title: Věc F-38/06: Žaloba podaná dne  14. dubna 2006  – Irène Bianchi v. Evropská nadace odborného vzdělávání

text:
               17.6.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 143/37

         Žaloba podaná dne 14. dubna 2006 – Irène Bianchi v. Evropská nadace odborného vzdělávání
   (Věc F-38/06)
   (2006/C 143/71)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Irène Bianchi (Turín, Itálie) (zástupce: M.-A. Lucas, advokát)

      Žalovaná: Evropská nadace odborného vzdělávání
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí ředitelky nadace neprodloužit pracovní poměr žalobkyně jako dočasné zaměstnankyně, které jí bylo oznámeno sdělením ze dne 24. října 2005;

               —

               uložit nadaci, aby kromě zákonných úroků nahradila majetkovou a nemajetkovou újmu způsobenou žalobkyni;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně, zaměstnaná nadací v roce 2000 v rámci smlouvy dočasné zaměstnankyně uzavřené původně na dobu tří let a následně prodloužené do 15. dubna 2006, zpochybňuje rozhodnutí o neprodloužení jejího pracovního poměru po tomto datu.
   Na podporu své žaloby na neplatnost žalobkyně uplatňuje čtyři žalobní důvody, z nichž první vychází z porušení obecné zásady práva obhajoby a článku 26 služebního řádu, jelikož negativní hodnocení, která vedoucí finančního oddělení zaslal ředitelce nadace, nebyla žalobkyni předána ani nebyla založena do jejího osobního spisu.
   Druhý žalobní důvod vychází z porušení povinnosti odůvodnění vyplývající z rozhodnutí ředitele nadace ze dne 26. února 1997 o prodloužení smluv a z čl. 25 druhého pododstavce služebního řádu, jelikož žalobkyně nebyla dostatečně informována o důvodech napadeného rozhodnutí.
   Třetí žalobní důvod vychází z několika porušení postupů stanovených výše uvedeným rozhodnutím ze dne 26. února 1997.
   Čtvrtý žalobní důvod vychází ze zjevně nesprávných posouzení ředitelky nadace, která provedla, pokud jde o nezbytnost posudku žalobkyně zejména v souvislosti s pracovními místy administrativních asistentů vyplývajícími z reformy, způsob, kterým žalobkyně plnila své funkce, jakož i o zájem služby.
   Na podporu své žaloby na náhradu škody žalobkyně uplatňuje, že protiprávnosti napadeného rozhodnutí představují tolik pochybení, která jí způsobila vážnou nemajetkovou a majetkovou újmu, a ještě hrozí, že jí vážná nemajetková a majetková újma vznikne.


title: Věc T-351/09: Žaloba podaná dne 4. září 2009 — Acetificio Marcello de Nigris v. Komise

text:
               24.10.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 256/36

         Žaloba podaná dne 4. září 2009 — Acetificio Marcello de Nigris v. Komise
   (Věc T-351/09)
   2009/C 256/64
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Acetificio Marcello de Nigris Srl (Afragola, Itálie) (zástupci: P. Perani a P. Pozzi, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že povolení zapsání názvu „Aceto Balsamico di Modena“ jako chráněného zeměpisného označení do rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení představuje porušení článku 3 nařízení č. 510/2006, jakož i porušení procesních záruk výslovně stanovených právním řádem Společenství;

               —

               zrušit nařízení Komise Evropských společenství č. 583/2009 ze dne 3. července 2009, vyhlášené dne 4. července 2009, o zapsání názvu do rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení [Aceto Balsamico di Modena (CHZO)];

               —

               přijmout v důsledku zrušení všechny akty a provést vše, co je nezbytné pro výmaz zápisu chráněného zeměpisného označení „Aceto Balsamico di Modena“ z rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobkyně v projednávaném případě, činná v odvětví výroby a prodeje vinných octů a jiných ochucovadel, k nimž patří balzamikový ocet z Modeny, napadá zapsání názvu „Aceto Balsamico di Modena“, k němuž došlo napadeným nařízením, jako chráněného zeměpisného označení.
   Na podporu svých tvrzení žalobkyně uplatňuje:

               —

               porušení článku 3 nařízení Rady (ES) č. 510/2006 ze dne 20. března 2006 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin (1) v rozsahu, v němž historické okolnosti související s výrobou balzamikového octu z Modeny jasně nasvědčují tomu, že neexistuje jakýkoliv vztah mezi těmito výrobky a zvláštní zeměpisnou oblastí. Je totiž nesporné, že po desetiletí je značná část balzamikového octu z Modeny prodávaná v Itálii a v zahraničí vyráběna mimo své původní historické území. V této souvislosti dotčený název označuje výrobek vyráběný zvláštním výrobním postupem, který má zvláštní charakteristiky, které však nezávisí na místě výroby;

               —

               skutečnost, že jí nebylo umožněno napadnout zapsání názvu „Aceto Balsamico di Modena“ jako chráněného zeměpisného označení. V tomto ohledu tvrdí, že z důvodu časového sledu skutečností relevantních v projednávaném případě bylo zapsání zeměpisného označení, jež je předmětem projednávané věci, povoleno, aniž by bylo žalobkyni umožněno předložit odůvodněné námitky, v rozporu s procesními zárukami stanovenými jak v čl. 7 odst. 3 nařízení Rady (EHS) č. 2081/1992 ze dne 14. července 1992 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin (2), tak v čl. 5 odst. 5 platného nařízení č. 510/2006.

      (1)  Úř. věst. L 93, 31.3.2006, s. 12.

      (2)  Úř. věst. L 208, 24.7.1992, s. 1.


title: Věc C-90/09 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 3. března 2009 General Química, S.A., Repsol Química, S.A., Repsol YPF, S.A. proti rozsudku Soudu prvního stupně (šestého senátu) vydanému dne 18. prosince 2008 ve věci T-85/06, General Química, S.A. a další v. Komise Evropských společenství

text:
               18.4.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 90/20

         Kasační opravný prostředek podaný dne 3. března 2009 General Química, S.A., Repsol Química, S.A., Repsol YPF, S.A. proti rozsudku Soudu prvního stupně (šestého senátu) vydanému dne 18. prosince 2008 ve věci T-85/06, General Química, S.A. a další v. Komise Evropských společenství
   (Věc C-90/09 P)
   2009/C 90/32
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: General Química, S.A., Repsol Química, S.A., Repsol YPF, S.A. (zástupci: J. M. Jiménez-Laiglesia Oñate a J. Jiménez-Laiglesia Oñate, advokáti)

      Další účastníce řízení: Komise Evropských společenství

      Návrhová žádání účastnic řízení podávajících kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozsudek ze dne 18. prosince 2008 ve věci T-85/06 v rozsahu, v jakém zamítá důvod neplatnosti založený na zjevně nesprávném posouzení a na neexistenci odůvodnění společné a nerozdílené odpovědnosti navrhovatelek.

               —

               zrušit čl. 1 písm. g) a h) a čl. 2 písm. d) rozhodnutí v rozsahu, v jakém konstatují, že společnosti Repsol Química a Repsol YPF jsou spolu se společností General Química společně a nerozdílně odpovědné za porušení čl. 81 odst. 1 ES, a podpůrně v rozsahu, v jakém rozhodnutí směřuje proti společnosti Repsol YPF, přičemž v obou případech žádají o přiměřené snížení uložené pokuty.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Kasační opravný prostředek směřuje proti zamítnutí důvodu neplatnosti rozhodnutí, které konstatuje odpovědnost společností Repsol Química a Repsol YPF za jednání společnosti General Química, S.A. Rozsudek nesprávně používá kritérium přičtení odpovědnosti, které nesouvisí se skutečnostmi a okolnostmi vlastními dané věci ani s protiprávním jednáním, kterého se dopustila společnost General Química. Rozsudek nesprávně konstatoval odpovědnost mateřské společnosti za jednání dceřiné společnosti, neboť na základě pouhé možnosti či schopnosti mateřské společnosti vykonávat rozhodující vliv na svojí dceřinou společnost usoudil, že existuje jediný hospodářský subjekt. Rozsudek dále neodůvodnil, jak vybrané skutečnosti prokazují existenci rozhodujícího vlivu, a kromě toho opomněl posoudit nebo zkreslil skutečnosti předložené v dané věci. Navíc nesprávně uplatňuje domněnku stanovenou v judikatuře v případech, kdy mateřská společnost vlastní všechny kapitálové podíly dceřiné společnosti, a navíc tím, že neupřesnil jaký důkaz je třeba předložit za účelem vyvrácení uvedené domněnky, obrátil důkazní břemeno. Rozsudek dává Komisi omezený prostor pro posouzení a hodnocení důkazů předložených za účelem vyvrácení domněnky. V důsledku toho se domněnka stala nevyvratitelnou skutečností. Kromě toho, že odpovědnost Resol YPF není ani individualizovaná, ani nesporná, se rozsudek navíc dopouští pochybení tím, že automaticky rozšiřuje domněnku pouhé schopnosti výkonu rozhodujícího vlivu na poslední mateřskou společnost skupiny. Přičítá odpovědnost skupině společností, nikoli podniku, jako hospodářskému subjektu, přičemž tato odpovědnost je navíc nevyvratitelná.


title: Věc T-208/09: Usnesení Tribunálu ze dne 14. prosince 2009 — Mars v. OHIM — Marc (MARC Marlon Abela Restaurant Corporation)

text:
               13.2.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 37/49

         Usnesení Tribunálu ze dne 14. prosince 2009 — Mars v. OHIM — Marc (MARC Marlon Abela Restaurant Corporation)
   (Věc T-208/09) (1)

   2010/C 37/77

      Jednací jazyk: angličtina

   Předseda osmého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 167, 18.7.2009.


title: Věc C-403/14: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 4. listopadu 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Administrativen sad – Varna – Bulharsko) – „Vekos Trade“ AD v. Direktor na Direkcia „Obžalvane i danačno-osiguritelna praktika“ Varna pri Centralno upravlenie na Nacionalnata agencia za prichodite

text:
               19.1.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 16/24

      Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 4. listopadu 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Administrativen sad – Varna – Bulharsko) – „Vekos Trade“ AD v. Direktor na Direkcia „Obžalvane i danačno-osiguritelna praktika“ Varna pri Centralno upravlenie na Nacionalnata agencia za prichodite
      (Věc C-403/14) (1)

      (2015/C 016/40)
      Jednací jazyk: bulharština
      Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 395, 10. 11. 2014.


title: Věc T-287/10: Usnesení Tribunálu ze dne 8. listopadu 2011 — Unilever España a Unilever v. OHIM — Med Trans G. Poulias-S. Brakatselos (MED FRIGO S.A.)

text:
               7.1.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/24

         Usnesení Tribunálu ze dne 8. listopadu 2011 — Unilever España a Unilever v. OHIM — Med Trans G. Poulias-S. Brakatselos (MED FRIGO S.A.)
   (Věc T-287/10) (1)

   2012/C 6/44
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda sedmého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 234, 28.8.2010.


