title: Věc T-30/14: Žaloba podaná dne 13. ledna 2014 — Laverana v. OHIM (BIO — INGRÉDIENTS VÉGÉTAUX — PROPRE FABRICATION)

text:
               22.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 85/22

         Žaloba podaná dne 13. ledna 2014 — Laverana v. OHIM (BIO — INGRÉDIENTS VÉGÉTAUX — PROPRE FABRICATION)
   (Věc T-30/14)
   2014/C 85/39
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Laverana GmbH & Co. KG (Wennigsen, Německo) (zástupci: J. Wachinger a M. Zöbisch, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 11. listopadu 2013 ve věci R 1749/2013-4 a připustil přihlášku ochranné známky Společenství č. 11 642 527 pro výrobky a služby zařazené do tříd 3, 5 a 35 ke zveřejnění;

               —

               podpůrně zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 11. listopadu 2013 ve věci R 1749/2013-4 a vrátil věc Úřadu k novému rozhodnutí;

               —

               podpůrně zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 11. listopadu 2013 ve věci R 1749/2013-4;

               —

               uložil žalovanému Úřadu náhradu nákladu řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka v černobílé barvě obsahující slovní prvky „BIO — INGRÉDIENTS VÉGÉTAUX — PROPRE FABRICATION“, pro výrobky a služby zařazené do tříd 3, 5 a 35 — přihláška ochranné známky Společenství č. 11 642 527

      Rozhodnutí průzkumového referenta: částečné zamítnutí přihlášky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-234/06 P: Kasační opravný prostředek podaný dne  24. května 2006  Il Ponte Finanziaria SpA proti rozsudku vydanému dne  23. února 2006  ve věci T-194/03, Il Ponte Finanziaria SpA v. OHIM a Marine Entreprise Project Società Unipersonale di Alberto Fiorenzi Srl

text:
               29.7.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 178/23

         Kasační opravný prostředek podaný dne 24. května 2006 Il Ponte Finanziaria SpA proti rozsudku vydanému dne 23. února 2006 ve věci T-194/03, Il Ponte Finanziaria SpA v. OHIM a Marine Entreprise Project Società Unipersonale di Alberto Fiorenzi Srl
   (Věc C-234/06 P)
   (2006/C 178/37)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Il Ponte Finanziaria SpA (zástupci: P. Roncaglia, A. Torrigiani Malaspina, M. Boletto, avvocati)

      Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) a Marine Entreprise Project Società Unipersonale di Alberto Fiorenzi
   Návrhová žádání
   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               zrušil rozsudek Soudu prvního stupně (čtvrtého senátu) ze dne 23. února 2006 ve věci T-194/03, kterým byla zamítnuta žaloba podaná navrhovatelkou a který navrhovatelce ukládá náhradu nákladů řízení;

               2.

               vyhověl žalobě podané k Soudu prvního stupně:

                           a)

                           zrušením rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 17. března 2003 ve věci R 1015/2001-4 z toho důvodu, že tím, že zamítl odvolání navrhovatelky, povolil zápis (obrazové) ochranné známky Společenství č. 940007 BAINBRIDGE pro výrobky náležející do tříd 18 a 25;

                           b)

                           uložením OHIM a vedlejší účastnici řízení náhrady nákladů řízení v prvním stupni a řízení o kasačním opravném prostředku.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Navrhovatelka navrhuje zrušení napadeného rozsudku kvůli:

               1.

               Nesprávnému použití čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 40/94, jelikož existuje nebezpečí záměny mezi kolidujícími ochrannými známkami:

                           —

                           Soud prvního stupně se dopustil pochybení, když vyslovil neexistenci minimálního stupně podobnosti mezi ochrannou známkou BAINBRIDGE vedlejší účastnice řízení a skupinou ochranných známek navrhovatelky obsahujících prvek THE BRIDGE, zatímco uznal, že ochranná známka BAINBRIDGE, proti níž byly podány námitky, vykazuje „významnou“ fonetickou podobnost s některými ochrannými známkami navrhovatelky; vzhledem ke zjevné nesprávnosti „předpokladu“, ze kterého Soud vycházel, podle něhož průměrný italský spotřebitel má dostatečnou znalost anglického jazyka na to, aby pochopil význam výrazu „BRIDGE“, tato podobnost není vyvážena pojmovým rozdílem mezi kolidujícími ochrannými známkami;

                           —

                           jelikož tedy kolidující ochranné známky vykazují přinejmenším minimální stupeň podobnosti, měly totožnost výrobků a vysoká rozlišovací způsobilost ochranných známek navrhovatelky vést ke shledání nebezpečí záměny.

               2.

               Nesprávnému použití čl. 43 odst. 2 a 3 nařízení č. 40/94, jelikož Soud prvního stupně nezohlednil slovní ochrannou známku č. 642952 THE BRIDGE navrhovatelky;

                           —

                           co se týče slovní ochranné známky THE BRIDGE, navrhovatelka dostatečně prokázala řádné a skutečné užívání dotčené ochranné známky ve smyslu pravidla 22 odst. 2 nařízení č. 2868/95;

                           —

                           Soud prvního stupně nesprávně použil čl. 43 odst. 2 a 3 nařízení č. 40/94, když nepřezkoumal vhodnost dokumentů předložených navrhovatelkou k prokázání užívání její ochranné známky a omezil se pouze na tvrzení, že odvolací senát správně tuto ochrannou známku odmítl zohlednit, jelikož navrhovatelka nepředložila důkaz o jejím nepřetržitém užívání po dobu celých pěti referenčních let, i když takový požadavek z právního předpisu nevyplývá.

               3.

               Nesprávnému použití čl. 15 odst. 2 písm. a) a čl. 43 odst. 2 a 3 nařízení č. 40/94, jelikož Soud prvního stupně nezohlednil obrazovou ochrannou známku č. 370836 BRIDGE navrhovatelky;

                           —

                           důkazy poskytnuté navrhovatelkou pro prokázání skutečného užívání ochranné známky THE BRIDGE měly být posouzeny jako dostatečné též pro prokázání užívání ochranné známky BRIDGE;

                           —

                           v každém případě je obrazová ochranná známka navrhovatelky BRIDGE „blokážní“ ochrannou známkou ve smyslu italského zákona o ochranných známkách a jako taková je osvobozena od povinnosti poskytnout důkaz o jejím užívání;

                           —

                           Soud prvního stupně se dopustil pochybení tím, že přijal argumenty OHIM, které byly poprvé uvedeny až ve vyjádření OHIM k žalobě (a tedy v každém případě nepřípustné), podle kterých je institut blokážní ochranné známky neslučitelný se systémem ochrany ochranné známky Společenství. Ve skutečnosti různá tvrzení svědčí o slučitelnosti institutu „blokážních“ ochranných známek se systémem Společenství.

               4.

               Nesprávnému použití čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 40/94, jelikož skutečnost, že navrhovatelka je majitelkou vícerých ochranných známek založených na pojmu „bridge“ (sériové ochranné známky) zvyšuje nebezpečí záměny mezi těmito ochrannými známkami posuzovanými jako celek a ochrannou známkou BAINBRIDGE;

                           —

                           Soud prvního stupně, i když uznal, že skutečnost, že navrhovatelka je majitelkou „skupiny“ ochranných známek založených na označení „Bridge“, je v zásadě relevantní pro posouzení existence nebezpečí záměny, v projednávaném případě však tyto ochranné známky nezohlednil z toho důvodu, že byly pouze zapsané, nikoli však užívané, i když ve skutečnosti nemá užívání těchto ochranných známek nic společného s tím, že musí být považovány za „sériové ochranné známky“.


title: Věc T-705/14: Žaloba podaná dne 26. září 2014 – Unichem Laboratories v. Komise

text:
               15.12.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 448/31

         Žaloba podaná dne 26. září 2014 – Unichem Laboratories v. Komise
   (Věc T-705/14)
   (2014/C 448/40)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Unichem Laboratories Ltd (Mumbai, Indie) (zástupci: S. Mobley, H. Sheraton a K. Shaw, Solicitors)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise ze dne 9. července 2014 v řízení podle článků 101 a 102 Smlouvy o fungování Evropské unie (věc Comp/AT. 39.612 – perindopril (Servier)) v plném rozsahu a podpůrně zrušil či snížil uloženou pokutu, a to v rozsahu, v němž se týká společnosti Unichem, a

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dvanáct žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vychází z nedostatku pravomoci Komise přijmout vůči společnosti Unichem rozhodnutí podle čl. 101 odst. 1 SFEU.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z tvrzení, že Komise nepoužila správné právní kritérium „objektivní nutnosti“ při určování, zda patentová dohoda spadá do působnosti čl. 101 odst. 1 SFEU.

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází z tvrzení, že Komise porušila zásadu rovného zacházení, když na dohodu společnosti Unichem neuplatnila pokyny k nařízení o blokové výjimce pro převody technologií.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z tvrzení, že se Komise dopustila nesprávného právního posouzení, když dohodu kvalifikovala tak, že porušuje čl. 101 odst. 1 SFEU „svým účelem“.

               5.

               Pátý žalobní důvod vychází z tvrzení, že Komise nesprávně uplatnila vlastní právní kritérium porušení účelu čl. 101 odst. 1 SFEU na konkrétní situaci společnosti Unichem.

               6.

               Šestý žalobní důvod vychází z tvrzení, že se Komise dopustila nesprávného právního posouzení, když dospěla k závěru, že dohoda má protisoutěžní účinky.

               7.

               Sedmý žalobní důvod vychází z tvrzení, že Komise porušila svou povinnost uvést odůvodnění podle článku 296, neboť neodůvodnila, proč podle ní může být společnost Unichem považována za přímo odpovědnou za porušení čl. 101 odst. 1 SFEU, ačkoli není potenciálním konkurentem společnosti Servier.

               8.

               Osmý žalobní důvod vychází podpůrně z toho, že se Komise dopustila nesprávného právního posouzení, když neuznala, že dohoda vyhovuje kritériím pro uplatnění výjimky podle čl. 101 odst. 3 SFEU.

               9.

               Devátý žalobní důvod vychází z tvrzení, že Komise porušila právo na obhajobu, zásadu řádné správy a svou povinnost nejednat z pozice moci při opatřování právem chráněným dokumentů, které mají být použity v neprospěch společnosti Unichem.

               10.

               Desátý žalobní důvod vychází z tvrzení, že Komise porušila obecnou unijní zásadu rovného zacházení při výpočtu pokuty, když se společností Unichem zacházela odlišně bez objektivního odůvodnění.

               11.

               Jedenáctý žalobní důvod vychází z tvrzení, že Komise porušila při ukládání pokuty společnosti Unichem obecnou unijní zásadu proporcionality, vlastní pokyny o ukládání pokut a předchozí rozhodovací praxi.

               12.

