title: Věc C-168/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation (Francie) dne 21. dubna 2008 – Laszlo Hadadi (Hadady) v. Csilla Marta Hadadi (Hadady), rozená Mesko

text:
               21.6.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 158/13

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation (Francie) dne 21. dubna 2008 – Laszlo Hadadi (Hadady) v. Csilla Marta Hadadi (Hadady), rozená Mesko
   (Věc C-168/08)
   (2008/C 158/20)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předkládající soud
   Cour de cassation
   Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: Laszlo Hadadi (Hadady)

      Odpůrkyně: Csilla Marta Hadadi (Hadady), rozená Mesko
   Předběžné otázky

               1)

               Má být čl. 3 odst. 1 b) (nařízení (ES) č. 2201/2003) (1) vykládán tak, že je třeba dát na jeho základě v případech, kdy manželé mají státní příslušnost státu soudu, u kterého byl podán návrh na rozvod, a současně státní příslušnost jiného členského státu Evropské unie, přednost státní příslušnosti soudu, u kterého byl podán návrh na rozvod?

               2)

               Je-li odpověď na předchozí otázku záporná, je tedy třeba tento předpis vykládat tak, že určuje pro případ, že mají oba manželé dvojí státní příslušnost týchž členských států, která z obou státních příslušností nejpřesněji odpovídá skutečnosti?

               3)

               Je-li odpověď na předchozí otázku záporná, je tedy třeba mít za to, že uvedený předpis poskytuje manželům další možnost spočívající v tom, že se tito mohou dle své volby obrátit na kterýkoliv ze soudů obou členských států, jejichž státní příslušnost oba mají?

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 2201/2003 ze dne 27. listopadu 2003 o příslušnosti a uznávání a výkonu rozhodnutí ve věcech manželských a ve věcech rodičovské zodpovědnosti a o zrušení nařízení (ES) č. 1347/2000 (Úř. věst. L 338, s. 1; Zvl. vyd. 19/06, s. 243).


title: Věc T-484/10: Usnesení Tribunálu ze dne 20. června 2011 — Gas Natural Fenosa SDG v. Komise

text:
               13.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 238/36

         Usnesení Tribunálu ze dne 20. června 2011 — Gas Natural Fenosa SDG v. Komise
   (Věc T-484/10) (1)

   2011/C 238/62
   Jednací jazyk: španělština
   Předseda osmého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 328, 4.12.2010.


title: Věc F-81/07: Žaloba podaná dne 6. srpna 2007 – Barbin v. Parlament

text:
               20.10.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 247/43

         Žaloba podaná dne 6. srpna 2007 – Barbin v. Parlament
   (Věc F-81/07)
   (2007/C 247/71)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Florence Barbin (Lucemburk, Lucembursko) (zástupci: S. Orlandi, J.-N. Louis, A. Coolen a E. Marchal, advokáti)

      Žalovaný: Evropský parlament
   Návrhové žádání žalobkyně

               —

               Zrušit rozhodnutí Parlamentu nepovýšit žalobkyni za hodnotící období 2006 do platové třídy AD12;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně uplatňuje, že podle vnitřních ustanovení Parlamentu upravujících povyšování je průměrná doba v platové třídě AD11 čtyři roky. Žalobkyně, zařazená v této platové třídě od 1. dubna 2001, dosáhla pro hodnotící období 2006 referenčního limitu k povýšení do platové třídy AD12. Výbor pro povýšení krom toho její jméno zapsal na seznam úředníků doporučených pro povýšení do uvedené platové třídy a za dotčené hodnotící období.
   Podle žalobkyně orgán oprávněný ke jmenování neuvedl žádnou skutečnost odůvodňující zamítnutí povýšit ji, a porušil tak povinnost uvést odůvodnění. Napadené rozhodnutí se krom toho zakládá na rozhodnutí, které bylo předmětem věci F-44/07 (1), přidělit žalobkyni pouze jeden bod za zásluhy. Žalobkyně konečně uvádí porušení článku 1d služebního řádu úředníků Evropských společenství.

      (1)  Úř. věst. C 155, 7.7.2007, s. 45.


title: Věc T-307/05: Žaloba podaná dne  8. srpna 2005  – Fermont v. Komise

text:
               20.5.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 121/13

         Žaloba podaná dne 8. srpna 2005 – Fermont v. Komise
   (Věc T-307/05)
   (2006/C 121/23)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Alain Fermont (Kraainem, Belgie) (zástupci: L. Kakiese, advokát, N. Luzeyemo, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobce:

               —

               nařídit Komisi, aby ukončila jednání, vysoce poškozující žalobce, dvou inkriminovaných úředníků, kteří oba porušují pravidla Služebního řádu úředníků;

               —

               určit, že došlo k porušení úkolu chránit legitimní zájem;

               —

               určit, že žalobce byl psychicky obtěžován ze strany dvou inkriminovaných úředníků;

               —

               uložit Evropské komisi za nečinnost a opomenutí ohledně jednání dvou inkriminovaných úředníků vysoce poškozující žalobce povinnost zaplatit 5 040 000 eur jako náhradu škody za nemajetkovou a majetkovou újmu.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobce v projednávané věci uzavřel pracovní smlouvu s Centrem pro rozvoj podniků (CRP), organizací závislou na skupině států AKT. Žalobce byl v rámci plnění této smlouvy pověřen zavedením harmonizace hygienických přepisů a dohledem nad rybolovem v Sao Tomé & Principe a Guinejském zálivu.
   Žalobce nejdřív uplatňuje, že žalovaná narušovala výkon jeho funkcí.
   Dále žalobce uvádí porušení nařízení Evropského parlamentu a Rady ES č. 1049/2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise, jakož i ustanovení služebního řádu úředníků, které zakazují psychické obtěžování a zakotvují povinnost nezávislosti.


title: Věc T-266/07: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 27. února 2008 – Air One v. Komise

text:
               26.4.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 107/43

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 27. února 2008 – Air One v. Komise
   (Věc T-266/07) (1)

   (2008/C 107/73)

      Jednací jazyk: italština

   Předseda osmého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 211, 8.9.2007.


title: Věc C-424/07: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 3. prosince 2009 — Evropská komise v. Spolková republika Německo ( Nesplnění povinnosti státem — Elektronické komunikace — Směrnice 2002/19/ES — Směrnice 2002/21/ES — Směrnice 2002/22/ES — Sítě a služby — Vnitrostátní právní úprava — Nové trhy )

text:
               1.5.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 113/3

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 3. prosince 2009 — Evropská komise v. Spolková republika Německo
   (Věc C-424/07) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Elektronické komunikace - Směrnice 2002/19/ES - Směrnice 2002/21/ES - Směrnice 2002/22/ES - Sítě a služby - Vnitrostátní právní úprava - Nové trhy“)
   2010/C 113/03
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: G. Braun a A. Nijenhuis, zmocněnci)

      Žalovaná: Spolková republika Německo (zástupci: M. Lumma, zmocněnec, C. Koenig, profesor, S. Loetz, Rechtsanwalt)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Porušení čl. 8 odst. 4 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/19/ES ze dne 7. března 2002 o přístupu k sítím elektronických komunikací a přiřazeným zařízením a o jejich vzájemném propojení („přístupová“ směrnice) (Úř. věst. L 108, s. 7; Zvl. vyd. 13/29, s. 323), článků 6, 7, čl. 8 odst. 1, čl. 15 odst. 3 a článku 16 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/21/ES ze dne 7. března 2002 o společném předpisovém rámci pro sítě a služby elektronických komunikací („rámcová“ směrnice) (Úř. věst. L 108, s. 33; Zvl. vyd. 13/29, s. 349), jakož i čl. 17 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/22/ES ze dne 7. března 2002 o univerzální službě a právech uživatelů týkajících se sítí a služeb elektronických komunikací (směrnice „o univerzální službě“) (Úř. věst. L 108, s. 51; Zvl. vyd. 13/29, s. 367) — Vymezení, analýza a právní úprava nových trhů — Vnitrostátní právní předpisy, jež obecně vymezují „nové trhy“ a stanoví omezující podmínky, pokud jde o jejich regulaci vnitrostátním regulačním orgánem a použití postupu konzultace stanoveného právem Společenství týkajícího se opatření, jež mají za cíl vymezení a analýzu těchto trhů

      Výrok

               1)

               Spolková republika Německo tím, že přijala § 9a zákona o telekomunikacích (Telekommunikationsgesetz) ze dne 22. června 2004, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 8 odst. 4 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/19/ES ze dne 7. března 2002 o přístupu k sítím elektronických komunikací a přiřazeným zařízením a o jejich vzájemném propojení (přístupová směrnice), článků 6 a 7, čl. 8 odst. 1 a 2, čl. 15 odst. 3 a článku 16 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/21/ES ze dne 7. března 2002 o společném předpisovém rámci pro sítě a služby elektronických komunikací (rámcová směrnice), jakož i čl. 17 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/22/ES ze dne 7. března 2002 o univerzální službě a právech uživatelů týkajících se sítí a služeb elektronických komunikací (směrnice o univerzální službě).

               2)

               Spolkové republice Německo se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 283, 24.11.2007.


title: Věc C-552/14 P: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 10. prosince 2015 – Canon Europa NV v. Evropská komise „Kasační opravný prostředek — Celní unie a společný celní sazebník — Nařízení (EU) č. 861/2010 — Žaloba na neplatnost — Článek 263 čtvrtý pododstavec SFEU — Nařizovací akt, který nevyžaduje přijetí prováděcích opatření — Propuštění zboží a sdělení částky cla — Využití zjednodušených postupů a zařízení pro zpracování dat“

text:
               8.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 48/4

         Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 10. prosince 2015 – Canon Europa NV v. Evropská komise
   (Věc C-552/14 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Celní unie a společný celní sazebník - Nařízení (EU) č. 861/2010 - Žaloba na neplatnost - Článek 263 čtvrtý pododstavec SFEU - Nařizovací akt, který nevyžaduje přijetí prováděcích opatření - Propuštění zboží a sdělení částky cla - Využití zjednodušených postupů a zařízení pro zpracování dat“)
   (2016/C 048/05)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Canon Europa NV (zástupci: P. De Baere, avocat, P. Muñiz, advogado)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupce: R. Lyal, zmocněnec)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnosti Canon Europa NV se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 46, 9.2.2015.


title: Věc T-65/09 P: Rozsudek Tribunálu ze dne 27. října 2010 — Reali v. Komise ( Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Smluvní zaměstnanci — Přijetí do zaměstnání — Zařazování do tříd — Odborná praxe — Diplom — Rovnocennost )

text:
               18.12.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 346/40

         Rozsudek Tribunálu ze dne 27. října 2010 — Reali v. Komise
   (Věc T-65/09 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Smluvní zaměstnanci - Přijetí do zaměstnání - Zařazování do tříd - Odborná praxe - Diplom - Rovnocennost)
   2010/C 346/79
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Enzo Reali (Florencie, Itálie) (zástupce: S. Pappas)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: J. Currall a B. Eggers, zmocněnci)

      Předmět

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (druhého senátu) ze dne 11. prosince 2008, vydanému ve věci Reali v. Komise (F-136/06, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí), který směřuje ke zrušení tohoto rozsudku

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Enzo Reali ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady vynaložené Komisí v rámci tohoto řízení.

