title: Věc T-352/06: Rozsudek Tribunálu ze dne 27. září 2012 — Dura Vermeer Infra v. Komise ( „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Nizozemský trh se silničním bitumenem — Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES — Přičitatelnost protiprávního jednání — Právo na obhajobu“ )

text:
               17.11.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 355/15

         Rozsudek Tribunálu ze dne 27. září 2012 — Dura Vermeer Infra v. Komise
   (Věc T-352/06) (1)

   (Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Nizozemský trh se silničním bitumenem - Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES - Přičitatelnost protiprávního jednání - Právo na obhajobu)
   2012/C 355/28
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Dura Vermeer Infra BV (Hoofddorp, Nizozemsko) (zástupce: M. Slotboom, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně A. Bouquet a A. Nijenhuis, zmocněnci, ve spolupráci s F. Wijckmansem, F. Tuytschaeverem a L. Gyselenem, advokáty, poté A. Bouquet, A. Nijenhuis a F. Ronkes Agerbeek, zmocněnci, ve spolupráci s F. Wijckmansem a F. Tuytschaeverem)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C(2006) 4090 final ze dne 13. září 2006 v řízení podle článku 81 [ES] [věc COMP/F/38.456 — Bitumen — (Nizozemsko)] v rozsahu, v němž se týká žalobkyně.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Dura Vermeer Infra NV se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 20, 27.1.2007.


title: Věc T-451/13: Žaloba podaná dne 14. srpna 2013 — Syngenta Crop Protection a další v. Komise

text:
               9.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 325/40

         Žaloba podaná dne 14. srpna 2013 — Syngenta Crop Protection a další v. Komise
   (Věc T-451/13)
   2013/C 325/68
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Syngenta Crop Protection AG (Basilej, Švýcarsko); Syngenta Crop Protection (Brusel, Belgie); Syngenta Bulgaria (Sofie, Bulharsko); Syngenta Czech s.r.o. (Praha, Česká republika); Syngenta Crop Protection A/S (Kodaň, Dánsko); Syngenta France SAS (Saint-Sauveur, Francie); Syngenta Agro GmbH (Maintal, Německo); Syngenta Hellas AEBE — Proïonta Fytoprostasias & Sporoi (Anthoussa Attica, Řecko); Syngenta Növényvédelmi kft (Budapešť, Maďarsko), Syngenta Crop Protection SpA (Miláno, Itálie); Syngenta Crop Protection BV (Roosendaal, Nizozemsko); Syngenta Polska sp. z o.o. (Varšava, Polsko); Syngenta Agro Srl (Bukurešť, Rumunsko); Syngenta Slovakia s.r.o. (Bratislava, Slovensko); Syngenta Agro, SA (Madrid, Španělsko); Syngenta UK Ltd (Cambridge, Spojené království) (zástupci: D. Waelbroeck, advokát, D. Slater, Solicitor, a I. Antypas, advokát)

      Žalované: Evropská Komise a Evropská unie zastupovaná Evropskou komisí

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil prováděcí nařízení Komise (EU) č. 485/13 (dále jen „napadené nařízení“) v plném rozsahu nebo podpůrně zrušil napadené nařízení v rozsahu, v němž ukládá omezení pro thiamethoxam (dále jen „TMX“), osivo ošetřené TMX a přípravky obsahující TMX;

               —

               uložil EU v zastoupení Komise náhradu škody vzniklé žalobkyním v důsledku porušení právních povinností Komise;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně tři žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod spočívá v tom, že napadené nařízení ukládá omezení pro TMX, která nejsou vědecky podložena, a porušuje právo na spravedlivé řízení v rozporu s článkem 4, čl. 12 odst. 2, článkem 21 a 49 a Přílohou II nařízení č. 1107/2009 (1) a zásadou právní jistoty a práva na obhajobu. Posudek Evropského úřadu pro bezpečnost potravin (EFSA) a následně uložená omezení se konkrétně nezakládaly na nových vědeckých důkazech o riziku, nezohlednily značnou část příslušných vědeckých poznatků, obsahují věcné chyby v klíčových parametrech a nejsou založeny na akceptované metodologii pro posuzování rizik. EFSA dále nezjistila, že by bylo ohroženo přežití včelích kolonií nebo že by hrozily subletální účinky, a neuvádí žádné negativní závěry vycházející ze skutečných studií v terénních podmínkách. Postup posuzování a přijímání omezujících opatření byl urychlen do té míry, že nemohlo být řádně provedeno vědecké posouzení a dotčeným osobám nebylo odpovídajícím způsobem umožněno se vyjádřit.

               2)

               Druhý žalobní důvod spočívá v tom, že napadené nařízení ukládá nepřiměřená a diskriminační omezení pro TMX, která vychází z čistě hypotetického rizika, aniž bylo provedeno řádné vědecké posouzení či jakékoli posouzení dopadu, a to v rozporu se zásadou prevence a zásadou proporcionality.

               3)

               Třetí žalobní důvod spočívá v tom, že napadené nařízení bylo přijato v rozporu se zásadou dobré správy a péče na základě neodůvodněného zmocnění uděleného EFSA, a v rámci urychleného postupu, během něhož nebyl dotčeným osobám dán prostor pro vyjádření, nebyly zohledněny relevantní vědecké poznatky a nebylo provedeno posouzení dopadů.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1107/2009 ze dne 21. října 2009 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh a o zrušení směrnic Rady 79/117/EHS a 91/414/EHS (Úř. věst. 2009 L 309, s. 1).


title: Věc T-644/15: Žaloba podaná dne 13. listopadu 2015 – Reuter v. Parlament

text:
               8.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 48/58

         Žaloba podaná dne 13. listopadu 2015 – Reuter v. Parlament
   (Věc T-644/15)
   (2016/C 048/66)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Delphine Reuter (Brusel, Belgie) (zástupkyně: N. Pirc Musar, advokátka)

      Žalovaný: Evropský parlament

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Evropského parlamentu A(2015)8627 C ze dne 14. září 2015, kterým se zamítá potvrzující žádost žalobkyně o zpřístupnění určitých dokumentů s informacemi o cestovních výdajích, denních příspěvcích, příspěvcích na všeobecné výdaje a výdaje na personální politiku členů Evropského parlamentu;

               —

               uložil Parlamentu náhradu nákladů vynaložených žalobkyní podle článků 134 a 100 jednacího řádu Tribunálu včetně nákladů případných vedlejších účastníků řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vychází z porušení čl. 4 odst. 1 písm. b) nařízení 1049/2001 (1) ve spojení s článkem 8 písm. b) nařízení 45/2001 (2), neboť požadované osobní údaje nejsou chráněny právními předpisy Společenství.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z porušení čl. 4 odst. 1 písm. b) nařízení 1049/2001 ve spojení s článkem 8 písm. b) nařízení 45/2001, neboť přístup k požadovaným informacím byl odmítnut, ačkoli byly podmínky pro zpřístupnění splněny.

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází z porušení obecné povinnosti zkoumat každý jednotlivý dokument stanovené v článcích 2 a 4 nařízení 1049/2001 ve spojení s čl. 6 odst. 3 nařízení 1049/2001.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z porušení čl. 4 odst. 6) nařízení 1049/2001, neboť odepření přístupu k části požadovaných dokumentů bylo neodůvodněné.

               5.

               Pátý žalobní důvod vychází z porušení povinnosti uvést odůvodnění podle čl. 7 odst. 1 a čl. 8 odst. 1 nařízení 1049/2001, neboť se Parlament nevyjádřil ke všem argumentům žalobkyně.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, s. 43; Zvl. vyd. 01/03, s. 331).

      (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 ze dne 18. prosince 2000 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů orgány a institucemi Společenství a o volném pohybu těchto údajů (Úř. věst. L 8, s. 1; Zvl. vyd. 13/26, s. 102).


title: Věc T-142/08: Žaloba podaná dne 2. dubna 2008 – Itálie v. Komise a EPSO

text:
               7.6.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 142/35

         Žaloba podaná dne 2. dubna 2008 – Itálie v. Komise a EPSO
   (Věc T-142/08)
   (2008/C 142/64)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Italská republika (zástupce: P. Gentili, avvocato dello Stato)

      Žalovaní: Komise Evropských společenství, Evropský úřad pro výběr personálu
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušení oznámení o všeobecném výběrovém řízení EPSO/AD/116/08 (AD 8) a EPSO/AD/117/08 (AD 11) pro vytvoření rezervy v souvislosti s budoucím přijetím 30 administrativních pracovníků (AD 8) a 20 hlavních administrativních pracovníků (AD 11) v oblasti boje proti podvodům;

               —

               zrušení oznámení o všeobecném výběrovém řízení EPSO/AST/45/08 (AST 4) pro vytvoření rezervy v souvislosti s budoucím přijetím 30 asistentů (AST 4) v oblasti boje proti podvodům.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou podobné těm, které byly uplatněny ve věci T-117/08, Itálie v. Komise (1).

      (1)  Dosud nezveřejněná v Úředním věstníku.


title: Věc C-34/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de Primera Instancia n° 6 de Alicante (Španělsko) dne 21. ledna 2016 – Manuel González Poyato a Ana Belén Tovar García v. Banco Popular Español S.A.

text:
               18.4.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 136/12

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de Primera Instancia no 6 de Alicante (Španělsko) dne 21. ledna 2016 – Manuel González Poyato a Ana Belén Tovar García v. Banco Popular Español S.A.
   (Věc C-34/16)
   (2016/C 136/17)
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Juzgado de Primera Instancia no 6 de Alicante

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Manuel González Poyato a Ana Belén Tovar García

      Žalovaná: Banco Popular Español S.A.

      Předběžné otázky

               1)

               Je v kontextu úvěrové smlouvy uzavřené mezi podnikatelem a spotřebitelem, která obsahuje předem připravenou klauzuli o omezení poklesu sjednané běžné úrokové sazby (klauzule o minimálním úroku), která nebyla individuálně sjednána, a která byla do předmětné smlouvy začleněna nedostatečně jasným a pro spotřebitele do té míry nesrozumitelným způsobem, že ji soud považuje za zneužívající, slučitelný s čl. 6 odst. 1 směrnice Rady 93/13/EHS o nepřiměřených podmínkách [zneužívajících klauzulích] ve spotřebitelských smlouvách (1) výklad pojmu „nezavazuje spotřebitele“, podle kterého prohlášení zneužívající povahy uvedené klauzule soudem může vést k tomu, že plnění poskytnutá v minulosti spotřebitelem podnikateli v důsledku použití této klauzule nebudou vrácena?

               2)

               V případě, že výše uvedený výklad bude shledán slučitelným s čl. 6 odst. 1 směrnice 93/13/EHS, je výše uvedený výklad týkající se účinků prohlášení zneužívající povahy klauzule, jako je výše uvedená klauzule, slučitelný s pojmem „přiměřené a účinné prostředky zabraňující dalšímu používání nepřiměřených podmínek [zneužívajících klauzulích] ve smlouvách“ obsaženým v čl. 7 odst. 1 směrnice 93/13/EHS?