               Dvanáctý žalobní důvod vychází z tvrzení, že Komise porušila svou povinnost uvést odůvodnění podle článku 296 SFEU v souvislosti s výpočtem pokuty a posouzením závažnosti tvrzeného protiprávního jednání společnosti Unichem.


title: Věc T-373/10: Žaloba podaná dne 8. září 2010 — Villeroy & Boch Austria v. Komise

text:
               6.11.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/36

         Žaloba podaná dne 8. září 2010 — Villeroy & Boch Austria v. Komise
   (Věc T-373/10)
   ()
   2010/C 301/61
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Villeroy & Boch Austria GmbH (Mondsee, Rakousko) (zástupci: A. Reidlinger a S. Dethof, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit napadené rozhodnutí v rozsahu, v němž se týká žalobkyně;

               —

               podpůrně přiměřeným způsobem snížit částku pokuty uložené žalobkyni v napadeném rozhodnutí;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobkyně napadá rozhodnutí Komise K(2010) 4185 v konečném znění ze dne 23. června 2010 ve věci COMP/39092 — vybavení koupelen. Napadeným rozhodnutím byly žalobkyni a dalším podnikům uloženy pokuty za porušení článku 101 SFEU, jakož i článku 53 Dohody o EHP. Žalobkyně se podle Komise účastnila trvající kartelové dohody nebo jednání ve vzájemné shodě v odvětví vybavení koupelen v Belgii, Německu, Francii, Itálii, Nizozemsku a Rakousku.
   K odůvodnění své žaloby žalobkyně uplatňuje sedm žalobních důvodů.
   Svým prvním žalobním důvodem žalobkyně zpochybňuje porušení článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP vyplývající z domněnky jediného komplexního protiprávního jednání. Tímto nepřípustným celkovým posouzením žalovaná porušila svou povinnost právního posouzení individuálních jednání různých adresátů rozhodnutí a provádí právně nepřípustné přičítání jednání nepřičitatelných jednání třetích osob.
   V rámci druhého žalobního důvodu žalobkyně podpůrně uplatňuje, vycházejíc z neexistence individualizovaného odůvodnění rozhodnutí, porušení povinnosti uvést odůvodnění podle článku 296 odst. 2 SFEU.
   Dále žalobkyně jakožto třetí žalobní důvod uvádí, že napadené rozhodnutí musí být zrušeno, jelikož se žalobkyně neúčastnila jí vytýkaných protiprávních jednání na věcně a místně relevantních trzích, jichž se týká zmíněné rozhodnutí a nebylo jí prokázáno porušení kartelového práva.
   Ve svém čtvrtém žalobním důvodu žalobně uvádí, že žalobkyni a její mateřské společnosti byla protiprávně uložena solidární pokuta. Uložení takovéto solidární pokuty porušuje zásadu nulla poena sine lege obsaženou v čl. 49 odst. 1 Listiny základních práv Evropské unie a zásadu proporcionality trestů podle čl. 49 odst. 3 ve spojení s čl. 48 odst. 1 Listiny základních práv Evropské unie, jakož i čl. 23 nařízení (ES) č. 1/2003 (1)

   V rámci pátého žalobního důvodu žalobkyně vytýká nesprávný výpočet pokuty. V této souvislosti uvádí, že žalovaná ve výpočtu zohlednila obrat žalobkyně, který od samého počátku nikterak nesouvisí se vznesenými výtkami.
   Svým šestým žalobním důvodem žalobkyně vytýká neúměrně dlouhou dobu řízení a její nezohlednění v rámci výpočtu pokuty jakožto porušení článku 41 Listiny základních práv Evropské unie..
   Sedmým žalobním důvodem je vytýkáno nesprávné posouzení v rámci výpočtu pokuty při posuzování údajného podílu žalobkyně na protiprávním jednání. Žalobkyně v této souvislosti uvádí, že i v případě, že by bývalo došlo k porušení článku 101 SFEU, jak se domnívá žalovaná, je pokuta neúměrně vysoká a disproporční. Podle názoru žalobkyně žalovaná porušila zásadu proporcionality trestů kodifikovanou v čl. 48 odst. 1 Listiny základních práv Evropské unie.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. L 1, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205).


title: Věc C-2/05: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozsudkem Arbeidshof Brusel ze dne 23. prosince 2004 ve věci Rijksdienst voor Sociale Zekerheid proti Herbosch-Kiere NV

text:
               2.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/6

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozsudkem Arbeidshof Brusel ze dne 23. prosince 2004 ve věci Rijksdienst voor Sociale Zekerheid proti Herbosch-Kiere NV
   (Věc C-2/05)
   (2005/C 82/14)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla rozsudkem Arbeidshof Brusel ze dne 23. prosince 2004 ve věci Rijksdienst voor Sociale Zekerheid proti Herbosch-Kiere NV, který došel kanceláři Soudního dvora dne 5. ledna 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Arbeidshof Brusel žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:
   Je soud státu přijetí oprávněn přezkoumat nebo posoudit existenci pracovněprávního vztahu mezi podnikem, který vysílá zaměstnanou osobu a vyslanou zaměstnanou osobou s ohledem na skutečnost, že pojem „podnikem, pro nějž obvykle pracuje“ uvedený v čl. 14 odst. 1 písm. a) nařízení (EHS) č. 1408/71 (1) vyžaduje (podle rozhodnutí č. 128), aby během doby vyslání zůstal zachován pracovněprávní vztah?
   Je soud jiného členského státu než toho, který vydal uvedené osvědčení (formulář E 101), oprávněn nevzít toto osvědčení v úvahu nebo prohlásit jej za neplatné, pokud je podle něj při posouzení předložených skutkových okolností nesporné, že mezi podnikem, který vysílá zaměstnanou osobu a vyslanou zaměstnanou osobou neexistoval během doby vyslání žádný pracovněprávní vztah?
   Je příslušný orgán státu vyslání vázán rozhodnutím soudu státu přijetí, který za výše uvedených okolností nevezme v úvahu nebo prohlásí za neplatné výše uvedené osvědčení (formulář E 101)?

      (1)  Nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, osoby samostatně výdělečně činné a jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství (Úř. věst. L 149, s. 2).


title: Věc C-455/11 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 2. září 2011 Solvay SA proti rozsudku Tribunálu (šestého rozšířeného senátu) vydanému dne 16. června 2011 ve věci T-186/06, Solvay SA v. Evropská komise

text:
               26.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 347/11

         Kasační opravný prostředek podaný dne 2. září 2011 Solvay SA proti rozsudku Tribunálu (šestého rozšířeného senátu) vydanému dne 16. června 2011 ve věci T-186/06, Solvay SA v. Evropská komise
   (Věc C-455/11 P)
   2011/C 347/16
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Solvay SA (zástupci: O. W. Brouwer, advokát, M. O'Regan, solicitor)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Navrhovatelka navrhuje, aby Soudní dvůr

               —

               zrušil body 121 až 170 rozsudku,

               —

               zrušil body 394, 395 a 402 až 427 rozsudku,

               —

               vydal konečný rozsudek a zrušil napadené rozhodnutí v rozsahu, v němž se v něm uvádí, že a) navrhovatelka porušila čl. 81 odst. 1 ES mezi květnem 1995 a srpnem 1997 a b) navrhovatelka byla třetím podnikem, který splnil požadavky bodu 21 oznámení o spolupráci z roku 2002, a přiměřeně snížil pokutu uloženou navrhovatelce nebo podpůrně vrátil věc Tribunálu a

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení před Tribunálem a Soudním dvorem.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Navrhovatelka uvádí dva důvody kasačního opravného prostředku. V napadeném rozsudku Tribunál částečně zamítl žalobu, kterou navrhovatelka podala, na částečné zrušení rozhodnutí Komise 2006/903/ES v konečném znění ze dne 3. května 2006 ohledně postupu podle článku 81 Smlouvy o založení Evropského společenství a článku 53 Dohody o EHP (věc č. COMP/F/C.38.620 — peroxid vodíku a perboritan).
   Prvním důvodem kasačního opravného prostředku navrhovatelka napadá závěr Tribunálu, že se účastnila porušení čl. 81 odst. 1 ES a čl. 53 odst. 1 EHP mezi květnem 1995 a srpnem 1997. Tribunál překročil svojí posuzovací pravomoc a dopustil se nesprávného právního posouzení tím, že dospěl k závěru, že navrhovatelka diskutovala nebo si vyměňovala informace o cenách a své obchodní strategii s jinými podniky: k takovému zjištění nelze dospět na základě znění napadeného rozhodnutí. Tribunál se dopustil nesprávných právních posouzení, když potvrdil závěr uvedený v napadeném rozhodnutí, že tím, že diskuse, jednání a výměny informací mezi výrobci peroxidu vodíku (včetně navrhovatelky) měly jako neúspěšný pokus dospět k dohodě o rozdělení trhu (který nevyústil v uzavření dohody mezi nimi) společný úmysl omezit hospodářskou soutěž, představovaly porušení čl. 81 odst. 1 ES a čl. 53 odst. 1 EHP z důvodu, že byly alternativně buď přípravnými jednáními a tvořily součást stejné tajné dohody jako přiznaná kartelová dohoda o stanovení cen, do které vstoupily v srpnu 1997 nebo jednáním ve vzájemné shodě sloužícím k „přípravě půdy“ pro tuto pozdější kartelovou dohodu či představovaly zakázanou výměnu informací mezi podniky.
   Svým druhým důvodem kasačního opravného prostředku navrhovatelka napadá závěr Tribunálu, že Komise nepřekročila svůj prostor pro uvážení, když v napadeném rozhodnutí dospěla k závěru, že jiný podnik, Arkema, splnil dne 3. dubna 2003 požadavky bodu 21 oznámení Komise o spolupráci z roku 2002. Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když definoval a uplatnil pojem „významná přidaná hodnota“ a zkreslil důkazy a dopustil se jejich zjevně nesprávného posouzení, když dospěl k závěru, že dokumenty, které Arkema faxovala dne 3. dubna 2003 bez jakýchkoliv doprovodných vysvětlení měly významnou přidanou hodnotu podle bodu 21 oznámení o spolupráci z roku 2002. Rovněž se dopustil nesprávného právního posouzení a zkreslil důkazy, když dospěl k závěru, že Komise byla v napadeném rozhodnutí oprávněna dospět k odlišnému závěru než v rozhodnutí K(2006) 2098 ze dne 31. května 2006 v řízení podle článku 81 ES a článku 53 Dohody EHP (věc COMPlF.38.645 — metakryláty), ve kterém uvedla, že stejný fax, který Arkema zaslala dne 3. dubna 2003 (který se týkal šetření Komise několika předpokládaných kartelových dohod, včetně peroxidu vodíku a metakrylátů,) nesplňoval požadavky bodu 21 oznámení o spolupráci dokud Arkema neposkytla následná vysvětlení.


title: Věc C-154/16: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 18. května 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Augstākā tiesa – Lotyšsko) – „Latvijas dzelzceļš“ VAS v. Valsts ieņēmumu dienests „Řízení o předběžné otázce — Celní kodex Společenství — Nařízení (EHS) č. 2913/92 — Článek 94 odst. 1 a článek 96 — Režim vnějšího tranzitu Společenství — Odpovědnost hlavního povinného — Články 203 a 204 a čl. 206 odst. 1 — Vznik celního dluhu — Odnětí celnímu dohledu — Nesplnění jedné z povinností vyplývající z použití celního režimu — Úplné zničení nebo nenahraditelná ztráta zboží v důsledku jeho povahy nebo následkem nepředvídatelných okolností nebo vyšší moci — Článek 213 — Zaplacení celního dluhu společně a nerozdílně — Směrnice 2006/112/ES — Daň z přidané hodnoty (DPH) — Článek 2 odst. 1, jakož i články 70 a 71 — Zdanitelné plnění a vznik daňové povinnosti — Články 201, 202 a 205 — Osoby povinné odvést daň — Zjištění chybějícího nákladu celním úřadem určení — Nesprávně uzavřené nebo poškozené spodní zařízení pro vykládku cisternového vagónu“

text:
               24.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 239/15

         Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 18. května 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Augstākā tiesa – Lotyšsko) – „Latvijas dzelzceļš“ VAS v. Valsts ieņēmumu dienests
   (Věc C-154/16) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Celní kodex Společenství - Nařízení (EHS) č. 2913/92 - Článek 94 odst. 1 a článek 96 - Režim vnějšího tranzitu Společenství - Odpovědnost hlavního povinného - Články 203 a 204 a čl. 206 odst. 1 - Vznik celního dluhu - Odnětí celnímu dohledu - Nesplnění jedné z povinností vyplývající z použití celního režimu - Úplné zničení nebo nenahraditelná ztráta zboží v důsledku jeho povahy nebo následkem nepředvídatelných okolností nebo vyšší moci - Článek 213 - Zaplacení celního dluhu společně a nerozdílně - Směrnice 2006/112/ES - Daň z přidané hodnoty (DPH) - Článek 2 odst. 1, jakož i články 70 a 71 - Zdanitelné plnění a vznik daňové povinnosti - Články 201, 202 a 205 - Osoby povinné odvést daň - Zjištění chybějícího nákladu celním úřadem určení - Nesprávně uzavřené nebo poškozené spodní zařízení pro vykládku cisternového vagónu“)
   (2017/C 239/19)
   Jednací jazyk: lotyšština

      Předkládající soud

   Augstākā tiesa

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně:„Latvijas dzelzceļš“ VAS

      Žalovaný: Valsts ieņēmumu dienests

      Výrok

               1)

               Článek 203 odst. 1 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství, ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 648/2005 ze dne 13. dubna 2005, musí být vykládán v tom smyslu, že se toto ustanovení nepoužije v případě, kdy celnímu úřadu určení stanovenému v rámci tohoto režimu nebyl předložen celý objem zboží propuštěného do režimu vnějšího tranzitu Společenství z důvodu úplného zničení nebo nenahraditelné ztráty části tohoto zboží, která byla uspokojivě prokázána.

               2)

               Článek 204 odst. 1 písm. a) nařízení č. 2913/92, ve znění nařízení č. 648/2005, musí být vykládán v tom smyslu, že pokud celnímu úřadu určení stanovenému v rámci tohoto režimu nebyl předložen celý objem zboží propuštěného do režimu vnějšího tranzitu Společenství z důvodu úplného zničení nebo nenahraditelné ztráty části tohoto zboží, která byla uspokojivě prokázána, tato situace, která představuje nesplnění jedné z povinností spojených s tímto režimem, a sice povinnosti předložit celnímu úřadu určení zboží v nezměněném stavu, vede v zásadě ke vzniku celního dluhu při dovozu pro část zboží, která nebyla tomuto úřadu předložena. Je věcí vnitrostátního soudu, aby ověřil, zda taková okolnost, jako je poškození zařízení pro vykládku, splňuje v projednávané věci kritéria, kterými se vyznačují pojmy „vyšší moc“ a „nepředvídatelná okolnost“ ve smyslu čl. 206 odst. 1 nařízení č. 2913/92, ve znění nařízení č. 648/2005, a sice zda se jeví jako neobvyklá pro hospodářský subjekt činný v odvětví přepravy tekutých látek a nezávislá na jeho vůli a zda jejím důsledkům nemohlo být přes všechnu vynaloženou péči zabráněno. V rámci tohoto ověření musí tento soud zejména zohlednit, zda jsou dodržena platná pravidla a požadavky na technický stav cisteren a bezpečnost přepravy takových tekutých látek, jako je rozpouštědlo, ze strany hospodářských subjektů, jako je hlavní povinný a přepravce.

               3)

               Článek 2 odst. 1 písm. d), jakož i články 70 a 71 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty musí být vykládány v tom smyslu, že za část zboží propuštěného do režimu vnějšího tranzitu Společenství, která byla úplně zničena nebo nenahraditelně ztracena, není tato daň splatná.

               4)

               Ustanovení čl. 96 odst. 1 písm. a) ve spojení s čl. 204 odst. 1 písm. a) a odst. 3 nařízení č. 2913/92, ve znění nařízení č. 648/2005, musí být vykládána v tom smyslu, že osobou povinnou zaplatit celní dluh, který vznikl ve vztahu ke zboží nacházejícímu se v režimu vnějšího tranzitu Společenství, je hlavní povinný, i když dopravce nesplnil povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 96 odst. 2 tohoto nařízení, zejména povinnost předložit toto zboží v nezměněném stavu ve stanovené lhůtě celnímu úřadu určení.

               5)

               Článek 96 odst. 1 písm. a) a odst. 2, čl. 204 odst. 1 písm. a) a odst. 3, jakož i článek 213 nařízení č. 2913/92, ve znění nařízení č. 648/2005, musí být vykládány v tom smyslu, že celní úřad členského státu není povinen prohlásit společnou a nerozdílnou odpovědnost dopravce, který musí být spolu s hlavním povinným považován za osobu povinnou zaplatit celní dluh.

      (1)  Úř. věst. C 191, 30.5.2016.


title: Věc C-161/04: Usnesení předsedy prvního senátu Soudního dvora ze dne 6. září 2006 – Rakouská republika v. Evropský parlament, Rada Evropské unie

text:
               2.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 294/35

         Usnesení předsedy prvního senátu Soudního dvora ze dne 6. září 2006 – Rakouská republika v. Evropský parlament, Rada Evropské unie
   (Věc C-161/04) (1)

   (2006/C 294/61)

      Jednací jazyk: němčina

   Předseda prvního senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 106, 30.4.2004.


title: Věc C-163/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 2. dubna 2013 — Turbu.com BV, další účastník řízení: Staatssecretaris van Financiën

text:
               15.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/19

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 2. dubna 2013 — Turbu.com BV, další účastník řízení: Staatssecretaris van Financiën
   (Věc C-163/13)
   2013/C 171/37
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hoge Raad der Nederlanden

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Turbu.com BV

      Další účastník řízení: Staatssecretaris van Financiën

      Předběžné otázky

   Musí vnitrostátní orgány a soudy na základě práva Evropské unie odepřít uplatnění osvobození od daně z přidané hodnoty, pokud je na základě objektivních okolností prokázáno, že v souvislosti s dotčeným zbožími došlo k úniku ve vztahu k dani z přidané hodnoty a že osoba povinná k dani věděla nebo musela vědět, že se na něm podílela, pokud vnitrostátní právo nestanoví, že za takových okolností musí být osvobození od daně odepřeno?


title: Věc F-32/13: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 27. února 2014 – Walton v. Komise „Veřejná služba  — Dočasný zaměstnanec  — Odchodné  — Odstoupení konstatované rozsudkem Tribunálu Evropských společenství  — Stanovení data odstoupení  — Překážka věci pravomocně rozsouzené  — Rozhodnutí OOJ, jež nabyla z důvodu nepodání opravných prostředků právní moci  — Nedodržení předchozího správního řízení  — Zjevná nepřípustnost“

text:
               12.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 142/56

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 27. února 2014 – Walton v. Komise
   (Věc F-32/13) (1)

   („Veřejná služba - Dočasný zaměstnanec - Odchodné - Odstoupení konstatované rozsudkem Tribunálu Evropských společenství - Stanovení data odstoupení - Překážka věci pravomocně rozsouzené - Rozhodnutí OOJ, jež nabyla z důvodu nepodání opravných prostředků právní moci - Nedodržení předchozího správního řízení - Zjevná nepřípustnost“)
   2014/C 142/76
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Robert Walton (Oxford, Spojené království) (zástupce: F. Moyse, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Currall a A.- C. Simon, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí, který se zamítá žádost o vyplacení náhrady, kterou má Komise žalobci vyplatit jako odchodné

      Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se odmítá jako zjevně nepřípustná.

               2)

               Robert Walton ponese vlastní náklady řízení a náhradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 207, 20.7.2013, s. 58.


title: Věc C-521/12: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 15. května 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Raad van State – Nizozemsko) – T. C. Briels a další v. Minister van Infrastructuur en Milieu „Řízení o předběžné otázce — Životní prostředí — Směrnice 92/43/EHS — Článek 6 odst. 3 a 4 — Ochrana přírodních stanovišť — Zvláštní oblasti ochrany — Posouzení důsledků plánu nebo projektu pro chráněnou lokalitu — Schválení plánu nebo projektu v chráněné lokalitě — Kompenzační opatření — Lokalita Natura 2000 ‚Vlijmens Ven, Moerputten & Bossche Broek‘  — Projekt trasy dálnice A 2 ‚‘s-Hertogenbosch-Eindhoven‘ “

text:
               7.7.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 212/7

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 15. května 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Raad van State – Nizozemsko) – T. C. Briels a další v. Minister van Infrastructuur en Milieu
   (Věc C-521/12) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Životní prostředí - Směrnice 92/43/EHS - Článek 6 odst. 3 a 4 - Ochrana přírodních stanovišť - Zvláštní oblasti ochrany - Posouzení důsledků plánu nebo projektu pro chráněnou lokalitu - Schválení plánu nebo projektu v chráněné lokalitě - Kompenzační opatření - Lokalita Natura 2000 ‚Vlijmens Ven, Moerputten & Bossche Broek‘ - Projekt trasy dálnice A 2 ‚‘s-Hertogenbosch-Eindhoven‘“)
   2014/C 212/07
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Raad van State

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: T. C. Briels, M. Briels-Loermans, R.L.P. Buchholtz, Stichting A2-Platform Boxtel e.o. a další, H.W.G. Cox, G.P.A. Damman, P.A.M. Goevaers a další, J.H. van Haaren, L.S.P. Dijkman, R.A.H.M. Janssen, M.M. van Lanschot, J.E.A.M. Lelijveld a další, A. Mes a další, A.J.J. Michels, VOF Isphording a další, M. Peijnenborg, S. Peijnenborg-van Oers, G. Oude Elferink, W. Punte, P.M. Punte-Cammaert, Stichting Reinier van Arkel, E. de Ridder, W.C.M.A.J.G. van Rijckevorsel, M. van Rijckevorsel-van Asch van Wijck, Vereniging tot Behoud van het Groene Hart van Brabant, Stichting Boom en Bosch, Stichting Overlast A2 Vught e.o., Streekraad Het Groene Woud en De Meijerij, A.C.M.W. Teulings, Stichting Bleijendijk, M. Tilman, Vereniging van Eigenaars Appartementengebouw De Heun I a další, M.C.T. Veroude, E.J.A.M. Widlak, Van Roosmalen Sales BV a další, M.A.A. van Kessel, Bricorama BV a další

      Žalovaný: Minister van Infrastructuur en Milieu

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Raad van State – Výklad čl. 6 odst. 3 a 4 směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin (Úř. věst. L 206, s. 7; Zvl. vyd. 15/02, s. 102) – Schválení plánu nebo projektu v chráněné lokalitě – Podmínky – Pojem „nepříznivý účinek na celistvost příslušné lokality“

      Výrok

   Článek 6 odst. 3 směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin musí být vykládán v tom smyslu, že plán nebo projekt, který přímo nesouvisí s lokalitou významnou pro Společenství nebo není pro péči o ni nezbytný a který má negativní účinky na typ přírodního stanoviště vyskytující se v této lokalitě a předvídá opatření k vytvoření stejně velkého nebo většího areálu tohoto typu stanoviště v uvedené lokalitě, má nepříznivý účinek na celistvost uvedené lokality. Takováto opatření lze případně kvalifikovat jako „kompenzační opatření“ ve smyslu odstavce 4 tohoto článku pouze tehdy, pokud jsou splněny podmínky stanovené v uvedeném ustanovení.