      (1)  Úř. věst. C 102, 1.5.2009.


title: Věc C-511/10: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 8. listopadu 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzhof — Německo) — Finanzamt Hildesheim v. BLC Baumarkt GmbH & Co. KG ( „Šestá směrnice o DPH — Článek 17 odst. 5 třetí pododstavec — Nárok na odpočet daně zaplacené na vstupu — Zboží a služby použité jak pro zdanitelná plnění, tak i pro plnění osvobozená od daně — Pronájem nemovitosti pro obchodní účely a pro účely bydlení — Kritérium výpočtu odpočitatelného podílu DPH“ )

text:
               12.1.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 9/6

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 8. listopadu 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzhof — Německo) — Finanzamt Hildesheim v. BLC Baumarkt GmbH & Co. KG
   (Věc C-511/10) (1)

   (Šestá směrnice o DPH - Článek 17 odst. 5 třetí pododstavec - Nárok na odpočet daně zaplacené na vstupu - Zboží a služby použité jak pro zdanitelná plnění, tak i pro plnění osvobozená od daně - Pronájem nemovitosti pro obchodní účely a pro účely bydlení - Kritérium výpočtu odpočitatelného podílu DPH)
   2013/C 9/07
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesfinanzshof

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Finanzamt Hildesheim

      Žalovaná: BLC Baumarkt GmbH & Co. KG

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Bundesfinanzhof — Výklad čl. 17 odst. 5 třetího pododstavce směrnice 77/388/EHS: Šestá směrnice Rady ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23) — Nárok na odpočet daně zaplacené na vstupu — Zboží a služby použité jak pro zdanitelná plnění, tak i pro plnění osvobozená od daně — Pronájem nemovitosti pro obchodní účely a pro účely bydlení — Výpočet odpočitatelného podílu podle obratu nájemců obchodních prostor — Vnitrostátní právní úprava, jež stanoví výpočet podílu podle plochy nemovitosti přidělené těmto nájemcům

      Výrok

   Článek 17 odst. 5 třetí pododstavec šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně musí být vykládán v tom smyslu, že umožňuje členským státům, aby při výpočtu odpočitatelného podílu daně z přidané hodnoty splatné na vstupu pro určité plnění, jako je výstavba budovy ke smíšenému využití, upřednostnily namísto klíče rozdělení uvedeného v čl. 19 odst. 1 této směrnice, jenž je založen na obratu, jiný klíč rozdělení, a to pod podmínkou, že zvolená metoda zaručí přesnější určení uvedeného odpočitatelného podílu.

      (1)  Úř. věst. C 30, 29.1.2011.


title: Věc C-14/05: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 13. července 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Gerechtshof te Amsterdam – Nizozemsko) – Anagram International Inc. v. Inspecteur van de Belastingdienst/Douane district Rotterdam (Společný celní sazebník — Kombinovaná nomenklatura — Sazební zařazení zboží — Balóny plněné plynem)

text:
               16.9.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 224/9

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 13. července 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Gerechtshof te Amsterdam – Nizozemsko) – Anagram International Inc. v. Inspecteur van de Belastingdienst/Douane district Rotterdam
   (Věc C-14/05) (1)

   (Společný celní sazebník - Kombinovaná nomenklatura - Sazební zařazení zboží - Balóny plněné plynem)
   (2006/C 224/16)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Předkládající soud
   Gerechtshof te Amsterdam
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Anagram International Inc.

      Žalovaná: Inspecteur van de Belastingdienst/Douane district Rotterdam
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Gerechtshof te Amsterdam – Výklad přílohy nařízení Komise (ES) č. 442/2000 ze dne 25. února 2000 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury (Úř. věst. L 54, s. 33; Zvl. vyd. 02/09, s. 365) – Platnost – Sazební zařazení balónů – Všeobecná pravidla 1 a 6 pro výklad kombinované nomenklatury – Položka 9505 90 00 a položka 9503 90 32
   Výrok

               1)

               Přezkoumání druhé otázky neodhalilo skutečnosti, jimiž by mohla být dotčena platnost nařízení Komise (ES) č. 442/2000 ze dne 25. února 2000 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury v rozsahu, v němž výrobky popsané v bodě 3 tabulky uvedené v jeho příloze jsou zařazeny do podpoložky 9503 90 32 kombinované nomenklatury společného celního sazebníku uvedené v příloze I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku, ve znění nařízení Komise (ES) č. 1832/2002 ze dne 1. srpna 2002.

               2)

               Zařazení, o němž rozhodla Komise Evropských společenství v nařízení č. 442/2000, pokud jde o výrobek popsaný v bodě 3 tabulky uvedené v jeho příloze, je obdobně použitelné na balóny, které jsou plněny plynem a jež jsou tvořeny pohliníkovanou lepenou plastovou fólií, přičemž plastová fólie tvoří vnitřní stranu balónu.

      (1)  Úř. věst. C 82, 2. 4. 2005.


title: Věc C-599/12: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 13. března 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rechtbank van eerste aanleg te Brugge – Belgie) – Jetair NV, BTW-eenheid BTWE Travel4you v. FOD Financiën „DPH  — Zvláštní režim pro cestovní kanceláře  — Plnění uskutečňovaná mimo Evropskou unii  — Šestá směrnice 77/388/EHS  — Článek 28 odstavec 3  — Směrnice 2006/112/ES  — Článek 370  — Klauzule ‚standstill‘  — Změna vnitrostátní právní úpravy během lhůty pro provedení“

text:
               5.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 135/10

         Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 13. března 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rechtbank van eerste aanleg te Brugge – Belgie) – Jetair NV, BTW-eenheid BTWE Travel4you v. FOD Financiën
   (Věc C-599/12) (1)

   („DPH - Zvláštní režim pro cestovní kanceláře - Plnění uskutečňovaná mimo Evropskou unii - Šestá směrnice 77/388/EHS - Článek 28 odstavec 3 - Směrnice 2006/112/ES - Článek 370 - Klauzule ‚standstill‘ - Změna vnitrostátní právní úpravy během lhůty pro provedení“)
   2014/C 135/11
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Rechtbank van eerste aanleg te Brugge

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Jetair NV, BTW-eenheid BTWE Travel4you

      Žalovaný: FOD Financiën

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Rechtbank van eerste aanleg te Brugge – Výklad článků 49 a 63 SFEU, čl. 26 odst. 3 a čl. 28 odst. 3 písm. a) šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23) – Výklad a platnost článků 153, 309 a 370 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1) – Zvláštní režim pro cestovní kanceláře – Poskytování služeb zahrnující využití jiných osob povinných k dani za účelem uskutečnění plnění mimo Unii – Neosvobození od daně – Zásady rovnosti, daňové neutrality a proporcionality

      Výrok

               1)

               Článek 28 odst. 3 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty a článek 370 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty nebrání tomu, aby členský stát před 1. lednem 1978, během lhůty pro provedení šesté směrnice 77/388, přijal ustanovení, které mění jeho stávající právní úpravu v tom smyslu, že podrobuje dani z přidané hodnoty plnění cestovních kanceláří týkající se cest mimo Evropou unii.

               2)

               Členský stát neporušuje článek 309 směrnice 2006/112, když v případě služeb souvisejících s cestami mimo Evropskou unii nepovažuje poskytnutí takové služby cestovní kanceláří za zprostředkovatelskou činnost osvobozenou od daně a když uvedené služby podrobuje dani z přidané hodnoty, pokud tyto služby podroboval dani z přidané hodnoty k 1. lednu 1978.

               3)

               Článek 370 ve spojení s bodem 4 části A přílohy X směrnice 2006/112 neporušuje unijní právo, když členským státům poskytuje možnost pokračovat ve zdaňování služeb cestovních kanceláří souvisejících s cestami mimo Evropskou unii.

               4)

               Členský stát neporušuje unijní právo, a konkrétně zásady rovnosti, proporcionality a daňové neutrality, když zachází s cestovními kancelářemi ve smyslu čl. 26 odst. 1 šesté směrnice 77/388 a článku 306 směrnice 2006/112 odlišně od zprostředkovatelů a když stanoví takové pravidlo, jako obsahuje královská vyhláška ze dne 28. listopadu 1999, podle kterého se v souvislosti s cestami mimo Evropskou unii daní pouze služby těchto cestovních kanceláří, a nikoliv služby zprostředkovatelů.

      (1)  Úř. věst. C 86, 23.3.2013.


title: Věc T-486/04: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 16. dubna 2008 – Michail v. Komise ( Veřejná služba — Úředníci — Žaloba na neplatnost — Povinnost pomoci — Psychické obtěžování )

text:
               24.5.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 128/32

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 16. dubna 2008 – Michail v. Komise
   (Věc T-486/04) (1)

   („Veřejná služba - Úředníci - Žaloba na neplatnost - Povinnost pomoci - Psychické obtěžování“)
   (2008/C 128/68)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Christos Michail (Brusel, Belgie) (zástupce: C. Meïdanis, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: G. Berscheid a H. Tserepa-Lacombe, zmocněnci, ve spolupráci původně s V. Kasparian, poté I. Antypas, advokáty)
   Předmět věci
   Žádost o zrušení rozhodnutí ze dne 20. března 2004, kterým Komise implicitně zamítá žádost o pomoc podanou žalobcem na základě článku 24 služebního řádu úředníků Evropských společenství
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Christos Michail ponese polovinu vlastních nákladů řízení.

               3)

               Komise ponese vlastní náklady řízení, jakož i polovinu nákladů řízení vynaložených Ch. Michailem.

      (1)  Úř. věst. C 57, 5.3.2005.


title: Věc F-99/08: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 17. listopadu 2009 — Di Prospero v. Komise ( Veřejná služba — Otevřené výběrové řízení — Oblast boje proti podvodům — Oznámení o výběrovém řízení EPSO/AD/116/08 a EPSO/AD/117/08 — Nemožnost, aby se uchazeči přihlásili zároveň do několika výběrových řízení — Nepovolení kandidatury žalobkyně ve výběrovém řízení EPSO/AD/117/08 )

text:
               30.1.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/76

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 17. listopadu 2009 — Di Prospero v. Komise
   (Věc F-99/08) (1)

   („Veřejná služba - Otevřené výběrové řízení - Oblast boje proti podvodům - Oznámení o výběrovém řízení EPSO/AD/116/08 a EPSO/AD/117/08 - Nemožnost, aby se uchazeči přihlásili zároveň do několika výběrových řízení - Nepovolení kandidatury žalobkyně ve výběrovém řízení EPSO/AD/117/08“)
   2010/C 24/141
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Rita Di Prospero (Uccle, Belgie) (zástupci: S. Rodrigues a C. Bernard-Glanz, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: C. Berardis-Kayser a B. Eggers, zmocněnci)

      Předmět věci

   Zrušení rozhodnutí EPSO nepovolit žalobkyni účast ve výběrovém řízení EPSO/AD/117/08

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Evropského úřadu pro výběr personálu (EPSO) nepovolit R. Di Prospero předložení kandidatury ve výběrovém řízení EPSO/AD/117/08 se zrušuje.

