title: Věc T-721/15: Žaloba podaná dne 9. prosince 2015 – BASF v. OHIM – Evonik Industries (DINCH)

text:
               22.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 68/32

         Žaloba podaná dne 9. prosince 2015 – BASF v. OHIM – Evonik Industries (DINCH)
   (Věc T-721/15)
   (2016/C 068/41)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: BASF SE (Ludwigshafen am Rhein, Německo) (zástupci: Rechtsanwälte A. Schulz a C. Onken)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Evonik Industries AG (Marl, Německo)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Majitel sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Společenství „DINCH“ – Ochranná známka Společenství č. 2 563 856

      Řízení před OHIM: Řízení o prohlášení neplatnosti

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 23. září 2015, ve věci R 2080/2014-1

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               změnil napadené rozhodnutí tak, že zamítá odvolání další účastnice řízení před odvolacím senátem;

               —

               podpůrně zrušil napadené rozhodnutí;

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009;

               —

               Porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-412/16 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 27. července 2016 Ice Mountain Ibiza, S.L. proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 25. května 2016 ve věci T-5/15, Ice Mountain Ibiza v. EUIPO – Marbella Atlantic Ocean Club (ocean beach club ibiza)

text:
               13.2.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 46/10

         Kasační opravný prostředek podaný dne 27. července 2016 Ice Mountain Ibiza, S.L. proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 25. května 2016 ve věci T-5/15, Ice Mountain Ibiza v. EUIPO – Marbella Atlantic Ocean Club (ocean beach club ibiza)
   (Věc C-412/16 P)
   (2017/C 046/13)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Ice Mountain Ibiza, S.L. (zástupci: J. L. Gracia Albero a F. Miazzetto, advokáti)

      Další účastník řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Návrhová žádání

               —

               Zrušit v plném rozsahu rozsudek Tribunálu Evropské unie ze dne 25. května 2016 ve věci T-5/15, Ice Mountain Ibiza, S.L., v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) (EU:T:2016:311);

               —

               vydat rozsudek, kterým bude vyhověno všem návrhovým žádáním uplatněným navrhovatelkou před Tribunálem;

               —

               uložit Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví náhradu nákladů řízení, včetně nákladů vynaložených před prvním odvolacím senátem uvedeného úřadu a před Tribunálem Evropské unie.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Kasační opravný prostředek je založen na nesprávném uplatnění čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009 (1) a konkrétně na následujících tvrzeních a důvodech.

               1.

                  Napadený rozsudek určil nesprávně, že prvek „OCEAN“ má rozlišovací způsobilost.

               Tribunál zkreslil předložené důkazy a hodnotí je nelogicky.
               Kromě výše uvedeného Tribunál neuplatnil judikaturu relevantní v dané oblasti, a sice judikaturu Soudního dvora Evropské unie ve věcech C-479/12 (2) (hodnotí předložené důkazy velmi striktně vzhledem k obtížnosti předmětu dokazování) a C-24/05 P (3) (nezohledňuje dojem relevantního spotřebitele).

               2.

                  Napadený rozsudek hodnotí nesprávně dominantní charakter jednotlivých prvků.

               Zkreslení skutkového stavu. Nesoudržnost argumentů použitých v rozsudku k odůvodnění dominantního charakteru slovních prvků.
               Neuplatnění judikatury Soudního dvora Evropské unie ve věcech C-251/95 (4) a C-342/97 (5) (rozsudek vychází ze zcela zkresleného relevantního spotřebitele).
               Nesprávné uplatnění judikatury Soudu prvního stupně Evropské unie ve věci T-134/06 (6) (nesoudržné uplatnění definice pojmu „dominantní prvek“).
               Neuplatnění judikatury Tribunálu Evropské unie ve spojených věcech T-83/11 a T-84/11 (7). Rozsudek nezohledňuje judikaturu existující v případě, kdy je určitý trh nasycen.

               3.

                  Napadený rozsudek posuzuje nesprávně podobnost mezi ochrannými známkami, když nezohledňuje okolnosti relevantní pro uvedené posouzení.

               Neuplatnění judikatury Soudního dvora Evropské unie ve věci C-251/95 ve spojení s rozsudky Soudního dvora Evropské unie ve věcech C-361/04 P (8) a C-342/97 (9).

               4.

                  Napadený rozsudek nesprávně dochází k závěru, že existuje nebezpečí záměny.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, 24.3.2009, s. 1).

      (2)  EU:C:2014:75

      (3)  EU:C:2006:421

      (4)  EU:C:1997:528

      (5)  EU:C:1999:323

      (6)  EU:T:2007:387

      (7)  EU:C:2012:592

      (8)  EU:C:2006:25

      (9)  EU:C:1999:323


title: Věc T-432/08: Rozsudek Tribunálu ze dne 12. dubna 2013 — AKM v. Komise ( „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Autorská práva k veřejnému provozování hudebních děl prostřednictvím internetu, družicového vysílání a kabelového přenosu — Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES — Rozdělení zeměpisného trhu — Dvoustranné smlouvy mezi vnitrostátními organizacemi pro kolektivní správu — Jednání ve vzájemné shodě vylučující možnost udělení licencí pro více území a více repertoárů — Důkaz — Presumpce neviny“ )

text:
               1.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 156/35

         Rozsudek Tribunálu ze dne 12. dubna 2013 — AKM v. Komise
   (Věc T-432/08) (1)

   (Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Autorská práva k veřejnému provozování hudebních děl prostřednictvím internetu, družicového vysílání a kabelového přenosu - Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES - Rozdělení zeměpisného trhu - Dvoustranné smlouvy mezi vnitrostátními organizacemi pro kolektivní správu - Jednání ve vzájemné shodě vylučující možnost udělení licencí pro více území a více repertoárů - Důkaz - Presumpce neviny)
   2013/C 156/61
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Staatlich genehmigte Gesellschaft der Autoren, Komponisten und Musikverleger reg. Gen. mbH (AKM) (Vídeň, Rakousko) (zástupci: H. Wollmann a F. Urlesberger, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: F. Castillo de la Torre, A. Antoniadis a O. Weber, zmocněnci)

      Vedlejší účastník podporující žalobkyni: Rakouská republika (zástupci: G. Hesse, C. Pesendorfer, E. Riedl, M. Fruhmann a A. Posch, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise C(2008) 3435 final ze dne 16. července 2008 o řízení o použití článku 81 (ES) a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/C2/38.698 — CISAC).

      Výrok rozsudku

               1)

               Článek 3 rozhodnutí Komise C(2008) 3435 final ze dne ze dne 16. července 2008 o řízení o použití článku 81 (ES) a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/C2/38.698 — CISAC) se zrušuje v rozsahu, v němž se týká Staatlich genehmigte Gesellschaft der Autoren, Komponisten und Musikverleger reg. Gen. mbH (AKM).

               2)

               Článek 4 rozhodnutí C(2008) 3435 final se zrušuje v rozsahu, v němž odkazuje na článek 3 tohoto rozhodnutí, pokud jde o AKM.

               3)

               Žaloba se ve zbývající částí zamítá.

               4)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a polovinu nákladů řízení vynaložených AKM.

               5)

               AKM ponese polovinu vlastních nákladů řízení.

               6)

               Rakouská republika ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 327, 20.12.2008.


title: Věc T-336/03: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne  27. října 2005  – Éditions Albert René v. OHIM ( Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Starší slovní ochranná známka Společenství a národní slovní ochranná známka OBELIX — Přihláška slovní ochranné známky Společenství MOBILIX — Článek 8 odst. 1 písm. b) a odst. 2 nařízení (ES) č. 40/94 )

text:
               24.12.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 330/19

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 27. října 2005 – Éditions Albert René v. OHIM
   (Věc T-336/03) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Starší slovní ochranná známka Společenství a národní slovní ochranná známka OBELIX - Přihláška slovní ochranné známky Společenství MOBILIX - Článek 8 odst. 1 písm. b) a odst. 2 nařízení (ES) č. 40/94“)
   (2005/C 330/46)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Les Éditions Albert René (Paříž, Francie) (zástupce: J. Pagenberg, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: S. Laitinen, zmocněnkyně)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastník řízení před Soudem: Orange A/S (Kodaň, Dánsko) (zástupce: J. Balling, advokát)
   Předmět věci
   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 14. července 2003 (věc R 0559/2002-4), týkajícímu se námitkového řízení mezi Les Éditions Albert René a Orange A/S
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Žalobkyni se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 85, 3.4.2004.


title: Věc C-182/14 P: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 19. března 2015 – Mega Brands International, Luxembourg, Zweigniederlassung Zug v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) „Kasační opravný prostředek — Ochranná známka Společenství — Nařízení (ES) č. 207/2009 — Článek 8 odst. 1 písm. b) — Přihláška slovní ochranné známky Společenství MAGNEXT — Námitky majitelky starší národní slovní ochranné známky MAGNET 4 — Nebezpečí záměny“

text:
               11.5.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 155/6

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 19. března 2015 – Mega Brands International, Luxembourg, Zweigniederlassung Zug v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc C-182/14 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Společenství - Nařízení (ES) č. 207/2009 - Článek 8 odst. 1 písm. b) - Přihláška slovní ochranné známky Společenství MAGNEXT - Námitky majitelky starší národní slovní ochranné známky MAGNET 4 - Nebezpečí záměny“)
   (2015/C 155/07)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Mega Brands International, Luxembourg, Zweigniederlassung Zug (zástupci: A. Nordemann a M. Maier, Rechtsanwälte)

      Další účastník řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupkyně: V. Melgar, zmocněnkyně)

      Výrok

               1)

               Bod 4 výroku rozsudku Tribunálu Evropské unie Mega Brands v. OHIM – Diset (MAGNEXT) (T-604/11 a T-292/12, EU:T:2014:56) se zrušuje.

