title: Věc T-459/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 29. listopadu 2018 – Španělsko v. Komise „EZOZF a EZFRV – Výdaje vyloučené z financování – Článek 31 nařízení (ES) č. 1290/2005 – Nařízení (ES) č. 73/2009 – Nedostatky IACS – Trvalé pastviny – Riziko pro fondy – Dokument VI/5330/97 – Článek 73a odst. 2a nařízení (ES) č. 796/2004 – Článek 81 odst. 3 nařízení (ES) č. 1122/2009 – Článek 137 nařízení č. 73/2009 – Paušální opravy ve výši 25 a 10 %“

text:
               4.2.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/21

      Rozsudek Tribunálu ze dne 29. listopadu 2018 – Španělsko v. Komise
      (Věc T-459/16) (1)

      („EZOZF a EZFRV - Výdaje vyloučené z financování - Článek 31 nařízení (ES) č. 1290/2005 - Nařízení (ES) č. 73/2009 - Nedostatky IACS - Trvalé pastviny - Riziko pro fondy - Dokument VI/5330/97 - Článek 73a odst. 2a nařízení (ES) č. 796/2004 - Článek 81 odst. 3 nařízení (ES) č. 1122/2009 - Článek 137 nařízení č. 73/2009 - Paušální opravy ve výši 25 a 10 %“)
      (2019/C 44/26)
      Jednací jazyk: španělština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Španělské království (zástupce: M. Sampol Pucurull, zmocněnec)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně D. Triantafyllou, poté I. Galindo Martín, N. Ruiz García a A. Sauka, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 263 SFEU znějící na zrušení prováděcího rozhodnutí Komise (EU) 2016/1059 ze dne 20. června 2016, kterým se z financování Evropskou unií vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) (Úř. věst. 2016, L 173, s. 59).

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Rozhodnutí Komise (EU) 2016/1059 ze dne 20. června 2016, kterým se z financování Evropskou unií vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) se zrušuje, pokud jde o finanční opravy uložené Španělskému království v rozsahu, v němž ukládá

                              —

                              paušální opravu ve výši 25 %, pokud jde o pastviny se vzrostlými stromy pro roky podání žádosti 2010 až 2013, a

                              —

                              paušální opravu ve výši 10 %, pokud jde o pastviny s křovinami deklarované „chovateli“ pro roky podání žádosti 2010 až 2013.

                  2)

                  Ve zbývající části se žaloba zamítá.

                  3)

                  Každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 392, 24.10.2016.


title: Věc T-517/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 4. prosince 2018 – Janoha a další v. Komise „Veřejná služba – Smluvní zaměstnanci – Reforma služebního řádu ze dne 1. ledna 2014 – Článek 6 přílohy X služebního řádu – Nová ustanovení týkající se poskytování dnů dovolené úředníkům vyslaným do třetí země – Námitka protiprávnosti – Článek 10 druhý pododstavec služebního řádu – Články 7 a 33 Listiny základních práv – Rovné zacházení – Nabytá práva – Legitimní očekávání – Právní jistota – Zneužití pravomoci“

text:
               4.2.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/22

      Rozsudek Tribunálu ze dne 4. prosince 2018 – Janoha a další v. Komise
      (Věc T-517/16) (1)

      („Veřejná služba - Smluvní zaměstnanci - Reforma služebního řádu ze dne 1. ledna 2014 - Článek 6 přílohy X služebního řádu - Nová ustanovení týkající se poskytování dnů dovolené úředníkům vyslaným do třetí země - Námitka protiprávnosti - Článek 10 druhý pododstavec služebního řádu - Články 7 a 33 Listiny základních práv - Rovné zacházení - Nabytá práva - Legitimní očekávání - Právní jistota - Zneužití pravomoci“)
      (2019/C 44/27)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobci: Andrea Janoha (Christ Church, Barbados) a 5 dalších žalobců, jejichž jména jsou uvedena v příloze rozsudku (zástupce: O. Mader, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně J. Currall a G. Gattinara, poté G. Gattinara a A.-C. Simon, zmocněnci)

         Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Rada Evropské unie (zástupci: původně M. Bauer a M. Veiga, poté M. Bauer a R. Meyer, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh na základě článku 270 SFEU znějící na zrušení rozhodnutí, jimiž byl žalobcům snížen počet dnů roční dovolené počínaje rokem 2014.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Andrea Janoha a další smluvní zaměstnanci Evropské komise, jejichž jména jsou uvedena v příloze, ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Komisí.

                  3)

                  Rada Evropské unie ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 388 ze dne 3.11.2014 (věc původně zapsaná do rejstříku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie pod číslem F-86/14 a předaná Tribunálu Evropské unie dne 1.9.2016).


title: Věc T-560/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 4. prosince 2018 – Schneider v. EUIPO „Veřejná služba – Dočasní zaměstnanci – Vnitřní reorganizace útvarů EUIPO – Přeřazení – Právní základ – Článek 7 služebního řádu – Zájem služby – Podstatná změna úkolů – Rovnocennost pracovních míst – Skrytá sankce – Zneužití pravomoci – Právo být vyslechnut – Povinnost uvést odůvodnění“

text:
               4.2.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/24

      Rozsudek Tribunálu ze dne 4. prosince 2018 – Schneider v. EUIPO
      (Věc T-560/16) (1)

      („Veřejná služba - Dočasní zaměstnanci - Vnitřní reorganizace útvarů EUIPO - Přeřazení - Právní základ - Článek 7 služebního řádu - Zájem služby - Podstatná změna úkolů - Rovnocennost pracovních míst - Skrytá sankce - Zneužití pravomoci - Právo být vyslechnut - Povinnost uvést odůvodnění“)
      (2019/C 44/29)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobce: Gregor Schneider (Alicante, Španělsko) (zástupce: H. Tettenborn, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: A. Lukošiūtė, zmocněnec, ve spolupráci s B. Wägenbaurem, advokát)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 270 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí výkonného ředitele EUIPO ze dne 2. října 2014 a přeřazení žalobce z oddělení „Mezinárodní spolupráce a právní záležitosti“ do oddělení „Operace“ tohoto úřadu.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Gregor Schneider ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady vynaložené Úřadem Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO).

         (1)  Úř. věst. C @@, @@.


title: Věc T-688/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 22. listopadu 2018 – Janssen-Cases v. Komise „Veřejná služba – Úředníci – Přijímání – Oznámení o volném pracovním místě – Mediátor Komise – Příslušný OOJ – Přenesení pravomoci – Řízení – Projednání s výborem zaměstnanců – Odpovědnost“

text:
               4.2.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/24

      Rozsudek Tribunálu ze dne 22. listopadu 2018 – Janssen-Cases v. Komise
      (Věc T-688/16) (1)

      („Veřejná služba - Úředníci - Přijímání - Oznámení o volném pracovním místě - Mediátor Komise - Příslušný OOJ - Přenesení pravomoci - Řízení - Projednání s výborem zaměstnanců - Odpovědnost“)
      (2019/C 44/30)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Mercedes Janssen-Cases (Brusel, Belgie) (zástupci: původně J. N. Louis a N. de Montigny, poté J. N. Louis, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně C. Berardis Kayser a G. Berscheid, poté G. Berscheid a L. Radu Bouyon, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh založený na článku 270 SFEU, který zní jednak na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 15. června 2016 o jmenování W mediátorem Komise a oznámení ze dne 16. června 2016, prostřednictvím něhož Komise informovala žalobkyni o výsledku výběrového řízení, a jednak na náhradu újmy, kterou údajně žalobkyně utrpěla

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Rozhodnutí Evropské komise ze dne 15. června 2016 o jmenování W jako mediátora Komise a oznámení ze dne 16. června 2016, prostřednictvím něhož Komise informovala Mercedes Janssen-Cases o výsledku výběrového řízení na toto pracovní místo, se zrušují.

                  2)

                  Ve zbývající části se žaloba zamítá.

                  3)

                  Komisi se ukládá náhrada nákladů řízení, včetně nákladů souvisejících s řízením o předběžném opatření.

         (1)  Úř. věst. C 410, 7.11.2016.


title: Věc T-811/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 29. listopadu 2018 – Di Bernardo v. Komise „Veřejná služba – Úředníci – Přijímání – Oznámení o výběrovém řízení – Otevřené výběrové řízení – Nezapsání na seznam úspěšných uchazečů – Povinnost uvést odůvodnění – Odborná praxe – Odpovědnost“

text:
               4.2.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/26

      Rozsudek Tribunálu ze dne 29. listopadu 2018 – Di Bernardo v. Komise
      (Věc T-811/16) (1)

      („Veřejná služba - Úředníci - Přijímání - Oznámení o výběrovém řízení - Otevřené výběrové řízení - Nezapsání na seznam úspěšných uchazečů - Povinnost uvést odůvodnění - Odborná praxe - Odpovědnost“)
      (2019/C 44/32)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Danilo Di Bernardo (Brusel, Belgie) (zástupci: S. Orlandi a T. Martin, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: G. Gattinara a L. Radu Bouyon, advokáti)

         Předmět věci

      Návrh založený na článku 270 SFEU, který zní jednak na zrušení rozhodnutí výběrové komise ze dne 10. srpna 2016 v otevřeném výběrovém řízení EPSO/AST-SC/03/15 o nezapsání žalobce na rezervní seznam úspěšných uchazečů pro přijetí administrativních pracovníků platové třídy SC 1 v oblasti podpůrných finančních činností, a jednak na náhradu újmy, kterou žalobce údajně utrpěl.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Rozhodnutí výběrové komise ze dne 10. srpna 2016 v otevřeném výběrovém řízení EPSO/AST-SC/03/15 o nezapsání Danila Di Bernarda na rezervní seznam úspěšných uchazečů pro přijetí administrativních pracovníků platové třídy SC 1 v oblasti podpůrných finančních činností se zrušuje.

                  2)

                  Ve zbývající části se žaloba zamítá.

                  3)

                  Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 30, 30.1.2017.


title: Věc T-829/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 27. listopadu 2018 – Mouvement pour une Europe des nations et des libertés v. Parlament „Institucionální právo – Evropský parlament – Rozhodnutí prohlašující určité výdaje politické strany za nezpůsobilé pro účely grantu za rozpočtový rok 2015 – Právo na řádnou správu – Právní jistota – Nařízení (ES) č. 2004/2003 – Zákaz nepřímého financování vnitrostátní politické strany“

text:
               4.2.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/26

      Rozsudek Tribunálu ze dne 27. listopadu 2018 – Mouvement pour une Europe des nations et des libertés v. Parlament
      (Věc T-829/16) (1)

      („Institucionální právo - Evropský parlament - Rozhodnutí prohlašující určité výdaje politické strany za nezpůsobilé pro účely grantu za rozpočtový rok 2015 - Právo na řádnou správu - Právní jistota - Nařízení (ES) č. 2004/2003 - Zákaz nepřímého financování vnitrostátní politické strany“)
      (2019/C 44/33)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Mouvement pour une Europe des nations et des libertés (Paříž, Francie) (zástupce: A. Varaut, advokát)

         Žalovaný: Evropský parlament (zástupkyně: C. Burgos a S. Alves, zmocněnkyně)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 263 SFEU znějící na zrušení rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 12. září 2016, kterým se prohlašující určité výdaje za nezpůsobilé pro účely grantu za rozpočtový rok 2015.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Mouvement pour une Europe des nations et des libertés ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropským parlamentem.