               2)

               Komisi Evropských společenství se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 69, 21.3.2009, s. 54.


title: Věc T-306/16: Žaloba podaná dne 13. června 2016 – Gamet v. EUIPO „Metal-Bud“ Robert Gubała (dveřní klika)

text:
               16.8.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 296/26

         Žaloba podaná dne 13. června 2016 – Gamet v. EUIPO „Metal-Bud“ Robert Gubała (dveřní klika)
   (Věc T-306/16)
   (2016/C 296/35)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Gamet S.A. (Toruň, Polsko) (zástupkyně: A. Rolbiecka, advokátka)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Firma produkcyjno-handlowa „Metal-Bud“ Robert Gubała (Świątniki Górne, Polsko)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Majitelka sporného (průmyslového) vzoru: žalobkyně

      Sporný (průmyslový) vzor: (průmyslový) vzor Společenství „dveřní klika“ – (průmyslový) vzor Společenství č. 2 208 066-0001

      Napadené rozhodnutí: rozhodnutí třetího odvolacího senátu EUIPO ze dne 17. března 2016 ve věci R 2040/2014-3

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí třetího odvolacího senátu EUIPO ze dne 17. března 2016 ve věci R 2040/2014-3 týkající se řízení o prohlášení neplatnosti zapsaného (průmyslového) vzoru Společenství 002208066-0001;

               —

               uložil EUIPO a další účastnici řízení před odvolacím senátem náhradu nákladů řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení čl. 63 odst. 2 nařízení č. 6/2002 z důvodu přijetí opožděně předložených důkazů – prohlášení zástupce podniku Klamex – bez ohledu na to, že důkazy obsahují zcela nové informace pro řízení, nepotvrzené důkazy předloženými před zrušovacím oddělením;

               —

               Porušení čl. 63 odst. 1 nařízení č. 6/2002 z důvodu nesprávného a svévolného závěru, že důkazy předložené dalším účastníkem řízením potvrzují neexistenci podstatných rozdílů mezi zapsaným (průmyslovým) vzorem Společenství a (průmyslovým) vzorem kliky „DORA“ v následujících ohledech:

                           —

                           tvar a rozměry těla kliky,

                           —

                           rozměry těla kliky a rukojeti,

                           —

                           hloubka rukojeti,

                           —

                           stupeň zkosení rukojeti,

                           —

                           zaoblení hran kliky;

               —

               Porušení článku 4 a čl. 6 odst. 2 nařízení č. 6/2002, ve spojení s čl. 25 odst. 1 písm. b) nařízení č. 6/2002, z důvodu nesprávného posouzení volnosti při vývoji dveřních klik založeného na tvrzení, že míra volnosti původce vzoru při vývoji dveřních klik byla téměř neomezená, a vyplývajícího z toho, že senát nezohlednil znaky, které by měl původce vzoru vzít v úvahu při vývoji dveřní kliky;

               —

               Porušení článků 4 a 6 nařízení č. 6/2002 spočívající v nesprávném závěru, že zapsaný (průmyslový) vzor Společenství nevyvolává u informovaného uživatele celkový dojem, který se liší od celkového dojmu, jaký vyvolává klika „DORA“.


title: Věc F-96/08: Žaloba podaná dne 17. listopadu 2008 – Cerafogli v. ECB

text:
               21.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/75

         Žaloba podaná dne 17. listopadu 2008 – Cerafogli v. ECB
   (Věc F-96/08)
   (2009/C 44/135)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Maria Concetta Cerafogli (Frankfurt, Německo) (zástupci: L. Levi a M. Vandenbussche, advokáti)

      Žalovaná: Evropská centrální banka
   Předmět a popis sporu
   Zrušení rozhodnutí ECB neudělit žalobkyni povýšení ad personam a uložit žalované zaplacení určité částky jakožto náhrady nemajetkové újmy způsobené žalobkyni.
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí, kterým nebylo žalobkyni uděleno povýšení ad personam, oznámené dne 11. března 2008;

               —

               proto (i) zrušit jakékoliv rozhodnutí vyplývající z rozhodnutí nepovýšit žalobkyni, které bylo oznámeno dne 11. března 2008, včetně zvláště výplatních pásek žalobkyně od března 2008 a (ii) uložit žalované zaplatit částku 10 000 eur, stanovenou aequo et bono, jakožto náhradu nemajetkové újmy způsobené žalobkyni;

               —

               kdyby výkon zrušujícího rozsudku měl způsobit vážné obtíže, zaplacení částky 78 000 eur nebo alespoň poloviny této částky jakožto náhrady újmy způsobené žalobkyni;

               —

               uložit Evropské centrální bance náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-343/15: Usnesení předsedy čtvrtého senátu Soudního dvora ze dne 30. května 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Centrale Raad van Beroep – Nizozemsko) – J. Klinkenberg v. Minister van Infrastructuur en Milieu

text:
               5.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/19

         Usnesení předsedy čtvrtého senátu Soudního dvora ze dne 30. května 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Centrale Raad van Beroep – Nizozemsko) – J. Klinkenberg v. Minister van Infrastructuur en Milieu
   (Věc C-343/15) (1)

   (2016/C 326/32)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Předseda čtvrtého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 311, 21.9.2015.


title: Věc T-181/17: Žaloba podaná dne 18. srpna 2017 – PC v. EASO

text:
               23.10.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 357/13

         Žaloba podaná dne 18. srpna 2017 – PC v. EASO
   (Věc T-181/17)
   (2017/C 357/18)
   Jednací jazyk: finština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: PC (zástupce: L. Railas, advokát)

      Žalovaný: Evropský podpůrný úřad pro otázky azylu (EASO)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál uložil EASO, aby:

               —

               vzal zpět a zničil písemnost, snižující lidskou důstojnost, z odůvodněného rozhodnutí ze dne 15. června 2016, jakož i přijal nové rozhodnutí vztahující se ke zpětně datovanému rozhodnutí EASO/ED/2015/358 a rozhodnutí o propuštění EASO/HR/2015/607, které bylo přijato na jeho základě, jejichž zrušení navrhla žalobkyně v žalobě ve věci T-610/16;

               —

               zničil zvláštní osobní spis a vedl o žalobkyni jen osobní spis ve smyslu článku 26 služebního řádu úředníků Evropské unie, jehož obsah je slučitelný se služebním řádem, jakož i zničil v osobním spisu žalobkyně ručně psané podklady, které do spisu nepatří a které nelze zcela jistě identifikovat;

               —

               přezkoumal proces vzniku dokumentu EASO/ED/2015/358, jakož i uložil správní radě EASO, aby na základě čl. 29 [odst. 1] písm. b) a čl. 31 odst. 6 nařízení č. 439/2010 o zřízení EASO přijala opatření z důvodu nesprávného úředního postupu EASO, jakož i zaplatil žalobkyni náhradu škody ve výši 30 000 eur za porušení čl. 41 odst. 2 Listiny základních práv Evropské unie, spočívající v tom, že EASO přijal individuální opatření, které by se mohlo nepříznivě dotknout žalobkyně;

               —

               přezkoumal obtěžování na pracovišti vůči žalobkyni, jakož i uložil EASO a správní radě EASO provést opatření vůči osobám odpovědným za obtěžování na pracovišti a zaplatit žalobkyni částku 30 000 eur za tento dlouhotrvající správní přestupek;

               —

               zkoumal předání důvěrných písemností týkajících se žalobkyně nepovolaným třetím osobám, jakož i uložil EASO a správní radě EASO přijmout opatření vůči osobám odpovědným za předání písemností a zaplatit žalobkyni částku 20 000 eur za správní přestupek;

               —

               zkoumal porušení Protokolu o výsadách a imunitách Evropské unie, jakož i uložil EASO a správní radě EASO přijmout opatření vůči osobám odpovědným za porušení tohoto protokolu a zaplatit žalobkyni částku 20 000 eur za správní přestupek;

               —

               obnovil pracovní poměr žalobkyně, který trval pět let, a to tím způsobem, že trvá nadále za úplatu a bez přerušení, jakož i uložil EASO, aby žalobkyni zaplatil z titulu náhrady škody odměnu, příspěvky a odvody na důchodové zabezpečení hrazené zaměstnavatelem za období, během kterého žalobkyně nezastávala své pracovní místo, až do obnovení jejího pracovního poměru;

               —

               podpůrně pro případ, že pracovní poměr žalobkyně nelze obnovit, zaplatil žalobkyni odměnu, příspěvky a odvody na důchodové zabezpečení hrazené zaměstnavatelem za období pěti let;

               —

               zaplatil žalobkyni částku 30 000 eur jako náhradu za vzniklou nemateriální újmu, tedy za příkoří, které utrpěla tím, jakým způsobem uplatnil EASO právo být slyšen v rozporu se smyslem čl. 41 odst. 2 Listiny základních práv Evropské unie a

               —

               nahradil žalobkyni vzniklé náklady řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně šest žalobních důvodů.

               1.

               Zaprvé byla žalobkyně opakovaně a systematicky vystavena obtěžování na pracovišti, prováděného a řízeného jejím nadřízeným. To vedlo například k neobvyklým pracovním podmínkám ve zkušební lhůtě, v jejímž rámci tudíž chyběla upřímnost a nestrannost a která se vyznačovala autoritativním přístupem, manipulací a veřejně vyjadřovanou nevěcnou kritikou žalobkyně.

               2.

               Zadruhé obsahuje odůvodněné rozhodnutí EASO/HR/2016/525 písemnost zakládající se na anonymních tvrzeních, která nijak nesouvisí s ukončením pracovního poměru žalobkyně a která není ani součástí osobního spisu žalobkyně.

               3.

               Zatřetí odňal EASO žalobkyni možnost bránit se tím, že nechal vyhotovit se zpětnou platností dokument EASO/ED/2015/358 a porušil čl. 41 odst. 2 Listiny základních práv Evropské unie.

               4.

               Začtvrté EASO očerňoval žalobkyni i mimo EASO tím, že například zaslal evropskému veřejnému ochránci práv odůvodněné rozhodnutí EASO/HR/2016/525, obsahující neodůvodněnou, irelevantní a nepotvrzenou písemnost týkající se žalobkyně.

               5.

               Zapáté poskytuje EASO v rozporu s čl. 17 a 19 Služebního řádu úředníků Evropské unie důvěrné písemnosti týkající se žalobkyně třetím osobám, které nejsou oprávněny nahlížet do těchto písemností.

               6.

