title: Věc T-166/05: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 11. března 2009 – Borax Europe v. Komise ( Přístup k dokumentům — Nařízení (ES) č. 1049/2001 — Dokumenty a zvukové záznamy — Odmítnutí přístupu — Výjimka týkající se ochrany soukromí a osobnosti jednotlivce — Výjimka týkající se ochrany rozhodovacího procesu )

text:
               18.4.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 90/23

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 11. března 2009 – Borax Europe v. Komise
   (Věc T-166/05) (1)

   („Přístup k dokumentům - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Dokumenty a zvukové záznamy - Odmítnutí přístupu - Výjimka týkající se ochrany soukromí a osobnosti jednotlivce - Výjimka týkající se ochrany rozhodovacího procesu“)
   2009/C 90/36
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Borax Europe Ltd (Guildford, Spojené království) (zástupci: D. Vandermeersch a K. Nordlander, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: P. Costa de Oliveira a I. Chatzigiannis, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí generálního tajemníka Komise ze dne 21. února 2005, kterým se zamítá žádost žalobkyně směřující k získání přístupu k některým dokumentům a zvukovým nahrávkám v rámci třicáté úpravy směrnice Rady 67/548/EHS ze dne 27. června 1967 o sbližování právních a správních předpisů týkajících se klasifikace, balení a označování nebezpečných látek (Úř. věst. L 196, s. 1; Zvl. vyd. 13/01, s. 27) související s technickým pokrokem

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí generálního tajemníka Komise ze dne 21. února 2005 se zrušuje v rozsahu, v němž upírá Borax Europe Ltd přístup k záznamům z jednání z 5. a 6. října 2004, ke dvěma návrhům shrnutí z tohoto jednání, ke třinácti komentářům expertů, ke dvěma komentářům zástupců průmyslu a k dokumentu předloženému dánským zpravodajem.

               2)

               Komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 155, 25.6.2005.


title: Věc T-278/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 21. září 2012 — Wesergold Getränkeindustrie v. OHIM — Lidl Stiftung (WESTERN GOLD) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství WESTERN GOLD — Starší národní slovní ochranné známky WESERGOLD, starší mezinárodní slovní ochranná známka Wesergold, starší národní slovní ochranná známka WeserGold a starší slovní ochranná známka Společenství WeserGold — Relativní důvody pro zamítnutí — Neexistence nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 — Rozlišovací způsobilost starších ochranných známek“ )

text:
               10.11.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 343/15

         Rozsudek Tribunálu ze dne 21. září 2012 — Wesergold Getränkeindustrie v. OHIM — Lidl Stiftung (WESTERN GOLD)
   (Věc T-278/10) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství WESTERN GOLD - Starší národní slovní ochranné známky WESERGOLD, starší mezinárodní slovní ochranná známka Wesergold, starší národní slovní ochranná známka WeserGold a starší slovní ochranná známka Společenství WeserGold - Relativní důvody pro zamítnutí - Neexistence nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Rozlišovací způsobilost starších ochranných známek)
   2012/C 343/23
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Wesergold Getränkeindustrie GmbH & Co. KG (Rinteln, Německo) (zástupci: P. Goldenbaum, T. Melchert a I. Rohr, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: R. Pethke, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice řízení před Tribunálem: Lidl Stiftung & Co. KG (Neckarsulm, Německo) (zástupci: A. Marx a M. Schaeffer, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 24. března 2010 (věc R 770/2009-1), týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Wesergold Getränkeindustrie GmbH & Co. KG a Lidl Stiftung & Co. KG.

      Výrok

               1)

               Rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 24. března 2010 (věc R 770/2009-1) se zrušuje.

               2)

               OHIM ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností Wesergold Getränkeindustrie GmbH & Co. KG.

               3)

               Společnost Lidl Stiftung & Co. KG ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 221, 14.8.2010.


title: Věc C-285/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Supremo (Španělsko) dne 7. června 2010 — Campsa Estaciones de Servicio S.A. v. Administración del Estado

text:
               11.9.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 246/20

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Supremo (Španělsko) dne 7. června 2010 — Campsa Estaciones de Servicio S.A. v. Administración del Estado
   (Věc C-285/10)
   ()
   2010/C 246/33
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Tribunal Supremo

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Campsa Estaciones de Servicio S.A.

      Další účastník řízení: Administración del Estado

      Předběžná otázka

   „Umožňovala šestá směrnice Rady 77/388/EHS (1) ze dne 17. května 1977 členským státům upravit u plnění mezi propojenými stranami uskutečněných za cenu zjevně nižší než obvyklou cenu základ daně odlišně od jeho obecného vymezení v čl. 11 části A odst. 1 písm. a) — protiplnění — prostřednictvím rozšířeného použití pravidel týkajících se vlastní spotřeby zboží nebo služeb (jak to učinil čl. 79 odst. 5 zákona o dani z přidané hodnoty před jeho novelizací zákonem č. 36/2006 ze dne 29. listopadu), aniž by dodržely zvláštní postup stanovený v článku 27 uvedené směrnice pro vydání povolení odchýlit se od obecného pravidla, které Španělsko získalo až rozhodnutím Rady ze dne 15. května 2006?“

      (1)  Šestá směrnice Rady ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23).


               8.12.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 457/12

         Žádost o poradní stanovisko Soudního dvora ESVO podaná dne 25. září 2015 lichtenštejnským soudem Fürstliches Obergericht ve věci Walter Waller v. Liechtensteinische Invalidenversicherung
   (Věc E-24/15)
   (2016/C 457/10)
   Dopisem ze dne 25. září 2015, který byl na podatelnu Soudního dvora ESVO doručen dne 1. října 2015, požádal lichtenštejnský knížecí odvolací soud (Fürstliches Obergericht) Soudní dvůr ESVO o poradní stanovisko ve věci Walter Waller v. Liechtensteinische Invalidenversicherung k následujícím otázkám:

               1)

               Podle druhé věty čl. 87 odst. 2 nařízení č. 987/2009 se dlužná instituce řídí zjištěními instituce místa pobytu nebo bydliště – je tato skutečnost překážkou pro to, aby dlužná instituce ve svém řízení tato zjištění, potažmo informace uvedené v podrobné lékařské zprávě ve formuláři E 213 napadla?

               2)

               Pokud je odpověď na první otázku kladná: platí tato závaznost i v soudních řízeních, která podle vnitrostátních procesních pravidel navazují na řízení u dlužné instituce?


title: Věc T-592/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 12. března 2014 – El Corte Inglés v. OHIM – Technisynthese (BTS) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství BTS — Starší obrazové ochranné známky Společenství a starší národní obrazové ochranné známky TBS — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Podobnost označení — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               28.4.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/17

         Rozsudek Tribunálu ze dne 12. března 2014 – El Corte Inglés v. OHIM – Technisynthese (BTS)
   (Věc T-592/10) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství BTS - Starší obrazové ochranné známky Společenství a starší národní obrazové ochranné známky TBS - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Podobnost označení - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   2014/C 129/20
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: El Corte Inglés, SA (Madrid, Španělsko) (zástupci: původně M. López Camba a J. L. Rivas Zurdo, poté J. L. Rivas Zurdo, E. Seijo Veiguela a I. Munilla Muñoz, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: J. Crespo Carrillo, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Technisynthese SARL (Saint-Pierre-Montlimart, Francie)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 23. září 2010 (věc R 1380/2009-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi Technisynthese SARL a El Corte Inglés, SA.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               El Corte Inglés, SA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 80, 12.3.2011.


title: Věc T-458/11: Žaloba podaná dne 18. srpna 2011 — Riche v. Rada a Komise

text:
               8.10.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 298/28

         Žaloba podaná dne 18. srpna 2011 — Riche v. Rada a Komise
   (Věc T-458/11)
   2011/C 298/52
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Philippe Riche (Meursac, Francie) (zástupce: C.-E. Gudin, advokát)

      Žalované: Rada Evropské unie a Evropská komise

      Návrhové žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               plně nahradil škodu utrpěnou v důsledku pokut, a to ve výši 136 600 EUR;

               —

               uložil Radě a Komisi náhradu veškerých nákladů řízení:

                           —

                           souvisejících s řízením probíhajícím u Tribunálu Evropské unie,

                           —

                           souvisejících rovněž se všemi řízeními zahájenými před vnitrostátními soudy;

               —

               určil výši nemajetkové újmy paušálně na 100 000 EUR.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně jedenáct žalobních důvodů.

               1)

               První žalobní důvod vychází ze zjevného a závažného nerespektování mezí stanovených pro posuzovací pravomoc Rady a Komise.

               2)

               Druhý žalobní důvod vychází z toho, že Rada či Komise porušily rozhodnutí členských států vyjmout vínovici, jakou vyrábí žalobkyně, ze seznamu zemědělských výrobků.

               3)

               Třetí žalobní důvod vychází z porušení zákazu diskriminace, stanoveného článkem 40 SFEU, mezi výrobci předmětného vína, kteří disponují destilačními zařízeními (palírnami) umožňujícími zpracovat množství vyrobené nad rámec běžně vinifikovaného množství na alkohol.

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z porušení zásady právní jistoty, a to jednak z porušení práv nabytých dotčenými producenty, a jednak z porušení legitimního očekávání, že producenti budou sami moct zpracovávat víno vyrobené nad rámec běžně vinifikovaného množství na alkohol.

               5)

               Pátý žalobní důvod vychází z porušení zásady proporcionality.

               6)

               Šestý žalobní důvod vychází z porušení zásady estoppel, podle které je orgánům veřejné moci zakázáno protiřečit si k újmě třetí osoby.

               7)

               Sedmý žalobní důvod vychází z nepřiměřeného zásahu do svobody vyrábět průmyslové výrobky a uvádět je na trh.

               8)

               Osmý žalobní důvod vychází z nepřiměřeného rozšíření použití napadeného nařízení na případy, kdy neexistují žádosti o financování.

               9)

               Devátý žalobní důvod vychází z porušení práva na presumpci neviny.

               10)

               Desátý žalobní důvod vychází z porušení zásady řádné správy a péče.