               3)

               V případě, že výše uvedené výklady nejsou slučitelné s čl. 6 odst. 1 a čl. 7 odst. 1 směrnice 93/13/EHS, je v rozporu s „požadavkem dobré víry“ vložení klauzulí, které definují hlavní předmět smlouvy a jsou formulovány nedostatečně jasným a srozumitelným způsobem, do smlouvy uzavřené mezi podnikatelem a spotřebitelem vždy a v každém případě, nebo má být porušení zásady dobré víry posouzeno ve vztahu k jiným okolnostem? Jaké okolnosti má v posledně uvedeném případě hodnotit vnitrostátní soud, když zjistí přítomnost klauzule definující hlavní předmět smlouvy, jež byla formulována nejasně a nesrozumitelně, aby mohl zásadu dobré víry považovat za neporušenou? A konkrétně, lze mezi takové okolnosti zahrnout existenci vnitrostátních právních či správních předpisů, které v obecné rovině upravují platnost tohoto typu „klauzulí o minimálním úroku“?

               4)

               Je v rámci řízení, jako je probíhající řízení, v němž byla podána individuální žaloba směřující k prohlášení neplatnosti „klauzule o minimálním úroku“ považované za málo transparentní, výklad omezující navrácení částek, které spotřebitel zaplatil podnikateli na základě uvedené klauzule, jež byla soudem prohlášena za zneužívající, který je založen na riziku vážného narušení hospodářského veřejného pořádku, slučitelný s formulací „nezavazuje spotřebitele“ obsaženou v čl. 6 odst. 1 směrnice 93/13/EHS, když rozsudek vydaný soudem nevytváří překážku věci rozsouzené pro ostatní spotřebitele nacházející se ve stejné situaci?

      (1)  Úř. věst. L 95, s. 29; Zvl. vyd. 15/02, s. 288.


title: Věc T-611/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 17. března 2015 – Spa Monopole v. OHIM – South Pacific Management (Manea Spa) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství Manea Spa — Starší slovní ochranné známky Beneluxu a starší obrazová ochranná známka Beneluxu SPA a starší slovní ochranná známka Beneluxu LES THERMES DE SPA — Relativní důvod pro zamítnutí — Článek 8 odst. 1 písm. b) a článek 5 nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               4.5.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 146/34

         Rozsudek Tribunálu ze dne 17. března 2015 – Spa Monopole v. OHIM – South Pacific Management (Manea Spa)
   (Věc T-611/11) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství Manea Spa - Starší slovní ochranné známky Beneluxu a starší obrazová ochranná známka Beneluxu SPA a starší slovní ochranná známka Beneluxu LES THERMES DE SPA - Relativní důvod pro zamítnutí - Článek 8 odst. 1 písm. b) a článek 5 nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2015/C 146/46)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Spa Monopole, compagnie fermière de Spa SA/NV (Spa, Belgie) (zástupci: L. De Brouwer, E. Cornu a. De Gryse, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: South Pacific Management (Papeete, Tahiti, Francie) (zástupci: S. de La Marnierre a E. Landon, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 8. září 2011 (spojené věci R 1176/2010-1 a R 1886/2010-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Spa Monopole, compagnie fermière de Spa SA/NV a South Pacific Management.

      Výrok

               1.

               Rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) OHIM ze dne 8. září 2011 (spojené věci R 1176/2010-1 a R 1886/2010-1) se zrušuje.

               2.

               OHIM a společnost South Pacific Management ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností Spa Monopole, compagnie fermière de Spa SA/NV.

      (1)  Úř. věst. C 32, 4.2.2012.


title: Věc T-173/05: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 13. prosince 2006 – Heus v. Komise ( Úředníci — Připuštění do vnitřního výběrového řízení — Oznámení o výběrovém řízení — Podmínka týkající se let služby — Žaloba na neplatnost — Zásada zákazu diskriminace )

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 331/40

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 13. prosince 2006 – Heus v. Komise
   (Věc T-173/05) (1)

   („Úředníci - Připuštění do vnitřního výběrového řízení - Oznámení o výběrovém řízení - Podmínka týkající se let služby - Žaloba na neplatnost - Zásada zákazu diskriminace“)
   (2006/C 331/88)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Martine Heus (Anderlecht, Belgie) (zástupce: L. Vogel, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: L. Lozano Palacios a K. Herrmann, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení rozhodnutí vyloučit žalobkyni z výběrového řízení COM/PC/04
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Každá z účastnic řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 182, 23.7.2005.


title: Výmaz věci C-516/04

text:
               11.6.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 143/31

         Výmaz věci C-516/04 (1)

   (2005/C 143/59)

      (Jednací jazyk: francouzština)

   Usnesením ze dne 8. dubna 2005 rozhodl předseda Soudního dvora Evropských společenství o výmazu věci C-516/04, Komise Evropských společenství proti Belgickému království.

      (1)  Úř. věst. C 31, ze dne 5. 2. 2005


title: Věc T-37/06: Žaloba podaná dne  7. února 2006  – MEGGLE v. OHIM

text:
               22.4.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 96/16

         Žaloba podaná dne 7. února 2006 – MEGGLE v. OHIM
   (Věc T-37/06)
   (2006/C 96/31)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: MEGGLE Aktiengesellschaft (Wasserburg a. Inn, Německo)(zástupce: T. Raab, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: Clover Corporation Limited (North Sydney, Austrálie)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 22. listopadu 2005 a rozhodnutí o námitkách námitkového oddělení odboru ochranných známek úřadu ze dne 30. září 2004;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Clover Corporation Limited

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka „HiQ s trojlístkem“ pro výrobky tříd 5, 29 a 30 (přihláška č. 2 171 114)
   Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Německá obrazová ochranná známka „Trojlístek“ pro výrobky tříd 1, 3, 5, 29, 30, 31, 32 a 33 (č. 980 458) a německá obrazová ochranná známka „Trojlístek“ pro výrobky tříd 1, 3, 5, 29, 30, 31, 32, 33 (č. 396 52 600)
   Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitek
   Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (1) byl nesprávně použit, poněvadž existuje nebezpečí záměny mezi kolidujícími ochrannými známkami. Tyto vykazují vysokou podobnost a starší ochranná známka má zvláštní rozlišovací způsobilost. Článek 74 odst. 1 první a druhá věta nařízení č. 40/94 byl porušen, poněvadž žalovaný úřad porušil povinnost zkoumání uvedených skutečností.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství.


title: Rozsudek Soudního dvora (pléna) ze dne 12. října 2004 ve věci C-222/02 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof): Peter Paul, Cornelia Sonnen-Lütte, Christel Mörkens proti Spolkové republice Německo (Úvěrové instituce — Systém pojištění vkladů — Směrnice 94/19/ES — Směrnice 77/780/EHS, 89/299/EHS a 89/646/EHS — Opatření dohledu příslušného orgánu za účelem ochrany vkladatele — Odpovědnost orgánů dohledu za ztráty způsobené nesprávným dohledem)

text:
               4.12.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 300/7

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (pléna)
   ze dne 12. října 2004
   ve věci C-222/02 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof): Peter Paul, Cornelia Sonnen-Lütte, Christel Mörkens proti Spolkové republice Německo (1)

   (Úvěrové instituce - Systém pojištění vkladů - Směrnice 94/19/ES - Směrnice 77/780/EHS, 89/299/EHS a 89/646/EHS - Opatření dohledu příslušného orgánu za účelem ochrany vkladatele - Odpovědnost orgánů dohledu za ztráty způsobené nesprávným dohledem)
   (2004/C 300/14)
   Jednací jazyk: němčina
   Ve věci C- 222/02, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím Bundesgerichtshof (Německo) ze dne 16. května 2002, došlým Soudnímu dvoru dne 17. června 2002, v řízení Peter Paul, Cornelia Sonnen-Lütte, Christel Mörkens proti Spolkové republice Německo, Soudní dvůr (plénum), ve složení V. Skouris, předseda, P. Jann, C. W. A. Timmermans, A. Rosas, předsedové senátu, C. Gulmann (zpravodaj), J.-P. Puissochet, R. Schintgen, F. Macken, N. Colneric, S. von Bahr a N. Cunha Rodrigues, soudci, generální advokátka: C. Stix-Hackl, vedoucí soudní kanceláře: M.-F. Contet, vrchní rada, vydal dne 12. října 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Pokud je zajištěna náhrada vkladatelům stanovená směrnicí Evropského parlamentu a Rady 94/19/ES ze dne 30. května 1994 o systémech pojištění vkladů, článek 3 odst. 2 až 5 této směrnice nelze vykládat tak, že brání vnitrostátnímu pravidlu, podle kterého jsou úkoly vnitrostátního orgánu dohledu nad úvěrovými institucemi plněny pouze v obecném zájmu, což podle vnitrostátního práva vylučuje, aby jednotlivci mohli žádat náhradu škod způsobených nesprávným dohledem ze strany tohoto orgánu.

               2)

               První směrnice Rady 77/780/EHS ze dne 12. prosince 1977 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přístupu k činnosti úvěrových institucí a jejího výkonu, směrnice Rady 89/299/EHS ze dne 17. dubna 1989 o kapitálu úvěrových institucí, jakož i druhá směrnice Rady 89/646/EHS ze dne 15. prosince 1989 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přístupu k činnosti úvěrových institucí a jejího výkonu a o změně směrnice 77/780 nebrání vnitrostátnímu pravidlu, podle kterého jsou úkoly vnitrostátního orgánu dohledu nad úvěrovými institucemi plněny pouze v obecném zájmu, což podle vnitrostátního práva vylučuje, aby jednotlivci mohli žádat náhradu škod způsobených nesprávným dohledem ze strany tohoto orgánu.

      (1)  Úř. věst. C 202, 24.8.2002.


title: Věc C-151/15: Usnesení Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 14. července 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal da Relação de Coimbra – Portugalsko) – Sociedade Portuguesa de Autores CRL v. Ministério Público, Carlos Manuel Prata Pereira Sá Meneses, Sandra Carla Ferreira Cardoso, Douros Bar Lda „Řízení o předběžné otázce — Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora — Autorské právo a práva s ním související v informační společnosti — Směrnice 2001/29/ES — Článek 3 odstavec 1 — Pojem ‚sdělování veřejnosti‘ — Šíření díla v kavárně-restauraci prostřednictvím rádia připojeného na reproduktory“

text:
               28.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 320/14

         Usnesení Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 14. července 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal da Relação de Coimbra – Portugalsko) – Sociedade Portuguesa de Autores CRL v. Ministério Público, Carlos Manuel Prata Pereira Sá Meneses, Sandra Carla Ferreira Cardoso, Douros Bar Lda
   (Věc C-151/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora - Autorské právo a práva s ním související v informační společnosti - Směrnice 2001/29/ES - Článek 3 odstavec 1 - Pojem ‚sdělování veřejnosti‘ - Šíření díla v kavárně-restauraci prostřednictvím rádia připojeného na reproduktory“)
   (2015/C 320/20)
   Jednací jazyk: portugalština

      Předkládající soud

   Tribunal da Relação de Coimbra

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Sociedade Portuguesa de Autores CRL

      Žalovaní: Ministério Público, Carlos Manuel Prata Pereira Sá Meneses, Sandra Carla Ferreira Cardoso, Douros Bar Lda

      Výrok

   Pojem „sdělování veřejnosti“ ve smyslu čl. 3 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/29/ES ze dne 22. května 2001 o harmonizaci určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti musí být vykládán v tom smyslu, že zahrnuje pouštění – ze strany provozovatele kavárny-restaurace – hudebních děl a hudebně literárních děl vysílaných stanicí radiového vysílání prostřednictvím radiového přístroje připojeného na reproduktory anebo zesilovače zákazníkům uvedeného zařízení.