               Zašesté porušil EASO pravidla soudržnosti spisů, neboť vede dva různé osobní spisy týkající se žalobkyně a v rozporu s článkem 26 služebního řádu úředníků Evropské unie odmítá uznat jako relevantní i údaje z nedůvěrného osobního spisu.


title: Věc C-493/11 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 23. září 2011 United Technologies Corp. proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 13. července 2011 ve věci T-141/07, United Technologies Corp. v. Evropská komise

text:
               26.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 347/17

         Kasační opravný prostředek podaný dne 23. září 2011 United Technologies Corp. proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 13. července 2011 ve věci T-141/07, United Technologies Corp. v. Evropská komise
   (Věc C-493/11 P)
   2011/C 347/26
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: United Technologies Corp. (zástupci: A. Winckler, advokát, J. Temple Lang, solicitor, C.J. Cook, advokát, D. Gerard, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastnice podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit napadený rozsudek;

               —

               na základě skutečností, které má Soudní dvůr k dispozici, částečně zrušit napadené rozhodnutí a snížit pokuty v něm stanovené, nebo, pokud to bude považovat za správné, zrušit napadený rozsudek a vrátit věc Tribunálu pro přezkoumání relevantních skutečností;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení v tomto stupni, jakož i řízení před Tribunálem.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   První důvod zpochybňuje závěry Tribunálu, podle kterých Komise správně přičetla účastníci řízení podávající opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) odpovědnost za praktiky dceřiných společností GTO a Otis. Tento důvod se dělí na tři části. Zaprvé, Tribunál se dopustil věcného pochybení, když použil nesprávná právní kritéria vyvrácení domněnky odpovědnosti vyplývající ze 100 % podílu na kapitálu dceřiné společnosti mateřskou společností. Zadruhé, výklad kritérií pro vyvrácení domněnky odpovědnosti Tribunálem porušuje Listinu základních práv Evropské unie. Zatřetí, Tribunál neuvedl dostatečné důvody, když se zabýval specifickým vyvrácením domněnky odpovědnosti, uplatněným UTC.
   Druhým důvodem navrhovatelka tvrdí, že Tribunál neposkytl dostatečné odůvodnění a dopustil se nesprávného právního posouzení tím, že nezkoumal výtky uplatněné UTC ohledně porušení rovnosti zacházení ve srovnání s MEC.


title: Věc C-21/10: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 21. července 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Fővárosi Bíróság — Maďarská republika) — Károly Nagy v. Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal ( „Společná zemědělská politika — Financování prostřednictvím EZOZF — Nařízení (ES) č. 1257/1999 a č. 817/2004 — Podpora Společenství pro rozvoj venkova — Podpora agroenvironmentálních postupů produkce — Agroenvironmentální podpory, které nejsou podporami na „zvířata“ a jejichž udělení je podmíněno určitou hustotou stáda — Použití integrovaného administrativního a kontrolního systému — Systém identifikace a evidence skotu — Povinnost vnitrostátních orgánů informovat o podmínkách pro poskytnutí podpory“ )

text:
               10.9.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/10

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 21. července 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Fővárosi Bíróság — Maďarská republika) — Károly Nagy v. Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal
   (Věc C-21/10) (1)

   (Společná zemědělská politika - Financování prostřednictvím EZOZF - Nařízení (ES) č. 1257/1999 a č. 817/2004 - Podpora Společenství pro rozvoj venkova - Podpora agroenvironmentálních postupů produkce - Agroenvironmentální podpory, které nejsou podporami na „zvířata“ a jejichž udělení je podmíněno určitou hustotou stáda - Použití integrovaného administrativního a kontrolního systému - Systém identifikace a evidence skotu - Povinnost vnitrostátních orgánů informovat o podmínkách pro poskytnutí podpory)
   2011/C 269/16
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Fővárosi Bíróság

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Károly Nagy

      Žalovaný: Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Fővárosi Bíróság — Výklad článku 22 nařízení Rady (ES) č. 1257/1999 ze dne 17. května 1999 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) a o změně a zrušení některých nařízení (Úř. věst. L 160, s. 80; Zvl. vyd. 03/25, s. 391), jakož i článku 68 nařízení Komise (ES) č. 817/2004 ze dne 29. dubna 2004, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1257/1999 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) (Úř. věst. L 153, s. 30; Zvl. vyd. 03/46, s. 87) — Odepření agroenvironmentální podpory zemědělci z důvodu nedostatku registrace zvířat v integrovaném administrativním a kontrolním systému týkajícím se určitých režimů podpor Společenství — Nedostatek zjištěný výhradně po provedení křížové kontroly stanovené uvedeným systémem — Uplatnění integrovaného systému na agroenvironmentální podpory, které nejsou podporami na „zvíře“, ale jejich udělení podléhá určité hustotě stáda

      Výrok

               1)

               V případě podpor založených na článku 22 nařízení Rady (ES) č. 1257/1999 ze dne 17. května 1999 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) a o změně a zrušení některých nařízení, ve znění nařízení Rady (ES) č. 1783/2003 ze dne 29. září 2003, které jsou podmíněny hustotou stáda, toto ustanovení a článek 68 nařízení Komise (ES) č. 817/2004 ze dne 29. dubna 2004, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení č. 1257/1999, umožňují příslušným orgánům provést křížové kontroly s využitím údajů z integrovaného administrativního a kontrolního systému, a zejména vycházet z údajů obsažených v databázi takového vnitrostátního systému individuální identifikace a evidence skotu, jako je maďarský systém individuální identifikace a evidence skotu (Egységes Nyilvántartási és Azonosítási Rendszer).

               2)

               Článek 22 nařízení č. 1257/1999, ve znění změn, a článek 68 nařízení č. 817/2004 umožňují, aby příslušné orgány při kontrole podmínek pro poskytnutí agroenvironmentální podpory upravené v uvedeném článku 22 ověřily jen údaje z takového vnitrostátního systému individuální identifikace a evidence skotu, jako je maďarský systém individuální identifikace a evidence skotu, a na základě toho podporu odmítly, aniž by nutně musely provádět další kontroly.

               3)

               Článek 22 nařízení č. 1257/1999, ve znění změn, a článek 68 nařízení č. 817/2004, vykládané ve světle článku 16 nařízení Komise (ES) č. 796/2004 ze dne 21. dubna 2004, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro podmíněnost, odlišení a integrovaný administrativní a kontrolní systém podle nařízení č. 1782/2003, ukládají vnitrostátním orgánům — v rozsahu, v němž kontrolují výlučně údaje z takového vnitrostátního systému individuální identifikace a evidence skotu, jako je maďarský systém individuální identifikace a evidence skotu, za účelem kontroly podmínek pro poskytnutí agroenvironmentální podpory upravené v uvedeném článku 22 a podmíněné hustotou stáda — povinnost informovat o těchto podmínkách pro poskytnutí podpory, jež spočívá v tom, že zemědělec, jehož se tato podpora týká, je informován o tom, že jakákoli zvířata, která nejsou řádně identifikována nebo evidována v tomto vnitrostátním systému, budou považována za zvířata, u kterých byly zjištěny nesrovnalosti, jež mohou vyvolávat takové právní účinky, jako jsou snížení nebo vyloučení předmětné podpory.

      (1)  Úř. věst. C 113, 1.5.2010.


title: Věc F-144/15: Žaloba podaná dne 23. listopadu 2015 – ZZ v. EASA

text:
               8.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 48/102

         Žaloba podaná dne 23. listopadu 2015 – ZZ v. EASA
   (Věc F-144/15)
   (2016/C 048/118)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupci: S. Orlandi a T. Martin, advokáti)

      Žalovaná: Evropská agentura pro bezpečnost letectví (EASA)

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí Evropské agentury pro bezpečnost letectví neprodloužit neplacené pracovní volno z osobních důvodů žalobce na další rok.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí orgánu oprávněného uzavírat pracovní smlouvy ze dne 15. ledna 2015 neprodloužit neplacené pracovní volno z osobních důvodů žalobce na další rok;

               —

               uložit EASA náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-440/05: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 23. října 2007 – Komise Evropských společenství v. Rada Evropské unie (Žaloba na neplatnost — Článek 31 odst. 1 písm. e) EU, články 34 EU a 47 EU — Rámcové rozhodnutí Rady 2005/667/SVV — Boj proti znečištění z lodí — Trestní sankce — Pravomoc Společenství — Právní základ — Článek 80 odst. 2 ES)

text:
               22.12.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 315/9

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 23. října 2007 – Komise Evropských společenství v. Rada Evropské unie
   (Věc C-440/05) (1)

   (Žaloba na neplatnost - Článek 31 odst. 1 písm. e) EU, články 34 EU a 47 EU - Rámcové rozhodnutí Rady 2005/667/SVV - Boj proti znečištění z lodí - Trestní sankce - Pravomoc Společenství - Právní základ - Článek 80 odst. 2 ES)
   (2007/C 315/15)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: W. Bogensberger a R. Troosters, zmocněnci)

      Vedlejší účastník řízení na podporu žalobkyně: Evropský parlament (zástupci: M. Gómez-Leal, J. Rodrigues a A. Auersperger Matić, zmocněnci)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: J.-C, Piris, J. Schutte a K. Michoel, zmocněnci)

      Vedlejší účastníci řízení na podporu žalované: Belgické království (zástupce : M. Wimmer, zmocněnec), Česká republika (zástupce: T. Boček, zmocněnec), Dánské království (zástupce: J. Molde, zmocněnec), Estonská republika (zástupce: L. Uibo, zmocněnec), Řecká republika (zástupci: S. Chala a A. Samoni-Rantou, zmocněnci), Francouzská republika (zástupci: E. Belliard, G. de Bergues a S. Gasri, zmocněnci), Irsko (zástupci: D. O'Hagan a E. Fitzsimons a N. Hyland, zmocněnci), Lotyšská republika (zástupci: E. Balode-Buraka, a E. Broks, zmocněnci), Litevská republika (zástupce: D. Kriaučiūnas, zmocněnec), Maďarská republika (zástupce: P. Gottfried, zmocněnec), Republika Malta (zástupci: S. Camilleri, zmocněnec a P. Grech, Deputy Attorney General), Nizozemské království (zástupci: H. G. Sevenster a M. de Grave, zmocněnci), Rakouská republika (zástupce: C. Pesendorfer, zmocněnec), Polská republika (zástupce: E. Ośniecka-Tamecka, zmocněnkyně), Portugalská republika (zástupci: L. Fernandes a M. L. Duarte, zmocněnci), Slovenská republika (zástupce: R. Procházka, zmocněnec), Finská republika (zástupce: E. Bygglin, zmocněnec), Švédské království (zástupce: K. Wistrand, zmocněnec), Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupci: E. O'Neill, D. J. Rhee a M. D. Anderson, zmocněnci)
   Předmět věci
   Zrušení rámcového rozhodnutí Rady 2005/667/SVV ze dne 12. července 2005 k posílení rámce trestního práva pro boj proti znečištění z lodí (Úř. věst. L 255, s. 164).
   Výrok

               1)

               Rámcové rozhodnutí Rady 2005/667/SVV ze dne 12. července 2005 k posílení rámce trestního práva pro boj proti znečištění z lodí se zrušuje.

               2)

               Radě Evropské unie se ukládá náhrada nákladů řízení.

