title: Věc C-98/11 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 17. prosince 2010 Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli AG proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 1. března 2011 ve věci T-336/08, Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli AG v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

text:
               14.5.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 145/11

         Kasační opravný prostředek podaný dne 17. prosince 2010 Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli AG proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 1. března 2011 ve věci T-336/08, Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli AG v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc C-98/11 P)
   2011/C 145/16
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli AG (zástupci: G. Hild, R. Lange, advokáti)

      Další účastník řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozsudek Tribunálu (prvního senátu) ze dne 17. prosince 2010 ve věci T-336/08

               —

               uložit OHIM náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Tento kasační opravný prostředek byl podán proti rozsudku, kterým Tribunál zamítl žalobu účastnice řízení podávající opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“), jíž požadovala zrušení rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (OHIM) ze dne 11. června 2008, kterým byla zamítnuta její přihláška trojrozměrného označení ve tvaru čokoládového zajíce s červenou stuhou.
   Navrhovatelka zakládá svůj kasační opravný prostředek na porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a čl. 7 odst. 3 nařízení č. 40/94.
   Pokud jde o první důvod kasačního opravného prostředku, týkající se zkoumání rozlišovací způsobilosti ochranné známky, ani posouzení OHIM, ani soudní přezkum Tribunálu nesplňují požadavky práva, jelikož obě rozhodnutí jsou založena na domněnkách. OHIM se domníval, že tvrzení, podle kterého je čokoládový velikonoční zajíček typickým velikonočním tvarem, platí pro všechny členské státy Evropské unie a že o tom není sporu. Toto tvrzení je však sporné, jelikož navrhovatelka je výslovně zpochybnila a zpochybnění dostatečně doložila. OHIM a Tribunál měly tuto skutečnost vzít v úvahu, aby řádně splnily svou povinnost posouzení stanovenou v čl. 74 odst. 1 nařízení č. 40/94. Dále Tribunál došel k závěru, že použití zlaté fólie k zabalení čokoládových zajíčků je na trhu obvyklé, navzdory skutečnosti, že rozsudek odkázal pouze na tři výrobky zabalené ve zlaté fólii. Tak malý počet druhů zboží nemůže podle názoru navrhovatelky vést k tomu, že vlastnost bude považována za „obvyklou na trhu“.
   Skutečnost, že domněnka Tribunálu, podle které ochranná známka postrádá inherentní rozlišovací způsobilost v celé Evropské unii, je nepodložená, rovněž vyplývá z toho, že dotčené označení je zapsáno jako ochranná známka v 15 členských státech Evropské unie.
   Druhý důvod kasačního opravného prostředku se týká konstatování Tribunálu, podle kterého ochranná známka musí získat rozlišovací způsobilost používáním v celé Evropské unii, což je ze dvou důvodů nesprávné.
   Zaprvé Tribunál opominul, že rozlišovací způsobilost musí být získána používáním pouze tam, kde ochranná známka nemá inherentní rozlišovací způsobilost. V 15 členských státech, ve kterých dotčená ochranná známka má rozlišovací způsobilost, není nutné získání rozlišovací způsobilosti používáním. Pokud by měl být akceptován názor, že v rámci posuzování musí být v jednotlivých členských státech znovu posouzena rozlišovací způsobilost, musely by být určeny v nich existující skutkové okolnosti. Vzhledem k tomu, že podle článku 74 nařízení musí OHIM posoudit rozlišovací způsobilost bez návrhu, OHIM tak měl zjišťovat konkrétní skutkové okolnosti v každém členském státu Evropské unie. OHIM a Tribunál tak neučinily.
   Zadruhé úvahy Tribunálu nejsou v souladu se zásadou homogenity ochranných známek Společenství. Při posuzování způsobilosti k zápisu a — v této věci — rozlišovací způsobilosti, musí být Evropská unie považována za jednotný heterogenní trh. Pokud u podstatné části celkové populace Evropské unie existuje inherentní rozlišovací způsobilost, musí být dostatečná též pro ochranu na evropském trhu.


title: Věc C-481/12: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 16. ledna 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas — Litva) — UAB „Juvelta“ v. VĮ „Lietuvos prabavimo rūmai“ ( „Volný pohyb zboží — Článek 34 SFEU — Množstevní omezení dovozu — Opatření s rovnocenným účinkem — Uvádění předmětů z drahých kovů na trh — Puncovní značka — Požadavky uložené právní úpravou členského státu dovozu“ )

text:
               22.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 85/9

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 16. ledna 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas — Litva) — UAB „Juvelta“ v. VĮ „Lietuvos prabavimo rūmai“
   (Věc C-481/12) (1)

   (Volný pohyb zboží - Článek 34 SFEU - Množstevní omezení dovozu - Opatření s rovnocenným účinkem - Uvádění předmětů z drahých kovů na trh - Puncovní značka - Požadavky uložené právní úpravou členského státu dovozu)
   2014/C 85/14
   Jednací jazyk: litevština

      Předkládající soud

   Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: UAB „Juvelta“

      Odpůrce: VĮ „Lietuvos prabavimo rūmai“

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas — Výklad článků 34 a 36 SFEU — Opatření s rovnocenným účinkem — Puncování předmětů z drahých kovů — Vnitrostátní právní úprava vyžadující, aby byly předměty opatřeny určitou puncovní značkou nezávislého pověřeného úřadu — Ochrana spotřebitelů — Zákaz uvádění na trh předmětů, na kterých je vyražena puncovní značka země původu, která není v souladu s vnitrostátními požadavky — Existence dodatečné puncovní značky s nezbytnými informacemi, kterou však nevyrazil nezávislý pověřený úřad

      Výrok

               1)

               Článek 34 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je právní úprava dotčená ve věci v původním řízení, podle níž je k tomu, aby bylo možné na trh členského státu uvádět předměty z drahých kovů dovezené z jiného členského státu, v němž je jejich uvádění na trh povoleno a které byly označeny puncovní značkou v souladu s právní úpravou tohoto druhého členského státu, nezbytné, aby je v případě, že údaje týkající se ryzosti těchto předmětů uvedené na této puncovní značce nejsou v souladu s požadavky právní úpravy prvního členského státu, nezávislý kontrolní orgán pověřený posledně uvedeným členským státem označil znovu prostřednictvím puncovní značky, která potvrzuje, že uvedené předměty byly zkontrolovány a uvádí jejich ryzost v souladu s uvedenými požadavky.

               2)

               Okolnost, že dodatečné označení dovezených předmětů z drahých kovů, sloužící k tomu, aby byly poskytnuty údaje týkající se ryzosti těchto předmětů ve formě srozumitelné pro spotřebitele v členském státu dovozu, nebylo provedeno nezávislým kontrolním orgánem pověřeným členským státem, na odpověď poskytnutou na první otázku dopad nemá, jelikož na uvedené předměty předem vyrazil puncovní značku označující ryzost nezávislý kontrolní úřad pověřený členským státem vývozu a údaje poskytnuté na základě tohoto označení odpovídají údajům uvedeným na této puncovní značce.

      (1)  Úř. věst. C 9, 12. 1. 2013.


title: Věc T-95/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 22. května 2014 – Walcher Meßtechnik v. OHIM (HIPERDRIVE) „Ochranná známka Společenství — Přihláška slovní ochranné známky Společenství HIPERDRIVE — Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu — Popisný charakter — Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               7.7.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 212/29

         Rozsudek Tribunálu ze dne 22. května 2014 – Walcher Meßtechnik v. OHIM (HIPERDRIVE)
   (Věc T-95/13) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Přihláška slovní ochranné známky Společenství HIPERDRIVE - Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   2014/C 212/36
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Walcher Meßtechnik GmbH (Kirchzarten, Německo) (zástupci: S. Walter, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Poch, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 13. prosince 2012 (věc R 1779/2012-1) týkajícímu se přihlášky k zápisu slovního označení HIPERDRIVE jako ochranné známky Společenství.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Walcher Meßtechnik GmbH se ukládá náhrada nákladů výdajů.

      (1)  Úř. věst. C 108, 13.4.2013.


title: Věc C-114/12: Žaloba podaná dne 1. března 2012 — Evropská komise v. Rada Evropské unie

text:
               12.5.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/5

         Žaloba podaná dne 1. března 2012 — Evropská komise v. Rada Evropské unie
   (Věc C-114/12)
   2012/C 138/09
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: F. Castillo de la Torre, J. Samnadda, zmocněnci)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Rady a zástupců vlád členských států scházejících se v Radě ve věci účasti Evropské unie a jejích členských států na jednáních o Úmluvě Rady Evropy o ochraně práv vysílacích organizací

               —

               uložit Radě náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

                  První žalobní důvod: Porušení čl. 2 odst. 2 a čl. 3 odst. 2 SFEU, jelikož Rada měla za to, že se jedná o věc sdílené pravomoci a zmocnila členské státy nebo jiný orgán než Komisi sjednáním dohody ve věci, která náleží do výlučné pravomoci. Budoucí úmluva Rady Evropy může ovlivnit nebo změnit rozsah působnosti směrnic EU týkajících se práv vysílacích organizací, jakož i směrnic EU týkajících se obecně duševního vlastnictví. Budoucí úmluva bude vycházet ze stávajícího aquis EU a nevyhnutelně povede k novelizaci směrnic EU, bude-li vysílacím organizacím poskytován v rámci Rady Evropy vyšší stupeň ochrany.

                  Druhý žalobní důvod: Porušení procesních předpisů a podmínek zmocnění pro sjednávání mezinárodních dohod Unií. Ke zmocněním pro sjednávání dohod unií má výlučnou pravomoc Rada (a nikoli Rada jednající společně s členskými státy).

                  Třetí žalobní důvod: Porušení pravidel hlasování v Radě. Přijetím napadeného rozhodnutí Rada porušila čl. 218 odst. 8, podle něhož Rada rozhoduje kvalifikovanou většinou.

                  Čtvrtý žalobní důvod: Porušení cílů zakládajících smluv a zásady loajální spolupráce. Rada jednající společně s členskými státy narušuje prestiž Unie a oslabuje institucionální rámec Unie.


title: Věc T-418/11 P: Rozsudek Tribunálu ze dne 16. září 2013 — De Nicola v. EIB ( „Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Zaměstnanci EIB — Zdravotní pojištění — Zamítnutí úhrady léčebných výloh — Žádost o určení nezávislého lékaře — Přiměřená lhůta — Zamítnutí návrhu na zahájení smírčího řízení — Návrh na zrušení — Žádost o úhradu léčebných výloh — Překážka věci zahájené“ )

text:
               26.10.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 313/23

         Rozsudek Tribunálu ze dne 16. září 2013 — De Nicola v. EIB
   (Věc T-418/11 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Zaměstnanci EIB - Zdravotní pojištění - Zamítnutí úhrady léčebných výloh - Žádost o určení nezávislého lékaře - Přiměřená lhůta - Zamítnutí návrhu na zahájení smírčího řízení - Návrh na zrušení - Žádost o úhradu léčebných výloh - Překážka věci zahájené)
   2013/C 313/45
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Carlo De Nicola (Strassen, Lucembursko) (zástupce: L. Isola, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská investiční banka (EIB) (zástupci: původně T. Gilliams a F. Martin, poté T. Gilliams a G. Nuvoli, zmocněnci, ve spolupráci s A. Dal Ferrem, advokátem)

      Předmět

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (prvního senátu) ze dne 28. června 2011, De Nicola v. EIB (F-49/10, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí), a znějící na zrušení tohoto rozsudku.