               2)

               Věc se vrací zpět Tribunálu Evropské unie.

               3)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.

      (1)  Úř. věst. C 223, 14.7.2014.


title: Věc T-162/11: Žaloba podaná dne 17. března 2011 — Cofra v. OHIM — O2 (can do)

text:
               7.5.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 139/27

         Žaloba podaná dne 17. března 2011 — Cofra v. OHIM — O2 (can do)
   (Věc T-162/11)
   2011/C 139/51
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Cofra Holding AG (Zug, Švýcarsko) (zástupci: K.-U. Jonas a J. Bogatz, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: O2 Holdings Ltd (Slough, Spojené království)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 10. ledna 2011 ve věci R 242/2009-4;

               —

               uložit žalovanému a případně dalším účastníkům náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: O2 Holdings Ltd.

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „can do“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 16, 25, 35, 36, 38 a 43.

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně.

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Slovní ochranná známka „CANDA“ pro výrobky zařazené do třídy 25.

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitek.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení článku 15 a čl. 42 odst. 2 nařízení (ES) č. 207/2009 (1), jakož i pravidla 22 nařízení (ES) č. 2868/95 (2), protože odvolací senát při posuzování důkazu o užívání, které zachovává právo, použil příliš restriktivní kritéria a dostatečně nezohlednil zvláštní prodejní situaci v podniku žalobkyně. Dále porušení čl. 76 odst. 2 nařízení (ES) č. 207/2009, protože odvolací senát neoprávněně nezohlednil různé podklady, které byly předloženy jako důkaz o užívání, které zachovává právo. Konečně porušení čl. 75 druhé věty nařízení (ES) č. 207/2009, protože odvolací senát neinformoval žalobkyni o tom, že předložené důkazy o užívání nepovažuje za dostatečné a neposkytl žalobkyni možnost, aby v rámci ústního jednání poskytla další důkazy.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, 24.3.2009, s. 1).

      (2)  Nařízení Komise (ES) č. 2868/95 ze dne 13. prosince 1995, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 40/94 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1995, L 303, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 189).


title: Věc C-246/05: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Oberstes Patent- und Markensenat ze dne 9. února 2005 ve věci Armin Häupl proti Lidl Stiftung & Co KG

text:
               6.8.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 193/20

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Oberstes Patent- und Markensenat ze dne 9. února 2005 ve věci Armin Häupl proti Lidl Stiftung & Co KG
   (Věc C-246/05)
   (2005/C 193/32)
   Jednací jazyk: němčina
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Oberstes Patent- und Markensenat (Německo) ze dne 9. února 2005 ve věci Armin Häupl proti Lidl Stiftung & Co KG, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 10. června 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Oberstes Patent- und Markensenat žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               1)

               Musí být čl. 10 odst. 1 první směrnice Rady 89/104/EHS (1) ze dne 21. prosince 1988, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách, vykládán v tom smyslu, že „dnem, kdy skončilo řízení o přihlášce“, je míněn počátek doby ochrany?

               2)

               Musí být čl. 12. odst. 1 první směrnice Rady 89/104/EHS ze dne 21. prosince 1988, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách, vykládán v tom smyslu, že řádné důvody pro neužívání ochranné známky jsou dány tehdy, když se provedení podnikové strategie sledované majitelem ochranné známky protahuje, nebo je majitel ochranné známky povinen změnit svou podnikovou strategii, aby mohl ochrannou známku včas užívat?

      (1)  Úř. věst. L 40, s. 1.


title: Věc C-124/05: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozsudkem Gerechtshof 's-Gravenhage ze dne 3. března 2005 ve věci Federatie Nederlandse Vakbeweging proti Nizozemskému státu

text:
               25.6.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 155/2

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozsudkem Gerechtshof 's-Gravenhage ze dne 3. března 2005 ve věci Federatie Nederlandse Vakbeweging proti Nizozemskému státu
   (Věc C-124/05)
   (2005/C 155/03)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla rozsudkem Gerechtshof 's-Gravenhage (Nizozemsko) ze dne 3. března 2005 ve věci Federatie Nederlandse Vakbeweging proti Nizozemskému státu, který došel kanceláři Soudního dvora dne 16. března 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Gerechtshof 's-Gravenhage žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:
   Je s právem Společenství a zejména s čl. 7 odst. 2 směrnice Rady 93/104/ES (1) ze dne 23. listopadu 1993 slučitelný právní předpis členského státu, který nabízí možnost za trvání pracovní smlouvy písemně dohodnout, že zaměstnanci, který v jednom roce nevyčerpal nebo ne zcela vyčerpal svoji roční minimální dovolenou, bude za to v následujícím roce poskytnuta finanční náhrada?
   Při této otázce je třeba vycházet z toho, že náhrada není poskytnuta za nárok zaměstnance na minimální dovolenou v běžném roce nebo v následujících letech.

      (1)  Směrnice 93/104/ES byla nahrazena směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/88/ES ze dne 4. listopadu 2003 o některých aspektech úpravy pracovní doby (Úř. věst. L 299, 18.11.2003, s. 9).


title: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 21. dubna 2005 ve věci C-25/03 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzhof): Finanzamt Bergisch Gladbach proti HE (Šestá směrnice o DPH — Stavba obytného domu manžely v rámci společenství, které samo o sobě nevykonává hospodářskou činnost — Užívání místnosti k výkonu podnikatelské činnosti jedním ze spoluvlastníků — Postavení osoby povinné k dani — Nárok na odpočet — Pravidla uplatňování — Požadavky na fakturaci)

text:
               11.6.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 143/7

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (druhého senátu)
   ze dne 21. dubna 2005
   ve věci C-25/03 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzhof): Finanzamt Bergisch Gladbach proti HE (1)

   (Šestá směrnice o DPH - Stavba obytného domu manžely v rámci společenství, které samo o sobě nevykonává hospodářskou činnost - Užívání místnosti k výkonu podnikatelské činnosti jedním ze spoluvlastníků - Postavení osoby povinné k dani - Nárok na odpočet - Pravidla uplatňování - Požadavky na fakturaci)
   (2005/C 143/06)
   Jednací jazyk: němčina
   Ve věci C-25/03, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím Bundesfinanzhof (Německo) ze dne 29. srpna 2002, došlým Soudnímu dvoru dne 23. ledna 2003, v řízení mezi Finanzamt Bergisch Gladbach a HE, Soudní dvůr (druhý senát), ve složení C. W. A. Timmermans, předseda senátu, R. Silva de Lapuerta, R. Schintgen (zpravodaj), G. Arestis a J. Klučka, soudci, generální advokát: A. Tizzano, vedoucí soudní kanceláře: K. Sztranc, rada, vydal dne 21. dubna 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:
   Šestá směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně jak ve svém původním znění, tak ve znění vyplývajícím ze směrnice Rady 91/680/EHS ze dne 16. prosince 1991, kterou se doplňuje společný systém daně z přidané hodnoty a mění směrnice 77/388/EHS za účelem odstranění daňových hranic, musí být vykládána následovně:

               —

               osoba, která si pořídí nebo nechá postavit dům za účelem bydlení s rodinou, jedná v postavení osoby povinné k dani, a má tedy nárok na odpočet podle článku 17 šesté směrnice 77/388 v rozsahu, v němž užívá jednu místnost tohoto domu jako kancelář k výkonu hospodářské činnosti, byť vedlejší, ve smyslu článků 2 a 4 téže směrnice a přidělí-li tuto část domu do vlastnictví svého podniku;

               —

               pokud společenství založené sňatkem, které nepožívá právní subjektivitu a nevykonává hospodářskou činnost ve smyslu šesté směrnice 77/388, objedná investiční majetek, musí být spoluvlastníci tvořící toho společenství považováni pro účely použití této směrnice za příjemce plnění;

               —

               pokud manželé ve společenství založeném svým sňatkem pořídí investiční majetek, jehož část je užívána k podnikatelské činnosti výlučně jedním z manželů spoluvlastníků, má tento manžel nárok na odpočet celkové výše daně z přidané hodnoty na vstupu, která zatížila část majetku, kterou užívá pro potřeby svého podniku, jestliže odečtená částka nepřekračuje hranice podílu, jehož je osoba povinná k dani majitelem ve spoluvlastnictví předmětného majetku;

               —

               článek 18 odst. 1 písm. a) a čl. 22 odst. 3 šesté směrnice 77/388 nevyžadují, aby k výkonu práva na odpočet za okolností, jakými jsou okolnosti dotčené v původním řízení, měla osoba povinná k dani fakturu vystavenou na své jméno a uvádějící části ceny a daně z přidané hodnoty odpovídající svému podílu ve spoluvlastnictví. Za tímto účelem je dostatečná faktura vystavená bez dalšího rozlišení na oba manžele ve spoluvlastnictví, aniž by obsahovala takovýto rozpis.