               11)

               Jedenáctý žalobní důvod vychází z porušení práva vlastnit majetek.


title: Věc T-82/14: Žaloba podaná dne 4. února 2014 – Copernicus-Trademarks v. OHIM – Maquet (LUCEO)

text:
               14.4.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 112/50

         Žaloba podaná dne 4. února 2014 – Copernicus-Trademarks v. OHIM – Maquet (LUCEO)
   (Věc T-82/14)
   2014/C 112/64
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Copernicus-Trademarks Ltd (Borehamwood, Spojené království) (zástupce: F. Henkel, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Maquet GmbH & Co. KG (Rastatt, Německo)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 25. listopadu 2013 ve věci R 2292/2012-4 a zamítl návrh na prohlášení neplatnosti slovní ochranné známky Společenství LUCEO č. 8 554 974;
               podpůrně, zrušil napadené rozhodnutí a vrátil věc odvolacímu senátu;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: slovní ochranná známka LUCEO pro výrobky zařazené do tříd 10, 12 a 28 – ochranná známka Společenství č. 8 554 974

      Majitelka ochranné známky Společenství: žalobkyně

      Účastnice řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: Maquet GmbH & Co. KG

      Odůvodnění návrhu na prohlášení neplatnosti: čl. 52 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: vyhovění návrhu na prohlášení neplatnosti

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody:

               —

               porušení čl. 75 druhé věty nařízení č. 207/2009

               —

               porušení článku 74 nařízení č. 207/2009

               —

               porušení čl. 52 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009


title: Věc C-505/13: Usnesení Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 17. července 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Administrativen sad – Varna – Bulharsko) – Levent Redzheb Yumer v. Direktor na Teritoriyalna direktsia na Natsionalna agentsia za prihodite – Varna „Daň z příjmů — Článek 2 SEU — Články 20 a 21Listiny základních práv Evropské unie — Zásady právní jistoty, efektivity a proporcionality — Právo na snížení daně z příjmů zemědělců — Vyloučení fyzických osob vykonávajících činnost zemědělce — Provedení unijního práva — Neexistence — Zjevná nepříslušnost Soudního dvora“

text:
               17.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 409/24

         Usnesení Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 17. července 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Administrativen sad – Varna – Bulharsko) – Levent Redzheb Yumer v. Direktor na Teritoriyalna direktsia na Natsionalna agentsia za prihodite – Varna
   (Věc C-505/13) (1)

   („Daň z příjmů - Článek 2 SEU - Články 20 a 21Listiny základních práv Evropské unie - Zásady právní jistoty, efektivity a proporcionality - Právo na snížení daně z příjmů zemědělců - Vyloučení fyzických osob vykonávajících činnost zemědělce - Provedení unijního práva - Neexistence - Zjevná nepříslušnost Soudního dvora“)
   2014/C 409/35
   Jednací jazyk: bulharština

      Předkládající soud

   Administrativen sad – Varna

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Levent Redzheb Yumer

      Žalovaný: Direktor na Teritoriyalna direktsia na Natsionalna agentsia za prihodite – Varna

      Výrok

               1)

               Soudní dvůr Evropské unie je zjevně nepříslušný k tomu, aby odpověděl na předběžné otázky, které položil Administrativen sad Varna (Bulharsko) rozhodnutím ze dne 5. září 2013.

               2)

               První a druhá položená otázka jsou zjevně nepřípustné v rozsahu, v jakém se týkají výkladu článku 2 SEU.

      (1)  Úř. věst. C 344, 23.11.2013.


title: Věc T-768/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 25. ledna 2017 – ANKO v. Komise „Rozhodčí doložka — Dohoda o dotaci uzavřená v rámci sedmého rámcového programu pro výzkum, technologický rozvoj a demonstrace (2007–2013) — Projekt Pocemon — Uznatelné náklady — Vzájemná žaloba — Vrácení vyplacených částek — Úroky z prodlení“

text:
               6.3.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 70/15

         Rozsudek Tribunálu ze dne 25. ledna 2017 – ANKO v. Komise
   (Věc T-768/14) (1)

   („Rozhodčí doložka - Dohoda o dotaci uzavřená v rámci sedmého rámcového programu pro výzkum, technologický rozvoj a demonstrace (2007–2013) - Projekt Pocemon - Uznatelné náklady - Vzájemná žaloba - Vrácení vyplacených částek - Úroky z prodlení“)
   (2017/C 070/21)
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias (Atény, Řecko) (zástupce: V. Christianos, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: R. Lyal a P. Arenas, zmocněnci, ve spolupráci s O. Lytra, advokátkou)

      Předmět věci

   Žaloba založená na článku 272 SFEU a znějící na určení, že žaloba Komise znějící na vrácení částek vyplacených žalobkyni na základě dohody č. 216088 o financování projektu nazvaného „Platforma pro monitorování a diagnostiku autoimunitních onemocnění“, uzavřené v rámci sedmého rámcového programu Evropského společenství pro výzkum, technologický rozvoj a demonstrace (2007–2013), je neopodstatněná, a vzájemná žaloba znějící na uložení žalobkyni povinnosti vrátit částku neoprávněně vyplacenou na základě této dohody.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba podaná společností ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias se zamítá.

               2)

               Společnosti ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias se ukládá zaplatit Evropské komisi částku 377 733,93 eura, zvýšenou o úroky z prodlení ode dne 3. května 2014 a až do úplného splacení uvedené částky, s úrokovou sazbou ve výši 3,75 %.

               3)

               Společnosti ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 65, 23.2.2015.


title: Věc T-544/13: Žaloba podaná dne 7. října 2013 — Dyson v. Komise

text:
               23.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 344/68

         Žaloba podaná dne 7. října 2013 — Dyson v. Komise
   (Věc T-544/13)
   2013/C 344/124
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Dyson Ltd (Malmesbury, Spojené království) (zástupci: E. Batchelor, Solicitor, a F. Carlin, Barrister)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 665/2013 ze dne 3. května 2013, kterým se doplňuje směrnice Evropského parlamentu a Rady 2010/30/EU, pokud jde o uvádění spotřeby energie na energetických štítcích vysavačů (Úř. věst. L 192, s. 1) v plném rozsahu nebo v každém případě zrušil ta ustanovení, která se týkají čistícího výkonu a energetické účinnosti; a

               —

               uložit žalované, aby nesla vlastní náklady řízení a uhradila náklady řízení žalobkyně.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby uvádí žalobkyně, že napadené nařízení je protiprávní a předkládá v tomto ohledu tři žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod vycházející z toho, že Komise překročila svou pravomoc podle čl. 10 odst. 1 příslušné směrnice, směrnice 2010/30/EU (1), když přijala nařízení v přenesené pravomoci, protože

                           —

                           článek 10 odst. 1 vyžaduje, aby akt Komise v přenesené pravomoci přesně informoval o spotřebě energie během používání. Napadené nařízení je pro spotřebitele zavádějící, pokud jde o energetickou účinnost vysavače, protože čistící výkon se testuje jen tehdy, když má vysavač prázdný sáček a nikoliv „během používání“.

                           —

                           článek 10 odst. 1 vyžaduje, aby akt Komise v přenesené pravomoci přesně informoval spotřebitele v EU o spotřebě hlavních zdrojů během používání, a sice sáčků na prach a spotřebních filtrů. Akt v přenesené pravomoci neobsahuje takovou informaci pro spotřebitele.

               2)

               Druhý žalobní důvod vychází z toho, že Komise porušila svou povinnost odůvodnění podle článku 296 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „SFEU“), protože napadené nařízení nevysvětluje, proč neexistuje dostatečný „technologický vývoj“, aby se umožnilo testování energetické spotřeby/čistícího výkonu ve fázi plného sáčku. Nevysvětluje se ani, proč Komise odložila naplnění prachem na posouzení za dalších pět let.

               3)

               Třetí žalobní důvod vychází z toho, že Komise porušila základní zásadu rovnosti tím, že přijala napadené nařízení, které diskriminuje ve prospěch vysavačů bez sáčku nebo vysavačů s cyklonovou technologií. Neschopnost vysávání v důsledku ucpání — což je vlastnost zejména vysavačů se sáčkem, nelze zjistit při testování v počáteční fázi. Relativní výhody vysavačů bez sáčků nebo vysavačů s cyklonovou technologií spotřebitelé nedokážou ihned rozpoznat.

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2010/30/EU ze dne 19. května 2010 o uvádění spotřeby energie a jiných zdrojů na energetických štítcích výrobků spojených se spotřebou energie a v normalizovaných informacích o výrobku (Úř. věst. L 153, s. 1)


title: Věc C-150/12: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 22. října 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Högsta domstolen — Švédsko) — Eva-Marie Brännström, Rune Brännström v. Ryanair Holdings plc

text:
               12.1.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 9/34

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 22. října 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Högsta domstolen — Švédsko) — Eva-Marie Brännström, Rune Brännström v. Ryanair Holdings plc
   (Věc C-150/12) (1)

   2013/C 9/59
   Jednací jazyk: švédština
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 157, 2.6.2012.


title: Věc C-23/10: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 17. března 2011 — Evropská komise v. Portugalská republika ( „Nesplnění povinnosti státem — Uvedení čerstvých banánů do volného oběhu — H Uvedená hmotnost neodpovídající skutečné hmotnosti — Povinnost celních orgánů kontrolovat uvedenou hmotnost — Celní kodex Společenství — Nařízení (EHS) č. 2913/92 — Článek 68 a násl. — Nařízení (EHS) č. 2454/93 — Článek 290a — Příloha 38b — Systém vlastních zdrojů — Ztráta příjmů — Nařízení (EHS, Euratom) č. 1552/89 — Nařízení (ES, Euratom) č. 1150/2000 — Články 2, 6, 9, 10 a 11“ )

text:
               7.5.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 139/8

         Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 17. března 2011 — Evropská komise v. Portugalská republika
   (Věc C-23/10) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Uvedení čerstvých banánů do volného oběhu - H Uvedená hmotnost neodpovídající skutečné hmotnosti - Povinnost celních orgánů kontrolovat uvedenou hmotnost - Celní kodex Společenství - Nařízení (EHS) č. 2913/92 - Článek 68 a násl. - Nařízení (EHS) č. 2454/93 - Článek 290a - Příloha 38b - Systém vlastních zdrojů - Ztráta příjmů - Nařízení (EHS, Euratom) č. 1552/89 - Nařízení (ES, Euratom) č. 1150/2000 - Články 2, 6, 9, 10 a 11)
   2011/C 139/13
   Jednací jazyk: portugalština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupce: A. Caeiros, zmocněnec)

