení s částí 1 (oddíl 1.1.1.3) a částí 3 (oddíly 3.7.2.2 a 3.7.2.3) přílohy I nařízení (ES) č. 1272/2008, protože dostupné informace nebyly řádně přezkoumány, posouzeny a zohledněny v souladu s platnými vědeckými zásadami.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z toho, že napadené nařízení porušuje články 5, 36 a 37 ve spojení s částí 1 (oddíl 1.1.1.3) a částí 3 (oddíly 3.7.2.2 a 3.7.2.3) Přílohy I nařízení (ES) č. 1272/2008, protože použitý analogický přístup nebyl uskutečněn na řádném vědeckém základě a Komise nesprávně posoudila hodnotu dostupných důkazů.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z toho, že napadené nařízení bylo přijato v rozporu s čl. 36 odst. 1 písm. d) a čl. 37 odst. 5 ve spojení s částí 3 bodu 3.7 nařízení (ES) č. 1272/2008, protože Komise nemohla předložit jasné vědecké důkazy o tom, že dotyčná látka splňuje příslušnou klasifikaci pro reprodukční toxicitu (kategorie 1B) a STOT RE1.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vycházející z toho, že napadené nařízení bylo přijato v rozporu se zásadou proporcionality, jelikož klasifikace dotyčné látky není vhodná ani nezbytná. Žalobkyni byla zejména odmítnuta příležitost získat výjimku.

                  6.

                  Šestý žalobní důvod vycházející z toho, že Komise přijetím napadeného nařízení porušila čl. 37 odst. 4 nařízení (ES) č. 1272/2008 a porušila právo žalobkyně na řádnou správu a právo být vyslechnuta. Žalobkyně byla zejména zbavena přiměřené možnosti se vyjádřit k samotnému stanovisku Výboru pro posuzování rizik (RAC) a prokázat, že toto stanovisko je z vědeckého hlediska chybné.

                  7.

                  Sedmý žalobní důvod vycházející z toho, že Komise tím, že přijala napadené nařízení bez provedení a předchozí dokumentace posouzení dopadů, porušila své závazky vyplývající z interinstitucionální dohody týkající se přijímání lepších právních předpisů.

         (1)  Nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) 2020/1182 ze dne 19. května 2020, kterým se pro účely přizpůsobení technickému a vědeckému pokroku mění část 3 přílohy VI nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1272/2008 o klasifikaci, označování a balení látek a směsí (Úř. věst. L 261, s. 2)

         (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1272/2008 ze dne 16. prosince 2008 o klasifikaci, označování a balení látek a směsí, o změně a zrušení směrnic 67/548/EHS a 1999/45/ES a o změně nařízení (ES) č. 1907/2006 (Úř. věst. 2008, L 353, s. 1).


title: Věc T-646/20: Žaloba podaná dne 23. října 2020 – NG a další v. Parlament a Rada

text:
               14.12.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 433/64

      Žaloba podaná dne 23. října 2020 – NG a další v. Parlament a Rada
      (Věc T-646/20)
      (2020/C 433/79)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobci: NG a dalších 17 žalobců (zástupce: R. Martens, advokát)

         Žalovaní: Rada Evropské unie, Evropský parlament

         Návrhová žádání

      Žalobci navrhují, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil v celém rozsahu čl. 1 bod 6 písm. c) a d) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2020/1054 ze dne 15. července 2020, kterým se mění nařízení (ES) č. 561/2006, pokud jde o minimální požadavky na maximální denní a týdenní dobu řízení, minimální přestávky v řízení a týdenní doby odpočinku, a nařízení (EU) č. 165/2014, pokud jde o určování polohy pomocí tachografů;

                  —

                  uložil žalovaným náhradu veškerých nákladů řízení, včetně nákladů řízení, o nichž má být podle rozhodnutí vydaného v řízení o předběžných opatřeních rozhodnuto později.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládají žalobci pět žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod, vycházející z porušení článku 2, čl. 4 odst. 2 a článku 9 SEU, článků 18 a 95 SFEU, článku 21 Listiny základních práv Evropské unie, jakož i zásad rovnosti a nediskriminace coby obecných zásad unijního práva ve spojení s čl. 5 odst. 4 SEU a zásadou proporcionality coby základní zásadou unijního práva, spočívajícího ve skutečné a nepřímé diskriminaci.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod, vycházející z porušení článků 26 a 56 SFEU, článku 16 a čl. 52 odst. 1 Listiny základních práv Evropské unie ve spojení s čl. 5 odst. 4 SEU a zásadou proporcionality coby základní zásadou unijního práva, spočívajícího v protiprávním omezení volného pohybu služeb a svobody podnikání.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod, vycházející z porušení čl. 3 odst. 3 SEU, článků 11 a 191 SFEU, jakož i článku 37 Listiny základních práv Evropské unie, spočívajícího v zásahu do zachování, ochrany a zlepšování kvality životního prostředí.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod, vycházející z porušení čl. 296 odst. 2 SFEU, článku 5 protokolu č. 2 k SFEU, interinstitucionální dohody o zdokonalení tvorby právních předpisů a povinnosti uvést odůvodnění, spočívajícího v neuvedení podrobného odůvodnění a v neprovedení posouzení dopadů.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod, vycházející z porušení článků 91 a 94 SFEU a článku 7 Listiny základních práv Evropské unie ve spojení se základním právem na respektování soukromého a rodinného života, zaručeného článkem 8 Evropské úmluvy o lidských právech, coby základní zásady unijního práva, spočívajícího v závažném dopadu na životní úroveň a na zaměstnanost a v protiprávním zásahu do soukromého a rodinného života.


title: Věc T-653/20: Žaloba podaná dne 28. října 2020 – Mylan Ireland v. EMA

text:
               14.12.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 433/65

      Žaloba podaná dne 28. října 2020 – Mylan Ireland v. EMA
      (Věc T-653/20)
      (2020/C 433/81)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Mylan Ireland Ltd (Dublin, Irsko) (zástupce: O. Swens, advokát)

         Žalovaná: Evropská agentura pro léčivé přípravky

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  určil, že námitka protiprávnosti uplatněná žalobkyní proti závěru Výboru pro humánní léčivé přípravky, podle něhož Sanofi má status nové účinné látky, jak je uvedeno v rozhodnutí ze dne 26. srpna 2013 o udělení registrace pro „AubagioTM – Teriflunomide“, je přípustná a opodstatněná;

                  —

                  zrušil rozhodnutí Evropské agentury pro léčivé přípravky (EMA) ze dne 18. srpna 2020 o zamítnutí žádosti společnosti Mylan o registraci pro generickou verzi léčivého přípravku AubagioTM, a

                  —

                  uložil EMA náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z toho, že jelikož je námitka protiprávnosti opodstatněná, není napadené rozhodnutí právně přípustné, protože se EMA dopustila nesprávného skutkového a právního posouzení a nesplnila svou povinnost uvést odůvodnění a provést pečlivé a důkladné posouzení v souladu s článkem 296 SFEU.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází z toho, že je rovněž zpochybňována legalita napadeného rozhodnutí vzhledem k tomu, že status „nové účinné látky“ měl být opětovně posouzen po podání námitek společnosti Mylan, které byly podány během fáze podávání žádostí. EMA tedy nesplnila řádně své povinnosti, zejména povinnost provést účinné a pečlivé posouzení a uvést odůvodnění v souladu s článkem 296 SFEU, což činí napadené rozhodnutí protiprávním.


title: Věc T-657/20: Žaloba podaná dne 30. října 2020 – Ryanair v. Komise

text:
               14.12.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 433/66

      Žaloba podaná dne 30. října 2020 – Ryanair v. Komise
      (Věc T-657/20)
      (2020/C 433/82)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Ryanair DAC (Swords, Irsko) (zástupci: F. Laprévote, V. Blanc, E. Vahida, S. Rating a I. Metaxas-Maranghidis, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Evropské komise (EU) ze dne 9. června 2020 o státní podpoře SA.57410 COVID – Rekapitalizace společnosti Finnair (1) a