      Výrok

               1)

               Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 28. června 2011, De Nicola v. EIB (F-49/10), se zrušuje v rozsahu, v němž zamítá návrhová žádání Carla de Nicola znějící na zrušení rozhodnutí Evropské investiční banky (EIB), kterým byla zamítnuta jeho žádost o určení třetího lékaře.

               2)

               Ve zbývající části se kasační opravný prostředek zamítá.

               3)

               Rozhodnutí EIB, kterým byla z důvodu opožděného podání zamítnuta žádost Carla De Nicola o určení třetího lékaře, se zrušuje.

               4)

               Carlo De Nicola a BEI ponesou vlastní náklady řízení před Soudem pro veřejnou služby i vlastní náklady tohoto řízení.

      (1)  Úř. věst. C 282, 24.9.2011.


title: Věc T-513/08 P: Usnesení Tribunálu ze dne 27. dubna 2012 — Komise v. Smadja

text:
               23.6.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 184/19

         Usnesení Tribunálu ze dne 27. dubna 2012 — Komise v. Smadja
   (Věc T-513/08 P) (1)

   2012/C 184/35
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda kasačního senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 44, 21.2.2009.


title: Věc T-159/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 16. května 2017 – Metronia v. EUIPO – Zitro IP (TRIPLE O NADA) „Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie TRIPLE O NADA — Starší obrazová ochranná známka Evropské unie TRIPLE BINGO — Relativní důvod pro zamítnutí zápisu — Nebezpečí záměny — Článek 8 odstavec 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               3.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/29

         Rozsudek Tribunálu ze dne 16. května 2017 – Metronia v. EUIPO – Zitro IP (TRIPLE O NADA)
   (Věc T-159/16) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie TRIPLE O NADA - Starší obrazová ochranná známka Evropské unie TRIPLE BINGO - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Nebezpečí záměny - Článek 8 odstavec 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2017/C 213/38)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Metronia, SA (Madrid, Španělsko) (zástupce: A. Vela Ballesteros, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: J. Crespo Carrillo, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Zitro IP Sàrl (Lucemburk, Lucembursko) (zástupce: A. Canela Giménez, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 15. února 2016 (věc R 2605/2014-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi Zitro IP a Metronia.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti Metroni, SA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 211, 13.6.2016.


title: Věc C-176/05: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Landesgericht für ZRS Vídeň ze dne 8. dubna 2005 ve věci KVZ retec GmbH proti Rakouské republice (Bundesminister für Land- und Forstwirtschaft, Umwelt und Wasserwirtschaft)

text:
               11.6.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 143/28

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Landesgericht für ZRS Vídeň ze dne 8. dubna 2005 ve věci KVZ retec GmbH proti Rakouské republice (Bundesminister für Land- und Forstwirtschaft, Umwelt und Wasserwirtschaft)
   (Věc C-176/05)
   (2005/C 143/45)
   Jednací jazyk: němčina
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Landesgericht für ZRS Vídeň (Rakousko) ze dne 8. dubna 2005 ve věci KVZ retec GmbH proti Rakouské republice (Bundesminister für Land- und Forstwirtschaft, Umwelt und Wasserwirtschaft), které došlo kanceláři Soudního dvora dne 20. dubna 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Landesgericht für ZRS Vídeň žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               1)

               Podléhá přeprava (tranzit, respektive zpětný dovoz) masokostní moučky, ať již obsahuje zvláštní rizikový materiál či nikoli, jako odpadu oznamovací povinnosti podle nařízení o dozoru nad přepravou odpadů?
               případně:

               2)

               Je přeprava masokostní moučky, ať již obsahuje zvláštní rizikový materiál či nikoli, podle čl. 1 odst. 2 písm. d) nařízení o dozoru nad přepravou odpadů vyňata z použití tohoto nařízení?
               V případě záporné odpovědi na druhou otázku:

               3)

               Je přeprava (tranzit, respektive zpětný dovoz) masokostní moučky,

                           a)

                           která neobsahuje zvláštní rizikový materiál nebo

                           b)

                           která obsahuje zvláštní rizikový materiál (zařazený jako materiál do „kategorie 1“ nařízení o vedlejších produktech [nařízení (ES) 1774/2002]),

                     z důvodu, že se jedná o odpad ve smyslu nařízení o dozoru nad přepravou odpadů, bez oznámení a souhlasu dotyčných orgánů protiprávní podle čl. 26 odst. 1 písm. a) a b) nařízení o dozoru nad přepravou odpadů?


title: Věc C-50/10: Žaloba podaná dne 29. ledna 2010 — Evropská komise v. Italská republika

text:
               17.4.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 100/24

         Žaloba podaná dne 29. ledna 2010 — Evropská komise v. Italská republika
   (Věc C-50/10)
   2010/C 100/36
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: A. Alcover San Pedro a C. Zadra, zmocněnci)

      Žalovaná: Italská republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Italská republika tím, že nepřijala opatření nezbytná k tomu, aby se příslušné orgány na základě povolení podle článků 6 a 8 nebo na základě přezkoumání, případně aktualizace podmínek postaraly, aby všechna stávající zařízení uvedená v čl. 2 odst. 4 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/1/ES (1) ze dne 15. ledna 2008 o integrované prevenci a omezování znečištění, byla provozována v souladu s požadavky článků 3, 7, 9, 10, 13, čl. 14 písm. a) a b) a čl. 15 odst. 2 této směrnice, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z uvedené směrnice;

               —

               uložit Italské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Článek 5 odst. 1 této směrnice stanoví, že členské státy přijmou nezbytná opatření zajišťující, že se příslušné orgány na základě povolení podle článků 6 a 8 nebo na základě přezkoumání, případně aktualizace podmínek postarají, aby stávající zařízení uvedená v čl. 2 odst. 4 směrnice byla provozována v souladu s požadavky uvedené směrnice nejpozději do 30. října 2007.
   V lednu 2010 a konkrétněji v době podání této žaloby však italská vláda stále nesplnila v plném rozsahu povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 5 odst. 1 směrnice.

      (1)  Úř. věst. L 24, s. 8.


title: Věc T-535/08: Žaloba podaná dne 8. prosince 2008 – Tuzzi fashion GmbH v. OHIM – El Corte Inglés (Emidio Tucci)

text:
               7.3.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 55/28

         Žaloba podaná dne 8. prosince 2008 – Tuzzi fashion GmbH v. OHIM – El Corte Inglés (Emidio Tucci)
   (Věc T-535/08)
   (2009/C 55/52)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Tuzzi fashion GmbH (Fulda, Německo) (zástupci: R. Kunze a G. Würtenberger, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: El Corte Inglés, SA (Madrid, Španělsko)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 23. září 2008 ve věci R 1561/2007-2; a

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Dotčená ochranná známka Společenství:„Emidio Tucci“ pro výrobky třídy 25

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: přihláška německé slovní ochranné známky č. 1 078 843 „Tuzzi“ pro výrobky třídy 25; přihláška mezinárodní slovní ochranné zámky č. 496 835 s účinky v Rakousku, Francii, Beneluxu a Polsku „Tuzzi“ pro výrobky třídy 25; obchodní jméno „TUZZI FASHION GMBH“ používané při obchodovaní s oděvy v Německu

      Rozhodnutí námitkového oddělení: zamítnutí námitky v plném rozsahu

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 a odst. 4 nařízení Rady č. 40/94, neboť odvolací senát dospěl k nesprávnému závěru o pravděpodobnosti záměny mezi dotčenými ochrannými známkami. Porušení článku 73 nařízení Rady č. 40/94, neboť odvolací senát se srozumitelně nevypořádal s tvrzeními žalobkyně a objektivně nevyjádřil důvody svého rozhodnutí. Porušení článku 74 nařízení Rady č. 40/94, neboť odvolací senát se neomezil na přezkum skutkových okolností, důkazů a tvrzení předložených účastníky řízení. Porušení článku 79 nařízení Rady č. 40/94, neboť při posouzení obhajoby žalobkyně spočívající v porušení práv obhajoby odvolací senát nezohlednil všeobecné procesní zásady uznávané členskými státy.


title: Věc T-328/12: Žaloba podaná dne 24. července 2012 — Mundipharma v. OHIM — AFP Pharmaceuticals (Maxigesic)

text:
               22.9.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 287/34

         Žaloba podaná dne 24. července 2012 — Mundipharma v. OHIM — AFP Pharmaceuticals (Maxigesic)
   (Věc T-328/12)
   2012/C 287/63
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Mundipharma GmbH (Limburg a.d. Lahn, Německo) (zástupce: F. Nielsen, Rechtsanwalt)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: AFP Pharmaceuticals Ltd (Takapuna, Nový Zéland)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 23. května 2012 ve věci R 1788/2010-4;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladu řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: AFP Pharmaceuticals Ltd

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „Maxigesic“ pro výrobky zařazené do třídy 5 — přihláška ochranné známky Společenství č. 7 056 104

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: slovní ochranná známka „OXYGESIC“ pro výrobky zařazené do třídy 5

      Rozhodnutí námitkového oddělení: vyhovění námitkám

      Rozhodnutí odvolacího senátu: vyhovění odvolání a zamítnutí námitky

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009


title: Věc C-290/06: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgericht Köln (Německo) dne 3. července 2006 – Marketing Service Magdeburg GmbH v. Spolková republika Německo, vedlejší účastnice řízení: Deutsche Post AG, zastoupená představenstvem

text:
               28.10.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 261/8

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgericht Köln (Německo) dne 3. července 2006 – Marketing Service Magdeburg GmbH v. Spolková republika Německo, vedlejší účastnice řízení: Deutsche Post AG, zastoupená představenstvem
   (Věc C-290/06)
   (2006/C 261/14)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Verwaltungsgericht Köln
   Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Marketing Service Magdeburg GmbH

      Žalovaná: Spolková republika Německo

      Vedlejší účastnice řízení: Deutsche Post AG, zastoupená představenstvem
   Předběžná otázka
   Má být čl. 47 odst. 2 ve spojení s článkem 95 Smlouvy o ES ve spojení s čl. 12 pátou odrážkou ve spojení s čl. 7 odst. 1 směrnice 97/67/ES ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/39/ES ze dne 10. června 2002 (1) vykládán v tom smyslu, že v případě, že poskytovatel všeobecných služeb uplatňuje zvláštní sazby pro své obchodní zákazníky, kteří odevzdávají předtříděné poštovní zásilky do poštovní sítě v poštovních centrech, je povinen uplatňovat tyto zvláštní sazby také vůči podnikům, které poštovní zásilky vybírají u odesílatele a odevzdávají je do poštovní sítě předem tříděné ve stejném přístupovém místě a za stejných podmínek jako obchodní zákazníci, aniž by to poskytovatel všeobecné služby mohl s ohledem na svou povinnost odmítnout?