      Žalovaná: Portugalská republika (zástupce: L. Inez Fernandes, zmocněnec)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Porušení článku 68 a násl. nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 302, s. 1; Zvl. vyd. 02/04, s. 307), článku 290a nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 253, s. 1; Zvl. vyd. 02/06, s. 3) a jeho přílohy 38b, jakož i článků 2, 6, 9, 10 a 11 nařízení Rady (EHS, Euratom) č. 1552/89 ze dne 29. května 1989, kterým se provádí rozhodnutí 88/376/EHS, Euratom o systému vlastních zdrojů Společenství (Úř. věst. L 155, s. 1) a nařízení Rady č. 1150/2000 ze dne 22. května 2000 (Úř. věst. L 155, s. 1), kterým se provádí rozhodnutí 94/728/ES, Euratom o systému vlastních zdrojů Společenství (Úř. věst. L 130, s. 1; Zvl. vyd. 01/03, s. 169) — Uvedení čerstvých banánů do volného oběhu — Uvedená hmotnost neodpovídající skutečné hmotnosti — Vlastní zdroje — Ztráta příjmů

      Výrok

               1)

               Portugalská republika tím, že její celní orgány v letech 1998 až 2002 opakovaně přijímaly celní prohlášení o uvedení čerstvých banánů do volného oběhu, ačkoli věděly nebo měly a mohly vědět, že uváděná hmotnost banánů neodpovídala jejich skutečné hmotnosti, a tím, že portugalské orgány odmítaly poskytnout vlastní zdroje odpovídající ztrátě příjmů a dlužných úroků z prodlení, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 13, 68 a 71 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství, ve spojení s článkem 290a nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství, ve znění nařízení Komise (ES) č. 89/97 ze dne 20. ledna 1997, jakož i článků 2, 6, 9 a 11 nařízení Rady (EHS, Euratom) č. 1552/89 ze dne 29. května 1989, kterým se provádí rozhodnutí 88/376/EHS, Euratom o systému vlastních zdrojů Společenství, ve znění nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1355/96 ze dne 8. července 1996, a týchž článků nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1150/2000 ze dne 22. května 2000, kterým se provádí rozhodnutí 94/728/ES, Euratom o systému vlastních zdrojů Společenství.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Evropská komise a Portugalská republika ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 100, 17.4.2010.


title: Věc C-556/14 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 1. prosince 2014 Holcim (Romania) SA proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 18. září 2014 ve věci T-317/12, Holcim (Romania) SA v. Evropská komise

text:
               23.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 65/22

         Kasační opravný prostředek podaný dne 1. prosince 2014 Holcim (Romania) SA proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 18. září 2014 ve věci T-317/12, Holcim (Romania) SA v. Evropská komise
   (Věc C-556/14 P)
   (2015/C 065/33)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Holcim (Romania) SA (zástupce: L. Arnauts, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Navrhovatelka navrhuje, aby Soudní dvůr

               —

               zrušil rozsudek Tribunálu (osmého senátu) ze dne 18. září 2014 ve věci T-317/12, Holcim (Romania) SA v. Evropská komise,

               —

               uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení před Tribunálem ve věci T-317/12, jakož i nákladů řízení před Soudním dvorem,

               —

               vrátil věc Tribunálu,

         podpůrně vyhověl návrhům předloženým v její žalobě před Tribunálem:

               —

               konstatoval, že Unie je v souvislosti s újmou způsobenou navrhovatelce odcizením 1 0 00  000 povolenek odpovědná za jednání Komise ve smyslu článků 256, 268 a 340 SFEU,

               —

               nařídil Unii, aby navrhovatelce zaplatila hodnotu odcizených povolenek, které by v době vyhlášení pravomocného rozsudku nebyly získány zpět, a to v tržní ceně platné v době krádeže a navýšené o úroky 8 % ročně od 16. listopadu 2010,

               —

               v důsledku toho Evropské uložil, aby navrhovatelce zaplatila předběžně částku ve výši jednoho eura,

               —

               nařídil účastníkům řízení, aby se dohodli na výši újmy a/nebo uložil navrhovatelce, aby prokázala konečný rozsah své újmy a to ve lhůtě tří měsíců od vyhlášení mezitímního rozsudku,

               —

               prohlásil rozsudek vykonatelným,

         a každopádně,

               —

               Unii uložil náhradu nákladů řízení,

               —

               prohlásil rozsudek vykonatelným.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   V rámci nařízení Komise (ES) č. 2216/2004 ze dne 21. prosince 2004 o standardizovaném a bezpečném systému rejstříků podle směrnice 2003/87/ES (1) Evropského parlamentu a Rady a rozhodnutí 280/2004/ES (2) Evropského parlamentu a Rady (3), Komise vytvořila standardizovaný systém národních rejstříků (systém výměny emisních kvót) s cílem sledovat a zajišťovat vydávání, nabývání, převod a zrušení povolenek (schválení vypouštění určitého množství skleníkových plynů v rámci mezinárodních dohod o jejich snížení). Vnitrostátní rejstříky jsou v rámci Komise spojené a kontrolované prostřednictvím centrálního správce, který spravuje nezávislá evidence transakcí Společenství (CITL).
   Několik vnitrostátních systémů evropské výměny se stalo předmětem útoků kyberkriminality. Dne 16. listopadu 2012 došlo k nezákonnému proniknutí do účtů povolenek společnosti Holcim (Romania). Neoprávněným osobám se v rámci souboru operací podařilo převést 1 6 00  000 povolenek na dva zahraniční účty, přičemž na základě zásahu rumunského registru (NEPA) se podařilo získat zpět jen 6 00  000 uvedených povolenek. To představuje ztrátu přibližně 1 5 0 00  000 eur, jelikož se společnosti Holcim (Romania), vzhledem k postoji Evropské komise, nepodařilo získat zpět ostatní odcizené povolenky.
   Evropská komise systematicky odmítala i) odcizené povolenky zablokovat, ačkoliv každá z nich má své samostatné číslo a kdykoliv ji lze v systému výměny povolenek identifikovat a ii) zpřístupnit informaci o tom, na jakých účtech a/nebo v jakých vnitrostátních rejstřících se uvedené kvóty nacházely, aby společnost Holcim mohla podat návrh na zahájení soudního řízení v dotyčném členském státě nebo státech. Komise rovněž vnitrostátním rejstříkům nařídila zaujmout stejné stanovisko, přičemž poukazovala na jejich povinnost dodržovat požadavek na zachování důvěrnosti.
   Návrh na náhradu škody směřující proti Evropské unii ve smyslu článku 21 Protokolu o statutu Soudního dvora a článků 256, 268 a 340 SFEU, který Tribunál zamítl ve svém rozsudku ze dne 18. září 2014, je založen na těchto důvodech:

                  První důvod vycházející z odpovědnosti Unie za protiprávní rozhodnutí přijatá Komisí. Komise totiž tím, že se v rámci systému výměny povolenek Evropské unie rozhodla nezpřístupnit informaci o umístění odcizených povolenek, a tím, že nedovolila zpřístupnění této informace o jejich umístění,

                           i.

                           nesprávně vyložila čl. 10 odst. 1 nařízení Komise (ES) č. 2216/2004 ze dne 21. prosince 2004 o standardizovaném a bezpečném systému rejstříků podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES a rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 280/2004/ES,

                           ii.

                           porušila článek 20 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES a

                           iii.

                           porušila několika obecných právních zásad (totiž zásad proporcionality a ochrany legitimního očekávání, povinnosti péče a práva na účinnou soudní ochranu s ohledem na právo vlastnit majetek),

                  Druhý důvod vycházející z odpovědnosti Unie za protiprávní použití článků 19 a 20 směrnice 2003/87 a nařízení Evropské komise č. 2216/2004 v souvislosti s bezpečností, důvěrností a fungováním systému výměny povolenek.

                  Třetí důvod vycházející z odpovědnosti Unie za protiprávní akty ovlivňující konkrétní kategorii hospodářských subjektů nepřiměřeným způsobem v porovnání s jinými subjekty (neobvyklá újma) a překračující hranice hospodářského rizika, které je činnostem v dané oblasti inherentní (zvláštní škoda), aniž by právní opatření, které škodu způsobilo, bylo odůvodněno obecným hospodářským zájmem.

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES (Úř. věst. L 275, s. 32).

      (2)  Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 280/2004/ES ze dne 11. února 2004 o mechanismu monitorování emisí skleníkových plynů ve Společenství a provádění Kjótského protokolu (Úř. věst. L 49, s. 1).

      (3)  Úř. věst. L 386, s. 1.


title: Věc T-58/07: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 9. července 2008 – BYK v. OHIM (Substance for Success) ( Ochranná známka Společenství — Přihláška slovní ochranné známky Společenství Substance for Success — Absolutní důvod pro zamítnutí — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 )

text:
               15.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/50

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 9. července 2008 – BYK v. OHIM (Substance for Success)
   (Věc T-58/07) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Přihláška slovní ochranné známky Společenství Substance for Success - Absolutní důvod pro zamítnutí - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94“)
   (2008/C 209/87)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: BYK-Chemie GmbH (Wesel, Německo) (zástupci: J. Kroher a E. Hettenkofer, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: G. Schneider, zmocněnec)
   Předmět věci
   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 9. ledna 2007 (věc R 816/2006-4), týkajícího se přihlášky slovního označení Substance for Success jako ochranné známky Společenství
   Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               BYK-Chemie GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 95, 28.4.2007.


title: Věc F-45/15: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 9. prosince 2015 – Van der Veen v. Europol „Veřejná služba — Zaměstnanci Europolu — Dočasný zaměstnanec — Rozhodnutí 2009/371/SVV — Odmítnutí Europolu uzavřít smlouvu na dobu neurčitou — Článek 81 jednacího řádu — Zjevně nepřípustná žaloba“

text:
               8.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 48/101

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 9. prosince 2015 – Van der Veen v. Europol
   (Věc F-45/15) (1)

   („Veřejná služba - Zaměstnanci Europolu - Dočasný zaměstnanec - Rozhodnutí 2009/371/SVV - Odmítnutí Europolu uzavřít smlouvu na dobu neurčitou - Článek 81 jednacího řádu - Zjevně nepřípustná žaloba“)
   (2016/C 048/117)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Mark Van der Veen (Haag, Nizozemsko) (zástupce: J.-J. Ghosez, advokát)

      Žalovaný: Evropský policejní úřad (zástupci: D. Neumann, J. Arnould a C. Falmagne, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení implicitního rozhodnutí žalovaného nevyhovět žádosti žalobce uzavřít s ním smlouvu na dobu neurčitou

      Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se zamítá jako zjevně nepřípustná.

               2)

               M. Van der Veen ponese vlastní náklady řízení a ukládá se mi náhrada nákladů řízení vynaložených Evropským policejním úřadem.