         (1)  Úř. věst. C 22, 23.1.2017.


title: Věc T-875/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 5. prosince 2018 – Falcon Technologies International v. Komise „Přístup k dokumentům – Nařízení (ES) č. 1049/2001 – Zpráva o posouzení oznámeného subjektu ve smyslu právních předpisů v oblasti ES prohlášení o shodě zdravotnických prostředků – Odepření přístupu – Výjimka týkající se ochrany obchodních zájmů – Povinnost provést konkrétní a individuální přezkum – Převažující veřejný zájem – Odepření částečného přístupu

text:
               4.2.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/27

      Rozsudek Tribunálu ze dne 5. prosince 2018 – Falcon Technologies International v. Komise
      (Věc T-875/16) (1)

      („Přístup k dokumentům - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Zpráva o posouzení oznámeného subjektu ve smyslu právních předpisů v oblasti ES prohlášení o shodě zdravotnických prostředků - Odepření přístupu - Výjimka týkající se ochrany obchodních zájmů - Povinnost provést konkrétní a individuální přezkum - Převažující veřejný zájem - Odepření částečného přístupu)
      (2019/C 44/34)
      Jednací jazyk: italština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Falcon Technologies International LLC (Ras Al Khaimah, Spojené arabské emiráty) (zástupci: R. Sciaudone a G. Arpea, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Baquero Cruz a D. Nardi, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh založený na článku 263 SFEU znějící na zrušení rozhodnutí Komise C(2016) 6722 final ze dne 14. října 2016, kterým byl žalobkyni odepřen přístup k dokumentu GŘ (Zdraví) 2015 755.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Rozhodnutí Komise C(2016) 6722 final ze dne 14. října 2016 se zrušuje v rozsahu, v němž odepřelo částečný přístup k dokumentu GŘ (Zdraví) 2015-7552.

                  2)

                  Ve zbývající části se žaloba zamítá.

                  3)

                  Společnost Falcon Technologies International LLC a Evropská komise ponesou vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 46, 13.2.2017.


title: Věc T-31/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 22. listopadu 2018 – Portugalsko v. Komise „EZZF – Výdaje vyloučené z financování – Zvláštní opatření ve prospěch nejvzdálenějších regionů – Článek 12 písm. c) nařízení (ES) č. 247/2006 – Technická pomoc – Kontrolní činnosti – Procesní záruky – Legitimní očekávání“

text:
               4.2.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/28

      Rozsudek Tribunálu ze dne 22. listopadu 2018 – Portugalsko v. Komise
      (Věc T-31/17) (1)

      („EZZF - Výdaje vyloučené z financování - Zvláštní opatření ve prospěch nejvzdálenějších regionů - Článek 12 písm. c) nařízení (ES) č. 247/2006 - Technická pomoc - Kontrolní činnosti - Procesní záruky - Legitimní očekávání“)
      (2019/C 44/35)
      Jednací jazyk: portugalština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Portugalská republika (zástupci: L. Inez Fernandes, M. Figueiredo, J. Saraiva de Almeida a A. Tavares de Almeida, zmocněnci)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: B. Rechena a A. Sauka, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 263 SFEU a znějící na zrušení prováděcího rozhodnutí Komise (EU) 2016/2018 ze dne 15. listopadu 2016, kterým se z financování Evropskou unií vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) (Úř. věst. 2016, L 312, s. 26) v rozsahu, v němž se v případě Portugalské republiky vylučují z uvedeného financování částky 460 202,73 eura a 200 000 eur (rozpočtový bod 6701).

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Portugalské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 104, 3.4.2017.


title: Věc T-152/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 5. prosince 2018 – Sumner v. Komise „Přístup k dokumentům – Nařízení (ES) č. 1049/2001 – Dokumenty týkající se řízení o nesplnění povinnosti zahájeného Komisí vůči Irsku – Odepření přístupu – Výjimka týkající se ochrany inspekcí, vyšetřování a auditu – Obecná domněnka – Převažující veřejný zájem“

text:
               4.2.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/28

      Rozsudek Tribunálu ze dne 5. prosince 2018 – Sumner v. Komise
      (Věc T-152/17) (1)

      („Přístup k dokumentům - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Dokumenty týkající se řízení o nesplnění povinnosti zahájeného Komisí vůči Irsku - Odepření přístupu - Výjimka týkající se ochrany inspekcí, vyšetřování a auditu - Obecná domněnka - Převažující veřejný zájem“)
      (2019/C 44/36)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Loreto Sumner (Leixlip, Irsko) (zástupci: J. MacGuill a E. Martin-Vignerte, solicitors)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: C. Ehrbar a M. Konstantinidis, zmocněnci)

         Vedlejší účastník podporující žalovanou: Irsko (zástupci: původně A. Joyce a L. Williams, poté A. Joyce, M. Browne a G. Hodge, zmocněnci, ve spolupráci s A. Carroll, barrister)

         Předmět věci

      Návrh na základě článku 263 SFEU znějící na zrušení rozhodnutí Komise C(2017) 247 final ze dne 13. ledna 2017 o odepření přístupu k dokumentům týkajícím se řízení o nesplnění povinnosti 2014/4131 vedeného proti Irsku ohledně provedení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/88/ES ze dne 4. listopadu 2003 o některých aspektech úpravy pracovní doby (Úř. věst. 2003, L 299, s. 9)

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Loreto Sumner se ukládá náhrada nákladů řízení.

                  3)

                  Irsko ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 144, 8.5.2017.


title: Věc T-161/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 28. listopadu 2018 – Le Pen v. Parlament „Pravidla pro poskytování náhrad a příspěvků poslancům Evropského parlamentu – Náhrada výdajů na parlamentní asistenci – Vrácení neoprávněně vyplacených částek – Pravomoc generálního tajemníka – Právo na obhajobu – Legitimní očekávání – Povinnost uvést odůvodnění – Rovné zacházení – Zneužití pravomoci – Nesprávné posouzení faktů – Proporcionalita“

text:
               4.2.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/29

      Rozsudek Tribunálu ze dne 28. listopadu 2018 – Le Pen v. Parlament
      (Věc T-161/17) (1)

      („Pravidla pro poskytování náhrad a příspěvků poslancům Evropského parlamentu - Náhrada výdajů na parlamentní asistenci - Vrácení neoprávněně vyplacených částek - Pravomoc generálního tajemníka - Právo na obhajobu - Legitimní očekávání - Povinnost uvést odůvodnění - Rovné zacházení - Zneužití pravomoci - Nesprávné posouzení faktů - Proporcionalita“)
      (2019/C 44/37)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Marion Le Pen (Saint-Cloud, Francie) (zástupci: původně M. Ceccaldi a J.-P. Le Moigne, poté M. Ceccaldi a nakonec R. Bosselut, advokáti)

         Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: G. Corstens a S. Seyr, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh založený na článku 263 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí generálního tajemníka Parlamentu ze dne 6. ledna 2017, jímž bylo žalobkyni uloženo, aby vrátila částku 41 554 eur, která jí byla neoprávněně vyplacena v rámci příspěvků na parlamentní asistenci, a souvisejícího oznámení o dluhu ze dne 11. ledna 2017.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Marion Le Pen ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropským parlamentem.

         (1)  Úř. věst. C 151, 15.5.2017.


title: Věc T-214/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 29. listopadu 2018 – Out of the blue v. EUIPO – Dubois a MFunds USA (FUNNY BANDS) „Ochranná známka Evropské unie – Řízení o prohlášení neplatnosti – Slovní ochranná známka Evropské unie FUNNY BANDS – Absolutní důvody pro zamítnutí zápisu – Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) a čl. 52 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) a čl. 59 odst. 1 písm. a) nařízení (EU) 2017/1001]“

text:
               4.2.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/30

      Rozsudek Tribunálu ze dne 29. listopadu 2018 – Out of the blue v. EUIPO – Dubois a MFunds USA (FUNNY BANDS)
      (Věc T-214/17) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o prohlášení neplatnosti - Slovní ochranná známka Evropské unie FUNNY BANDS - Absolutní důvody pro zamítnutí zápisu - Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) a čl. 52 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) a čl. 59 odst. 1 písm. a) nařízení (EU) 2017/1001]“)
      (2019/C 44/38)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Out of the blue KG (Lilienthal, Německo) (zástupci: G. Hasselblatt, V. Töbelmann a A. Zarm, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: T. Frydendahl, J. Ivanauskas a D. Walicka, zmocněnci)

         Další účastníci řízení před odvolacím senátem EUIPO: Frédéric Dubois (Lasne, Belgie) a MFunds USA LLC (Miami Beach, Florida, Spojené státy)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 20. ledna 2017 (věc R 1081/2016-2) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společností Out of the blue na jedné straně a Frédéricem Duboisem a MFunds USA na straně druhé

         Výrok

                  1.

                  Rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 20. ledna 2017 (věc R 1081/2016-2) se zrušuje v rozsahu, v němž jím bylo zamítnuto odvolání proti rozhodnutí zrušovacího oddělení o zamítnutí návrhu na prohlášení neplatnosti slovní ochranné známky Evropské unie FUNNY BANDS pro „vzácné kovy a jejich slitiny a výrobky z těchto látek nebo postříbřeného nebo pozlaceného kovu, nejsou-li uvedeny v jiných třídách; klenoty, bižuterie; prsteny; náramky [šperky]; náhrdelníky; klíčenky [bižuterie]“ zařazené do třídy 14, dále „kaučuk, gutaperča, guma a výrobky z těchto materiálů, které nejsou zahrnuty do jiných tříd; hadice ohebné (nekovové); kroužky (gumové); guma surová nebo polotovar; gumové šňůry“ zařazené do třídy 17 a konečně „služby velkoobchodu a maloobchodu s vzácnými kovy a jejich slitinami a s výrobky z těchto látek nebo postříbřeného nebo pozlaceného kovu, klenotů, bižuterie, prstenů; náramků [šperky]; náhrdelníků; klíčenek [bižuterie], kaučuku, gutaperči, gumy a výrobků z těchto materiálů, hadic ohebných (nekovových)“ zařazené do třídy 35.

                  2.

                  Ve zbývající části se žaloba zamítá.

                  3.