                  —

                  uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

            Žalobkyně rovněž navrhuje, aby byla žaloba projednána ve zrychleném řízení podle článku 23a statutu Soudního dvora.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z toho, že Komise nesprávně použila čl. 107 odst. 3 písm. b) SFEU, nekompletně použila dočasný rámec a dopustila se zjevně nesprávného posouzení, když konstatovala, že podpora je určena na nápravu vážné poruchy finského hospodářství, neboť porušila svou povinnost poměřit příznivé účinky podpory s jejími nepříznivými účinky na obchodní podmínky a zachování nenarušené hospodářské soutěže (tj. „kritérium vyváženosti“), a když konstatovala, že společnost Finnair nemá významnou tržní sílu.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že Komise porušila zvláštní ustanovení SFEU a obecné zásady unijního práva týkající se zákazu diskriminace, volného poskytování služeb a svobody usazování, které sloužily za základ pro liberalizaci letecké dopravy v Unii na sklonku 80. let. Liberalizace letecké dopravy v Unii umožnila rozvoj skutečně panevropských nízkonákladových leteckých společností. Evropská komise ponechává bez povšimnutí škodu způsobenou krizí COVID-19 těmto panevropským leteckým společnostem a jejich roli v leteckém spojení Finska, když Finsku dovolila vyhradit podporu samotné společnosti Finnair.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z toho, že Komise nezahájila formální vyšetřovací řízení navzdory vážným obtížím a porušila procesní práva žalobkyně.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z toho, že Komise porušila svou povinnost uvést odůvodnění.

         (1)  Rozhodnutí Evropské komise (EU) ze dne 9. června 2020 o státní podpoře SA.57410 COVID – Rekapitalizace společnosti Finnair, Úř. věst. 2020, C 310, s. 6


title: Věc T-658/20: Žaloba podaná dne 2. listopadu 2020 – Jakober v. EUIPO (tvar šálku)

text:
               14.12.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 433/67

      Žaloba podaná dne 2. listopadu 2020 – Jakober v. EUIPO (tvar šálku)
      (Věc T-658/20)
      (2020/C 433/83)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobce: Philip Jakober (Stuttgart, Německo) (zástupce: J. Klink, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Sporná ochranná známka: Trojrozměrná ochranná známka Evropské unie (tvar šálku) – Přihláška č. 15 963 994

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 20. srpna 2020, ve věci R 554/2020-5

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  změnil napadené rozhodnutí v tom smyslu, že odvolání je odůvodněné a je tedy třeba vyhovět zápisu přihlášky ochranné známky Unie č. 15 963 994 do rejstříku EUIPO.

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 2017/1001;

                  —

                  Porušení čl. 7 odst. 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 2017/1001.


title: Věc T-298/18: Usnesení Tribunálu ze dne 30. září 2020 – Banco Comercial Português a další v. Komise

text:
               14.12.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 433/67

      Usnesení Tribunálu ze dne 30. září 2020 – Banco Comercial Português a další v. Komise
      (Věc T-298/18) (1)

      (2020/C 433/84)
      Jednací jazyk: angličtina
      Předsedkyně devátého senátu rozhodla o vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 249, 16.7.2018.


title: Věc T-694/18: Usnesení Tribunálu ze dne 30. září 2020 – DEI v. Komise

text:
               14.12.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 433/68

      Usnesení Tribunálu ze dne 30. září 2020 – DEI v. Komise
      (Věc T-694/18) (1)

      (2020/C 433/85)
      Jednací jazyk: řečtina
      Předseda šestého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 35, 28.1.2019.


title: Žádost o poradní stanovisko Soudního dvora ESVO předložená komisí Beschwerdekommission der Finanzmarktaufsicht ve věci ADCADA Immobilien AG PCC v. Finanzmarktaufsicht (Věc E-10/20) 2020/C 436/07

text:
               17.12.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 436/9

      Žádost o poradní stanovisko Soudního dvora ESVO předložená komisí Beschwerdekommission der Finanzmarktaufsicht ve věci ADCADA Immobilien AG PCC v. Finanzmarktaufsicht
      (Věc E-10/20)
      (2020/C 436/07)
      Dne 5. srpna 2020 obdržela podatelna Soudního dvora ESVO žádost o poradní stanovisko ze dne 29. července 2020, kterou Soudnímu dvoru ESVO podala komise Beschwerdekommission der Finanzmarktaufsicht (Odvolací komise Úřadu pro dohled nad finančním trhem) ve věci ADCADA Immobilien AG PCC v. Finanzmarktaufsicht v souvislosti s následujícími otázkami:

                  1.

                  Na základě jakých kritérií je třeba posoudit, zda podle čl. 2 písm. d) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1129 ze dne 14. června 2017 o prospektu, který má být uveřejněn při veřejné nabídce nebo přijetí cenných papírů k obchodování na regulovaném trhu, byly vydány dostatečné informace o podmínkách nabídky a cenných papírech, které jsou nabízeny, tak, aby byl investor schopen rozhodnout se o koupi nebo o upsání těchto cenných papírů?

                  2.

                  Je pro posouzení, zda se jedná o veřejnou nabídku ve smyslu čl. 2 písm. d) tohoto nařízení, relevantní, zda je v propagaci uveden zřetelně viditelný odkaz „HIER INFORMIEREN“ („VÍCE INFORMACÍ ZDE“) nebo „Unverbindlich informieren“ („Nezávazné informace“) a úplné podmínky dluhopisů nejsou přístupné on-line nebo jinak obecně dostupné?

                  3.

                  Je pro účely čl. 1 odst. 4 písm. b) uvedeného nařízení důležité, aby předkladatel nabídky přijal vhodná opatření k zajištění toho, aby úplné podmínky dluhopisu byly potenciálním kupujícím sděleny pouze na požádání, přičemž je zároveň zajištěno, že tyto informace budu sděleny pouze nejvýše 149 fyzickým nebo právnickým osobám z každého členského státu, které nejsou kvalifikovanými investory?

                  4.

                  Je pro účely čl. 1 odst. 4 písm. b) uvedeného nařízení důležité, aby nabídka byla v členském státě šířena prostřednictvím různých médií? Pokud ano, za jakých podmínek musí být nabídka představená v různých médiích považována za veřejnou konsolidovanou nabídku stejného cenného papíru a za jakých podmínek jde o novou nabídku? Je možné snížit počet 150 fyzických nebo právnických osob z každého členského státu tím, že se nabídka rozdělí mezi různá média?


title: Věc T-151/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 28. října 2020 – Ben Ali v. Rada („Společná zahraniční a bezpečnostní politika – Omezující opatření přijatá vzhledem k situaci v Tunisku – Omezující opatření přijatá vůči osobám odpovědným za zneužívání veřejných prostředků a fyzickým nebo právnickým osobám, subjektům nebo orgánům, které jsou s nimi spojeny – Seznam osob, subjektů a orgánů, jimž se zmrazují finanční prostředky a hospodářské zdroje – Ponechání jména žalobce na seznamu – Právo na obhajobu – Právo na účinnou soudní ochranu – Přiměřená lhůta pro vydání rozhodnutí – Dostatečný skutkový základ – Lhůta pro podání opravného prostředku – Právní pomoc – Odkladný účinek – Přípustnost – Podmínky“)

text:
               21.12.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 443/19

      Rozsudek Tribunálu ze dne 28. října 2020 – Ben Ali v. Rada
      (Věc T-151/18) (1)

      („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vzhledem k situaci v Tunisku - Omezující opatření přijatá vůči osobám odpovědným za zneužívání veřejných prostředků a fyzickým nebo právnickým osobám, subjektům nebo orgánům, které jsou s nimi spojeny - Seznam osob, subjektů a orgánů, jimž se zmrazují finanční prostředky a hospodářské zdroje - Ponechání jména žalobce na seznamu - Právo na obhajobu - Právo na účinnou soudní ochranu - Přiměřená lhůta pro vydání rozhodnutí - Dostatečný skutkový základ - Lhůta pro podání opravného prostředku - Právní pomoc - Odkladný účinek - Přípustnost - Podmínky“)
      (2020/C 443/22)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Slim Ben Tijani Ben Haj Hamda Ben Ali (Verneuil-l’Étang, Francie) (zástupce: K. Lara, advokát)

         Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: S. Lejeune, A. Jaume a V. Piessevaux, zmocněnci)

         Předmět

      Návrh na základě článku 263 SFEU znějící na zrušení zrušil rozhodnutí Rady (SZBP) 2018/141 ze dne 29. ledna 2018, kterým se mění rozhodnutí 2011/72/SZBP o omezujících opatřeních vůči některým osobám a subjektům vzhledem k situaci v Tunisku (Úř. věst. 2018, L 25, s. 38), rozhodnutí Rady (SZBP) 2019/135 ze dne 28. ledna 2019, kterým se mění rozhodnutí 2011/72/SZBP o omezujících opatřeních vůči některým osobám a subjektům vzhledem k situaci v Tunisku (Úř. věst. 2019, L 25, s. 23), a rozhodnutí Rady (SZBP) 2020/117 ze dne 27. ledna 2020, kterým se mění rozhodnutí 2011/72/SZBP o omezujících opatřeních vůči některým osobám a subjektům vzhledem k situaci v Tunisku (Úř. věst. 2020, L 22, s. 31), v rozsahu, v němž se tyto akty týkají žalobce.

         Výrok

                  1)

                  Rozhodnutí Rady (SZBP) 2018/141 ze dne 29. ledna 2018, kterým se mění rozhodnutí 2011/72/SZBP o omezujících opatřeních vůči některým osobám a subjektům vzhledem k situaci v Tunisku a rozhodnutí Rady (SZBP) 2019/135 ze dne 28. ledna 2019, kterým se mění rozhodnutí 2011/72/SZBP o omezujících opatřeních vůči některým osobám a subjektům vzhledem k situaci v Tunisku se zrušují v rozsahu, v němž se týkají Slim Ben Tijani Ben Haj Hamda Ben Aliho.

                  2)

                  Ve zbývající části se žaloba zamítá.

                  3)

                  Rada Evropské unie ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené S. Ben Tijani Ben Haj Hamda Ben Alim.

         (1)  Úř. věst. C 263 ze dne 5.8.2019.


title: Věc T-307/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 15. října 2020 – Zhejiang Jiuli Hi-Tech Metals v. Komise („Dumping – Dovoz některých bezešvých trubek a dutých profilů z nerezavějící oceli pocházejících z Čínské lidové republiky – Uložení konečného antidumpingového cla – Právo na obhajobu – Výpočet dumpingového rozpětí – Srovnatelná země – Újma – Příčinná souvislost“)

text:
               21.12.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 443/20

      Rozsudek Tribunálu ze dne 15. října 2020 – Zhejiang Jiuli Hi-Tech Metals v. Komise
      (Věc T-307/18) (1)

      („Dumping - Dovoz některých bezešvých trubek a dutých profilů z nerezavějící oceli pocházejících z Čínské lidové republiky - Uložení konečného antidumpingového cla - Právo na obhajobu - Výpočet dumpingového rozpětí - Srovnatelná země - Újma - Příčinná souvislost“)
      (2020/C 443/23)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Zhejiang Jiuli Hi-Tech Metals Co. Ltd (Huzhou City, Čína) (zástupci: K. Adamantopoulos a P. Billiet, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Demeneix, M. França, N. Kuplewatzky a E. Schmidt, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh na základě článku 263 SFEU znějící na zrušení prováděcího nařízení Komise (EU) 2018/330 ze dne 5. března 2018, kterým se ukládá konečné antidumpingové clo na dovoz některých bezešvých trubek a dutých profilů z nerezavějící oceli pocházejících z Čínské lidové republiky na základě přezkumu před pozbytím platnosti podle čl. 11 odst. 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/1036 (Úř. věst. 2018, L 63, s. 15), v rozsahu v němž se týče žalobkyně.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti Zhejiang Jiuli Hi-Tech Metals Co. Ltd. se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 240, 9.7.2018.


title: Spojené věci T-389/19 až T 394/19, T 397/19, T 398/19, T 403/19, T 404/19, T 406/19, T 407/19, T 409/19 až T 414/19, T 416/19 až T 418/19, T 420/19 až T 422/19, T 425/19 až T 427/19, T 429/19 až T 432/19, T 435/19, T 436/19, T 438/19 až T 442/19, T 444/19 až T 446/19, T 448/19, T 450/19 až T 454/19, T 463/19 a T 465/19: Rozsudek Tribunálu ze dne 15. října 2020 – Coppo Gavazzie a další v. Parlament („Institucionální právo – Jednotný status poslance Evropského parlamentu – Poslanci Evropského parlamentu zvolení v italských okrscích – Přijetí rozhodnutí Ufficio di Presidenza della Camera dei deputati (úřad předsednictva Poslanecké sněmovny, Itálie) č. 14/2018 o důchodech – Změna výše důchodů italských národních poslanců – Odpovídající změna výše důchodů některých bývalých poslanců Evropského parlamentu zvolených v Itálii provedená Evropským parlamentem – Pravomoc autora aktu – Povinnost uvést odůvodnění – Nabyté nároky – Právní jistota – Legitimní očekávání – Právo na vlastnictví – Přiměřenost – Rovné zacházení“)

text:
               21.12.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 443/20

      Rozsudek Tribunálu ze dne 15. října 2020 – Coppo Gavazzie a další v. Parlament
      (Spojené věci T-389/19 až T 394/19, T 397/19, T 398/19, T 403/19, T 404/19, T 406/19, T 407/19, T 409/19 až T 414/19, T 416/19 až T 418/19, T 420/19 až T 422/19, T 425/19 až T 427/19, T 429/19 až T 432/19, T 435/19, T 436/19, T 438/19 až T 442/19, T 444/19 až T 446/19, T 448/19, T 450/19 až T 454/19, T 463/19 a T 465/19) (1)

      („Institucionální právo - Jednotný status poslance Evropského parlamentu - Poslanci Evropského parlamentu zvolení v italských okrscích - Přijetí rozhodnutí Ufficio di Presidenza della Camera dei deputati (úřad předsednictva Poslanecké sněmovny, Itálie) č. 14/2018 o důchodech - Změna výše důchodů italských národních poslanců - Odpovídající změna výše důchodů některých bývalých poslanců Evropského parlamentu zvolených v Itálii provedená Evropským parlamentem - Pravomoc autora aktu - Povinnost uvést odůvodnění - Nabyté nároky - Právní jistota - Legitimní očekávání - Právo na vlastnictví - Přiměřenost - Rovné zacházení“)
      (2020/C 443/24)
      Jednací jazyk: italština

         Účastníci řízení

         Žalobci: Maria Teresa Coppo Gavazzi (Milán, Itálie) a 48 dalších žalobců, jejichž seznam je uveden v příloze rozsudku (zástupce: M. Merola, advokát)

         Žalovaný: Evropský parlament (zástupkyně: S. Seyr a S. Alves, zmocněnkyně)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 263 SFEU a znějící na zrušení oznámení ze dne 11. dubna 2019 a v případě žalobce ve věci T-465/19 oznámení ze dne 11. června 2019, vyhotovených v případě každého ze žalobců Parlamentem a týkajících se úpravy výše důchodů, které žalobci pobírají, v návaznosti na nabytí účinnosti dne 1. ledna 2019 rozhodnutí Ufficio di Presidenza della Camera dei deputati č. 14/2018.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba ve věci T-453/19, Panusa v. Parlament se pro nepřípustnost odmítá.

                  2)

                  Ostatní žaloby se zamítají.

                  3)

                  Maria Teresa Coppo Gavazzi a další žalobci, jejichž jména jsou uvedena v příloze rozsudku, ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropským parlamentem.