      (1)  Úř. věst. C 190, 8.6.2015, s. 34.


title: Věc C-13/12 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 10. ledna 2012 společnostmi Čeljabinskij elektrometalurgičeskij kombinat OAO (CHEMK) a Kuzněckije ferrosplavy OAO (KF) proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 25. října 2011 ve věci T-190/08, Chelyabinsk electrometallurgical integrated plant OAO (CHEMK), Kuzneckie ferrosplavy OAO (KF) v. Rada Evropské unie

text:
               3.3.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 65/10

         Kasační opravný prostředek podaný dne 10. ledna 2012 společnostmi Čeljabinskij elektrometalurgičeskij kombinat OAO (CHEMK) a Kuzněckije ferrosplavy OAO (KF) proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 25. října 2011 ve věci T-190/08, Chelyabinsk electrometallurgical integrated plant OAO (CHEMK), Kuzneckie ferrosplavy OAO (KF) v. Rada Evropské unie
   (Věc C-13/12 P)
   2012/C 65/19
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Čeljabinskij elektrometalurgičeskij kombinat OAO (CHEMK) a Kuzněckije ferrosplavy OAO (KF) (zástupci: P. Vander Schueren, advokát, N. Mizulin, solicitor)

      Další účastnice řízení: Rada Evropské unie, Evropská komise

      Návrhová žádání účastnic řízení podávajících kasační opravný prostředek

   Účastnice řízení podávajících kasační opravný prostředek (navrhovatelky) navrhují, aby Soudní dvůr:

               —

               prohlásil kasační opravný prostředek za opodstatněný a zrušil napadený rozsudek v celém rozsahu, včetně uložení náhrady nákladů řízení;

               —

               vydal sám konečné rozhodnutí ve věci, v souladu s článkem 61 statutu Soudního dvora, a zrušil napadené nařízení (1) v rozsahu, v němž se týká navrhovatelek; a

               —

               uložil Radě náhradu nákladů řízení vynaložených navrhovatelkami v prvním stupni i u příležitosti tohoto kasačního opravného prostředku.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Navrhovatelky uplatňují na podporu svého kasačního opravného prostředku před Soudním dvorem následující argumenty:

               Navrhovatelky tvrdí, že Tribunál i) zkreslil rozhodující důkazy a že každopádně dostatečně neodůvodnil své rozhodnutí, pokud jde o použití předpokládaného ziskového rozpětí při stanovení vývozní ceny.

               Navrhovatelky rovněž tvrdí, že Tribunál ii) se dopustil nesprávného právního posouzení tím, že měl za to, že Dohoda o stabilizaci a přidružení mezi EU a Bývalou jugoslávskou republikou Makedonie umožňuje mít za to, že navrhovatelky mohou být legálně předmětem diskriminace; iii) se dopustil nesprávného právního posouzení v rámci posuzování povinností vyplývajících z čl. 6 odst. 7 a čl. 8 odst. 4 základního nařízení (2), jakož i v rámci posuzování zásady práva na obhajobu; iv) chybně posoudil význam procesních záruk a povinností, které na tomto základě příslušejí orgánům v rámci správních řízení vedených ve věcech týkajících se antidumpingu a v) zkreslil skutečnosti týkající se závazku nabídnutého navrhovatelkami a závazku nabídnutého jiným producentem, na základě čehož došel v tomto ohledu k chybnému závěru, který postihuje platnost napadeného rozsudku.

               A konečně, navrhovatelky tvrdí, že Tribunál vi) se dopustil pochybení v rámci výkladu čl. 3 odst. 6 základního nařízení a metodologie používané ve věcech týkajících se antidumpingu za účelem určení hmotné újmy utrpěné unijním průmyslem; vii) provedl nesprávný výklad příčinné souvislosti podle čl. 3 odst. 5 základního nařízení a viii) se dopustil nesprávného posouzení povinnosti uvést odůvodnění uložené orgánům, pokud jde o určení újmy ve věcech týkajících se antidumpingu.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 172/2008 ze dne 25. února 2008, kterým se ukládá konečné antidumpingové clo a s konečnou platností vybírá prozatímní clo uložené na dovozy ferosilicia pocházejícího z Čínské lidové republiky, Egypta, Kazachstánu, Bývalé jugoslávské republiky Makedonie a Ruska (Úř. věst. L 55, 28.2.2008, s. 6).

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (Úř. věst. L 56, 6.3.1996, s. 1; Zvl. vyd. 11/10, s. 45).


title: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne  27. října 2005  ve věci C-437/03: Komise Evropských společenství proti Rakouské republice ( Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 78/686/EHS a 78/687/EHS — Zubní lékaři )

text:
               24.12.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 330/4

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (prvního senátu)
   ze dne 27. října 2005
   ve věci C-437/03: Komise Evropských společenství proti Rakouské republice
   („Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 78/686/EHS a 78/687/EHS - Zubní lékaři“)
   (2005/C 330/07)
   Jednací jazyk: němčina
   Ve věci C-437/03, jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES, podaná dne 16. října 2003, Komise Evropských společenství, (zmocněnci: C. Schmidt a C. Tufvesson, A. Manville) proti Rakouské republice (zmocněnec: E. Riedl), Soudní dvůr (první senát), ve složení P. Jann, předseda, K. Schiemann (zpravodaj), N. Colneric, K. Lenaerts a E. Juhász, soudci, generální advokát: A. Tizzano, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 27. října 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Rakouská republika tím, že umožnila dentistům („Dentisten“), uvedeným v čl. 4 odst. 3 a článku 6 zákona o dentistech (Dentistengesetz),

                           —

                           vykonávat jejich činnosti pod označením „Zahnarzt“ (zubní lékař) nebo „Zahnarzt (Dentist)“ [zubní lékař (dentista)] a

                           —

                           dovolávat se odchylné právní úpravy upravené v článku 19b směrnice 78/686/EHS ze dne 25. července 1978 o vzájemném uznávání diplomů, osvědčení a jiných dokladů o dosažené kvalifikaci zubních lékařů obsahující opatření k usnadnění účinného výkonu práva usazování a volného pohybu služeb ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/19/ES ze dne 14. května 2001,
                           ačkoli nesplňují minimální podmínky stanovené v článku 1 směrnice Rady 78/687/EHS ze dne 25. července 1978 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se činností zubních lékařů, ve znění směrnice 2001/19, k tomu, aby spadali pod právní úpravu stanovenou v uvedených směrnicích,

                     nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 1 a 19b směrnice78/686 a z článku 1 směrnice 78/687.

               2)

               Žaloba se ve zbývající části zamítá.

               3)

               Rakouská republika a Komise Evropských společenství ponesou vlastní náklady.


title: Věc T-483/04: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 17. října 2006 – Armour Pharmaceutical v. OHIM – Teva Pharmaceutical Industries (GALZIN) ( Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství GALZIN — Starší národní slovní ochranná známka CALSYN — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Podobnost výrobků a označení — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 — Článek 43 odst. 2 a 3 nařízení č. 40/94 — Návrhová žádání OHIM — Přípustnost )

text:
               16.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 310/15

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 17. října 2006 – Armour Pharmaceutical v. OHIM – Teva Pharmaceutical Industries (GALZIN)
   (Věc T-483/04) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství GALZIN - Starší národní slovní ochranná známka CALSYN - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Podobnost výrobků a označení - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 - Článek 43 odst. 2 a 3 nařízení č. 40/94 - Návrhová žádání OHIM - Přípustnost“)
   (2006/C 310/28)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Armour Pharmaceutical Co. (Bridgewater, New Jersey, Spojené státy) (zástupce: R. Gilbey, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: S. Pétrequin, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Teva Pharmaceutical Industries Ltd (Jeruzalém, Izrael)
   Předmět věci
   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 7. září 2004 (věc R 295/2003 4), týkajícímu se námitkového řízení mezi Armour Pharmaceutical Co. a Teva Pharmaceutical Industries Ltd.
   Výrok rozsudku

               1.

               Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 7. září 2004 (věc R 295/2003 4) se zrušuje.

               2.

               OHIM ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady řízení vynaložené žalobkyní.

      (1)  Úř. věst. C 69, 19.3.2005.


title: Věc C-223/10: Žaloba podaná dne 7. května 2010 — Evropská komise v. Rakouská republika

text:
               17.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 195/12

         Žaloba podaná dne 7. května 2010 — Evropská komise v. Rakouská republika
   (Věc C-223/10)
   2010/C 195/16
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: M. Adam a I. Hadjiyiannis, zmocněnci)

      Žalovaná: Rakouská republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Rakouská republika tím, že nepřijala všechny právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Komise 2008/74/ES ze dne 18. července 2008, kterou se s ohledem na schvalování typu motorových vozidel z hlediska emisí z lehkých osobních vozidel a užitkových vozidel (Euro 5 a Euro 6) a z hlediska přístupu k informacím o opravách a údržbě vozidla mění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/55/ES a směrnice 2005/78/ES (1), nebo v každém případě tím, že Komisi o uvedených předpisech v plném rozsahu neuvědomila, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice.

               —

               uložit Rakouské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Lhůta pro provedení směrnice 2008/74 uplynula dne 2. ledna 2009.

      (1)  Úř. věst. L 192, s. 51.


title: Věc T-164/07 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 14. května 2007 Sundholm proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu vydanému dne 1. března 2007 ve věci F-30/05, Sundholm v. Komise

text:
               7.7.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 155/38

         Kasační opravný prostředek podaný dne 14. května 2007 Sundholm proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu vydanému dne 1. března 2007 ve věci F-30/05, Sundholm v. Komise
   (Věc T-164/07 P)
   (2007/C 155/69)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Asa Sundholm (Brusel, Belgie) (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis a E. Marchal, advokáti)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 1. března 2007 ve věci F-30/05 (Sundholm v. Komise);

               —

               na základě nových ustanovení rozhodnout o zrušení rozhodnutí Komise, kterým byl přijat její posudek o vývoji služebního postupu za rok 2003, jakož i uložit žalované náhradu nákladů řízení v prvním stupni a řízení o kasačním opravném prostředku.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Svým kasačním opravním prostředkem se žalobkyně domáhá zrušení rozsudku Soudu pro veřejnou službu, kterým byla zamítnuta žaloba, jíž se domáhala zrušení svého posudku o vývoji služebního postupu za období od 1. ledna do 31. prosince 2003.
   Na podporu svého kasačního opravného prostředku žalobkyně uplatňuje, že Soud pro veřejnou službu se dopustil nesprávného právního posouzení, když zamítl žalobní důvod vycházející z porušení práv obhajoby.


title: Věc T-67/12: Žaloba podaná dne 10. února 2012 — Sina Bank v. Rada

text:
               14.4.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 109/25