title: Věc T-397/11: Žaloba podaná dne 26. července 2011 — Symfiliosi v. FRA

text:
               24.9.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/36

         Žaloba podaná dne 26. července 2011 — Symfiliosi v. FRA
   (Věc T-397/11)
   2011/C 282/70
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Symfiliosi (Nikósie, Kyperská republika) (zástupce: L. Christodoulou, advokát)

      Žalovaná: Agentura Evropské unie pro základní práva (FRA)

      Návrhová žádání

               —

               zrušit rozhodnutí Agentury Evropské unie pro základní práva ze dne 23. května 2011 o zadání první rámcové zakázky ve výběrovém řízení F/SE/10/03 — Lot 12 Kypr společnosti First Elements a druhé rámcové zakázky společnosti Symfiliosi;

               —

               uložit Agentuře Evropské unie pro základní práva náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně jeden hlavní žalobní důvod, v němž tvrdí, že agentura své rozhodnutí neodůvodnila. Dále zpochybňuje hodnocení nabídek ve výběrovém řízení a tvrdí, že bylo svévolné, nepřiměřené a protiprávní.


title: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 28. října 2004 ve věci C-4/04: Komise Evropských společenství proti Rakouské republice (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 98/44/ES — Právní ochrana biotechnologických vynálezů — Neprovedení ve stanovené lhůtě)

text:
               8.1.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/18

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (čtvrtého senátu)
   ze dne 28. října 2004
   ve věci C-4/04: Komise Evropských společenství proti Rakouské republice (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 98/44/ES - Právní ochrana biotechnologických vynálezů - Neprovedení ve stanovené lhůtě)
   (2005/C 6/33)
   Jednací jazyk: němčina
   Ve věci C-4/04, Komise Evropských společenství (zmocněnkyně: K. Banks a C. Schmidt) proti Rakouské republice (zmocněnec: H. Dossi), jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES, předložená dne 8. ledna 2004, Soudní dvůr (čtvrtý senát), ve složení J. N. Cunha Rodrigues, vykonávající funkci předsedy čtvrtého senátu, K. Schiemann a M. Ilešič (zpravodaj), soudci, generální advokát: F. G. Jacobs, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 28. října 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Rakouská republika tím, že nepřijala ve stanovené lhůtě právní a správní předpisy nezbytné k zajištění souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 98/44/ES ze dne 6. července 1998 o právní ochraně biotechnologických vynálezů, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice.

               2)

               Rakouské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 47, 21.2.2004.


title: Věc T-86/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 22. září 2011 — Evropaïki Dynamiki v. Komise ( Veřejné zakázky na služby — Nabídkové řízení — Poskytování služeb informačních technologií v souvislosti s údržbou a vývojem informačních systémů generálního ředitelství pro rybolov a námořní záležitosti — Odmítnutí nabídky uchazeče — Povinnost uvést odůvodnění — Rovné zacházení — Transparentnost — Kritéria pro zadání — Střet zájmů — Zjevně nesprávné posouzení — Mimosmluvní odpovědnost )

text:
               29.10.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 319/15

         Rozsudek Tribunálu ze dne 22. září 2011 — Evropaïki Dynamiki v. Komise
   (Věc T-86/09) (1)

   (Veřejné zakázky na služby - Nabídkové řízení - Poskytování služeb informačních technologií v souvislosti s údržbou a vývojem informačních systémů generálního ředitelství pro rybolov a námořní záležitosti - Odmítnutí nabídky uchazeče - Povinnost uvést odůvodnění - Rovné zacházení - Transparentnost - Kritéria pro zadání - Střet zájmů - Zjevně nesprávné posouzení - Mimosmluvní odpovědnost)
   2011/C 319/28
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Athènes, Řecko) (zástupci: N. Korogiannakis, P. Katsimani a M. Dermitzakis, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: N. Bambara a E. Manhaeve, zmocněnci, ve spolupráci s J. Stuyckem, advokátem)

      Předmět

   Zrušení rozhodnutí Komise ze dne 12. prosince 2008, kterým byla odmítnuta nabídka předložená žalobkyní v rámci veřejného nabídkového řízení MARE/2008/01 na poskytování služeb informačních technologií v souvislosti s údržbou a vývojem informačních systémů generálního ředitelství pro rybolov a námořní záležitosti (Úř. věst. 2008/S 115-152936), jakož i rozhodnutí přidělit zakázku jinému uchazeči, a návrh na náhradu škody

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 113, 16.5.2009.


title: Věc F-100/15: Žaloba podaná dne 6. července 2015 – ZZ v. EIB

text:
               14.12.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 414/41

         Žaloba podaná dne 6. července 2015 – ZZ v. EIB
   (Věc F-100/15)
   (2015/C 414/51)
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupci: L. Isola a G. Isola, advokáti)

      Žalovaná: Evropská investiční banka

      Předmět a popis sporu

   Zrušení hodnotící zprávy žalobce za rok 2013 a následných a souvisejících rozhodnutí EIB, jako je rozhodnutí nepovýšit jej do platové třídy D, jakož i náhrada údajně vzniklé majetkové a nemajetkové újmy.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               Zrušit rozhodnutí odvolacího výboru ze dne 8. prosince 2014 a vrácení spisu tomuto výboru zpět k novému rozhodnutí po stanovení kritérií, která musí splnit při přijímání nového rozhodnutí;

               —

               zrušit pokyny ředitelství pro lidské zdroje vymezených ve sdělení „Zásady pro hodnocení zaměstnanců v hodnotícím řízení 2013“ v rozsahu, v němž stanoví, že konečné posouzení musí být vyjádřeno ve shrnutí slovně, aniž uvádí příslušné formulace;

         — Podpůrně:

               —

               zrušit celou hodnotící zprávu za rok 2013 (v části hodnocení, kde žalobci nedává hodnocení „vynikající“ či „velmi dobré“ a nenavrhuje povýšení do třídy D, a konečně v rozsahu, v němž neupravuje jeho kariérní postup a nestanoví cíle pro rok 2014);

               —

               zrušit všechny související, následné i předcházející akty včetně aktů o povýšení zveřejněných ve sdělení „Performance Evaluation exercise 2013 – List of promotions and awards“ dne 31. března 2014;

               —

               určit, že došlo k jeho obtěžování;

               —

               určit, že byla založena odpovědnost Evropské unie za podněcování k obtěžování a došlo k porušení pravidel týkajících se „spravedlivého procesu“;

               —

               uložit žalovaným společně a nerozdílně povinnost zaplatit náhradu fyzické, nemajetkové a majetkové újmy popsané podrobně v bodech 112 až 120;

               —

               uložit žalovaným povinnost zaplatit společně a nerozdílně úroky z prodlení a kompenzaci měnového znehodnocení z přiznaných částek;

               —

               uložit oběma žalovaným náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-342/11: Žaloba podaná dne 30. června 2011 — CEEES a Asociación de Gestores de Estaciones de Servicio v. Komise

text:
               27.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 252/40

         Žaloba podaná dne 30. června 2011 — CEEES a Asociación de Gestores de Estaciones de Servicio v. Komise
   (Věc T-342/11)
   2011/C 252/90
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Confederación Española de Empresarios de Estaciones de Servicio (CEEES) (Španělsko) a Asociación de Gestores de Estaciones de Servicio (Madrid, Španělsko) (zástupci: A. Hernández Pardo, advokát, a B. Marín Corral, advokátka)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadený akt; a

               —

               následně konstatoval, že Komise je povinna uložit společnosti REPSOL pokutu nebo penále za porušení článku 9 nařízení (ES) č. 1/2003.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Tato žaloba je podána proti rozhodnutí Komise ze dne 28. dubna 2011 přijatému ve věci COMP/39.461/CEEES AOP-REPSOL, kterým se Komise vyslovila k přípustnosti stížnosti podané žalobkyněmi dne 30. května 2007. Tato stížnost se zakládala na třech následujících hlavních argumentech:

               a)

               existenci horizontálních dohod uzavřených mezi Asociación de operadores Petrolíferos (AOP) a jejími členy, kterými mezi sebou omezili soutěž;

               b)

               porušení článků 101 SFEU a 102 SFEU z důvodu zachování maloobchodních cen;

               c)

               nesplnění rozhodnutí Komise ze dne 12. dubna 2006 (2006/446/ES) ohledně řízení podle článku 81 Smlouvy o ES přijatého v souladu s článkem 9 nařízení č. 1/2003 (věc COMP/B-1/38.348 — Repsol CPP) ze strany společnosti REPSOL, jakož i důsledky tohoto nesplnění v podobě sankcí.

         Komise v napadeném rozhodnutí dospěla k závěru, že nejsou dány dostatečné důvody k tomu, aby bylo vůči společnosti REPSOL přijato jedno z opatření stanovených v nařízení č. 1/2003 pro případy, kdy strany nedodrží své závazky.
   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně dva žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod vychází z porušení článku 9 nařízení č. 1/2003 v souvislosti s porušením zásady přímého účinku práva Společenství.

                           —

                           Žalobkyně zejména tvrdí, že Komise vzhledem ke konstatováním vnitrostátního úřadu pro hospodářskou soutěž neměla pominout nedodržení závazku ze strany společnosti REPSOL, v rámci kterého se uvedená společnost zavázala ukončit praktiku spočívající ve stanovování cen. Skutečnosti prokázané vnitrostátním úřadem pro hospodářskou soutěž, pokud jde o porušení článku 101 SFEU, měly Komisi postačit k závěru, že společnost REPSOL své závazky nedodržela.

                           —

                           Skutečnost, že Komise v případě nesplnění rozhodnutí týkajícího se závazků nezasáhne z důvodu, že podle jejího názoru disponuje v tomto ohledu diskreční pravomocí, ohrožuje samou podstatu mechanismů stojících za přijímáním závazků jako alternativního řešení k zahájení řízení o sankcích a posuzovací pravomoc Komise tím mění ve svévoli, která může vést k hrubému porušení práva na obhajobu.

               2)

               Druhý žalobní důvod vychází z porušení čl. 23 odst. 2 písm. c) a čl. 24 odst. 1 písm. c) nařízení č. 1/2003.

                           —

                           Podle žalobkyň měla Komise při takovém porušení článku 9 nařízení č. 1/2003, jako je porušení v projednávané věci, uložit pokuty nebo penále stanovené výše zmíněnými ustanoveními.


title: Věc C-67/12: Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 16. ledna 2014 — Evropská komise v. Španělské království ( „Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2002/91/ES — Energetická náročnost budov — Články 3, 7 a 8 — Neúplné provedení“ )

text:
               22.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 85/2

         Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 16. ledna 2014 — Evropská komise v. Španělské království
   (Věc C-67/12) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2002/91/ES - Energetická náročnost budov - Články 3, 7 a 8 - Neúplné provedení)
   2014/C 85/03
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: K. Herrmann a I. Galindo Martin, zmocněnci)

      Žalovaný: Španělské království (zástupci: A. Rubio González a S. Centeno Huerta, zmocněnci)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Nepřijetí nebo neoznámení všech opatření nezbytných k dosažení souladu s články 3, 7 a 8 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/91/ES ze dne 16. prosince 2002 o energetické náročnosti budov (Úř. věst. 2003, L 1, s. 65; Zvl. vyd. 12/02, s. 168) ve spojení s článkem 29 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2010/31/EU ze dne 19. května 2010 o energetické náročnosti budov (Úř. věst. L 153, s. 13) ve stanovené lhůtě

      Výrok

               1)

               Španělské království tím, že ve stanovené lhůtě nepřijalo veškeré právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s články 3, 7 a 8 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/91/ES ze dne 16. prosince 2002 o energetické náročnosti budov, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z těchto ustanovení.