      (1)  Úř. věst. L 176, s. 21; Zvl. vyd. 06/04, s. 316.


title: Věc T-31/13 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 24. ledna 2013 Vincent Bouillez proti rozsudku vydanému dne 14. listopadu 2012 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-75/11, Bouillez v. Rada

text:
               23.3.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 86/22

         Kasační opravný prostředek podaný dne 24. ledna 2013 Vincent Bouillez proti rozsudku vydanému dne 14. listopadu 2012 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-75/11, Bouillez v. Rada
   (Věc T-31/13 P)
   2013/C 86/35
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Vincent Bouillez (Overijse, Belgie) (zástupci: D. Abreu Caldas, A. Coolen, J.-N. Louis at É. Marchal, advokáti)

      Další účastnice řízení: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek:

   Navrhovatel navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 14. listopadu 2012 ve věci F-75/11, Vincent Bouillez v. Rada;

               —

               zrušil rozhodnutí o nepovýšení navrhovatele;

               —

               uložil Radě náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Na podporu kasačního opravného prostředku předkládá navrhovatel tři důvody kasačního opravného prostředku.

               1)

               První důvod kasačního opravného prostředku vycházející z nesprávného právního posouzení, jelikož Soud pro veřejnou službu se bez skutečné kontroly domníval, že napadené rozhodnutí v řízení v prvním stupni je v souladu se zásadou povinnosti uvést odůvodnění, ačkoli Soud pro veřejnou službu nepožadoval po Radě žádný důkaz, pokud jde o správné použití kritérií podle článku 45 Služebního řádu úředníků Evropské unie při srovnávacím přezkumu zásluh navrhovatele se zásluhami jiných povyšovaných úředníků.

               2)

               Druhý důvod kasačního opravného prostředku vycházející z nesprávného právního posouzení, jelikož Soud pro veřejnou službu vycházel z jednoduchých tvrzení Rady, podle něhož úroveň odpovědnosti byla při srovnávacím přezkumu zásluh správně zohledněna za účelem rozhodnutí, že navrhovatel neprokázal opak navzdory informacím, které poskytl v rámci organizačních procesních opatření, z nichž vyplývá, že někteří povýšení úředníci neměli takovou úroveň odpovědnosti ani takové vysoce harmonizované hodnocení jako navrhovatel, stejně tak jako vyšší počet používaných jazyků (týkající se bodů 45 a 46 napadeného rozsudku).

               3)

               Třetí důvod kasačního opravného prostředku vycházející z rozporuplného odůvodnění, jelikož Soud pro veřejnou službu nemohl na jedné straně tvrdit, že Rada správně rozhodla provést nový srovnávací přezkum zásluh všech úředníků platové třídy AST 6 povyšovaných v rámci povyšovacího řízení 2007, aby následně tvrdil, že Rada nebyla povinna zohlednit zásluhy konkrétního úředníka, který již byl povýšen v rámci tohoto řízení a jehož povýšení se tak stalo konečné (týkající se bodu 69 a 70 napadeného rozsudku).
               Navrhovatel krom toho uvádí, že se Soud pro veřejnou službu dopustil nesprávného právního posouzení tím, že nekvalifikoval skutečnosti na základě důkazů ve spisu jako skutečnosti představující zjevně nesprávné posouzení.


title: Věc T-213/10 P: Rozsudek Tribunálu ze dne 24. října 2011 — P v. Parlament ( „Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Dočasní zaměstnanci — Propuštění — Ztráta důvěry — Odůvodnění — Zkreslení důkazů“ )

text:
               26.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 347/29

         Rozsudek Tribunálu ze dne 24. října 2011 — P v. Parlament
   (Věc T-213/10 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Dočasní zaměstnanci - Propuštění - Ztráta důvěry - Odůvodnění - Zkreslení důkazů)
   2011/C 347/47
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: P (Brusel, Belgie) (zástupce: É. Boigelot, advokát)

      Další účastník řízení: Evropský parlament (zástupci: původně S. Seyr a R. Ignătescu, poté S. Seyr, zmocněnci)

      Předmět

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (třetího senátu) ze dne 24. února 2010, P v. Parlament (F-89/08, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí), směřující ke zrušení tohoto rozsudku.

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady vynaložené Evropským parlamentem v tomto řízení.

      (1)  Úř. věst. C 195, 17.7.2010.


title: Věc F-18/05 RENV: Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 29. září 2009 — D v. Komise

text:
               21.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/67

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 29. září 2009 — D v. Komise
   (Věc F-18/05 RENV) (1)

   2009/C 282/128

      Jednací jazyk: francouzština

   Předseda prvního senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 155, 25.6.2005, s. 25.


title: Věc T-454/05 R: Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne  24. března 2006  – Sumitomo Chemical Agro Europe a Philagro France v. Komise ( Předběžné opatření — Směrnice 91/414/EHS — Přípustnost )

text:
               20.5.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 121/13

         Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 24. března 2006 – Sumitomo Chemical Agro Europe a Philagro France v. Komise
   (Věc T-454/05 R)
   („Předběžné opatření - Směrnice 91/414/EHS - Přípustnost“)
   (2006/C 121/22)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Sumitomo Chemical Agro Europe SAS (Saint-Didier-au-Mont-d'Or, Francie) a Philagro France SAS (Saint-Didier-au-Mont-d'Or) (zástupci: K. Van Maldegem a C. Mereu, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupce: B. Doherty, zmocněnec)
   Předmět věci
   Návrh směřující jednak ke zrušení rozhodnutí údajně obsaženého v dopise Komise ze dne 20. října 2005 a jednak k nařízení určitých předběžných opatření, pokud jde o správní postup vedený před Komisí za účelem zařazení procymidonu do přílohy I směrnice Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh (Úř. věst. L 230, s. 1; Zvl. vyd. 03/11, s. 332)
   Výrok usnesení

               1)

               Návrh na předběžné opatření se zamítá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc F-30/15: Žaloba podaná dne 20. února 2015 – ZZ v. ESVČ

text:
               4.5.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 146/50

         Žaloba podaná dne 20. února 2015 – ZZ v. ESVČ
   (Věc F-30/15)
   (2015/C 146/70)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupci: S. Orlandi a T. Martin, advokáti)

      Žalovaná: Evropská služba pro vnější činnost (ESVČ)

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí přijatého v rámci provádění zrušujícího rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie ze dne 26. února 2014, vydaného ve věci F-53/13, Diamantopoulos v. ESVČ, nepovýšit žalobce do platové třídy AD12 v rámci povyšovacího řízení 2012, a návrh na náhradu údajně utrpěné nemajetkové a majetkové újmy.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               Prohlásit za protiprávní rozhodnutí ze dne 29. dubna 2014 nepovýšit žalobce do platové třídy AD12 v rámci povyšovacího řízení 2012;

               —

               uložil žalované zaplatit žalobci náhradu ve výši 25  000 eur;

               —

               uložit ESVČ náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-522/08: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 11. března 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Naczelny Sąd Administracyjny — Polská republika) — Telekomunikacja Polska S.A. w Warszawie v. Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej ( Elektronické komunikace — Telekomunikační služby — Směrnice 2002/21/ES — Směrnice 2002/22/ES — Podmínění uzavření smlouvy o poskytování služeb uzavřením smlouvy o poskytování dalších služeb — Zákaz — Širokopásmový internet )

text:
               1.5.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 113/12

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 11. března 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Naczelny Sąd Administracyjny — Polská republika) — Telekomunikacja Polska S.A. w Warszawie v. Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej
   (Věc C-522/08) (1)

   („Elektronické komunikace - Telekomunikační služby - Směrnice 2002/21/ES - Směrnice 2002/22/ES - Podmínění uzavření smlouvy o poskytování služeb uzavřením smlouvy o poskytování dalších služeb - Zákaz - Širokopásmový internet“)
   2010/C 113/16
   Jednací jazyk: polština

      Předkládající soud

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Telekomunikacja Polska S.A. w Warszawie

      Žalovaný: Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Naczelny Sad Administracyjny — Výklad článku 95 Smlouvy o ES, jakož i třináctého bodu odůvodnění a článků 5 a 8 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/19/ES ze dne 7. března 2002 o přístupu k sítím elektronických komunikací a přiřazeným zařízením a o jejich vzájemném propojení (přístupová směrnice) (Úř. věst. L 108, s. 7; Zvl. vyd. 13/29, s. 323), ustanovení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/20/ES ze dne 7. března 2002 o oprávnění pro sítě a služby elektronických komunikací (autorizační směrnice) (Úř. věst. L 108, s. 21; Zvl. vyd. 13/29, s. 337), prvního a 28 bodu odůvodnění, čl. 1 odst. 3 a článků 3, 7, 8, 14, 15, 16 a 19 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/21/ES ze dne 7. března 2002 o společném předpisovém rámci pro sítě a služby elektronických komunikací (rámcová směrnice) (Úř. věst. L 108, s. 33; Zvl. vyd. 13/29, s. 349) a 26 bodu odůvodnění, jakož i článků 16 a 17 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/22/ES ze dne 7. března 2002 o univerzální službě a právech uživatelů týkajících se sítí a služeb elektronických komunikací (směrnice o univerzální službě) (Úř. věst. L 108, s. 51; Zvl. vyd. 13/29, s. 367) — Vnitrostátní právní úprava zakazující všem poskytovatelům telekomunikačních služeb podmínit uzavření smlouvy o poskytování služeb zakoupením jiné služby — Podmínění uzavření smlouvy o poskytování služeb širokopásmového přístupu na internet uzavřením smlouvy na telefonní služby

      Výrok

   Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/21/ES ze dne 7. března 2002 o společném předpisovém rámci pro sítě a služby elektronických komunikací (rámcová směrnice) a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/22/ES ze dne 7. března 2002 o univerzální službě a právech uživatelů týkajících se sítí a služeb elektronických komunikací (směrnice o univerzální službě) musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je čl. 57 odst. 1 bod 1 zákona o telekomunikacích (ustawa — Prawo telekomunikacyjne) ze dne 16. července 2004, ve znění použitelném na skutkové okolnosti v původním řízení, která zakazuje podmínit uzavření smlouvy o poskytování služeb tím, že koncový uživatel uzavře smlouvu o poskytování dalších služeb.
   Nicméně směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/29/ES ze dne 11. května 2005 o nekalých obchodních praktikách vůči spotřebitelům na vnitřním trhu a o změně směrnice Rady 84/450/EHS, směrnic Evropského parlamentu a Rady 97/7/ES, 98/27/ES a 2002/65/ES a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2006/2004 (směrnice o nekalých obchodních praktikách) musí být vykládána v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, která až na určité výjimky a aniž by zohledňovala konkrétní okolnosti projednávané věci zakazuje jakoukoli vázanou nabídku učiněnou prodávajícím spotřebiteli.