         Žaloba podaná dne 10. února 2012 — Sina Bank v. Rada
   (Věc T-67/12)
   2012/C 109/53
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Sina Bank (Teherán, Írán) (zástupci: B. Mettetal a C. Wucher-North, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

               —

               zrušit bod 8 tabulky B přílohy VIII k nařízení (EU) č. 961/2010, ve znění pozdějších předpisů, ve znění přílohy k prováděcímu nařízení Rady 1245/2011 (1) v rozsahu, v němž se týká žalobkyně;

               —

               zrušit bod 8 tabulky B přílohy II k rozhodnutí Rady 2010/413/SZBP, ve znění pozdějších předpisů, ve znění přílohy k rozhodnutí Rady 783/2011/SZBP (2) v rozsahu, v němž se týká žalobkyně;

               —

               zrušit čl. 16 odst. 2 nařízení (EU) č. 961/2010, které je provedeno nařízením č. 1245/2011, v rozsahu, v němž se týká žalobkyně;

               —

               zrušit čl. 19 odst. 1 písm. b) rozhodnutí 2010/413/SZBP, které je pozměněno rozhodnutím 783/2011/SZBP, v rozsahu, v němž se týká žalobkyně;

               —

               zrušit dopis — rozhodnutí ze dne 5. prosince 2011, a

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení vzniklých podáním této žaloby.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod:

                           —

                           žalobkyně není napojena na zájmy „Daftar“ a nepřispívá ani na financování tzv. strategických zájmů „režimu“, ani k jeho údajnému jadernému programu. Hmotněprávní kritéria pro uvedení na seznam podle rozhodnutí 2010/413/SZBP, které je pozměněno rozhodnutím 783/2011/SZBP, na jehož základě ponechala Rada na seznamu jméno žalobkyně, nejsou u žalobkyně splněna a Rada se proto dopustila zjevně nesprávného posouzení při určení toho, zda byla tato kritéria splněna.

               2.

               Druhý žalobní důvod:

                           —

                           uvedení žalobkyně na seznamu porušuje základní zásadu rovného zacházení;

               3.

               Třetí žalobní důvod:

                           —

                           ponecháním jména žalobkyně na seznamu porušila Rada procesní požadavky na uvedení přiměřeného odůvodnění, uložené rozhodnutím 2010/413/SZBP, které bylo pozměněno rozhodnutím 783/2011/SZBP a provedeno nařízením č. 1245/2011, na jejichž základě zůstává jméno žalobkyně na seznamu; dále porušila práva obhajoby a právo na účinnou soudní ochranu;

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod:

                           —

                           uvedení žalobkyně na seznamu porušuje její práva na vlastnictví a zásadu proporcionality.

      (1)  Prováděcí nařízení Rady (EU) č. 1245/2011 ze dne 1. prosince 2011, kterým se provádí nařízení (EU) č. 961/2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 319, 2.12.2011, s. 11).

      (2)  Rozhodnutí Rady 2011/783/SZBP ze dne 1. prosince 2011, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 319, 2.12.2011, s. 71).


title: Věc T-592/11: Žaloba podaná dne 22. listopadu 2011 — Anbouba v. Rada

text:
               28.1.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 25/62

      Žaloba podaná dne 22. listopadu 2011 — Anbouba v. Rada
      (Věc T-592/11)
      (2012/C 25/118)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Issam Anbouba (Homs, Sýrie) (zástupci: M.-A. Bastin a J. M. Salva, advokáti)

         Žalovaná: Rada Evropské unie

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  uznal žalobu za přípustnou ve všech jejích bodech,

                  —

                  uznal opodstatněnost všech žalobních důvodů,

                  —

                  povolil spojení této žaloby s žalobou T-563/11,

                  —

                  určil, že napadené akty mohou být částečně zrušeny, pokud je část, která má být zrušena, oddělitelná od aktu jako celku,

                  —

                  a v důsledku toho

                              —

                              částečně zrušil rozhodnutí Rady 2011/685/SZBP ze dne 13. října 2011 a nařízení Rady (EU) č. 1011/2011 ze dne 13. října 2011 tak, aby bylo odstraněno uvedení Issama ANBOUBA na seznamech a jeho označení jakožto osobu podporující současný režim v Sýrii,

                              —

                              případně, nevyhoví-li uvedenému návrhu, zrušil rozhodnutí Rady 2011/685/SZBP ze dne 13. října 2011 a nařízení Rady ze dne 13. října 2011 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii,

                  —

                  případně, nevyhoví-li uvedenému návrhu, určil, že se tato rozhodnutí a nařízení na Issama ANBOUBA nepoužijí a nařídil odstranění žalobcova jména a jeho označení ze seznamu osob, na něž se vztahují sankce ze strany Evropské unie,

                  —

                  uložil Radě předběžnou náhradu škody v částce jedno euro jako náhradu majetkové a nemajetkové újmy, která byla utrpěna tím, že byl Issam ANBOUBA uveden jakožto osoba podporující současný režim v Sýrii,

                  —

                  uložil Radě náhradu veškerých nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce dva žalobní důvody, které jsou v zásadě shodné nebo podobné těm, které byly předloženy ve věci T-563/11, Anbouba v. Rada.


title: Věc C-382/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht Rheinland-Pfalz (Německo) dne 11. července 2016 – Hornbach-Baumarkt-AG v. Finanzamt Landau

text:
               19.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 343/34

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht Rheinland-Pfalz (Německo) dne 11. července 2016 – Hornbach-Baumarkt-AG v. Finanzamt Landau
   (Věc C-382/16)
   (2016/C 343/46)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Finanzgericht Rheinland-Pfalz

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Hornbach-Baumarkt-AG

      Žalovaný: Finanzamt Landau

      Předběžná otázka

   Brání článek 49 ve spojení s článkem 54 Smlouvy o fungování Evropské unie – dále jen „SFEU“ – (dříve článek 43 ve spojení s článkem 48 Smlouvy o založení Evropského společenství, – dále jen „Smlouva o ES“ –) právní úpravě členského státu, podle níž je nutno na příjmy daňového rezidenta z obchodních vztahů se společností usazenou v jiném členském státě, v níž tento daňový rezident vlastní nejméně čtvrtinový přímý či nepřímý podíl a s níž se tento daňový rezident dohodl na podmínkách, které se odchylují od podmínek, na nichž by se ve stejné či podobné situaci dohodly na sobě nezávislé třetí osoby, pohlížet tak, jak by jich bývalo bylo dosaženo za podmínek dohodnutých mezi na sobě nezávislými třetími osobami, jestliže v souvislosti s příjmy z obchodních vztahů se společností rezidentem se takováto korekce neprovádí a tato právní úprava neposkytuje daňovému rezidentovi možnost prokázat, že tyto podmínky byly dohodnuty z hospodářských důvodů vyplývajících z jeho postavení společníka společnosti usazené v jiném členském státě?


               28.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 163/11

         Žaloba podaná dne 14. ledna 2014 Kontrolním úřadem ESVO proti Islandu
   (Věc E-6/14)
   (2014/C 163/10)
   Dne 14. ledna 2014 podal Kontrolní úřad ESVO, zastoupený Gjermundem Mathisenem a Auður Ýr Steinarsdóttir, kteří jednali jako zástupci Kontrolního úřadu ESVO (se sídlem na adrese Rue Belliard 35, 1040 Brusel, Belgie), k Soudnímu dvoru ESVO žalobu proti Islandu.
   Kontrolní úřad ESVO požaduje, aby Soudní dvůr ESVO:

               1.

               prohlásil, že nepřijetím opatření nutných k provedení aktu uvedeného v bodě 5 kapitoly XXIX přílohy II Dohody o Evropském hospodářském prostoru (směrnice Komise 2008/43/ES ze dne 4. dubna 2008, kterou se podle směrnice Rady 93/15/EHS zřizuje systém pro identifikaci a sledovatelnost výbušnin pro civilní použití) a začleněného do Dohody o EHP protokolem 1 k této dohodě a/nebo jejich neoznámením Kontrolnímu úřadu ESVO ve stanovené lhůtě nesplnil Island své povinnosti vyplývající z uvedeného aktu a z článku 7 Dohody o EHP;

               2.

               uložil Islandu úhradu nákladů řízení.

      Právní a skutkový rámec a žalobní důvody:

               —

               žaloba uvádí, že Island nejpozději do 3. září 2013 nevyhověl odůvodněnému stanovisku Kontrolního úřadu ESVO ze dne 3. července 2013 týkajícímu se skutečnosti, že Island do svého vnitrostátního právního řádu neprovedl směrnici Komise 2008/43/ES ze dne 4. dubna 2008, kterou se podle směrnice Rady 93/15/EHS zřizuje systém pro identifikaci a sledovatelnost výbušnin pro civilní použití, („akt“) uvedenou v bodě 5 kapitoly XXIX přílohy II Dohody o Evropském hospodářském prostoru a začleněnou do této dohody protokolem 1 k této dohodě,

               —

               Kontrolní úřad ESVO tvrdí, že Island nesplnil své povinnosti vyplývající z článku 15 aktu a z článku 7 Dohody o EHP, neboť ve stanovené lhůtě nepřijal opatření nutná k provedení aktu a/nebo přijatá opatření neoznámil Kontrolnímu úřadu ESVO.


title: Výmaz věci C-194/03

text:
               19.2.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/19

         Výmaz věci C-194/03 (1)

   (2005/C 45/38)

      (Jednací jazyk: němčina)

   Usnesením ze dne 19. října 2004 rozhodl předseda Soudního dvora Evropských společenství o výmazu věci C-194/03 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Hamburg): Georg Friedrich Baur jun., jako vykonavatel závěti Georga Friedricha Baura sen., proti Hauptzollamt Kiel.

      (1)  Úř. věst. C 213, 6.9.2003.


title: Věc C-452/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal de commerce de Liège (Belgie) dne 27. července 2017 – Zako SPRL v. Sanidel SA

text:
               16.10.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 347/11

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal de commerce de Liège (Belgie) dne 27. července 2017 – Zako SPRL v. Sanidel SA
   (Věc C-452/17)
   (2017/C 347/13)
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Tribunal de commerce de Liège

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Zako SPRL

      Žalovaná: Sanidel SA

      Předběžné otázky

               1)

               Musí být čl. 1 odst. 2 směrnice Rady č. 86/653/EHS ze dne 18. prosince 1986 o koordinaci právní úpravy členských států týkající se nezávislých obchodních zástupců (1) vykládán v tom smyslu, že vyžaduje, aby obchodní zástupce vyhledával a navštěvoval zákazníky či dodavatele mimo podnik zmocnitele?