               2)

               Španělskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 118, 21.4.2012.


title: Věc C-597/12 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 19. prosince 2012 společností Isdin, SA proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 9. října 2012 ve věci T-366/11, Bial-Portela & Ca, SA v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

text:
               23.3.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 86/8

         Kasační opravný prostředek podaný dne 19. prosince 2012 společností Isdin, SA proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 9. října 2012 ve věci T-366/11, Bial-Portela & Ca, SA v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc C-597/12 P)
   2013/C 86/12
   Jednací jazyk: angličtina.

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Isdin, SA (zástupci: H. L. Mosback, Advocate, G. Marín Raigal, P. López Ronda, G. Macias Bonilla, abogados)

      Další účastník řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Bial-Portela & Ca, SA

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Navrhovatelka navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               potvrdil rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 6. dubna 2001, kterým byly námitky v celém rozsahu zamítnuty;

               —

               uložil společnosti Bial-Portela & Ca, SA náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Navrhovatelka tvrdí, že se Tribunál dopustil zkreslení důkazů, když v bodě 34 napadeného rozsudku uvedl, že „odvolací senát dospěl k mylnému závěru, že mezi uvedenými označeními neexistuje žádná fonetická podobnost“. Odvolací senát ale nedospěl k mylnému závěru, že mezi uvedenými označeními neexistuje fonetická podobnost, jak uvedl Tribunál, nýbrž správně analyzoval fonetickou podobnost obou označení s tím závěrem, že i přes fonetické podobnosti mezi oběma označeními se tato označení celkovou zvučností liší. Domníváme se, že výše uvedený závěr odvolacího senátu, který byl Tribunálem zkreslen, by měl být potvrzen.
   Navrhovatelka dále tvrdí, že se Tribunál dopustil zkreslení skutkového stavu, když v bodě 40 napadeného rozsudku uvedl, že „výrobky zařazené do třídy 3 a velká část výrobků zařazených do třídy 5 (…) jsou běžně vystavovány v supermarketech, a tudíž vybírány zákazníkem po vizuálním posouzení jejich obalu“. Toto skutkové zjištění nebylo podloženo žádným důkazem, a představovalo tedy zkreslení skutkového stavu, na nichž mělo být rozhodnutí založeno. Na tuto skutečnost navíc nepoukazoval žádný z účastníků řízení, a mohla tedy být zohledněna pouze tehdy, jednalo-li se o skutečnost všeobecně známou (a vzhledem k argumentům napadajícím hodnověrnost této skutečnosti by již její zvážení vedlo samo o sobě ke zkreslení skutkového stavu). Tato skutečnost tedy nemůže sloužit jako základ pro závěr o nebezpečí záměny.
   Navrhovatelka také tvrdí, že byla porušena zásada audi alteram partem zakotvená v čl. 76 odst. 1 nařízení o ochranné známce Společenství (1) (dříve čl. 74 odst. 1 nařízení 40/94 (2)) a že se Tribunál dopustil pochybení při uplatňování čl. 8 odst. l písm. b) nařízení o ochranné známce Společenství a při uplatňování příslušné judikatury, porušila tak unijní právo. Tribunál neprovedl celkové posouzení daných ochranných známek, při kterém by zohlednil veškeré faktory týkající se okolností projednávané věci.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství Úř. věst. L 78, s. 1

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství Úř. věst. L 11, s. 1


title: Věc C-204/13: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 13. března 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzhof – Německo) – Finanzamt Saarlouis v. Heinz Malburg „Daně  — Daň z přidané hodnoty  — Vznik a rozsah nároku na odpočet daně  — Zrušení společnosti rozhodnutím společníka  — Nabytí části klientely této společnosti  — Nepeněžitý vklad do jiné společnosti  — Platba daně na vstupu  — Možný odpočet“

text:
               5.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 135/18

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 13. března 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzhof – Německo) – Finanzamt Saarlouis v. Heinz Malburg
   (Věc C-204/13) (1)

   („Daně - Daň z přidané hodnoty - Vznik a rozsah nároku na odpočet daně - Zrušení společnosti rozhodnutím společníka - Nabytí části klientely této společnosti - Nepeněžitý vklad do jiné společnosti - Platba daně na vstupu - Možný odpočet“)
   2014/C 135/19
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesfinanzhof

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Finanzamt Saarlouis

      Žalovaný: Heinz Malburg

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Bundesfinanzhof – Výklad čl. 4 odst. 1 a odst. 2, jakož i čl. 17 odst. 2 písm. a) šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1) – Vznik a rozsah nároku na odpočet daně – Nabytí části klientely společnosti zrušené společníkem uvedené společnosti za účelem vkladu této klientely do nové společnosti jakožto nepeněžitého vkladu – Možnost odpočtu daně na vstupu

      Výrok

   Článek 4 odst. 1 a 2, jakož i čl. 17 odst. 2 písm. a) šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně, ve znění směrnice Rady 95/7/ES ze dne 10. dubna 1995, musejí být s ohledem na zásadu neutrality daně z přidané hodnoty vykládány v tom smyslu, že společník společnosti vykonávající daňové poradenství, založené podle občanského práva, který od této společnosti nabyde část klientely jen za tím účelem, aby ji přímo přenechal bezplatně nové společnosti vykonávající daňové poradenství, založené podle občanského práva, jejímž je většinovým společníkem, aby tato společnost využívala uvedenou klientelu k podnikatelským účelům, aniž se tato klientela stane majetkem nově založené společnosti, není oprávněn provést odpočet daně z přidané hodnoty odvedené na vstupu za nabytí dotyčné klientely.

      (1)  Úř. věst. C 178, 22.6.2013.


title: Věc C-615/10: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 7. června 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Korkein hallinto-oikeus — Finsko) — řízení zahájené Insinööritoimisto InsTiimi Oy ( „Směrnice 2004/18/ES — Veřejné zakázky v oblasti obrany — Článek 10 — Článek 296 odst. 1 písm. b) ES — Ochrana podstatných zájmů bezpečnosti členského státu — Obchod se zbraněmi, střelivem a válečným materiálem — Výrobek pořízený veřejným zadavatelem ke specificky vojenským účelům — Existence možnosti značně podobného civilního použití tohoto výrobku — Otočný stůl ( „tiltable turntable“ ) určený k provádění elektromagnetických měření — Nezajištění soutěže v souladu s postupy stanovenými směrnicí 2004/18“ )

text:
               21.7.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/3

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 7. června 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Korkein hallinto-oikeus — Finsko) — řízení zahájené Insinööritoimisto InsTiimi Oy
   (Věc C-615/10) (1)

   (Směrnice 2004/18/ES - Veřejné zakázky v oblasti obrany - Článek 10 - Článek 296 odst. 1 písm. b) ES - Ochrana podstatných zájmů bezpečnosti členského státu - Obchod se zbraněmi, střelivem a válečným materiálem - Výrobek pořízený veřejným zadavatelem ke specificky vojenským účelům - Existence možnosti značně podobného civilního použití tohoto výrobku - Otočný stůl („tiltable turntable“) určený k provádění elektromagnetických měření - Nezajištění soutěže v souladu s postupy stanovenými směrnicí 2004/18)
   2012/C 217/04
   Jednací jazyk: finština

      Předkládající soud

   Korkein hallinto-oikeus

      Účastníci původního řízení

      Insinööritoimisto InsTiimi Oy,

      za přítomnosti: Puolustusvoimat

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Korkein hallinto-oikeus — Výklad článku 10 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby (Úř. věst. L 134, s. 114; Zvl. vyd. 06/07, s. 132) a článku 346 SFEU — Seznam zbraní, střeliva a válečného materiálu schváleného rozhodnutím Rady č. 255/58 dne 15. dubna 1958 — Rozsah působnosti směrnice — Vybavení určené zejména k vojenským účelům — Otočný stůl určený k provádění elektromagnetických měření

      Výrok

   Článek 10 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby ve spojení s čl. 296 odst. 1 písm. b) ES musí být vykládán v tom smyslu, že opravňuje členský stát, aby se odchýlil od postupů stanovených touto směrnicí v případě veřejné zakázky zadané veřejným zadavatelem v oblasti obrany za účelem pořízení zařízení, které ačkoli je určeno ke specificky vojenským účelům, vykazuje rovněž možnosti v zásadě podobného civilního použití, pouze tehdy, když lze toto zařízení svou povahou považovat za zařízení, které je speciálně navrženo a vyvinuto, i v důsledku jeho podstatných úprav, k takovým účelům, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu.

      (1)  Úř. věst. C 72, 5.3.2011.


title: Věc C-594/10: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 16. února 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden — Nizozemsko) — T.G. van Laarhoven v. Staatssecretaris van Financiën ( „Šestá směrnice o DPH — Nárok na odpočet daně odvedené na vstupu — Omezení — Využívání zboží, které tvoří součást aktiv podniku, pro soukromou potřebu osoby povinné k dani — Daňové zacházení se soukromým využíváním zboží, které tvoří součást majetku podniku“ )

text:
               31.3.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 98/8

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 16. února 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden — Nizozemsko) — T.G. van Laarhoven v. Staatssecretaris van Financiën
   (Věc C-594/10) (1)

   (Šestá směrnice o DPH - Nárok na odpočet daně odvedené na vstupu - Omezení - Využívání zboží, které tvoří součást aktiv podniku, pro soukromou potřebu osoby povinné k dani - Daňové zacházení se soukromým využíváním zboží, které tvoří součást majetku podniku)
   2012/C 98/10
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hoge Raad der Nederlanden

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: T.G. van Laarhoven

      Žalovaný: Staatssecretaris van Financiën

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Hoge Raad der Nederlanden — Výklad čl. 17 odst. 6 šesté směrnice Rady ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1) — Odpočet daně zaplacené na vstupu — Vyloučení nároku na odpočet — Vnitrostátní právní úprava omezující odpočet daně pro vozidla používaná podnikatelem jak pro podnikové, tak i pro soukromé účely

      Výrok

               1)

               Článek 6 odst. 2 první pododstavec písm. a) šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně, ve znění směrnice Rady 95/7/ES ze dne 10. dubna 1995, ve spojení s čl. 11 částí A odst. 1 písm. c) této směrnice musí být vykládán v tom smyslu, že brání vnitrostátní daňové právní úpravě, která osobě povinné k dani, jejíž motorová vozidla jsou používána jak pro podnikatelské, tak i soukromé účely, umožňuje nejprve provést okamžitý a úplný odpočet daně z přidané hodnoty zaplacené na vstupu, avšak která poté stanoví, co se týče používání těchto vozidel pro soukromé účely, roční zdanění, které je, pro účely stanovení základu daně z přidané hodnoty dlužné za dané zdaňovací období, založeno na metodě paušálního výpočtu nákladů na takové používání a které přiměřeně nezohledňuje skutečný rozsah tohoto používání.