                  Každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 178, 6.6.2017.


title: Věc T-315/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 27. listopadu 2018 – Hebberecht v. ESVČ „Veřejná služba – Úředníci – Evropská služba pro vnější činnost – Přidělení – Místo vedoucí delegace Evropské unie v Etiopii – Rozhodnutí, kterým se zamítá prodloužení přidělení – Zájem služby – Povinnost uvést odůvodnění – Rovné zacházení“

text:
               4.2.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/31

      Rozsudek Tribunálu ze dne 27. listopadu 2018 – Hebberecht v. ESVČ
      (Věc T-315/17) (1)

      („Veřejná služba - Úředníci - Evropská služba pro vnější činnost - Přidělení - Místo vedoucí delegace Evropské unie v Etiopii - Rozhodnutí, kterým se zamítá prodloužení přidělení - Zájem služby - Povinnost uvést odůvodnění - Rovné zacházení“)
      (2019/C 44/40)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Chantal Hebberecht (Fourmies, Francie) (zástupce: B. Maréchal, advokát)

         Žalovaná: Evropská služba pro vnější činnost (zástupci: S. Marquardt a R. Spac, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh založený na článku 270 SFEU, který zní jednak na zrušení rozhodnutí ESVČ oznámeného žalobkyni dne 3. února 2017, kterým byla zamítnuta její stížnost namířená proti rozhodnutí ESVČ neprodloužit její přidělení na místo vedoucí delegace Evropské unie v Etiopii, a jednak na přiznání náhrady nemajetkové újmy, kterou žalobkyně údajně utrpěla.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Rozhodnutí Evropské služby pro vnější činnost (ESVČ) ze dne 30. června 2016, kterým byla zamítnuta žádost Chantal Hebberecht o prodloužení přidělení na místo vedoucí delegace Evropské unie v Etiopii o jeden rok, se zrušuje.

                  2)

                  Žaloba se ve zbývající části zamítá.

                  3)

                  ESVČ se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 249. 31.7.2017.


title: Věc T-372/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 29. listopadu 2018 – Louis Vuitton Malletier v. EUIPO – Bee-Fee Group (LV POWER ENERGY DRINK) „Ochranná známka Evropské unie – Řízení o prohlášení neplatnosti – Obrazová ochranná známka Evropské unie LV POWER ENERGY DRINK – Starší obrazová ochranná známka Evropské unie LV – Relativní důvod pro zamítnutí zápisu – Článek 8 odst. 5 nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 5 nařízení (EU) 2017/1001] – Článek 53 odst. 1 písm. a) nařízení č. 207/2009 [nyní čl. 60 odst. 1 písm. a) nařízení 2017/1001] – Článek 75 nařízení č. 207/2009 (nyní článek 94 nařízení 2017/1001) – Dřívější rozhodnutí EUIPO uznávající dobré jméno starší ochranné známky“

text:
               4.2.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/32

      Rozsudek Tribunálu ze dne 29. listopadu 2018 – Louis Vuitton Malletier v. EUIPO – Bee-Fee Group (LV POWER ENERGY DRINK)
      (Věc T-372/17) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o prohlášení neplatnosti - Obrazová ochranná známka Evropské unie LV POWER ENERGY DRINK - Starší obrazová ochranná známka Evropské unie LV - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Článek 8 odst. 5 nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 5 nařízení (EU) 2017/1001] - Článek 53 odst. 1 písm. a) nařízení č. 207/2009 [nyní čl. 60 odst. 1 písm. a) nařízení 2017/1001] - Článek 75 nařízení č. 207/2009 (nyní článek 94 nařízení 2017/1001) - Dřívější rozhodnutí EUIPO uznávající dobré jméno starší ochranné známky“)
      (2019/C 44/41)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: Louis Vuitton Malletier (Paříž, Francie) (zástupci: P. Roncaglia, G. Lazzeretti, F. Rossi a N. Parrotta, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: D. Gája, zmocněnec)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Bee-Fee Group Ltd (Nikósie, Kypr) (zástupce: L. Karpierz, advokát)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 29. března 2017 (věc R 906/2016-4) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi Louisem Vuittonem Malletierem a společností Bee-Fee Group

         Výrok

                  1.

                  Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 29. března 2017 (věc R 906/2016-4) se zrušuje.

                  2.

                  EUIPO ponese vlastní náklady řízení a nahradí polovinu nákladů řízení vynaložených Louisem Vuittonem Malletierem.

                  3.

                  Společnost Bee-Fee Group Ltd ponese vlastní náklady řízení a nahradí polovinu nákladů řízení vynaložených Louisem Vuittonem Malletierem.

         (1)  Úř. věst. C 256, 7.8.2017.


title: Věc T-373/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 29. listopadu 2018 – Louis Vuitton Malletier v. EUIPO – Fulia Trading (LV BET ZAKŁADY BUKMACHERSKIE) „Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie LV BET ZAKŁADY BUKMACHERSKIE – Starší obrazová ochranná známka Evropské unie LV – Relativní důvod pro zamítnutí zápisu – Článek 8 odst. 5 nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 5 nařízení (EU) 2017/1001] – Článek 75 nařízení č. 207/2009 (nyní článek 94 nařízení 2017/1001) – Dřívější rozhodnutí EUIPO uznávající dobré jméno starší ochranné známky“

text:
               4.2.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/33

      Rozsudek Tribunálu ze dne 29. listopadu 2018 – Louis Vuitton Malletier v. EUIPO – Fulia Trading (LV BET ZAKŁADY BUKMACHERSKIE)
      (Věc T-373/17) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie LV BET ZAKŁADY BUKMACHERSKIE - Starší obrazová ochranná známka Evropské unie LV - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Článek 8 odst. 5 nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 5 nařízení (EU) 2017/1001] - Článek 75 nařízení č. 207/2009 (nyní článek 94 nařízení 2017/1001) - Dřívější rozhodnutí EUIPO uznávající dobré jméno starší ochranné známky“)
      (2019/C 44/42)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: Louis Vuitton Malletier (Paříž, Francie) (zástupci: P. Roncaglia, G. Lazzeretti, F. Rossi a N. Parrotta, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: D. Gája, zmocněnec)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Fulia Trading Ltd (Londýn, Spojené království) (zástupce: L. Karpierz, advokát)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 29. března 2017 (věc R 1567/2016-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi Louisem Vuittonem Malletierem a společností Fulia Trading.

         Výrok

                  1.

                  Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 29. března 2017 (věc 1567/2016-4) se zrušuje.

                  2.

                  EUIPO ponese vlastní náklady řízení a nahradí polovinu nákladů řízení vynaložených Louisem Vuittonem Malletierem.

                  3.

                  Společnost Fulia Trading Ltd ponese vlastní náklady řízení a nahradí polovinu nákladů řízení vynaložených Louisem Vuittonem Malletierem.

         (1)  Úř. věst. C 256, 7.8.2017.


title: Věc T-416/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 23. listopadu 2018 – Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi v. EUIPO – Papouis Dairies (fino) „Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie fino Cyprus Halloumi Cheese – Starší kolektivní slovní ochranná známka Evropské unie HALLOUMI – Relativní důvod pro zamítnutí zápisu – Podobnost označení – Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001]“

text:
               4.2.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/34

      Rozsudek Tribunálu ze dne 23. listopadu 2018 – Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi v. EUIPO – Papouis Dairies (fino)
      (Věc T-416/17) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie fino Cyprus Halloumi Cheese - Starší kolektivní slovní ochranná známka Evropské unie HALLOUMI - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Podobnost označení - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001]“)
      (2019/C 44/43)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi (Nikósie, Kypr) (zástupci: S. Malynicz, QC, a V. Marsland, solicitor)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: D. Gája a D. Walicka, zmocnenci)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Papouis Dairies Ltd (Nikósie) (zástupce: N. Korogiannakis, advokát)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 20. dubna 2017 (věc R 2759/2014–4) týkajícímu se námitkového řízení mezi Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi a Papouis Dairies.

         Výrok

                  1.

                  Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 20. dubna 2017 (věc R 2759/2014–4) týkající se námitkového řízení mezi Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi a Papouis Dairies se zrušuje.

                  2.

                  EUIPO ponese vlastní náklady řízení a ukládá se mu rovněž náhrada nákladů řízení Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi.

                  3.

                  Papouis Dairies ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 277, 21.8.2017.


title: Věc T-417/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 23. listopadu 2018 – Kypr v. EUIPO – Papouis Dairies (fino Cyprus Halloumi Cheese) „Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie fino Cyprus Halloumi Cheese – Starší slovní certifikační ochranná známka Spojeného království HALLOUMI – Zamítnutí námitek – Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001] – Podobnost označení“

text:
               4.2.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/35

      Rozsudek Tribunálu ze dne 23. listopadu 2018 – Kypr v. EUIPO – Papouis Dairies (fino Cyprus Halloumi Cheese)
      (Věc T-417/17) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie fino Cyprus Halloumi Cheese - Starší slovní certifikační ochranná známka Spojeného království HALLOUMI - Zamítnutí námitek - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001] - Podobnost označení“)
      (2019/C 44/44)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Kyperská republika (zástupci: S. Malynicz, QC, a V. Marsland, solicitor)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: D. Gája a D. Walicka, zmocněnci)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Papouis Dairies Ltd (Nicosia, Kypr) (zástupce: N. Korogiannakis, advokát)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 20. dubna 2017 (věc R 2650/2014-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi Kyperskou republikou a společností Papouis Dairies.

         Výrok

                  1.

                  Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 20. dubna 2017 (věc R 2650/2014-4), týkající se námitkového řízení mezi Kyperskou republikou a společností Papouis Dairies Ltd se zrušuje.

                  2.

                  EUIPO ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Kyperskou republikou.

                  3.

                  Společnost Papouis Dairies ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 277, 21.8.2017.


title: Věc T-458/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 26. listopadu 2018 – Shindler a další v. Rada „Žaloba na neplatnost – Institucionální právo – Vystoupení Spojeného království z Unie – Dohoda o podmínkách pro vystoupení – Článek 50 SEU – Rozhodnutí Rady o zmocnění k zahájení jednání se Spojeným královstvím za účelem uzavření uvedené dohody – Občané Spojeného království pobývající v jiném členském státě Unie – Přípravný akt – Akt, který nelze napadnout žalobou – Neexistence bezprostředního dotčení – Nepřípustnost“

text:
               4.2.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/35

      Rozsudek Tribunálu ze dne 26. listopadu 2018 – Shindler a další v. Rada
      (Věc T-458/17) (1)

      („Žaloba na neplatnost - Institucionální právo - Vystoupení Spojeného království z Unie - Dohoda o podmínkách pro vystoupení - Článek 50 SEU - Rozhodnutí Rady o zmocnění k zahájení jednání se Spojeným královstvím za účelem uzavření uvedené dohody - Občané Spojeného království pobývající v jiném členském státě Unie - Přípravný akt - Akt, který nelze napadnout žalobou - Neexistence bezprostředního dotčení - Nepřípustnost“)
      (2019/C 44/45)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobci: Harry Shindler (Porto d’Ascoli, Itálie) a 12 dalších žalobců, jejichž jména jsou uvedena v příloze rozsudku (zástupce: J. Fouchet, advokát)

         Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: M. Bauer a R. Meyer, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 263 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí Rady (EU, Euratom) ze dne 22. května 2017 o zmocnění k zahájení jednání se Spojeným královstvím Velké Británie a Severního Irska o dohodě o podmínkách jeho vystoupení z Evropské unie (dokument XT 21016/17), včetně přílohy tohoto rozhodnutí, která stanoví směrnice pro sjednání uvedené dohody (dokument XT 21016/17 ADD 1 REV 2).