      (1)  Úř. věst. C 69, 21.3.2009.


title: Věc T-179/17: Žaloba podaná dne 17. března 2017 – Laboratoire Nuxe v. EUIPO – Camille a Tariot (NYOUX)

text:
               8.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 144/59

         Žaloba podaná dne 17. března 2017 – Laboratoire Nuxe v. EUIPO – Camille a Tariot (NYOUX)
   (Věc T-179/17)
   (2017/C 144/80)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Laboratoire Nuxe (Paříž, Francie) (zástupci: P. Wilhelm a J. Roux, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastníci řízení před odvolacím senátem: Elisabeth Camille (Alicante, Španělsko), Jean Yves Tariot (Alicante, Španělsko)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Přihlašovatel sporné ochranné známky: Další účastník řízení před odvolacím senátem

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie obsahující slovní prvek „NYOUX“ – Přihláška č. 12 931 739

      Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 16. ledna 2017, ve věci R 718/2016-5

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-108/08 P: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 22. dubna 2008 – Portela & Companhia, SA v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Juan Torrens Cuadrado, Josep Gilbert Sanz

text:
               15.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/38

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 22. dubna 2008 – Portela & Companhia, SA v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Juan Torrens Cuadrado, Josep Gilbert Sanz
   (Věc C-108/08 P) (1)

   (2008/C 209/64)

      Jednací jazyk: portugalština

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 158, 21.6.2008.


title: Věc T-505/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 10. dubna 2013 — Höganäs v. OHIM — Haynes (ASTALOY) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství ASTALOY — Starší slovní ochranná známka Společenství HASTELLOY — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 207/2009 — Koexistence ochranných známek“ )

text:
               25.5.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 147/16

         Rozsudek Tribunálu ze dne 10. dubna 2013 — Höganäs v. OHIM — Haynes (ASTALOY)
   (Věc T-505/10) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství ASTALOY - Starší slovní ochranná známka Společenství HASTELLOY - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 207/2009 - Koexistence ochranných známek)
   2013/C 147/27
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Höganäs AB (Höganäs, Švédsko) (zástupce: L. E. Ström, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: J. Crespo Carrillo, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Haynes International, Inc. (Kokomo, Indiana, Spojené státy) (zástupci: E. Armijo Chávarri a A. Castán Pérez-Gómez, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 18. srpna 2010 (věc R 1530/2009-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Haynes International, Inc. a Höganäs AB.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Höganäs AB se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 346, 18.12.2010.


title: Věc C-170/09: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 25. února 2010 — Evropská komise v. Francouzská republika ( Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2005/60/ES — Praní peněz a financování terorismu — Neprovedení ve stanovené lhůtě )

text:
               17.4.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 100/8

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 25. února 2010 — Evropská komise v. Francouzská republika
   (Věc C-170/09) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2005/60/ES - Praní peněz a financování terorismu - Neprovedení ve stanovené lhůtě“)
   2010/C 100/11
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: V. Peere a P. Dejmek, zmocněnci)

      Žalovaná: Francouzská republika (zástupci: G. de Bergues a B. Messmer, zmocněnci)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Nepřijetí všech právních a správních předpisů nezbytných pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2005/60/ES ze dne 26. října 2005 o předcházení zneužití finančního systému k praní peněz a financování terorismu (Úř. věst. L 309, s. 15), nebo jejich neoznámení, ve stanovené lhůtě

      Výrok

               1)

               Francouzská republika tím, že ve stanovené lhůtě nepřijala všechny právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2005/60/ES ze dne 26. října 2005 o předcházení zneužití finančního systému k praní peněz a financování terorismu, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice.

               2)

               Francouzské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 153, 4.7.2009.


title: Věc T-545/08: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 8. července 2009 — Thoss v. Účetní dvůr ( Žaloba na neplatnost — Lhůta pro podání žaloby — Opožděnost — Neexistence omluvitelného omylu — Zjevná nepřípustnost )

text:
               12.9.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 220/32

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 8. července 2009 — Thoss v. Účetní dvůr
   (Věc T-545/08) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Lhůta pro podání žaloby - Opožděnost - Neexistence omluvitelného omylu - Zjevná nepřípustnost“)
   2009/C 220/68
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Thérèse Nicole Thoss (Dommeldange, Lucembursko) (zástupce: P. Goergen, advokát)

      Žalovaný: Účetní dvůr Evropských společenství (zástupci: T. Kennedy a J.-M. Stenier, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žádost o zrušení rozhodnutí Účetního dvora ze dne 20. března 2006, kterým se zamítá právo žalobkyně, která je vdovou po bývalém členovi Účetního dvora, na pozůstalostní důchod z důvodu, že není splněna podmínka pěti let trvání manželství v době úmrtí (věc zapsaná pod číslem F-46/08 a postoupená Soudem pro veřejnou službu).

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako zjevně nepřípustná.

               2)

               Thérèse Nicole Thoss se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 171, 5.7.2008 (původně věc F-46/08)


title: Věc T-36/15: Usnesení Tribunálu ze dne 14. ledna 2016 – Hispasat v. Komise „Státní podpory — Digitální vysílání — Podpora na zavedení digitálního pozemního vysílání ve vzdálených nebo méně osídlených oblastech Kastilie-La Mancha — Rozhodnutí prohlašující podpory za neslučitelné s vnitřním trhem — Oprava tohoto rozhodnutí po podání žaloby — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“

text:
               29.3.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 111/25

         Usnesení Tribunálu ze dne 14. ledna 2016 – Hispasat v. Komise
   (Věc T-36/15) (1)

   („Státní podpory - Digitální vysílání - Podpora na zavedení digitálního pozemního vysílání ve vzdálených nebo méně osídlených oblastech Kastilie-La Mancha - Rozhodnutí prohlašující podpory za neslučitelné s vnitřním trhem - Oprava tohoto rozhodnutí po podání žaloby - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
   (2016/C 111/30)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Hispasat SA (Madrid, Španělsko) (zástupci: původně J. Buendía Sierra, A. Lamadrid de Pablo a A. Balcells Cartagena, poté J. Buendía Sierra a A. Lamadrid de Pablo, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: É. Gippini Fournier, P. Němečková a B. Stromsky, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise C (2014) 6846 final ze dne 1. října 2014, týkající se státní podpory SA.27408 (C 24/2010) (ex NN 37/2010, ex CP 19/2009) poskytnuté orgány Kastilie-La Mancha na zavedení digitálního pozemního vysílání ve vzdálených nebo méně osídlených oblastech Kastilie-La Mancha.

      Výrok

               1)

               Již není důvodné rozhodnout ve věci samé.

               2)

               Již není důvodné rozhodnout o návrhu na vstup vedlejšího účastníka do řízení podaném společností SES Astra.

               3)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností Hispasat, SA.

      (1)  Úř. věst. C 89, 16.3.2015.


title: Věc C-279/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Kammergericht Berlin (Německo) dne 22. července 2009 — DEB Deutsche Energiehandels- und Beratungsgesellschaft mbH v. Spolková republika Německo

text:
               7.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 267/31

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Kammergericht Berlin (Německo) dne 22. července 2009 — DEB Deutsche Energiehandels- und Beratungsgesellschaft mbH v. Spolková republika Německo
   (Věc C-279/09)
   2009/C 267/54
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Kammergericht Berlin

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: DEB Deutsche Energiehandels- und Beratungsgesellschaft mbH

      Žalovaná: Spolková republika Německo

      Předběžné otázky

   Soudnímu dvoru Evropských společenství se podle článku 234 ES předkládá následující předběžná otázka:
   Existují vzhledem k tomu, že je zakázáno, aby bylo vnitrostátní právní úpravou podmínek pro náhradu škody a postupu pro uplatnění nároku na náhradu škody plynoucího z odpovědnosti státu, jež je stanovena v právu Společenství, členskými státy v praxi znemožněno či nadměrně ztíženo získání náhrady škody podle zásad právní úpravy Společenství v oblasti nároku na náhradu škody plynoucí z odpovědnosti státu, pochybnosti vůči vnitrostátní právní úpravě, podle níž je uplatnění nároku u soudu podmíněno platbou zálohy na pokrytí nákladů řízení, přičemž právnické osobě, jež tuto zálohu nemůže poskytnout, nelze poskytnout právní pomoc?


title: Věc C-575/11: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 27. června 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Symvoulio tis Epikrateias — Řecko) — Eleftherios-Themistoklis Nasiopoulos v. Ypourgos Ygenias & Pronoias ( „Volný pohyb pracovníků — Uznávání diplomů a titulů — Směrnice 2005/36/ES — Povolání kinezioterapeuta — Částečné a omezené uznávání odborné kvalifikace — Článek 49 SFEU“ )

text:
               3.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 225/15

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 27. června 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Symvoulio tis Epikrateias — Řecko) — Eleftherios-Themistoklis Nasiopoulos v. Ypourgos Ygenias & Pronoias
   (Věc C-575/11) (1)

   (Volný pohyb pracovníků - Uznávání diplomů a titulů - Směrnice 2005/36/ES - Povolání kinezioterapeuta - Částečné a omezené uznávání odborné kvalifikace - Článek 49 SFEU)
   2013/C 225/24
   Jednací jazyk: řečtina

      Předkládající soud

   Symvoulio tis Epikrateias

      Účastnice původního řízení

      Žalobce: Eleftherios-Themistoklis Nasiopoulos

      Žalovaný: Ypourgos Ygenias & Pronoias

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Symvoulio tis Epikrateias — Výklad článku 49 SFEU a směrnice Rady 89/48/EHS ze dne 21. prosince 1988 o obecném systému pro uznávání vysokoškolských diplomů vydaných po ukončení nejméně tříletého odborného vzdělávání a přípravy (Úř. věst. L 19, s. 16; Zvl. vyd. 05/01, s. 337) a směrnice Rady 92/51/EHS ze dne 18. června 1992 o druhém obecném systému pro uznávání odborného vzdělávání a přípravy, kterou se doplňuje směrnice 89/48/EHS (Úř. věst. L 209, s. 25; Zvl. vyd. 05/02, s. 47) — Odepření vydání povolení k přístupu k regulovanému povolání fyzioterapeuta v hostitelském členském státě jednomu z jeho příslušníků, který není držitelem diplomu ve smyslu čl. 1 písm. a) směrnice 92/51/EHS, ale je kvalifikován k výkonu obdobného povolání uznávaného v jiném členském státě — Možnost částečného přístupu omezeného na některé činnosti náležející k danému povolání

      Výrok

   Článek 49 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, která neumožňuje částečný přístup k povolání kinezioterapeuta, jež je v hostitelském členském státě regulováno, státnímu příslušníkovi téhož státu, který v jiném členském státě získal doklad o kvalifikaci, jako je doklad o kvalifikaci zdravotnického maséra-hydroterapeuta, který mu umožňuje v tomto jiném členském státu vykonávat některé z činností spadajících do povolání kinezioterapeuta, jestliže rozdíly mezi oběma oblastmi činnosti jsou tak značné, že by musel absolvovat úplné vzdělání, aby k povolání kinezioterapeuta získal přístup. Je věcí vnitrostátního soudu zkoumat, zda tomu tak je.