      (1)  Úř. věst. C 80, 12.3.2011.


title: Věc T-222/12: Usnesení Tribunálu ze dne 16. září 2013 — National Trust for Scotland v. OHIM — Comhairle nan Eilean Siar (ST KILDA)

text:
               16.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 336/30

         Usnesení Tribunálu ze dne 16. září 2013 — National Trust for Scotland v. OHIM — Comhairle nan Eilean Siar (ST KILDA)
   (Věc T-222/12) (1)

   2013/C 336/64
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda třetího senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 227, 28.7.2012.


title: Věc T-833/14: Žaloba podaná dne 23. prosince 2014 – Søndagsavisen v. Komise

text:
               27.4.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/51

         Žaloba podaná dne 23. prosince 2014 – Søndagsavisen v. Komise
   (Věc T-833/14)
   (2015/C 138/68)
   Jednací jazyk: dánština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Søndagsavisen A/S (Søborg, Dánsko) (zástupce: M. Honoré, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise ze dne 9. července 2014 nevznést námitky k osvobození určitých reklamních materiálů od daně (SA.35683),

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Podle žalobkyně, která je konkurentem příjemce podpory, měla Komise shledat, že jsou dány pochybnosti o tom, zda se v případě osvobození od daně z neadresných reklamních materiálů a předplacených periodik distribuovaných do domácností jedná o podporu.
   Podle žalobkyně tedy měla Komise rozhodnout, že zahájí formální vyšetřovací řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU a čl. 4 odst. 4 nařízení č. 659/1999 (1). Jelikož tak Komise neučinila, porušila tím procesní práva žalobkyně podle čl. 108 odst. 2 SFEU.
   Na podporu svého tvrzení, že byly dány důvodné pochybnosti, předkládá žalobkyně následující argumenty:

               —

               Komisi trvalo vyřízení věci mimořádně dlouho, což samo o sobě svědčí o tom, že byla dána důvodná pochybnost – zejména proto, že se jednalo o oznámený režim podpor podle čl. 108 odst. 3 SFEU;

               —

               rozhodnutí Komisí trpí vadou spočívající v nedostatku odůvodnění v souvislosti s osvobozením od daně z neadresných reklamních materiálů a předplacených periodik distribuovaných do domácností a

               —

               při určování, zda se v případě osvobození od daně z neadresných reklamních materiálů a předplacených periodik distribuovaných do domácností jedná o státní podporu, provedla Komise neúplné a nesprávné posouzení dánských právních předpisů o daních z reklamy.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (Úř. věst. L 83, s. 1; Zvl. vyd. 08/01, s. 339).


title: Věc C-220/08: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 26. listopadu 2008 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika

text:
               21.3.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 69/33

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 26. listopadu 2008 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika
   (Věc C-220/08) (1)

   (2009/C 69/77)

      Jednací jazyk: řečtina

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 183, 19.7.2008.


title: Věc C-148/10: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 13. října 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hof van beroep te Brussel — Belgie) — DHL International NV, dříve Express Line NV v. Belgisch Instituut voor Postdiensten en Telecommunicatie ( „Poštovní služby — Vnější postupy pro projednávání reklamací uživatelů — Směrnice 97/67/ES — Článek 19 — Oblast působnosti — Doplňkový charakter forem nápravy dostupných podle vnitrostátního a unijního práva — Rozhodovací prostor členských států — Meze — Článek 49 SFEU — Svoboda usazování“ )

text:
               3.12.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 355/6

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 13. října 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hof van beroep te Brussel — Belgie) — DHL International NV, dříve Express Line NV v. Belgisch Instituut voor Postdiensten en Telecommunicatie
   (Věc C-148/10) (1)

   (Poštovní služby - Vnější postupy pro projednávání reklamací uživatelů - Směrnice 97/67/ES - Článek 19 - Oblast působnosti - Doplňkový charakter forem nápravy dostupných podle vnitrostátního a unijního práva - Rozhodovací prostor členských států - Meze - Článek 49 SFEU - Svoboda usazování)
   2011/C 355/08
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hof van beroep te Brussel

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: DHL International NV, dříve Express Line NV

      Žalovaný: Belgisch Instituut voor Postdiensten en Telecommunicatie

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Hof van beroep te Brussel — Výklad článku 19 směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/67/ES ze dne 15. prosince 1997 o společných pravidlech pro rozvoj vnitřního trhu poštovních služeb Společenství a zvyšování kvality služby (Úř. věst. L 15, s. 14; Zvl. vyd. 06/03, s. 71), ve znění směrnic 2002/39/ES (Úř. věst. L 176, s. 21; Zvl. vyd. 06/04, s. 316) a 2008/6/CE (Úř. věst. L 52, s. 3) — Postupy pro projednávání reklamací uživatelů poštovních služeb — Vnější systém projednávání

      Výrok

               1)

               Směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/67/ES ze dne 15. prosince 1997 o společných pravidlech pro rozvoj vnitřního trhu poštovních služeb Společenství a zvyšování kvality služby, v původním znění a ve zněních pozměněných směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2002/39/ES ze dne 10. června 2002 a směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2008/6/ES ze dne 20. února 2008, musí být vykládána v tom smyslu, že nebrání vnitrostátní právní úpravě, která v případě poskytovatelů poštovních služeb, které nejsou součástí všeobecných služeb, povinně uplatňuje vnější postup pro projednávání reklamací uživatelů těchto služeb.

               2)

               Článek 49 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání vnitrostátní právní úpravě, která v případě poskytovatelů poštovních služeb, které nejsou součástí všeobecných služeb, povinně uplatňuje vnější postup pro projednávání reklamací uživatelů těchto služeb.

      (1)  Úř. věst. C 161, 19.6.2010.


title: Věc T-506/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 6. července 2017 – Bodson a další v. EIB „Veřejná služba — Zaměstnanci EIB — Smluvní povaha pracovního vztahu — Odměna za práci — Reforma systému odměňování a platového postupu — Legitimní očekávání — Právní jistota — Zjevně nesprávné posouzení — Přiměřenost — Povinnost péče — Článek 11 odst. 3 interního nařízení EIB“

text:
               21.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 277/44

         Rozsudek Tribunálu ze dne 6. července 2017 – Bodson a další v. EIB
   (Věc T-506/16) (1)

   („Veřejná služba - Zaměstnanci EIB - Smluvní povaha pracovního vztahu - Odměna za práci - Reforma systému odměňování a platového postupu - Legitimní očekávání - Právní jistota - Zjevně nesprávné posouzení - Přiměřenost - Povinnost péče - Článek 11 odst. 3 interního nařízení EIB“)
   (2017/C 277/66)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobci: Jean-Pierre Bodson (Lucemburk, Lucembursko) a 483 dalších žalobců, jejichž jména jsou uvedena v příloze rozsudku (zástupce: L. Levi, advokát)

      Žalovaná: Evropská investiční banka (EIB) (zástupci: původně C. Gómez de la Cruz, G. Nuvoli a T. Gilliams, poté T. Gilliams a G. Faedo, zmocněnci, ve spolupráci s P.-E. Partschem, advokátem)

      Předmět věci

   Návrh na základě článku 270 SFEU znějící na zrušení rozhodnutí obsažených ve výplatních páskách za duben 2013 a následující měsíce, která na žalobce uplatňují rozhodnutí správní rady EIB ze dne 18. prosince 2012 a rozhodnutí výkonného výboru EIB ze dne 29. ledna 2013, jakož i článek zveřejněný dne 5. února 2013, kterým byli zaměstnanci informováni o přijetí těchto dvou rozhodnutí, a na uložení povinnosti EIB zaplatit žalobcům částku rovnající se rozdílu mezi částkou odměny za práci vyplacenou na základě výše uvedených rozhodnutí a částkou odměny za práci, jež by byla vyplacena na základě předcházejícího režimu, jakož i náhradu škody, která žalobcům údajně vznikla z důvodu ztráty jejich kupní síly.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Jean-Pierrovi Bodsonovi a dalším zaměstnancům Evropské investiční banky (EIB), jejichž jména jsou uvedena v příloze rozsudku, se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 207, 20.7.2013 (věc původně zapsaná u Soudu pro veřejnou službu Evropské unie pod číslem F-45/13 a postoupená Tribunálu Evropské unie dne 1.9.2016).


title: Spojené věci C-442/03 P a C-471/03 P: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne  1. června 2006  – P & O European Ferries (Vizcaya) SA, Diputación Foral de Vizcaya a Komise Evropských společenství (Podpory poskytované státy — Kasační opravné prostředky — Žaloba na neplatnost — Rozhodnutí ukončující přezkumné řízení zahájené podle čl. 88 odst. 2 ES — Pojem státní podpory — Absolutní právní moc — Podpory, které mohou být prohlášeny za slučitelné se společným trhem — Podpory sociální povahy — Podmínky)

text:
               29.7.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 178/1

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 1. června 2006 – P & O European Ferries (Vizcaya) SA, Diputación Foral de Vizcaya a Komise Evropských společenství
   (Spojené věci C-442/03 P a C-471/03 P) (1)

   (Podpory poskytované státy - Kasační opravné prostředky - Žaloba na neplatnost - Rozhodnutí ukončující přezkumné řízení zahájené podle čl. 88 odst. 2 ES - Pojem státní podpory - Absolutní právní moc - Podpory, které mohou být prohlášeny za slučitelné se společným trhem - Podpory sociální povahy - Podmínky)
   (2006/C 178/01)
   Jednací jazyk: angličtina a španělština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně (ve věci C-442/03 P): P & O European Ferries (Vizcaya) SA (zástupci: J. Lever, QC, J. Ellison, solicitor a M. Pickford, barrister, ve spolupráci s E. Bourtzalasem a J. Folguera Crespo, abogados)

      Žalobkyně (ve věci C-471/03 P): Diputación Foral de Vizcaya (zástupci: I. Sáenz-Cortabarría Fernández a M. Morales Isasi, abogados)

      Dálší účastnice řízení: Komise Evropských společenství (zástupci: N. Khan a J. Buendía Sierra, zmocněnci)
   Předmět věci
   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (prvního rozšířeného senátu) ze dne 5. srpna 2003, P & O European Ferries (Vizcaya) a Diputación Foral de Vizcaya v. Komise (spojené věci T-116/01 a T-118/01), kterým Soud zamítl žalobu směřující ke zrušení článku 2 rozhodnutí Komise 2001/247/ES ze dne 29. listopadu 2000 o režimu podpory prováděném Španělskem ve prospěch námořní společnosti Ferries Golfo de Vizcaya SA, nyní pod názvem P & O European Ferries (Vizcaya) SA, kterým se ukládá vrácení podpory prohlášené za neslučitelnou se společným trhem
   Výrok

               1)

               Kasační opravné prostředky se zamítají.