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

                  2)

                  O návrhu Evropské komise na vstup do řízení jako vedlejší účastnice již není namístě rozhodnout.

                  3)

                  Harry Shindler a další žalobci, jejichž jména jsou uvedena v příloze, ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Radou Evropské unie.

                  4)

                  Evropská komise ponese vlastní náklady řízení související s návrhem na vstup vedlejšího účastníka do řízení.

         (1)  Úř. věst. C 347, 16.10.2017.


title: Věc T-493/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 29. listopadu 2018 – WL v. ERCEA „Veřejná služba – Smluvní zaměstnanci – Správní šetření – Prodloužení zkušební doby – Přípravný akt – Propuštění – Oznámení o propuštění e-mailem – Lhůta pro podání stížnosti – Počátek – Nepřípustnost – Dodržení formálních náležitostí – Rozhodnutí o propuštění na konci zkušební doby – Ztráta důvěry – Odpovědnost – Žádost o konání jednání obsažená v žalobě a opětovně nepodaná v souladu s čl. 106 odst. 2 jednacího řádu“

text:
               4.2.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/36

      Rozsudek Tribunálu ze dne 29. listopadu 2018 – WL v. ERCEA
      (Věc T-493/17) (1)

      („Veřejná služba - Smluvní zaměstnanci - Správní šetření - Prodloužení zkušební doby - Přípravný akt - Propuštění - Oznámení o propuštění e-mailem - Lhůta pro podání stížnosti - Počátek - Nepřípustnost - Dodržení formálních náležitostí - Rozhodnutí o propuštění na konci zkušební doby - Ztráta důvěry - Odpovědnost - Žádost o konání jednání obsažená v žalobě a opětovně nepodaná v souladu s čl. 106 odst. 2 jednacího řádu“)
      (2019/C 44/46)
      Jednací jazyk: italština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: WL (zástupce: F. Elia, advokát)

         Žalovaná: Výkonná agentura Evropské rady pro výzkum (zástupci: F. Sgritta a M. Chacón Mohedano, zmocněnkyně, ve spolupráci s A. Dal Ferrem, advokátem)

         Předmět věci

      Návrh na základě článku 270 SFEU znějící zaprvé na zrušení rozhodnutí ERCEA o propuštění, jež bylo žalobkyni oznámeno ústně dne 10. ledna 2017, okamžité obnovení pracovního poměru a uložení ERCEA povinnosti zaplatit veškeré odměny, na které vznikl žalobkyni v mezidobí nárok, zadruhé na zrušení rozhodnutí ERCEA ze dne 28. října 2016 o prodloužení zkušební doby žalobkyně a na určení, že tato zkušební doba neexistovala od 1. listopadu 2016, zatřetí na zrušení aktů souvisejících s administrativním šetřením provedeným Úřadem pro vyšetřování a disciplinární opatření Komise (IDOC) a zprávy o tomto šetření ze dne 7. listopadu 2016, jakož i a nařízení ERCEA povinnosti k výmazu uvedeného šetření z informačního systému pro řízení lidských zdrojů a z jakékoli jiné databáze orgánů Evropské unie, začtvrté na zrušení rozhodnutí ERCEA o propuštění ze dne 22. prosince 2016, které došlo žalobkyni dne 24. ledna 2017, na okamžité obnovení pracovního poměru a uložení ERCEA náhrady škody odpovídající odměnám, ne která má žalobkyně nárok od data propuštění do data vydání rozsudku, nebo podpůrně pro případ, že žalobkyně nebude moci být opětovně zařazena na své pracovní místo, uložení ERCEA náhrady škody odpovídající ušlému výdělku až do uplynutí platnosti smlouvy ve výši 39 000 eur, a každopádně zapáté na uložení ERCEA povinnosti zaplatit žalobkyni částku 300 000 eur nebo jakoukoli jinou vyšší či nižší částku, která bude považována za spravedlivou, jakožto náhradu vážné újmy na image a osobní a profesní pověsti žalobkyně.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  WL se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 318, 25.9.2017.


title: Věc C-831/18 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 21. prosince 2018 Evropskou komisí proti rozsudku Tribunálu (sedmého rozšířeného senátu) vydanému dne 24. října 2018 ve věci T-29/17, RQ v. Komise

text:
               18.2.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 65/30

      Kasační opravný prostředek podaný dne 21. prosince 2018 Evropskou komisí proti rozsudku Tribunálu (sedmého rozšířeného senátu) vydanému dne 24. října 2018 ve věci T-29/17, RQ v. Komise
      (Věc C-831/18 P)
      (2019/C 65/38)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: J.-P. Keppenne, J. Baquero Cruz, zmocněnci)

         Další účastník řízení: RQ

         Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušil rozsudek Tribunálu (sedmého rozšířeného senátu) Evropské unie ze dne 24. října 2018 ve věci T-29/17, kterým se zrušuje rozhodnutí Komise C(2016) 1449 final ze dne 2. března 2016 o žádosti o zbavení imunity RQ;

                  —

                  zamítl žalobu na neplatnost podanou odpůrkyní v řízení o kasačním opravném prostředku k Tribunálu Evropské unie a vydal konečné rozhodnutí o otázkách, které jsou předmětem projednávaného kasačního opravného prostředku, nebo jestliže stav sporu nedovoluje Soudnímu dvoru vydat konečné rozhodnutí, vrátil věc Tribunálu, aby rozhodl ve věci samé;

                  —

                  uložil žalobkyni v první stupni náhradu nákladů řízení vynaložených Komisí jak v řízení prvním stupni, tak i v řízení o tomto kasačním opravném prostředku.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Na podporu svého kasačního opravného prostředku se Komise dovolává tří důvodů:

                  1.

                  Zaprvé na rozdíl od Tribunálu má Komise za to, že rozhodnutí o zbavení imunity není aktem nepříznivě zasahujícím do právního postavení žalobkyně a nemůže být tedy předmětem žaloby na neplatnost. Rozsudek napadený kasačním opravným prostředkem je tedy stižen nesprávným právním posouzením, jelikož považuje žalobu za přípustnou.

                  2.

                  Zadruhé má Komise za to, že rozsudek napadený kasačním opravným prostředkem poskytuje nesprávný výklad práva být vyslechnut zakotveného v čl. 41 odst. 2 písm. a) Listiny základních práv Evropské unie tím, že je založen na nesprávném výkladu a použití čl. 4odst. 3 SEU (zásada loajální spolupráce) a obecné zásady vzájemné důvěry mezi orgány Unie a orgány členských států.

                  3.

                  Zatřetí má Komise za to, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení při kvalifikaci jednání Komise v projednávaném případě tím, že měl za to, že Komise dostatečně nedodržela právo žalobkyně být vyslechnuta.


title: Věc T-122/18: Usnesení Tribunálu ze dne 14. prosince 2018 – Lidl Stiftung v. EUIPO – Shimano Europe (PRO)

text:
               18.2.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 65/47

      Usnesení Tribunálu ze dne 14. prosince 2018 – Lidl Stiftung v. EUIPO – Shimano Europe (PRO)
      (Věc T-122/18) (1)

      (2019/C 65/62)
      Jednací jazyk: angličtina
      Předseda pátého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 142, 23.4.2018.


title: Věc T-777/17: Žaloba podaná dne 23. listopadu 2017 – Pan v. EUIPO – Entertainment One UK (TOBBIA)

text:
               22.1.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/61

         Žaloba podaná dne 23. listopadu 2017 – Pan v. EUIPO – Entertainment One UK (TOBBIA)
   (Věc T-777/17)
   (2018/C 022/82)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Xianhao Pan (Řím, Itálie) (zástupce: M. Oliva, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Entertainment One UK Ltd (Londýn, Spojené království)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Majitelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie obsahující slovní prvek „TOBBIA“ – Ochranná známka Evropské unie č. 11 775 509

      Řízení před EUIPO: Řízení o prohlášení neplatnosti

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 14. září 2017 ve věci R 1776/2016-1

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil v plném rozsahu;

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Nedostatek odůvodnění, porušení metodu posuzování vztahu mezi ochrannými známkami a chybějící posouzení nebezpečí záměny ochranných známek;

               —

               porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) ve spojení s čl. 53 odst. 2 nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-721/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Hannover (Německo) dne 27. prosince 2017 – Sebastien Vollmer, Vera Sagalov v. Swiss Global Air Lines AG

text:
               9.4.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 123/8

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Hannover (Německo) dne 27. prosince 2017 – Sebastien Vollmer, Vera Sagalov v. Swiss Global Air Lines AG
   (Věc C-721/17)
   (2018/C 123/12)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Amtsgericht Hannover

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Sebastien Vollmer, Vera Sagalov

      Žalovaná: Swiss Global Air Lines AG

      Předběžné otázky

               1)

               Může právo na náhradu škody podle článku 7 nařízení (ES) č. 261/2004 (1) vzniknout i tehdy, kdy cestující nestihne přímo navazující let kvůli zpoždění na příletu nepřesahujícímu tři hodiny, což má za následek zpoždění o tři hodiny a více v cílovém místě určení, i když každý z obou letů byl provozován jiným leteckým dopravcem?

               2)

               Může právo na náhradu škody podle článku 7 nařízení (ES) č. 261/2004 vzniknout i tehdy, pokud jsou odlišní letečtí dopravci součástí stejné skupiny?

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/9, Úř. věst. L 46, s. 1; Zvl. vyd. 07/08, s. 10.


title: Věc C-122/18: Žaloba podaná dne 14. února 2018 – Evropská komise v. Italská republika

text:
               9.4.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 123/13

         Žaloba podaná dne 14. února 2018 – Evropská komise v. Italská republika
   (Věc C-122/18)
   (2018/C 123/19)
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: G. Gattinara a C. Zadra, zmocněnci)

      Žalovaná: Italská republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Italská republika tím, že nezajistila a nadále nezajišťuje, aby orgány veřejné moci nepřekračovaly lhůty 30 nebo 60 kalendářních dnů pro zaplacení svých dluhů z obchodních transakcí, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají ze směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/7/EU ze dne 16. února 2011 o postupu proti opožděným platbám v obchodních transakcích (Úř. věst. 2011, L 48, s. 1), a zejména povinnosti podle článku 4 této směrnice;

               —

               uložit Italské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Důkazy, které má Komise k dispozici, jež jsou založeny na informacích poskytnutých Italskou republikou během postupu před zahájením soudního řízení, nasvědčují tomu, že lhůty splatnosti 30 nebo 60 kalendářních dnů uvedené v článku 4 směrnice 2011/7/EU o postupu proti opožděným platbám byly překročeny nikoli jednotlivými subjekty, nýbrž celými kategoriemi orgánů veřejné moci, a nikoliv ve vztahu k jedné jednotlivé obchodní transakci, nýbrž pokud jde o průměrnou dobu splácení, tj. ve vztahu ke všem transakcím uzavřeným těmito orgány, a konečně nikoli po určitou omezenou dobu, nýbrž systematicky od září 2014 do dne podání této žaloby. Komise tudíž považuje za prokázané trvalé a systematické porušení článku 4 směrnice.


title: Věc T-166/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 27. února 2018 – Gramberg v. EUIPO – Mahdavi Sabet (Pouzdro na mobilní telefon) „(Průmyslový) vzor Společenství — Řízení o prohlášení neplatnosti — Zapsaný (průmyslový) vzor Společenství představující pouzdro na mobilní telefon — Zpřístupnění (průmyslového) vzoru — Článek 7 odst. 1 nařízení (ES) č. 6/2002 — Důkazy předložené poprvé před Tribunálem“

text:
               16.4.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 134/18

         Rozsudek Tribunálu ze dne 27. února 2018 – Gramberg v. EUIPO – Mahdavi Sabet (Pouzdro na mobilní telefon)
   (Věc T-166/15) (1)

   („(Průmyslový) vzor Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Zapsaný (průmyslový) vzor Společenství představující pouzdro na mobilní telefon - Zpřístupnění (průmyslového) vzoru - Článek 7 odst. 1 nařízení (ES) č. 6/2002 - Důkazy předložené poprvé před Tribunálem“)
   (2018/C 134/24)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Claus Gramberg (Essen, Německo) (zástupci: původně S. Kettler, poté F. Klopmeier a G. Becker, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: S. Hanne, zmocněnec)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem EUIPO: Sorouch Mahdavi Sabet (Paříž, Francie)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí třetího odvolacího senátu EUIPO ze dne 13. ledna 2015 (věc R 460/2013-3), týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi C. Grambergem a S. Mahdavi Sabetem.