      (1)  Úř. věst. C 70, 22.03.2003.


title: Věc T-207/16 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 8. května 2017 – Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis v. Komise „Řízení o předběžných opatřeních — Veřejné zakázky — Oznámení o vyloučení — Stanovisko o šetření — Návrh na odklad vykonatelnosti — Nesplnění podmínky naléhavosti“

text:
               17.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 231/23

         Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 8. května 2017 – Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis v. Komise
   (Věc T-207/16 R)
   („Řízení o předběžných opatřeních - Veřejné zakázky - Oznámení o vyloučení - Stanovisko o šetření - Návrh na odklad vykonatelnosti - Nesplnění podmínky naléhavosti“)
   (2017/C 231/29)
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis (Soluň, Řecko) (zástupce: V. Christianos, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: S. Delaude a A. Katsimerou, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh založený na článcích 278 a 279 SFEU a směřující k odkladu vykonatelnosti obecného rozhodnutí o vyloučení týkajícího se žalobce, jakož i rozhodnutí o zápisu a aktivování oznámení o vyloučení týkajícím se žalobce v systému včasného varování nebo v systému včasného odhalování rizik a vylučování hospodářských subjektů.

      Výrok

               1)

               Návrh na předběžné opatření se zamítá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc T-344/17: Žaloba podaná dne 31. května 2017 – Latam Airlines Group a Lan Cargo v. Komise

text:
               24.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 239/65

         Žaloba podaná dne 31. května 2017 – Latam Airlines Group a Lan Cargo v. Komise
   (Věc T-344/17)
   (2017/C 239/77)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Latam Airlines Group SA (Santiago, Chile), Lan Cargo SA (Santiago) (zástupci: B. Hartnett, Barrister, O. Geiss, lawyer, a W. Sparks, Solicitor)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise C ((2017) 1742 final ze dne 17. března 2017 v řízení podle článku 101 SFEU, článku 53 Dohody o EHP a článku 8 Dohody mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o letecké dopravě (AT.39258 – letecká nákladní doprava), v rozsahu, v němž se týká žalobkyň;

               —

               vedle toho nebo podpůrně, snížil pokuty uložené žalobkyním; a

               —

               uložil žalobkyni náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně sedm žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z toho, že Komise se dopustila nesprávného právního posouzení a nesprávného posouzení skutkového stavu, když nesprávně vyložila důkazy uvedené proti žalobkyním, nesprávně uplatnila článkem 101 SFEU, článek 53 Dohody o EHP a článek 8 dohody se Švýcarskem a neuvedla dostatečné odůvodnění, když připsala žalobkyním odpovědnost za protiprávní jednání v souvislosti s bezpečnostním příplatkem a neplacením provize.

                           —

                           Žalobkyně tvrdí, že Komise nesprávně konstatuje, že si byly vědomy protisoutěžního jednání v souvislosti s bezpečnostním příplatkem a neplacením provize.

                           —

                           Kromě toho žalobkyně tvrdí, že tyto aspekty tvrzeného jediného a trvajícího protiprávního jednání nelze oddělit od celku a napadené rozhodnutí tedy musí být zrušeno v celém rozsahu.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že Komise se dopustila nesprávného právního posouzení a nesprávného posouzení skutkového stavu, když nesprávně vyložila důkazy uvedené proti žalobkyním, nesprávně uplatnila relevantní ustanovení a neuvedla dostatečné odůvodnění, když konstatovala, že žalobkyně se podílely na protiprávním jednání v souvislosti s palivovým příplatkem.

                           —

                           Žalobkyně poukazují na to, že Komise neprokázala právně dostačujícím způsobem, že se podílely na tvrzeném protiprávním jednání v rozsahu, v němž se týkalo palivového příplatku.

                           —

                           Žalobkyně dále tvrdí, že prostřednictvím tiskových zpráv se nemohly dozvědět o údajné kartelové dohodě.

                           —

                           Žalobkyně konečně uvádějí, že omezené důkazy o jejich kontaktech s dopravci neprokazují žádné protisoutěžní jednání ze strany žalobkyň, ani neukazují, že věděly o protisoutěžním jednání jiných dopravců nebo mohly ho předpokládat.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z toho, že Komise se dopustila zjevně nesprávného právního posouzení a nesprávného posouzení skutkového stavu, když konstatovala, že žalobkyně jsou odpovědné za protiprávní jednání na trasách uvedených v čl. 1 odst. 1, 3 a 4 napadeného rozhodnutí, a neuvedla dostatečné odůvodnění.

                           —

                           Žalobkyně poukazují na to, že Komise je nesprávně zahrnula do konstatování odpovědnosti v čl. 1 odst. 1, 3 a 4 napadeného rozhodnutí, jelikož již uplynula promlčecí lhůta.

                           —

                           Žalobkyně dále tvrdí, že Komise nemá pravomoc konstatovat, že jsou odpovědné za porušení článku 101 SFEU na trasách v rámci EHP před 1. květnem 2004, ani článku 53 Dohody o EHP před 19. květnem 2005.

                           —

                           Žalobkyně kromě toho uvádí, že Komise nemá pravomoc konstatovat, že žalobkyně jsou odpovědné za protiprávní jednání v souvislosti s trasami mezi Unií a Švýcarskem.

                           —

                           Žalobkyně konečně poukazují na to, že uvedená konstatování porušují zásadu ne bis in idem.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z toho, že Komise se dopustila zjevně nesprávného právního posouzení a nesprávného posouzení skutkového stavu, když konstatovala existenci údajné kartelové dohody a neuvedla dostatečné odůvodnění.

                           —

                           Žalobkyně poukazují na to, že konstatování Komise, že se podílely na tvrzené kartelové dohodě, není prokázané.

                           —

                           Žalobkyně dále tvrdí, že toto konstatování je založeno na nesprávném předpokladu, že se protiprávní jednání dotklo všech tras.

                           —

                           Žalobkyně kromě toho uvádí, že toto konstatování je nad rámec pravomoci Komise a vede k nejednoznačnosti ohledně zeměpisného rozsahu tvrzeného porušení povinnosti.

                           —

                           Žalobkyně konečně poukazují na to, že toto konstatování vede k nesrovnalostem mezi odůvodněním a výrokovou částí v souvislosti s jejím předmětem, které neumožňují žalobkyním pochopit povahu a rozsah tvrzeného porušení povinnosti.

               5.

               Pátý žalobní důvod vycházející z toho, že Komise se dopustila zjevně nesprávného právního posouzení a nesprávného posouzení skutkového stavu, když že tvrzené jednání představuje jediné a trvající protiprávní jednání a neuvedla dostatečné odůvodnění.

                           —

                           Žalobkyně poukazují na to, že dotčené jednání nesleduje jediný protisoutěžní cíl.

                           —

                           Žalobkyně dále tvrdí, že dotčené jednání se netýká jednoho výrobku nebo služby.

                           —

                           Žalobkyně kromě toho uvádí, že dotčené jednání se netýkalo téhož podniku.

                           —

                           Žalobkyně dále poukazují na to, že tvrzené protiprávní jednání nemělo jednotnou povahu.

                           —

                           Žalobkyně dále uvádějí, že prvky tvrzeného porušení nebyly zkoumány souběžně.

                           —

                           Žalobkyně konečně poukazují na to, že Komise neposkytla dostatečné důkazy a neprovedla analýzu podle čl. 101 odst. 3 SFEU v souvislosti s neplacením provize.

               6.

               Šestý žalobní důvod vycházející z toho, že Komise porušila práva žalobkyň na obhajobu a neuvedla dostatečné odůvodnění.

                           —

                           Žalobkyně poukazují na to, že se nemohly vyjádřit k závěrům Komise, že věděly o protiprávním jednání týkajícím se bezpečnostního příplatku a neplacení provize.

                           —

                           Žalobkyně dále tvrdí, že na podporu závěru Komise o tvrzené kartelové dohodě byla uvedena nová tvrzení.

                           —

                           Žalobkyně kromě toho uvádí, že Komise vychází z důkazů, které jsou vůči nim nepřípustné.