               3)

               Belgické království, Česká republika, Dánské království, Estonská republika, Řecká republika, Francouzská republika, Irsko, Lotyšská republika, Litevská republika, Maďarská republika, Republika Malta, Nizozemské království, Rakouská republika, Polská republika, Portugalská republika, Slovenská republika, Finská republika, Švédské království, Spojené království Velké Británie a Severního Irska, jakož i Evropský parlament nesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 22, 28.1.2006.


title: Věc F-34/15: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 16. prosince 2015 – De Loecker v. ESVČ „Veřejná služba — Zaměstnanci ESVČ — Dočasní zaměstnanci — Psychické obtěžování — Články 12a a 24 služebního řádu — Žádost o pomoc — Zamítnutí — Žádost o zahájení správního šetření — Právo na slyšení — Porušení“

text:
               8.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 48/96

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 16. prosince 2015 – De Loecker v. ESVČ
   (Věc F-34/15) (1)

   („Veřejná služba - Zaměstnanci ESVČ - Dočasní zaměstnanci - Psychické obtěžování - Články 12a a 24 služebního řádu - Žádost o pomoc - Zamítnutí - Žádost o zahájení správního šetření - Právo na slyšení - Porušení“)
   (2016/C 048/110)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Stéphane De Loecker (Brusel, Belgie) (zástupci: J.-N. Louis a N. de Montigny, advokáti)

      Žalovaná: Evropská služba pro vnější činnost (zástupci: S. Marquardt a M. Silva, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí o zamítnutí stížnosti týkající se psychického obtěžování podané žalobcem proti vrchnímu řediteli ESVČ.

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí ze dne 14. dubna 2014, jímž Evropská služba pro vnější činnost zamítla žádost o pomoc podle článků 12a a 24 služebního řádu úředníků Evropské unie podané S. De Loeckerem se zrušuje.

               2)

               Evropská služba pro vnější činnost ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené S. De Loeckerem.

      (1)  Úř. věst. C 178, 1.6.2015, s. 25.


title: Věc T-272/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 3. prosince 2014 – Max Mara Fashion Group v. OHIM – Mackays Stores (M&Co.) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství M&Co. — Starší obrazová ochranná známka Společenství a vnitrostátní ochranná známka MAX&Co. — Starší slovní vnitrostátní ochranná známka MAX&CO. — Relativní důvod zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               26.1.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 26/26

         Rozsudek Tribunálu ze dne 3. prosince 2014 – Max Mara Fashion Group v. OHIM – Mackays Stores (M&Co.)
   (Věc T-272/13) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství M&Co. - Starší obrazová ochranná známka Společenství a vnitrostátní ochranná známka MAX&Co. - Starší slovní vnitrostátní ochranná známka MAX&CO. - Relativní důvod zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2015/C 026/31)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Max Mara Fashion Group Srl (Turín, Itálie) (zástupce: F. Terrano, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: J. Crespo Carrillo, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Mackays STores Ltd (Renfrew, Spojené království) (zástupci: A. Gould, K. Passmore, solicitors, J. Baldwin, barrister, a M. Howe, QC)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 7. března 2013 (věc R 1199/2012-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi Max Mara Fashion Group Srl a Mackays Stores Ltd

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Max Mara Fashion Group Srl se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 207, 20.7.2013.


title: Věc C-561/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Hannover (Německo) dne 2. listopadu 2015 – Georg Rolof, Markus Heimann v. TUIfly GmbH

text:
               8.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 48/10

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Hannover (Německo) dne 2. listopadu 2015 – Georg Rolof, Markus Heimann v. TUIfly GmbH
   (Věc C-561/15)
   (2016/C 048/17)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Amtsgericht Hannover

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelé: Georg Rolof, Markus Heimann

      Odpůrkyně: TUIfly GmbH

      Předběžné otázky

   Věc byla usnesením Soudního dvora ze dne 27. listopadu 2015 vyškrtnuta z rejstříku Soudního dvora.


title: Věc F-87/10: Žaloba podaná dne 24. září 2010 — Adriaens a další v. Komise

text:
               15.1.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 13/40

         Žaloba podaná dne 24. září 2010 — Adriaens a další v. Komise
   (Věc F-87/10)
   ()
   2011/C 13/78
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Stéphane Adriaens (Evere, Belgie) a další (zástupci: M. Casado García-Hirschfeld, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí žalované, které bylo převzato ve výplatních páskách žalobců a podle kterého se úprava jejich měsíční mzdy od července 2009 omezí pouze na zvýšení o 1,85 % v rámci každoroční úpravy odměn a důchodů úředníků a ostatních zaměstnanců na základě nařízení Rady (EU, Euratom) č. 1296/2009 ze dne 23. prosince 2009

      Návrhová žádání žalobců

               —

               zrušit napadené rozhodnutí v části, v níž stanoví vyrovnávací sazbu platů na 1,85 % podle nařízení (EU, Euratom) č. 1296/2009, kterým se s účinkem od 1. července 2009 upravují odměny a důchody úředníků a ostatních zaměstnanců Evropských společenství a opravné koeficienty použitelné na tyto odměny a důchody;

               —

               přiznat žalobcům nárok na úroky z prodlení, které se vypočtou podle sazby stanovené Evropskou centrální bankou, a to ze souhrnu částek odpovídajících rozdílu mezi platem uvedeným na výplatních páskách od ledna 2010 a opravených výplatních páskách za období od července 2009 do prosince 2009 a platem, na který měli mít nárok, a to až do data opožděného vyrovnání těchto platů;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-369/05: Žaloba podaná dne  7. října 2005  Komisí Evropských společenství proti Řecké republice

text:
               26.11.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 296/17

         Žaloba podaná dne 7. října 2005 Komisí Evropských společenství proti Řecké republice
   (Věc C-369/05)
   (2005/C 296/32)
   Jednací jazyk: řečtina
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 7. října 2005 žaloba směřující proti Řecké republice podaná Komisí Evropských společenství zastoupenou Maria Patakia, právní poradkyní právních služeb a Nicolou Yerrellem, členem právních služeb, jako zmocněnci.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               určil, že Helénská republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Rady 2000/79/ES (1) ze dne 27. listopadu 2000 o Evropské dohodě o organizaci pracovní doby mobilních pracovníků v civilním letectvu uzavřené mezi Asociací evropských leteckých společností (AEA), Evropskou federací pracovníků v dopravě (ETF), Evropskou asociací letových posádek (ECA), Evropskou asociací regionálních leteckých společností (ERA) a Asociací nezávislých leteckých dopravců (IACA), nebo přinejmenším tím, že o nich neuvědomila Komisi, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z uvedené směrnice;

               2.

               uložil Řecké republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:

               —

               Lhůta pro provedení směrnice do vnitrostátního právního řádu uplynula dne 1. prosince 2003.

      (1)  Úř. věst. L 302, 1.12.2000, s. 57.


title: C-414/15 P: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 15. března 2017 – Stichting Woonlinie, Woningstichting Volksbelang, Stichting Woonstede v. Evropská komise, Belgické království, Vereniging van Institutionele Beleggers in Vastgoed, Nederland (IVBN) „Kasační opravný prostředek — Státní podpory — Existující podpory — Článek 108 odst. 1 SFEU — Režimy podpor pro společnosti působící v oblasti sociálního bydlení — Nařízení (ES) č. 659/1999 — Články 17, 18 a 19 — Posouzení slučitelnosti existujícího režimu podpor s vnitřním trhem Komisí — Návrh vhodných opatření — Závazky přijaté vnitrostátními orgány za účelem dosažení souladu s unijním právem — Rozhodnutí o slučitelnosti — Rozsah soudního přezkumu — Právní účinky“

text:
               15.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 151/6

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 15. března 2017 – Stichting Woonlinie, Woningstichting Volksbelang, Stichting Woonstede v. Evropská komise, Belgické království, Vereniging van Institutionele Beleggers in Vastgoed, Nederland (IVBN)
   (C-414/15 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Státní podpory - Existující podpory - Článek 108 odst. 1 SFEU - Režimy podpor pro společnosti působící v oblasti sociálního bydlení - Nařízení (ES) č. 659/1999 - Články 17, 18 a 19 - Posouzení slučitelnosti existujícího režimu podpor s vnitřním trhem Komisí - Návrh vhodných opatření - Závazky přijaté vnitrostátními orgány za účelem dosažení souladu s unijním právem - Rozhodnutí o slučitelnosti - Rozsah soudního přezkumu - Právní účinky“)
   (2017/C 151/08)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Stichting Woonlinie, Woningstichting Volksbelang, Stichting Woonstede (zástupci: L. Hancher, E. Besselink a P. Glazener, advocaten)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: S. Noë a P.J. Loewenthal, zmocněnci), Belgické království, Vereniging van Institutionele Beleggers in Vastgoed, Nederland (IVBN) (zástupce: M. Meulenbelt, advocaat)

      Výrok

               1)

               Usnesení Tribunálu Evropské unie ze dne 12. května 2015, Stichting Woonlinie a další v. Komise (T 202/10 RENV, nezveřejněné, EU:T:2015:287), se zrušuje.

               2)

               Věc se vrací Tribunálu Evropské unie.

               3)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.

      (1)  Úř. věst. C 337, 12.10.2015.


title: Věc T-250/13: Žaloba podaná dne 2. května 2013 — Naazneen Investments v. OHIM — Energy Brands (SMART WATER)

text:
               20.7.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 207/39

         Žaloba podaná dne 2. května 2013 — Naazneen Investments v. OHIM — Energy Brands (SMART WATER)
   (Věc T-250/13)
   2013/C 207/66
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Naazneen Investments Ltd (Limassol, Kypr) (zástupci: P. Goldenbaum, I. Rohr a T. Melchert, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Energy Brands, Inc. (New York, Spojené státy)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí druhého odvolacího senátu ve věci R 1101/2011-2

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na zrušení: Slovní ochranná známka „SMART WATER“, přihláška ochranné známky Společenství č. 781 153

      Majitelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Účastnice řízení navrhující zrušení ochranné známky Společenství: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: zrušení ochranné známky Společenství

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 51 odst. 1 písm. a) nařízení Rady č. 207/2009


title: Věc C-557/14: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 22. června 2016 – Evropská komise v. Portugalská republika „Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 91/271/EHS — Čištění městských odpadních vod — Rozsudek Soudního dvora, kterým se určuje nesplnění povinnosti — Nesplnění povinností vyplývajících z rozsudku — Článek 260 odst. 2 SFEU — Peněžité sankce — Paušální částka a penále“

text:
               29.8.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 314/2

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 22. června 2016 – Evropská komise v. Portugalská republika
   (Věc C-557/14) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 91/271/EHS - Čištění městských odpadních vod - Rozsudek Soudního dvora, kterým se určuje nesplnění povinnosti - Nesplnění povinností vyplývajících z rozsudku - Článek 260 odst. 2 SFEU - Peněžité sankce - Paušální částka a penále“)
   (2016/C 314/03)
   Jednací jazyk: portugalština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: G. Braga da Cruz a E. Manhaeve, zmocněnci)

      Žalovaná: Portugalská republika (zástupci: L. Inez Fernandes, J. Brito e Silva a J. Reis Silva, zmocněnci)

      Výrok

               1)

               Portugalská republika tím, že nepřijala všechna nezbytná opatření, která vyplývají z rozsudku ze dne 7. května 2009, Komise v. Portugalsko (C-530/07, EU:C:2009:292), nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 260 odst. 1 SFEU.