         (1)  Úř. věst. C 270, 12.8.2019.


title: Věc T-624/20: Žaloba podaná dne 9. října 2020 – MV v. Komise

text:
               21.12.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 443/22

      Žaloba podaná dne 9. října 2020 – MV v. Komise
      (Věc T-624/20)
      (2020/C 443/26)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: MV (zástupci: G. Pandey, D. Rovetta a V. Villante, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Evropského úřadu pro výběr personálu (EPSO) ze dne 30. června 2020, kterým byla zamítnuta stížnost žalobce ve smyslu čl. 90 odst. 2 služebního řádu úředníků Evropské unie podaná dne 27. ledna 2020 a jeho návrh na náhradu újmy ve výši 50 000 eur;

                  —

                  zrušil rozhodnutí Evropského úřadu pro výběr personálu (EPSO)/výběrové komise ze dne 29. října 2019, kterým byla zamítnuta žádost žalobce o přezkoumání rozhodnutí výběrové komise nepřipustit ho do další fáze výběrového řízení;

                  —

                  zrušil rozhodnutí ze dne 5. června 2019 zveřejněné na online účtu EPSO o nezařazení žalobce do návrhu seznamu úředníků vybraných pro účely výběrového řízení EPSO/AD/364/19 – 3- Úředníci pro otázky bezpečnosti;

                  —

                  zrušil oznámení o otevřeném výběrovém řízení EPSO/AD/364/19 – 3- Úředníci pro otázky bezpečnosti zveřejněné dne 24. ledna 2019 a celý návrh seznamu úředníků vybraných za účelem účasti ve zmíněném výběrovém řízení;

                  —

                  a kromě toho:

                              —

                              nejprve – v případě potřeby – rozhodl, že je článek 90 služebního řádu neplatný a v tomto řízení se nepoužije podle článku 270 SFEU;

                              —

                              nařídil provedení požadovaných důkazních opatření, jak jsou uvedena v této žalobě;

                              —

                              rozhodl, že Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady vynaložené žalobcem v tomto soudním řízení;

                              —

                              uložil žalované, aby žalobci vyplatila náhradu újmy ve výši 50 000 eur vzniklou v důsledku výše zmíněných napadených protiprávních rozhodnutí.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce čtyři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází ze zjevně nesprávného posouzení ze strany EPSO/výběrové komise při hodnocení odborné praxe žalobce – porušení přílohy II dotčeného oznámení o výběrovém řízení, v níž se upřesňuje požadovaná odborná praxe.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází z porušení článků 1, 2, 3 a 4 nařízení Rady č. 1 ze dne 15. dubna 1958 (1), z porušení článků 1d a 28 služebního řádu a čl. 1 odst. 1 písm. f) přílohy III tohoto služebního řádu a z porušení zásad rovného zacházení a zákazu diskriminace a rovněž vychází z námitky protiprávnosti oznámení o výběrovém řízení podle článku 277 SFEU.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vychází z námitky protiprávnosti hodnocení zkušeností a bodu 2.4 Obecných pravidel pro otevřená výběrová řízení, jakož i článku 5 přílohy III služebního řádu ve smyslu článku 277 SFEU a z porušení čl. 1 písm. d) a článků 4, 7 a 29 služebního řádu.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vychází z námitky protiprávnosti celé přílohy II dotčeného oznámení o výběrovém řízení ve smyslu článku 277 SFEU a z porušení čl. 1 písm. d) služebního řádu.

         (1)  Nařízení č. 1 ze dne 15. dubna 1958 o užívání jazyků v Evropském hospodářském společenství (Úř. věst. 1958, 17, s. 385; Zvl. vyd. 01/01, s. 3), ve znění pozdějších předpisů.


title: Věc T-627/20: Žaloba podaná dne 12. října 2020 – LAICO v. Rada

text:
               21.12.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 443/23

      Žaloba podaná dne 12. října 2020 – LAICO v. Rada
      (Věc T-627/20)
      (2020/C 443/27)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Libyan African Investment Co. (LAICO) (Tripolis, Libye) (zástupci: A. Bahrami a N. Korogiannakis, advokáti)

         Žalovaná: Rada Evropské unie

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil prováděcí rozhodnutí Rady (SZBP) 2020/1137 ze dne 30. července 2020, kterým se provádí rozhodnutí (SZBP) 2015/1333 o omezujících opatřeních s ohledem na situaci v Libyi (1), v rozsahu, v němž se název žalobkyně ponechává na seznamu subjektů uvedeném v příloze IV rozhodnutí Rady (SZBP) 2015/1333 ze dne 31. července 2015 o omezujících opatřeních s ohledem na situaci v Libyi a o zrušení rozhodnutí 2011/137/SZBP (2);

                  —

                  zrušil prováděcí nařízení Rady (EU) 2020/1130 ze dne 30. července 2020, kterým se provádí čl. 21 odst. 2 nařízení (EU) 2016/44 o omezujících opatřeních s ohledem na situaci v Libyi (3), kterým se mění příloha III nařízení Rady (EU) 2016/44 ze dne 18. ledna 2016 o omezujících opatřeních s ohledem na situaci v Libyi a o zrušení nařízení (EU) č. 204/2011 (4), v rozsahu, v němž se název žalobkyně ponechává na seznamu subjektů uvedeném v příloze III nařízení (EU) 2016/44; a

                  —

                  uložil Radě náhradu nákladů řízení, které žalobkyně vynaložila v souvislosti s touto žalobou.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně šest žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z porušení nařízení Rady (EU) 2016/44 a rozhodnutí Rady (SZBP) 2015/1333 v rozsahu, v němž nejsou splněny kumulativní podmínky pro zařazení subjektů na seznam podle bodu 3 odůvodnění rozhodnutí 2015/1333.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází z porušení povinnosti Rady přezkoumávat všechna omezující opatření, aby zajistila, že i nadále přispívají k dosahování svých cílů.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vychází ze zjevně nesprávného posouzení. Žalobkyně zejména tvrdí, že:

                              —

                              LAICO je společnost vlastněná státem a řízená valnou hromadou svých akcionářů a svým představenstvem;

                              —

                              členy představenstva společnosti LAICO jsou vysoce kvalifikovaní a zkušení odborníci; a

                              —

                              na mateřské společnosti LAICO se nevztahuje stejný druh omezení.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vychází z porušení zásady rovného zacházení.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vychází z porušení zásady proporcionality.

                  6.

                  Šestý žalobní důvod vychází z porušení povinnosti uvést odůvodnění podle článku 296 SFEU a práva na účinnou právní ochranu.

         (1)  Úř. věst. 2020, L 247, s. 40.

         (2)  Úř. věst. 2015, L 206, s. 34.

         (3)  Úř. věst. 2020, L 247, s. 14.

         (4)  Úř. věst. 2016, L 12, s. 1.


title: Věc T-634/20: Žaloba podaná dne 21. října 2020 – UPTR v. Parlament a Rada

text:
               21.12.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 443/24

      Žaloba podaná dne 21. října 2020 – UPTR v. Parlament a Rada
      (Věc T-634/20)
      (2020/C 443/28)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Unie van Professionele Transporteurs en Logistieke Ondernemers (UPTR) (Herstal, Belgie) (zástupce: F. Vanden Bogaerde, advokát)

         Žalovaní: Evropský parlament a Rada Evropské unie

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  prohlásil žalobu na neplatnost za přípustnou;

                  —

                  zrušil čl. 2 bod 4 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2020/1055 ze dne 15. července 2020, kterým se mění nařízení (ES) č. 1071/2009, (ES) č. 1072/2009 a (EU) č. 1024/2012 za účelem jejich přizpůsobení vývoji v odvětví silniční dopravy;

                  —

                  rozhodl, že o nákladech řízení bude rozhodnuto později.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z toho, že napadené ustanovení je v rozporu s čl. 3 odst. 3 SEU a zásadou volného pohybu služeb.
                  V oblasti silniční dopravy, zejména kabotáže je usilováno o postupnou liberalizaci. Napadeným ustanovení nařízení 2020/1055 dochází k regresi úrovně liberalizace, která byla v současnosti dosažena, neboť uvedené ustanovení obsahuje rozsáhlé omezení, které znevýhodňuje zejména pro dopravce, kteří jsou členy žalobkyně. Cíl zamezení zneužívání kabotáže, který tvoří základ napadeného ustanovení, je již realizován prostřednictvím jiných unijních legislativních opatření (Mobility Package).