      (1)  Úř. věst. C 205, 22.6.2015


title: Věc C-76/08: Žaloba podaná dne 25. února 2008 – Komise Evropských společenství v. Republika Malta

text:
               12.4.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 92/23

         Žaloba podaná dne 25. února 2008 – Komise Evropských společenství v. Republika Malta
   (Věc C-76/08)
   (2008/C 92/43)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníce řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: D. Recchia a D. Lawunmi, zmocněnci)

      Žalovaná: Republika Malta
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Republika Malta tím, že nesplnila podmínky stanovené v článku 9 směrnice Rady 79/409/EHS o ochraně volně žijících ptáků (1), nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 7 uvedené směrnice pro lov křepelek polních (coturnix coturnix) a hrdliček divokých (streptopelia turtur) v průběhu jarního tahu;

               —

               uložit Republice Malta náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Směrnice Rady 79/409/EHS o ochraně volně žijících ptáků se týká ochrany všech druhů ptáků přirozeně se vyskytujících ve volné přírodě na evropském území členských států, na něž se vztahuje Smlouva. Stanoví opatření pro ochranu, regulování těchto druhů a péči o ně a stanoví pravidla pro jejich využívání. Od vstupu do Evropské unie, dne 1. května 2004, maltské orgány uplatňovaly právo použít odchylku stanovenou v čl. 9 odst. 1 směrnice pro lov křepelek a hrdliček v průběhu jejich jarního tahu, kdy se vrací do svých hnízdišť v řadě států severně od Středozemního moře. Otázka, jež vyvstala v rámci tohoto řízení, je, zda maltské orgány spadají do působnosti odchylky v čl. 9 odst. 1, která by umožnila lov dotčených druhů na Maltě v průběhu jejich jarního tahu, neexistuje-li jiné uspokojivé řešení.

      (1)  Úř. věst. L 103, s. 1; Zvl. vyd. 15/01, s. 98.


title: Spojené věci C-295/04 až C-298/04: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 13. července 2006 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Giudice di pace di Bitonto – Itálie) – Vincenzo Manfredi v. Lloyd Adriatico Assicurazioni SpA (C-295/04), Antonio Cannito v. Fondiaria Sai SpA (C-296/04) a Nicolò Tricarico (C-297/04), Pasqualina Murgolo (C-298/04) v. Assitalia SpA (Článek 81 ES — Hospodářská soutěž — Kartelová dohoda — Pojistné události způsobené motorovými vozidly, plavidly a mopedy — Povinné pojištění občanskoprávní odpovědnosti — Navýšení pojistného — Účinek na obchod mezi členskými státy — Právo třetích osob požadovat náhradu utrpěné újmy — Příslušný vnitrostátní soud — Promlčecí lhůta — Náhrada škody s povahou sankce)

text:
               16.9.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 224/3

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 13. července 2006 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Giudice di pace di Bitonto – Itálie) – Vincenzo Manfredi v. Lloyd Adriatico Assicurazioni SpA (C-295/04), Antonio Cannito v. Fondiaria Sai SpA (C-296/04) a Nicolò Tricarico (C-297/04), Pasqualina Murgolo (C-298/04) v. Assitalia SpA
   (Spojené věci C-295/04 až C-298/04) (1)

   (Článek 81 ES - Hospodářská soutěž - Kartelová dohoda - Pojistné události způsobené motorovými vozidly, plavidly a mopedy - Povinné pojištění občanskoprávní odpovědnosti - Navýšení pojistného - Účinek na obchod mezi členskými státy - Právo třetích osob požadovat náhradu utrpěné újmy - Příslušný vnitrostátní soud - Promlčecí lhůta - Náhrada škody s povahou sankce)
   (2006/C 224/05)
   Jednací jazyk: italština
   Předkládající soud
   Giudice di pace di Bitonto
   Účastníci původního řízení

      Žalobci: Vincenzo Manfredi (C-295/04), Antonio Cannito (C-296/04), Nicolò Tricarico (C-297/04), Pasqualina Murgolo (C-298/04)

      Žalované: Lloyd Adriatico Assicurazioni SpA, Fondiaria Sai SpA, Assitalia SpA
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Giudice di pace di Bitonto – Výklad článku 81 ES – Jednání ve vzájemné shodě mezi italskými a zahraničními pojišťovacími společnostmi vykonávajícími činnost v Itálii týkající se pojistných smluv na automobily a mopedy – Výměny informací za účelem umožnit navýšení pojistného v rámci pojištění občanskoprávní odpovědnosti, které není odůvodněno tržními podmínkami
   Výrok

               1)

               Kartelová dohoda nebo jednání ve vzájemné shodě, jako jsou kartelová dohoda nebo jednání ve vzájemné shodě v původním řízení, mezi pojišťovacími společnostmi spočívající ve vzájemné výměně informací, které umožňují navýšení pojistného v rámci pojištění občanskoprávní odpovědnosti týkající se pojistných událostí způsobených motorovými vozidly, plavidly a mopedy, jež není odůvodněno podmínkami trhu, které porušují vnitrostátní pravidla o ochraně hospodářské soutěže, mohou rovněž porušovat článek 81 ES, pokud s přihlédnutím k vlastnostem relevantního vnitrostátního trhu existuje dostatečný stupeň pravděpodobnosti, že dotčená kartelová dohoda nebo dotčené jednání ve vzájemné shodě mohou mít přímý, nebo nepřímý, skutečný, nebo potenciální vliv na poskytování tohoto pojištění v dotčeném členském státě subjekty usazenými v jiných členských státech a že tento vliv není zanedbatelný.

               2)

               Článek 81 ES musí být vykládán v tom smyslu, že každá osoba je oprávněna uplatňovat neplatnost kartelové dohody nebo jednání zakázaných tímto článkem a, pokud existuje příčinná souvislost mezi takovou dohodou nebo jednáním a utrpěnou újmou, požadovat náhradu této škody.
               V nepřítomnosti právní úpravy Společenství v této oblasti přísluší vnitrostátnímu právnímu řádu každého členského státu, aby upravil procesní podmínky výkonu tohoto práva, včetně podmínek použití pojmu „příčinná souvislost“, za předpokladu, že jsou dodrženy zásady rovnocennosti a efektivity.

               3)

               V nepřítomnosti právní úpravy Společenství v této oblasti přísluší vnitrostátnímu právnímu řádu každého členského státu, aby určil soudy příslušné k rozhodování o žalobách na náhradu škody na základě porušení pravidel hospodářské soutěže Společenství a upravil procesní podmínky těchto řízení, za předpokladu, že dotčená ustanovení nejsou méně příznivá než ta, která se týkají obdobných žalob na náhradu škody na základě porušení vnitrostátních pravidel hospodářské soutěže a že uvedená vnitrostátní ustanovení v praxi neznemožňují nebo nadměrně neztěžují výkon práva na náhradu škody způsobené kartelovou dohodou nebo jednáním zakázanými článkem 81 ES.

               4)

               V nepřítomnosti právní úpravy Společenství v této oblasti přísluší vnitrostátnímu právnímu řádu každého členského státu, aby upravil promlčecí lhůty pro požadování náhrady škody způsobené kartelovou dohodou nebo jednáním zakázanými článkem 81 ES, za předpokladu, že jsou dodrženy zásady rovnocennosti a efektivity.
               V tomto ohledu přísluší vnitrostátnímu soudu ověřit, zda vnitrostátní pravidlo, na základě kterého promlčecí lhůta pro požadování náhrady škody způsobené kartelovou dohodou nebo jednáním zakázanými článkem 81 ES počíná běžet dnem, kdy k zakázané kartelové dohodě nebo jednání došlo, zvláště pokud toto vnitrostátní pravidlo rovněž stanoví krátkou promlčecí lhůtu, která nemůže být přerušena, v praxi znemožňuje nebo nadměrně ztěžuje výkon práva požadovat náhradu utrpěné újmy.

               5)

               V nepřítomnosti ustanovení Společenství v této oblasti přísluší vnitrostátnímu právnímu řádu každého členského státu, aby určil kritéria umožňující vymezit rozsah náhrady škody způsobené kartelovou dohodou nebo jednáním zakázanými článkem 81 ES za předpokladu, že jsou dodrženy zásady rovnocennosti a efektivity.
               V souladu se zásadou rovnocennosti tedy, pokud může být v rámci vnitrostátních žalob obdobných žalobám založeným na pravidlech hospodářské soutěže Společenství přiznána zvláštní náhrada škody, jako je exemplární nebo represivní náhrada škody, musí být možné ji rovněž přiznat v rámci posledně uvedených žalob. Právo Společenství však nebrání vnitrostátním soudům, aby dbaly na to, aby ochrana práv zajištěných právním řádem Společenství nevedla k bezdůvodnému obohacení oprávněných osob.
               Krom toho ze zásady efektivity a z práva každé osoby požadovat náhradu škody způsobené smlouvou nebo jednáním, které mohou omezit nebo narušit hospodářskou soutěž, vyplývá, že osoby, které utrpěly újmu, musí mít možnost požadovat náhradu nejen skutečné škody (damnum emergens), ale i ušlého zisku (lucrum cessans), jakož i zaplacení úroků.

      (1)  Úř. věst. C 251, 9.10.2004.


title: Věc F-107/15: Žaloba podaná dne 23. července 2015 – ZZ v. EHSV

text:
               28.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 320/53

         Žaloba podaná dne 23. července 2015 – ZZ v. EHSV
   (Věc F-107/15)
   (2015/C 320/74)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: ZZ (zástupce: M.-A. Lucas, advokát)

      Žalovaný: EHSV (Evropský hospodářský a sociální výbor)

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí o odchodu žalobkyně do důchodu s účinností od 31. prosince 2014 a rozhodnutí o zamítnutí její žádosti o prodloužení služby.

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí generálního tajemníka EHSV ze dne 7. dubna 2014 o odchodu žalobkyně do důchodu s účinností od večera 31. prosince 2014;

               —

               zrušit rozhodnutí ředitele pro lidské zdroje a vnitřní služby EHSV ze dne 30. září 2014, kterým se z pověření orgánu oprávněného ke jmenování nevyhovělo žádosti o prodloužení profesní činnosti žalobkyně do 31. května 2015, kterou žalobkyně podala dne 3. září 2014;

               —

               v případě potřeby zrušit rozhodnutí generálního tajemníka EHSV ze dne 22. dubna 2015 o zamítnutí stížnosti, kterou žalobkyně podala dne 22. prosince 2014 proti rozhodnutím ze 7. dubna a 30. září 2014;

               —

               uložit EHSV náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-152/13: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 10. září 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Düsseldorf – Německo) – Holger Forstmann Transporte GmbH & Co. KG v. Hauptzollamt Münster „Řízení o předběžné otázce — Daně — Směrnice 2003/96/ES — Zdanění energetických produktů a elektřiny — Výjimky — Energetické produkty nacházející se v běžných nádržích užitkových motorových vozidel a určené k použití jako pohonné hmoty pro tato vozidla — Pojem, běžná nádrž’ ve smyslu čl. 24 odst. 2 této směrnice — Nádrže zabudované karosářským podnikem nebo autorizovaným prodejcem výrobce“

text:
               17.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 409/12

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 10. září 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Düsseldorf – Německo) – Holger Forstmann Transporte GmbH & Co. KG v. Hauptzollamt Münster
   (Věc C-152/13) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Daně - Směrnice 2003/96/ES - Zdanění energetických produktů a elektřiny - Výjimky - Energetické produkty nacházející se v běžných nádržích užitkových motorových vozidel a určené k použití jako pohonné hmoty pro tato vozidla - Pojem, běžná nádrž’ ve smyslu čl. 24 odst. 2 této směrnice - Nádrže zabudované karosářským podnikem nebo autorizovaným prodejcem výrobce“)
   2014/C 409/16
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Finanzgericht Düsseldorf

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Holger Forstmann Transporte GmbH & Co. KG

      Žalovaný: Hauptzollamt Münster

      Výrok

   Pojem „běžná nádrž“ uvedený v čl. 24 odst. 2 první odrážce směrnice Rady 2003/96/ES ze dne 27. října 2003, kterou se mění struktura rámcových předpisů Společenství o zdanění energetických produktů a elektřiny, musí být vykládán v tom smyslu, že pod něj spadají též nádrže pevně a trvale připojené k užitkovým motorovým vozidlům a určené k přímému spotřebovávání pohonných hmot těmito vozidly v případě, že byly zabudovány jinou osobou než výrobcem, pokud uvedené nádrže umožňují přímé používání pohonných hmot jak k pohonu uvedených vozidel, tak případně k fungování chladicích a jiných systémů při přepravě.