      (1)  Úř. věst. C 25, 28.1.2012.


title: Věc C-269/10: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 15. února 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal administratif de Montreuil — Francie) — Accor Services France v. Le Chèque Déjeuner CCR, Etablissement Public de Santé de Ville-Evrard

text:
               27.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 252/27

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 15. února 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal administratif de Montreuil — Francie) — Accor Services France v. Le Chèque Déjeuner CCR, Etablissement Public de Santé de Ville-Evrard
   (Věc C-269/10) (1)

   2011/C 252/55
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 221, 14.8.2010.


title: Věc C-293/10: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 26. května 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landesgericht Innsbruck — Rakousko) — Gebhard Stark v. DAS Österreichische Allgemeine Rechtsschutzversicherung AG ( „Pojištění právní ochrany — Směrnice 87/344/EHS — Článek 4 odst. 1 — Svobodný výběr advokáta pojištěným — Omezení úhrady přiznané v souvislosti s výlohami spojenými se zastupováním pojištěného u soudu — Úhrada omezená do výše částky odpovídající částce, kterou by požadoval advokát se sídlem v obvodu příslušného soudu prvního stupně“ )

text:
               16.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 211/6

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 26. května 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landesgericht Innsbruck — Rakousko) — Gebhard Stark v. DAS Österreichische Allgemeine Rechtsschutzversicherung AG
   (Věc C-293/10) (1)

   (Pojištění právní ochrany - Směrnice 87/344/EHS - Článek 4 odst. 1 - Svobodný výběr advokáta pojištěným - Omezení úhrady přiznané v souvislosti s výlohami spojenými se zastupováním pojištěného u soudu - Úhrada omezená do výše částky odpovídající částce, kterou by požadoval advokát se sídlem v obvodu příslušného soudu prvního stupně)
   2011/C 211/08
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Landesgericht Innsbruck

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Gebhard Stark

      Žalovaná: DAS Österreichische Allgemeine Rechtsschutzversicherung AG

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Landesgericht Innsbruck — Výklad čl. 4 odst. 1 směrnice Rady 87/344/EHS ze dne 22. června 1987 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se pojištění právní ochrany (Úř. věst. L 185, s. 77; Zvl. vyd. 06/01, s. 187) — Pojistná smlouva, která v souladu s vnitrostátní právní úpravou stanoví, že pojištěný v rámci pojištění právní ochrany je povinen zvolit si advokáta, který má sídlo kanceláře v místě, kde má své sídlo příslušný soud

      Výrok

   Článek 4 odst. 1 směrnice Rady 87/344/EHS ze dne 22. června 1987 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se pojištění právní ochrany musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání vnitrostátnímu předpisu, na základě něhož může být dohodnuto, že osoba pojištěná na krytí výloh právní ochrany si k zastupování svých zájmů ve správních nebo soudních řízeních může vybrat pouze osobu za tímto účelem profesně oprávněnou, která má svou kancelář v místě sídla soudu nebo správního orgánu příslušného vést řízení v prvním stupni, pokud se toto omezení v zájmu toho, aby svobodný výběr pojištěného ohledně osoby zmocněné k jeho zastupování nebyl zbaven své podstaty, týká pouze rozsahu, v němž pojistitel právní ochrany uhradí výdaje spojené s činností zástupce, a náhrada, kterou tento pojistitel skutečně vyplatí, je dostačující, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu.

      (1)  Úř. věst. C 274, 9.10.2010.


title: Věc T-275/11: Žaloba podaná dne 27. května 2011 — TF1 v. Komise

text:
               6.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 232/32

         Žaloba podaná dne 27. května 2011 — TF1 v. Komise
   (Věc T-275/11)
   2011/C 232/58
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Télévision française 1 (TF1) (Boulogne Billancourt, Francie) (zástupci: J.-P. Hordies a C. Smits, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhové žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               prohlásil její žalobu za přípustnou a opodstatněnou;

               —

               z titulu organizačního procesního opatření nařídil podle čl. 64 odst. 3 písm. d) jednacího řádu Tribunálu předložení dokumentů, na jejichž základě Komise dospěla k závěru o přiměřenosti a transparentnosti veřejného financování, a to zpráv o provádění článků 2 a 3 nařízení, které se týkají finančních období 2007 a 2008, a návrhu zprávy za rok 2009 podle článku 2, jakož i důvěrného znění napadeného rozhodnutí.

               —

               uložil Komisi náhradu veškerých nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Projednávaná žaloba směřuje ke zrušení rozhodnutí Komise 2011/140/EU ze dne 20. července 2010, kterým byla státní podpora v podobě roční rozpočtové podpory, již francouzské orgány hodlají poskytnout ve prospěch France Télévisions, prohlášena za slučitelnou se společným trhem.
   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod, vycházející z nesprávného výkladu vztahu závazného určení mezi novými poplatky stanovenými reformou veřejnoprávního audiovizuálního vysílání a financováním France Télévisions. Žalobkyně předkládá údaje umožňující dospět k závěru o existenci vztahu závazného určení mezi poplatkem z reklamních spotů a poplatkem z elektronických komunikací na jedné straně a rozpočtovými podporami vyplacenými France Télévisions na straně druhé, a to jak z právního hlediska, s přihlédnutím ke všem relevantním vnitrostátním předpisům, tak z hospodářského hlediska, s přihlédnutím k mechanismu stanovení výše podpory, sazbě poplatku a jeho skutečnému využití.

               2)

               Druhý žalobní důvod, vycházející z rizika nadměrné vyrovnávací platby spojeného se systémem financování France Télévisions. Žalobkyně Komisi vytýká, že jelikož nemá přístup k některým správním dokumentům, nemůže užitečně uplatnit své právo podat žalobu, a dále že Komise nesprávně vyložila čl. 106 odst. 2 SFEU, když v rámci své analýzy legality sporného opatření nezohlednila podmínku hospodářské efektivity při poskytování veřejných služeb.

               3)

               Třetí žalobní důvod vycházející z nezohlednění dalších pravidel SFEU a sekundárního práva. Žalobkyně zaprvé tvrdí, že poplatek z elektronických komunikací je v rozporu s článkem 110 SFEU, zadruhé, že sporné poplatky představují omezení volného pohybu služeb a svobody usazování, jelikož hromadění zvláštních poplatků v odvětví vysílání a telekomunikace značně omezuje možnost subjektů v oblasti vysílání a telekomunikace vykonávat jejich hospodářské činnosti ve Francii, a zatřetí, že sporné opatření je v rozporu se směrnicí 2002/20 ze dne 7. března 2002 o oprávnění pro sítě a služby elektronických komunikací, jelikož ukládá poplatek subjektům elektronických komunikací, jež nesplňují podmínky stanovené směrnicí.


title: Věc T-37/02: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 8. února 2007 – Banca Sanpaolo Imi v. Komise

text:
               14.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/53

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 8. února 2007 – Banca Sanpaolo Imi v. Komise
   (Věc T-37/02) (1)

   (2007/C 82/109)

      Jednací jazyk: italština

   Předseda čtvrtého rozšířeného senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 109, 4.5.2002.


title: Věc F-137/07: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 6. května 2009 — Sergio a další v. Komise ( Veřejná služba — Práva a povinnosti — Právo odborově se organizovat — Protokol o dohodě Evropská komise-odborové a profesní organizace — Individuální rozhodnutí o dočasném přidělení/zproštění služební povinnosti na základě protokolu — Akt nepříznivě zasahující do právního postavení — Aktivní legitimace — Úředník jednající vlastním jménem, a nikoli jménem odborové organizace — Nepřípustnost — Oznámení o zamítnutí stížnosti adresované právnímu zástupci žalobců — Počátek běhu lhůty k podání žaloby )

text:
               15.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 193/34

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 6. května 2009 — Sergio a další v. Komise
   (Věc F-137/07) (1)

   („Veřejná služba - Práva a povinnosti - Právo odborově se organizovat - Protokol o dohodě Evropská komise-odborové a profesní organizace - Individuální rozhodnutí o dočasném přidělení/zproštění služební povinnosti na základě protokolu - Akt nepříznivě zasahující do právního postavení - Aktivní legitimace - Úředník jednající vlastním jménem, a nikoli jménem odborové organizace - Nepřípustnost - Oznámení o zamítnutí stížnosti adresované právnímu zástupci žalobců - Počátek běhu lhůty k podání žaloby“)
   2009/C 193/56
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobci: Giovanni Sergio (Brusel, Belgie) a další (zástupce: M. Lucas, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: J. Currall a B. Eggers, zmocněnci)

      Předmět věci

   Jednak zrušení „Protokolu o dohodě mezi odborovými a profesními organizacemi (OSP) a generálním ředitelstvím pro personál a administrativu (GŘ ADMIN)“, jakož i zrušení rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování (OOJ), která byla potvrzena protokolem ze dne 19. prosince 2006, a zrušení rozhodnutí ze dne 14. listopadu 2006, a jednak návrh na náhradu škody ve formě jednoho symbolického eura

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               G. Sergiovi, P. Blanchardovi, R. Marquez-Garciovi, D. Scheuerovi a R. Wurzlerovi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 79, 29.3.2008, s. 37.


title: Věc C-20/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Trani dne 13. ledna 2010 — Vino Cosimo Damiano v. Poste Italiane SpA

text:
               22.5.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 134/15

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Trani dne 13. ledna 2010 — Vino Cosimo Damiano v. Poste Italiane SpA
   (Věc C-20/10)
   2010/C 134/24
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale di Trani

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Vino Cosimo Damiano

      Žalovaný: Poste Italiane SpA

      Předběžné otázky

               1)

               Brání ustanovení 8.3 rámcové dohody převzaté směrnicí 1999/70/ES vnitrostátní právní úpravě (jako je právní úprava stanovená čl. 2 odst. 1a legislativního nařízení č. 368/2001), která při provádění směrnice Rady 1999/70/ES (1) ze dne 28. června 1999 o rámcové dohodě o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS zavedla do vnitrostátního právního řádu případ „bezdůvodnosti“ pro přijímání zaměstnanců společnosti SpA Poste Italiane na dobu určitou?

               2)

               Je pro odůvodnění snížení úrovně ve výše uvedeném právním předpisu v oblasti pracovních smluv na dobu určitou a z důvodu, že není uplatněn zákaz podle ustanovení 8.3 rámcové dohody převzaté směrnicí 1999/70/ES, dostatečné, aby italský zákonodárce sledoval jakýkoliv cíl, za předpokladu, že je odlišný od cíle provést uvedenou směrnici, nebo je nezbytné, aby byl tento cíl nejen hoden ochrany alespoň rovnocenné ochraně sledující uložení sankcí, ale aby byl i výslovně „stanovený“?