      Výrok

               1.

               Rozhodnutí třetího odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 13. ledna 2015 (věc R 460/2013-3) se zrušuje.

               2.

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3.

               EUIPO ponese vlastní náklady řízení a ukládá se mu rovněž náhrada nákladů řízení vynaložených Clausem Grambergem, včetně nutných výdajů vynaložených v souvislosti s řízením před odvolacím senátem EUIPO.

      (1)  Úř. věst. C 198, 15.6.2015.


title: Věc T-85/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 1. března 2018 – Shoe Branding Europe v. EUIPO EUIPO – adidas (Umístění dvou souběžných pruhů na obuvi) „Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie sestávající ze dvou souběžných pruhů na obuvi — Starší ochranná známka Evropské unie představující tři souběžné pruhy na obuvi — Relativní důvod zamítnutí — Poškození dobrého jména — Článek 8 odst. 5 nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 5 nařízení (EU) 2017/1001]“

text:
               23.4.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 142/42

         Rozsudek Tribunálu ze dne 1. března 2018 – Shoe Branding Europe v. EUIPO EUIPO – adidas (Umístění dvou souběžných pruhů na obuvi)
   (Věc T-85/16) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie sestávající ze dvou souběžných pruhů na obuvi - Starší ochranná známka Evropské unie představující tři souběžné pruhy na obuvi - Relativní důvod zamítnutí - Poškození dobrého jména - Článek 8 odst. 5 nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 5 nařízení (EU) 2017/1001]“)
   (2018/C 142/54)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Shoe Branding Europe BVBA (Oudenaarde, Belgie) (zástupce: J. Løje, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: A. Lukošiūtė, zmocněnec A. Lukošiūtė, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: adidas AG (Herzogenaurach, Německo) (zástupci: I. Fowler a I. Junkar, solicitors)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 26. listopadu 2015 (věc R 3106/2014-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi společností adidas a společností Shoe Branding Europe.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti Shoe Branding Europe BVBA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 136, 18.4.2016.


title: Věc T-438/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 1. března 2018 – Altunis v. EUIPO – Hotel Cipriani (CIPRIANI) „Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie — Slovní ochranná známka CIPRIANI — Starší slovní ochranná známka Evropské unie HOTEL CIPRIANI — Skutečné užívání starší ochranné známky — Článek 42 odst. 2 nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 47 odst. 2 nařízení (EU) 2017/1001] — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Podobnost výrobků nebo služeb — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009 (nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 2017/1001)“

text:
               23.4.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 142/43

         Rozsudek Tribunálu ze dne 1. března 2018 – Altunis v. EUIPO – Hotel Cipriani (CIPRIANI)
   (Věc T-438/16) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie - Slovní ochranná známka CIPRIANI - Starší slovní ochranná známka Evropské unie HOTEL CIPRIANI - Skutečné užívání starší ochranné známky - Článek 42 odst. 2 nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 47 odst. 2 nařízení (EU) 2017/1001] - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Podobnost výrobků nebo služeb - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009 (nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 2017/1001)“)
   (2018/C 142/56)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Altunis-Trading, Gestão e Serviços, Lda (Funchal, Portugalsko)(zástupci: A. Vanzetti, S. Bergia a G. Sironi, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: J. Crespo Carrillo a D. Walicka, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Hotel Cipriani Srl (Benátky, Itálie) (zástupci: původně P. Cantrill, solicitor a B. Brandreth, barrister, poté B. Brandreth, A. Poulter a P. Brownlow, solicitors)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 7. června 2016 (věc R 1889/2015-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Hotel Cipriani a Altunis-Trading, Gestão e Serviços.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti Altunis-Trading, Gestão e Serviços, Lda se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 343, 19.9.2016.


title: Věc C-301/16 P: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 28. února 2018 – Evropská komise v. Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd „Kasační opravný prostředek — Obchodní politika — Dumping — Dovozy solárního skla pocházejícího z Číny — Nařízení (ES) č. 1225/2009 — Článek 2 odst. 7 písm. b) a písm. c) — Status podniku působícího v podmínkách tržního hospodářství — Pojem ‚podstatné zkreslení způsobené bývalým systémem netržního hospodářství‘ ve smyslu čl. 2 odst. 7 písm. c) třetí odrážky — Daňová zvýhodnění“

text:
               23.4.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 142/4

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 28. února 2018 – Evropská komise v. Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd
   (Věc C-301/16 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Obchodní politika - Dumping - Dovozy solárního skla pocházejícího z Číny - Nařízení (ES) č. 1225/2009 - Článek 2 odst. 7 písm. b) a písm. c) - Status podniku působícího v podmínkách tržního hospodářství - Pojem ‚podstatné zkreslení způsobené bývalým systémem netržního hospodářství‘ ve smyslu čl. 2 odst. 7 písm. c) třetí odrážky - Daňová zvýhodnění“)
   (2018/C 142/05)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: L. Flynn a T. Maxian Rusche, zmocněnci)

      Další účastnice řízení: Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd (zástupci: Y. Melin a V. Akritidis, advokáti)

      Vedlejší účastnice podporující žalobkyni: GMB Glasmanufaktur Brandenburg GmbH (zástupci: A. Bochon, advokát a R. MacLean, solicitor)

      Výrok

               1)

               Rozsudek Tribunálu Evropské unie ze dne 16. března 2016, Xinyi PV Products (Anhui) Holdings v. Komise (T-586/14, EU:T:2016:154), se zrušuje.

               2)

               Věc se vrací Tribunálu Evropské unie.

               3)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.

      (1)  Úř. věst. C 270, 25.7.2016.


title: Věc C-47/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberlandesgericht Wien (Rakousko) dne 26. ledna 2018 – Skarb Pánstwa Rzeczpospolitej Polskiej – Generalny Dyrektor Dróg Krajowych i Autostrad v. Stephan Riel, jakožto insolvenční správce v insolvenčním řízení ohledně majetku společnosti Alpine Bau GmbH

text:
               23.4.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 142/29

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberlandesgericht Wien (Rakousko) dne 26. ledna 2018 – Skarb Pánstwa Rzeczpospolitej Polskiej – Generalny Dyrektor Dróg Krajowych i Autostrad v. Stephan Riel, jakožto insolvenční správce v insolvenčním řízení ohledně majetku společnosti Alpine Bau GmbH
   (Věc C-47/18)
   (2018/C 142/39)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Oberlandesgericht Wien

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Skarb Pánstwa Rzeczpospolitej Polskiej – Generalny Dyrektor Dróg Krajowych i Autostrad

      Žalovaný: Stephan Riel, jakožto insolvenční správce v insolvenčním řízení ohledně majetku společnosti Alpine Bau GmbH

      Předběžné otázky

      Otázka 1

   Má se čl. 1 odst. 2 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1215/2012 ze dne 12. prosince 2012 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (1) vykládat v tom smyslu, že se žaloba na určení pohledávky podle rakouského práva (Prüfungsklage) týká insolvenčního řízení ve smyslu čl. 1 odst. 2 písm. b) tohoto nařízení, a tudíž je vyloučena jeho z věcné působnosti?

      Otázka 2a (jen v případě kladné odpovědi na otázku 1):

   Má se čl. 29 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1215/2012 ze dne 12. prosince 2012 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech analogicky použít na řízení o žalobách, jež vyplývají přímo z úpadkového řízení a úzce s ním souvisejí, které spadají do působnosti unijního nařízení o úpadkovém řízení?

      Otázka 2b (jen v případě záporné odpovědi na otázku 1 nebo kladné odpovědi na otázku 2a):

   Má se čl. 29 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1215/2012 ze dne 12. prosince 2012 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech vykládat v tom smyslu, že se žaloba ohledně téhož nároku považuje za žalobu mezi týmiž stranami, pokud věřitel – žalobkyně -, který v rakouském hlavním úpadkovém řízení i v polském vedlejším úpadkovém řízení přihlásil (v podstatě) totožnou pohledávku, která byla příslušnými správci (z převážné části) popřena, podá nejprve v Polsku proti tamějšímu insolvenčnímu správci ve vedlejším úpadkovém řízení a následně v Rakousku proti insolvenčnímu správci v hlavním úpadkovém řízení – žalovanému – žaloby na určení existence insolvenčních pohledávek v určité výši?

      Otázka 3a:

   Má se článek 41 nařízení Rady (ES) č. 1346/2000 ze dne 29. května 2000 o úpadkovém řízení (2) vykládat v tom smyslu, že je požadavek sdělit „povahu pohledávky, den jejího vzniku a její výši“ splněn tím, že věřitel se sídlem v jiném členském státě, než je stát, v němž bylo zahájeno řízení, – žalobkyně – v přihlášce pohledávky v hlavním úpadkovém řízení – jako v tomto případě –

               a)

               pohledávku vymezí pouze uvedením její konkrétní výše, ale bez uvedení dne jejího vzniku (např. jako „pohledávka subdodavatele JSV Sławomira Kubici za provedení silničních prací“);

               b)

               sice v přihlášce samé nesdělí den vzniku pohledávky, ale den vzniku se dá zjistit z příloh přihlášky (např. na základě data uvedeného na přiložené faktuře)?

      Otázka 3b:

   Má se článek 41 nařízení Rady (ES) č. 1346/2000 ze dne 29. května 2000 o úpadkovém řízení vykládat v tom smyslu, že toto ustanovení nevylučuje použití vnitrostátních ustanovení, která jsou pro věřitele se sídlem v jiném členském státě než ve státě, v němž bylo úpadkové řízení zahájeno, v konkrétním případě výhodnější – třeba s ohledem na požadavek sdělit datum vzniku?