               2)

               Pokud bude nesplnění povinnosti konstatované v bodě 1 přetrvávat i v okamžiku vyhlášení tohoto rozsudku, ukládá se Portugalské republice povinnost zaplatit Evropské komisi na účet „Vlastní zdroje Evropské unie“ penále ve výši 8 000 eur za každý den prodlení s přijetím opatření nezbytných ke splnění povinností vyplývajících z rozsudku ze dne 7. května 2009, Komise v. Portugalsko (C-530/07, EU:C:2009:292), ode dne vyhlášení tohoto rozsudku až do úplného splnění povinností vyplývajících z rozsudku ze dne 7. května 2009, Komise v. Portugalsko (C-530/07, EU:C:2009:292).

               3)

               Portugalské republice se ukládá, aby Evropské komisi zaplatila na účet „Vlastní zdroje Evropské unie“ paušální částku ve výši 3 000 000 eur.

               4)

               Portugalské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 46, 9.6.2015.


title: Věc C-250/08: Žaloba podaná dne 10. června 2008 – Komise Evropských společenství v. Belgické království

text:
               30.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 223/25

         Žaloba podaná dne 10. června 2008 – Komise Evropských společenství v. Belgické království
   (Věc C-250/08)
   (2008/C 223/38)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: R. Lyal a P. van Nuffel, zmocněnci)

      Žalované: Belgické království
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Belgické království tím, že ve Vlámském regionu při výpočtu daňového zvýhodnění spojeného s koupí nemovitosti jako hlavního bydliště se poplatky za zápis zaplacené při předchozím nákupu hlavního bydliště zohledňují pouze tehdy, pokud se toto hlavní bydliště nalézalo ve Vlámském regionu, a nezohledňují se, pokud se nalézalo v jiném členském státě než v Belgii, nebo ve státě ESVO, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článků 18 ES, 43 ES a 56 ES a z článků 31a 40 Dohody o EHP.

               —

               uložit Belgickému království náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Belgické právní předpisy týkající se poplatků za zápis a platné ve Vlámském regionu upravují snížení poplatků za zápis v případě koupě hlavního bydliště ve Vlámském regionu na výši poplatků za zápis zaplacených při předchozí koupi hlavního bydliště ve Vlámském regionu za podmínky, že předchozí hlavní bydliště bylo během této doby prodáno. Komise má za to, že tyto právní předpisy za jinak rovnocenných okolností přiznávají daňové zvýhodnění osobám, jež se přestěhují do Vlámského regionu, které není přiznáváno osobám, jež se do vlámského regionu přistěhují z jiného členského státu než Belgie. Komise se domnívá, že tyto právní předpisy jsou diskriminační vůči občanům Unie, kteří využívají volného pohybu, a vůči občanům, kteří využívají svobody usazování, a že představuje překážku investování kapitálu pocházejícího z jiných členských států než Belgie do nemovitostí ve Vlámském regionu; a že v důsledku toho jsou tyto právní předpisy v zásadě v rozporu s články 18 ES a 43 ES a s článkem 31 Dohody o EHP, a s článkem 56 ES a článkem 40 Dohody o EHP. Komise má za to, že žádný naléhavý důvod veřejného zájmu nemůže odůvodnit tato porušení Smlouvy. Mimoto se žalovaný nemůže ani dovolávat nezbytnosti zajištění soudržnosti daňového systému vzhledem k tomu, že se v projednávané věci jedná o dvě rozdílné daňové situace, které se řídí pouze svými vlastními pravidly.


title: Věc C-157/12: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 26. září 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof — Německo) — Salzgitter Mannesmann Handel GmbH v. SC Laminorul SA ( „Prostor svobody, bezpečnosti a práva — Soudní spolupráce v občanských věcech — Nařízení (ES) č. 44/2001 — Článek 34 body 3 a 4 — Uznání rozhodnutí vydaného v jiném členském státě — Případ, kdy je uvedené rozhodnutí neslučitelné s jiným rozhodnutím vydaným dříve v témže členském státě v řízení mezi týmiž stranami a pro tentýž nárok“ )

text:
               23.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 344/26

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 26. září 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof — Německo) — Salzgitter Mannesmann Handel GmbH v. SC Laminorul SA
   (Věc C-157/12) (1)

   (Prostor svobody, bezpečnosti a práva - Soudní spolupráce v občanských věcech - Nařízení (ES) č. 44/2001 - Článek 34 body 3 a 4 - Uznání rozhodnutí vydaného v jiném členském státě - Případ, kdy je uvedené rozhodnutí neslučitelné s jiným rozhodnutím vydaným dříve v témže členském státě v řízení mezi týmiž stranami a pro tentýž nárok)
   2013/C 344/44
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesgerichtshof

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Salzgitter Mannesmann Handel GmbH

      Žalovaná: SC Laminorul SA

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Bundesgerichtshof — Výklad čl. 34 odst. 4 nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (Úř. věst. L 12, s. 1) — Uznání rozhodnutí vydaného v jiném členském státě — Případ, kdy je uvedené rozhodnutí neslučitelné s jiným rozhodnutím vydaným dříve v témže členském státě v řízení mezi týmiž stranami a pro tentýž nárok

      Výrok

   Článek 34 bod 4 nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech musí být vykládán v tom smyslu, že se nevztahuje na neslučitelná rozhodnutí vydaná soudy téhož členského státu.

      (1)  Úř. věst. C 184, 23.6.2012.


title: Věc T-718/15 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 20. července 2016 – PTC Therapeutics International v. EMA „Řízení o předběžných opatřeních — Přístup k dokumentům — Nařízení (ES) č. 1049/2001 — Dokumenty v držení EMA, týkající se údajů, které poskytl podnik v rámci své žádosti o registraci léčivého přípravku — Rozhodnutí o zpřístupnění dokumentů třetí osobě — Návrh na odklad vykonatelnosti — Naléhavost — Fumus boni juris — Zvážení zájmů“

text:
               5.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/27

         Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 20. července 2016 – PTC Therapeutics International v. EMA
   (Věc T-718/15 R)
   („Řízení o předběžných opatřeních - Přístup k dokumentům - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Dokumenty v držení EMA, týkající se údajů, které poskytl podnik v rámci své žádosti o registraci léčivého přípravku - Rozhodnutí o zpřístupnění dokumentů třetí osobě - Návrh na odklad vykonatelnosti - Naléhavost - Fumus boni juris - Zvážení zájmů“)
   (2016/C 326/48)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: PTC Therapeutics International Ltd (Dublin, Irsko) (zástupci: G. Castle, B. Kelly, H. Billson, solicitors, M. Demetriou, QC, a C. Thomas, barrister)

      Žalovaná: Evropská agentura pro léčivé přípravky (zástupci: T. Jabłoński, A. Spina, A. Rusanov, S. Marino a N. Rampal Olmedo, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalobkyni: European Confederation of Pharmaceutical Entrepreneurs (Eucope) (Brusel, Belgie) (zástupci: S. Cowlishaw, solicitor, a D. Scannell, barrister)

      Předmět věci

   Návrh založený na článcích 278 a 279 SFEU a směřující v podstatě k odkladu vykonatelnosti rozhodnutí EMA EMA/722323/2015 ze dne 25. listopadu 2015, kterým se třetím osobám umožňuje podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. 2001, L 145, s. 43) přístup k některým dokumentům obsahujícím informace předložené v rámci žádosti o povolení k uvedení léčivého přípravku Translarna na trh.

      Výrok

               1)

               Výkon rozhodnutí Evropské agentury pro léčivé přípravky (EMA) EMA/722323/2015 ze dne 25. listopadu 2015, kterým se třetím osobám umožňuje podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise přístup ke zprávě o klinickém hodnocení „Ataluren (PTC124) PTC124-GD-007-DMD“ týkající se studie účinnosti a bezpečnosti fáze 2B pokud jde o Ataluren v případě osob s Duchennovou svalovou dystrofií a Beckerovou svalovou dystrofií, se odkládá.

               2)

               Agentuře EMA se nařizuje neumožnit přístup ke zprávě uvedené v bodě 1.

               3)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc T-282/04: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 22. listopadu 2006 – Itálie v. Komise ( EZOZF — Výdaje vyloučené z financování z prostředků Společenství — Finanční opravy — Rozvoj venkova — Pomoc nejchudším osobám )

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 331/34

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 22. listopadu 2006 – Itálie v. Komise
   (Věc T-282/04) (1)

   („EZOZF - Výdaje vyloučené z financování z prostředků Společenství - Finanční opravy - Rozvoj venkova - Pomoc nejchudším osobám“)
   (2006/C 331/76)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Italská republika (zástupce: G. De Bellis, avvocato dello Stato)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: C. Cattabriga a L. Visaggio, zmocněnci)
   Předmět věci
   Částečné zrušení rozhodnutí Komise 2004/457/ES ze dne 29. dubna 2004 o vyloučení některých výdajů uskutečněných členskými státy ze záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) z financování z prostředků Společenství (Úř. věst. L 202, s. 35) v rozsahu, v němž vylučuje některé výdaje vynaložené Italskou republikou.
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Italské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 251, 9.10.2004.


title: Věc C-113/12: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 3. října 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Supreme Court — Irsko) — Donal Brady v. Environmental Protection Agency ( „Životní prostředí — Směrnice 75/442/EHS — Hnůj produkovaný a skladovaný zařízením pro chov prasat před jeho převodem zemědělcům, kteří ho používají jako hnojivo na svých pozemcích — Kvalifikace jako „odpad“ nebo „vedlejší produkt“ — Podmínky — Důkazní břemeno — Směrnice 91/676/EHS — Neprovedení — Osobní odpovědnost producenta za dodržení unijního práva, které se týká nakládání s odpady a hnojivy, těmito zemědělci“ )

text:
               23.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 344/23

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 3. října 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Supreme Court — Irsko) — Donal Brady v. Environmental Protection Agency
   (Věc C-113/12) (1)

   (Životní prostředí - Směrnice 75/442/EHS - Hnůj produkovaný a skladovaný zařízením pro chov prasat před jeho převodem zemědělcům, kteří ho používají jako hnojivo na svých pozemcích - Kvalifikace jako „odpad“ nebo „vedlejší produkt“ - Podmínky - Důkazní břemeno - Směrnice 91/676/EHS - Neprovedení - Osobní odpovědnost producenta za dodržení unijního práva, které se týká nakládání s odpady a hnojivy, těmito zemědělci)
   2013/C 344/38
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   Supreme Court

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Donal Brady

      Žalovaná: Environmental Protection Agency

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Supreme Court — Výklad čl. 2 odst. 1 písm. b) směrnice Rady 75/442/EHS ze dne 15. července 1975 o odpadech (Úř. věst. L 194, s. 39; Zvl. vyd. 15/01, s. 23), ve znění směrnice Rady 91/156/EHS ze dne 18. března 1991 (Úř. věst. L 78, s. 32; Zvl. vyd. 15/02, s. 3) — Pojem „odpad“ — Prasečí hnůj dodávaný chovatelem prasat zemědělcům jako hnojivo — Oprávnění členského státu stanovit osobní odpovědnost producenta v případě, že zemědělci používající prasečí hnůj na vlastních pozemcích jako hnojivo nedodrží unijní právní předpisy týkající se kontroly odpadu

      Výrok

               1)

               Článek 1 písm. a) první pododstavec směrnice Rady 75/442/EHS ze dne 15. července 1975 o odpadech, ve znění rozhodnutí Komise 96/350/ES ze dne 24. května 1996, musí být vykládán v tom smyslu, že hnůj vyprodukovaný v zařízení pro intenzivní chov prasat a skladovaný v očekávání jeho dodání zemědělcům, aby ho použili na svých pozemcích jako hnojivo, nepředstavuje „odpad“ ve smyslu uvedeného ustanovení, ale vedlejší produkt, jestliže uvedený producent zamýšlí uvádět tento hnůj na trh v pozdějším procesu za podmínek, které jsou pro něj hospodářsky výhodné, a za podmínky, že toto opětovné použití není pouze možné, ale je jisté, nevyžaduje předchozí zpracování a navazuje na výrobní proces. Je věcí vnitrostátních soudů, aby s přihlédnutím ke všem relevantním okolnostem, kterými se vyznačují situace, o kterých rozhodují, ověřily, zda jsou tato různá kritéria splněna.