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z porušení zásady proporcionality
                  Před přijetím nařízení, jehož je napadené ustanovení součástí, nebyla provedena žádná aktualizace posouzení dopadů, které bylo provedeno ohledně návrhu nařízení Komise. Evropský parlament a Rada přitom přijaly zásadní změny návrhu Komise a proto bylo provedení aktualizace posouzení dopadů vhodné a nezbytné.


title: Věc C-759/18: Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 3. října 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Judecătoria Rădăuţi – Rumunsko) – OF v. PG („Řízení o předběžné otázce – Soudní spolupráce v občanských věcech – Nařízení (ES) č. 2201/2003 – Pravomoc rozhodnout o návrhu na rozvod – Příslušnost ve věcech rodičovské zodpovědnosti a vyživovací povinnosti vůči nezletilému dítěti – Předložení věci soudu členského státu, jehož jsou účastníci řízení státními příslušníky – Článek 3 odst. 1 písm. b) – Bydliště nezletilého dítěte a jeho rodičů v jiném členském státě – Článek 12 odst. 1 písm. b) – Ujednání o příslušnosti – Článek 17 – Ověření příslušnosti – Pojem ‚rodičovská zodpovědnost“)

text:
               21.12.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 443/2

      Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 3. října 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Judecătoria Rădăuţi – Rumunsko) – OF v. PG
      (Věc C-759/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Soudní spolupráce v občanských věcech - Nařízení (ES) č. 2201/2003 - Pravomoc rozhodnout o návrhu na rozvod - Příslušnost ve věcech rodičovské zodpovědnosti a vyživovací povinnosti vůči nezletilému dítěti - Předložení věci soudu členského státu, jehož jsou účastníci řízení státními příslušníky - Článek 3 odst. 1 písm. b) - Bydliště nezletilého dítěte a jeho rodičů v jiném členském státě - Článek 12 odst. 1 písm. b) - Ujednání o příslušnosti - Článek 17 - Ověření příslušnosti - Pojem ‚rodičovská zodpovědnost“)
      (2020/C 443/02)
      Jednací jazyk: rumunština

         Předkládající soud

      Judecătoria Rădăuţi

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: OF

         Žalovaná: PG

         Výrok

                  1)

                  Článek 3 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 2201/2003 ze dne 27. listopadu 2003 o příslušnosti a uznávání a výkonu rozhodnutí ve věcech manželských a ve věcech rodičovské zodpovědnosti a o zrušení nařízení (ES) č. 1347/2000 musí být vykládán v tom smyslu, že pokud je návrh na rozvod podán k soudu členského státu, jehož jsou oba manželé státními příslušníky, ačkoli místo jejich obvyklého bydliště se nachází v jiném členském státě, je tento soud příslušný rozhodnout o daném návrhu na základě písmene b) uvedeného ustanovení. Souhlas žalovaného není vyžadován, a není tedy nutné přezkoumávat otázku, zda nevznesení námitky nepříslušnosti žalovaným představuje implicitní souhlas s příslušností daného soudu.

                  2)

                  Článek 3 odst. 1 a článek 17 nařízení č. 2201/2003 musí být vykládány v tom smyslu, že v situaci, jako je situace dotčená ve věci v původním řízení, okolnost, že manželský pár, jehož rozvod je navrhován, má nezletilé dítě, není relevantní pro určení soudu příslušného rozhodnout o návrhu na rozvod. Soud členského státu, jehož jsou manželé státními příslušníky a kterému žalobce podal návrh, je podle čl. 3 odst. 1 písm. b) uvedeného nařízení příslušný o návrhu rozhodnout, a nemůže tedy vznést námitku mezinárodní nepříslušnosti, a to ani v případě neexistence dohody účastníků řízení v tomto ohledu.

                  3)

                  Článek 12 odst. 1 písm. b) nařízení č. 2201/2003 musí být vykládán v tom smyslu, že pokud je soud členského státu, jehož jsou oba manželé státními příslušníky a kterému žalobce podal návrh na rozvod, příslušný ve věci rozvodu na základě čl. 3 odst. 1 písm. b) nařízení č. 2201/2003, nelze podmínku týkající se přijetí příslušnosti stanovenou v čl. 12 odst. 1 písm. b) považovat za splněnou, jelikož předmětem řízení není rodičovská zodpovědnost a žalovaný se nevyjádřil. V takové situaci soud, kterému byl předložen návrh a který je příslušný rozhodnout o rozvodu manželství, není – podle uvedeného čl. 12 odst. 1 písm. b) a čl. 3 písm. d) nařízení Rady (ES) č. 4/2009 ze dne 18. prosince 2008 o příslušnosti, rozhodném právu, uznávání a výkonu rozhodnutí a o spolupráci ve věcech vyživovacích povinností – příslušný rozhodnout o otázkách týkajících se rodičovské zodpovědnosti a vyživovací povinnosti vůči dotčenému dítěti.

                  4)

                  Pojem „rodičovská zodpovědnost“ ve smyslu nařízení č. 2201/2003 musí být vykládán v tom smyslu, že zahrnuje rozhodnutí týkající se zvláště práva péče o dítě a bydliště dítěte, ale nezahrnuje příspěvek rodičů na výživu a výchovu dítěte, který spadá pod pojem „vyživovací povinnost“ a do oblasti působnosti nařízení č. 4/2009.

         (1)  Úř. věst. C 65, 18.2.2019.


title: Věc C-251/19 P: Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 2. října 2019 – Comprojecto-Projectos e Construções, Lda, Paulo Eduardo Matos Gomes de Azevedo, Julião Maria Gomes de Azevedo, Isabel Maria Matos Gomes de Azevedo v. Evropská centrální banka („Kasační opravný prostředek – Článek 181 jednacího řádu Soudního dvora – Článek 169 jednacího řádu – Neexistence návrhových žádání – Nejasnost kasačního opravného prostředku – Zjevná nepřípustnost“)

text:
               21.12.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 443/3

      Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 2. října 2019 – Comprojecto-Projectos e Construções, Lda, Paulo Eduardo Matos Gomes de Azevedo, Julião Maria Gomes de Azevedo, Isabel Maria Matos Gomes de Azevedo v. Evropská centrální banka
      (Věc C-251/19 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Článek 181 jednacího řádu Soudního dvora - Článek 169 jednacího řádu - Neexistence návrhových žádání - Nejasnost kasačního opravného prostředku - Zjevná nepřípustnost“)
      (2020/C 443/03)
      Jednací jazyk: portugalština

         Účastníci řízení

         Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelé): Comprojecto-Projectos e Construções, Lda, Paulo Eduardo Matos Gomes de Azevedo, Julião Maria Gomes de Azevedo, Isabel Maria Matos Gomes de Azevedo (zástupce: M. Ribeiro, advogado)

         Další účastnice řízení: Evropská centrální banka (zástupci: C. Hernández Saseta a P. Ferreira Jorge, zmocněnci)

         Výrok

                  1.

                  Kasační opravný prostředek se odmítá jako zjevně nepřípustný.

                  2.

                  Comprojecto-Projectos e Construções Lda, Paulo Eduardo Matos Gomes de Azevedo, Julião Maria Gomes de Azevedo a Isabel Maria Matos Gomes de Azevedo ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou centrální bankou (ECB).

         (1)  Úř. věst. C 182, 27.5.2019


title: Věc C-378/20: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landesverwaltungsgericht Oberösterreich (Rakousko) dne 11. srpna 2020 – Stadtapotheke E

text:
               21.12.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 443/3

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landesverwaltungsgericht Oberösterreich (Rakousko) dne 11. srpna 2020 – Stadtapotheke E
      (Věc C-378/20)
      (2020/C 443/04)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Landesverwaltungsgericht Oberösterreich

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelka: Stadtapotheke E

         Žalovaný orgán: Bezirkshauptmannschaft Linz-Land

         Další účastník: AW

         Předběžné otázky

                  1.