      (1)  Úř. věst. C 189, 29.6.2013.


title: Věc C-259/08: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 15. ledna 2009 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika ( Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 79/409/EHS — Ochrana volně žijících ptáků — Ochrana a udržování stanovišť — Klasifikace zvláště chráněných oblastí — Zákaz lovu a odchytu — Nesprávné provedení )

text:
               7.3.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 55/5

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 15. ledna 2009 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika
   (Věc C-259/08) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 79/409/EHS - Ochrana volně žijících ptáků - Ochrana a udržování stanovišť - Klasifikace zvláště chráněných oblastí - Zákaz lovu a odchytu - Nesprávné provedení“)
   (2009/C 55/07)
   Jednací jazyk: řečtina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: M. Patakia a D. Recchia, zmocněnci)

      Žalovaná: Řecká republika (zástupce: E. Skandalou, zmocněnec)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Neprovedení čl. 3 odst. 1 směrnice Rady 79/409/EHS ze dne 2. dubna 1979 o ochraně volně žijících ptáků (Úř. věst. L 103, s. 1; Zvl. vyd. 15/01, s. 98) – Nesprávné provedení čl. 3 odst. 2, čl. 4 odst. 1, článku 5 a čl. 8 odst. 1 uvedené směrnice
   Výrok

               1)

               Řecká republika tím, že nepřijala všechna opatření nezbytná k úplnému nebo správnému provedení povinností vyplývajících z čl. 3 odst. 1 a 2, čl. 4 odst. 1, článku 5 a čl. 8 odst. 1 směrnice Rady 79/409/EHS ze dne 2. dubna 1979 o ochraně volně žijících ptáků, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z těchto ustanovení.

               2)

               Řecké republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 209, 15.8.2008.


title: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 9. září 2004 ve věci C-269/03 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour d'appel): Administration de l'enregistrement et des domaines, État du grand-duché de Luxembourg proti Vermietungsgesellschaft Objekt Kirchberg Sàrl (Šestá směrnice DPH — Článek 13 část C — Osvobození pachtu a nájmu nemovitého majetku od daně — Právo volby zdanění — Odečtení daně placené na vstupu — Obdržení předchozího souhlasu daňové správy)

text:
               23.10.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 262/11

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (prvního senátu)
   ze dne 9. září 2004
   ve věci C-269/03 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour d'appel): Administration de l'enregistrement et des domaines, État du grand-duché de Luxembourg proti Vermietungsgesellschaft Objekt Kirchberg Sàrl (1)

   (Šestá směrnice DPH - Článek 13 část C - Osvobození pachtu a nájmu nemovitého majetku od daně - Právo volby zdanění - Odečtení daně placené na vstupu - Obdržení předchozího souhlasu daňové správy)
   (2004/C 262/21)
   Jednací jazyk: francouzština
   Ve věci C-269/03, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná Cour d'appel (Lucembursko), rozhodnutím ze dne 18. června 2003, došlým dne 20. června 2003, v řízení Administration de l'enregistrement et des domaines, État du grand-duché de Luxembourg proti Vermietungsgesellschaft Objekt Kirchberg Sàrl, Soudní dvůr (první senát), ve složení P. Jann, předseda senátu, A. Rosas a S. von Bahr (zpravodaj), soudci, generální advokát: L. A. Geelhoed, vedoucí soudní kanceláře: Múgica Arzamendi, vrchní rada, vydal dne 9. září 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:
   Ustanovení článku 13 části C prvního pododstavce písm. a) a druhého pododstavce šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně, nebrání tomu, aby členský stát, který využil možnosti poskytnout osobám povinným k dani právo volby zdanění pachtu a nájmu nemovitého majetku, přijal právní úpravu, která podřizuje odečtení daně z přidané hodnoty v plné výši placené na vstupu obdržení předchozího souhlasu, jež nemá zpětný účinek, ze strany daňové správy.

      (1)  Úř. věst. C 200, 23.8.2003.


title: Věc C-685/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht Münster (Německo) dne 27. prosince 2016 – EV v. Finanzamt Lippstadt

text:
               8.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 144/18

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht Münster (Německo) dne 27. prosince 2016 – EV v. Finanzamt Lippstadt
   (Věc C-685/16)
   (2017/C 144/23)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Finanzgericht Münster

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: EV

      Žalovaný: Finanzamt Lippstadt

      Předběžná otázka

   Musí být ustanovení o volném pohybu kapitálu a plateb uvedená v článku 63 a násl. Smlouvy o fungování Evropské unie vykládána v tom smyslu, že brání právní úpravě uvedené v § 9 bodu 7 Gewerbesteuergesetz 2002 (zákon o živnostenské dani z roku 2002) ve znění Jahressteuergesetzes 2008 (daňový zákon pro rok 2008) ze dne 20. prosince 2007 (BGBl. I 2007, 3150) v rozsahu, v němž tato právní úprava váže – pro účely živnostenské daně – snížení zisku a částek, které se k němu připočítají, o zisky z podílů na kapitálové společnosti s obchodním vedením a sídlem mimo Spolkovou republiku Německo na přísnější podmínky, než je tomu v případě snížení zisku a částek, které se k němu připočítají, o zisky z podílů na vnitrostátní kapitálové společnosti, která není osvobozena od daně, nebo o tu část výnosu z podnikání vnitrostátního podniku, která připadá na stálou provozovnu, která se nenachází v tuzemsku?


title: Věc C-393/12 P: Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 21. března 2013 — Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ( „Kasační opravný prostředek — Ochranná známka Společenství — Slovní ochranná známka HELLIM — Námitky majitelky slovní ochranné známky Společenství HALLOUMI — Zamítnutí námitek“ )

text:
               3.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 225/49

         Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 21. března 2013 — Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc C-393/12 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Společenství - Slovní ochranná známka HELLIM - Námitky majitelky slovní ochranné známky Společenství HALLOUMI - Zamítnutí námitek)
   2013/C 225/87
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi (zástupkyně: C. Milbradt a A. Schwarz, Rechtsanwältinnen)

      Další účastník řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: G. Schneider, zmocněnec)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) ze dne 13. června 2012, Organismos Kypriakis Galaktokomikis Viomichanias v. OHIM — Garmo (HELLIM) (T-534/10), kterým Tribunál zamítl žalobu podanou proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 20. září 2010 týkajícímu se námitkového řízení mezi Organismos Kypriakis Galaktokomikis Viomichanias a společností Garmo AG — Nebezpečí záměny — Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, s. 1)

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá.

               2)

               Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 343, 10.11.2012.


title: Věc T-345/10: Žaloba podaná dne 25. srpna 2010 — Portugalská republika v. Komise

text:
               6.11.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/32

         Žaloba podaná dne 25. srpna 2010 — Portugalská republika v. Komise
   (Věc T-345/10)
   ()
   2010/C 301/56
   Jednací jazyk: portugalština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Portugalská republika (zástupci: L. Inez Fernandes a J. Saraiva de Almeida, zmocněnci, ve spolupráci s M. Figueiredem, advokátem)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhové žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Komise K(2010) 4255 v konečném znění ze dne 29. června 2010 o uplatnění finančních oprav na podporu z orientační sekce EZOZF přiznanou na operační program CCI 1999.PT.06.1.PO.007 (Portugalsko — Národní program, Cíl 1), pokud jde o opatření „Investice do zemědělských podniků“, kterým byl snížen příspěvek z orientační sekce EZOZF na výdaje schválené rozhodnutím Komise K(2000) 2878 ze dne 30. října 2000 v rámci programu podpory CCI 1999.PT.06.1.PO.007 (Portugalsko — Národní program, Cíl 1).

               —

               podpůrně:

                           1)

                           zrušit rozhodnutí Komise K(2010) 4255 v konečném znění ze dne 29. června 2010 v rozsahu, v němž se vztahuje na financování, ze strany Společenství, výdajů vynaložených Portugalskou republikou v souvislosti s žádostmi schválenými mezi 28. říjnem 2003 a listopadem 2006, které dosahují výše 194 347 574,29 eur;

                           2)

                           zrušit rozhodnutí Komise K(2010) 4255 v konečném znění ze dne 29. června 2010 v rozsahu, v němž se vztahuje na financování, ze strany Společenství, výdajů vynaložených Portugalskou republikou v souvislosti s žádostmi týkajícími se „investic do zemědělských podniků“ spojenými s usazením se mladých zemědělců, které dosahují výše 94 621 812,06 eur.

               —

               uložit Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobkyně uplatňuje následující žalobní důvody:

               a)

               Porušení článku 250 SFEU a nedostatek pravomoci.

               b)

               Porušení čl. 39 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 1260/1999 ze dne 21. června 1999 (1).

               c)

               Uplatnění čl. 5 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 1257/1999 ze dne 17. května 1999 (2) se zpětnou účinností.

               d)

               Porušení čl. 4 odst. 2 nařízení Komise (ES) č. 445/2002 ze dne 26. února 2002 (3).

               e)

               Porušení článku 4 nařízení Komise (ES) č. 438/2001 ze dne 2. března 2001 (4).

               f)

               Porušení čl. 5 odst. 2 nařízení č. 1257/99.

               g)

               Porušení zásady rovného zacházení.

               h)

               Porušení zásady rovného zacházení a zásady ochrany legitimního očekávání, jakož i omyl ohledně finančních důsledků, které je třeba vyvodit z porušení právních předpisů Společenství.

               i)

               Porušení zásady proporcionality.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1260/1999 ze dne 21. června 1999 o obecných ustanoveních o strukturálních fondech (Úř. věst. L 161, s. 1; Zvl. vyd. 14/01, s. 31)

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 1257/1999 ze dne 17. května 1999 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) a o změně a zrušení některých nařízení (Úř. věst. L 160, s. 80; Zvl. vyd. 03/25, s. 391)

      (3)  Nařízení Komise (ES) č. 445/2002 ze dne 26. února 2002, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1257/1999 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) (Úř. věst. L 74, s. 1; Zvl. vyd. 03/35, s. 269)