      (1)  Úř. věst. 2012, L 351, s. 1.

      (2)  Úř. věst. 2000, L 160, s. 1; Zvl. vyd. 19/01, s. 191.


title: Věc T-93/18: Žaloba podaná dne 19. února 2018 – Mezinárodní bruslařská unie v. Komise

text:
               23.4.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 142/55

         Žaloba podaná dne 19. února 2018 – Mezinárodní bruslařská unie v. Komise
   (Věc T-93/18)
   (2018/C 142/72)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Mezinárodní bruslařská unie (Lausanne, Švýcarsko) (zástupce: J.-F. Bellis, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise ze dne 8. prosince 2017 ve věci AT.40208 – Podmínky Mezinárodní bruslařské unie pro účast v soutěžích, a

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně osm žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vychází z podstatného rozporu v odůvodnění rozhodnutí Komise.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z toho, že předmětem pravidel žalobkyně nebylo omezení hospodářské soutěže.

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází z toho, že účinkem pravidel žalobkyně nebylo omezení hospodářské soutěže.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z toho, že rozhodnutí žalobkyně o neschválení sportovní události 2014 Dubai Icederby nespadá do působnosti článku 101 SFEU, neboť uvedené rozhodnutí sleduje legitimní cíl odpovídající etickému kodexu žalobkyně, který zakazuje veškeré formy podpory sázek.

               5.

               Pátý žalobní důvod vychází z toho, že rozhodnutí žalobkyně o neschválení sportovní události 2014 Dubai Icederby každopádně nespadá do územní působnosti článku 101 SFEU.

               6.

               Šestý žalobní důvod vychází z toho, že tvrzení, podle něhož pravidla Mezinárodní sportovní arbitráže podporují tvrzená omezení, je neopodstatněné.

               7.

               Sedmý žalobní důvod vychází z toho, že Komise tím, že uložila žalobkyni nápravná opatření, která nemají jakýkoliv vztah ke konstatovanému protiprávnímu jednání, překročila své pravomoci.

               8.

               Osmý žalobní důvod vychází z toho, že uložení pokut nemělo jakýkoliv právní základ.


title: Věc T-95/18: Žaloba podaná dne 12. února 2018 – Gollnisch v. Parlament

text:
               23.4.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 142/55

         Žaloba podaná dne 12. února 2018 – Gollnisch v. Parlament
   (Věc T-95/18)
   (2018/C 142/73)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Bruno Gollnisch (Villiers-le-Mahieu, Francie) (zástupce: B. Bonnefoy-Claudet, advokát)

      Žalovaný: Evropský parlament

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí předsednictva Evropského parlamentu ze dne 23. října 2017 č. PE 610.437/BUR/Decision, oznámené dopisem předsedy Evropského parlamentu ze dne 1. prosince 2017 č. D 318700, kterým byla zamítnuta stížnost B. Gollnische v rámci odvolání proti rozhodnutí kvestorů, která směřovala proti rozhodnutí generálního tajemníka;

               —

               zrušil rovněž rozhodnutí generálního tajemníka Evropského parlamentu ze dne 1. července 2016, oznámené dne 6. července 2016, podle kterého „byla p. Brunu Gollnischovi neoprávněně vyplacena částka 275 984,23 eur“ a kterým bylo schvalující osobě a účetnímu tohoto orgánu nařízeno zajistit vrácení této částky;

               —

               zrušil rovněž oznámení a opatření k výkonu shora uvedeného rozhodnutí obsažená v dopise generálního ředitele pro finance ze dne 6. července 2016 č. D 201920;

               —

               zrušil rovněž výzvu k úhradě č. 2016-914 podepsanou týmž generálním ředitelem pro finance dne 5. července 2016;

               —

               přiznal žalobci částku 50 000 eur jako náhradu za nemajetkovou újmu vyplývající současně z nepodložených obvinění vyslovených před uzavřením šetření, z porušení jeho dobrého jména, z velmi výrazného narušení jeho osobního a politického života v důsledku napadeného rozhodnutí a z velkého objemu práce, kterou musel na tato řízení vynaložit;

               —

               přiznal mu také částku 28 000 eur z titulu výdajů na odměnu jeho právních poradců, na přípravu této žaloby, na kopírování a na podání této žaloby a příloh;

               —

               uložil Evropskému parlamentu náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce dva žalobní důvody namířené konkrétně proti rozhodnutí předsednictva.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z několika případů porušení podstatných náležitostí, kterých se měl žalovaný dopustit při přijímání napadeného rozhodnutí. Podle žalobce porušuje řízení, jež vedlo k přijetí napadeného rozhodnutí, právo žalobce na projednání jeho věci nestranným orgánem. Žalovaný měl rovněž porušit jeho právo na obhajobu. Napadené rozhodnutí je podle něj dále založeno na nepřesném prohlášení zástupce kvestorů a jeho odůvodnění je nedostatečné, neboť v něm nebylo zodpovězeno několik výtek uplatněných žalobcem.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející ze zkreslení skutkového stavu, na jehož základě bylo napadené rozhodnutí přijato.

         Žalobce též předkládá žalobní důvody, které uplatnil vůči rozhodnutí generálního tajemníka napadenému před předsednictvem Parlamentu, neboť předsednictvo ponechalo napadené rozhodnutí v platnosti, aniž řádně zohlednilo argumenty předložené žalobcem.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z procesních vad, jež vedly k přijetí napadeného rozhodnutí generálního tajemníka, souvisejících s nedostatkem pravomoci generálního tajemníka, s porušením práva na obhajobu, s obrácením důkazního břemene, s nedostatečným odůvodněním a s porušením zásad právní jistoty a legitimního očekávání.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení občanských práv parlamentních asistentů, z diskriminace žalobce, ze zneužití pravomoci, z porušení nezávislosti poslanců a z narušení úlohy místních parlamentních asistentů, jakož i z porušení zásady proporcionality.


title: Věc T-104/18: Žaloba podaná dne 22. února 2018 – Fundación Tecnalia Research & Innovation v. REA

text:
               23.4.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 142/57

         Žaloba podaná dne 22. února 2018 – Fundación Tecnalia Research & Innovation v. REA
   (Věc T-104/18)
   (2018/C 142/74)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Fundación Tecnalia Research & Innovation (Donostia-San Sebastián, Španělsko) (zástupci: P. Palacios Pesquera a M. Rius Coma, advokáti)

      Žalovaná: Výkonná agentura pro výzkum (REA)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               prohlásil tuto žalobu a v ní obsažené žalobní návrhy za přípustné;

               —

               vyhověl žalobním návrhům předloženým v této žalobě a v důsledku toho zrušil napadené rozhodnutí a určil, že není důvodné vracet částky odpovídající úkolům plněným nadací TECNALIA;

               —

               uložil REA náhradu nákladů tohoto řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Tato žaloba směřuje proti rozhodnutí ve věci týkající se sporu o zpětné vymáhání finančních částek z grantové dohody k projektu FP7-SME-2013-605879-FOODWATCH. Rozhodnutí vypovědět grantovou dohodu k projektu FoodWatch se opírá o údajné opomenutí informovat žalovanou o existenci projektu BreadGuard, který podle názoru REA vykazuje výraznou podobnost s projektem FoodWatch co do cílů, metodiky práce a co do očekávaných výsledků.
   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod, vycházející z nedostatku odůvodnění napadeného rozhodnutí, neboť nebyly zohledněny skutečnosti svědčící ve prospěch žalobkyně, které nadace TECNALIA předložila v průběhu šetření.

               2.

               Druhý žalobní důvod, vycházející z porušení přílohy II grantové dohody k projektu FoodWatch, neboť žalovaná nesdělila totožnost nezávislých odborníků, již vypracovali znalecké posudky o skutečnostech, na kterých je založeno napadené rozhodnutí, což nadaci TECNALIA znemožnilo navrhnout jejich vyloučení.

               3.

               Třetí žalobní důvod, vycházející z porušení zásady zavinění, neboť žalovaná nezohlednila míru účasti nadace TECNALIA na páchání vytýkaných skutků.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod, vycházející z porušení zásady trestnosti, neboť projekty byly provedeny správně a TECNALIA se nedopustila žádného porušení nebo nesplnění závazků, jež na sebe převzala.

               5.

               Pátý žalobní důvod, vycházející z porušení zásady proporcionality, neboť nebyla zohledněna míra zavinění jednotlivých subjektů, jež se účastnily vytýkaného jednání.


title: Věc C-558/16: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 1. března 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Kammergericht Berlin – Německo) – řízení zahájené Doris Margret Lisette Mahnkopf „Řízení o předběžné otázce — Prostor svobody, bezpečnosti a práva — Nařízení (EU) č. 650/2012 — Dědění a evropské dědické osvědčení — Oblast působnosti — Možnost uvést podíl pozůstalého manžela v evropském dědickém osvědčení“

text:
               23.4.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 142/9

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 1. března 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Kammergericht Berlin – Německo) – řízení zahájené Doris Margret Lisette Mahnkopf
   (Věc C-558/16) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Prostor svobody, bezpečnosti a práva - Nařízení (EU) č. 650/2012 - Dědění a evropské dědické osvědčení - Oblast působnosti - Možnost uvést podíl pozůstalého manžela v evropském dědickém osvědčení“)
   (2018/C 142/12)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Kammergericht Berlin

      Účastníci původního řízení

   Doris Margret Lisette Mahnkopf

      za přítomnosti: Svena Mahnkopfa

      Výrok

   Článek 1 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 650/2012 ze dne 4. července 2012 o příslušnosti, rozhodném právu, uznávání a výkonu rozhodnutí a přijímání a výkonu veřejných listin v dědických věcech a o vytvoření evropského dědického osvědčení musí být vykládán v tom smyslu, že do oblasti působnosti tohoto nařízení spadá takové vnitrostátní ustanovení, jako je ustanovení dotčené ve věci v původním řízení, podle kterého se v případě smrti jednoho z manželů majetek nabytý během manželství paušálně vyrovná tím, že se zvýší zákonný dědický podíl pozůstalého manžela.

      (1)  Úř. věst. C 30, 30.1.2017.


title: Věc T-6/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 7. března 2018 – Equivalenza Manufactory v. EUIPO – ITM Entreprises (BLACK LABEL BY EQUIVALENZA) „Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie BLACK LABEL BY EQUIVALENZA — Starší mezinárodní obrazová ochranná známka LABELL — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Podobnost znaků — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001]“

text:
               23.4.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 142/48

         Rozsudek Tribunálu ze dne 7. března 2018 – Equivalenza Manufactory v. EUIPO – ITM Entreprises (BLACK LABEL BY EQUIVALENZA)
   (Věc T-6/17) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie BLACK LABEL BY EQUIVALENZA - Starší mezinárodní obrazová ochranná známka LABELL - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Podobnost znaků - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001]“)
   (2018/C 142/64)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Equivalenza Manufactory, SL (Barcelona, Španělsko) (zástupci: G. Macías Bonilla, G. Marín Raigal a E. Armero Lavie, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: J. Crespo Carrillo a M. del Mar Baldares, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: ITM Entreprises SAS (Paříž, Francie)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 11. října 2016 (věc R 690/2016-2), týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi ITM Entreprises a Equivalenza Manufactory.