                  Je s požadavkem nestrannosti soudu, který je zakotven v článku 47 Listiny základních práv Evropské unie, slučitelná vnitrostátní právní úprava, která soudu ukládá povinnost, aby si v průběhu řízení, jehož předmětem je udělení koncese a v němž se vyžaduje provedení důkazu formou znaleckého posudku, vyžádal posudek organizace profesní samosprávy, jejíž statutární orgány jsou většinově složeny tak, že v nich dominuje profesní skupina, jejíž zájmy jsou tendenčně odlišné od zájmů profesní skupiny uchazečů o koncesi, resp. v případě, že by tato právní úprava byla v rozporu s unijním právem, aby si vyžádal posudek úředního znalce, který je ve služebním poměru s orgánem státní správy?

                  2.

                  Je vnitrostátní právní úprava, která stanoví soudem de facto neověřitelnou prognostickou záruku zákaznického potenciálu, konkrétně ve výši 5 500 osob, v souladu s požadavky článků 15 až 17 Listiny, podle nichž je zásah do těchto záruk přípustný pouze za podmínky dodržení zásady proporcionality?


title: Věc C-407/20: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberlandesgericht Wien (Rakousko) dne 31. srpna 2020 – Österreichische Apothekerkammer v. HA

text:
               21.12.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 443/4

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberlandesgericht Wien (Rakousko) dne 31. srpna 2020 – Österreichische Apothekerkammer v. HA
      (Věc C-407/20)
      (2020/C 443/05)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Oberlandesgericht Wien

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: Österreichische Apothekerkammer

         Žalovaná: HA

         Předběžná otázka

      Musí být článek 36 SFEU vykládán v tom smyslu, že vnitrostátní zákaz zásilkového prodeje diagnostických zdravotnických prostředků in vitro k zjišťování nákazy HIV, které podle výrobce mohou být používány laiky v domácím prostředí, tedy opatření s rovnocenným účinkem ve smyslu článku 34 SFEU, je odůvodněn ochranou zdraví a života lidí?


title: Věc C-422/20: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberlandesgericht Köln (Německo) dne 8. září 2020 – RK v. CR

text:
               21.12.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 443/4

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberlandesgericht Köln (Německo) dne 8. září 2020 – RK v. CR
      (Věc C-422/20)
      (2020/C 443/06)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Oberlandesgericht Köln

         Účastníci původního řízení

         Stěžovatel: RK

         Odpůrkyně v řízení o stížnosti: CR

         Předběžné otázky

                  1.

                  Je pro prohlášení nepříslušnosti soudu, u něhož bylo řízení zahájeno dříve, podle čl. 7 písm. a) nařízení (EU) č. 650/2012 (1) nezbytné, aby tento soud prohlásil svou nepříslušnost výslovně, nebo postačuje i prohlášení, jež není výslovné, pokud z něj lze výkladem dovodit, že se tento soud prohlásil nepříslušným?

                  2.

                  Je soud členského státu, jehož příslušnost má vyplývat z prohlášení nepříslušnosti soudu jiného členského státu, u něhož bylo řízení zahájeno dříve, oprávněn ověřit, zda byly splněny podmínky pro rozhodnutí soudu, u něhož bylo řízení zahájeno dříve, podle čl. 6 písm. a) a čl. 7 písm. a) nařízení (EU) č. 650/2012? V jakém rozsahu je rozhodnutí soudu, u něhož bylo řízení zahájeno dříve, závazné? Zejména:

                              a)

                              Je soud členského státu, jehož příslušnost má vyplývat z prohlášení nepříslušnosti soudu jiného členského státu, u něhož bylo řízení zahájeno dříve, oprávněn ověřit, zda si zůstavitel účinně zvolil právo členského státu podle článku 22 nařízení (EU) č. 650/2012?

                              b)

                              Je soud členského státu, jehož příslušnost má vyplývat z prohlášení nepříslušnosti soudu jiného členského státu, u něhož bylo řízení zahájeno dříve, oprávněn ověřit, zda k soudu, u něhož bylo řízení zahájeno dříve, podala některá ze stran řízení žádost o prohlášení nepříslušnosti podle čl. 6 písm. a) nařízení (EU) č. 650/2012?

                              c)

                              Je soud členského státu, jehož příslušnost má vyplývat z prohlášení nepříslušnosti soudu jiného členského státu, u něhož bylo řízení zahájeno dříve, oprávněn ověřit, zda měl soud, u něhož bylo řízení zahájeno dříve, právem za to, že soudy členského státu zvoleného práva mohou o dědictví rozhodnout lépe?

                  3.

                  Použijí se ustanovení čl. 6 písm. a) a čl. 7 písm. a) nařízení (EU) č. 650/2012, která předpokládají volbu práva „dle článku 22“, také v případě, že v závěti pořízené před 17. srpnem 2015 zůstavitel nezvolil výslovně ani konkludentně žádné právo, nýbrž právo použitelné na právní nástupnictví může vyplývat pouze z čl. 83 odst. 4 nařízení (EU) č. 650/2012?

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 650/2012 ze dne 4. července 2012 o příslušnosti, rozhodném právu, uznávání a výkonu rozhodnutí a přijímání a výkonu veřejných listin v dědických věcech a o vytvoření evropského dědického osvědčení (Úř. věst. 2012, L 201, s. 107).


title: Věc C-425/20 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 8. září 2020 Welmax + sp. z o. o. sp.k. proti rozsudku Tribunálu ze dne 8. července 2020 ve věci T-305/19, Welmax + v. EUIPO – Valmex Medical Imaging (welmax)

text:
               21.12.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 443/5

      Kasační opravný prostředek podaný dne 8. září 2020 Welmax + sp. z o. o. sp.k. proti rozsudku Tribunálu ze dne 8. července 2020 ve věci T-305/19, Welmax + v. EUIPO – Valmex Medical Imaging (welmax)
      (Věc C-425/20 P)
      (2020/C 443/07)
      Jednací jazyk: polština

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Welmax + sp. z o. o. sp.k. (zástupce: M. Machyński, radca prawny)

         Další účastník řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví
      Usnesením ze dne 30. října 2020 místopředsedkyně Soudního dvora rozhodla, že kasační opravný prostředek je nepřípustný.


title: Věc C-440/20: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Stuttgart (Německo) dne 18. září 2020 – S v. AD GmbH

text:
               21.12.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 443/6

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Stuttgart (Německo) dne 18. září 2020 – S v. AD GmbH
      (Věc C-440/20)
      (2020/C 443/08)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Landgericht Stuttgart

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: S

         Žalovaná: AD GmbH

         Předběžné otázky

      1.   Výklad pojmu „odpojovací zařízení“

                  1-1:

                  Musí být čl. 3 bod 10 nařízení (ES) č. 715/2007 (1) vykládán a uplatňován v tom smyslu, že pojem „konstrukční prvek“ zahrnuje výlučně jen mechanické prvky fyzické konstrukce?
                  V případě záporné odpovědi na otázku 1-1:

                  1-2:

                  Musí být čl. 3 bod 10 nařízení (ES) č. 715/2007 vykládán a uplatňován v tom smyslu, že systém regulace emisí zahrnuje pouze zařízení na čištění výfukových plynů (např. v podobě oxidačních katalyzátorů pro naftové motory, filtru(ů) pevných částic pro naftové motory, redukčních katalyzátorů ke snížení emisí NOx) umístěné za motorovým systémem?

                  1-3:

                  Musí být čl. 3 bod 10 nařízení (ES) č. 715/2007 vykládán a uplatňován v tom smyslu, že systém regulace emisí zahrnuje opatření pro snižování emisí a to jak v rámci motoru tak i mimo něj?