                           —

                           Žalobkyně dále tvrdí, že nesrovnalosti mezi důvody napadeného rozhodnutí a výrokovou částí vedou k vadnému odůvodnění.

                           —

                           Žalobkyně konečně poukazují na to, že nemohly uvést své stanovisko k rozhodnutí o vypuštění 13 dopravců a tří aspektů protiprávního jednání z šetření po prohlášení o námitkách a Komise to nijak neodůvodnila.

               7.

               Sedmý žalobní důvod vycházející z toho, že Komise se dopustila nesprávného právního posouzení a nesprávného posouzení skutkového stavu při výpočtu pokut uložených žalobkyním a neuvedla dostatečné odůvodnění.

                           —

                           Žalobkyně poukazují na to, že Komise nerozlišovala mezi koordinací konečné ceny a koordinací v souvislosti s omezenými aspekty ceny.

                           —

                           Žalobkyně dále tvrdí, že Komise nezohlednila omezený kombinovaný podíl na trhu adresátů a právní požadavky odvětví.

                           —

                           Žalobkyně kromě toho uvádí, že Komise nakládala s jejich jednáním stejně jako s daleko závažnějším jednáním jiných adresátů, včetně „jádra“.

                           —

                           Žalobkyně konečně poukazují na to, že Komise nezohlednila jejich omezenější účast na protiprávním jednání v porovnání s jinými adresáty, kterým byla pokuta rovněž snížena s ohledem na polehčující okolnosti.


title: Věc T-484/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 16. listopadu 2011 — McLoughney v. OHIM — Kern (Powerball) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství Powerball — Starší nezapsaná slovní ochranná známka POWERBALL — Relativní důvody pro zamítnutí — Článek 8 odst. 3 a 4 nařízení (ES) č. 207/2009“ )

text:
               7.1.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/13

         Rozsudek Tribunálu ze dne 16. listopadu 2011 — McLoughney v. OHIM — Kern (Powerball)
   (Věc T-484/09) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství Powerball - Starší nezapsaná slovní ochranná známka POWERBALL - Relativní důvody pro zamítnutí - Článek 8 odst. 3 a 4 nařízení (ES) č. 207/2009)
   2012/C 6/20
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Rory McLoughney (Thurles, Irsko) (zástupce: J. Stratford Lysandrides, solicitor)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: S. Schäffner, zmocněnec)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastník před Tribunálem: Ernst Kern (Zahling, Německo)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 30. září 2009 (věc R 1547/2006-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi Rorym McLoughneym a Ernstem Kernem.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Rory McLoughneymu se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 37, 13.2.2010.


title: Věc T-507/12 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 17. ledna 2013 — Slovinsko v. Komise ( „Řízení o předběžných opatřeních — Státní podpory — Rozhodnutí, kterým se prohlašuje podpora za neslučitelnou s vnitřním trhem a kterým se nařizuje její vymáhání od příjemce — Návrh na odklad vykonatelnosti — Nedostatek naléhavosti“ )

text:
               13.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 108/27

         Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 17. ledna 2013 — Slovinsko v. Komise
   (Věc T-507/12 R)
   (Řízení o předběžných opatřeních - Státní podpory - Rozhodnutí, kterým se prohlašuje podpora za neslučitelnou s vnitřním trhem a kterým se nařizuje její vymáhání od příjemce - Návrh na odklad vykonatelnosti - Nedostatek naléhavosti)
   2013/C 108/70
   Jednací jazyk: slovinština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Slovinská republika (zástupci: V. Klemenc a A. Grum, zmocněnci)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: É. Gippini Fournier, D. Kukovec a T. Maxian Rusche, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na odklad vykonatelnosti rozhodnutí Komise C(2012) 6345 final ze dne 19. září 2012 týkající se opatření přijatých ve prospěch podniku Elan d.o.o. [SA.26379 (C 13/2010) (ex NN 17/2010)].

      Výrok

               1)

               Návrh na předběžné opatření se zamítá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Spojené věci C-120/06 P a C-121/06 P: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 9. září 2008 – Fabbrica Italiana Accumulatori Motocarri Montecchio SpA (FIAMM), Fabbrica Italiana Accumulatori Motocarri Montecchio Technologies Inc (FIAMM Technologies) a Giorgio Fedon & Figli SpA, Fedon America, Inc., v. Rada Evropské unie, Komise Evropských společenství, Španělské království (Kasační opravný prostředek — Doporučení a rozhodnutí orgánu pro řešení sporů Světové obchodní organizace (WTO) — Konstatování orgánu pro řešení sporů týkající se neslučitelnosti režimu dovozu banánů do Společenství s pravidly WTO — Zavedení odvetných opatření ze strany Spojených států amerických ve formě celní přirážky vybírané z dovozů některých výrobků z různých členských států — Odvetná opatření schválená WTO — Neexistence mimosmluvní odpovědnosti Společenství — Délka trvání řízení před Soudem — Přiměřená lhůta — Žádost o spravedlivé odškodnění)

text:
               8.11.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 285/3

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 9. září 2008 – Fabbrica Italiana Accumulatori Motocarri Montecchio SpA (FIAMM), Fabbrica Italiana Accumulatori Motocarri Montecchio Technologies Inc (FIAMM Technologies) a Giorgio Fedon & Figli SpA, Fedon America, Inc., v. Rada Evropské unie, Komise Evropských společenství, Španělské království
   (Spojené věci C-120/06 P a C-121/06 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Doporučení a rozhodnutí orgánu pro řešení sporů Světové obchodní organizace (WTO) - Konstatování orgánu pro řešení sporů týkající se neslučitelnosti režimu dovozu banánů do Společenství s pravidly WTO - Zavedení odvetných opatření ze strany Spojených států amerických ve formě celní přirážky vybírané z dovozů některých výrobků z různých členských států - Odvetná opatření schválená WTO - Neexistence mimosmluvní odpovědnosti Společenství - Délka trvání řízení před Soudem - Přiměřená lhůta - Žádost o spravedlivé odškodnění)
   (2008/C 285/04)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Fabbrica Italiana Accumulatori Motocarri Montecchio SpA (FIAMM), Fabbrica Italiana Accumulatori Motocarri Montecchio Technologies Inc (FIAMM Technologies), Giorgio Fedon & Figli SpA, Fedon America, Inc. (zástupci: I. Van Bael, A. Cevese, F. Di Gianni a R. Antonini, advokáti)

      Další účastníci řízení: Rada Evropské unie (zástupci: A. Vitro, S. Marquardt a A. De Gregorio Merino, zmocněnci), Komise Evropských společenství (zástupci: P. J. Kuijper, V. Di Bucci, C. Brown a E. Righini, zmocněnci), Španělské království (věc C-120/06 P) (zástupci: E. Braquehais Conesa a M. Muñoz Pérez, zmocněnci)

      Vedlejší účastník podporující Radu Evropské unie a Komisi Evropských společenství: Španělské království (věc C-121/06 P) (zástupce: M. Muñoz Pérez, zmocněnec)
   Předmět věci
   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (velkého senátu) ze dne 14. prosince 2005 ve věci T-69/00, FIAMM a FIAMM Technologies v. Rada a Komise, kterým Soud zamítl jako neopodstatněnou žalobu na náhradu škody směřující k náhradě škody, jež údajně vznikla žalobkyním v důsledku odvetných opatření použitých americkými orgány na sérii výrobků Společenství, mezi nimi i akumulátorů vyráběných a vyvážených žalobkyněmi, v rámci soudního řízení o evropském režimu dovozu banánů
   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (velkého senátu) ze dne 14. prosince 2005 ve věci T-135/01, Fedon & Figli a Fedon America v. Rada EU a Komise ES, kterým Soud zamítl jako neopodstatněnou žalobu na náhradu škody směřující k náhradě škody, jež údajně vznikla žalobkyním v důsledku odvetných opatření použitých americkými orgány na sérii výrobků Společenství, mezi nimi i pouzder na brýle vyráběných a vyvážených žalobkyněmi, v rámci soudního řízení o evropském režimu dovozu banánů
   Výrok

               1)

               Hlavní kasační opravné prostředky se zamítají.

               2)

               Vzájemné kasační opravné prostředky se zamítají.

               3)

               Společnostem Fabbrica italiana accumulatori motocarri Montecchio SpA, Fabbrica italiana accumulatori motocarri Montecchio Technologies LLC, Giorgio Fedon & Figli SpA a Fedon America, Inc. se ukládá náhrada nákladů vynaložených Radou Evropské unie a Komisí Evropských společenství.