               2)

               Musí být čl. 1 odst. 2 výše uvedené směrnice 86/653/EHS vykládán v tom smyslu, že vyžaduje, aby obchodní zástupce nemohl plnit jiné úkoly než úkoly související se sjednáváním nákupu a prodeje zboží pro zmocnitele a se sjednáváním a uzavíráním těchto transakcí jménem a na účet zmocnitele?

               3)

               V případě záporné odpovědi na druhou otázku musí být čl. 1 odst. 2 výše uvedené směrnice 86/653/EHS vykládán v tom smyslu, že vyžaduje, aby obchodní zástupce mohl plnit jiné úkoly než úkoly související se sjednáváním nákupu a prodeje zboží pro zmocnitele a se sjednáváním a uzavíráním těchto transakcí jménem a na účet zmocnitele pouze jako vedlejší činnost?

      (1)  Úř. věst. L 382, s. 17.


title: Věc F-81/13: Žaloba podaná dne 3. září 2013 — ZZ v. Komise

text:
               23.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 344/69

         Žaloba podaná dne 3. září 2013 — ZZ v. Komise
   (Věc F-81/13)
   2013/C 344/127
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupce: F. Frabetti, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí nezahrnout žalobce na seznam úředníků povyšovaných v rámci povyšovacího období 2012.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               Zrušit rozhodnutí nezahrnout jméno žalobce na seznam úředníků povyšovaných v rámci povyšovacího období 2012 oznámené dne 26. října 2012 v Administrativních informacích č. 27-2012;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc F-100/13: Žaloba podaná dne 4. října 2013 — ZZ a další v. ESVČ

text:
               15.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/46

         Žaloba podaná dne 4. října 2013 — ZZ a další v. ESVČ
   (Věc F-100/13)
   2014/C 45/85
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobci: ZZ a další (zástupci: T. Bontinck a A. Guillerme, advokáti)

      Žalovaná: Evropská služba pro vnější činnost

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí ESVČ, že úředníkům zaměstnaným v Argentině, v Čile, v Číně (Hong Kong), v Japonsku, v Malajsii, v Singapuru a na Taiwanu již nebude od 1. ledna 2014 vyplácen příspěvek za životní podmínky.

      Návrhová žádání

               —

               Zrušit rozhodnutí ESVČ MDR/C6/(2012) ze dne 19. prosince 2012, kterým orgán oprávněný ke jmenování rozhodl, že zaměstnancům delegací a úřadů EU v Argentině, v Číně (Hong Kong), v Čile, v Japonsku, v Malajsii, v Singapuru a na Taiwanu již nebude poskytován příspěvek za životní podmínky;

               —

               v důsledku toho uložit zaplacení příspěvku za životní podmínky ve výši 15 % od 1. ledna 2014;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-151/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 27. června 2017 – NC v. Komise „Dotace — Vyšetřování vedené úřadem OLAF — Zjištění nesrovnalostí — Rozhodnutí Komise o uložení správní sankce — Vyloučení z účasti na zadávacím řízení a z přidělování grantů financovaných ze souhrnného rozpočtu Evropské Unie na dobu 18 měsíců — Zápis do databáze systému včasného odhalování rizik a vylučování hospodářských subjektů — Časová působnost různých znění finančního nařízení — Podstatné procesní náležitosti — Zpětná použitelnost mírnějšího represivního právního předpisu“

text:
               7.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 256/23

         Rozsudek Tribunálu ze dne 27. června 2017 – NC v. Komise
   (Věc T-151/16) (1)

   („Dotace - Vyšetřování vedené úřadem OLAF - Zjištění nesrovnalostí - Rozhodnutí Komise o uložení správní sankce - Vyloučení z účasti na zadávacím řízení a z přidělování grantů financovaných ze souhrnného rozpočtu Evropské Unie na dobu 18 měsíců - Zápis do databáze systému včasného odhalování rizik a vylučování hospodářských subjektů - Časová působnost různých znění finančního nařízení - Podstatné procesní náležitosti - Zpětná použitelnost mírnějšího represivního právního předpisu“)
   (2017/C 256/25)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: NC (zástupci: původně J. Killick, G. Forwood, barristers, C. Van Haute a A. Bernard, advokátky, poté J. Killick, G. Forwood, C. Van Haute a J. Jeram, solicitor)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně F. Dintilhac a M. Clausen, poté F. Dintilhac a R. Lyal, zmocněnci)

      Předmět věc

   Jejímž předmětem je návrh podaný na základě článku 263 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 28. ledna 2016, kterým se ukládá správní sankce vyloučení žalobkyně z účasti na zadávacích řízeních a z přidělování grantů financovaných ze souhrnného rozpočtu Evropské unie na dobu 18 měsíců a kterým se v důsledku uložení sankce žalobkyně zapisuje do databáze systému včasného odhalování rizik a vylučování hospodářských subjektů podle čl. 108 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 966/2012 ze dne 25. října 2012, kterým se stanoví finanční pravidla pro souhrnný rozpočet Unie a kterým se zrušuje nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 (Úř. věst. 2012, L 298, s. 1).

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Komise ze dne 28. ledna 2016, kterým se ukládá správní sankce vyloučení NC ze zadávacího řízení a z přidělování grantů financovaných ze souhrnného rozpočtu Evropské unie na dobu v trvání 18 měsíců a kterým se v důsledku uložené sankce zapisuje NC do databáze systému včasného odhalování rizik a vylučování hospodářských subjektů podle čl. 108 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 966/2012 ze dne 25. října 2012, kterým se stanoví finanční pravidla pro souhrnný rozpočet Unie a kterým se zrušuje nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002, se zrušuje.

               2)

               Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 279, 1.8.2016.


title: Vyškrtnutí věci C-204/05

text:
               11.2.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 36/27

         Vyškrtnutí věci C-204/05 (1)

   (2006/C 36/58)

      (Jednací jazyk: francouzština)

   Usnesením ze dne 17. listopadu 2005 rozhodl předseda Soudního dvora Evropských společenství o vyškrtnutí věci C-204/05: Komise Evropských společenství proti Belgickému království.

      (1)  Úř. věst. C 171, 9.7.2005


title: Věc F-14/12: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 5. listopadu 2013 — Schönberger v. Účetní dvůr ( „Veřejná služba — Úředníci — Povýšení — Povyšování za rok 2011 — Koeficient pro povýšení“ )

text:
               21.12.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 377/20

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 5. listopadu 2013 — Schönberger v. Účetní dvůr
   (Věc F-14/12) (1)

   (Veřejná služba - Úředníci - Povýšení - Povyšování za rok 2011 - Koeficient pro povýšení)
   2013/C 377/46
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Peter Schönberger (Lucemburk, Lucembursko) (zástupce: O. Mader, advokát)

      Žalovaný: Účetní dvůr Evropské unie (zástupci: původně J.-M. Stenier a B. Schäfer, zmocněnci, poté B. Schäfer a I. Ni Rágain Düro)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí žalovaného nepovýšit žalobce v rámci řízení o povýšení za rok 2011 do platové třídy AD 13

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Peter Schönberger ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Účetním dvorem Evropské unie.

      (1)  Úř. věst. C 138, 12.5.2012, s. 33.


title: Věc C-24/15: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 20. října 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht München – Německo) – Josef Plöckl v. Finanzamt Schrobenhausen „Řízení o předběžné otázce — Daně — Daň z přidané hodnoty — Šestá směrnice — Článek 28c část A písm. a) a d) — Přemístění zboží v rámci Evropské unie — Nárok na osvobození — Nedodržení povinnosti oznámit identifikační číslo přidělené pro účely DPH členským státem určení — Neexistence závažných náznaků existence daňového úniku — Odepření nároku na osvobození — Přípustnost“

text:
               19.12.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 475/3

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 20. října 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht München – Německo) – Josef Plöckl v. Finanzamt Schrobenhausen
   (Věc C-24/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Daně - Daň z přidané hodnoty - Šestá směrnice - Článek 28c část A písm. a) a d) - Přemístění zboží v rámci Evropské unie - Nárok na osvobození - Nedodržení povinnosti oznámit identifikační číslo přidělené pro účely DPH členským státem určení - Neexistence závažných náznaků existence daňového úniku - Odepření nároku na osvobození - Přípustnost“)
   (2016/C 475/04)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Finanzgericht München

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Josef Plöckl

      Žalovaný: Finanzamt Schrobenhausen

      Výrok

   Článek 22 odst. 8 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně pozměněné směrnicí Rady 2005/92/EHS ze dne 12. prosince 2005 ve znění vyplývajícím z článku 28h šesté směrnice, jakož i čl. 28c část A písm. a) první pododstavec a čl. 28c část A písm. d) této směrnice musí být vykládány v tom smyslu, že brání tomu, aby daňový orgán členského státu původu odmítl, aby bylo přemístění v rámci Společenství osvobozeno od daně z přidané hodnoty s odůvodněním, že osoba povinná k dani neoznámila identifikační číslo přidělené pro účely této daně členským státem určení, neexistují-li žádné vážné náznaky existence daňového úniku, dotčené zboží bylo přemístěno do jiného členského státu a byly dodrženy i ostatní podmínky pro osvobození od daně.

      (1)  Úř. věst. C 138, 27.4.2015.


title: Věc C-170/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation (Francie) dne 11. dubna 2012 — Peter Pinckney v. KDG médiatech AG

text:
               16.6.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 174/19

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation (Francie) dne 11. dubna 2012 — Peter Pinckney v. KDG médiatech AG
   (Věc C-170/12)
   2012/C 174/29
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour de cassation

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Peter Pinckney

      Žalovaná: KDG médiatech AG

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba čl. 5 bod 3 nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (1) vykládat v tom smyslu, že v případě údajného porušení majetkových autorských práv, ke kterému došlo zveřejněním obsahu informací na internetových stránkách,

                           —

                           má osoba, která se pokládá za poškozeného, možnost podat žalobu na náhradu škody k soudům každého členského státu, na jehož území je nebo byl přístupný obsah informace zveřejněné na internetu, s cílem získat pouze náhradu újmy způsobené na území členského státu sídla soudu, jemuž je žaloba podána,
                           nebo

                           —

                           je krom toho třeba, aby tento obsah informací byl určen veřejnosti na území tohoto členského státu, nebo aby existovala jiná souvislost?

               2)

               Je třeba na první otázku odpovědět stejně i v případě, že údajné porušení majetkových autorských práv nespočívá ve zveřejnění elektronického obsahu, ale stejně jako v projednávané věci v on-line nabídce hmotného nosiče reprodukujícího tento obsah?