               2)

               P & O European Ferries (Vizcaya) SA a Diputación Foral de Vizcaya se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 7, 10.1.2004, a C 21, 24.1.2004.


title: Věc C-400/06: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 26. září 2006 – Codirex Expeditie BV v. Staatssecretaris van Financiën

text:
               16.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 310/4

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 26. září 2006 – Codirex Expeditie BV v. Staatssecretaris van Financiën
   (Věc C-400/06)
   (2006/C 310/07)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Předkládající soud
   Hoge Raad der Nederlanden
   Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: Codirex Expeditie BV

      Odpůrce: Staatssecretaris van Financiën
   Předběžné otázky

               1.

               Je nutno podpoložku 0202 30 50 KN vykládat tak, že zmrazené (vykostěné) maso, které pochází z přední čtvrti hovězího dobytčete popsané v doplňkové poznámce 1.A písm. h) 11 v kapitole 2 KN, připadá v úvahu pro zařazení do této podpoložky pouze tehdy, pokud se jedná o jediný, souvislý kus masa?

               2.

               Pokud odpověď na první otázku znamená, že do podpoložky 0202 30 50 je možné zařadit také volné kusy masa, postačí pro zařazení do této podpoložky zjištění, že dovážená zásilka sestává z kusů zmrazeného masa, které pocházejí všechny z části přední čtvrti popsané v doplňkové poznámce 1.A písm. h) 11 v kapitole 2 KN, nebo musí tato zásilka masa jako celek, nebo jednotlivé její části (krabice) nadto splňovat ještě jiná kritéria nebo vykazovat ještě jiné vlastnosti?


title: Věc C-97/12 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 23. února 2012 Louis Vuitton Malletier proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 14. prosince 2011 ve věci T-237/10, Louis Vuitton Malletier v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Friis Group International ApS

text:
               28.4.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 126/8

         Kasační opravný prostředek podaný dne 23. února 2012 Louis Vuitton Malletier proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 14. prosince 2011 ve věci T-237/10, Louis Vuitton Malletier v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Friis Group International ApS
   (Věc C-97/12 P)
   2012/C 126/16
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Louis Vuitton Malletier (zástupci: P. Roncaglia, G. Lazzeretti, M. Boletto, E. Gavuzzi, avvocati)

      Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Friis Group International ApS

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozsudek, který je předmětem kasačního opravného prostředku, v rozsahu, v němž byla tímto rozsudkem zamítnuta žaloba podaná účastnicí řízení podávající kasační opravný prostředek proti napadenému rozhodnutí, a tedy zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu v rozsahu, v němž byla tímto rozhodnutím (obrazová) ochranná známka Společenství zapsaná pod č. 3 693 116 prohlášena za neplatnou ve vztahu k „optickým přístrojům a pomůckám, včetně brýlí, slunečních brýlí a pouzder na brýle“ v rámci třídy 9, „klenotnicím ze vzácných kovů, jejich slitin nebo z pozlaceného nebo postříbřeného kovu“ v rámci třídy 14, a „cestovním zavazadlům, cestovním sadám (kožené zboží), kufrům a cestovním taškám, cestovním pouzdrům na oděvy, kosmetickým kufříkům, batohům, brašnám přes rameno, kabelkám přes rameno, diplomatickým kufříkům a koženým aktovkám, měšcům, peněženkám, kabelkám do ruky, pouzdrům na klíče nebo karty“ v rámci třídy 18;

               —

               uložit OHIM náhradu nákladů vynaložených Louis Vuitton Mallertier S.A. v tomto řízení;

               —

               uložit Friis Group International ApS náhradu nákladů vynaložených Louis Vuitton Mallertier S.A. v tomto řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Cílem podaného kasačního opravného prostředku je ukázat, že Tribunál porušil čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení o ochranné známce Společenství (1) tím, že rozhodl, že absolutní důvod pro zamítnutí zápisu uvedený v tomto ustanovení se použije na (obrazovou) ochrannou známku Společenství zapsanou pod č. 3 693 116 („FERMOIR S“) ve vztahu k veškerým výrobkům zařazeným do tříd 9, 14 a 18, na něž se tato ochranná známka vztahuje, s výjimkou „klenotů a bižuterie, včetně prstýnků, klíčenek, přezek a náušnic, manžetových knoflíků, náramků, přívěsků, broží, náhrdelníků, jehlic do kravaty, ozdob, medailonů; hodinářských potřeb a chronometrických přístrojů, včetně hodinek, pouzder na hodinky, budíků; louskáčků na ořechy zhotovených ze vzácných kovů, jejich slitin nebo z pozlaceného nebo postříbřeného kovu, svícnů ze vzácných kovů, jejich slitin nebo z pozlaceného nebo postříbřeného kovu“ v rámci třídy 14 a „kůže a imitací kůže“ a „deštníků“ v rámci třídy 18.
   Zaprvé účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek tvrdí, že Tribunál v projednávané věci nesprávně použil judikaturu týkající se trojrozměrných tvarových ochranných známek (přinejmenším ve vztahu k většině výrobků, na které se zpochybněná ochranná známka vztahuje), a tedy jako kritérium rozlišitelnosti nesprávně vyžadoval, aby se označení „FERMOIR S“„podstatně odchylovalo od běžné praxe a zvyklostí v daném odvětví“, což je vyšší standard, než jaký je vyžadován obecně (tj. „minimální stupeň rozlišitelnosti“).
   Judikatura ve skutečnosti jasně ukazuje, že aby mohlo dojít k uplatnění standardu „podstatného odchýlení se“, který byl původně vyvinut pouze ve vztahu k trojrozměrným ochranným známkám, muselo by se příslušné označení jednoznačně vztahovat k dotčeným výrobkům, což znamená, že takové označení musí sestávat z věrného vyobrazení buď celého výrobku nebo jedné z jeho hlavních částí, musí být takto vnímáno spotřebiteli, a musí být jako takové bezprostředně rozeznatelné.
   Tribunál měl naproti tomu za to, že jakékoli označení, které je vyobrazením tvaru části výrobku, podléhá zásadám stanoveným ve vztahu k trojrozměrným známkám, ledaže je absolutně nemožné na toto označení koncepčně nahlížet jako na část výrobku, který označuje. V důsledku toho se Tribunál namísto toho, aby přezkoumal, zda může být zpochybněná ochranná známka vnímána veřejností jako podstatná část výrobků, které tato ochranná známka označuje, omezil na přezkum, zda by toto označení mohlo teoreticky představovat uzavírací mechanismus pro výrobky zařazené do tříd 9, 14 a 18.
   Zadruhé účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek tvrdí, že se Tribunál dopustil pochybení, pokud jde o posouzení platnosti zpochybněné ochranné známky ve vztahu k těm výrobkům, u nichž shledal, že jejich součástí může být uzavírací mechanismus, jelikož porušil pravidla týkající se důkazního břemene a zkreslil jasný smysl důkazů.
   Tribunál konkrétně nepostupoval s dostatečnou zdrženlivostí ve vztahu k domněnce platnosti, která je spojena se zápisy ochranných známek Společenství, když po účastnici řízení podávající kasační opravný prostředek požadoval, aby „poskytla konkrétní a podložené informace, které by dokládaly, že přihlašovaná ochranná známka má rozlišovací způsobilost, která je jí vlastní“, a tedy sňal z Friis důkazní břemeno ohledně neplatnosti zpochybněné ochranné známky.
   Ze všech těchto důvodů účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek navrhuje, aby Soudní dvůr zrušil rozsudek, jenž je předmětem kasačního opravného prostředku, v rozsahu, v němž bylo tímto rozsudkem částečně potvrzeno rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 24. února 2010 ve věci R 1590/2008-1, kterým byla zpochybněná ochranná známka prohlášena za neplatnou ve vztahu k těm výrobkům zařazeným do tříd 9, 14 a 18, na něž se tato ochranná známka vztahuje.

      (1)  Úř. věst. 1994 L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146.


title: Věc C-478/07: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 8. září 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Handelsgericht Wien — Rakousko) — Budějovický Budvar, národní podnik v. Rudolf Ammersin GmbH ( Dvoustranné smlouvy mezi členskými státy — Ochrana údaje o zeměpisném původu jednoho členského státu v jiném členském státě — Název Bud — Užívání ochranné známky American Bud — Články 28 ES a 30 ES — Nařízení (ES) č. 510/2006 — Režim ochrany zeměpisných označení a označení původu podle práva Společenství — Přistoupení České republiky — Přechodná opatření — Nařízení (ES) č. 918/2004 — Rozsah působnosti režimu Společenství — Vyčerpávající charakter )

text:
               7.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 267/12

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 8. září 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Handelsgericht Wien — Rakousko) — Budějovický Budvar, národní podnik v. Rudolf Ammersin GmbH
   (Věc C-478/07) (1)

   („Dvoustranné smlouvy mezi členskými státy - Ochrana údaje o zeměpisném původu jednoho členského státu v jiném členském státě - Název ‚Bud‘ - Užívání ochranné známky American Bud - Články 28 ES a 30 ES - Nařízení (ES) č. 510/2006 - Režim ochrany zeměpisných označení a označení původu podle práva Společenství - Přistoupení České republiky - Přechodná opatření - Nařízení (ES) č. 918/2004 - Rozsah působnosti režimu Společenství - Vyčerpávající charakter“)
   2009/C 267/21
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Handelsgericht Wien

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Budějovický Budvar, národní podnik

      Žalovaná: Rudolf Ammersin GmbH

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Handelsgericht Wien — Výklad článků 29 a 30 ES, nařízení Komise (ES) č. 918/2004 ze dne 29. dubna 2004, kterým se zavádí přechodná opatření na ochranu zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin v souvislosti s přistoupením České republiky, Estonska, Kypru, Litvy, Lotyšska, Maďarska, Malty, Polska, Slovenska a Slovinska (Úř. věst. L 163, s. 88) a nařízení Rady (ES) č. 510/2006 ze dne 20. března 2006 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin (Úř. věst. L 93, s. 12) — Název, který neoznačuje region ani místo na území státu původu, který je v tomto členském státě chráněn jako kvalifikované zeměpisné označení, které požívá rovněž ochrany jako ochranná známka — Podmínky stanovené Soudním dvorem v jeho rozsudku ze dne 18. listopadu 2003, Budějovický Budvar (C-216/01), podle kterých absolutní ochrana takového názvu jako zeměpisného označení může být považována za ochranu, která je slučitelná s článkem 28 ES — Účinek neexistence zápisu takového názvu na úrovni Společenství na zachování jeho dříve existující vnitrostátní ochrany a jeho ochrany zaručené dvoustrannou smlouvou v jiném členském státě.