      (4)  Nařízení Komise (ES) č. 438/2001 ze dne 2. března 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1260/1999, pokud jde o řídicí a kontrolní systémy pro pomoc poskytovanou ze strukturálních fondů (Úř. věst. L 63, s. 21; Zvl. vyd. 14/01, s. 132)


title: Věc C-439/11 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 25. srpna 2011 společností Ziegler SA proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 16. června 2011 ve věci T-199/08, Ziegler v. Komise

text:
               26.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 347/8

         Kasační opravný prostředek podaný dne 25. srpna 2011 společností Ziegler SA proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 16. června 2011 ve věci T-199/08, Ziegler v. Komise
   (Věc C-439/11 P)
   2011/C 347/13
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Ziegler SA (zástupci: J.-F. Bellis, M. Favart, A. Bailleux, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání navrhovatelky

               —

               prohlásit tento kasační opravný prostředek za přípustný a opodstatněný;

               —

               zrušit rozsudek Tribunálu ze dne 16. června 2011 ve věci T-199/08, Ziegler v. Komise, a rozhodnout sám spor, který je jeho předmětem;

               —

               vyhovět návrhovým žádáním předloženým v prvním stupni, a tedy zrušit rozhodnutí Komise K(2008) 926 v konečném znění ze dne 11. března 2008, týkající se postupu při provádění článku 81 [ES] a článku 53 dohody o EHP ve věci COMP/38.543 — Mezinárodní stěhovací služby, nebo, podpůrně, zrušit pokutu uloženou navrhovatelce v tomto rozhodnutí, nebo, ještě podpůrněji, uvedenou pokutu výrazně snížit.;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení v obou stupních.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Navrhovatelka uvádí na podporu svého kasačního opravného prostředku čtyři důvody.
   V rámci prvního důvodu navrhovatelka uvádí, že Tribunál se dopustil několika nesprávných právních posouzení v tom, že v napadeném rozsudku rozhodl, že Komise mohla na základě pokynů týkajících se pojmu ovlivnění obchodu mezi členskými státy legálně dospět k závěru, že protiprávní jednání vytýkané navrhovatelce mohlo významně ovlivnit obchod mezi členskými státy ve smyslu čl. 101 odst. 1 SFEU.
   V rámci druhého důvodu navrhovatelka tvrdí, že Tribunál porušil právo Unie, a konkrétně článek 296 SFEU, základní právo na spravedlivý proces a obecnou zásadu rovnosti a zákazu diskriminace, když rozhodl, že Komise splnila povinnost uvést odůvodnění, když vyšla pouze z „velmi závažného“ charakteru protiprávního jednání, aby určila procentní podíl prodejů souvisejících s protiprávním jednáním, použitý pro výpočet základu pokuty uložené navrhovatelce na základě pokynů pro výpočet pokut uložených podle čl. 23 odst. 2 písm. a) nařízení (ES) č. 1/2003 (1).
   V rámci třetího důvodu společnost Ziegler uvádí, že napadený rozsudek není odůvodněn v tom, že neodpovídá na žalobní důvod vycházející z nedostatku objektivní nestrannosti Komise a pominutím uvedeného důvodu porušuje základní právo na spravedlivý proces a základní právo na řádnou správu.
   Konečně v rámci čtvrtého důvodu navrhovatelka tvrdí, že napadený rozsudek porušuje právo Unie, a konkrétně obecnou zásadu rovnosti a zákazu diskriminace, v tom, že třebaže uznává, že Komise neposoudila správně finanční situaci navrhovatelky, nezpochybňuje to, že Komise ani neuvažovala o možnosti, že by se v případě navrhovatelky mohlo uplatnit snížení pokuty na základě bodu 37 pokynů pro výpočet pokut, i když jinému podniku potrestanému za totéž protiprávní jednání snížení pokuty na základě výše uvedeného ustanovení přiznala.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. L 1, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205).


               19.12.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 372/19

         Žádost o poradní stanovisko Soudního dvora ESVO předložená Oslo tingrett dne 30. srpna 2013 ve věci Fred. Olsen a další proti Staten v/Skattedirektoratet
   (Věc E-20/13)
   (2013/C 372/08)
   Dopisem ze dne 30. srpna 2013 došlým kanceláři Soudního dvora téhož dne předložil Oslo tingrett (okresní soud v Oslu) Soudnímu dvoru ESVO žádost o poradní stanovisko ve věci Fred. Olsen a další proti Staten v/Skattedirektoratet týkající se následujících otázek:

               1)

               Spadají trusty coby forma podnikatelského subjektu do působnosti svobody usazování podle článku 31 Dohody o EHP?
               Doplňující otázka: Pokud ano, kdo je držitelem práv podle ustanovení Dohody o EHP?

               2)

               Za předpokladu, že na první hlavní otázku bude odpovězeno kladně: Splňuje trust požadavek na výdělečnou činnost podle článku 31 Dohody o EHP?

               3)

               Za předpokladu, že na první hlavní otázku bude odpovězeno záporně: Spadá trust do působnosti volného pohybu kapitálu podle článku 40 Dohody o EHP?

               4)

               Za předpokladu, že na první nebo třetí hlavní otázku bude odpovězeno kladně: Obsahují norské předpisy o ovládaných zahraničních společnostech omezení svobody usazování nebo práva na volný pohyb kapitálu?

               5)

               Za předpokladu, že na čtvrtou hlavní otázku bude odpovězeno kladně: Lze tato omezení považovat za opodstatněná naléhavými důvody veřejného zájmu a za přiměřená?

               6)

               Představuje periodické zdanění majetku beneficiářů, pokud jde o aktiva trustu, a daňová sazba ve výši 1,1 % omezení podle článku 31 nebo 40 Dohody o EHP? Mohou tuto skutečnost uplatňovat beneficiáři trustu, tak jak je popsán v oddíle 2 žádosti o poradní stanovisko?

         V případě kladné odpovědi:

               —

               Lze toto omezení považovat za opodstatněné naléhavými důvody veřejného zájmu a za přiměřené?

               —

               Je toto zdanění v rozporu s požadavkem na dodržování základních práv obsaženým v Dohodě o EHP?

               —

               Je důležité, zda vstoupila v platnost dohoda o výměně informací mezi Norskem a Lichtenštejnskem?


title: Věc T-331/04: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne  10. května 2006  – R v. Komise ( Úředníci — Jmenování — Zařazení do platové třídy — Článek 31 odst. 2 služebního řádu )

text:
               15.7.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 165/25

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 10. května 2006 – R v. Komise
   (Věc T-331/04) (1)

   („Úředníci - Jmenování - Zařazení do platové třídy - Článek 31 odst. 2 služebního řádu“)
   (2006/C 165/48)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobce: R (Chaumont-Gistoux, Belgie) (zástupce: B. Arians, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: V. Joris a H. Kraemer, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení rozhodnutí o zařazení žalobce do platové třídy.
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 284, 20.11.2004.


title: Věc C-300/15: Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 26. května 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal administratif - Lucembursko) – Charles Kohll, Sylvie Kohll-Schlesser v. Directeur de l'administration des contributions directes „Řízení o předběžné otázce — Články 21 a 45 SFEU — Volný pohyb a svoboda pobytu osob, jakož i pracovníků — Daň z příjmů — Starobní důchod — Sleva na dani pro důchodce — Podmínky poskytnutí — Získání potvrzení o srážené dani vydaného vnitrostátním správním orgánem“

text:
               18.7.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 260/12

         Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 26. května 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal administratif - Lucembursko) – Charles Kohll, Sylvie Kohll-Schlesser v. Directeur de l'administration des contributions directes
   (Věc C-300/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Články 21 a 45 SFEU - Volný pohyb a svoboda pobytu osob, jakož i pracovníků - Daň z příjmů - Starobní důchod - Sleva na dani pro důchodce - Podmínky poskytnutí - Získání potvrzení o srážené dani vydaného vnitrostátním správním orgánem“)
   (2016/C 260/15)
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Tribunal administratif

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Charles Kohll, Sylvie Kohll-Schlesser

      Žalovaný: Directeur de l'administration des contributions directes

      Výrok

   Články 21 a 45 SFEU musí být vykládány v tom smyslu, že brání takovým vnitrostátním právním předpisům, jako jsou předpisy, o které se jedná v původním řízení, jež vyhrazují nárok na slevu na dani pro důchodce daňovým poplatníkům, kteří jsou držiteli potvrzení o srážené dani.

      (1)  Úř. věst. C 294, 7.9.2015.


title: Věc T-382/15: Usnesení Tribunálu ze dne 26. září 2016 – Greenpeace Energy a další v. Komise „Žaloba na neplatnost — Státní podpory — Jaderná energie — Podpora poskytnutá jednotce C jaderné elektrárny Hinkley Point — Rozdílová smlouva, souhlas ministra a úvěrová záruka — Rozhodnutí, kterým se podpora prohlašuje za slučitelnou s vnitřním trhem — Nedostatek podstatného zasažení soutěžního postavení — Nedostatek osobního dotčení — Nepřípustnost“

text:
               14.11.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 419/46

         Usnesení Tribunálu ze dne 26. září 2016 – Greenpeace Energy a další v. Komise
   (Věc T-382/15) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Státní podpory - Jaderná energie - Podpora poskytnutá jednotce C jaderné elektrárny Hinkley Point - Rozdílová smlouva, souhlas ministra a úvěrová záruka - Rozhodnutí, kterým se podpora prohlašuje za slučitelnou s vnitřním trhem - Nedostatek podstatného zasažení soutěžního postavení - Nedostatek osobního dotčení - Nepřípustnost“)
   (2016/C 419/61)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníce řízení

      Žalobkyně: Greenpeace Energy eG (Hamburk, Německo) a dalších 9 žalobců, jejichž jména jsou uvedena v příloze k usnesení (zástupci: D. Fouquet a J. Nysten, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: É. Gippini Fournier, T. Maxian Rusche a P. Němečková, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh založený na článku 263 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí (EU) 2015/658 ze dne 8. října 2014 2014 o státní podpoře SA.34947 (2013/C) (ex 2013/N), kterou Spojené království zamýšlí poskytnout za účelem podpory jednotce C jaderné elektrárny Hinkley Point (Úř. věst. 2015, L 109, s. 44).

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Není namístě rozhodnout o návrzích na vstup vedlejšího účastníka do řízení předložených NNB Generation Company Limited, Slovenskou republikou, Maďarskem, Spojeným královstvím Velké Británie a Severního Irska, Francouzskou republikou, Českou republikou a Polskou republikou.

               3)

               Greenpeace Energy eG a další žalobci, jejichž jména jsou uvedena v příloze k usnesení, ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí, s výjimkou nákladů souvisejících s návrhy na vstup vedlejších účastníků do řízení.

               4)

               Greenpeace Energy eG a další žalobci, jejichž jména jsou uvedena v příloze k usnesení, Komise, NNB Generation Company Limited, Slovenská republika, Maďarsko, Spojené království Velké Británie a Severního Irska, Francouzská republika, Česká republika a Polská republika ponesou vlastní náklady řízení související s návrhy na vstup do řízení jako vedlejší účastníci.