               4)

               Španělské království ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 108, 6.5.2006.


title: Věc T-292/07 R: Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 13. září 2007 – Berliner Institut für Vergleichende Sozialforschung v. Komise ( Předběžné opatření — Neexistence žaloby v hlavním řízení — Nepřípustnost )

text:
               24.11.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 283/28

         Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 13. září 2007 – Berliner Institut für Vergleichende Sozialforschung v. Komise
   (Věc T-292/07 R)
   („Předběžné opatření - Neexistence žaloby v hlavním řízení - Nepřípustnost“)
   (2007/C 283/52)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Berliner Institut für Vergleichende Sozialforschung eV (Berlín, Německo) (zástupce: L. Bechtel, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Předmět věci
   Návrh na odklad vykonatelnosti výzev k zaplacení týkajících se čísel 3240905385, 3240905379, 3240905378 a 3240905393, vydaných Komisí v rámci smluv JAI/DAP/2000/338-C, JAI/2001/DAP/161/C, JAI/2002/DAP/094-W a JAI/2003/DAP/080-W
   Výrok

               1)

               Návrh je nepřípustný.

               2)

               Žalobkyně ponese vlastní náklady.


title: Věc T-1/07: Rozsudek Tribunálu ze dne 9. prosince 2009 — Apache Footwear a Apache II Footwear v. Rada ( Dumping — Dovoz obuvi se svrškem z usně pocházející z Číny a Vietnamu — Status podniku působícího v tržním hospodářství — Zájem Společenství )

text:
               30.1.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/46

         Rozsudek Tribunálu ze dne 9. prosince 2009 — Apache Footwear a Apache II Footwear v. Rada
   (Věc T-1/07) (1)

   („Dumping - Dovoz obuvi se svrškem z usně pocházející z Číny a Vietnamu - Status podniku působícího v tržním hospodářství - Zájem Společenství“)
   2010/C 24/80
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Apache Footwear Ltd (Pingsha, Čína) a Apache II Footwear Ltd (Qingxin) (Taiping Zhen, Čína) (zástupci: původně O. Prost a S. Ballschmiede, poté O. Prost a E. Berthelot, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: J.-P. Hix, zmocněnec, ve spolupráci s G. Berrischem, advokátem)

      Vedlejší účastníci řízení podporující žalovanou: Evropská komise (zástupci: H. van Vliet a T. Scharf, zmocněnci); Confédération européenne de l'industrie de la chaussure (CEC) (Brusel, Belgie) (zástupci: původně P. Vlaemminck, G. Zonnekeyn a S. Verhulst, poté P. Vlaemminck a A. Hubert, advokáti); a BA.LA. di Lanciotti Vittorio & C. Sas (Monte Urano, Itálie), jakož i dalších šestnáct vedlejších účastníků řízení, jejichž jména jsou uvedena v příloze rozsudku (zástupci: P. Tabellini, G. Celona a C. Cavaliere, advokáti)

      Předmět věci

   Návrh na částečné zrušení nařízení Rady (ES) č. 1472/2006 ze dne 5. října 2006 o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu některé obuvi se svrškem z usně pocházející z Čínské lidové republiky a Vietnamu a o konečném výběru uloženého prozatímního cla (Úř. věst. L 275, s. 1) v rozsahu, ve kterém se týká žalobkyň

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Apache Footwear Ltd a Apache II Footwear Ltd (Qingxin) ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Radou Evropské unie.

               3)

               Evropská komise, Confédération européenne de l'industrie de la chaussure (CEC), BA.LA. di Lanciotti Vittorio & C. Sas a dalších šestnáct vedlejších účastníků řízení, jejichž jména jsou uvedena v příloze, ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 56, 10.3.2007.


title: Věc C-408/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel Bucureşti (Rumunsko) dne 21. července 2016 – Compania Naţională de Autostrăzi și Drumuri Naţionale din România SA v. Ministerul Fondurilor Europene – Direcţia Generală Managementul Fondurilor Externe

text:
               17.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 383/3

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel Bucureşti (Rumunsko) dne 21. července 2016 – Compania Naţională de Autostrăzi și Drumuri Naţionale din România SA v. Ministerul Fondurilor Europene – Direcţia Generală Managementul Fondurilor Externe
   (Věc C-408/16)
   (2016/C 383/04)
   Jednací jazyk: rumunština

      Předkládající soud

   Curtea de Apel Bucureşti

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Compania Naţională de Autostrăzi și Drumuri Naţionale din România SA

      Žalovaný: Ministerul Fondurilor Europene – Direcţia Generală Managementul Fondurilor Externe

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba vykládat čl. 15 písm. c) směrnice 2004/18/ES (1) v tom smyslu, že připouští, aby členský stát nepoužíval po svém přistoupení k Evropské unii tuto směrnici, když se může odvolat na smlouvu o financování s Evropskou investiční bankou, která byla uzavřena před jeho přistoupením a podle které platí, tak jako v projednávané věci, podmínky pro zadávané veřejné zakázky stanovené zvláště investorem, které jsou restriktivnější než podmínky přípustné podle směrnice?

               2)

               Je třeba směrnici 2004/18/ES vykládat v tom smyslu, že brání takovému normativnímu aktu vnitrostátního práva, jako je Ordonanţa de urgenţă a Guvernului (naléhavé nařízení vlády, dále jen O.U.G.) č. 72/2007, podle kterého se použijí ustanovení příručky Evropské investiční banky pro zadávací řízení, která jsou odchylkou od ustanovení normativního aktu, kterým byla do vnitrostátního práva provedena směrnice, v tom případě O.U.G. č. 34/2006, z důvodů, jaké jsou uvedeny v odůvodnění zákona, aby se dodržela smlouva o financování uzavřená před přistoupením?

               3)

               Může být v rámci výkladu čl. 9 odst. 5 a čl. 60 písm. a) nařízení č. 1083/2006 (2) taková veřejná zakázka, která byla udělena v souladu s příručkou Evropské investiční banky pro zadávací řízení a vnitrostátním právem, považována za slučitelná s unijními právními předpisy a způsobilá pro nevratný příspěvek Unie, poskytnutý zpětně?

               4)

               V případě záporné odpovědi na výše uvedenou otázku, pokud byla taková veřejná zakázka nicméně v okamžiku přezkumu předpokladů pro účast na odvětvovém operačním programu „doprava“ 2007-2013 prohlášena za legitimní, představuje pak takové případné porušení zadávacího práva Unie (stanovení takových kritérií pro výběr uchazeče, jako je příručka Evropské investiční banky, která jsou restriktivnější než kritéria směrnice 204/18, která jsou jednotlivě uvedena v bodech 12 až 14 této žádosti) „nesrovnalost“ ve smyslu čl. 2 bodu 7 nařízení č. 1083/2006, která zakládá povinnost daného členského státu provést finanční opravu/procentní snížení podle čl. 98 odst. 2 tohoto nařízení?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby (Úř. věst. L 134, 30.4.2004, s. 114; Zvl. vyd. 06/07, s. 132).

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 1083/2006 ze dne 11. července 2006 o obecných ustanoveních o Evropském fondu pro regionální rozvoj, Evropském sociálním fondu a Fondu soudržnosti a o zrušení nařízení (ES) č. 1260/1999 (Úř. věst. L 210, 31.7.2006, s. 25).


title: Věc T-225/02: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 22. listopadu 2006 – Cámara de Comercio e Industria de Zaragoza v. Komise ( Evropský sociální fond — Nařízení (EHS) č. 4253/88 — Zrušení finanční podpory — Žaloba na neplatnost — Bezprostřední dotčení — Nepřípustnost )

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 331/40

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 22. listopadu 2006 – Cámara de Comercio e Industria de Zaragoza v. Komise
   (Věc T-225/02) (1)

   („Evropský sociální fond - Nařízení (EHS) č. 4253/88 - Zrušení finanční podpory - Žaloba na neplatnost - Bezprostřední dotčení - Nepřípustnost“)
   (2006/C 331/89)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Cámara de Comercio e Industria de Zaragoza (Zaragoza, Španělsko) (zástupci: původně A. Sánchez-Rubio García, poté A. Creus Carreras a B. Uriarte Valiente, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: L. Escobar Guerrero a L. Flynn, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise K (2000) 2621 ze dne 29. prosince 2000 o zrušení podpory poskytnuté z Evropského sociálního fondu (ESF) na základě rozhodnutí K (91) 2852 ze dne 19. prosince 1991, kterým se přijímá iniciativa Společenství „Euroform“ pro Španělsko (PO 913051ES8) a poskytují finanční prostředky z ESF, jež španělské orgány poskytly Cámara de Comercio e Industria de Zaragoza na projekt „Tricoin“ (Ref. EUR-82), jehož provedení náleželo společnosti Copy Aragón de Zaragoza.
   Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Cámara de Comercio e Indurstria de Zaragoza se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 233, 28.9.2002.


title: Věc F-27/05: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu ze dne 28. června 2006 – Le Maire v. Komise ( Úředníci — Odměna — Zamítnutí přiznání denních příspěvků )

text:
               12.8.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 190/32

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu ze dne 28. června 2006 – Le Maire v. Komise
   (Věc F-27/05) (1)

   („Úředníci - Odměna - Zamítnutí přiznání denních příspěvků“)
   (2006/C 190/59)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Viviane Le Maire (Brusel, Belgie) (zástupci: G. Bounéou a F. Frabetti, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupce: J. Currall, zmocněnec)
   Předmět věci
   Zrušení rozhodnutí Komise Evropských společenství, jímž Komise zamítla přiznat žalobkyni denní příspěvky upravené čl. 10 přílohy VII služebního řádu úředníků Evropských společenství po jejím vstupu do služby dne 16. ledna 2004
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Komise Evropských společenství ponese vlastní náklady řízení a polovinu nákladů řízení žalobkyně.