      Výrok

               1)

               Z bodu 101 rozsudku ze dne 18. listopadu 2003, Budějovický Budvar (C216/01), vyplývá, že:

                           —

                           za účelem určení, zda lze mít za to, že takový název, jako je název dotčený v původním řízení, představuje prostý a nepřímý údaj o zeměpisném původu, jehož ochrana na základě dvoustranných smluv dotčených v původním řízení může být odůvodněna s ohledem na kritéria článku 30 ES, přísluší předkládajícímu soudu, aby ověřil, zda podle skutkových okolností a pojmového chápání existujících v České republice tento název, i když není jako takový zeměpisným názvem, je přinejmenším způsobilý informovat spotřebitele o tom, že produkt jím označený pochází z určitého regionu nebo místa na území tohoto členského státu;

                           —

                           předkládající soud musí krom toho ověřit, znovu s ohledem na skutkové okolnosti a pojmové chápání existující v České republice, zda, jak je uvedeno v bodě 99 uvedeného rozsudku, název dotčený v původním řízení k datu vstupu dvoustranných smluv dotčených v původním řízení v platnost nebo po tomto datu v tomto členském státě nezdruhověl, vzhledem k tomu, že Soudní dvůr Evropských společenství v bodech 99 a 100 téhož rozsudku již rozhodl, že cíl režimu ochrany zavedeného těmito smlouvami spadá pod ochranu průmyslového a obchodního vlastnictví ve smyslu článku 30 ES;

                           —

                           v případě, že žádná právní úprava Společenství v dané oblasti neexistuje, přísluší předkládajícímu soudu, aby v souladu se svým vnitrostátním právem rozhodl, zda je třeba nařídit provedení ankety určené k objasnění skutkových okolností a pojmového chápání existujících v České republice za účelem ověření, zda název „Bud“ dotčený v původním řízení může být kvalifikován jako prostý a nepřímý údaj o zeměpisném původu a že tento název v tomto členském státě nezdruhověl. Pokud se předkládající soud domnívá, že je nezbytné nařídit provedení ankety, musí pro účely těchto ověření určit procentní podíl spotřebitelů, který je považován za dostatečně významný, rovněž s ohledem na totéž vnitrostátní právo; a

                           —

                           článek 30 ES neukládá konkrétní požadavek týkající se vlastností a doby užívání názvu v členském státě původu k tomu, aby byla jeho ochrana odůvodněna s ohledem na uvedený článek. Otázku, zda se takový požadavek použije v rámci věci v původním řízení, musí předkládající soud vyřešit s ohledem na použitelné vnitrostátní právo, zvláště režim ochrany stanovený dvoustrannými smlouvami dotčenými v původním řízení.

               2)

               Režim ochrany podle práva Společenství, který stanoví nařízení Rady (ES) č. 510/2006 ze dne 20. března 2006 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin, má vyčerpávající charakter, takže toto nařízení brání použití režimu ochrany stanoveného v takových smlouvách mezi dvěma členskými státy, jako jsou dvoustranné smlouvy dotčené v původním řízení, který názvu uznanému podle práva jednoho členského státu jako název představující označení původu přiznává ochranu v jiném členském státě, ve kterém je tato ochrana skutečně požadována, zatímco toto označení původu nebylo předmětem žádosti o zápis na základě uvedeného nařízení.

      (1)  Úř. věst. C 22, 26.1.2008.


title: Věc C-604/14 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 27. prosince 2014 společností Alcoa Trasformazioni Srl proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 16. října 2014 ve věci T-177/10, Alcoa Trasformazioni v. Komise

text:
               16.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 89/8

         Kasační opravný prostředek podaný dne 27. prosince 2014 společností Alcoa Trasformazioni Srl proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 16. října 2014 ve věci T-177/10, Alcoa Trasformazioni v. Komise
   (Věc C-604/14 P)
   (2015/C 089/09)
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Alcoa Trasformazioni Srl (zástupci: O. W. Brouwer, advocaat, T. Salonico a M. Siragusa, avvocati)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Navrhovatelka navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil body 50, 81 až 90 a 92 napadeného rozsudku a tedy tento rozsudek;

               —

               rozhodl s konečnou platností o sporu a zrušil napadené rozhodnutí, a

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení v obou stupních.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Navrhovatelka se domnívá, že napadený rozsudek je nesprávný a musí být tedy zrušen, a to z následujících důvodů:

               1.

               Vážné zkreslení skutečností ze spisu, které souvisí s nesprávným závěrem v rozhodnutí, potvrzeným Tribunálem, že dotčené opatření podstatně změnilo sazbu Alumix zavedenou nařízením z roku 1995, a tedy porušení čl. 107 odst. 1 SFEU a zásady právní jistoty. V bodech 81 až 83 napadeného rozsudku Tribunál nesprávně vykládal ustanovení použitelná na projednávaný případ a obzvláště článek 15 rozhodnutí č. 204/99 Autorità per l’energia elettrica e il gas, které jasně a jednoznačně ukazuje – i po zavedení vyrovnávací částky – že sazba Alumix neměnila podstatně ani čistou cenu elektřiny placenou společností Alcoa ani financování mechanismus, který zaručoval společnosti Alcoa tuto cenu.

               2.

               Porušení čl. 107 odst. 1 SFEU, rozpor s rozsudky vydanými ve věcech T-332/06 a C-149/09 P a závažné zkreslení písm. b) prvního žalobního důvodu společnosti Alcoa, který se týkal závěru Komise, podle kterého nebylo nezbytné provést hospodářskou analýzu, aby se prokázalo, že opatření poskytuje navrhovatelce hospodářskou výhodu. Rozsudek Tribunálu je nesprávný v rozsahu, v němž i) protiřečí dřívějším rozhodnutím vydaným ohledně stejné otázky (T-332/06 a C-194/09 P); ii) při použití čl. 107 odst. 1 SFEU zaměňuje dvě kritéria, která jsou obě nezbytná k tomu, aby existovala podpora, přičemž vyvozuje existenci výhody společnosti Alcoa z pouhého konstatování, že použité prostředky byly státní; iii) nemá dostatečné odůvodnění, jelikož neuvedl, že Komise nesprávně předpokládala, že opatření poskytuje společnosti Alcoa výhodu a neprovedla tak přiměřenou hospodářskou analýzu pro případné posouzení hodnoty této výhody.

               3.

               Procesní vada způsobená deformací a zkreslením druhého žalobního důvodu společnosti Alcoa ze strany Tribunálu a v důsledku toho opomenutí rozhodnout a nesprávné odůvodnění. Tribunál se nesprávně vyjádřil k bodu, který Alcoa nevznesla ve své žalobě, zatímco se vůbec nevyjádřil k podstatnému bodu uvedenému Alcoa, a sice, že i když se připustí, že byla prokázána hospodářská výhoda, byla metoda použitá Komisí k posouzení hodnoty této výhody nesprávná a vedla k nadměrnému odhadu výše podpory, která se musí vrátit.


title: Věc T-201/13 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 5. června 2013 — Rubinum v. Komise ( „Řízení o předběžných opatřeních — Povolení doplňkových látek v krmivech — Nařízení o pozastavení platnosti povolení přípravku Bacillus cereus var. Toyoi — Návrh na odklad provádění — Naléhavost — Zvážení zájmů“ )

text:
               3.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 225/82

         Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 5. června 2013 — Rubinum v. Komise
   (Věc T-201/13 R)
   (Řízení o předběžných opatřeních - Povolení doplňkových látek v krmivech - Nařízení o pozastavení platnosti povolení přípravku Bacillus cereus var. Toyoi - Návrh na odklad provádění - Naléhavost - Zvážení zájmů)
   2013/C 225/183
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Rubinum SA (Barcelona, Španělsko) (zástupci: C. Bittner a P. C. Scheel, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: D. Bianchi, G. von Rintelen a B. Schima, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na odklad provádění prováděcího nařízení Komise (EU) č. 288/2013 ze dne 25. března 2013 o pozastavení platnosti povolení přípravku Bacillus cereus var. toyoi (NCIMB 40112/CNCM I-1012) stanovených v nařízeních (ES) č. 256/2002, (ES) č. 1453/2004, (ES) č. 255/2005, (ES) č. 1200/2005, (ES) č. 166/2008 a (ES) č. 378/2009 (Úř. věst. L 86, s. 15)

      Výrok

               1)

               Návrh na předběžné opatření se zamítá.

               2)

               Usnesení ze dne 15. dubna 2013, Rubinum v. Komise (T-201/13 R), se zrušuje.

               3)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc C-343/08: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 14. ledna 2010 — Evropská komise v. Česká republika ( Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2003/41/ES — Činnosti institucí zaměstnaneckého penzijního pojištění a dohled nad nimi — Neúplné provedení ve stanovené lhůtě — Neexistence institucí zaměstnaneckého penzijního pojištění usazených na území státu — Pravomoc členských států uspořádat své vnitrostátní důchodové systémy )

text:
               13.3.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/9

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 14. ledna 2010 — Evropská komise v. Česká republika
   (Věc C-343/08) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2003/41/ES - Činnosti institucí zaměstnaneckého penzijního pojištění a dohled nad nimi - Neúplné provedení ve stanovené lhůtě - Neexistence institucí zaměstnaneckého penzijního pojištění usazených na území státu - Pravomoc členských států uspořádat své vnitrostátní důchodové systémy“)
   2010/C 63/13
   Jednací jazyk: čeština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupkyně: M. Šimerdová a N. Yerrell, zmocněnkyně)

      Žalovaná: Česká republika (zástupce: M. Smolek, zmocněnec)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Nepřijetí veškerých předpisů nezbytných pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/41/ES ze dne 3. června 2003 o činnostech institucí zaměstnaneckého penzijního pojištění a dohledu nad nimi ve stanovené lhůtě (Úř. věst. L 235, s. 10; Zvl. vyd. 05/04, s. 350).

      Výrok

               1)

               Česká republika tím, že ve stanovené lhůtě nepřijala veškeré právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s články 8, 9, 13, články 15 až 18 a čl. 20 odst. 2 až 4 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/41/ES ze dne 3. června 2003 o činnostech institucí zaměstnaneckého penzijního pojištění a dohledu nad nimi, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 22 odst. 1 této směrnice.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba odmítá.

               3)

               České republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 272, 25.10.2008.


title: Věc T-88/11: Usnesení Tribunálu ze dne 4. května 2011 — BIA Separations v. Komise

text:
               25.6.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 186/32

         Usnesení Tribunálu ze dne 4. května 2011 — BIA Separations v. Komise
   (Věc T-88/11) (1)

   2011/C 186/59
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda sedmého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 103, 2.4.2011.


title: Věc C-351/06: Žaloba podaná dne 24. srpna 2006 – Komise Evropských společenství v. Spolková republika Německo

text:
               14.10.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 249/6

         Žaloba podaná dne 24. srpna 2006 – Komise Evropských společenství v. Spolková republika Německo
   (Věc C-351/06)
   (2006/C 249/12)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupkyně: L. Pignataro-Nolin, I. Kaufmann-Bühler, zmocněnkyně)

      Žalovaná: Spolková republika Německo
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Spolková republika Německo tím, že nepřijala všechny právní a správní předpisy nezbytné k provedení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/33/ES (1) ze dne 26. května 2003 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se reklamy na tabákové výrobky a sponzorství souvisejícího s tabákovými výrobky, respektive tím, že Komisi o těchto předpisech neuvědomila, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 10 této směrnice;

               —

               uložit Spolkové republice Německo náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta k provedení směrnice uplynula dne 31. července 2005.