      Výrok

               1.

               Rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 11. října 2016 (věc R 690/2016-2) se zrušuje.

               2.

               EUIPO ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností Equivalenza Manufactory, SL v řízení před Tribunálem.

      (1)  Úř. věst. C 63, 27.2.2017.


title: Věc C-89/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Østre Landsret (Dánsko) dne 8. února 2018 – A v. Udlændinge- og Integrationsministeriet

text:
               23.4.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 142/33

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Østre Landsret (Dánsko) dne 8. února 2018 – A v. Udlændinge- og Integrationsministeriet
   (Věc C-89/18)
   (2018/C 142/44)
   Jednací jazyk: dánština

      Předkládající soud

   Østre Landsret

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: A

      Žalovaný: Udlændinge- og Integrationsministeriet

      Předběžné otázky

               1)

               V případě, kdy byla zavedena „nová omezení“ pro sloučení rodin mezi manžely, která přímo porušují doložku „standstill“ v článku 13 rozhodnutí č. 1/80 (rozhodnutí Rady přidružení č. 1/80 ze dne 19. září 1980 o vývoji přidružení vztahující se k Dohodě zakládající přidružení mezi Evropským hospodářským společenstvím a Tureckem ze dne 12. září 1963 uzavřené mezi Evropským hospodářským společenstvím a Tureckem), a taková omezení jsou odůvodněna na základě posouzení „úspěšné integrace“ uznané Soudním dvorem EU v jeho rozsudku ze dne 12. dubna 2016 ve věci C-561/14 (1), Genc, viz také rozsudek ze dne 10. července 2014 ve věci C-138/13 (2), Dogan, EU:C:2014:2066, může být taková právní norma, jako je § 9 odst. 7 Udlændingeloven (dánský zákon o cizincích) – který mimo jiné obecně podmiňuje sloučení rodiny osoby, která je státním příslušníkem třetího státu a má povolení k pobytu v Dánsku, s manželem této osoby tím, že vazba tohoto páru k Dánsku je větší než k Turecku – považována za „odůvodněnou naléhavým důvodem obecného zájmu, která může zajistit dosažení sledovaného legitimního cíle a nepřekračuje meze toho, co je nezbytné k jeho dosažení“?

               2)

               V případě kladné odpovědi na první otázku s tím důsledkem, že požadavek na vazbu ke státu se obecně považuje za vhodný ke splnění integračního cíle, lze za současného respektování podmínek pro omezení a požadavku na proporcionalitu:

                           i)

                           používat praxi, podle které v případě, že manžel s povolením k pobytu v členském státě (referenční osoba) poprvé přišel do Dánska ve věku 12-13 let nebo později, je při posouzení vazby referenční osoby na členský stát přikládána zásadní váha tomu: zda tato osoba měla buď dlouhodobý zákonem povolený pobyt v délce přibližně 12 let v členském státě, anebo měla pobyt a stálé zaměstnání v členském státě nesoucí s sebou vysokou míru kontaktu a komunikace s kolegy či zákazníky v jazyce tohoto členského státu bez většího přerušení po dobu nejméně čtyř až pěti let, nebo měla pobyt a stálé zaměstnání bez vysoké míry kontaktu a komunikace s kolegy či zákazníky v jazyce tohoto členského státu a bez většího přerušení po dobu nejméně sedmi až osmi let;

                           ii)

                           používat praxi, podle které faktorem svědčícím o nesplnění požadavku na vazbu ke státu bude situace, kdy referenční osoba měla silný vztah k domovské zemi, který udržovala častými a dlouhodobými návštěvami domovské země, přičemž krátkodobé dovolené nebo vzdělávací pobyty nebrání udělení povolení k pobytu;

                           iii)

                           používat praxi, podle které významným faktorem svědčícím o nesplnění požadavku na vazbu ke státu bude situace, kdy jde o osobu „ženatou/vdanou, rozvedenou a znovu ženatou/vdanou“?

      (1)  Rozsudek ze dne 12. dubna2016, ECLI:EU:C:2016:247.

      (2)  Rozsudek ze dne 10. července 2014, ECLI:EU:C:2014:2066.


title: Věc C-3/17: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 28. února 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Maďarsko) – Sporting Odds Limited v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Központi Irányítása „Řízení o předběžné otázce — Volný pohyb služeb — Článek 56 SFEU — Článek 4 odst. 3 SEU — Listina základních práv Evropské unie — Omezení — Hazardní hry — Vnitrostátní právní úprava — Provozování některých forem hazardních her státem — Výhradní právo — Systém koncesí pro jiné druhy hazardních her — Požadavek povolení — Správní sankce“

text:
               23.4.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 142/11

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 28. února 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Maďarsko) – Sporting Odds Limited v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Központi Irányítása
   (Věc C-3/17) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Volný pohyb služeb - Článek 56 SFEU - Článek 4 odst. 3 SEU - Listina základních práv Evropské unie - Omezení - Hazardní hry - Vnitrostátní právní úprava - Provozování některých forem hazardních her státem - Výhradní právo - Systém koncesí pro jiné druhy hazardních her - Požadavek povolení - Správní sankce“)
   (2018/C 142/15)
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Sporting Odds Limited

      Žalovaný: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Központi Irányítása

      Výrok

               1)

               Článek 56 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že v zásadě nebrání duálnímu systému organizace trhu hazardních her, na němž některé druhy těchto her spadají do systému státního monopolu, zatímco jiné spadají do systému koncesí a povolení pro provozování hazardních her, pokud předkládající soud shledá, že právní úprava omezující volný pohyb služeb skutečně sleduje soudržným a systematickým způsobem cíle dovolávané dotčeným členským státem.

               2)

               Článek 56 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní normě, jako je norma dotčená ve věci v původním řízení, podle níž je udělení povolení pro provozování on-line hazardních her vyhrazeno výhradně hospodářským subjektům provozujícím hazardní hry, které mají koncesi na hernu nacházející se na vnitrostátním území, vzhledem k tomu, že tato právní norma nepředstavuje nezbytný předpoklad pro dosažení sledovaných cílů a že existují méně omezující opatření k dosažení takových cílů.

               3)

               Článek 56 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že brání takovým vnitrostátním právním předpisům, jako jsou předpisy dotčené ve věci v původním řízení, které zavádějí režim koncesí a povolení k provozování on-line hazardních her, pokud obsahují diskriminační pravidla vůči hospodářským subjektům usazeným v jiných členských státech nebo v případě, že stanoví nediskriminační pravidla, která se však uplatňují netransparentně nebo jsou prováděna způsobem, který brání nebo ztěžuje podání nabídky některým zájemcům usazeným v jiných členských státech.

               4)

               Článek 56 SFEU a čl. 4 odst. 3 SEU ve spojení s články 47 a 48 Listiny základních práv Evropské unie musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání takovým vnitrostátním právním předpisům, jako jsou předpisy dotčené ve věci v původním řízení, které nestanoví, aby byla z moci úřední přezkoumána přiměřenost opatření omezujících volný pohyb služeb ve smyslu článku 56 SFEU, a kladou důkazní břemeno na účastníky řízení.

               5)

               Článek 56 SFEU ve spojení s články 47 a 48 Listiny základních práv Evropské unie musí vykládán v tom smyslu, že je na členském státu, který zavedl omezující právní úpravu, aby poskytl důkazy, které směřují k prokázání cílů, jež umožňují ospravedlnit překážku některé ze základních svobod zaručených Smlouvou o FEU a její přiměřenosti, jinak musí mít vnitrostátní soud možnost vyvodit všechny důsledky, které z takového neposkytnutí důkazů vyplývají.

               6)

               Článek 56 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že nelze konstatovat, že členský stát nesplnil povinnost odůvodnit omezující opatření z důvodu, že nepředložil analýzu účinků uvedeného opatření ke dni zavedení tohoto opatření do vnitrostátních právních předpisů, nebo ke dni přezkumu takového opatření vnitrostátním soudem.

               7)

               Článek 56 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že brání takové sankci, jako je sankce dotčená ve věci v původním řízení, která byla uložena za porušování vnitrostátní právní úpravy, která zavádí režim koncesí a povolení k provozování hazardních her, v případě, že se taková vnitrostátní právní úprava ukáže být v rozporu s tímto článkem.

      (1)  Úř. věst. C 112, 10.4.2017.


title: Věc T-126/18: Žaloba podaná dne 27. února 2018 – Van Haren Schoenen v. Komise

text:
               23.4.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 142/65

         Žaloba podaná dne 27. února 2018 – Van Haren Schoenen v. Komise
   (Věc T-126/18)
   (2018/C 142/83)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Van Haren Schoenen BV (Waalwijk, Nizozemsko) (zástupci: S. De Knop, B. Natens, A. Willems a M. Meulenbelt, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               prohlásil žalobu za přípustnou;

               —

               prohlásil prováděcí nařízení Komise (EU) 2017/2232 ze dne 4. prosince 2017, kterým se opětovně ukládá konečné antidumpingové clo na dovoz některé obuvi se svrškem z usně pocházející z Čínské lidové republiky a Vietnamu a vyráběné některými vyvážejícími výrobci v Čínské lidové republice a Vietnamu, s konečnou platností vybírá uložené prozatímní clo a kterým se provádí rozsudek Soudního dvora ve spojených věcech C-659/13 a C-34/14 za neplatné a

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z porušení čl. 5 odst. 1 a 2 SEU, jelikož pro napadené nařízení neexistuje právní základ. Podpůrně žalobkyně uplatňuje porušení zásady institucionální rovnováhy ve smyslu čl. 13 odst. 2 SEU.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení článku 266 SFEU, jelikož nebyla přijata opatření nezbytná k provedení rozsudku ze dne 4. února 2016, C & J Clark International (C-659/13 a C-34/14, EU:C:2016:74).

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z porušení čl. 1 odst. 1 a čl. 10 odst. 1 nařízení (EU) 2016/1036 (1) a zásady právní jistoty zavedením antidumpingových cel na zboží, které bylo propuštěno do volného oběhu.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení článku 21 nařízení (EU) 2016/1036, jelikož antidumpingová cla byla zavedena bez nového posouzení unijního zájmu. Podle žalobkyně bylo zjevně nesprávné rozhodnout, že zavedení antidumpingových cel bylo v zájmu Unie.

               5.