            2.   Výklad pojmu „běžné použití“

                  2-1:

                  Musí být čl. 5 odst. 1 nařízení (ES) č. 715/2007 vykládán a uplatňován v tom smyslu, že pojem „běžné použití“ zahrnuje pouze podmínky pro jízdu v cyklu NEDC?
                  V případě záporné odpovědi na otázku 2-1:

                  2-2:

                  Musí být čl. 4 odst. 1 druhý pododstavec ve spojení s čl. 5 odst. 1 nařízení (ES) č. 715/2007 vykládán a uplatňován v tom smyslu, že výrobci musí zajistit, aby mezní hodnoty stanovené v příloze I nařízení byly dodržovány také při každodenním používání?
                  V případě kladné odpovědi na otázku 2-2:

                  2-3:

                  Musí být čl. 5 odst. 1 nařízení (ES) č. 715/2007 vykládán a uplatňován v tom smyslu, že pojem „běžné použití“ popisuje skutečné jízdní podmínky při každodenním používání?
                  V případě záporné odpovědi na otázku 2-3:

                  2-4:

                  Musí být čl. 5 odst. 1 nařízení (ES) [č. 715/2007] vykládán a uplatňován v tom smyslu, že pojem „běžné použití“ popisuje skutečné jízdní podmínky při každodenním používání vycházející z průměrné rychlosti 33,6 km/h a maximální rychlosti 120,00 km/h?

            3.   Přípustnost strategií snižování emisí závislých na teplotě

                  3-1:

                  Musí být čl. 5 odst. 1 nařízení (ES) č. 715/2007 vykládán a uplatňován v tom smyslu, že je nepřípustné takové vybavení vozidla, kdy je určitá konstrukční část, která pravděpodobně ovlivňuje emisní chování, konstruována takovým způsobem, aby byla míra recirkulace výfukových plynů řízena tak, aby zajišťovala nízkoemisní režim jen při teplotě mezi 20 oC a 30 oC a mimo toto teplotní okno se postupně snižuje?
                  V případě záporné odpovědi na otázku 3-1:

                  3-2:

                  Musí být čl. 5 odst. 2 nařízení (ES) č. 715/2007 vykládán a uplatňován v tom smyslu, že odpojovací zařízení je nepřípustné také tehdy, pokud mimo teplotní okno mezi 20 oC a 30 oC pracuje trvale ve prospěch ochrany motoru, čímž se podstatně snižuje recirkulace výfukových plynů?

            4.   Výklad pojmu „potřeba“ ve smyslu stanovené výjimky

                  4-1:

                  Musí být ustanovení čl. 5 odst. 2 druhé věty písm. a) nařízení (ES) č. 715/2007 vykládáno a uplatňováno v tom smyslu, že použití odpojovacích zařízení ve smyslu tohoto nařízení je potřebné pouze v případě, pokud i při použití špičkové technologie dostupné v okamžiku získání schválení typu pro příslušný model vozidla nebylo možno zaručit ochranu motoru před poškozením nebo nehodou a bezpečný provoz vozidla?
                  V případě záporné odpovědi na otázku 4-1:

                  4-2:

                  Musí být ustanovení čl. 5 odst. 2 druhé věty písm. a) nařízení (ES) [č. 715/2007] vykládáno a uplatňováno v tom smyslu, že použití odpojovacích zařízení ve smyslu tohoto nařízení není potřebné, pokud jsou parametry uložené v řízení motoru nastaveny tak, že čištění výfukových plynů není z důvodu jeho přednastavené závislosti na teplotě – vzhledem k obvykle očekávaným teplotám během velké části roku – aktivováno nebo je aktivováno pouze omezeně?

            5.   Výklad pojmu „poškození“ ve smyslu stanovené výjimky

                  5-1:

                  Musí být ustanovení čl. 5 odst. 2 druhé věty písm. a) nařízení (ES) č. 715/2007 vykládáno a uplatňováno v tom smyslu, že před poškozením má být chráněn pouze motor?

                  5-2:

                  Musí být ustanovení čl. 5 odst. 2 druhé věty písm. a) nařízení (ES) č. 715/2007 vykládáno a uplatňováno v tom smyslu, že se nejedná o poškození, jsou-li dotčeny díly podléhající opotřebení [jako např. ventil recirkulace výfukových plynů (EGR ventil)]?

                  5-3:

                  Musí být ustanovení čl. 5 odst. 2 druhé věty písm. a) nařízení (ES) č. 715/2007 vykládáno a uplatňováno v tom smyslu, že před poškozením nebo poruchou mají být chráněny také jiné konstrukční části vozidla, zejména díly následně umístěné ve výfukovém potrubí?

            6.   Právní a sankční účinky jednání porušujícího unijní právo

                  6-1:

                  Musí být čl. 4 odst. 1 druhý pododstavec, čl. 4 odst. 2 druhý pododstavec, čl. 5 odst. 1 a odst. 2, jakož i článek 13 nařízení (ES) č. 715/2007 vykládány a uplatňovány v tom smyslu, že chrání přinejmenším i právo nabyvatele vozidla, které nesplňuje požadavky nařízení (ES) č. 715/2007, na hospodářské sebeurčení?
                  V případě záporné odpovědi na otázku 6-1:

                  6-2:

                  Musí být čl. 4 odst. 1 druhý pododstavec, čl. 4 odst. 2 druhý pododstavec, čl. 5 odst. 1 a odst. 2, jakož i článek 13 nařízení (ES) č. 715/2007 vykládány a uplatňovány v tom smyslu, že členské státy musí stanovit sankční mechanismus, který nabyvatelům vozidel z důvodů effet utile přiznává oprávnění podat žalobu za účelem prosazení unijního práva regulujícího trh?

                  6-3:

                              a)

                              Musí být pojem „účinné, přiměřené a odrazující“ opatření ve smyslu čl. 13 odst. 1 druhé věty nařízení (ES) č. 715/2007 vykládán v tom smyslu, že normativně utrpěnou újmu nabyvatele vozidla nelze kompenzovat nebo snížit skutečnou možností používat vozidlo, které není v souladu s nařízením (ES) č. 715/2007?

                              b)

                              Vyžaduje myšlenka effet utile, která je vlastní unijnímu právu, že u pojmu „účinné, přiměřené a odrazující“ opatření ve smyslu čl. 13 odst. 1 druhé věty nařízení (ES) č. 715/2007 je nutno rozlišovat, zda k porušení ve smyslu čl. 13 odst. 2 nařízení (ES) č. 715/2007 došlo úmyslně nebo pouze z nedbalosti a pouze v posledně uvedeném případě je započtení skutečné možnosti používat nabyté vozidlo odůvodněno?

                              c)

                              Musí být pojem „účinné, přiměřené a odrazující“ opatření ve smyslu čl. 13 odst. 1 druhé věty nařízení (ES) č. 715/2007 vykládán v tom smyslu, že i v případě započtení výhody musí výrobce vozidla poskytnout náhradu za užívání získaného kapitálu, protiplnění, musí z něj tedy poskytnout úrok?

                              d)

                              Musí být pojem „účinné, přiměřené a odrazující“ opatření ve smyslu čl. 13 odst. 1 druhé věty nařízení (ES) č. 715/2007 vykládán v tom smyslu, že výrobci vozidla, které není v souladu s nařízením (ES) č. 715/2007, musí být každopádně od okamžiku první vážné výzvy ke zpětvzetí vozidla učiněné nabyvatelem znemožněno, aby se dovolával započtení skutečné možnosti používat vozidlo s protiplněním?

                  6-4:

                  Musí být čl. 18 odst. 1 a čl. 26 odst. 1 směrnice 2007/46/ES (2) vykládány a uplatňovány v tom smyslu, že výrobce porušuje svou povinnost vydat platné prohlášení o shodě podle čl. 18 odst. 1 směrnice 2007/46/ES, pokud do vozidla zabudoval nepřípustné odpojovací zařízení ve smyslu čl. 5 odst. 2 nařízení (ES) č. 715/2007 a uvedení takovéhoto vozidla na trh porušuje zákaz prodeje bez platného prohlášení o shodě podle čl. 26 odst. 1 směrnice 2007/46/ES?