      (1)  Úř. věst. L 152, s. 16; Zvl. vyd. 15/07, s. 460.


title: Věc F-85/11: Žaloba podaná dne 29. srpna 2011 — ZZ v. Komise

text:
               19.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 340/42

         Žaloba podaná dne 29. srpna 2011 — ZZ v. Komise
   (Věc F-85/11)
   2011/C 340/88
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: ZZ (zástupci: D. Abreu Caldas, S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis a É. Marchal, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí Komise nepovýšit žalobkyni do platové třídy AST 5 od 1. března 2009 v povyšovacím řízení 2009

      Návrhové žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Komise nepovýšit žalobkyni do platové třídy AST 5 od 1. března 2009 v povyšovacím řízení 2009;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-280/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de Primera Instancia de Palma de Mallorca (Španělsko) dne 22. května 2013 — Barclays Bank S.A. v. Sara Sánchez García a Alejandro Chacón Barrera

text:
               3.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 226/3

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de Primera Instancia de Palma de Mallorca (Španělsko) dne 22. května 2013 — Barclays Bank S.A. v. Sara Sánchez García a Alejandro Chacón Barrera
   (Věc C-280/13)
   (2013/C 226/05)
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Juzgado de Primera Instancia de Palma de Mallorca

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: Barclays Bank S.A.

      Odpůrci: Sara Sánchez García a Alejandro Chacón Barrera

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba směrnici Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o zneužívajících klauzulích (1) a zásady práva Společenství prosazující ochranu spotřebitele a smluvní rovnováhu vykládat tak, že brání španělské právní úpravě zástavního práva k nemovitostem, která sice stanoví, že zástavní věřitel může požádat, aby bylo navýšeno zajištění, pokud se odhadní cena nemovitosti zatížené hypotékou sníží o 20 %, avšak nestanoví zároveň, že by v řízení o výkonu rozhodnutí týkajícím se nemovitosti zatížené hypotékou mohl na základě kontradiktorního odhadu požádat o revizi uvedené odhadní ceny spotřebitel-dlužník-povinný, přinejmenším pro účely stanovené v článku 671 LEC (2), pokud se tato cena v období od zřízení hypotéky do výkonu práv z hypotéky ve stejném nebo vyšším poměru zvýší?

               2)

               Je třeba směrnici Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o zneužívajících klauzulích a zásady práva Společenství prosazující ochranu spotřebitele a smluvní rovnováhu vykládat tak, že brání španělskému procesnímu režimu výkonu rozhodnutí týkajícího se nemovitosti zatížené hypotékou, podle něhož může být věřiteli-oprávněnému udělen příklep nemovitosti zatížené hypotékou za 50 % (nyní za 60 %) její odhadní ceny, což vede k bezdůvodné penalizaci spotřebitele-dlužníka-povinného odpovídající 50 % (nyní 40 %) výše uvedené odhadní ceny?

               3)

               Je třeba směrnici Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o zneužívajících klauzulích a zásady práva Společenství prosazující ochranu spotřebitele a smluvní rovnováhu vykládat tak, že v případě, kdy věřitel-oprávněný, jemuž byl udělen příklep nemovitosti zatížené hypotékou za 50 % (nyní za 60 %) její odhadní ceny, požádá o pokračování ve výkonu rozhodnutí, dokud nezíská zbývající částku k pokrytí plné výše pohledávky, přestože odhadní cena nebo skutečná hodnota majetku, k němuž mu byl udělen příklep, překračuje celkovou výši pohledávky, dochází ke zneužití práva a k bezdůvodnému obohacení, přestože je takové jednání věřitele-oprávněného v souladu s vnitrostátním procesním právem?

               4)

               Je třeba směrnici Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o zneužívajících klauzulích a zásady práva Společenství prosazující ochranu spotřebitele a smluvní rovnováhu vykládat tak, že pokud byl udělen příklep nemovitosti zatížené hypotékou, jejíž odhadní cena nebo skutečná cena překračuje celkovou výši úvěru zajištěného hypotékou, je namísto článků 579 a 671 LEC použitelný článek 570 LEC, a v důsledku toho je nutné mít za to, že věřitel-oprávněný získal svou pohledávku zpět v plné výši?

      (1)  O nepřiměřených podmínkách [o zneužívajících klauzulích] ve spotřebitelských smlouvách (Úř. věst. L 95, s. 29; Zvl. vyd. 15/02, s. 288).

      (2)  Ley de Enjuiciamiento civil (občanský soudní řád).


title: Věc T-167/10: Žaloba podaná dne 7. dubna 2010 — Evropaïki Dynamiki v. Komise

text:
               19.6.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 161/47

      Žaloba podaná dne 7. dubna 2010 — Evropaïki Dynamiki v. Komise
      (Věc T-167/10)
      (2010/C 161/75)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atény, Řecko) (zástupci: N. Korogiannakis a M. Dermitzakis, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání žalobkyně

                  —

                  Zrušit rozhodnutí Generálního sekretariátu ze dne 27. ledna 2010 SG.E.3/FM/psi — Ares (2010) 43764, kterým se zamítá žádost žalobkyně o přezkum, ve které žádala podle nařízení (ES) č. 1049/2001 o přezkum stanoviska, které zaujalo Generální ředitelství pro informatiku ve svém dopise ze dne 18. září 2009 v návaznosti na původní žádost žalobkyně ze dne 14. srpna 2009 týkající se přístupu ke všem výzvám k podání nabídky týkajícím se nabídky 3A ESP-DESIS;

                  —

                  zrušit rozhodnutí Generálního sekretariátu ze dne 11. března 2010 SG.E.3/FM/MIB/rc/psi — Ares (2010) 131966, kterým se zamítá žádost žalobkyně o přezkum, ve které žádala podle nařízení (ES) č. 1049/2001 o přezkum stanovisek, která zaujalo Generální ředitelství pro informatiku, Úřad pro publikace Evropské unie (OP, dříve OPOCE) a Generální ředitelství pro rozpočet v jejich dopisech ze dne 11. prosince 2009 v návaznosti na původní žádost žalobkyně ze dne 9. října 2009 týkající se přístupu ke všem výzvám k podání nabídky týkajícím se smluvních nabídek ESP, ESP DIMA a ESP-DESIS (jimiž se zabývalo Generální ředitelství pro informatiku), rámcových smluv OPOCE č. 6011, 6102, 6103, 6020, 10042, 6121, 6031, 10030 a rámcové smlouvy Generálního ředitelství pro rozpočet č. BUDG/O101;

                  —

                  uložit Komisi náhradu nákladů řízení, jakož i ostatních nákladů a výdajů vzniklých žalobkyni v souvislosti s touto žalobou, a to i kdyby byla žaloba zamítnuta.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu svých žalobních důvodů žalobkyně uvádí, že Komise tím, že neprovedla konkrétní a individuální přezkum dokumentů uvedených v žádosti o přístup, aby mohla posoudit, zda byly dány uvedené výjimky nebo zda mohl být poskytnut částečný přístup, porušila nařízení č. 1049/2001. Kromě toho žalobkyně tvrdí, že důvody, které Komise uvedla v souvislosti s ochranou hospodářské politiky EU, ochranou obchodních zájmů a důvody veřejné bezpečnosti, je třeba zamítnout jako zcela neopodstatněné, jelikož důvody, o něž se Komise opírala, jsou podle žalobkyně všeobecné a neurčité a neumožňují doložit, že Komise provedla konkrétní a individuální přezkum obsahu požadovaných dokumentů.


title: Spojené věci T-230/08 a T-231/08: Rozsudek Tribunálu ze dne 12. října 2010 — Asenbaum v. OHIM (WIENER WERKSTÄTTE) ( Ochranná známka Společenství — Přihlášky slovní ochranné známky Společenství WIENER WERKSTÄTTE — Absolutní důvod pro zamítnutí — Popisný charakter — Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009) )

text:
               4.12.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 328/28

         Rozsudek Tribunálu ze dne 12. října 2010 — Asenbaum v. OHIM (WIENER WERKSTÄTTE)
   (Spojené věci T-230/08 a T-231/08) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Přihlášky slovní ochranné známky Společenství WIENER WERKSTÄTTE - Absolutní důvod pro zamítnutí - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009))
   2010/C 328/47
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Paul Asenbaum (Vídeň, Rakousko) (zástupci: P. Vögel a E. Ploil, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: S. Schäffner, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti dvěma rozhodnutím čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 10. dubna 2008 (věci R 1573/2006-4 a R 1571/2006-4) týkajícím se dvou přihlášek slovního označení WIENER WERKSTÄTTE jako ochranné známky Společenství

      Výrok

               1)

               Věci T-230/08 a T-231/08 se spojují pro účely rozsudku.

               2)

               Žaloby se zamítají.

               3)

               Paulu Asenbaumovi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 223, 30.8.2008.


title: Věc T-257/08: Žaloba podaná dne 30. června 2008 – Biotronik v. OHIM (BioMonitor)

text:
               30.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 223/53

         Žaloba podaná dne 30. června 2008 – Biotronik v. OHIM (BioMonitor)
   (Věc T-257/08)
   (2008/C 223/94)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Biotronik Meß- und Therapiegeräte GmbH (Berlín, Německo) (zástupci: U. Sander a R. Böhm, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 24. dubna 2008 s číslem R 466/2007-4;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „BioMonitor“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 10 a 38, přičemž seznam výrobků byl dodatečně omezen na výrobky zařazené do třídy 10 (přihláška č. 4 556 023).

      Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí přihlášky.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (1), protože přihlašovaná ochranná známka nepostrádá rozlišovací způsobilost ani se nejedná o popisný údaj.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1994, L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).


title: Věc C-106/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie) dne 6. března 2014 – FCD – Fédération des entreprises du commerce et de la distribution, FMB – Fédération des magasins de bricolage et de l’aménagement de la maison v. Ministre de l’écologie, du développement durable et de l’énergie

text:
               12.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 142/28

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie) dne 6. března 2014 – FCD – Fédération des entreprises du commerce et de la distribution, FMB – Fédération des magasins de bricolage et de l’aménagement de la maison v. Ministre de l’écologie, du développement durable et de l’énergie
   (Věc C-106/14)
   2014/C 142/35
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Conseil d'État

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: FCD – Fédération des entreprises du commerce et de la distribution, FMB – Fédération des magasins de bricolage et de l’aménagement de la maison

      Žalovaný: Ministre de l’écologie, du développement durable et de l’énergie

      Předběžná otázka

   Uplatní se povinnosti plynoucí z ustanovení čl. 7 odst. 2 a článku 33 nařízení č. 1907/2006 (REACH) (1), je-li „předmět“ ve smyslu tohoto nařízení složen z více prvků, které samy splňují definici „předmětu“ uvedenou v nařízení, pouze ve vztahu ke složenému předmětu, nebo ve vztahu ke každému z prvků, které splňují definici „předmětu“?