               3)

               Brání ustanovení 3.1 rámcové dohody převzaté směrnicí 1999/70/ES vnitrostátní právní úpravě (jako je právní úprava stanovená čl. 2 odst. 1a legislativního nařízení č. 368/2001), která při provádění směrnice Rady 1999/70/ES ze dne 28. června 1999 o rámcové dohodě o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS zavedla do vnitrostátního právního řádu případ „bezdůvodnosti“ pro přijímání zaměstnanců společnosti SpA Poste Italiane na dobu určitou?

               4)

               Brání obecná zásada Společenství zákazu diskriminace a rovnosti vnitrostátní právní úpravě (jako je právní úprava stanovená čl. 2 odst. 1a legislativního nařízení č. 368/2001), která při provádění směrnice Rady 1999/70/ES ze dne 28. června 1999 o rámcové dohodě o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS zavedla do vnitrostátního právního řádu případ „bezdůvodnosti“, který znevýhodňuje zaměstnance společnosti SpA Poste Italiane, co se týče nejen této společnosti, avšak i dalších podniků ve stejném nebo v jiném odvětví?

               5)

               Brání čl. 82 odst. 1 [ES] a čl. 86 odst. 1 a 2 [ES] vnitrostátní právní úpravě (jako je právní úprava stanovená čl. 2 odst. 1a legislativního nařízení č. 368/2001), která při provádění směrnice Rady 1999/70/ES ze dne 28. června 1999 o rámcové dohodě o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS zavedla do vnitrostátního právního řádu případ „bezdůvodnosti“ pouze ve prospěch společnosti SpA Poste Italiane (podniku s výhradně veřejnou kapitálovou účastí), a vyvolala tak domněnku zneužívání dominantního postavení?

               6)

               Je v případě kladné odpovědi na předchozí otázky vnitrostátní soud povinen nepoužít vnitrostátní právní předpisy, které jsou v rozporu s právním řádem Společenství?

      (1)  Úř. věst. L 175, s. 43; Zvl. vyd. 05/03, s. 368.


title: Věc T-220/07: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 19. května 2008 – Transports Schiocchet – Excursions v. Komise ( Žaloba na náhradu škody — Promlčecí lhůta — Článek 46 statutu Soudního dvora — Nepřípustnost )

text:
               19.7.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 183/21

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 19. května 2008 – Transports Schiocchet – Excursions v. Komise
   (Věc T-220/07) (1)

   („Žaloba na náhradu škody - Promlčecí lhůta - Článek 46 statutu Soudního dvora - Nepřípustnost“)
   (2008/C 183/43)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Transports Schiocchet – Excursions SARL (Beuvillers, Francie) (zástupce: D. Schönberger, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: J. F. Pasquier a N. Yerrell, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh na náhradu škody, kterou žalobkyně údajně utrpěla v důsledku různých údajných porušení práva vytýkaných orgánům Společenství
   Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá jako nepřípustná.

               2)

               Transports Schiocchet – Excursions SARL se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 199, 25.8.2007.


title: Věc C-204/14: Usnesení Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 4. září 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tatabányai Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság — Maďarsko) — István Tivadar Szabó v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Közép-dunántúli Regionális Adó Főigazgatósága „Řízení o předběžné otázce — Obchodní společnost, která nahromadila daňový dluh — Člen vedení této společnosti, který nemůže být přijat do funkce člena vedení v jiné společnosti — Článek 53 odst. 2 jednacího řádu Soudního dvora — Nepoužitelnost ustanovení unijního práva, jejichž výklad je požadován — Zjevná nepříslušnost Soudního dvora — Otázky hypotetické povahy — Zjevná nepřípustnost“

text:
               1.12.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 431/7

         Usnesení Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 4. září 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tatabányai Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság — Maďarsko) — István Tivadar Szabó v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Közép-dunántúli Regionális Adó Főigazgatósága
   (Věc C-204/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Obchodní společnost, která nahromadila daňový dluh - Člen vedení této společnosti, který nemůže být přijat do funkce člena vedení v jiné společnosti - Článek 53 odst. 2 jednacího řádu Soudního dvora - Nepoužitelnost ustanovení unijního práva, jejichž výklad je požadován - Zjevná nepříslušnost Soudního dvora - Otázky hypotetické povahy - Zjevná nepřípustnost“)
   (2014/C 431/12)
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Tatabányai Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: István Tivadar Szabó

      Žalovaný: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Közép-dunántúli Regionális Adó Főigazgatósága

      Výrok

               1)

               Soudní dvůr Evropské unie je zjevně nepříslušný k zodpovězení třetí otázky položené Tatabányai közigazgatási és munkaügyi bíróság (Maďarsko).

               2)

               Ostatní otázky položené uvedeným soudem jsou zjevně nepřípustné.

      (1)  Úř. věst. C 245, 28.7.2014.


title: Věc T-174/06: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 4. září 2009 — Inalca a Cremonini v. Komise ( Mimosmluvní odpovědnost — Vyšetřování OLAF týkající se nesrovnalostí ve věci náhrad za vývoz hovězího a telecího masa do Jordánska — Předání informací vnitrostátním orgánům o skutečnostech, které by mohly vést k trestnímu stíhání — Vnitrostátní rozhodnutí o navrácení vývozních náhrad — Zřízení záruk — Žaloba na náhradu škody — Promlčecí lhůta — Trvající charakter škody — Částečná nepřípustnost — Příčinná souvislost )

text:
               24.10.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 256/26

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 4. září 2009 — Inalca a Cremonini v. Komise
   (Věc T-174/06) (1)

   („Mimosmluvní odpovědnost - Vyšetřování OLAF týkající se nesrovnalostí ve věci náhrad za vývoz hovězího a telecího masa do Jordánska - Předání informací vnitrostátním orgánům o skutečnostech, které by mohly vést k trestnímu stíhání - Vnitrostátní rozhodnutí o navrácení vývozních náhrad - Zřízení záruk - Žaloba na náhradu škody - Promlčecí lhůta - Trvající charakter škody - Částečná nepřípustnost - Příčinná souvislost“)
   2009/C 256/48
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Inalca SpA — Industria Alimentari Carni (Castelvetro, Itálie) a Cremonini SpA (Castelvetro) (zástupci: F. Sciandone a C. D'Andria, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: M. Nolin a V. Di Bucci, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žaloba na mimosmluvní odpovědnost směřující k získání náhrady škody, kterou údajně utrpěly žalobkyně v důsledku předání závěrů, ve kterých byly žalobkyně obviněny, a které vyplývají z vyšetřování vedeného Evropským úřadem pro boj proti podvodům (OLAF) za účelem ověření legitimity některých náhrad za vývoz hovězího a telecího masa do Jordánska

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Inalca SpA — Industria Alimentari Carni a společnosti Cremonini SpA se ukládají náhrady nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 190, 12.8.2006.


title: Věc C-11/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Německo) dne 11. ledna 2011 — Air France v. Heinz-Gerke Folkerts a Luz-Tereza Folkerts

text:
               26.3.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 95/5

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Německo) dne 11. ledna 2011 — Air France v. Heinz-Gerke Folkerts a Luz-Tereza Folkerts
   (Věc C-11/11)
   2011/C 95/07
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesgerichtshof

      Účastníci původního řízení

      Žalovaná a navrhovatelka v opravném prostředku „Revision“: Air France S. A.

      Žalobci a odpůrci v opravném prostředku „Revision“: Heinz-Gerke Folkerts, Luz-Tereza Folkerts

      Předběžné otázky

               1)

               Má cestující v letecké dopravě nárok na náhradu podle článku 7 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91 (1), pokud zpoždění odletu nepřesáhne hranice stanovené v čl. 6 odst. 1 nařízení, ale k příletu do posledního místa určení dojde nejméně tři hodiny po plánovaném čase příletu.

               2)

               V případě, že odpověď na první otázku musí být záporná:
               Je třeba pro otázku, zda se jedná o zpoždění ve smyslu čl. 6 odst. 1 v případě letu složeného z mnoha částečných úseků vycházet z jednotlivých částečných úseků nebo vzdálenosti k poslednímu místu určení?

      (1)  Úř. věst. L 46, s. 1; Zvl. vyd. 07/08, s. 10.


title: Věc F-11/08: Žaloba podaná dne 25. ledna 2008 – Jörg Mölling v. Europol

text:
               12.4.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 92/51

         Žaloba podaná dne 25. ledna 2008 – Jörg Mölling v. Europol
   (Věc F-11/08)
   (2008/C 92/104)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Jörg Mölling (Haag, Nizozemsko) (zástupce: P. de Casparis, advokát)

      Žalovaný: Europol
   Předmět a popis sporu
   Zrušení rozhodnutí Europolu ze dne 10. října 2007, kterým se žalobci zamítá možnost účastnit se výběrového řízení na místo „first officer“ v jednotce drogy, jakož i rozhodnutí ze dne 23. října 2007, kterým se zamítá jeho stížnost.
   Návrhové žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí Europolu ze dne 10. října 2007, kterým se mu zamítá možnost účastnit se výběrového řízení na místo „first officer“ v jednotce drogy, jakož i rozhodnutí ze dne 23. října 2007, kterým se zamítá jeho stížnost;

               —

               uložit Europolu náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-18/12: Usnesení Tribunálu ze dne 2. dubna 2014 – Interbev v. Komise „Státní podpory — Kroky uskutečněné společností Interbev — Financovaní dobrovolnými příspěvky, které byly změněny na povinné — Rozhodnutí, kterým se režim podpor prohlašuje za slučitelný s vnitřním trhem — Zpětvzetí rozhodnutí — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“

text:
               16.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 184/28

         Usnesení Tribunálu ze dne 2. dubna 2014 – Interbev v. Komise
   (Věc T-18/12) (1)

   („Státní podpory - Kroky uskutečněné společností Interbev - Financovaní dobrovolnými příspěvky, které byly změněny na povinné - Rozhodnutí, kterým se režim podpor prohlašuje za slučitelný s vnitřním trhem - Zpětvzetí rozhodnutí - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
   2014/C 184/49
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Association nationale interprofessionnelle du bétail et des viandes (Interbev) (Paříž, Francie) (zástupci: P. Morrier a A. Bouviala, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně B. Stromsky a S. Thomas, poté B. Stromsky, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2012/131/EU ze dne 13. července 2011 o poplatcích ve prospěch organizace Interbev (Úř. věst. L 59, s. 14)

      Výrok

               1)

               Již není důvodné rozhodnout ve věci samé.