               2)

               Unijní právo nebrání tomu, aby důkazní břemeno ohledně skutečnosti, že jsou splněna kritéria umožňující mít za to, že taková látka, jako je hnůj vyprodukovaný, skladovaný a prodávaný za takových okolností, jako jsou okolnosti věci v původním řízení, představuje vedlejší produkt, nesl producent tohoto hnoje, pokud z toho nevyplývá narušení účinnosti tohoto práva, a zejména směrnice 75/442, ve znění rozhodnutí 96/350, a pokud je zaručeno dodržení povinností vyplývajících z unijního práva, a zejména povinnosti, která spočívá v tom, že ustanovením této směrnice nesmí podléhat látky, které na základě uvedených kritérií musí být podle judikatury Soudního dvora považovány za vedlejší produkty, na které se uvedená směrnice nepoužije.

               3)

               Článek 2 odst. 1 písm. b) bod iii) směrnice 75/442, ve znění rozhodnutí 93/350, musí být vykládán v tom smyslu, že při neprovedení směrnice Rady 91/676/EHS ze dne 12. prosince 1991 o ochraně vod před znečištěním dusičnany ze zemědělských zdrojů do práva členského státu není možné mít za to, že jsou stájová hnojiva vyprodukovaná v rámci zařízení pro chov prasat, které se nachází v uvedeném členském státě, z důvodu existence posledně uvedené směrnice „upravena jinými předpisy“ ve smyslu uvedeného ustanovení.

               4)

               Za předpokladu, že hnůj vyprodukovaný zařízením pro chov prasat, které je jeho držitelem, musí být kvalifikován jako „odpad“ ve smyslu čl. 1 písm. a) prvního pododstavce směrnice 75/442, ve znění rozhodnutí 96/350:

                           —

                           článek 8 této směrnice musí být vykládán v tom smyslu, že brání tomu, aby bylo povoleno uvedenému držiteli za jakýchkoliv podmínek, aby se zbavil tohoto odpadu tím, že ho prodá zemědělci, který ho použije jako hnojivo na svých pozemcích, pokud uvedený zemědělec ani nevlastní povolení uvedené v článku 10 uvedené směrnice, ani není vyňat z požadavku vlastnit takové povolení a být zaregistrován v souladu s ustanoveními článku 11 této směrnice, a

                           —

                           článek 8 ve spojení s články 10 a 11 uvedené směrnice musí být vykládán v tom smyslu, že brání tomu, aby převod tohoto odpadu uvedeným držitelem zemědělci, který ho používá jako hnojivo na svých pozemcích a který vlastní povolení uvedené v článku 10 nebo je vyňat z požadavku vlastnit takové povolení a být zaregistrován v souladu s uvedeným článkem 11, podléhal podmínce, že tento držitel převezme odpovědnost za to, že tento jiný zemědělec dodrží pravidla, která se musí použít na operace využívání odpadu uskutečňované tímto zemědělcem na základě unijního práva týkajícího se nakládání s odpady a hnojivy.

      (1)  Úř. věst. C 151, 26.5.2012.


title: Věc T-124/15: Žaloba podaná dne 18. března 2015 – Unicorn v. OHIM – Mercilink Equipment Leasing (UNICORN)

text:
               26.5.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/30

         Žaloba podaná dne 18. března 2015 – Unicorn v. OHIM – Mercilink Equipment Leasing (UNICORN)
   (Věc T-124/15)
   (2015/C 171/35)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Unicorn a.s. (Praha, Česká republika) (zástupce: L. Lorenc, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Mercilink Equipment Leasing Ltd (Limassol, Kypr)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Přihlašovatelka: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem.

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Společenství (vyobrazení jednorožce) – Ochranná známka Společenství č. 11 014 743.

      Řízení před OHIM: Námitkové řízení.

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu OHIM ze dne 13. ledna 2015 ve věci R 149/2014-5.

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí;

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               OHIM řádně nezohlednil důkazy, které žalobkyně předložila,

               —

               OHIM chybně posoudil dobrou pověst starších ochranných známek.


title: Věc T-328/04: Žaloba podaná dne 3. srpna 2004 Günterem Wilmsem proti Komisi Evropských Společenství

text:
               6.11.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 273/33

         Žaloba podaná dne 3. srpna 2004 Günterem Wilmsem proti Komisi Evropských Společenství
   (Věc T-328/04)
   (2004/C 273/64)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 3. srpna 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských Společenství Günterem Wilmsem s bydlištěm v Bruselu, zastoupeným Marcem van der Woudem a Valériem Landesem, advokáty, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Žalobce navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil seznam povýšených osob ze dne 27. listopadu 2003 v rozsahu, v němž tento seznam neobsahuje jméno žalobce, nebo podpůrně seznam zásluh ze dne 13. listopadu 2003 v rozsahu, v němž tento seznam neobsahuje jméno žalobce v důsledku neudělení dostatečného počtu dodatečných prioritních bodů;

               —

               zrušil rozhodnutí generálního ředitele právních služeb přijaté na základě čl. 6 odst. 3 obecných prováděcích ustanovení článku 45 služebního řádu udělit mu pouze jeden prioritní bod obecného směru a celkově pouze čtyři prioritní body na základě provedení povýšení 2003;

               —

               zrušil rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování přijaté na základě článku 9 obecných prováděcích ustanovení článku 45 neudělit mu žádný speciální prioritní bod „Výbor pro povýšení za dodatečné činnosti v zájmu orgánu“ na základě provedení povýšení 2003;

               —

               zrušil implicitní rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování odmítnout „odvolání“ žalobce ze dne 14. července 2003 předložené Výboru pro povýšení a týkající se udělení prioritních bodů právních služeb a udělení prioritních bodů za dodatečné úkoly;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobce tvrdí, že rozhodnutí generálního ředitele právních služeb udělit mu 4 prioritní body představuje porušení článku 45 služebního řádu, čl. 6 odst. 4 bodu a) obecných prováděcích ustanovení článku 45 služebního řádu, zásady kariérního postupu, jakož i zjevného pochybení v posouzení. Žalobce se mimo jiné odvolává na porušení čl. 6 odst. 3 bodu a) obecných prováděcích ustanovení článku 45 služebního řádu a zásady kariérního postupu ve spojení se zásadou rovného zacházení. Na třetím místě se žalobce odvolává na zneužití pravomoci.
   Krom toho je podle žalobce rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování neudělit mu prioritní body za dodatečné úkoly protiprávní proto, že představuje porušení čl. 9 odst. 1 a 2, jakož i přílohy 1 obecných prováděcích ustanovení článku 45 služebního řádu a zásady rovného zacházení.
   Nakonec se žalobce odvolává na protiprávnost rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování neudělit mu dodatečné body k povýšení na základě svého odvolání u výboru pro povýšení, jelikož toto rozhodnutí není dostatečně odůvodněno.


title: Věc C-360/09: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 14. června 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Amtsgericht Bonn — Německo) — Pfleiderer AG v. Bundeskartellamt ( „Hospodářská soutěž — Správní řízení — Dokumenty a informace poskytnuté v rámci vnitrostátního programu shovívavosti — Možné nepříznivé účinky zpřístupnění takových dokumentů třetím osobám na řádné fungování spolupráce mezi orgány tvořícími Evropskou síť pro hospodářskou soutěž“ )

text:
               6.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 232/5

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 14. června 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Amtsgericht Bonn — Německo) — Pfleiderer AG v. Bundeskartellamt
   (Věc C-360/09) (1)

   (Hospodářská soutěž - Správní řízení - Dokumenty a informace poskytnuté v rámci vnitrostátního programu shovívavosti - Možné nepříznivé účinky zpřístupnění takových dokumentů třetím osobám na řádné fungování spolupráce mezi orgány tvořícími Evropskou síť pro hospodářskou soutěž)
   2011/C 232/08
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Amtsgericht Bonn

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Pfleiderer AG

      Žalovaný: Bundeskartellamt

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Amtsgericht Bonn — Výklad ustanovení práva Společenství v oblasti kartelových dohod, konkrétně článků 11 a 12 nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. L 1, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205), jakož i čl. 10 odst. 2 ES ve spojení s čl. 3 odst. 1 písm. g) ES — Dokumenty a informace, které žadatelé o shovívavost předložili orgánům pro hospodářskou soutěž členských států na základě vnitrostátního programu shovívavosti — Možné nepříznivé účinky zpřístupnění takových dokumentů třetím osobám na řádné fungování spolupráce mezi orgány tvořícími Evropskou síť pro hospodářskou soutěž

      Výrok

   Ustanovení práva Unie v oblasti kartelových dohod, a zvláště nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 101 SFEU a 102 SFEU, musí být vykládána v tom smyslu, že nebrání tomu, aby osobě, která byla poškozena porušením práva Unie v oblasti hospodářské soutěže a domáhá se náhrady škody, byly zpřístupněny dokumenty týkající se řízení o shovívavosti vedeného s osobou, která se tohoto porušení dopustila. Soudům členských států však na základě jejich vnitrostátního práva přísluší, aby stanovily podmínky, za kterých musí být takový přístup povolen nebo odepřen, a musí přitom zvážit zájmy chráněné právem Unie.