                  6-5:

                  Je účelem a cílem nařízení (ES) č. 715/2007 a směrnice 2007/46/ES, aby mezní hodnoty stanovené v příloze I nařízení (ES) č. 715/2007 resp. prohlášení o shodě ve smyslu čl. 18 odst. 1 směrnice 2007/46/ES ve spojení s nařízením (ES) č. 385/2009 (3) zakládalo práva na ochranu kupujících v tom smyslu, že v případě porušení mezních hodnot nařízení určujících kvalitu, resp. práva upravujícího registraci, unijní právo výrobci v případě vrácení vozidla zakazuje započítat výhody plynoucí z užívání tohoto vozidla?

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 715/2007 ze dne 20. června 2007 o schvalování typu motorových vozidel z hlediska emisí z lehkých osobních vozidel a z užitkových vozidel (Euro 5 a Euro 6) a z hlediska přístupu k informacím o opravách a údržbě vozidla (Úř. věst. 2007, L 171, s. 1).

         (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/46/ES ze dne 5. září 2007 , kterou se stanoví rámec pro schvalování motorových vozidel a jejich přípojných vozidel, jakož i systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků určených pro tato vozidla (rámcová směrnice) (Úř. věst. 2007, L 263, s. 1).

         (3)  Nařízení Komise (ES) č. 385/2009 ze dne 7. května 2009 , kterým se nahrazuje příloha IX směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/46/ES, kterou se stanoví rámec pro schvalování motorových vozidel a jejich přípojných vozidel, jakož i systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků určených pro tato vozidla (rámcová směrnice) (Úř. věst. 2009, L 118, s. 13).


title: Věc C-447/20: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Supremo Tribunal Administrativo (Portugalsko) dne 22. září 2020 – Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas IP (IFAP) v. LM

text:
               21.12.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 443/8

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Supremo Tribunal Administrativo (Portugalsko) dne 22. září 2020 – Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas IP (IFAP) v. LM
      (Věc C-447/20)
      (2020/C 443/09)
      Jednací jazyk: portugalština

         Předkládající soud

      Supremo Tribunal Administrativo

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatel: Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas IP (IFAP)

         Odpůrkyně: LM

         Předběžné otázky

                  I.

                  Brání čl. 3 odst. 1 nařízení č. 2988/95 (1) vnitrostátní právní úpravě, která příjemci dotace ukládá, aby podal žalobu k příslušnému soudu proti aktu, kterým se nařizuje vrácení částek obdržených neoprávněně z důvodu nesrovnalosti, neboť jinak se tento akt stane konečným […], není-li proti němu včas podán opravný prostředek (to znamená, pokud příjemce nevyužije včas opravných prostředků, které má podle vnitrostátního práva), a v důsledku toho bude možné požadovat vrácení neoprávněně vyplacené částky v souladu s pravidly a lhůtami stanovenými vnitrostátním právem?

                  II.

                  Brání čl. 3 odst. 1 nařízení č. 2988/95 vnitrostátní právní úpravě, podle níž se příjemce dotace nemůže dovolávat uplynutí lhůty čtyř nebo osmi let v rámci exekučního řízení, které bylo proti němu zahájeno, jelikož tato otázka může být posouzena pouze v rámci žaloby podané proti aktu, kterým se nařizuje vrácení částek obdržených neoprávněně z důvodu zjištění nesrovnalosti?
                  V případě záporné odpovědi na tyto předběžné otázky:

                  III.

                  Má být za tříletou promlčecí lhůtu stanovenou v čl. 3 odst. 2 nařízení č. 2988/95 považována lhůta pro promlčení dluhu, který vznikne prostřednictvím aktu, jenž vyžaduje vrácení částek obdržených neoprávněně z důvodu nesrovnalostí při financování? Začíná uvedená lhůta běžet ode dne přijetí tohoto aktu?
                  Nakonec je třeba vyjasnit následující otázku:

                  IV.

                  [Brání] článek 3 nařízení č. 2988/95 vnitrostátní právní úpravě, podle níž lhůta tří let stanovená pro promlčení dluhu, který vznikne prostřednictvím aktu, jenž vyžaduje vrácení částek obdržených neoprávněně z důvodu nesrovnalostí při financování, musí začít běžet ode dne přijetí tohoto aktu a musí být přerušena oznámením o zahájení exekučního řízení týkajícího se těchto částek, přičemž toto přerušení trvá až vydání konečného nebo pravomocného rozhodnutí, kterým se končí řízení, v případech stížnosti, napadení, opravného prostředku nebo námitky, pokud přerušují vymáhání dluhu?

         (1)  Nařízení Rady (ES, Euratom) č. 2988/95 ze dne 18. prosince 1995 o ochraně finančních zájmů Evropských společenství (Úř. věst. 1995, L 312, s. 1).


title: Věc C-448/20: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Supremo Tribunal Administrativo (Portugalsko) dne 22. září 2020 – Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas IP (IFAP) v. BD, Autoridade Tributária e Aduaneira

text:
               21.12.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 443/9

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Supremo Tribunal Administrativo (Portugalsko) dne 22. září 2020 – Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas IP (IFAP) v. BD, Autoridade Tributária e Aduaneira
      (Věc C-448/20)
      (2020/C 443/10)
      Jednací jazyk: portugalština

         Předkládající soud

      Supremo Tribunal Administrativo

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatel: Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas IP (IFAP)

         Odpůrci: BD, Autoridade Tributária e Aduaneira

         Předběžné otázky

                  I.

                  Brání čl. 3 odst. 1 nařízení č. 2988/95 (1) vnitrostátní právní úpravě, která příjemci dotace ukládá, aby podal žalobu k příslušnému soudu proti aktu, kterým se nařizuje vrácení částek obdržených neoprávněně z důvodu nesrovnalosti, neboť jinak se tento akt stane konečným, není-li proti němu včas podán opravný prostředek (to znamená, pokud příjemce nevyužije včas opravných prostředků, které má podle vnitrostátního práva), a v důsledku toho bude možné požadovat vrácení neoprávněně vyplacené částky v souladu s pravidly a lhůtami stanovenými vnitrostátním právem?

                  II.

                  Brání čl. 3 odst. 1 nařízení č. 2988/95 vnitrostátní právní úpravě, podle níž se příjemce dotace nemůže dovolávat uplynutí lhůty čtyř nebo osmi let v rámci exekučního řízení, které bylo proti němu zahájeno, jelikož tato otázka může být posouzena pouze v rámci žaloby podané proti aktu, kterým se nařizuje vrácení částek obdržených neoprávněně z důvodu zjištění nesrovnalosti?
                  V případě záporné odpovědi na tyto předběžné otázky:

                  III.

                  Má být za tříletou promlčecí lhůtu stanovenou v čl. 3 odst. 2 nařízení č. 2988/95 považována lhůta pro promlčení dluhu, který vznikne prostřednictvím aktu, jenž vyžaduje vrácení částek obdržených neoprávněně z důvodu nesrovnalostí při financování? Začíná uvedená lhůta běžet ode dne přijetí tohoto aktu?
                  Nakonec je třeba vyjasnit následující otázku:

                  IV.

                  [Brání] článek 3 nařízení č. 2988/95 vnitrostátní právní úpravě, podle níž lhůta tří let stanovená pro promlčení dluhu, který vznikne prostřednictvím aktu, jenž vyžaduje vrácení částek obdržených neoprávněně z důvodu nesrovnalostí při financování, musí začít běžet ode dne přijetí tohoto aktu a musí být přerušena oznámením o zahájení exekučního řízení týkajícího se těchto částek, přičemž toto přerušení trvá až vydání konečného nebo pravomocného rozhodnutí, kterým se končí řízení, v případech stížnosti, napadení, opravného prostředku nebo námitky, pokud přerušují vymáhání dluhu?

         (1)  Nařízení Rady (ES, Euratom) č. 2988/95 ze dne 18. prosince 1995 o ochraně finančních zájmů Evropských společenství (Úř. věst. 1995, L 312, s. 1).