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 ze dne 18. prosince 2006 o registraci, hodnocení, povolování a omezování chemických látek, o zřízení Evropské agentury pro chemické látky, o změně směrnice 1999/45/ES a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 793/93, nařízení Komise (ES) č. 1488/94, směrnice Rady 76/769/EHS a směrnic Komise 91/155/EHS, 93/67/EHS, 93/105/ES a 2000/21/ES (Úř. věst. L 396, s. 1).


title: Věc T-326/16: Žaloba podaná dne 20. června 2016 – Bundesverband Deutsche Tafel v. EUIPO – Tiertafel Deutschland (Tafel)

text:
               8.8.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 287/32

         Žaloba podaná dne 20. června 2016 – Bundesverband Deutsche Tafel v. EUIPO – Tiertafel Deutschland (Tafel)
   (Věc T-326/16)
   (2016/C 287/39)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Bundesverband Deutsche Tafel e.V. (Berlín, Německo) (zástupce: T. Koerl, E. Celenk, S. Vollmer, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Tiertafel Deutschland e.V. (Rathenow, Německo)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Majitel sporné ochranné známky: žalobkyně

      Sporná ochranná známka: slovní ochranná známka Evropské unie č. 8 985 541 „Tafel“

      Řízení před EUIPO: řízení o prohlášení neplatnosti

      Napadené rozhodnutí: rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 4. dubna 2016 ve věci R 248/2016-4

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí,

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 207/2009,

               —

               porušení čl. 65 odst. 6 nařízení č. 207/2009.


title: Věc F-120/07: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu ze dne 15. března 2011 — Strack v. Komise ( „Veřejná služba — Úředníci — Převod dnů dovolené za kalendářní rok — Článek 4 příloha V ke služebnímu řádu — Důvody vyplývající z potřeb služby — Článek 73 služebního řádu — Směrnice 2003/88/ES — Právo na placenou dovolenou za kalendářní rok — Volno z důvodu nemoci“ )

text:
               27.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 252/48

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu ze dne 15. března 2011 — Strack v. Komise
   (Věc F-120/07) (1)

   (Veřejná služba - Úředníci - Převod dnů dovolené za kalendářní rok - Článek 4 příloha V ke služebnímu řádu - Důvody vyplývající z potřeb služby - Článek 73 služebního řádu - Směrnice 2003/88/ES - Právo na placenou dovolenou za kalendářní rok - Volno z důvodu nemoci)
   2011/C 252/102
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Guido Strack (Kolín nad Rýnem, Německo) (zástupce: H. Tettenborn, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Currall a B. Eggers, zmocněnci)

      Předmět věci

   Zrušení několika rozhodnutí Komise vztahujících se k žádosti převést z roku 2004 na rok 2005 nevybranou dovolenou za kalendářní rok v délce přesahující hranici dvanácti dnů. Uložení povinnosti vyplatit finanční vyrovnání za 26,5 dne nevybrané a neproplacené dovolené za kalendářní rok navýšené o úrok ve výši 2 % za rok.

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Evropské komise ze dne 15. března 2007, kterým se zamítá žádost G. Stracka směřující k převedení zůstatku dnů dovolené za kalendářní rok za rok 2004, se zrušuje.

               2)

               Ve zbývajících částech se žaloba zamítá.

               3)

               Evropské komisi se ukládá náhrada vlastních nákladů řízení a náhrada nákladů vynaložených G. Strackem.

      (1)  Úř. věst. C 315, 22.12.2007, s. 50.


title: Věc T-448/13: Žaloba podaná dne 21. srpna 2013 — Bora Creations v. OHIM — Beauté Prestige International (essence)

text:
               19.10.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 304/22

         Žaloba podaná dne 21. srpna 2013 — Bora Creations v. OHIM — Beauté Prestige International (essence)
   (Věc T-448/13)
   2013/C 304/38
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Bora Creations, SL (Ceuta, Španělsko) (zástupci: R. Lange, G. Hild a C. Pape, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Beauté Prestige International SA (Paříž, Francie)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí pátého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 6. června 2013 ve věci R 1085/2012-5;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: Slovní ochranná známka „essence“ pro výrobky zařazené do tříd 3, 4, 8, 14, 16, 21, 25 a 26 — Zápis ochranné známky Společenství č. 6 816 144

      Majitelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Účastnice řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Odůvodnění návrhu na prohlášení neplatnosti: Absolutní důvody podle čl. 52 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (1), tedy že ochranná známka Společenství byla zapsána v rozporu s čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení o ochranné známce Společenství.

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Zamítnutí návrhu na prohlášení neplatnosti

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Vyhovění odvolání a prohlášení ochranné známky Společenství za částečně neplatnou

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení o ochranné známce Společenství.

      (1)  Úř. věst. L 78, s. 1


title: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 4. května 2005 ve věci T-359/02, Chum Ltd proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) („Ochranná známka Společenství — Slovní ochranná známka STAR TV — Námitky majitele mezinárodní obrazové ochranné známky STAR TV — Zamítnutí zápisu“)

text:
               9.7.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/14

      ROZSUDEK SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 4. května 2005
   ve věci T-359/02, Chum Ltd proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Slovní ochranná známka STAR TV - Námitky majitele mezinárodní obrazové ochranné známky STAR TV - Zamítnutí zápisu“)
   (2005/C 171/23)
   Jednací jazyk: angličtina
   Ve věci T-359/02, Chum Ltd, se sídlem v Torontu (Kanada), zastoupená M. J. Gilbertem, proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (zmocněnci: P. Bullock a S. Laitinen), jejímž předmětem je žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 17. září 2002 (věc R 1146/2000-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi Chum Ltd a Star TV AG, Soud (čtvrtý senát), ve složení H. Legal, předseda, P. Mengozzi a I. Wiszniewska-Białecka, soudci; vedoucí soudní kanceláře: H. Jung, vydal dne 4. května 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Žalobkyni se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 19, 25.1.2003.


title: Věc T-212/14: Žaloba podaná dne 31. března 2014 – PSL v. OHIM – Consortium Ménager Parisien (vyobrazení hodinek)

text:
               28.7.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 245/17

         Žaloba podaná dne 31. března 2014 – PSL v. OHIM – Consortium Ménager Parisien (vyobrazení hodinek)
   (Věc T-212/14)
   2014/C 245/23
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: PSL Ltd (Kowloon, Hong-Kong) (zástupci: R. Dissmann a J. Bogatz, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: Consortium Ménager Parisien (Paříž, Francie)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí třetího odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 20. ledna 2014 ve věci R 1495/2012-3;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení před soudem, jakož i řízení o odvolání před odvolacím senátem.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaný průmyslový vzor Společenství, jenž je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: průmyslový vzor vyobrazující hodinky pro výrobky zařazené do třídy 10-02 – průmyslový vzor Společenství č. 1 600 560-0001

      Majitelka průmyslového vzoru Společenství: Žalobkyně

      Účastník řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: Consortium Ménager Parisien

      Odůvodnění návrhu na prohlášení neplatnosti: Nedostatek individuální povahy ve smyslu čl. 6 odst. 1 písm. b) nařízení č. 6/2002

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Zamítnutí návrhu na prohlášení neplatnosti

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zrušení napadeného rozhodnutí a prohlášení předmětného průmyslového vzoru za neplatný

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení článku 6 nařízení č. 6/2002


title: Věc C-47/10 P: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 27. října 2011 — Rakouská republika v. Scheucher — Fleisch GmbH, Tauernfleisch Vertriebs GesmbH, Wech-Kärntner Truthahnverarbeitung GmbH, Wech-Geflügel GmbH, Johann Zsifkovics, Evropská komise ( „Kasační opravný prostředek — Státní podpory — Článek 87 ES a čl. 88 odst. 2 a 3 ES — Nařízení (ES) č. 659/1999 — Rozhodnutí nevznášet námitky — Žaloba na neplatnost — Podmínky přípustnosti — Uplatnitelné důvody neplatnosti — Pojem „zúčastněná strana“ — Odůvodnění rozsudků — Důkazní břemeno — Organizační procesní opatření před Tribunálem — Články 64 a 81 jednacího řádu Tribunálu“ )

text:
               17.12.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 370/11

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 27. října 2011 — Rakouská republika v. Scheucher — Fleisch GmbH, Tauernfleisch Vertriebs GesmbH, Wech-Kärntner Truthahnverarbeitung GmbH, Wech-Geflügel GmbH, Johann Zsifkovics, Evropská komise
   (Věc C-47/10 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Státní podpory - Článek 87 ES a čl. 88 odst. 2 a 3 ES - Nařízení (ES) č. 659/1999 - Rozhodnutí nevznášet námitky - Žaloba na neplatnost - Podmínky přípustnosti - Uplatnitelné důvody neplatnosti - Pojem „zúčastněná strana“ - Odůvodnění rozsudků - Důkazní břemeno - Organizační procesní opatření před Tribunálem - Články 64 a 81 jednacího řádu Tribunálu)
   2011/C 370/16
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Rakouská republika (zástupci: E. Riedl, zmocněnec, M. Núñez-Müller, J. Dammann, Rechtsanwälte)

      Další účastníci řízení: Scheucher — Fleisch GmbH, Tauernfleisch Vertriebs GesmbH, Wech-Kärntner Truthahnverarbeitung GmbH, Wech-Geflügel GmbH, Johann Zsifkovics (zástupci: J. Hofer a T. Humer, Rechtsanwälte), Evropská komise (zástupci: V. Kreuschitz a A. Stobiecka-Kuik, zmocněnci)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (šestého senátu) (nyní Tribunálu) ze dne 18. listopadu 2009, Scheucher-Fleisch a další v. Komise (T-375/04), kterým Tribunál zrušil rozhodnutí Komise K(2004) 2037 v konečném znění ze dne 30. června 2004 o státní podpoře NN 34A/2000 týkající se programů jakosti a značek „AMA-Biozeichen“ a „AMA-Gütesiegel“ v Rakousku (Úř. věst. 2005, C 105, s. 30) — Chybný výklad pojmu „bezprostřední a osobní dotčení“, obsaženého v čl. 263 čtvrtém pododstavci SFEU — Porušení čl. 108 odst. 2 SFEU v rozsahu, v němž Tribunál rozhodl, že Komise má povinnost zahájit řízení upravené v uvedeném ustanovení — Porušení pravidel o důkazním břemenu — Nedostatečné odůvodnění napadeného rozsudku — Nepřijetí nezbytných důkazních opatření

      Výrok

               1)

               Hlavní a vedlejší kasační opravný prostředek se zamítají.

               2)

               Rakouské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

               3)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 80, 27.3.2010.