      (1)  Úř. věst. C 337, 12.10.2015.


title: Věc C-23/05: Žaloba podaná dne 25. ledna 2005 Komisí Evropských společenství proti Lucemburskému velkovévodství

text:
               2.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/9

         Žaloba podaná dne 25. ledna 2005 Komisí Evropských společenství proti Lucemburskému velkovévodství
   (Věc C-23/05)
   (2005/C 82/20)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 25. ledna 2005 žaloba směřující proti Lucemburskému velkovévodství podaná Komisí Evropských společenství zastoupenou G. Rozetem a N. Yerrell, jako zmocněnci, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Komise Evropských společenství navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               konstatoval, že Lucemburské velkovévodství tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2000/34/ES ze dne 22. června 2000, kterou se mění směrnice Rady 93/104/ES o některých aspektech úpravy pracovní doby, aby se její oblast působnosti rozšířila na odvětví a činnosti vyňaté z oblasti působnosti uvedené směrnice (1), nebo v každém případě tím, že uvedené předpisy nesdělilo Komisi, porušilo povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 2 odst. 1 této směrnice;

               2.

               uložil Lucemburskému velkovévodství náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   Lhůta k provedení směrnice do vnitrostátní právního řádu uplynula dne 1. srpna 2003.

      (1)  Úř. věst. L 195, 1.8.2000, s. 41.


title: Věc T-27/13: Usnesení Tribunálu ze dne 22. října 2015 – Elan v. Komise

text:
               21.12.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 429/29

         Usnesení Tribunálu ze dne 22. října 2015 – Elan v. Komise
   (Věc T-27/13) (1)

   (2015/C 429/37)
   Jednací jazyk: slovinština
   Předseda pátého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 86, 23.3.2013.


title: Věc C-201/14: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 1. října 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Curtea de Apel Cluj – Rumunsko) – Smaranda Bara a další v. Casa Naţională de Asigurări de Sănătate, Președintele Casei Naționale de Asigurări de Sănătate, Agenţia Naţională de Administrare Fiscală (ANAF) „Řízení o předběžné otázce — Směrnice 95/46/ES — Zpracování osobních údajů — Články 10 a 11 — Informování subjektů údajů — Článek 13 — Výjimky a omezení — Předání osobních daňových údajů orgánem veřejné správy členského státu za účelem jejich zpracování jiným orgánem veřejné správy“

text:
               16.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 381/5

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 1. října 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Curtea de Apel Cluj – Rumunsko) – Smaranda Bara a další v. Casa Naţională de Asigurări de Sănătate, Președintele Casei Naționale de Asigurări de Sănătate, Agenţia Naţională de Administrare Fiscală (ANAF)
   (Věc C-201/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Směrnice 95/46/ES - Zpracování osobních údajů - Články 10 a 11 - Informování subjektů údajů - Článek 13 - Výjimky a omezení - Předání osobních daňových údajů orgánem veřejné správy členského státu za účelem jejich zpracování jiným orgánem veřejné správy“)
   (2015/C 381/05)
   Jednací jazyk: rumunština

      Předkládající soud

   Curtea de Apel Cluj

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Smaranda Bara a další

      Žalovaní: Casa Naţională de Asigurări de Sănătate, Președintele Casei Naționale de Asigurări de Sănătate, Agenţia Naţională de Administrare Fiscală (ANAF)

      Výrok

   Články 10, 11 a 13 směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů musí být vykládány v tom smyslu, že brání takovým vnitrostátním opatřením, o něž se jedná ve věci v původním řízení, která umožňují orgánu veřejné správy členského státu předávat jinému orgánu veřejné správy osobní údaje a následně je zpracovávat, aniž byly subjekty údajů o tomto předání nebo zpracování informovány.

      (1)  Úř. věst. C 223, 14.7.2014.


title: Věc T-217/08: Žaloba podaná dne 11. června 2008 – Bundesverband Deutscher Milchviehhalter a další v. Rada

text:
               15.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/57

         Žaloba podaná dne 11. června 2008 – Bundesverband Deutscher Milchviehhalter a další v. Rada
   (Věc T-217/08)
   (2008/C 209/102)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobci: Bundesverband Deutscher Milchviehhalter e. V. (Bonn, Německo), Romuald Schaber (Petersthal, Německo), Stefan Mann (Eberdorfergrund, Německo) a Walter Peters (Körchow, Německo) (zástupci: W. Renner a O. Schniewind, Rechtsanwälte)

      Žalovaná: Rada Evropské unie
   Návrhové žádání žalobců

               —

               zrušit nařízení Rady (ES) č. 248/2008 ze dne 17. března 2008, kterým se mění nařízení (ES) č. 1234/2007, pokud jde o vnitrostátní kvóty pro mléko (Úř. věst. L 76, s. 6);

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobci se domáhají zrušení nařízení Rady (ES) č. 248/2008 (1), kterým byly k 1. dubnu 2008 zvýšeny o 2 % vnitrostátní kvóty pro mléko, stanovené v příloze IX nařízení (ES) č. 1234/2007 (2), k usnadnění vyšší produkce mléka ve Společenství a ke splnění nových požadavků trhu s mlékem.
   K odůvodnění své žaloby žalobci především uplatňují, že zvýšení vnitrostátních kvót představuje zneužití pravomoci, neboť sleduje jiné důvody, než ty, jež byly uvedeny v bodech odůvodnění.
   Napadené nařízení navíc porušuje Smlouvu o ES, jelikož čl. 37 odst. 2 ES jakožto zmocňovací norma byl chybně uplatněn z důvodu zanedbání cílů uvedených v čl. 33 odst. 1 písm. a) a b) ES, protiprávně nebyly zohledněny požadavky ochrany životního prostředí ve smyslu článku 6 ES a byla porušena povinnost podporovat a zachovávat kulturní dědictví ve Společenství podle článku 151 ES.
   Krom toho došlo k porušení zásady svobody výkonu povolání a vlastnického práva žalobců, jakož i porušení zásady zákazu diskriminace.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 248/2008 ze dne 17. března 2008, kterým se mění nařízení (ES) č. 1234/2007, pokud jde o vnitrostátní kvóty pro mléko (Úř. věst. L 76, s. 6).

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 1234/2007 ze dne 22. října 2007, kterým se stanoví společná organizace zemědělských trhů a zvláštní ustanovení pro některé zemědělské produkty (Úř. věst. L 299, s. 1).


title: Věc C-306/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour constitutionnelle (Belgie) dne 31. července 2009 — I.B. v. Conseil des ministres

text:
               26.9.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 233/11

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour constitutionnelle (Belgie) dne 31. července 2009 — I.B. v. Conseil des ministres
   (Věc C-306/09)
   2009/C 233/19
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour constitutionnelle

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: I.B.

      Žalovaný: Conseil des ministres

      Předběžné otázky

               1)

               Musí být evropský zatýkací rozkaz vydaný za účelem výkonu odsuzujícího rozhodnutí vyneseného v nepřítomnosti, aniž by odsouzená osoba byla informována o místu nebo dni jednání a proti kterému má stále možnost podat opravný prostředek, považován nikoliv za zatýkací rozkaz za účelem výkonu trestu odnětí svobody nebo ochranného opatření spojeného s odnětím osobní svobody ve smyslu čl. 4 bodu 6 rámcového rozhodnutí Rady Evropské unie 2002/584/SVV ze dne 13. června 2002 o evropském zatýkacím rozkazu a postupech předávání mezi členskými státy (1), ale za zatýkací rozkaz za účelem trestního stíhání ve smyslu čl. 5 bodu 3 téhož rámcového rozhodnutí?

               2)

               Musí být v případě záporné odpovědi na první otázku čl. 4 bod 6 a čl. 5 bod 3 téhož rámcového rozhodnutí vykládány v tom smyslu, že neumožňují členským státům podmínit předání osoby s trvalým bydlištěm na jejich území, na kterou se za okolností popsaných v první otázce vztahuje zatýkací rozkaz za účelem výkonu trestu odnětí svobody nebo ochranného opatření spojeného s odnětím osobní svobody, justičním orgánům vystavujícího státu tím, že tato osoba bude vrácena do vykonávajícího státu, aby zde vykonala trest odnětí svobody nebo ochranné opatření spojené s odnětím osobní svobody, ke kterým by byla pravomocně odsouzena ve vystavujícím státě?

               3)

               Porušují v případě kladné odpovědi na druhou otázku tyto články čl. 6 odst. 2 Smlouvy o Evropské unii a konkrétněji zásadu rovnosti a nediskriminace?

               4)

               Musí být v případě záporné odpovědi na první otázku články 3 a 4 téhož rámcového rozhodnutí vykládány v tom smyslu, že brání tomu, aby justiční orgány členského státu odmítly výkon evropského zatýkacího rozkazu, existují-li vážné důvody se domnívat, že by jeho výkon měl za následek porušení základních práv dotyčné osoby, tak jak jsou zakotvena čl. 6 odst. 2 Smlouvy o Evropské unii?

      (1)  Úř. věst. L 190, s. 1; Zvl. vyd. 19/06, s. 34.


title: Věc T-342/08: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 11. března 2009 — Batchelor v. Komise

text:
               16.5.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 113/44

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 11. března 2009 — Batchelor v. Komise
   (Věc T-342/08) (1)

   2009/C 113/90

      Jednací jazyk: angličtina

   Předseda sedmého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 272, 25.10.2008.


title: Věc T-149/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 16. ledna 2014 — Investrónica v. OHIM — Olympus Imaging (MICRO) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství MICRO — Starší národní obrazová ochranná známka micro — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Podobnost označení — Článek 8 odstavec 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 — Pravomoc změnit rozhodnutí“ )

text:
               22.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 52/34

         Rozsudek Tribunálu ze dne 16. ledna 2014 — Investrónica v. OHIM — Olympus Imaging (MICRO)
   (Věc T-149/12) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství MICRO - Starší národní obrazová ochranná známka micro - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Podobnost označení - Článek 8 odstavec 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Pravomoc změnit rozhodnutí)
   2014/C 52/62
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Investrónica, SA (Madrid, Španělsko) (zástupci: E. Seijo Veiguela a J. L. Rivas Zurdo, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: P. Geroulakos, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Olympus Imaging Corp. (Tokio, Japonsko) (zástupce: C. Opatz, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 31. ledna 2012 (věc R 347/2011-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Investrónica, SA a Olympus Imaging Corp.

      Výrok

               1)

               Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 31. ledna 2012 (věc R 347/2011-4) se zrušuje.

               2)

               Námitce se vyhovuje v rozsahu, v němž se týká výrobků třídy 9, které odpovídají následujícímu popisu: „Fotografické přístroje a nástroje, digitální fotoaparáty, vyměnitelné čočky a jejich součásti a příslušenství obsažené ve třídě 9“

               3)

               OHIM ponese vlastní náklady řízení a nahradí polovinu nákladů řízení vynaložených společností Investrónica, SA.

               4)

               Společnost Olympus Imaging Corp. ponese vlastní náklady řízení a nahradí polovinu nákladů vynaložených společností Investrónica.