      (1)  Úř. věst. C 297, 5.12.2009.


title: Věc T-398/12: Usnesení Tribunálu ze dne 4. června 2013 — Cosma Moden v. OHIM — s. Oliver Bernd Freier (COSMA) ( „Ochranná známka Společenství — Námitka — Zpětvzetí námitky — Nevydání rozhodnutí ve věci“ )

text:
               3.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 225/81

         Usnesení Tribunálu ze dne 4. června 2013 — Cosma Moden v. OHIM — s. Oliver Bernd Freier (COSMA)
   (Věc T-398/12) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitka - Zpětvzetí námitky - Nevydání rozhodnutí ve věci)
   2013/C 225/179
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Cosma Moden GmbH & Co. KG (Emsdetten, Německo) (zástupce: J. Meyer, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Schifko, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: s. Oliver Bernd Freier GmbH & Co. KG (Rottendorf, Německo) (zástupci: S. Körber a B. Bleifeld, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 4. července 2012 (věc R 2011/2010-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Cosma Moden GmbH & Co. KG a s.Oliver Bernd Freier & Co. KG.

      Výrok

               1)

               O žalobě již není důvodné rozhodnout.

               2)

               Žalobkyně a další účastnice řízení před odvolacím senátem ponesou vlastní náklady řízení, jakož i, každá z nich, polovinu nákladů řízení žalovaného.

      (1)  Úř. věst. C 331, 27.10.2012.


title: Věc C-611/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Retten i Glostrup (Dánsko) dne 23. prosince 2014 – Anklagemyndigheden v. Canal Digital Danmart A/S

text:
               2.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 73/18

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Retten i Glostrup (Dánsko) dne 23. prosince 2014 – Anklagemyndigheden v. Canal Digital Danmart A/S
      (Věc C-611/14)
      (2015/C 073/25)
      Jednací jazyk: dánština

         Předkládající soud

      Retten i Glostrup

         Účastníci původního řízení

         Obžaloba: Anklagemyndigheden

         Obžalovaná: Canal Digital Danmart A/S

         Předběžné otázky

                  1)

                  Musí být směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/29/ES ze dne 11. května 2005 o nekalých obchodních praktikách vůči spotřebitelům na vnitřním trhu atd. (dále jen „směrnice o nekalých obchodních praktikách“) (1) vykládána v tom smyslu, že brání takovému vnitrostátnímu režimu, jako je režim obsažený v § 3 dánského zákona o obchodních praktikách, který zakazuje klamavé obchodní praktiky, včetně obchodních praktik souvisejících s výzvami ke koupi, avšak ani v § 3 ani v jiném ustanovení daného zákona se neodkazuje na omezení vyplývající z čl. 7 odst. 1 směrnice, podle kterého je třeba přihlížet k tomu, zda obchodní praktika opomíná uvádět závažné informace, které v dané souvislosti průměrný spotřebitel potřebuje pro informované rozhodnutí o obchodní transakci, a z čl. 7 odst. 3, podle kterého je třeba přihlížet ke skutečnosti, že použitý sdělovací prostředek klade omezení na prostor a čas?

                  2)

                  Musí být článek 6 směrnice o nekalých obchodních praktikách vykládán v tom smyslu, že – v situacích, kdy se obchodník rozhodl uvést celkovou cenu za průběžné předplatné tak, že spotřebitel musí platit jak průběžný měsíční poplatek, tak i průběžný šestiměsíční poplatek – bude za klamavou praktiku považováno, pokud je měsíční cena v rámci obchodní praktiky zvláště zvýrazněna, zatímco šestiměsíční poplatek je zcela opomenut nebo je uveden méně zřetelně?

                  3)

                  Musí být článek 7 směrnice vykládán v tom smyslu, že – v situacích, kdy se obchodník rozhodl uvést celkovou cenu za průběžné předplatné tak, že spotřebitel musí platit jak průběžný měsíční poplatek, tak i průběžný šestiměsíční poplatek – bude za klamavé opomenutí podle článku 7 směrnice považováno, pokud je měsíční cena v rámci obchodní praktiky zvláště zvýrazněna, zatímco šestiměsíční poplatek je zcela opomenut nebo je uveden méně zřetelně?

                  4)

                  Při posuzování, zda je obchodní praktika klamavá v situaci, jaká byla popsána ve druhé a třetí otázce, je nutné přihlédnout k tomu, zda výše uvedená obchodní praktika:

                              a)

                              uvádí celkovou cenu za předplatné během doby závazku, včetně šestiměsíčního poplatku,
                              nebo

                              b)

                              probíhá prostřednictvím reklam nebo propagace na internetu, kde se odkazuje na internetovou stránku obchodníka, na níž je uveden šestiměsíční poplatek nebo celková cena za předplatné včetně šestiměsíčního poplatku?

                  5)

                  Má na odpovědi na druhou a třetí otázku vliv skutečnost, že obchodní praktika probíhá prostřednictvím televizní reklamy?

                  6)

                  Obsahuje čl. 7 odst. 4 směrnice taxativní výčet informací, jež jsou závažné v rámci výzvy ke koupi?

                  7)

                  Pokud bude šestá otázka zodpovězena kladně, vylučuje čl. 7 odst. 4 směrnice, aby byla výzva ke koupi – ve které je uvedena celková cena, kterou bude spotřebitel muset zaplatit během prvního roku smluvní doby předplatného (doby závazku) – považována za klamavou obchodní praktiku podle čl. 7 odst. 1 a 2 nebo článku 6 směrnice, pokud jsou například uvedeny další informace o některých – ale nikoli všech – složkách ceny produktu?

         (1)  Úř. věst. L 149, s. 22.


title: Spojené věci T-109/05 a T-444/05: Rozsudek Tribunálu ze dne 24. května 2011 — NLG v. Komise ( „Přístup k dokumentům — Nařízení (ES) č. 1049/2001 — Dokumenty týkající se nákladových položek plynoucích z povinností veřejné služby v oblasti státních podpor — Odepření přístupu — Výjimka týkající se ochrany obchodních zájmů třetí osoby — Profesní tajemství — Povinnost uvést odůvodnění — Rovné zacházení — Dokumenty pocházející z členského státu“ )

text:
               9.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 204/20

         Rozsudek Tribunálu ze dne 24. května 2011 — NLG v. Komise
   (Spojené věci T-109/05 a T-444/05) (1)

   (Přístup k dokumentům - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Dokumenty týkající se nákladových položek plynoucích z povinností veřejné služby v oblasti státních podpor - Odepření přístupu - Výjimka týkající se ochrany obchodních zájmů třetí osoby - Profesní tajemství - Povinnost uvést odůvodnění - Rovné zacházení - Dokumenty pocházející z členského státu)
   2011/C 204/34
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Navigazione Libera del Golfo Srl (NLG), dříve Navigazione Libera del Golfo SpA (Neapol, Itálie) (zástupci: S. Ravenna a A. Abate, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: P. Costa de Oliveira a V. Di Bucci, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Italská republika (zástupci: původně I. Braguglia, zmocněnec, a M. Fiorilli, avvocato dello Stato, poté M. Fiorilli a R. Adam, zmocněnec, a posléze I. Bruni, avvocato dello Stato) (věc T-444/05); Rada Evropské unie (zástupci: B. Driessen a A. Vitro, zmocněnci) (věc T-444/05); Caremar SpA (Neapol) (zástupci: původně G. M. Roberti, A. Franchi a G. Bellitti, poté G. M. Roberti, G. Bellitti a I. Perego, advokáti) (věci T-109/05 a T-444/05)

      Předmět

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise D(2005) 997 ze dne 3. února 2005 a D(2005) 9766 ze dne 12. října 2005, kterými byl žalobkyni odepřen přístup k určitým údajům, které nejsou uvedeny ve zveřejněné verzi rozhodnutí Komise 2005/163/ES ze dne 16. března 2004 o státní podpoře poskytované Itálií námořním společnostem Adriatica, Caremar, Siremar, Saremar a Toremar (skupina Tirrenia) (Úř. věst. 2005, L 53, s. 29).

      Výrok

               1)

               Rozhodnutí Komise D(2005) 997 ze dne 3. února 2005 se zrušuje v rozsahu, v němž se týká odepření přístupu k údajům o podrobné struktuře dodatečných nákladů vynaložených ročně společností Caremar SpA, které se týkají služeb přepravy cestujících na lince Neapol-Beverello/Capri zajišťovaných jak trajekty, tak i rychlými dopravními prostředky.

               2)

               Žaloba ve věci T-109/05 se ve zbývající části zamítá.

               3)

               Evropská komise ponese jednu třetinu vlastních nákladů řízení a ukládá se jí náhrada jedné třetiny nákladů řízení vynaložených společností Navigazione Libera del Golfo Srl (NLG), přičemž posledně uvedená společnost ponese dvě třetiny vlastních nákladů řízení a ukládá se jí náhrada dvou třetin nákladů řízení vynaložených Komisí ve věci T-109/05.

               4)

               Společnost Caremar ponese vlastní náklady řízení ve věci T-109/05.

               5)

               Rozhodnutí Komise D(2005) 9766 ze dne 12. října 2005 se zrušuje.

               6)

               Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení ve věci T-444/05.

               7)

               Italská republika, Rada Evropské unie a společnost Caremar ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 106, 30.4.2005


               19.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 41/31

         Žaloba podaná dne 3. února 2009 Kontrolním úřadem ESVO na Lichtenštejnské knížectví
   (Věc E-1/09)
   (2009/C 41/09)
   Dne 3. února 2009 podal Kontrolní úřad ESVO zastoupený Bjørnarem Alterskjærem a Florence Simonettiovou, kteří jednali jako zástupci Kontrolního úřadu ESVO, 35, Rue Belliard, B-1040 Brusel, k Soudu ESVO žalobu na Lichtenštejnské knížectví.
   Kontrolní úřad ESVO žádá Soud ESVO, aby prohlásil, že:

               1)

                  požadavkem, aby členové správních rad a výkonných orgánů bank se sídlem na území Lichtenštejnska mohli na základě svého bydliště skutečně a bezchybně vykonávat své úkoly a povinnosti, Lichtenštejnské knížectví nesplnilo povinnosti plynoucí z Dohody o EHP, a zejména z článků 28 a 31 této dohody;

               2)

                  požadavkem, aby právníci, právníci specializovaní na patentové právo, auditoři a správci měli bydliště, ze kterého by mohli účinně a pravidelně plnit své úkoly, Lichtenštejnské knížectví nesplnilo povinnosti plynoucí z Dohody o EHP, a zejména z článku 31 této dohody;

               3)

                  Lichtenštejnské knížectví nese náklady tohoto řízení.

         Právní a skutkové souvislosti a právní odůvodnění:

               —

               Tato věc se týká požadavků na bydliště podle lichtenštejnského práva pro členy správních rad a výkonných orgánů bank se sídlem v Lichtenštejnsku a pro právníky, právníky specializované na patentové právo, auditory a správce.

               —

               Ustanovení článku 28 Dohody o EHP zaručuje státním příslušníkům EHP svobodu pohybu a odstraňuje diskriminaci na základě státní příslušnosti v rámci EHP mj. v oblasti zaměstnávání.

               —

               Ustanovení čl. 31 Dohody o EHP vyžaduje rovné zacházení mezi státními příslušníky EHP, kteří uplatňují své právo na svobodu usazování, a státními příslušníky země, kde se usazují.