      (1)  Úř. věst. C 55, 23.2.2013.


title: Věc T-442/08: Žaloba podaná dne 3. října 2008 – CISAC v. Komise

text:
               4.4.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/25

         Žaloba podaná dne 3. října 2008 – CISAC v. Komise
   (Věc T-442/08)
   (2009/C 82/46)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: International Confederation of Societies of Authors and Composers (CISAC) (Neuilly-sur-Seine, Francie) (zástupce: J.-F. Bellis a K. Van Hove, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobkyně

               —

               zrušit článek 3 rozhodnutí Komise ze dne 16. července 2008, které se týká řízení podle článku 81 ES a článku 53 EHS (věc COMP/C2/38.698 – CISAC) a

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně na základě článku 230 ES usiluje touto žalobou o zrušení článku 3 rozhodnutí Komise ze dne 16. července 2008 (věc COMP/C2/38.698 – CISAC), kterým bylo určeno, že 24 členských společností CISAC usazených v EHP, které jednaly ve vzájemné shodě a porušovaly článek 81 ES a článek 53 EHS „tím, že koordinovaly územní vymezení mandátů vzájemného zastoupení, které si navzájem poskytovaly způsobem omezujícím licence na vnitrostátní území každé správcovské společnosti“.
   Žalobkyně tvrdí, že rozhodnutí omezuje konstatované porušení na tři konkrétní formy využívání provozovacích práv (internet, satelitní přenos a kabelové vysílání), zatímco dohody o vzájemném zastoupení pokrývají obecně všechny formy využívání provozovacích práv.
   Žalobkyně na podporu své žaloby uplatňuje dva hlavní žalobní důvody:

               (i)

               Podle tvrzení žalobkyně se Komise dopustila nesprávného posouzení a porušila článek 81 ES, jakož i článek 253 ES tím, že určila, že paralelní územní vymezení vyplývající z dohod o vzájemném zastoupení uzavřených členy CISAC z EHP představuje jednání ve vzájemné shodě. Žalobkyně soudí, že existence doložky o územním vymezení ve všech dohodách o vzájemném zastoupení uzavřených jejími členy není výsledkem jednání ve vzájemné shodě k omezení hospodářské soutěže. Tato situace spíše existuje proto, že všechny společnosti považují uvádění takové doložky ve svých dohodách o vzájemném zastoupení za vhodné v zájmu svých členů.

               (ii)

               Podpůrně žalobkyně tvrdí, že pokud by existovalo jednání ve vzájemné shodě ohledně územního vymezení, neomezovalo by hospodářskou soutěž ve smyslu článku 81 ES ze dvou důvodů. Zaprvé, údajné jednání ve vzájemné shodě není nelegální, jelikož se týká formy hospodářské soutěže, kterou není nutné chránit. Zadruhé, i kdyby byly uvedená praxe považována za omezení hospodářské soutěže, podle tvrzení žalobkyně neporušuje čl. 81 odst. 1 ES, protože je nezbytná a proporcionální s ohledem na legitimní cíl.


title: Věc T-511/12: Usnesení Tribunálu ze dne 28. listopadu 2013 — Refrigue-confecções para o frio v. OHIM — Sixty International (Refrigue for cold)

text:
               15.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/44

         Usnesení Tribunálu ze dne 28. listopadu 2013 — Refrigue-confecções para o frio v. OHIM — Sixty International (Refrigue for cold)
   (Věc T-511/12) (1)

   2014/C 45/79
   Jednací jazyk: italština
   Předseda osmého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 38, 9.2.2013.


title: Věc C-548/14 P: Usnesení Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 17. září 2015 – Arnoldo Mondadori Editore SpA v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM), Grazia Equity GmbH „Kasační opravný prostředek — Článek 181 jednacího řádu Soudního dvora — Ochranná známka Společenství — Nařízení (ES) č. 40/94 — Přihláška slovní ochranné známky GRAZIA — Námitky majitele starších mezinárodních slovních a obrazových ochranných známek, starší slovní a obrazové známky Společenství a starších národních slovních a obrazových ochranných známek obsahujících slovní prvek ‚GRAZIA‘ — Zamítnutí námitek — Článek 8 odst. 1 písm. b) — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 5 — Dobré jméno“

text:
               30.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 398/8

         Usnesení Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 17. září 2015 – Arnoldo Mondadori Editore SpA v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM), Grazia Equity GmbH
   (Věc C-548/14 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Článek 181 jednacího řádu Soudního dvora - Ochranná známka Společenství - Nařízení (ES) č. 40/94 - Přihláška slovní ochranné známky GRAZIA - Námitky majitele starších mezinárodních slovních a obrazových ochranných známek, starší slovní a obrazové známky Společenství a starších národních slovních a obrazových ochranných známek obsahujících slovní prvek ‚GRAZIA‘ - Zamítnutí námitek - Článek 8 odst. 1 písm. b) - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 5 - Dobré jméno“)
   (2015/C 398/09)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Arnoldo Mondadori Editore SpA (zástupci: G. Dragotti, R. Valenti, S. Balice a E. Varese, advokáti)

      Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (zástupce: A. Schifko, zmocněnec), Grazia Equity GmbH (zástupce: M. Müller, advokát)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnost Arnoldo Mondadori Editore SpA ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Úřadem pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM).

               3)

               Společnost Grazia Equity GmbH ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 73, 2.3.2015.


title: Věc T-183/06: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 30. září 2009 — Portugalsko v. Komise ( EZOZF — Záruční sekce — Výdaje vyloučené z financování Společenství — Odvětví lnu — Účinnost kontrol )

text:
               21.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/40

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 30. září 2009 — Portugalsko v. Komise
   (Věc T-183/06) (1)

   („EZOZF - Záruční sekce - Výdaje vyloučené z financování Společenství - Odvětví lnu - Účinnost kontrol“)
   2009/C 282/74
   Jednací jazyk: portugalština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Portugalská republika (zástupci: L. Inez Fernandes, zmocněnec, ve spolupráci s C. Botelho Monizem a E. Maia Cadetem, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: M. Afonso, L. Parpala a F. Jimeno Fernández, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise 2006/334/ES ze dne 28. dubna 2006, kterým byly vyloučeny z financování Společenství určité výdaje uskutečněné členskými státy na základě Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF), záruční sekce (Úř. věst. L 124, s. 21).

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Komise 2006/334/ES ze dne 28. dubna 2006, kterým byly vyloučeny z financování Společenství určité výdaje uskutečněné členskými státy na základě Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF), záruční sekce, se zrušuje v rozsahu, v jakém vylučuje všechny výdaje uskutečněné Portugalskou republikou v odvětví lnu.

               2)

               Komisi Evropských společenství se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 212, 2.9.2006.


title: Věc C-534/07 P: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 3. září 2009 — William Prym GmbH & Co. KG, Prym Consumer GmbH & Co. KG v. Komise Evropských společenství ( Kasační opravný prostředek — Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Evropský trh s galanterií (jehlami) — Dohody o rozdělení trhu — Porušení práva na obhajobu — Povinnost uvést odůvodnění — Pokuta — Pokyny — Závažnost protiprávního jednání — Skutečný dopad na trh — Provádění kartelové dohody )

text:
               24.10.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 256/5

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 3. září 2009 — William Prym GmbH & Co. KG, Prym Consumer GmbH & Co. KG v. Komise Evropských společenství
   (Věc C-534/07 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Evropský trh s galanterií (jehlami) - Dohody o rozdělení trhu - Porušení práva na obhajobu - Povinnost uvést odůvodnění - Pokuta - Pokyny - Závažnost protiprávního jednání - Skutečný dopad na trh - Provádění kartelové dohody“)
   2009/C 256/08
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: William Prym GmbH & Co. KG, Prym Consumer GmbH & Co. KG (zástupci: H.-J. Niemeyer, Ch. Herrmann a M. Röhrig, Rechtsanwälte)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství (zástupci: F. Castillo de la Torre a K. Mojzesowicz, zmocněnci)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (druhého senátu) ze dne 12. září 2007, Prym a Prym Consumer v. Komise (T-30/05), kterým Soud stanovil částku pokuty uložené navrhovatelkám v článku 2 rozhodnutí Komise K(2004) 4221 v konečném znění ze dne 26. října 2004 o řízení podle článku 81 Smlouvy o ES (věc COMP/F-1/38.338 — PO/Jehly) na 27 milionů eur — Kartelová dohoda na trhu galanterního zboží (jehly)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnostem William Prym GmbH & Co. KG a Prym Consumer GmbH & Co. KG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 37, 9.2.2008.


title: Věc C-428/14: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 20. ledna 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Consiglio di Stato – Itálie) – DHL Express (Italy) Srl, DHL Global Forwarding (Italy) SpA v. Autorità Garante della Concorrenza e del mercato „Řízení o předběžné otázce — Politika hospodářské soutěže — Článek 101 SFEU — Nařízení (ES) č. 1/2003 — Odvětví mezinárodních zásilek zboží — Vnitrostátní orgány pro hospodářskou soutěž — Právní hodnota nástrojů Evropské sítě pro hospodářskou soutěž — Vzorový program shovívavosti v rámci této sítě — Žádost o ochranu předložená Komisi — Zjednodušená žádost o ochranu předložená vnitrostátním orgánům pro hospodářskou soutěž — Vztah mezi těmito dvěma žádostmi“

text:
               14.3.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 98/11

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 20. ledna 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Consiglio di Stato – Itálie) – DHL Express (Italy) Srl, DHL Global Forwarding (Italy) SpA v. Autorità Garante della Concorrenza e del mercato
   (Věc C-428/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Politika hospodářské soutěže - Článek 101 SFEU - Nařízení (ES) č. 1/2003 - Odvětví mezinárodních zásilek zboží - Vnitrostátní orgány pro hospodářskou soutěž - Právní hodnota nástrojů Evropské sítě pro hospodářskou soutěž - Vzorový program shovívavosti v rámci této sítě - Žádost o ochranu předložená Komisi - Zjednodušená žádost o ochranu předložená vnitrostátním orgánům pro hospodářskou soutěž - Vztah mezi těmito dvěma žádostmi“)
   (2016/C 098/13)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Consiglio di Stato

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: DHL Express (Italy) Srl, DHL Global Forwarding (Italy) SpA

      Žalovaná: Autorità Garante della Concorrenza e del mercato

      Za přítomnosti: Schenker Italiana SpA, Agility Logistics Srl

      Výrok

               1)

               Ustanovení práva Evropské unie, zejména článek 101 SFEU a nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích [101 SFEU] a [102 SFEU], je nutno vykládat v tom smyslu, že nástroje zavedené v rámci Evropské sítě pro hospodářskou soutěž, zejména v rámci vzorového programu shovívavosti této sítě, nejsou pro vnitrostátní orgány pro hospodářskou soutěž závazné.