      (1)  Úř. věst. C 194, 30.6.2012.


title: Věc C-513/06 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 18. prosince 2006 Komisí Evropských společenství proti rozsudku Soudu prvního stupně (čtvrtého rozšířeného senátu) vydanému dne 27. září 2006 ve věci T-168/01, GlaxoSmithKline Services Unlimited, původně Glaxo Wellcome plc v. Komise Evropských společenství

text:
               24.2.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 42/13

         Kasační opravný prostředek podaný dne 18. prosince 2006 Komisí Evropských společenství proti rozsudku Soudu prvního stupně (čtvrtého rozšířeného senátu) vydanému dne 27. září 2006 ve věci T-168/01, GlaxoSmithKline Services Unlimited, původně Glaxo Wellcome plc v. Komise Evropských společenství
   (Věc C-513/06 P)
   (2007/C 42/22)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Komise Evropských společenství (zástupci: T. Christoforou, F. Castillo de la Torre a E. Gippini Fournier, zmocněnci)

      Další účastníci řízení: European Association of Euro Pharmaceutical Companies (EAEPC), Bundesverband der Arzneimittel-Importeure eV, Spain Pharma, SA, Associación de exportadores españoles de productos farmacéuticos (Aseprofar), GlaxoSmithKline Services Unlimited, původně Glaxo Wellcome plc
   Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit body 1 a 3 až 5 výroku rozsudku Soudu prvního stupně ze dne 27. září 2006 ve věci T-168/01 GlaxoSmithKline Services Ltd. v. Komise Evropských společenství;

               —

               vydat konečné rozhodnutí v této věci tím, že žaloba na neplatnost ve věci T-168/01 bude zamítnuta jako neopodstatněná;

               —

               uložit žalobkyni ve věci T-168/01, aby nahradila Komisi náklady, které jí vznikly v této věci a v řízení o kasačním opravném prostředku.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Komise souhlasí se závěry Soudu prvního stupně, které se týkají odůvodnění napadeného rozhodnutí, existence dohody mezi podniky, údajného zneužití pravomocí a údajného porušení zásady subsidiarity a článku 43 ES.
   Komise napadá odůvodnění Soudu prvního stupně, pokud jde o část rozsudku, která se zabývá existencí protisoutěžního výsledku. Tvrdí, že analýza Soudu potvrzující existenci omezujících „výsledků“ představuje ve skutečnosti analýzu omezujícího „cíle“ dohody s náležitým ohledem na právní a ekonomické souvislosti a měla vést Soud k potvrzení závěru obsaženého v rozhodnutí, podle něhož má dohoda protisoutěžní cíl. Pokud jde o další závěry ohledně „výsledků“, má Komise vážné námitky zejména k vymezení relevantního trhu, zamítnutí závěrů Komise k čl. 81 odst. 1 písm. d) právně chybným odůvodněním, že na různých zeměpisných trzích jsou uplatňovány různé ceny, a k řadě dalších závěrů v rozsudku, ve kterém Soud nahradil svým vlastním posouzením skutkových a ekonomických okolností posouzení provedené Komisí, což je postup, který je při soudním přezkumu nepřípustný. Jelikož však Komise souhlasí ve výsledku se závěry Soudu, tj. přikládá sporné dohodě protisoutěžní výsledek, nezamýšlí v této fázi vznést důvody opravného prostředku proti této části rozsudku.
   Předložený opravný prostředek se opírá o dvě skupiny důvodů. První z nich se týká závěrů k čl. 81 odst. 1, zejména právních pochybení a nesprávného výkladu a použití pojmu „cíle“ obsaženého v daném ustanovení, jakož i mnoha narušení, právních pochybení, nedostatků nebo rozporů v odůvodnění, které se týká „právních a ekonomických souvislostí“ dohody. Druhá skupina důvodů se týká závěrů k čl. 81 odst. 3, a to především těch závěrů, které se týkají první podmínky uvedené v tomto ustanovení, ale i opominutí posouzení několika dalších podmínek.


title: Věc T-436/09: Žaloba podaná dne 29. října 2009 — Dufour v. ECB

text:
               16.1.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 11/31

         Žaloba podaná dne 29. října 2009 — Dufour v. ECB
   (Věc T-436/09)
   2010/C 11/59
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Julien Dufour (Jolivet, Francie) (zástupce: I. Schoenacker Rossi, advokát)

      Žalovaná: Evropská centrální banka

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit potvrzení odmítnutí učiněné Výkonnou radou Evropské centrální banky panu Dufourovi dopisem ze dne 2. září 2009, pokud jde o databáze, na základě kterých byly vypracovány zprávy o přijímání zaměstnanců a mobilitě personálu;

               —

               v důsledku toho uložit Evropské centrální bance, aby panu Dufourovi předložila veškeré databáze, na základě kterých byly vypracovány zprávy o přijímání zaměstnanců a mobilitě personálu;

               —

               uložit Evropské centrální bance zaplacení částky 5 000 eur z titulu náhrady škody s ohledem na újmu, která žalobci vznikla;

               —

               uložit Evropské centrální bance náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobce se touto žalobou domáhá zrušení rozhodnutí Evropské centrální banky ze dne 2. září 2009, kterým bylo odmítnuto poskytnout žalobci přístup do databází, na základě kterých byly vypracovány zprávy o přijímání zaměstnanců a mobilitě personálu v letech 1999 až 2009, který požadoval v rámci přípravy své disertační práce, jakož i náhrady škody z důvodu zpoždění vyhotovení jeho práce.
   Na podporu své žaloby žalobce uvádí, že odůvodnění odmítnutí poskytnutí přístupu k dotčeným dokumentům je protiprávní, jelikož uplatňuje výjimky, které nebyly podrobně rozvedeny a které nebyly stanoveny rozhodnutím ECB/2004/3 Evropské centrální banky ze dne 4. března 2004 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropské centrální banky (1), přijatým pro účely provedení nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (2), a je založeno na nesprávné hypotéze, podle níž nevytištěná elektronická verze databází tyto databáze zbavuje jejich povahy „dokumentu“. Evropská centrální banka nakonec není oprávněna uplatňovat obtíže vzniklé při zpřístupňování dokumentů.

      (1)  Úř. věst. L 80, s. 42.

      (2)  Úř. věst. L 145, s. 43.


title: Věc F-116/07, F-13/08 a F-31/08: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetí senát) ze dne 7. července 2010 — Tomas v. Evropský parlament ( „Veřejná služba — Dočasní zaměstnanci — Článek 2 písm. c) služebního řádu ostatních zaměstnanců — Propuštění — Pouto důvěry — Předchozí konzultace výboru zaměstnanců Parlamentu“ )

text:
               9.10.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 274/31

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetí senát) ze dne 7. července 2010 — Tomas v. Evropský parlament
   (Věc F-116/07, F-13/08 a F-31/08) (1)

   (Veřejná služba - Dočasní zaměstnanci - Článek 2 písm. c) služebního řádu ostatních zaměstnanců - Propuštění - Pouto důvěry - Předchozí konzultace výboru zaměstnanců Parlamentu)
   2010/C 274/47
   Jednací jazyk: litevština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Stanislovas Tomas (Vilnius, Litva) (zástupce: M. Michalauskas)

      Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: A. Lukošiūtė a K. Zejdová, zmocněnci)

      Předmět věci

   Jednak zrušení rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování o propuštění žalobce a jednak návrh na náhradu vzniklé hmotné a nehmotné újmy

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloby F-116/07 a F-13/08 jsou zrušeny.

               2)

               Evropskému parlamentu se ukládá, aby Stanislovasi Tomasovi zaplatil částku ve výši 1 000 eur jako náhradu vzniklé hmotné a nehmotné újmy.

               3)

               Žaloba F-31/08 se ve zbývající části zamítá.

               4)

               Každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady řízení týkající se celé žaloby F-116/07, F-13/08 a F-31/08.

      (1)  Úř. věst. C 64, 8.3.2008, s. 65, Úř. věst. C 142, 7.6.2008, s. 39 a Úř. věst. C 158, 21.6.2008, s. 26.


title: Věc C-536/12 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 26. listopadu 2012 Francouzskou republikou proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 11. září 2012 ve věci T-565/08, Corsica Ferries France SAS v. Evropská komise

text:
               2.2.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/7

         Kasační opravný prostředek podaný dne 26. listopadu 2012 Francouzskou republikou proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 11. září 2012 ve věci T-565/08, Corsica Ferries France SAS v. Evropská komise
   (Věc C-536/12 P)
   2013/C 32/10
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Francouzská republika (zástupci: G. de Bergues, D. Colas, N. Rouam a J. Rossi, zmocněnci)

      Další účastnice řízení: Corsica Ferries France SAS, Evropská komise, Société nationale maritime Corse-Méditerranée (SNCM) SA

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil rozsudek vydaný čtvrtým senátem Tribunálu dne 11. září 2012 ve věci T-565/08, Corsica Ferries France v. Evropská komise v rozsahu, v němž zrušil čl. 1 druhý a třetí pododstavec rozhodnutí Komise 2009/611/ES ze dne 8. července 2008 o opatřeních C 58/02 (ex N 118/02), která provedla Francie ve prospěch společnosti Société Nationale Maritime Corse-Méditerranée (SNCM) (1);

               —

               vydal konečné rozhodnutí ve věci nebo vrátil věc Tribunálu a

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka) uvádí čtyři důvody směřující ke zrušení rozsudku Tribunálu.
   Zaprvé se navrhovatelka domnívá, že Tribunál porušil čl. 107 odst. 1 SFEU tím, že rozhodl, že se Komise dopustila nesprávného právního posouzení, když dospěla k závěru že převod společnosti Société nationale maritime Corse-Méditerranée za zápornou cenu 158 milionů eur nepředstavoval státní podporu. Navrhovatelka vytýká Tribunálu jeho závěr, že Komise neměla v rámci testu obezřetného soukromého investora provedeného za účelem zjištění, zda by i obezřetný soukromý investor vyplatil v případě likvidace SNCM jejím zaměstnancům dodatečné odstupné, zohledňovat riziko poškození dobré pověsti státu jakožto globálního hospodářského hráče v soukromém sektoru. Dále Tribunálu vytýká, že od Komise požadoval, aby prokázala, že výplata dodatečného odstupného je v prostředí soukromých podnikatelů dostatečně ustálenou, či přímo ustálenou praxí.
   Zadruhé se měl Tribunál dopustit nesprávného právního posouzení, vycházejícího z porušení čl. 107 odst. 1 SFEU, když dospěl k závěru, že Komise při posuzování srovnatelnosti kapitálového vkladu veřejnoprávního akcionáře SNCM ve výši 8,75 milionů eur a kapitálového vkladu nových soukromých vlastníků ve výši 26,25 milionů eur nezohlednila všechny relevantní skutečnosti a že Komise měla zohlednit rozvazovací doložku prodeje poskytnutou novým vlastníkům v rámci privatizace SNCM.
   Zatřetí měl Tribunál porušit článek 36 ve spojení s čl. 53 prvním pododstavcem Statutu Soudního dvora a článek 81 jednacího řádu Tribunálu, neboť podporu pro jednotlivce ve výši 38,5 milionů eur kvalifikoval jako státní podporu, aniž podpůrně ověřil, zda toto opatření odpovídá testu obezřetného soukromého investora, přestože to tvrdila Komise ve sporném rozhodnutí i francouzská vláda na jednání v řízení před Tribunálem.
   Začtvrté se měl Tribunál dopustit nesprávného právního posouzení tím, že dospěl k závěru, že se Komise dopustila zjevně nesprávného posouzení, když na základě čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU a pokynů schválila bilanci restrukturalizace.