      (1)  Úř. věst. 2001 L 12, s. 1


title: Věc T-691/15: Žaloba podaná dne 29. listopadu 2015 – Marcas Costa Brava v. OHIM – Excellent Brands JMI (Cremcaffé by Julius Meinl)

text:
               8.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 48/86

         Žaloba podaná dne 29. listopadu 2015 – Marcas Costa Brava v. OHIM – Excellent Brands JMI (Cremcaffé by Julius Meinl)
   (Věc T-691/15)
   (2016/C 048/94)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Marcas Costa Brava, SL (Sils, Španělsko) (zástupci: E. Manresa Medina a J. Manresa Medina, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Excellent Brands JMI Ltd (Baar, Švýcarsko)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Společenství obsahující slovní prvky „Cremcaffè by Julius Meinl“ – ochranná známka Společenství č. 11 406 782

      Řízení před OHIM: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu OHIM ze dne 29. září 2015, ve věci R 2756/2014-5

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí;

               —

               určil, že užívání ochranné známky Společenství č. 2 423 705 ve třídě 30 bylo prokázáno a že přihláška ochranné známky č. 11 406 782 je neslučitelná s ochrannou známkou Společenství č. 2 423 705;

               —

               uložil OHIM a případným dalším účastníkům řízení před odvolacím senátem náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Nesprávný výklad čl. 15 odst. 1, čl. 15 odst. 1 písm. a) a čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-844/14: Žaloba podaná dne 22. prosince 2014 – GRE v. OHIM (Mark1)

text:
               23.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 65/51

         Žaloba podaná dne 22. prosince 2014 – GRE v. OHIM (Mark1)
   (Věc T-844/14)
   (2015/C 065/69)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: GRE Grand River Enterprises Deutschland GmbH (Kloster Lehnin, Německo) (zástupkyně: I. Memmler a S. Schulz, advokátky)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Společenství „Mark1“ – Přihláška č. 1 2 0 52  461

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 2. října 2014, ve věci R 648/2014-1

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-91/12: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 21. března 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Högsta förvaltningsdomstolen — Švédsko) — Skatteverket v. PFC Clinic AB ( „DPH — Směrnice 2006/112/ES — Osvobození — Článek 132 odst. 1 písm. b) a c) — Poskytnutí nemocniční a lékařské péče a s ní úzce související činnosti — Poskytnutí lékařské péče při výkonu lékařských a nelékařských zdravotnických povolání — Služby spočívající v provádění chirurgických zákroků a léčby s estetickým účelem — Zákroky čistě estetické povahy, prováděné na základě přání pacienta“ )

text:
               1.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 156/12

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 21. března 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Högsta förvaltningsdomstolen — Švédsko) — Skatteverket v. PFC Clinic AB
   (Věc C-91/12) (1)

   (DPH - Směrnice 2006/112/ES - Osvobození - Článek 132 odst. 1 písm. b) a c) - Poskytnutí nemocniční a lékařské péče a s ní úzce související činnosti - Poskytnutí lékařské péče při výkonu lékařských a nelékařských zdravotnických povolání - Služby spočívající v provádění chirurgických zákroků a léčby s estetickým účelem - Zákroky čistě estetické povahy, prováděné na základě přání pacienta)
   2013/C 156/18
   Jednací jazyk: švédština

      Předkládající soud

   Högsta förvaltningsdomstolen

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Skatteverket

      Žalovaná: PFC Clinic AB

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Högsta förvaltningsdomstolen — Výklad čl. 132 odst. 1 písm. b) a c) směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1) — Osvobození lékařské péče a poskytnutí péče — Odpočet daně odvedené na vstupu — Poskytování služeb estetické chirurgie kosmetické povahy a rekonstrukční povahy — Zohlednění nebo nezohlednění cíle operace či léčby

      Výrok

   Článek 132 odst. 1 písm. b) a c) směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty musí být vykládán v tom smyslu, že:

               —

               poskytování takových služeb, o jaké se jedná v původním řízení, které spočívají v operacích estetické chirurgie a léčbě pro estetické účely, spadá pod pojmy „lékařská péče“ nebo „poskytnutí lékařské péče“ ve smyslu uvedeného odstavce 1 písm. b) a c), pokud je účelem těchto služeb diagnostikovat nebo léčit či vyléčit nemoci nebo zdravotní obtíže, či chránit, udržovat nebo obnovit zdraví lidí;

               —

               pouhé subjektivní chápání estetického zákroku osobou, která se mu podrobuje, není samo o sobě rozhodující pro posouzení, zda má tento zákrok terapeutický účel;

               —

               skutečnosti, že takové služby, jaké jsou dotčeny v původním řízení, jsou poskytovány nebo prováděny kvalifikovaný lékařským personálem, nebo že tento personál určuje účel takových služeb, mohou ovlivnit posouzení, zda takové zákroky, jaké jsou dotčeny v původním řízení, spadají pod pojmy „lékařská péče“ ve smyslu čl. 132 odst. 1 písm. b) směrnice 2006/112 nebo „poskytnutí lékařské péče“ ve smyslu čl. 132 odst. 1 písm. c) této směrnice, a

               —

               pro účely posouzení, zda je takové poskytování služeb, jaké je dotčeno v původním řízení, osvobozeno od DPH na základě čl. 132 odst. 1 písm. b) nebo c) směrnice 2006/12, je třeba vzít v úvahu všechny požadavky kladené na tento odstavec 1 písm. b) nebo c), jakož i jiná relevantní ustanovení hlavy IX kapitol 1 a 2 této směrnice, jako jsou, pokud jde o čl. 132 odst. 1 písm. b) uvedené směrnice, její články 131, 133 a 134.

      (1)  Úř. věst. C 118, 21.4.2012.


title: Věc C-447/15: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 7. července 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Krajského soudu v Ostravě – Česká republika) – Ivo Muladi v. Krajský úřad Moravskoslezského kraje „Řízení o předběžné otázce — Doprava — Směrnice 2003/59/ES — Povinnost získat výchozí kvalifikaci — Článek 4 — Získaná práva — Držitelé řidičského oprávnění uděleného před uplynutím lhůt podle článku 4 — Osvobození od povinnosti získat výchozí kvalifikaci — Vnitrostátní právní úprava, která pro osvobození od této povinnosti stanoví další požadavek, podle něhož musí být nejprve absolvováno pravidelné školení v rozsahu 35 hodin“

text:
               12.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 335/25

         Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 7. července 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Krajského soudu v Ostravě – Česká republika) – Ivo Muladi v. Krajský úřad Moravskoslezského kraje
   (Věc C-447/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Doprava - Směrnice 2003/59/ES - Povinnost získat výchozí kvalifikaci - Článek 4 - Získaná práva - Držitelé řidičského oprávnění uděleného před uplynutím lhůt podle článku 4 - Osvobození od povinnosti získat výchozí kvalifikaci - Vnitrostátní právní úprava, která pro osvobození od této povinnosti stanoví další požadavek, podle něhož musí být nejprve absolvováno pravidelné školení v rozsahu 35 hodin“)
   (2016/C 335/33)
   Jednací jazyk: čeština

      Předkládající soud

   Krajský soud v Ostravě

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Ivo Muladi

      Žalovaný: Krajský úřad Moravskoslezského kraje

      Výrok

   Článek 4 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/59/ES ze dne 15. července 2003 o výchozí kvalifikaci a pravidelném školení řidičů některých silničních vozidel pro nákladní nebo osobní dopravu a o změně nařízení Rady (EHS) č. 3820/85 a směrnice Rady 91/439/EHS a zrušení směrnice Rady 76/914/EHS musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je právní úprava ve věci v původním řízení, která pro výkon předmětného řidičského povolání požaduje, aby se osoby, na které se podle tohoto článku vztahuje osvobození od povinnosti získat výchozí kvalifikaci řidičů některých silničních vozidel pro nákladní nebo osobní dopravu, nejprve podrobily pravidelnému školení v rozsahu 35 hodin.

      (1)  Úř. věst. C 389, 23. 11. 2015.


title: Věc T-355/08 P: Rozsudek Tribunálu ze dne 19. ledna 2010 — De Fays v. Komise ( Kasační opravný prostředek — Incidenční kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Úředníci — Dovolená — Volno z důvodu nemoci — Neomluvená nepřítomnost konstatovaná na základě lékařské prohlídky — Snížení nároků na dovolenou za kalendářní rok — Ztráta nároku na odměnu )

text:
               27.2.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 51/31

         Rozsudek Tribunálu ze dne 19. ledna 2010 — De Fays v. Komise
   (Věc T-355/08 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Incidenční kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Úředníci - Dovolená - Volno z důvodu nemoci - Neomluvená nepřítomnost konstatovaná na základě lékařské prohlídky - Snížení nároků na dovolenou za kalendářní rok - Ztráta nároku na odměnu“)
   2010/C 51/60
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Chantal De Fays (Bereldenge, Lucembursko) (zástupci: F. Moyse a A. Salerno, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: D. Martin a K. Herrmann, zmocněnci)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (prvního senátu) ze dne 17. června 2008, De Fays v. Komise (F-97/07, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí), a kterým se navrhovatelka domáhá zrušení tohoto rozsudku.

      Výrok rozsudku

               1)

               Kasační opravný prostředek a incidenční kasační opravný prostředek se zamítají.

               2)

               Chantal De Fays ponese náklady řízení vztahující se ke kasačnímu opravnému prostředku.

               3)

               Evropská komise ponese náklady řízení vztahující se k incidenčnímu kasačnímu opravnému prostředku.

      (1)  Úř. věst. C 285, 8.11.2008.


title: Věc T-810/14: Žaloba podaná dne 12. prosince 2014 – Portugalsko v. Komise

text:
               23.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 65/40

         Žaloba podaná dne 12. prosince 2014 – Portugalsko v. Komise
   (Věc T-810/14)
   (2015/C 065/55)
   Jednací jazyk: portugalština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Portugalská republika (zástupci: L. Inez Fernandes, J. Arsénio de Oliveira a S. Nunes de Almeida, zmocněnci)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               prohlásil neplatnost platebního výměru vystaveného generálním sekretariátem Evropské komise v přípise 2014D/14507 ze dne 6. října 2014 a

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně šest žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z toho, že si Komise přivlastnila pravomoci příslušející soudnictví Evropské unie, což představuje nedostatek pravomoci.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení Smluv, respektive jiných právních předpisů týkajících se jejich provedení, spočívajícího v tom, že je akt založen na umělém rozlišování účinků vyplývajících z rozsudku Soudního dvora ve věci C-292/11.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z porušení zásady věci rozsouzené, neboť daný akt byl v rozporu se Smlouvami, respektive jinými právními předpisy týkajícími se jejich provedení.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z nedodržení zásad právní jistoty, stability právních vztahů a ochrany legitimního očekávání, zaručených právem Evropské unie.