      (1)  Úř. věst. C 182, 23.7.2005 (věc původně zapsaná u Soudu prvního stupně Evropských společenství pod číslem T-191/05, na Soud pro veřejnou službu Evropské unie převedena usnesením ze dne 15.12.2005).


title: Věc T-355/17: Žaloba podaná dne 2. června 2017 – Daico International v. EUIPO – American Franchise Marketing (RoB)

text:
               24.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 239/70

         Žaloba podaná dne 2. června 2017 – Daico International v. EUIPO – American Franchise Marketing (RoB)
   (Věc T-355/17)
   (2017/C 239/81)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Daico International BV (Amsterdam, Nizozemsko) (zástupce: M. Kassner, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: American Franchise Marketing Ltd (Londýn, Spojené království)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Majitel sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie obsahující slovní prvek „RoB“ – Ochranná známka Evropské unie č. 5 284 104

      Řízení před EUIPO: Řízení o prohlášení neplatnosti

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 9. března 2017, ve věci R 1405/2016-2

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení čl. 75 odst. 1 nařízení č. 207/2009;

               —

               Porušení pravidla 62 bodu 3 nařízení Komise (ES) č. 2868/95 ze dne 13. prosince 1995, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 40/94 o ochranné známce Společenství.


title: Věc C-113/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Najvyšším súdem Slovenskej republiky (Slovensko) dne 6. března 2017 – QJ v. Ministerstvo vnútra SR, Migračný úrad

text:
               29.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 168/23

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Najvyšším súdem Slovenskej republiky (Slovensko) dne 6. března 2017 – QJ v. Ministerstvo vnútra SR, Migračný úrad
   (Věc C-113/17)
   (2017/C 168/30)
   Jednací jazyk: slovenština

      Předkládající soud

   Najvyšší súd Slovenskej republiky

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: QJ

      Odpůrce: Ministerstvo vnútra SR, Migračný úrad

      Předběžné otázky

               1)

               Má se čl. 46 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/32/EU (1) ze dne 26. června 2013 o společných řízeních pro přiznávání a odnímání statusu mezinárodní ochrany (přepracované znění) (dále jen „procedurální směrnice“) vykládat tak, že vnitrostátní soud posuzující opodstatněnost potřeby mezinárodní ochrany žadatele může z důvodu předchozího opakovaného zrušení zamítavého rozhodnutí a vrácení věci zpět správnímu orgánu na základě opakovaně úspěšného opravného prostředku, který se proto jeví jako neúčinný, sám rozhodnout o jejím udělení žadateli, i když z vnitrostátní právní úpravy tato pravomoc soudu nevyplývá?

               2)

               Pokud je odpověď na předchozí otázku kladná, vztahuje se tato pravomoc i na odvolací (nejvyšší) soud?

      (1)  Úř. věst. 2013, L 180, s. 60.


title: Věc T-349/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 4. července 2016 – Orange Business Belgium v. Komise „Veřejné zakázky na služby — Zadávací řízení — Plnění ‚Transevropské služby pro telematiku mezi správními orgány — Nová generace (TESTA-ng)‘ — Odmítnutí nabídky uchazeče — Zadání veřejné zakázky — Transparentnost — Rovné zacházení — Zákaz diskriminace — Povinnost uvést odůvodnění“

text:
               22.8.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 305/24

         Rozsudek Tribunálu ze dne 4. července 2016 – Orange Business Belgium v. Komise
   (Věc T-349/13) (1)

   („Veřejné zakázky na služby - Zadávací řízení - Plnění ‚Transevropské služby pro telematiku mezi správními orgány - Nová generace (TESTA-ng)‘ - Odmítnutí nabídky uchazeče - Zadání veřejné zakázky - Transparentnost - Rovné zacházení - Zákaz diskriminace - Povinnost uvést odůvodnění“)
   (2016/C 305/32)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Orange Business Belgium SA (Brusel, Belgie) (zástupci: B. Schutyser a T. Villé, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: S. Delaude, S. Lejeune a F. Moro, zmocněnkyně, ve spolupráci s P. Wytinckem a B. Hoorelbekem, advokáty)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 19. dubna 2013, kterým byla odmítnuta nabídka předložená žalobkyní v rámci omezeného zadávacího řízení DIGIT/R2/PR/2011/039 – Transevropské služby pro telematiku mezi správními orgány – nová generace (TESTA-ng) (Úř. věst. 2011, S 207-336367), a kterým byla veřejná zakázka zadána jinému uchazeči.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Orange Business Belgium SA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 252, 31.8.2013.


title: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 21. července 2005 ve věci C-349/03: Komise Evropských společenství proti Spojenému království Velké Británie a Severního Irska (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 77/799/EHS — Vzájemná pomoc mezi příslušnými orgány — Oblast daně z přidané hodnoty a spotřebních daní — Neúplné provedení — Území Gibraltaru)

text:
               3.9.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/9

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (velkého senátu)
   ze dne 21. července 2005
   ve věci C-349/03: Komise Evropských společenství proti Spojenému království Velké Británie a Severního Irska (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 77/799/EHS - Vzájemná pomoc mezi příslušnými orgány - Oblast daně z přidané hodnoty a spotřebních daní - Neúplné provedení - Území Gibraltaru)
   (2005/C 217/16)
   Jednací jazyk: angličtina
   Ve věci C 349/03, jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES, podaná dne 7. srpna 2003, Komise Evropských společenství (zmocněnec R. Lyal), podporovaná: Španělským královstvím (zmocněnkyně N. Díaz Abad) proti Spojenému království Velké Británie a Severního Irska (zmocněnci: K. Manji a R. Caudwell, ve spolupráci s D. Wyattem, QC), Soudní dvůr (velký senát), ve složení V. Skouris, předseda, P. Jann a A. Rosas, R. Silva de Lapuerta a A. Borg Barthet, předsedové senátů, R. Schintgen, N. Colneric (zpravodaj), S. von Bahr, J. N. Cunha Rodrigues, G. Arestis, M. Ilešič, J. Malenovský a J. Klučka, soudci, generální advokát: A. Tizzano, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 21. července 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1.

               Spojené království Velké Británie a Severního Irska tím, že nepoužilo v oblasti daně z přidané hodnoty a spotřebních daní směrnici Rady 77/799/EHS ze dne 19. prosince 1977 o vzájemné pomoci mezi příslušnými orgány členských států v oblasti přímých a nepřímých daní, ve znění směrnice Rady 79/1070/EHS ze dne 6. prosince 1979 a směrnice Rady 92/12/EHS ze dne 25. února 1992 o obecné úpravě, držení, pohybu a sledování výrobků podléhajících spotřební dani, na území Gibraltaru, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají ze Smlouvy o ES.

               2.

               Spojenému království Velké Británie a Severního Irska se ukládá náhrada nákladů řízení.

               3.

               Španělské království ponese vlastní náklady.

      (1)  Úř. věst. C 239, 4.10.2003.


title: Věc C-330/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Německo) dne 2. června 2017 – Verbraucherzentrale Baden-Württemberg e.V. v. Germanwings GmbH

text:
               4.9.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 293/16

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Německo) dne 2. června 2017 – Verbraucherzentrale Baden-Württemberg e.V. v. Germanwings GmbH
   (Věc C-330/17)
   (2017/C 293/20)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesgerichtshof

      Účastnice původního řízení

      Navrhovatelka: Verbraucherzentrale Baden-Württemberg e.V.

      Odpůrkyně: Germanwings GmbH

      Předběžné otázky

               1)

               Musí být povinný údaj podle čl. 23 odst. 1 druhé a třetí věty nařízení č. 1008/2008/ES (1), týkající se leteckých tarifů za letecké služby uvnitř Společenství, vyjádřen v konkrétní národní měně, pokud není vyjádřen v eurech?

               2)

               Pokud bude odpověď na první otázku kladná:
               V které národní měně mohou být vyjádřeny ceny uvedené v čl. 2 bodu 18 a v čl. 23 odst. 1 druhé a třetí větě nařízení č. 1008/2008/ES, jestliže letecký dopravce usazený v členském státě (zde: Německo) nabízí a propaguje vůči spotřebiteli na internetu leteckou službu s místem odletu v jiném členském státě (zde: Spojené království)?
               Je v této souvislosti relevantní, že k nabídce je využívána internetová adresa s národní doménou nejvyššího řádu (zde: www.germanwings.de), která odkazuje na členský stát sídla leteckého dopravce, a že spotřebitel pobývá v tomto členském státě?
               Je relevantní, že všichni letečtí dopravci nebo jejich převážná většina uvádějí dotyčné ceny v měně platné v místě odletu?