      (1)  JO 2009, L 225, p. 180.


title: Věc T-289/11: Žaloba podaná dne 7. června 2011 — Deutsche Bahn a další v. Komise

text:
               13.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 238/22

         Žaloba podaná dne 7. června 2011 — Deutsche Bahn a další v. Komise
   (Věc T-289/11)
   2011/C 238/40
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Deutsche Bahn AG (Berlín, Německo), DB Mobility Logistics AG (DB ML AG) (Berlín, Německo), DB Energie GmbH (Frankfurt nad Mohanem, Německo), DB Schenker Rail GmbH (Mohuč, Německo), DB Schenker Rail Deutschland AG (Mohuč, Německo) (zástupci: W. Deselaers, J. S. Brückner a O. Mross, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhové žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise o provedení kontroly ze dne 14. března 2011, doručené dne 29. března 2011,

               —

               zrušil všechna opatření, která byla přijata na základě kontrol provedených na základě tohoto protiprávního rozhodnutí,

               —

               uložil Komisi zejména vrácení všech kopií dokumentů, které byly vyhotoveny v rámci kontrol, pod hrozbou zrušení budoucího rozhodnutí Komise Tribunálem,

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobkyně navrhují zrušení rozhodnutí Komise K(2011) 1774 ze dne 14. března 2011 (věci COMP/39.678 a COMP/39.731) týkajícího se nařízení kontrol podle čl. 20 odst. 4 nařízení Rady (ES) č. 1/2003 (1) ve společnosti Deutsche Bahn AG, jakož i ve všech jí přímo nebo nepřímo kontrolovaných právnických osobách z důvodu možného upřednostňování dceřiných podniků systémem slev při dodávce energie pro elektrické trakční napájení.
   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně čtyři žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod: porušení základního práva na domovní svobodu tím, že nebylo požádáno o předchozí soudní povolení.

               2)

               Druhý žalobní důvod: porušení základního práva na účinný opravný prostředek z důvodu neexistence předchozího soudního přezkoumání rozhodnutí o nařízení o provedení kontroly jak ze skutkového tak i právního hlediska.

               3)

               Třetí žalobní důvod: porušení práva na obhajobu nadměrně širokým a nekonkrétním popisem předmětu kontroly („fishing expedition“).

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod: porušení zásady proporcionality, jelikož systém slev při dodávce energie pro elektrické trakční napájení byl žalobkyněmi léta transparentně používán, byl opakovaně kontrolován německými orgány a soudy a shledán slučitelným s právem hospodářské soutěže, a z pohledu Komise rozhodující otázka, zda je systém slev „objektivně odůvodněn“, mohla být zodpovězena méně omezujícím způsobem, a to žádostí o informace.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. 2003 L 1, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205).


title: Věc T-295/07: Žaloba podaná dne 3. srpna 2007 – Vitro Corporativo v. OHIM – VKR Holding (Vitro)

text:
               6.10.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 235/20

         Žaloba podaná dne 3. srpna 2007 – Vitro Corporativo v. OHIM – VKR Holding (Vitro)
   (Věc T-295/07)
   (2007/C 235/36)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Vitro Corporativo, S. A. de C. V. (zástupce: J. Botella Reyna, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: VKR Holding A/S
   Návrhové žádání žalobkyně

               —

               rozhodnout o povolení zápisu ochranné známky Společenství „Vitro“ č. 2 669 497 pro výrobky třídy 19.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Žalobkyně.

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „Vitro“ pro výrobky a služby tříd 1, 7, 8, 9, 12, 16, 17, 19, 20, 21, 22, 27, 30, 35, 39, 40, 41, 42 a 43 (přihláška č. 2 669 497).

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: VKR holding A/S.

      Namítaná ochranná známka nebo označení: slovní ochranná známka Společenství (č. 651 745), dánská ochranná známka (č. 1956 1415 VR), německá ochranná známka (č. 725 452) a britská ochranná známka (č. 1 436 897) „VITRAL“ mimo jiné pro výrobky třídy 19, proti nimž směřovaly námitky.

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Přijetí námitek a zamítnutí přihlášky pro výrobky třídy 19.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: Nesprávné použití čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (1) vzhledem k tomu, že kolidující označení jsou odlišná z fonetického a grafického hlediska.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1994, L 11, s. 1).


title: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 26. ledna 2005 ve věci T-193/02, Laurent Piau proti Komisi Evropských společenství (Nařízení Mezinárodní federace fotbalových asociací (FIFA) upravující činnost agentů hráčů — Rozhodnutí sdružení podniků — Články 49 ES, 81 ES a 82 ES — Stížnost — Nedostatek významu pro Společenství — Zamítnutí)

text:
               2.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/28

         Rozsudek Soudu prvního stupně
   ze dne 26. ledna 2005
   ve věci T-193/02, Laurent Piau proti Komisi Evropských společenství (1)

   (Nařízení Mezinárodní federace fotbalových asociací (FIFA) upravující činnost agentů hráčů - Rozhodnutí sdružení podniků - Články 49 ES, 81 ES a 82 ES - Stížnost - Nedostatek významu pro Společenství - Zamítnutí)
   (2005/C 82/54)
   Jednací jazyk: francouzština
   Ve věci T-193/02, Laurent Piau, s bydlištěm v Nantes (Francie), zastoupený M. Fauconnetem, advokátem, proti Komisi Evropských společenství (zmocněnci: O. Beynet a A. Bouquet, s adresou pro účely doručování v Lucemburku), podporované Mezinárodní fotbalovou federací (FIFA) se sídlem v Curychu (Švýcarsko), zastoupenou F. Louisem a A. Vallerym, advokáty, jejímž předmětem je návrh na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 15. dubna 2002, kterým se zamítá stížnost podaná žalobcem týkající se nařízení Mezinárodní federace fotbalových asociací (FIFA) upravující činnost agentů hráčů, Soud (čtvrtý senát), ve složení H. Legal, předseda, V. Tiili a M. Vilaras, soudci; vedoucí soudní kanceláře: I. Natsinas, rada, vydal dne 26. ledna 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Žalobce ponese své vlastní náklady řízení a náklady řízení Komise.

               3.

               Mezinárodní federace fotbalových asociací ponese své vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 219, 14.9.2002.


title: Věc T-312/05: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 12. července 2007 – Komise v. Alexiadou ( Rozhodčí doložka — Smlouva o projektu vývoje technologie na výrobu nepromokavých kůží — Vrácení vyplacených záloh — Úroky — Řízení, v němž byl vydán rozsudek pro zmeškání )

text:
               25.8.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 199/35

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 12. července 2007 – Komise v. Alexiadou
   (Věc T-312/05) (1)

   („Rozhodčí doložka - Smlouva o projektu vývoje technologie na výrobu nepromokavých kůží - Vrácení vyplacených záloh - Úroky - Řízení, v němž byl vydán rozsudek pro zmeškání“)
   (2007/C 199/67)
   Jednací jazyk: řečtina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: D. Triantafyllou, zmocněnec, ve spolupráci s D. Nikopoulos, advokátem)

      Žalovaný: Efrosyni Alexiadou (Soluň, Řecko)
   Předmět věci
   Žaloba podaná Komisí na základě článku 238 ES s cílem dosáhnout vrácení zálohy, kterou posledně jmenovaná schválila žalované v rámci smlouvy týkající se projektu vývoje technologie na výrobu nepromokavých kůží (smlouva G1ST-CT-2002-50227)
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Komise ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 271, 29.10.2005.


title: Spojené věci C-65/09 a C-87/09: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 16. června 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof, Amtsgericht Schorndorf — Německo) — Gebr. Weber GmbH v. Jürgen Wittmer (C-65/09), Ingrid Putz v. Medianess Electronics GmbH ( „Ochrana spotřebitele — Prodej spotřebního zboží a záruky na toto zboží — Směrnice 1999/44/ES — Článek 3 odst. 2 a 3 — Výměna vadného zboží jako jediný způsob zjednání nápravy — Vadné zboží již nainstalované spotřebitelem — Povinnost prodávajícího odstranit vadné zboží a nainstalovat náhradní zboží — Absolutní nepřiměřenost — Důsledky“ )

text:
               30.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 226/2

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 16. června 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof, Amtsgericht Schorndorf — Německo) — Gebr. Weber GmbH v. Jürgen Wittmer (C-65/09), Ingrid Putz v. Medianess Electronics GmbH
   (Spojené věci C-65/09 a C-87/09) (1)

   (Ochrana spotřebitele - Prodej spotřebního zboží a záruky na toto zboží - Směrnice 1999/44/ES - Článek 3 odst. 2 a 3 - Výměna vadného zboží jako jediný způsob zjednání nápravy - Vadné zboží již nainstalované spotřebitelem - Povinnost prodávajícího odstranit vadné zboží a nainstalovat náhradní zboží - Absolutní nepřiměřenost - Důsledky)
   2011/C 226/02
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesgerichtshof, Amtsgericht Schorndorf

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Gebr. Weber GmbH (C-65/09), Ingrid Putz (C-87/09)

      Žalovaní: Jürgen Wittmer (C-65/09), Medianess Electronics (C-87/09)

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Bundesgerichtshof, Amtsgericht Schorndorf — Výklad čl. 3 odst. 2 a 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/44/ES ze dne 25. května 1999 o některých aspektech prodeje spotřebního zboží a záruk na toto zboží (Úř. věst. L 171, s. 12; Zvl. vyd. 15/04, s. 223) — Prodej vadného zboží spotřebiteli bez zavinění na straně prodávajícího — Správná instalace zboží spotřebitelem — Vnitrostátní právní úprava, podle níž při neexistenci jiného způsobu zjednání nápravy není prodávající povinen vyměnit vadné zboží v případě nepřiměřených nákladů — Slučitelnost této právní úpravy s výše uvedenými ustanoveními práva Společenství? — V případě neslučitelnosti, výklad pojmu „bezplatné náhradní dodání“ [„bezplatná výměna“] obsaženého v čl. 3 odst. 3 výše uvedené směrnice — Odpovědnost prodávajícího za náklady na odstranění vadného zboží správně nainstalovaného spotřebitelem

      Výrok

               1)

               Článek 3 odst. 2 a 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/44/ES ze dne 25. května 1999 o některých aspektech prodeje spotřebního zboží a záruk na toto zboží musí být vykládán v tom smyslu, že pokud je spotřební zboží, které není v souladu se smlouvou a které spotřebitel v dobré víře nainstaloval v souladu s jeho povahou a zamýšleným použitím předtím, než se projevila vada, uvedeno do stavu odpovídajícího smlouvě prostřednictvím výměny, má prodávající povinnost sám toto zboží odstranit z místa, kde bylo nainstalováno, a nainstalovat zde zboží náhradní, anebo nahradit náklady na toto odstranění a instalaci náhradního zboží. Tato povinnost je nezávislá na otázce, zda se prodávající na základě kupní smlouvy zavázal původně koupené spotřební zboží nainstalovat.

               2)

               Článek 3 odst. 3 směrnice 1999/44 musí být vykládán v tom smyslu, že brání tomu, aby vnitrostátní legislativa přiznávala prodávajícímu právo odmítnout výměnu zboží, které je v rozporu se smlouvou, jako jediný možný způsob zjednání nápravy z důvodu, že tato výměna pro něj v důsledku povinnosti odstranit toto zboží z místa, kde bylo instalováno, a povinnosti nainstalovat zde zboží náhradní, znamená vynaložit výdaje nepřiměřené hodnotě, kterou by zboží mělo v případě souladu se smlouvou, a významu rozporu se smlouvou. Toto ustanovení však nebrání tomu, aby byl nárok spotřebitele na náhradu nákladů na odstranění vadného zboží a instalaci náhradního zboží v takovém případě omezen na povinnost prodávajícího nahradit náklady v přiměřené výši.

      (1)  Úř. věst. C 90, 18.4.2009.