               5.

               Pátý žalobní důvod vycházející z porušení zásady zákazu dvojí sankce, která brání tomu, aby prostřednictvím nového individuálního právního aktu bylo získáno to, čeho nebylo dosaženo dříve prostřednictvím zrušujících soudních rozhodnutí.

               6.

               Šestý žalobní důvod vycházející z nedodržení dělby pravomocí mezi členské státy a Komisi, což představuje nedostatek její pravomoci, neboť se Komise pokusila o omezení pravomoci států určit přiměřenou délku trvání vacatio legis.


title: Věc C-594/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Düsseldorf (Německo) dne 25. listopadu 2011 — Christoph Becker v. Société Air France SA

text:
               4.2.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/15

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Düsseldorf (Německo) dne 25. listopadu 2011 — Christoph Becker v. Société Air France SA
   (Věc C-594/11)
   2012/C 32/27
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Amtsgericht Düsseldorf

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Christoph Becker

      Žalovaná: Société Air France SA

      Předběžná otázka

   Přísluší cestujícímu náhrada škody podle článku 7 nařízení (ES) 261/2004 (1), pokud se odlet zpozdil o dobu kratší než jsou hranice definované v čl. 6 odst. 1 nařízení, avšak přílet do konečné destinace se uskutečnil nejméně tři hodiny po plánovaném příletu?

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91 (Úř. věst. L 46, s. 1; Zvl. vyd. 07/08, s. 10).


title: Věc T-664/11: Usnesení Tribunálu ze dne 6. prosince 2012 — Spa Monopole v. OHIM — Royal Mediterranea (THAI SPA) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Omezení služeb uvedených v přihlášce ochranné známky — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“ )

text:
               2.2.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/18

         Usnesení Tribunálu ze dne 6. prosince 2012 — Spa Monopole v. OHIM — Royal Mediterranea (THAI SPA)
   (Věc T-664/11) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Omezení služeb uvedených v přihlášce ochranné známky - Nevydání rozhodnutí ve věci samé)
   2013/C 32/28
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Spa Monopole, compagnie fermière de Spa SA/NV (Spa, Belgie) (zástupci: L. de Brouwer, E. Cornu a É. De Gryse, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Royal Mediterranea, SA (Madrid, Španělsko)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 20. října 2011 (věc R 1976/2010-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi Spa Monopole, compagnie fermière de Spa SA/NV, a Royal Mediterranea, SA.

      Výrok

               1)

               O projednávané žalobě již není třeba rozhodovat.

               2)

               Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 65, 3.3.2012.


title: Věc T-199/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 9. září 2011 — DRV v. OHIM — Austria Leasing (Austria Leasing Gesellschaft m.b.H. Mitglied der Raiffeisen-Bankengruppe Österreich) ( Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství Austria Leasing Gesellschaft m.b.H. Mitglied der Raiffeisen-Bankengruppe Österreich — Starší národní obrazová ochranná známka Raiffeisen — Neexistence nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 )

text:
               22.10.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 311/44

         Rozsudek Tribunálu ze dne 9. září 2011 — DRV v. OHIM — Austria Leasing (Austria Leasing Gesellschaft m.b.H. Mitglied der Raiffeisen-Bankengruppe Österreich)
   (Věc T-199/10) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství Austria Leasing Gesellschaft m.b.H. Mitglied der Raiffeisen-Bankengruppe Österreich - Starší národní obrazová ochranná známka Raiffeisen - Neexistence nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)
   2011/C 311/81
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Deutscher Raiffeisenverband e.V. (DRV) (Bonn, Německo) (zástupce: I. Rinke, advokátka)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: B. Schmidt, zmocněnkyně)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Austria Leasing GmbH (Eschborn, Německo) (zástupce: B. Joachim, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 3. února 2010 (věc R 253/2009-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi Deutscher Raiffensenverband e.V. (DRV) a Austria Leasing GmbH.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Deutscher Raiffeisenverband e.V. (DRV) se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 179, 3.7.2010.


title: Věc T-148/05: Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 5. září 2006 – Comunidad autónoma de Madrid a Mintra v. Komise ( Poskytování údajů o postupu v případě nadměrného schodku — Nařízení (ES) č. 3605/93 — Evropský systém účtů 1995 (ESA 95) — Nařízení (ES) č. 2223/96 — Dopis Statistického úřadu Evropských společenství (Eurostat) — Žaloba na neplatnost — Akt, který může být předmětem žaloby — Nepřípustnost )

text:
               18.11.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 281/36

         Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 5. září 2006 – Comunidad autónoma de Madrid a Mintra v. Komise
   (Věc T-148/05) (1)

   („Poskytování údajů o postupu v případě nadměrného schodku - Nařízení (ES) č. 3605/93 - Evropský systém účtů 1995 (ESA 95) - Nařízení (ES) č. 2223/96 - Dopis Statistického úřadu Evropských společenství (Eurostat) - Žaloba na neplatnost - Akt, který může být předmětem žaloby - Nepřípustnost“)
   (2006/C 281/62)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Comunidad autónoma de Madrid a Madrid, infaestructuras del transporte (Mintra) (Madrid, Španělsko) (zástupci: C. Fernandez Vicién, D. Ortega Peciña a J. Sabater Marotias, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: M. Diaz-Llanos La Roche a L. Escobar Guerrero, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise obsaženého v dopise Statistického úřadu Evropských společenství (Eurostat) ze dne 3. února 2005 o zařazení Madrid infaestructuras del transporte (Mintra) do sektoru „veřejných financí“ v rámci evropského systému integrovaných účtů 1995 (ESA 95).
   Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Žalobcům se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 143, 11.6.2005.


title: Věc F-134/06: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 8. dubna 2008 – Bordini v. Komise (Veřejná služba — Úředníci — Důchody — Opravný koeficient — Členský stát bydliště — Pojem bydliště — Pojem hlavní bydliště — Doklady)

text:
               24.5.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 128/38

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 8. dubna 2008 – Bordini v. Komise
   (Věc F-134/06) (1)

   (Veřejná služba - Úředníci - Důchody - Opravný koeficient - Členský stát bydliště - Pojem bydliště - Pojem „hlavní bydliště“ - Doklady)
   (2008/C 128/80)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Giovanni Bordini (Douvres, Spojené království) (zástupci: L. Levi, C. Ronzi a I. Perego, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: M. J. Currall a M. D. Martin, zmocněnci)
   Předmět věci
   Veřejná služba – Jednak zrušení rozhodnutí Komise ze dne 25. ledna 2006 neuznat žalobci, že žalobce má bydliště ve Spojeném království, a proto na jeho důchod nepoužít opravný koeficient pro tento stát, a jednak návrh na náhradu škody
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Komise Evropských společenství ponese kromě vlastních nákladů řízení, také polovinu nákladů vynaložených G. Bordinim na neformální schůzku dne 5. června 2007.

               3)

               Giovanni Bordini ponese vlastní náklady řízení, vyjma poloviny nákladů, které vynaložil na neformální schůzku dne 5. června 2007.

      (1)  Úř. věst. C 326, 30.12.2006, s. 87.


title: Věc C-69/15: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 9. června 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Maďarsko) – Nutrivet D.O.O.E.L. v. Országos Környezetvédelmi és Természetvédelmi Főfelügyelőség „Řízení o předběžné otázce — Životní prostředí — Odpady — Přeprava — Nařízení (ES) č. 1013/2006 — Článek 2 bod 35 písm. g) podbod iii) — Nedovolená přeprava — Nesprávné nebo nesoudržné informace uvedené v dokumentu uvedeném v příloze VII tohoto nařízení — Článek 50 odst. 1 — Sankce použitelné v případě porušení ustanovení uvedeného nařízení — Přiměřenost“

text:
               16.8.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 296/13

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 9. června 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Maďarsko) – Nutrivet D.O.O.E.L. v. Országos Környezetvédelmi és Természetvédelmi Főfelügyelőség
   (Věc C-69/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Životní prostředí - Odpady - Přeprava - Nařízení (ES) č. 1013/2006 - Článek 2 bod 35 písm. g) podbod iii) - Nedovolená přeprava - Nesprávné nebo nesoudržné informace uvedené v dokumentu uvedeném v příloze VII tohoto nařízení - Článek 50 odst. 1 - Sankce použitelné v případě porušení ustanovení uvedeného nařízení - Přiměřenost“)
   (2016/C 296/17)
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Nutrivet D.O.O.E.L.

      Žalovaná: Országos Környezetvédelmi és Természetvédelmi Főfelügyelőség

      Výrok

               1)

               Článek 2 bod 35 písm. g) podbod iii) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1013/2006 ze dne 14. června 2006 o přepravě odpadů, ve znění nařízení Komise (EU) č. 255/2013 ze dne 20. března 2013, musí být vykládán v tom smyslu, že přeprava odpadů, jako jsou odpady uvedené v příloze III uvedeného nařízení, které jsou určeny k využití, musí být ve smyslu tohoto ustanovení považována za nedovolenou, pokud dokument uvedený v příloze VII téhož nařízení týkající se této přepravy obsahuje nesprávné nebo nesoudržné informace, jako jsou informace uvedené v průvodních dokladech dotčených v původním řízení, pokud jde o dovozce/příjemce, zařízení k využití odpadů, jakož i dotčené země/státy, bez ohledu na správné uvedení těchto informací v jiných dokumentech, které byly předloženy příslušným orgánům, záměr uvést tyto orgány v omyl a uplatnění postupů uvedených v článku 24 téhož nařízení uvedenými orgány.

               2)

               Článek 50 odst. 1 nařízení č. 1013/2006, ve znění nařízení č. 255/2013, podle kterého sankce uplatňované členskými státy v případě porušení ustanovení uvedeného nařízení musí být přiměřené, je třeba vykládat v tom smyslu, že přeprava odpadů, pro kterou dokument uvedený v příloze VII téhož nařízení obsahuje nesprávné nebo nesoudržné informace, může být v zásadě trestána pokutou, jejíž výše odpovídá výši pokuty uložené v případě porušení povinnosti vyplnit tento dokument. V rámci přezkumu přiměřenosti takové sankce musí předkládající soud zvláště zohlednit rizika, která může toto porušení způsobit v oblasti ochrany životního prostředí a lidského zdraví.

      (1)  Úř. věst. C 138, 27.4.2015.