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady č. 1008/2008/ES ze dne 24. září 2008 o společných pravidlech pro provozování leteckých služeb ve Společenství (Úř. věst. 2008, L 293, s. 3).


title: Věc T-144/04: Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 19. května 2008 – TF1 v. Komise ( Žaloba na neplatnost — Rozhodnutí Komise kvalifikující určitá opatření přijatá Francouzskou republikou ve prospěch France 2 a France 3 jako státní podpory slučitelné se společným trhem — Lhůta pro podání žaloby — Článek 44 odst. 1 písm. c) jednacího řádu — Nepřípustnost )

text:
               5.7.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/33

         Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 19. května 2008 – TF1 v. Komise
   (Věc T-144/04) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Rozhodnutí Komise kvalifikující určitá opatření přijatá Francouzskou republikou ve prospěch France 2 a France 3 jako státní podpory slučitelné se společným trhem - Lhůta pro podání žaloby - Článek 44 odst. 1 písm. c) jednacího řádu - Nepřípustnost“)
   (2008/C 171/60)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Télévision française 1 SA (TF1) (Nanterre, Francie) (zástupci: J.-P. Hordies a C. Smits, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: J. Buendía Sierra, N Niejhar a C. Giolito, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2004/838/ES ze dne 10. prosince 2003 o státní podpoře, kterou Francie poskytla France 2 a France 3 (Úř. věst. L 361, 2004, s. 21)
   Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Télévision française 1 SA (TF1) ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady řízení vynaložené Komisí.

               3)

               Francouzská republika ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 168, 26.6.2004.


title: Věc T-259/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 30. dubna 2015 – Francie v. Komise „EZOZF — Záruční sekce — EZZF a EZFRV — Výdaje vyloučené z financování — Opatření na podporu rozvoje venkova — Oblasti s přírodním znevýhodněním — Paušální finanční oprava — Výdaje vynaložené Francií — Kritérium intenzity chovu — Kontroly na místě — Procesní záruky“

text:
               13.7.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 228/10

         Rozsudek Tribunálu ze dne 30. dubna 2015 – Francie v. Komise
   (Věc T-259/13) (1)

   („EZOZF - Záruční sekce - EZZF a EZFRV - Výdaje vyloučené z financování - Opatření na podporu rozvoje venkova - Oblasti s přírodním znevýhodněním - Paušální finanční oprava - Výdaje vynaložené Francií - Kritérium intenzity chovu - Kontroly na místě - Procesní záruky“)
   (2015/C 228/11)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Francouzská republika (zástupci: E. Belliard, D. Colas, C. Candat a G. de Bergues, zmocněnci)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: D. Bianchi a G. von Rintelen, zmocněnci)

      Vedlejší účastník podporující žalobkyni: Španělské království (zástupci: původně N. Díaz Abad, poté A. Sampol Pucurull, abogados del Estado)

      Předmět věci

   Návrh na částečné zrušení prováděcího rozhodnutí Komise 2013/123/EU ze dne 26. února 2013, kterým se z financování Evropskou unií vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF), v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) (Úř. věst. L 67, s. 20).

      Výrok rozsudku

               1)

               Prováděcí rozhodnutí Komise 2013/123/EU ze dne 26. února 2013, kterým se z financování Evropskou unií vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF), v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV), se zrušuje v rozsahu, v němž uplatňuje finanční opravu v případě Francouzské republiky v rámci opatření na podporu rozvoje venkova pro ovce, jež nebyla předmětem žádosti o prémie na ovce pro rozpočtové období let 2008 a 2009.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Francouzská republika ponese tři čtvrtiny vlastních nákladů řízení a nahradí tři čtvrtiny nákladů řízení vynaložených Evropskou Komisí.

               4)

               Evropská komise ponese jednu čtvrtinu vlastních nákladů řízení a nahradí jednu čtvrtinu nákladů řízení vynaložených Francouzskou republikou.

               5)

               Španělské království ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 207, 20.7.2013.


title: Věc T-355/13: Žaloba podaná dne 4. července 2013 — easyJet Airline v. Komise

text:
               7.9.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 260/44

         Žaloba podaná dne 4. července 2013 — easyJet Airline v. Komise
   (Věc T-355/13)
   2013/C 260/79
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: easyJet Airline Co. Ltd (Londýn, Spojené království), (zástupci: M. J. Werner a R. Marian, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise C(2013) 2727 final ze dne 3. května 2013 ve věci COMP/39.869 — easyJet/Schiphol a

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod vychází z toho, že napadené rozhodnutí trpí vadou spočívající v nesprávném právním posouzení (nesprávný výklad ustanovení článku 13 nařízení Rady (ES) č. 1/2003 (1)) a současně ve zjevně nesprávném posouzení (chybný závěr, že vnitrostátní řízení v Nizozemsku znamenalo vyřízení věci vnitrostátním orgánem pro hospodářskou soutěž)

               2)

               Druhý žalobní důvod vychází z toho, že napadené rozhodnutí porušuje podstatou procesní náležitost v tom směru, že pro zamítnutí neuvádí odpovídající odůvodnění. Komise navíc neposoudila veškeré skutkové a právní okolnosti, na které ji žalobkyně upozornila.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. L 1, s. 1)


title: Věc C-490/16: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 26. července 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Vrhovno sodišče Republike Slovenije – Slovinsko) – A.S. v. Republika Slovenija „Řízení o předběžné otázce — Nařízení (EU) č. 604/2013 — Určení členského státu příslušného k posuzování žádosti o mezinárodní ochranu podané státním příslušníkem třetí země v některém z členských států — Příchod mimořádně vysokého počtu státních příslušníků třetích zemí dožadujících se získání mezinárodní ochrany — Zorganizování překročení hranice orgány jednoho členského státu za účelem průjezdu do jiného členského státu — Oprávněný vstup na základě výjimky z humanitárních důvodů — Článek 13 — Překročení vnější hranice nedovoleným způsobem — Dvanáctiměsíční lhůta, která počíná běžet od okamžiku překročení hranice — Článek 27 — Opravné prostředky — Rozsah soudního přezkumu — Článek 29 — Šestiměsíční lhůta k provedení přemístění — Počítání lhůt — Podání opravného prostředku — Odkladný účinek“

text:
               18.9.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 309/14

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 26. července 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Vrhovno sodišče Republike Slovenije – Slovinsko) – A.S. v. Republika Slovenija
   (Věc C-490/16) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Nařízení (EU) č. 604/2013 - Určení členského státu příslušného k posuzování žádosti o mezinárodní ochranu podané státním příslušníkem třetí země v některém z členských států - Příchod mimořádně vysokého počtu státních příslušníků třetích zemí dožadujících se získání mezinárodní ochrany - Zorganizování překročení hranice orgány jednoho členského státu za účelem průjezdu do jiného členského státu - Oprávněný vstup na základě výjimky z humanitárních důvodů - Článek 13 - Překročení vnější hranice nedovoleným způsobem - Dvanáctiměsíční lhůta, která počíná běžet od okamžiku překročení hranice - Článek 27 - Opravné prostředky - Rozsah soudního přezkumu - Článek 29 - Šestiměsíční lhůta k provedení přemístění - Počítání lhůt - Podání opravného prostředku - Odkladný účinek“)
   (2017/C 309/19)
   Jednací jazyk: slovinština

      Předkládající soud

   Vrhovno sodišče Republike Slovenije

      Účastníci původního řízení

      Odvolatel: A.S.

      Odpůrkyně: Republika Slovenija

      Výrok

               1)

               Článek 27 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 604/2013 ze dne 26. června 2013, kterým se stanoví kritéria a postupy pro určení členského státu příslušného k posuzování žádosti o mezinárodní ochranu podané státním příslušníkem třetí země nebo osobou bez státní příslušnosti v některém z členských států, ve spojení s bodem 19 odůvodnění tohoto nařízení, musí být vykládán v tom smyslu, že se žadatel o mezinárodní ochranu může v rámci opravného prostředku proti rozhodnutí o svém přemístění dovolávat nesprávného použití kritéria příslušnosti, které se týká překročení hranice členského státu nedovoleným způsobem, jež je uvedeno v čl. 13 odst. 1 uvedeného nařízení.