               2)

               Evropské komise se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 80, 17.3.2012.


title: Věc C-95/09: Žaloba podaná dne 6. března 2009 — Komise Evropských společenství v. Irsko

text:
               16.5.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 113/25

         Žaloba podaná dne 6. března 2009 — Komise Evropských společenství v. Irsko
   (Věc C-95/09)
   2009/C 113/48
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: S. Pardo Quintillán, A.A. Gilly, zmocněnci)

      Žalované: Irsko

      Návrhová žádání žalobkyně:

   Určit, že Irsko

               —

               tím, že pro účely čl. 5 odst. 1 směrnice Rady (1) 91/271/EHS ze dne 21. května 1991 o čištění městských odpadních vod neúplně a nesprávně vymezilo citlivé oblasti;

               —

               tím, že ohledně některých citlivých oblastí neúplně a nesprávně provedlo požadavky stanovené v čl. 3 odst. 1, čl. 3 odst. 2, čl. 5 odst. 2, čl. 5 odst. 3, čl. 5 odst. 4 a čl. 5 odst. 5 uvedené směrnice;

               —

               tím, že, pokud jde o všechny městské odpadní vody vypouštěné z některých aglomerací s populačním ekvivalentem přesahujícím 10 000 nebo vypouštěné v příslušných povodích nad citlivými oblastmi, nestanovilo do dne 31. prosince 1998 úroveň čištění podle čl. 5 odst. 2 a 3 uvedené směrnice;

               —

               tím, že v některých aglomeracích nezajistilo, aby stoková soustava stanovená v čl. 3 odst. 1 uvedené směrnice splňovala požadavky stanovené v čl. 3 odst. 2 uvedené směrnice; a

               —

               tím, že do 31. prosince 1997 neprovedlo správně první povinné prověřování stanovené v čl. 5 odst. 6 uvedené směrnice, nesplnilo své povinnosti stanovené v těchto článcích, jakož i povinnosti stanovené v článku 19 uvedené směrnice a

               —

               tím, že neposkytlo informace požadované v dopise ze dne 23. dubna 1999, nesplnilo své povinnosti podle článku 10 Smlouvy o ES.

         Uložit Irsku náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Podle Komise nesplnilo Irsko své povinnosti vyplývající z článků 3, 5 a 19 směrnice a z článku 10 Smlouvy o ES z těchto důvodů:
   Komise ohledně oblasti Boyne Estuary tvrdí, že tím, že Irsko neoznámilo formální akt vymezující tuto oblast, nevymezilo úplně a správně citlivé oblasti podle čl. 5 odst. 1 směrnice. Ohledně ostatních oblastí, které nebyly vymezeny jako citlivé, Komise připouští, že Irsko provedlo vymezení pro účely čl. 5 odst. 1, ale tvrdí, že v současnosti platné vymezující formální akty nejsou dostatečně přesné, pokud jde o vymezení dotčené citlivé oblasti.
   Pokud jde o čl. 3 odst.1 a 2 směrnice, irské právní předpisy odkládají na 14. červen 2001 datum provedení stanovené v čl. 3 odst. 1 druhém pododstavci na 31.prosinec 1998. Komise tvrdí, že směrnice takový případný odklad neupravuje. Komise také uvádí, že ohledně 32 oblastí, které Irsko následně označilo za citlivé, nerespektovaly vnitrostátní právní předpisy v článku 5 směrnice uvedené datum 31. prosinec 1998.
   Komise tvrdí, že pokud jde o oblasti, které Irsko nesprávně opomnělo vymezit jako citlivé, nesplnilo Irsko své povinnosti podle čl. 3 odst. 1 a 2 a čl. 5 odst. 2, 3 a 4, pokud jde o aglomerace s populačním ekvivalentem přesahujícím 10 000, a podle čl. 5 odst. 2, 3 a 4, pokud jde o čistírny městských odpadních vod, na které se vztahuje čl. 5 odst. 5 směrnice.
   Komise se domnívá, že Irsko tím, že nejpozději do 31. prosince 1997 neprovedlo první prověření vymezení citlivých oblastí, porušilo čl. 5 odst. 6 směrnice.
   Konečně se Komise domnívá, že tím, že Irsko neposkytlo jasné kartografické informace znázorňující rozsah citlivých oblastí a příslušná povodí, stejně jako umístění aglomerací, na které se vztahuje lhůta 31. prosince 1998, nesplnilo povinnosti vyplývající z článku 10 Smlouvy o ES.

      (1)  Směrnice Rady 91/271/EHS ze dne 21. května 1991 o čištění městských odpadních vod (Úř. věst. L 135, s. 40; Zvl. vyd. 15/02, s. 26)


title: Věc T-220/15: Usnesení Tribunálu ze dne 7. června 2016 – Beele Engineering v. EUIPO (WE CARE) „Ochranná známka Evropské unie — Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie WE CARE — Absolutní důvod pro zamítnutí — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odstavec 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               1.8.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 279/27

         Usnesení Tribunálu ze dne 7. června 2016 – Beele Engineering v. EUIPO (WE CARE)
   (Věc T-220/15) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie WE CARE - Absolutní důvod pro zamítnutí - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odstavec 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2016/C 279/40)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Beele Engineering BV (Aalten, Nizozemsko) (zástupce: M. Ring, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: H. O’Neill, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 15. ledna 2015 (věc R 1424/2014-5) týkajícímu se přihlášky k zápisu obrazového označení WE CARE jako ochranné známky Evropské unie.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Beele Engineering BV se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 228, 13.7.2015.


title: Věc F-8/06: Žaloba podaná dne  3. února 2006  – Tolios a další v. Účetní dvůr

text:
               25.3.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 74/35

         Žaloba podaná dne 3. února 2006 – Tolios a další v. Účetní dvůr
   (Věc F-8/06)
   (2006/C 74/68)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobci: Iraklis Tolios (Paříž, Francie), François Muller (Štrasburk, Francie) a Odette Perron (La Rochelle, Francie) (zástupci: G. Vandersanden a L. Levi, advokáti)

      Žalovaný: Evropský účetní dvůr
   Návrhová žádání žalobců

               —

               prohlásit žalobu za přípustnou a opodstatněnou, a to včetně námitky protiprávnosti, kterou obsahuje,

               —

               v důsledku toho zrušit důchodové pásky žalobců z března 2005 s účinkem použití opravného koeficientu na úroveň hlavního města země jejich trvalého bydliště nebo přinejmenším opravného koeficientu takové povahy, která přiměřeně odráží rozdíly v životních nákladech v místech, kde jsou žalobci nuceni hradit své náklady, a která tak odpovídá zásadě ekvivalence,

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Všichni žalobci v této věci jsou úředníky, kteří odešli do důchodu před 1. květnem 2004. Napadají přechodný režim, který byl v očekávání zrušení opravných koeficientů zaveden nařízením Rady (ES, Euratom) č. 723/2004 ze dne 22. března 2004, kterým se mění služební řád úředníků a pracovní řád ostatních zaměstnanců Evropských společenství (1), jelikož uvedený režim se zakládá na novém výpočtu opravných koeficientů pro důchody, který se nebude nadále počítat ve vztahu k hlavnímu městu, ale pouze podle průměrných životních nákladů v členském státě, ve kterém osoba, která má nárok na důchod, prokáže, že má své hlavní bydliště.
   Na podporu svých tvrzení žalobci nejprve uplatňují, že výše uvedené nařízení se zakládá na nesprávném odůvodnění, jelikož ani zvýšená integrace Společenství, ani svoboda pohybu a pobytu, ani těžkosti při ověření skutečného místa pobytu důchodců nemohou být základem dotčeného přechodného režimu.
   Žalobci v projednávaném případě dále uplatňují porušení zásad rovného zacházení, právní jistoty, zpětné účinnosti nabytých práv a ochrany legitimního očekávání.

      (1)  Úř. věst. L 124, 27.4.2004, s. 1.


title: Věc T-13/16: Usnesení Tribunálu ze dne 18. července 2017 – Gauff v. EUIPO – H.P. Gauff Ingenieure (GAUFF)

text:
               18.9.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 309/41

         Usnesení Tribunálu ze dne 18. července 2017 – Gauff v. EUIPO – H.P. Gauff Ingenieure (GAUFF)
   (Věc T-13/16) (1)

   (2017/C 309/55)
   Jednací jazyk: němčina
   Předseda čtvrtého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 90, 7.3.2016.


title: Věc T-404/10: Žaloba podaná dne 8. září 2010 — National Lottery Commission v. OHIM — Mediatek Italia a De Gregorio (vyobrazení ruky)

text:
               4.12.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 328/32

         Žaloba podaná dne 8. září 2010 — National Lottery Commission v. OHIM — Mediatek Italia a De Gregorio (vyobrazení ruky)
   (Věc T-404/10)
   ()
   2010/C 328/55
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: National Lottery Commission (Londýn, Spojené království) (zástupce: B. Brandreth, barrister)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastníci řízení před odvolacím senátem: Mediatek Italia Srl (Neapol, Itálie), Giuseppe De Gregorio (Neapol, Itálie)

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 9. června 2010 ve věci R 1028/2009-1;

               —

               vrátit věc zrušovacímu oddělení;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti:Obrazová ochranná známka představující ruku se dvěma překříženými prsty a usmívajícím se obličejem pro zboží a služby zařazené do tříd 9, 16, 25, 28 a 41 — přihláška ochranné známky Společenství č. 4800389

      Majitel ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Účastník řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: Další účastníci řízení před odvolacím senátem

      Ochranná známka účastníka řízení navrhujícího prohlášení neplatnosti: Účastníci řízení požadující prohlášení neplatnosti odůvodňují svou žalobu relativními důvody neplatnosti stanovenými v čl. 53 odst. 1 písm. c) a čl. 53 odst. 2 písm. c) nařízení Rady (ES) č. 207/2009

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Prohlášení ochranné známky Společenství za neplatnou

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Žalobkyně tvrdí, že napadené rozhodnutí porušuje čl. 53 odst. 2 nařízení Rady (ES) 207/2009 (1), jelikož se odvolací senát dopustil nesprávného právního posouzení při posouzení uvedeného ustanovení a ve svém přístupu k posouzení skutkových okolností, a nepoužil svou vyšetřovací pravomoc. Žalobkyně je rovněž toho názoru, že odvolací senát plně nevyužil svých pravomocí podle článku 78 nařízení č. 207/2009.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, 24.3.2009, s. 1).


title: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 13. prosince 2004 ve věci T-251/02: E proti Komisi Evropských společenství (Úředníci — Odměňování — Příspěvek za práci v zahraničí — Denní příspěvek — Příspěvek na zařízení — Náhrada cestovních výdajů při nástupu do zaměstnání a nákladů na stěhování — Místo náboru — Články 4, 5, 7, 9 a 10 přílohy VII řádu — Žaloba na neplatnost — Žaloba o náhradu škody)

text:
               19.2.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/21

      ROZSUDEK SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 13. prosince 2004
   ve věci T-251/02: E proti Komisi Evropských společenství (1)

   (Úředníci - Odměňování - Příspěvek za práci v zahraničí - Denní příspěvek - Příspěvek na zařízení - Náhrada cestovních výdajů při nástupu do zaměstnání a nákladů na stěhování - Místo náboru - Články 4, 5, 7, 9 a 10 přílohy VII řádu - Žaloba na neplatnost - Žaloba o náhradu škody)
   (2005/C 45/48)
   Jednací jazyk: francouzština
   Ve věci T-251/02, E, úřednice Komise Evropských Společenství, s bydlištěm v Bruselu (Belgie), zastoupená G. Vandersanden a L. Levim, advokáty, proti Komisi Evropských společenství (zmocněnec: J. Curall ve spolupráci s D. Waelbroeckem, advokátem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku), jejímž předmětem je jednak návrh na zrušení rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování ze dne 29. srpna 2001, jímž se za místo původu a místo náboru žalobkyně určuje Brusel a jímž se zamítá její nárok na příspěvek za práci v zahraničí, příspěvek na zařízení a denní příspěvek, jakož i náhrada cestovních výdajů a nákladů na stěhování spojených s jejím nástupem do zaměstnání, a jednak návrh na úhradu úroků z prodlení a na náhradu škody, Soud (druhý senát), ve složení J. Pirrung, předseda, a A. W. H. Meij a N. J. Forwood, soudci, vedoucí soudní kanceláře: I. Natsinas, vydal dne 13. prosince 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Každý účastník řízení ponese své náklady.