               Pátý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 5 odst. 1 a 4 SEU, jelikož byl přijat právní akt, který jde nad rámec toho, co je nezbytné k dosažení jeho cíle.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/1036 ze dne 8. června 2016 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropské unie (Úř. věst. 2016, L 176, s. 21).


title: Věc T-139/18: Žaloba podaná dne 21. února 2018 – Avio v. Komise

text:
               23.4.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 142/68

         Žaloba podaná dne 21. února 2018 – Avio v. Komise
   (Věc T-139/18)
   (2018/C 142/87)
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Avio SpA (Řím, Itálie) (zástupci: G. Roberti, G. Bellitti a I. Perego, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               ve věci samé zrušil rozhodnutí Komise ze dne 20. července 2016 C(2016) 4621 final týkající se povolení ve smyslu čl. 8 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 139/2004 ze dne 20. ledna 2004 o kontrole spojování podniků (Věc M.7724 – ASL/Arianespace);

               —

               v rámci dokazování nařídil Komisi, aby podle článků 88, 89 a čl. 91 písm. b) jednacího řádu založila do spisu dokumenty uvedené v oddíle III této žaloby;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Tato žaloba je podána proti rozhodnutí Komise ze dne 20. července 2016 C(2016) 4621 final týkající se povolení ve smyslu čl. 8 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 139/2004 ze dne 20. ledna 2004 o kontrole spojování podniků (Věc M.7724 – ASL/Arianespace), zveřejněnému v nedůvěrném znění dne 11. prosince 2017.
   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející ze zjevně nesprávného posouzení, nedostatečného šetření a nedostatečného odůvodnění Komise z důvodu, že řádně neanalyzovala riziko uzavření trhu odpalovacích zařízení provozovaných Arianespace, především s ohledem na kapacitu, pobídky a protisoutěžní účinky.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející ze zjevně nesprávného posouzení Komise z důvodu, že nepožadovala závazky ve vztahu k trhu odpalovacích zařízení provozovaných Arianespace, především s ohledem na rizika pro hospodářskou soutěž spojená se střetem zájmů v Arianespace a na riziko výměny citlivých informací mezi Arianespace a ASL.


title: Věc T-124/17: Usnesení Tribunálu ze dne 5. března 2018 – Estamede v. ECB „Mimosmluvní odpovědnost — Hospodářská a měnová politika — ECB — Restrukturalizace řeckého veřejného dluhu — Zahrnutí řecké veřejnoprávní instituce spravující důchodové fondy inženýrů a podnikatelů v oblasti veřejných prací — Neexistence vlastního zájmu nebo postoupení práva na náhradu — Nedodržení formálních náležitostí — Zjevná nepřípustnost“

text:
               30.4.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 152/35

         Usnesení Tribunálu ze dne 5. března 2018 – Estamede v. ECB
   (Věc T-124/17) (1)

   („Mimosmluvní odpovědnost - Hospodářská a měnová politika - ECB - Restrukturalizace řeckého veřejného dluhu - Zahrnutí řecké veřejnoprávní instituce spravující důchodové fondy inženýrů a podnikatelů v oblasti veřejných prací - Neexistence vlastního zájmu nebo postoupení práva na náhradu - Nedodržení formálních náležitostí - Zjevná nepřípustnost“)
   (2018/C 152/44)
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Enosi Syntaxiouchon Tameiou Asfaliseon Michanikon kai Ergolipton Dimosion Ergon (Estamede) (Atény, Řecko) (zástupce: Miliarakis Petros, advokát)

      Žalovaná: Evropská centrální banka (zástupci: A. Koutsoukou a K. Laurinavičius, zmocněnci, ve spolupráci s H.-G. Kamannem, advokátem)

      Předmět věci

   Návrh na základě článku 268 SFEU znějící na náhradu újmy, kterou údajně utrpěla Eniaios Foreas Koinonikis Asfalisis (EFKA) a konkrétněji její odborné oddělení inženýrů a podnikatelů v oblasti veřejných prací, Tameio Syntaxeon Michanikon kai Ergolipton Dimosion Ergon (TSMEDE) (Tomeis Michanikon Ergolipton Dimosion Ergon), jakož i její členové ve starobním důchodu zejména z důvodu přijetí rozhodnutí Evropské centrální banky 2012/153/EU ze dne 5. března 2012 o způsobilosti obchodovatelných dluhových nástrojů vydaných nebo plně zaručených řeckou vládou v kontextu nabídky Řecké republiky na výměnu dluhových nástrojů (Úř. věst. 2012, L 77, s. 19), jakož i jiných opatření ECB v souvislosti s restrukturalizací řeckého veřejného dluhu.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá jako zjevně nepřípustná.

               2)

               Enosi Syntaxiouchon Tameiou Asfaliseon Michanikon kai Ergolipton Dimosion Ergon (Estamede) se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 151, 15.5.2017.


title: Věc T-196/17: Usnesení Tribunálu ze dne 9. března 2018 – Naftogaz of Ukraine v. Komise „Žaloba na neplatnost — Vnitřní trh se zemním plynem — Směrnice 2009/73/ES — Rozhodnutí Komise o změně podmínek pro vynětí pravidel provozování plynovodu OPAL týkajících se přístupu třetích osob a regulace sazeb z působnosti unijních předpisů — Neexistence bezprostředního dotčení — Nepřípustnost“

text:
               30.4.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 152/36

         Usnesení Tribunálu ze dne 9. března 2018 – Naftogaz of Ukraine v. Komise
   (Věc T-196/17) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Vnitřní trh se zemním plynem - Směrnice 2009/73/ES - Rozhodnutí Komise o změně podmínek pro vynětí pravidel provozování plynovodu OPAL týkajících se přístupu třetích osob a regulace sazeb z působnosti unijních předpisů - Neexistence bezprostředního dotčení - Nepřípustnost“)
   (2018/C 152/45)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: NJSC Naftogaz of Ukraine (Kyjev, Ukrajina) (zástupci: D. Mjaaland, A. Haga, M. Krakowiak a P. Grzejszczak, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: Y. G. Marinova, O. Beynet a K. Herrmann, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na základě článku 263 SFEU znějící na zrušení rozhodnutí Komise C(2016) 6950 ze dne 28. října 2016 o přezkumu výjimky pro plynovod OPAL z povinnosti uplatnit zásadu přístupu třetích osob a úpravy tarifů povolené na základě směrnice 2003/55/ES.

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               O návrzích na vstup vedlejších účastníků do řízení již není namístě rozhodovat.

               3)

               Společnost NJSC Naftogaz of Ukraine ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

               4)

               Společnost Naftogaz of Ukraine, Komise, společnosti OPAL Gastransport GmbH & Co. KG, Gazprom Eksport LLC a Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo S.A. ponesou vlastní náklady řízení související s návrhy na vstup vedlejšího účastníka do řízení.

      (1)  Úř. věst. C 151, 15.5.2017.


title: Věc C-8/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Vilniaus apygardos teismas (Litva) dne 3. ledna 2018 – TE, UD, YB, ZC v. Luminor Bank AB

text:
               30.4.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 152/2

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Vilniaus apygardos teismas (Litva) dne 3. ledna 2018 – TE, UD, YB, ZC v. Luminor Bank AB
   (Věc C-8/18)
   (2018/C 152/03)
   Jednací jazyk: litevština

      Předkládající soud

   Vilniaus apygardos teismas

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: TE, UD, YB, ZC

      Žalovaná: Luminor Bank AB

      Předběžné otázky

               1)

               Je nutné fyzickou osobu, která před 1. listopadem 2007, datem uvedeným v článku 70 směrnice 2004/39/ES (1), nabyla derivátový finanční nástroj od banky za použití finančních prostředků vypůjčených od této banky na základě zajištění poskytnutého ve prospěch této banky, považovat za spotřebitele podle unijního práva s ohledem na skutečnost, že čl. 3 odst. 3 písm. d) směrnice 2011/83/EU (2) o právech spotřebitelů stanoví, že tato směrnice se nevztahuje na smlouvy „týkající se finančních služeb“?

               2)

               Je nutné fyzickou osobu, která před 1. listopadem 2007, datem uvedeným v článku 70 směrnice 2004/39/ES, nabyla derivátový finanční nástroj od banky za použití finančních prostředků vypůjčených od této banky na základě zajištění poskytnutého ve prospěch této banky, považovat za neprofesionálního zákazníka a drobného investora v oblasti finančních nástrojů podle unijního práva, a pokud tomu tak je, je nutné v projednávané věci použít ustanovení unijního práva, která stanoví povinnosti poskytovat informovat spotřebitele a zákaz konfliktu zájmů v případě, kdy banka nabízí a prodává finanční nástroje, jako jsou ustanovení směrnic 2003/6 (3), 2003/71/ES (4), 2001/34/ES (5), nařízení (ES) č. 809/2004 (6), směrnice MiFID II (7) a další pravidla unijního práva na ochranu práv spotřebitelů v oblasti finančních služeb?

               3)

               Je nutné vykládat směrnici Evropského parlamentu a Rady 2003/6/ES ze dne 28. ledna 2003 o obchodování zasvěcených osob a manipulaci s trhem (zneužívání trhu) v tom smyslu, že neoznámení skutečnosti, že poskytovatel finančního nástroje není oprávněn poskytovat danou finanční službu, nezveřejnění základních informací v prospektu a v dodatku prospektu, jakož i potenciální konflikt zájmů na straně poskytovatele finančního nástroje může mít v průběhu uzavírání smlouvy týkající se finančního nástroje přímý dopad (v určitém směru) na cenu dotčeného finančního nástroje a že druhá smluvní strana má tak právo požadovat zrušení takových smluv nebo jejich změnu, nebo náhradu vzniklých ztrát?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/39/ES ze dne 21. dubna 2004 o trzích finančních nástrojů, o změně směrnice Rady 85/611/EHS a 93/6/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/12/ES a o zrušení směrnice Rady 93/22/EHS (Úř. věst. 2004, L 145, s. 1; Zvl. vyd. 06/07, s. 263).

      (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/83/EU ze dne 25. října 2011 o právech spotřebitelů, kterou se mění směrnice Rady 93/13/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/44/ES a zrušuje směrnice Rady 85/577/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/7/ES (Úř. věst. 2011, L 304, s. 64).

      (3)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/6/ES ze dne 28. ledna 2003 o obchodování zasvěcených osob a manipulaci s trhem (zneužívání trhu) (Úř. věst. 2003, L 96, s. 16; Zvl. vyd. 06/04, s. 367).

      (4)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/71/ES ze dne 4. listopadu 2003 o prospektu, který má být zveřejněn při veřejné nabídce nebo přijetí cenných papírů k obchodování, a o změně směrnice 2001/34/ES (Úř. věst. 2003, L 345, s. 64; Zvl. vyd. 06/06, s. 356).

      (5)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/34/ES ze dne 28. května 2001 o přijetí cenných papírů ke kotování na burze cenných papírů a o informacích, které k nim mají být zveřejněny (Úř. věst. 2001, L 184, s. 1; Zvl. vyd. 06/04, s. 24).

      (6)  Nařízení Komise (ES) č. 809/2004 ze dne 29. dubna 2004, kterým se provádí směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/71/ES, pokud jde o údaje obsažené v prospektech, úpravu prospektů, uvádění údajů ve formě odkazu, zveřejňování prospektů a šíření inzerátů (Úř. věst. 2004, L 149, s. 1; Zvl. vyd. 06/07, s. 307).

      (7)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/65/EU ze dne 15. května 2014 o trzích finančních nástrojů a o změně směrnic 2002/92/ES a 2011/61/EU (Úř. věst. 2014, L 173, s. 349).