               2)

               Ustanovení práva Evropské unie, zejména článek 101 SFEU a nařízení č. 1/2003, je nutno vykládat v tom smyslu, že mezi žádostí o ochranu před pokutami, kterou podnik předložil nebo hodlá předložit Evropské komisi, a zjednodušenou žádostí předloženou vnitrostátnímu orgánu pro hospodářskou soutěž ohledně téže kartelové dohody neexistuje žádná právní souvislost, na jejímž základě by byl tento orgán povinen posoudit zjednodušenou žádost ve světle žádosti o ochranu před pokutami. Otázka, zda zjednodušená žádost odráží přesně obsah žádosti předložené Komisi, není v tomto ohledu relevantní.
               Pokud má zjednodušená žádost předložená vnitrostátnímu orgánu pro hospodářskou soutěž užší věcný rozsah než žádost o ochranu před pokutami předložená Komisi, není tento vnitrostátní orgán povinen kontaktovat Komisi nebo samotný podnik, aby zjistil, zda tento podnik zaznamenal konkrétní případy protiprávního jednání v odvětví, na které se údajně vztahovala uvedená žádost o ochranu před pokutami, avšak nikoliv zjednodušená žádost.

               3)

               Ustanovení práva Evropské unie, zejména článek 101 SFEU a nařízení č. 1/2003, je nutno vykládat v tom smyslu, že nebrání tomu, aby vnitrostátní orgán pro hospodářskou soutěž, za stejných okolností jako ve věci v původním řízení, přijal zjednodušenou žádost o ochranu předloženou podnikem, který Komisi předložil žádost o snížení pokuty, a nikoliv žádost o úplnou ochranu před pokutami.

      (1)  Úř. věst. C 462, 22.12.2014.


20150731019616712015/C 270/121002014CJC27020150817CS01CSINFO_JUDICIAL20150611111221Věc C-100/14 P: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 11. června 2015 – Association médicale européenne (EMA) v. Evropská komise „Kasační opravný prostředek – Rozhodčí doložka – Smlouvy Cocoon et Dicoems uzavřené v rámci šestého rámcového programu pro výzkum, technický rozvoj a demonstrace přispívajícího k vytvoření Evropského výzkumného prostoru a k inovacím (2002-2006) – Nesrovnalosti – Nezpůsobilé výdaje – Zánik smluv“
 ---documentbreak--- C2702015CS1110120150611CS0012111122Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 11. června 2015 – Association médicale européenne (EMA) v. Evropská komise
   (Věc C-100/14 P) (
         1
      )
   „„Kasační opravný prostředek — Rozhodčí doložka — Smlouvy Cocoon et Dicoems uzavřené v rámci šestého rámcového programu pro výzkum, technický rozvoj a demonstrace přispívajícího k vytvoření Evropského výzkumného prostoru a k inovacím (2002-2006) — Nesrovnalosti — Nezpůsobilé výdaje — Zánik smluv““2015/C 270/12Jednací jazyk: italština
      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Association médicale européenne (EMA) (zástupci: A. Franchi, L. Picciano a G. Gangemi, avvocati)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: S. Delaude a F. Moro, zmocněnci ve spolupráci s D. Gullo, avocat)

      Výrok

            1)

            Kasační opravný prostředek se zamítá.

            2)

            Association médicale européenne (EMA) se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (
         1
      ) – Úř. věst. C 129, 28.4.2014.


title: Věc T-322/06: Žaloba podaná dne 21. listopadu 2006 – Espinosa Labella a ostatní v. Komise

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/72

         Žaloba podaná dne 21. listopadu 2006 – Espinosa Labella a ostatní v. Komise
   (Věc T-322/06)
   (2006/C 326/149)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobci: Manuel Espinosa Labella a ostatní (Almería, Španělsko) (zástupkyně: J. Rovira, advokátka)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobců

               —

               prohlásit zařazení SCI (lokality významné pro společenství) ES 611 0014 „Artos de El Ejido“ do rozhodnutí Komise o středomořské oblasti za neplatné a nařídit vyškrtnutí této oblasti ze seznamu „lokalit významných pro Společenství“ obsaženého v uvedeném rozhodnutí;

               —

               podpůrně k předchozímu návrhu, prohlásit za neplatné zahrnutí pozemků nacházejících se v obci El Ejido severně od Santa María del Águila do uvedené SCI, nebo, což je stejné, prohlásit za neplatné zahrnutí zemědělských pozemků nacházejících se mezi skleníky severně od Santa María del Águila do SCI „Artos de El Ejido“;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Tato žaloba směřuje proti rozhodnutí Komise ze dne 19. července 2006, kterým se přijímá seznam lokalit významných pro Společenství ve středomořské biogeografické oblasti podle směrnice Rady 92/43/EHS (1), v rozsahu, v němž za lokalitu významnou pro Společenství prohlašuje oblast ES 611 0014 „Artos de El Ejido“, a to v celém tomto rozsahu nebo podpůrně v rozsahu, v němž jsou do tohoto seznamu zahrnuty určité pozemky náležející žalobcům.
   Na podporu svých návrhů žalobci uvádějí:

               —

               že žalobkyně v rozporu s článkem 4 směrnice 94/43/EHS návrh Španělského království na zařazení oblasti „Artos de El Ejido“ do seznamu lokalit významných pro Společenství ve středomořské biogeografické oblasti náležitě nepřezkoumala. V tomto ohledu tvrdí, že poté, co se o uvedeném návrhu dozvěděli, při následných setkáních s odpovědnými osobami generálního ředitelství pro životní prostředí prokázali:

               —

               nadměrnou antropizaci dotčeného pozemku, které jej činí nezpůsobilým jakožto stanoviště volně žijících druhů;

               —

               nedostatečné vymezení SCI, která má být vyhlášena, nebo její nevhodné vymezení hranicemi soukromých pozemků a nikoli přírodními charakteristikami území;

               —

               chybějící právní základ pro ochranu určitých druhů na zemědělských pozemcích v oblastech průmyslového zemědělství nebo intenzivního zemědělství ve sklenících.

         V případě této SCI nebyla dotčená oblast zvolena správně, neboť národní správa neposkytla úplné vědecké poklady, což byla její povinnost. Pokud to španělská správa neučinila, Komise měla tyto podklady vyžadovat. V tomto ohledu žalobci zdůrazňují, že odůvodnění aktu, kterým se určuje, že prostor zasluhuje ochranu, musí vyhovět značným vědeckým nárokům, a musí vždy splňovat kritéria stanovená v příloze III uvedené směrnice.

               —

               že žalovaná připuštěním toho, že v řízení o zařazení oblasti „Artos de El Ejido“ na seznam SCI nedošlo k veřejnému jednání, a tím, že neodpověděla na písemná podání žalobců, porušila základní procesní náležitosti, a znemožnila tak žalobcům obranu.

      (1)  Úř. věst. L 259, 21.9.2006, s. 1; Zvl. vyd. 15/02, s. 102.


title: Věc T-46/14: Žaloba podaná dne 20. ledna 2014 — Sales & Solutions v. OHIM — Wattline (WATTLINE)

text:
               15.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 78/14

         Žaloba podaná dne 20. ledna 2014 — Sales & Solutions v. OHIM — Wattline (WATTLINE)
   (Věc T-46/14)
   2014/C 78/29
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Sales & Solutions GmbH (Frankfurt nad Mohanem, Německo) (zástupkyně: K. Gründig-Schnelle, advokátka)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Wattline GmbH (Ruderting, Německo)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 18. listopadu 2013 ve věci R 1668/2012-4 v tom smyslu, že v plném rozsahu vyhoví námitkám a odmítne přihlášku ochranné známky Společenství

               —

               uložil vedlejší účastnici náhradu nákladů řízení včetně nákladů vynaložených v průběhu řízení o odvolání.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Wattline GmbH

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „WATTLINE“ pro služby zařazené do tříd 35, 36 a 42 — přihláška ochranné známky Společenství č. 8 908 345

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: německá slovní a obrazová ochranná známka „Watt“ a slovní a obrazová ochranná známka Společenství „Watt“ pro služby zařazené do tříd 35, 39 a 42

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Částečné vyhovění námitkám

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zrušení napadeného rozhodnutí a zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) a odstavce 4 nařízení (ES) č. 207/2009 a porušení pravidla 20 odstavce 7 písm. c) a pravidla 50 nařízení Komise (ES) č. 2868/95.


title: Věc C-264/10: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 19. října 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Inalta Curte de Casație și Justiție — Rumunsko) — Trestní řízení proti Gheorge Kitovi

text:
               18.12.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 346/38

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 19. října 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Inalta Curte de Casație și Justiție — Rumunsko) — Trestní řízení proti Gheorge Kitovi
   (Věc C-264/10) (1)

   ()
   2010/C 346/74
   Jednací jazyk: rumunština
   Předseda Soudního dvora rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 209, 31.7.2010.


title: Věc F-99/08: Žaloba podaná dne 12. prosince 2008 – Di Prospero v. Komise

text:
               21.3.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 69/54

         Žaloba podaná dne 12. prosince 2008 – Di Prospero v. Komise
   (Věc F-99/08)
   (2009/C 69/119)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Rita Di Prospero (Uccle, Belgie) (zástupci: S. Rodriguez a C. Bernard-Glanz, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Předmět a popis sporu
   Zrušení rozhodnutí EPSO nepovolit žalobkyni účast ve výběrovém řízení EPSO/AD/117/08
   Návrhové žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Evropského úřadu pro výběr personálu (EPSO) nepovolit žalobkyni předložení kandidatury ve výběrovém řízení EPSO/AD/117/08;

               —

               uložit Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-63/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal d’instance de Limoges (Francie) dne 6. února 2017 – Banque Solfea SA v. Jean-François Veitl

text:
               8.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 144/25

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal d’instance de Limoges (Francie) dne 6. února 2017 – Banque Solfea SA v. Jean-François Veitl
   (Věc C-63/17)
   (2017/C 144/32)
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Tribunal d’instance de Limoges

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Banque Solfea SA

      Žalovaný: Jean-François Veitl

      Předběžná otázka

   Umožňuje pravidlo vyplývající ze směrnice 98/7/ES ze dne 16. února 1998 (1) a směrnice 2008/48/ES ze dne 23. dubna 2008 (2), podle kterého ve francouzské verzi „[Se] výsledek výpočtu […] vyjadřuje s přesností na nejméně jedno desetinné místo. Je-li hodnota číslice na následujícím desetinném místě větší nebo rovna 5, hodnota číslice na příslušném desetinném místě se zvyšuje o jednu“, aby byla RPSN uvedená ve výši 6,75 % považována za přesnou, když roční procentní sazba nákladů úvěru byla ve výši 6,75772 %?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/7/ES ze dne 16. února 1998, kterou se mění směrnice 87/102/EHS o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se spotřebitelského úvěru (Úř. věst. 1998, L 101, s. 17; Zvl. vyd. 15/04, s. 36).