      (1)  Úř. věst. C 247, 12.10.2002.


title: Věc C-133/12 P: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 27. února 2014 – Stichting Woonlinie, Stichting Allee Wonen, Woningstichting Volksbelang, Stichting WoonInvest, Stichting Woonstede v. Evropská komise „Kasační opravný prostředek — Státní podpory — Systém podpor poskytnutých společnostem působícím v oblasti sociálního bydlení — Rozhodnutí o slučitelnosti — Závazky přijaté vnitrostátními orgány za účelem dosažení souladu s unijním právem — Článek 263 čtvrtý pododstavec SFEU — Žaloba na neplatnost — Podmínky přípustnosti — Právní zájem na podání žaloby — Aktivní legitimace — Osobně a bezprostředně dotčení příjemci — Pojem, uzavřená skupina“

text:
               14.4.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 112/4

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 27. února 2014 – Stichting Woonlinie, Stichting Allee Wonen, Woningstichting Volksbelang, Stichting WoonInvest, Stichting Woonstede v. Evropská komise
   (Věc C-133/12 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Státní podpory - Systém podpor poskytnutých společnostem působícím v oblasti sociálního bydlení - Rozhodnutí o slučitelnosti - Závazky přijaté vnitrostátními orgány za účelem dosažení souladu s unijním právem - Článek 263 čtvrtý pododstavec SFEU - Žaloba na neplatnost - Podmínky přípustnosti - Právní zájem na podání žaloby - Aktivní legitimace - Osobně a bezprostředně dotčení příjemci - Pojem, uzavřená skupina“)
   2014/C 112/05
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Stichting Woonlinie, Stichting Allee Wonen, Woningstichting Volksbelang, Stichting WoonInvest, Stichting Woonstede (zástupci: P. Glazener a E. Henny, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: H. van Vliet, S. Noë a S. Thomas, zmocněnci)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti usnesení Tribunálu (sedmého senátu) ze dne 16. prosince 2010, Stichting Woonlinie a další v. Komise (T 202/10), kterým Tribunál zamítl jako nepřípustný návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise C(2009) 9963 final ze dne 15. prosince 2009 týkajícího se státní podpory E 2/2005 a N 642/2009 – Nizozemsko – Stávající podpora a zvláštní podpora projektů pro společnosti působící v oblasti sociálního bydlení

      Výrok

               1)

               Usnesení Tribunálu Evropské unie ze dne 16. prosince 2011, Stichting Woonlinie a další v. Komise (T 202/10) se zrušuje v rozsahu, v němž prohlásilo za nepřípustnou žalobu na neplatnost podanou společnostmi Stichting Woonlinie Stichting Allee Wonen, Woningstichting Volksbelang, Stichting WoonInvest a Stichting Woonstede proti rozhodnutí Evropské komise C (2009) 9963 final ze dne 15. prosince 2009, nazvanému „Státní podpory E 2/2005 a N 642/2009 – Nizozemsko – Existující podpora a zvláštní podpora projektů pro společnosti působící v oblasti bydlení“ v rozsahu, v němž se toto rozhodnutí týká režimu podpor E 2/2005.

               2)

               Žaloba na neplatnost uvedená v bodě 1 tohoto výroku je přípustná.

               3)

               Věc se vrací zpět k Tribunálu Evropské unie, aby rozhodl o meritu žaloby na neplatnost uvedené v bodě 1 tohoto výroku.

               4)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.

      (1)  Úř. věst. C 138, 12.5.2012.


title: Věc T-457/05: Žaloba podaná dne  30. prosince 2005  – Zwicky v. Komise

text:
               11.3.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 60/46

         Žaloba podaná dne 30. prosince 2005 – Zwicky v. Komise
   (Věc T-457/05)
   (2006/C 60/86)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Zwicky & Co. AG (Wallisellen, Švýcarsko) (zástupci: advokáti J. Burrichter, B. Kansten a S. Orlikowski-Wolf)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Zrušit čl. 1 odst. 1 v rozsahu, v němž je v něm zjištěno porušení článku 81 ES a článku 53 dohody o EHP pro země Švédsko, Norsko a Finsko žalobkyní, podpůrně za období od ledna 1990 do prosince 1993 včetně;

               —

               Zrušit článek 2 rozhodnutí v rozsahu, v němž žalobkyni ukládá peněžitou pokutu ve výši 0,174 milionů eur;

               —

               Podpůrně přiměřeně snížit pokutu uloženou žalobkyni v článku 2 rozhodnutí;

               —

               Uložit žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně napadá rozhodnutí Komise K(2005) 3452 konečné ze dne 14. září 2005 ve věci 38.337-PO/Garne (změněno rozhodnutím žalované ze dne 13. října 2005). V napadeném rozhodnutí byla žalobkyni uložena peněžitá pokuta z důvodu porušení článku 81 ES, jakož i článku 53 dohody o EHP.
   Na podporu své žaloby uplatňuje žalobkyně čtyři žalobní důvody.
   Zaprvé vytýká porušení článku 7 nařízení č. 1/2003 (1). V této souvislosti uplatňuje, že stanovení rozsahu a doby trvání porušování v čl. 1 odst. 1 napadeného rozhodnutí je nesprávné.
   Druhým žalobním důvodem uplatňuje žalobkyně porušení čl. 23 odst. 2 nařízení 1/2003. Podle jejího názoru byla žalobkyni uložena peněžitá pokuta, která přesahuje deset procent jejího celkového obratu za hospodářský rok předcházející rozhodnutí. V důsledku toho je uložení peněžité pokuty žalobkyni v článku 2 napadeného rozhodnutí protiprávní.
   Kromě toho porušuje článek 2 rozhodnutí žalované čl. 15 odst. 2 nařízení č. 17/1962 (2), resp. čl. 23 odst. 2 nařízení 1/2003. Tato protiprávnost spočívá v porušení základních zásad stanovování pokut.
   Dále žalovaná porušila článkem 2 napadeného rozhodnutí čl. 15 odst. 2 nařízení č. 17/1962, resp. čl. 23 odst. 2 nařízení 1/2003 tím, že nesprávně uplatnila úpravu o korunních svědcích 1996 k tíži žalobkyně.
   Zapáté žalobkyně uvádí, že článek 2 napadeného rozhodnutí představuje porušení zásady proporcionality, neboť při stanovení peněžité pokuty nebyla dostatečně zohledněna osobní situace žalobkyně.
   Konečně žalobkyně uvádí, že ukončení protiprávního jednání a upuštění od tohoto jednání v budoucnu nařízené Komisí v článku 3 rozhodnutí porušuje čl. 7 odst. 1 nařízení č. 1/2003, neboť v případě žalobkyně není nezbytné ani přiměřené.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. L 1, s. 1).

      (2)  Rada EHP: Nařízení č. 17: První nařízení, kterým se provádějí články 85 a 86 Smlouvy (Úř. věst. č. 13, 21.2.1962, s. 204).


title: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne  19. ledna 2006  ve věci C-265/04 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Kammarrätten i Sundsvall): Margaretha Bouanich proti Skatteverket (Přímé daně — Volný pohyb kapitálu — Daň z dividend — Zpětný nákup akcií — Odpočitatelnost pořizovacích nákladů akcií — Odlišné zacházení s rezidenty a nerezidenty — Dohoda o zamezení dvojího zdanění)

text:
               11.3.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 60/6

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (třetího senátu)
   ze dne 19. ledna 2006
   ve věci C-265/04 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Kammarrätten i Sundsvall): Margaretha Bouanich proti Skatteverket (1)

   (Přímé daně - Volný pohyb kapitálu - Daň z dividend - Zpětný nákup akcií - Odpočitatelnost pořizovacích nákladů akcií - Odlišné zacházení s rezidenty a nerezidenty - Dohoda o zamezení dvojího zdanění)
   (2006/C 60/12)
   Jednací jazyk: švédština
   Ve věci C 265/04, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím Kammarrätten i Sundsvall (Švédsko) ze dne 17. června 2004, došlým Soudnímu dvoru dne 24. června 2004, v řízení Margaretha Bouanich proti Skatteverket, Soudní dvůr (třetí senát), ve složení A. Rosas, předseda senátu, J. Malenovský, S. von Bahr, A. Borg Barthet a U. Lõhmus (zpravodaj), soudci, generální advokátka: J. Kokott, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 19. ledna 2006 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1.

               Články 56 a 58 ES musí být vykládány v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je právní úprava dotčená v původním řízení, která stanoví, že v případě snížení základního kapitálu je částka ze zpětného nákupu akcií vyplacená akcionáři-nerezidentovi zdaněna jako rozdělení dividend bez nároku na odpočet pořizovacích nákladů uvedených akcií, ačkoliv stejná částka vyplacená akcionáři rezidentovi je zdaněna jako kapitálový zisk s nárokem na odpočet pořizovacích nákladů.

               2.

               Články 56 a 58 ES musí být vykládány v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, která vyplývá z takové dohody o zamezení dvojího zdanění, jako je dohoda mezi vládou Francouzské republiky a vládou Švédského království o zamezení dvojího zdanění a zabránění daňovým únikům v oblasti daní z příjmu a majetku, podepsaná dne 27. listopadu 1990, která stanoví maximální míru zdanění dividend pro akcionáře-nerezidenty, která je nižší než ta, která je použitelná na akcionáře rezidenty, a povoluje, vykládajíc tuto dohodu ve světle komentáře Organizace pro hospodářskou spolupráci a rozvoj k její vzorové dohodě, odpočet jmenovité hodnoty těchto akcií od částky zpětného nákupu, s výjimkou případů, kdy za použití uvedené vnitrostátní právní úpravy není s akcionáři-nerezidenty zacházeno méně příznivě nežli s akcionáři rezidenty. Předkládajícímu soudu přísluší určit, zda tomu tak je v konkrétním případě věci v původním řízení.

      (1)  Úř. věst. C 228, 11.9.2004.