      (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/48/ES ze dne 23. dubna 2008 o smlouvách o spotřebitelském úvěru a o zrušení směrnice Rady 87/102/EHS (Úř. věst. 2008, L 133, s. 66).


title: Věc F-111/10: Žaloba podaná dne 29. října 2010 — Bernaldo de Quirós v. Komise

text:
               29.1.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 30/65

         Žaloba podaná dne 29. října 2010 — Bernaldo de Quirós v. Komise
   (Věc F-111/10)
   ()
   2011/C 30/129
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Belén Bernaldo de Quirós (Brusel, Belgie) (zástupce: L. Levi, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení implicitního rozhodnutí, kterým byl zamítnut dopis žalobce, kterým od žalované požaduje ochranu podle čl. 22a odst. 3 služebního řádu, a návrh na náhradu škody.

      Návrhové žádání žalobce

               —

               zrušit implicitní rozhodnutí o zamítnutí žádosti žalobce ze dne 1. října 2009 a v případě potřeby dopis/rozhodnutí IDOC ze dne 3. listopadu 2009 a dopis Generálního ředitelství pro lidské zdroje Evropské komise ze dne 22. března 2010,

               —

               v případě potřeby zrušit rozhodnutí o zamítnutí jeho stížnosti, které bylo vydáno dne 3. srpna 2010 a doručeno následující den, tedy 4. srpna 2010.

         Proto navrhuje:

               —

               aby orgán oprávněný ke jmenování přijal opatření požadované v jeho žádosti ze dne 1. října 2009,

               —

               aby mu zvláště byla zaručena ochrana stanovená v článku 22a služebního řádu,

               —

               aby byly z poznámek ze dne 6. května 2008 a 30. září 2008 odstraněny výhrady vůči žalobci, a aby byla žalobci přiznána náhrada škody za ujmu, která mu byla způsobena,

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-174/07: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 28. ledna 2009 – Volkswagen v. OHIM ( Ochranná známky Společenství — Přihláška slovní ochranné známky Společenství TDI — Absolutní důvody pro zamítnutí — Popisný charakter — Nedostatek rozlišovací způsobilosti získané užíváním — Článek 7 odst. 1 písm. c) a odst. 3 nařízení (ES) č. 40/94 — Článek 74 odst. 1 nařízení č. 40/94 )

text:
               21.3.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 69/36

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 28. ledna 2009 – Volkswagen v. OHIM
   (Věc T-174/07) (1)

   („Ochranná známky Společenství - Přihláška slovní ochranné známky Společenství TDI - Absolutní důvody pro zamítnutí - Popisný charakter - Nedostatek rozlišovací způsobilosti získané užíváním - Článek 7 odst. 1 písm. c) a odst. 3 nařízení (ES) č. 40/94 - Článek 74 odst. 1 nařízení č. 40/94“)
   (2009/C 69/84)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Volkswagen AG (Wolfsburg, Německo) (zástupci: S. Risthaus, H.-P. Schrammek, C. Drzymalla a R. Jepsen advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: G. Schneider, zmocněnec)
   Předmět věci
   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 7. března 2007 (věc R-1479/2005-1) týkajícímu se přihlášky slovního označení TDI jako ochranné známky Společenství
   Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Volkswagen AG ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady vynaložené Úřadem pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory).

      (1)  Úř. věst. C 155, 7.7.2007.


title: Věc T-16/14: Žaloba podaná dne 6. ledna 2014 — Banco Mare Nostrum v. Komise

text:
               1.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 61/18

         Žaloba podaná dne 6. ledna 2014 — Banco Mare Nostrum v. Komise
   (Věc T-16/14)
   2014/C 61/32
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Banco Mare Nostrum SA (Madrid, Španělsko) (zástupci: J. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, R. Calvo Salinero a A. Lamadrid de Pablo a A. Biondi, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí v rozsahu, v jakém soubor opatření, která podle Komise představují takzvaný španělský systém zdanění leasingu („SEAF“), kvalifikuje jako novou státní podporu neslučitelnou s vnitřním trhem;

               —

               podpůrně zrušil články 1 a 4 napadeného rozhodnutí, které jako příjemce údajných podpor a jako jediné adresáty příkazu k navrácení určuje investory AIE (hospodářských zájmových sdružení);

               —

               podpůrně zrušil článek 4 napadeného rozhodnutí v rozsahu, v jakém v rozporu s obecnými zásadami unijního práva nařizuje vrácení údajných podpor;

               —

               zrušil článek 4 napadeného rozhodnutí v rozsahu, v jakém rozhoduje o legalitě soukromých smluv mezi investory a dalšími subjekty,

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou tytéž, jako byly uvedeny ve věci T-700/13, Bankia v. Komise.


title: Spojené věci T-81/07, T-82/07 a T-83/07: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 1. července 2009 — KG Holding a další v. Komise ( Státní podpory — Podpora na restrukturalizaci poskytnutá nizozemskými orgány společnosti KG Holding NV — Rozhodnutí, kterým se prohlašuje podpora za neslučitelnou se společným trhem a nařizuje její navrácení — Žaloba na neplatnost — Částečná nepřípustnost — Navrácení podpory podniky, které jsou jejími příjemci a jsou v úpadku — Pokyny Společenství o státní podpoře na záchranu a restrukturalizaci podniků v nesnázích )

text:
               15.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 193/19

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 1. července 2009 — KG Holding a další v. Komise
   (Spojené věci T-81/07, T-82/07 a T-83/07) (1)

   („Státní podpory - Podpora na restrukturalizaci poskytnutá nizozemskými orgány společnosti KG Holding NV - Rozhodnutí, kterým se prohlašuje podpora za neslučitelnou se společným trhem a nařizuje její navrácení - Žaloba na neplatnost - Částečná nepřípustnost - Navrácení podpory podniky, které jsou jejími příjemci a jsou v úpadku - Pokyny Společenství o státní podpoře na záchranu a restrukturalizaci podniků v nesnázích“)
   2009/C 193/27
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastníci řízení

      Žalobce ve věci T-81/07: Jan Rudolf Maas, jako insolvenční správce společnosti KG Holding NV, (Rotterdam, Nizozemsko) (zástupci: G. van der Wal a T. Boesman, advokáti)

      Žalobci ve věci T-82/07: Jan Rudolf Maas a Cornelis van den Bergh, jako insolvenční správci společnosti Kliq BV, (Rotterdam) (zástupci: G. van der Wal a T. Boesman, advokáti)

      Žalobce ve věci T-83/07: Jean Leon Marcel Groenewegen, jako insolvenční správce společnosti Kliq Reïntegratie, (Utrecht, Nizozemsko) (zástupci: G. van der Wal a T. Boesman, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupce: H. van Vliet, zmocněnec)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2006/939/ES ze dne 19. července 2006 o státní podpoře, kterou Nizozemsko ohlásilo, na restrukturalizaci společnosti KG Holding NV (Uř. věst. L 366, s. 40)

      Výrok rozsudku

               1)

               Článek 2 rozhodnutí Komise 2006/939/ES ze dne 19. července 2006 o státní podpoře, kterou Nizozemsko ohlásilo, na restrukturalizaci společnosti KG Holding NV se zrušuje.

               2)

               Ve zbývající části se žaloby zamítají.

               3)

               Jan Rudolf Maas, ve svém postavení jako insolvenční správce společnosti KG Holding NV, ponese vlastní náklady řízení ve věci T-81/07.

               4)

               Jan Rudolf Maas a Cornelis van den Bergh, ve svém postavení jako insolvenční správci společnosti Kliq BV, ponesou vlastní náklady řízení ve věci T-82/07.

               5)

               Jean Leon Marcel Groenewegen, ve svém postavení jako insolvenční správce společnosti Kliq Reïntegratie, ponese vlastní náklady řízení ve věci T-83/07 a nahradí náklady řízení vynaložené ve věci T-83/07 Komisí.

               6)

               Komise ponese vlastní náklady řízení ve věcech T-81/07 a T-82/07.

      (1)  Úř. věst. C 117, 29.5.2007.


title: Věc F-10/09: Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 30. listopadu 2009 — Moschonaki v. Evropská nadace pro zlepšení životních a pracovních podmínek (FEACVT)

text:
               30.1.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/82

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 30. listopadu 2009 — Moschonaki v. Evropská nadace pro zlepšení životních a pracovních podmínek (FEACVT)
   (Věc F-10/09) (1)

   2010/C 24/159

      Jednací jazyk: francouzština

   Předseda prvního senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 82, 4. 4. 2009, s. 37.


title: Věc F-11/05 RENV: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 18. listopadu 2009 — Chassagne v. Komise ( Veřejná služba — Vrácení Soudu po zrušení — Nevydání rozhodnutí ve věci samé )

text:
               30.1.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/77

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 18. listopadu 2009 — Chassagne v. Komise
   (Věc F-11/05 RENV) (1)

   („Veřejná služba - Vrácení Soudu po zrušení - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
   2010/C 24/145
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Olivier Chassagne (Brusel, Belgie) (zástupce: T. Bontinck, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: původně G. Berscheid a V. Joris, zmocněnci, ve spolupráci s F. Longfilsem, advokátem, poté J. Currall a G. Berscheid, zmocněnci, ve spolupráci s J.-L. Fagnartem, advokátem)

      Předmět věci

   Jednak zrušení rozhodnutí Komise, na základě nějž bylo stanoveno, že se na žalobce, který pochází z francouzského zámořského departementu, během přechodného období nevztahují ustanovení platná před 1. květnem 2004 týkající se podmínek náhrady cestovních nákladů použitelných na úředníky, jejichž místo výkonu práce a místo původu se nachází v Evropě, a jednak návrh na náhradu škody — Věc T-253/06 P vrácena po zrušení

      Výrok usnesení

               1)

               Není namístě rozhodovat ve věci F-11/05 RENV, Chassagne v. Komise, která je vyškrtnuta z rejstříku Soudu.

               2)

               Komisi Evropských společenství se ukládá náhrada nákladů řízení vzniklých žalobci do vyhlášení rozsudku Soudu prvního stupně ze dne 19. září 2008. Každý účastník ponese vlastní náklady řízení vynaložené po vyhlášení tohoto rozsudku.

      (1)  Úř. věst. C 115, 14.5.2005, s. 36.


title: Věc T-357/11: Žaloba podaná dne 1. července 2011 — Bimbo v. OHIM — Grupo Bimbo (GRUPO BIMBO)

text:
               27.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 252/44

         Žaloba podaná dne 1. července 2011 — Bimbo v. OHIM — Grupo Bimbo (GRUPO BIMBO)
   (Věc T-357/11)
   2011/C 252/95
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Bimbo, SA (Barcelona, Španělsko) (zástupce: J. Carbonell Callicó, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Grupo Bimbo, SAB de CV (Mexico City, Mexiko)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               změnil rozhodnutí prvního odvolacího senátu ze dne 14. dubna 2011 v souladu s čl. 65 odst. 3 nařízení č. 207/2009, z důvodu porušení čl. 8 odst. 5 téhož nařízení, tak, že v plném rozsahu zamítne zápis dotčené obrazové ochranné známky č. 5.025.598 „GRUPO BIMBO“ pro všechny výrobky a služby, pro které byla přihlášena;

               —

               podpůrně, pro případ zamítnutí předchozího návrhu, zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu ze dne 14. dubna 2011, a to z důvodu porušení čl. 8 odst. 5 nařízení č. 207/2009;

               —

               uložit žalovaným náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Grupo Bimbo, S.A.B. de C.V.

      Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka obsahující slovní prvek „GRUPO BIMBO“ (přihláška ochranné známky č. 5.025.598) pro výrobky a služby zařazené do tříd 5, 29, 30, 31, 32, 35 a 43

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: španělská obrazová ochranná známka „BIMBO“ (č. 2.689.432) pro výrobky zařazené do tříd 5, 29 a 30, a několik španělských ochranných známek (č. 464.785, č. 2.244.562, č. 2.244.563 a č. 2.255.097) obsahujících slovní prvek „BIMBO“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 29, 30, 31, 32, 35 a 42

      Rozhodnutí námitkového oddělení: vyhovění námitkám

      Rozhodnutí odvolacího senátu: částečné zrušení napadeného rozhodnutí

      Dovolávané žalobní důvody: nesprávný výklad a použití čl. 8 odst. 5 nařízení č. 207/2009, o ochranné známce Společenství, neboť poté, co bylo konstatováno, že namítané ochranné známky „BIMBO“ jsou na španělském trhu všeobecně známé a že požadovaná ochranná známka „GRUPO BIMBO“ je prakticky totožná s namítanými ochrannými známkami, bylo částečně vyhověno zápisu této ochranné známky s tím, že nebylo prokázáno, že by bylo z namítaných ochranných známek neprávem těženo ani že by byla ohrožena jejich všeobecná známost či rozlišovací způsobilost.


title: Věc C-246/11 P: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 28. února 2013 — Portugalská republika v. Evropská komise ( „Kasační opravný prostředek — Evropský fond pro regionální rozvoj (EFRR) — Nařízení (EHS) č. 2052/88 — Článek 13 odst. 3 — Nařízení (EHS) č. 4253/88 — Článek 21 odst. 1 — Globální dotace na podporu místních investic v Portugalsku — Snížení finanční pomoci“ )

text:
               20.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 114/10

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 28. února 2013 — Portugalská republika v. Evropská komise
   (Věc C-246/11 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Evropský fond pro regionální rozvoj (EFRR) - Nařízení (EHS) č. 2052/88 - Článek 13 odst. 3 - Nařízení (EHS) č. 4253/88 - Článek 21 odst. 1 - Globální dotace na podporu místních investic v Portugalsku - Snížení finanční pomoci)
   2013/C 114/13
   Jednací jazyk: portugalština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Portugalská republika (zástupci: L. Inez Fernandes, S. Rodrigues a A. Gattini, zmocněnci)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: L. Flynn, A. Steiblytė a P. Guerra e Andrade, zmocněnci)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) ze dne 3. března 2011, Portugalsko v. Komise (T-387/07), kterým Tribunál zamítl návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise K(2007) 3772 ze dne 31. července 2007 o snížení finanční pomoci poskytnuté z Evropského fondu pro regionální rozvoj (EFRR) ve prospěch globální dotace na podporu místních investic v Portugalsku na základě rozhodnutí Komise K(95) 1769 ze dne 28. července 1995

      Výrok

               1)

               Rozsudek Tribunálu Evropské unie ze dne 3. března 2011, Portugalsko v. Komise (T-387/07), se zrušuje.

               2)

               Rozhodnutí Komise K(2007) 3772 ze dne 31. července 2007 o snížení finanční pomoci poskytnuté z Evropského fondu pro regionální rozvoj (EFRR) ve prospěch globální dotace na podporu místních investic v Portugalsku na základě rozhodnutí Komise K(95) 1769 ze dne 28. července 1995 se zrušuje.

               3)

               Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení vzniklých jak v řízení v prvním stupni, tak v řízení o kasačním opravném prostředku.

      (1)  Úř. věst. C 219, 23.7.2011.


title: Věc C-287/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Gyulai Törvényszék (Maďarsko) dne 11. června 2014 – Eurospeed Ltd v. Szegedi Törvényszék

text:
               8.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 303/18

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Gyulai Törvényszék (Maďarsko) dne 11. června 2014 – Eurospeed Ltd v. Szegedi Törvényszék
   (Věc C-287/14)
   2014/C 303/24
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Gyulai Törvényszék

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Eurospeed Ltd

      Žalovaný: Szegedi Törvényszék

      Předběžné otázky

               1)

               Vylučuje skutečnost, že subjektem odpovědným za náhradu škody způsobené v důsledku porušení unijního práva je členský stát, aby vůči státnímu orgánu, který se reálně dopustil předmětného porušení, byla pro účely přezkoumání žaloby na náhradu škody podané na takovém základě uplatněna pravidla upravující takovou odpovědnost?

               2)

               V případě záporné odpovědi na první otázku: vylučuje článek 10 odst. 3 nařízení (ES) č. 561/2006 (1), aby členský stát přijal takový právní předpis, který pro případ porušení povinností upravených v citovaném nařízení stanoví právní následky, jež lze vůči řidiči, který se reálně dopustil předmětného porušení, uplatnit vedle nebo namísto dopravce?

               3)

               V případě kladné odpovědi na druhou otázku: je třeba mít za to, že rozhodnutí vnitrostátního správního soudu, které je namísto čl. 10 odst. 3 nařízení (ES) č. 561/2006 založeno na vnitrostátní právní úpravě, jež je v rozporu s uvedeným ustanovením, zjevně porušuje unijní právo?

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 561/2006 ze dne 15. března 2006 o harmonizaci některých předpisů v sociální oblasti týkajících se silniční dopravy, o změně nařízení Rady (EHS) č. 3821/85 a (ES) č. 2135/98 a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 3820/85 (Úř. věst. L 102, s. 1).


title: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 9. června 2005 ve věci C-287/02: Španělské království proti Komisi Evropských společenství (EZOZF — Účetní závěrky — Rok 2001 — Prováděcí pravidla)

text:
               6.8.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 193/3

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (třetího senátu)
   ze dne 9. června 2005
   ve věci C-287/02: Španělské království proti Komisi Evropských společenství (1)

   (EZOZF - Účetní závěrky - Rok 2001 - Prováděcí pravidla)
   (2005/C 193/04)
   Jednací jazyk: španělština
   Ve věci C-287/02, jejímž předmětem je žaloba na neplatnost na základě článku 230 ES, podaná dne 9. srpna 2002, Španělské království (zmocněnec: L. Fraguas Gadea) proti Komisi Evropských společenství (zmocněnci: M. Niejahr a S. Pardo Quintillán), Soudní dvůr (třetí senát), ve složení A. Rosas, předseda senátu, A. Borg Barthet, J.-P. Puissochet, S. von Bahr a J. Malenovský (zpravodaj), soudci, generální advokát: F. G. Jacobs, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 9. června 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1.

               Rozhodnutí Komise 2002/461/ES ze dne 12. června 2002 o schválení účetní závěrky členských států ohledně výdajů financovaných ze záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) za účetní období 2001 se zrušuje v rozsahu, ve kterém ve své příloze I obsahuje v částce, která má být Španělským královstvím navrácena, finanční opravu účetní závěrky platební agentury Castille-La Manche odpovídající částce kompenzačních náhrad.

               2.

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3.

               Španělské království a Komise Evropských společenství nesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 233, 28.09.2002.


title: Věc T-349/04: Žaloba podaná dne 23. srpna 2004 Parfümerie Douglas GmbH proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

text:
               4.12.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 300/43

         Žaloba podaná dne 23. srpna 2004 Parfümerie Douglas GmbH proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc T-349/04)
   (2004/C 300/85)
   Jednací jazyk: němčina
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 23. srpna 2004 žaloba podaná proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) Parfümerie Douglas GmbH, Hagen (Spolková republika Německo), zastoupenou Christophem Schumannem, advokátem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Druhým účastníkem řízení před odvolacím senátem byl Jürgen Heinz Douglas, Hamburg (Spolková republika Německo).
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               přijal podanou žalobu spolu s připojenými dokumenty, konstatoval včasné a řádné podání žaloby proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu ze dne 24. května 2004 ve věci R 795/2002-4 a uvedené rozhodnutí zrušil, zamítl odvolání a uložil Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

               Přihlašovatelka ochranné známky Společenství:

               Žalobkyně

               Přihlašovaná ochranná známka Společenství:

               Slovní známka „Douglas beauty spa“ pro služby třídy 39 (Pořádání a zprostředkování zájezdů, průvodcovství; zprostředkování hotelových pokojů a jiného ubytování) – přihláška č. 1 459 197

               Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v odvolacím řízení:

               Jürgen Heinz Douglas

               Namítaná ochranná známka nebo označení:

               Německá ochranná známka „Douglas Touristik“ pro služby třídy 39 (Pořádání a zprostředkování zájezdů; pronájem motorových vozidel a člunů).

               Rozhodnutí námitkového oddělení:

               Odmítnutí přihlášky

               Rozhodnutí odvolacího senátu:

               Zamítnutí odvolání žalobkyně

               Žalobní důvody:

               Porušení ustanovení článků 42, 43, 74 a 79 nařízení Rady (ES) č. 40/94 ve spojení s pravidly 15, 16 a 18 nařízení Komise (ES) č. 2868/95


title: Věc C-422/10: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 24. listopadu 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court of Justice (England & Wales), Chancery Division (Patents Court) (Spojené království) — Georgetown University, University of Rochester, Loyola University of Chicago v. Comptroller-General of Patents, Designs and Trade Marks ( „Humánní léčivé přípravky — Dodatkové ochranné osvědčení — Nařízení (ES) č. 469/2009 — Článek 3 — Podmínky pro získání osvědčení — Výraz „výrobek chráněný platným základním patentem“ — Kritéria — Existence dalších či odlišných kritérií pro léčivý přípravek obsahující více účinných látek nebo pro vakcínu proti více nemocem ( „Multi-disease vaccine“ nebo „multivalentní vakcína“ )“ )

text:
               28.1.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 25/15

      Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 24. listopadu 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court of Justice (England & Wales), Chancery Division (Patents Court) (Spojené království) — Georgetown University, University of Rochester, Loyola University of Chicago v. Comptroller-General of Patents, Designs and Trade Marks
      (Věc C-422/10) (1)

      (Humánní léčivé přípravky - Dodatkové ochranné osvědčení - Nařízení (ES) č. 469/2009 - Článek 3 - Podmínky pro získání osvědčení - Výraz „výrobek chráněný platným základním patentem“ - Kritéria - Existence dalších či odlišných kritérií pro léčivý přípravek obsahující více účinných látek nebo pro vakcínu proti více nemocem („Multi-disease vaccine“ nebo „multivalentní vakcína“))
      (2012/C 25/24)
      Jednací jazyk: angličtina

         Předkládající soud

      High Court of Justice (England & Wales), Chancery Division (Patents Court) (Spojené království)

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Georgetown University, University of Rochester, Loyola University of Chicago

         Žalovaný: Comptroller-General of Patents, Designs and Trade Marks

         Předmět věci

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — High Court of Justice (Chancery Division) — Výklad čl. 3 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 469/2009 ze dne 6. května 2009 o dodatkových ochranných osvědčeních pro léčivé přípravky (Úř. věst. L 152, s. 1) — Podmínky pro získání osvědčení — Možnost udělit dodatkové ochranné osvědčení pro účinnou látku nebo kombinaci účinných látek v případě ochrany účinné látky nebo kombinace účinných látek platným základním patentem ve smyslu čl. 3 písm. a) nařízení

         Výrok

      Článek 3 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 469/2009 ze dne 6. května 2009 o dodatkových ochranných osvědčeních pro léčivé přípravky musí být vykládán v tom smyslu, že pokud jsou splněny i ostatní podmínky stanovené v tomto článku, nebrání tento článek tomu, aby příslušné orgány průmyslového vlastnictví členského státu vydaly dodatkové ochranné osvědčení pro účinnou látku, která je uvedena ve znění nároků uplatněného základního patentu, pokud léčivý přípravek, jehož registrace byla předložena na podporu žádosti o dodatkové ochranné osvědčení, obsahuje nejen tuto účinnou látku, nýbrž i další účinné látky.

         (1)  Úř. věst. C 301, 6.11.2010.


title: Věc T-125/09: Usnesení Tribunálu ze dne 2. září 2010 — Gruener Janura v. OHIM — Centum Aqua Marketing (Hundertwasser)

text:
               23.10.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 288/66

      Usnesení Tribunálu ze dne 2. září 2010 — Gruener Janura v. OHIM — Centum Aqua Marketing (Hundertwasser)
      (Věc T-125/09) (1)

      ()
      (2010/C 288/120)
      Jednací jazyk: němčina
      Předseda pátého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 129, 6.6.2009.


title: Věc T-378/04: Žaloba podaná dne 22. září 2004 Orsay GmbH proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (známky a vzory) (OHIM)

text:
               18.12.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 314/21

         Žaloba podaná dne 22. září 2004 Orsay GmbH proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (známky a vzory) (OHIM)
   (Věc T-378/04)
   (2004/C 314/52)
   Jednací jazyk: němčina
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 22. září 2004 žaloba podaná proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (známky a vzory) (OHIM) Orsay GmbH, se sídlem ve Wilstätt (Německo), zastoupenou D. von Schultzem, advokátem.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu ze dne 15. června 2004 – R0909/2002-4-Orsay (slovní/obrazová ochranná známka) a rozhodnutí 2562/2002 námitkového oddělení Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu ze dne 28. srpna 2002 v rozsahu, v němž na základě námitek č. B 242 075 pro výrobky části oděvů, vysoké boty, boty a domácí obuv; pokrývky hlavy zamítá zápis přihlášky č. 1 042 605 ochranné známky Společenství;

               —

               určil, že Úřadem pro harmonizaci ve vnitřním trhu má být zapsána přihláška č. 1 042 605 ochranné známky Společenství AOrsay@ pro výrobky části oděvů, vysoké boty, boty a domácí obuv; pokrývky hlavy třídy 25;

               —

               uložil žalovanému Úřadu náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

               Přihlašovatelka ochranné známky Společenství:

               Žalobkyně

               Přihlášená ochranná známka Společenství:

               Obrazová ochranná známka AOrsay@ pro výrobky tříd 23 (nitě a vlákna atd.), 24 (části oděvů atd.) a 25 (pokrývky hlavy), přihláška č. 1 042 605

               Rozhodnutí průzkumového referenta:

               Zamítnutí zápisu přihlášené známky

               Rozhodnutí odvolacího senátu:

               Zamítnutí odvolání

               Žalobní důvody:

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (1)

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství, (Úř. věst. L 11, 14.1.1994, s. 1).


title: Věc C-7/14 P: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 26. března 2015 – Wünsche Handelsgesellschaft International mbH & Co KG v. Evropská komise „Kasační opravný prostředek — Celní kodex Společenství — Článek 220 odst. 2 a článek 239 — Prominutí dovozního cla — Dovoz konzervovaných hub pocházejících z Číny — Rozhodnutí, jímž se prohlašuje odůvodnění prominutí dovozního cla za neodůvodněné“

text:
               26.5.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/6

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 26. března 2015 – Wünsche Handelsgesellschaft International mbH & Co KG v. Evropská komise
   (Věc C-7/14 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Celní kodex Společenství - Článek 220 odst. 2 a článek 239 - Prominutí dovozního cla - Dovoz konzervovaných hub pocházejících z Číny - Rozhodnutí, jímž se prohlašuje odůvodnění prominutí dovozního cla za neodůvodněné“)
   (2015/C 171/08)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Wünsche Handelsgesellschaft International mbH & Co KG (zástupci: K. Landry a G. Schwendinger, Rechtsanwälte)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: A. Caeiros a B.-R. Killmann, zmocněnci)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnosti Wünsche Handelsgesellschaft International mbH & Co. KG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 52, 22.2.2014.


title: Věc T-23/17: Žaloba podaná dne 17. ledna 2017 – Barnett v. EHSV

text:
               3.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 104/50

         Žaloba podaná dne 17. ledna 2017 – Barnett v. EHSV
   (Věc T-23/17)
   (2017/C 104/70)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Inge Barnett (Roskilde, Dánsko) (zástupci: S. Orlandi a T. Martin, advokáti)

      Žalovaný: Evropský hospodářský a sociální výbor

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí ze dne 21. března 2016, které bylo přijato ke splnění povinností vyplývajících z rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 22. září 2015 a kterým byl vyloučen nárok žalobkyně na předčasný důchod bez omezení jejích důchodových nároků;

               —

               podpůrně uložil Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru povinnost zaplatit žalobkyni částku 207 994,14 eur z titulu majetkové újmy, k níž se připočte úrok z prodlení počítaný ode dne splatnosti dlužných částek na základě sazby stanovené Evropskou centrální bankou (ECB) pro hlavní refinanční operace, zvýšené o tři a půl procentního bodu, a paušální částku 25 000 eur z titulu nemajetkové újmy;

               —

               každopádně uložil Evropskému hospodářskému a sociálními výboru náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vychází z porušení článku 266 SFEU, jež má spočívat v tom, že žalovaná při přijímání opatření ke splnění rozsudku nezohlednila odůvodnění rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 22. září 2015, Barnett v. EHSV (F-20/14, dále jen „rozsudek SVS“, EU:F:2015:107). Z odůvodnění napadeného rozhodnutí zejména vyplývá, že žalovaná při údajném přezkumu žádosti žalobkyně upustila od kritérií stanovených v jejích obecných prováděcích ustanoveních (OPU). Napadené rozhodnutí každopádně nepřináší nápravu protiprávnosti konstatované Soudem pro veřejnou službu, tj. chybějící určení zájmu služby v OPU EHSV.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z toho, že napadené rozhodnutí trpí v několika ohledech zjevně nesprávným posouzením zájmu služby, který údajně existoval v roce 2013.

               3.

               Třetí, podpůrně uplatněný žalobní důvod vychází z nedostatku pravomoci EHSV pro přijetí nového rozhodnutí o přiznání předčasného důchodu bez omezení důchodových nároků v návaznosti na zrušení čl. 9 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu nařízením Evropského parlamentu a Rady č. 1023/2013 ze dne 22. října 2013, kterým se mění služební řád úředníků Evropské unie a pracovní řád ostatních zaměstnanců Evropské unie (Úř. věst. 2013, L 287, s. 15). Z důvodu protiprávnosti konstatované v rozsudku SVS proto žalobkyně definitivně přišla o možnost využít předmětného opatření. Proto je třeba jí za to přiznat plnou náhradu.


title: Věc T-24/15: Žaloba podaná dne 19. ledna 2015 – NICO v. Rada

text:
               16.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 89/35

         Žaloba podaná dne 19. ledna 2015 – NICO v. Rada
   (Věc T-24/15)
   (2015/C 089/42)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Naftiran Intertrade Co. (NICO) Sàrl (Pully, Švýcarsko) (zástupci: J. Grayston, Solicitor, P. Gjørtler, G. Pandey a D. Rovetta, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Rady č. 2014/776/SZBP ze dne 7. listopadu 2014, kterým se mění rozhodnutí č. 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu (1) a prováděcí nařízení Rady (EU) č. 1202/2014 ze dne 7. listopadu 2012, kterým se provádí nařízení (EU) č. 267/2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu (2), v rozsahu, v němž tyto akty zahrnuly žalobkyni do kategorie osob a subjektů, vůči nimž byla uložena omezující opatření;

               —

               uložil Radě náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů: porušení práva být vyslechnut, nedostatečné odůvodnění, porušení práva na obhajobu, zjevně nesprávné posouzení a porušení základního práva na vlastnictví.
   Žalobkyně tvrdí, že ji Rada nevyslechla a že to není, zejména pokud jde o uložení současných smluvních závazků, odůvodněné žádnou skutečností. Dále Rada neuvedla dostatečné odůvodnění. Těmito opomenutími porušila Rada právo žalobkyně na obhajobu, včetně práva na účinnou soudní ochranu. Na rozdíl od tvrzení Rady není žalobkyně dceřinou společností společnosti NICO Ltd, jelikož již nepůsobí na Jersey a neexistuje v Íránu; Rada každopádně neodůvodnila, že i kdyby byla dceřinou společností, vznikla by z této skutečnosti hospodářská výhoda, která by byla v rozporu s cílem napadených aktů. Konečně přijetím opatření zasahujících do práva na vlastnictví a současných smluvních závazků žalobkyně porušila Rada základní právo na vlastnictví, přičemž tato opatření nelze považovat za přiměřená.

      (1)  Úř. věst. L 325, s. 19.

      (2)  Úř. věst. L 325, s. 3.


title: Věc C-485/10: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 28. června 2012 — Evropská komise v. Řecká republika ( „Nesplnění povinnosti státem — Státní podpory — Podpory poskytnuté ve prospěch Ellinika Nafpigeia AE — Neslučitelnost se společným trhem — Navrácení — Neprovedení“ )

text:
               25.8.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 258/4

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 28. června 2012 — Evropská komise v. Řecká republika
   (Věc C-485/10) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Státní podpory - Podpory poskytnuté ve prospěch Ellinika Nafpigeia AE - Neslučitelnost se společným trhem - Navrácení - Neprovedení)
   2012/C 258/06
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: B. Stromsky a M. Konstantinidis, zmocněnci)

      Žalovaná: Řecká republika (zástupci: P. Milonopoulos a K. Boskovits, zmocněnci, V. Christianos, dikigoros)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Nepřijetí ve stanovené lhůtě opatření nezbytných pro dosažení souladu s rozhodnutím Komise 2009/610/ES ze dne 2. července 2008 o státních podporách C 16/04 (ex NN 29/04, CP 71/02 a CP 133/05), které Řecko poskytlo společnosti Řecké loděnice [oznámeno pod číslem K(2008) 3118] (Úř. věst. L 225, s. 104)

      Výrok

               1)

               Řecká republika tím, že nepřijala ve stanovené lhůtě veškerá opatření nezbytná k provedení rozhodnutí Komise 2009/610/ES ze dne 2. července 2008 o státních podporách C 16/04 (ex NN 29/04, CP 71/02 a CP 133/05), které Řecko poskytlo společnosti Řecké loděnice a tím, že ve stanovené lhůtě neposkytla Evropské komisi informace uvedené v článku 19 tohoto rozhodnutí, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 2, 3, 5, 6, 8, 9 a 11 až 19 uvedeného rozhodnutí.

               2)

               Řecké republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 328, 4.12.2010.