               2)

               Článek 13 odst. 1 nařízení č. 604/2013 musí být vykládán v tom smyslu, že státního příslušníka třetí země, jehož vstup strpěly orgány prvního členského státu, které se potýkaly s příchodem mimořádně vysokého počtu státních příslušníků třetích zemí dožadujících se průjezdu přes území tohoto členského státu za účelem podání žádosti o mezinárodní ochranu v jiném členském státě, a který nesplňoval podmínky pro vstup v zásadě vyžadované v tomto prvním členském státě, je třeba považovat za osobu, která „překročila nedovoleným způsobem“ hranici uvedeného prvního členského státu ve smyslu tohoto ustanovení.

               3)

               Ustanovení čl. 13 odst. 1 druhé věty nařízení č. 604/2013, ve spojení s jeho čl. 7 odst. 2, musí být vykládáno v tom smyslu, že podání opravného prostředku proti rozhodnutí o přemístění nemá dopad na počítání lhůty stanovené v uvedeném čl. 13 odst. 1.

         Článek 29 odst. 1 a 2 uvedeného nařízení musí být vykládán v tom smyslu, že podání takového opravného prostředku znamená, že lhůta stanovená v těchto ustanoveních počíná běžet až od vydání konečného rozhodnutí o tomto opravném prostředku, má-li uvedený opravný prostředek podle čl. 27 odst. 3 téhož nařízení odkladný účinek, a to včetně případu, kdy se soud, kterému byl takový opravný prostředek podán, rozhodl předložit Soudnímu dvoru žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.

      (1)  Úř. věst. C 419, 14.11.2016.


title: Věc C-198/12: Žaloba podaná dne 26. dubna 2012 — Evropská komise v. Bulharská republika

text:
               30.6.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 194/14

         Žaloba podaná dne 26. dubna 2012 — Evropská komise v. Bulharská republika
   (Věc C-198/12)
   2012/C 194/23
   Jednací jazyk: bulharština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: T. Scharf, O. Beynet, S. Petrova)

      Žalovaná: Bulharská republika

      Návrhová žádání žalobkyně

   Evropská komise navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1)

               určil, že Bulharská republika porušuje své povinnosti poskytnout veškerým účastníkům trhu maximální kapacitu, jinými slovy služby virtuální přepravy plynu v opačném směru, jak vyžadují ustanovení čl. 14 odst. 1 ve spojení s čl. 16 odst. 1 a čl. 16 odst. 2 písm. b) nařízení (ES) č. 715/2009 (1).

               2)

               uložil Bulharské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Podanou žalobou se Komise domáhá určení, že Bulharská republika nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z ustanovení čl. 14 odst. 1 ve spojení s čl. 16 odst. 1 a čl. 16 odst. 2 písm. b) nařízení (ES) č. 715/2009, která nahrazují ustanovení čl. 4 odst. 1 a čl. 5 odst. 1 a 2 zrušeného nařízení (ES) č. 1775/2005.
   Těmito povinnostmi se rozumí následující povinnosti:

               —

               povinnost zajistit veškerým účastníkům trhu maximální kapacitu, jinými slovy služby virtuální přepravy plynu v opačném směru, v souladu s ustanoveními čl. 14 odst. 1 ve spojení s čl. 16 odst. 1 a čl. 16 odst. 2 písm. b) nařízení (ES) č. 715/2009.
               Podle bulharských orgánů je nesplnění výše uvedené povinnosti zajistit maximální kapacitu způsobeno neexistencí fyzického propojení mezi tranzitním a vnitrostátním plynárenským přepravním systémem Bulharské republiky, jakož i rozdílným právním režimem, který se na ně vztahuje.
               Bulharské orgány jako další důvod nesplnění výše uvedené povinnosti uvádějí existenci tří v současnosti platných mezivládních dohod uzavřených v letech 1986 a 1989 mezi Bulharskou republikou a vládou SSSR.
               Komise tvrdí, že pokud obchodní smlouva ze dne 27. dubna 1998 uzavřená mezi OOO Gazprom a Bulgartransgaz EAD na základě výše uvedených mezinárodních dohod představuje překážku plnění povinnosti poskytnutí maximální kapacity, je Bulharsko v souladu s čl. 351 druhého pododstavce SFEU povinno použít všechny vhodné prostředky k odstranění takové případné neslučitelnosti s ustanoveními unijního práva.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 715/2009 ze dne 13. července 2009 o podmínkách přístupu k plynárenským přepravním soustavám a o zrušení nařízení (ES) č. 1775/2005 (Úř. věst. L 211, s. 36).


title: Věc T-32/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 10. února 2012 — Verenigde Douaneagenten v. Komise ( „Celní unie — Dovoz surového třtinového cukru z Nizozemských Antil — Vybrání dovozního cla po propuštění zboží — Žádost o snížení dovozního cla — Článek 220 odst. 2 písm. b) a článek 239 nařízení (EHS) č. 2913/92 — Porušení podstatných formálních náležitostí“ )

text:
               24.3.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 89/21

         Rozsudek Tribunálu ze dne 10. února 2012 — Verenigde Douaneagenten v. Komise
   (Věc T-32/11) (1)

   (Celní unie - Dovoz surového třtinového cukru z Nizozemských Antil - Vybrání dovozního cla po propuštění zboží - Žádost o snížení dovozního cla - Článek 220 odst. 2 písm. b) a článek 239 nařízení (EHS) č. 2913/92 - Porušení podstatných formálních náležitostí)
   2012/C 89/34
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Verenigde Douaneagenten BV (Rotterdam, Nizozemsko) (zástupci: J. van der Meché a S. Moolenaar, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: L. Bouyon a B. Burggraaf, zmocněnci)

      Předmět věci

   Zrušení rozhodnutí Komise COM(2010) 6754 final ze dne 1. října 2010, které stanoví, že je třeba dodatečně vybrat clo a že prominutí tohoto cla není v konkrétním případě týkajícím se dovozu surového třtinového cukru odůvodněno (spis REC 02/09).

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Komise COM(2010) 6754 final ze dne 1. října 2010, není v rozsahu, v němž stanoví, že prominutí cla ve výši 531 985,59 eur není podle článku 239 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství v konkrétním případě týkajícím se dovozu surového třtinového cukru, odůvodněno, se zrušuje.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 103, 2.4.2011.


title: Věc T-187/06: Žaloba podaná dne 18. července 2006 – Schräder v. Odrůdový úřad Společenství (SUMCOL 01)

text:
               2.9.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 212/39

         Žaloba podaná dne 18. července 2006 – Schräder v. Odrůdový úřad Společenství (SUMCOL 01)
   (Věc T-187/06)
   (2006/C 212/68)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobce: Ralf Schräder (Lüdinghausen, Německo) (zástupci: T. Leidereiter, W.-A. Schmidt, I. Memmler, advokáti)

      Žalovaný: Odrůdový úřad Společenství
   Návrhová žádání žalobce

               —

               změnit rozhodnutí odvolacího senátu žalovaného ze dne 2. května 2006 (sp. zn. 003/2004) tak, že vyhoví odvolání žalobce proti rozhodnutí žalovaného č. R 446 a udělí ochranu odrůdy, o kterou bylo požádáno v přihlášce odrůdového práva SUMCOL 01 (č. 2001/0905);

               —

               podpůrně, zrušit rozhodnutí odvolacího senátu žalovaného ze dne 2. května 2006 (sp. zn. A003/2004) a uložil žalovanému, aby v souladu s rozsudkem znovu rozhodl o přihlášce odrůdového práva Společenství č. 2001/0905;

               —

               podpůrně, zrušit rozhodnutí odvolacího senátu žalovaného ze dne 2. května 2006 (sp. zn. A003/2004).

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená odrůdová práva Společenství: SUMCOL 01 (přihláška odrůdového práva č. 2001/0905).

      Rozhodnutí výboru: Zamítnutí přihlášky.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: zejména porušení článku 62 ve spojení s článkem 7 nařízení (ES) č. 2100/94 (1) z důvodu nesprávného posouzení skutkového stavu, podle žalobce má přihlašované odrůdové právo schopnost být chráněno, neboť má nezbytnou rozlišovací způsobilost; porušení článku 76 nařízení č. 2100/94 z důvodu nedostatečného zjištění skutkového stavu, jakož i článku 75 tohoto nařízení z důvodu porušení práva být vyslechnut.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 2100/94 ze dne 27. července 1994 o odrůdových právech Společenství (Úř. věst. L 227, s. 1; Zvl. vyd. 03/16, s. 390).


title: Věc T-67/16: Usnesení Tribunálu ze dne 21. prosince 2016 – fleur ami v. EUIPO – 8 seasons design (Lampy)

text:
               20.2.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 53/47

         Usnesení Tribunálu ze dne 21. prosince 2016 – fleur ami v. EUIPO – 8 seasons design (Lampy)
   (Věc T-67/16) (1)

   (2017/C 053/57)
   Jednací jazyk: němčina
   Předseda pátého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 111, 29. 3. 2016.


title: Věc C-634/16 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 7. prosince 2016 Úřadem Evropské unie pro duševní vlastnictví proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 28. září 2016 ve věci T-476/15, European Food SA v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví

text:
               20.3.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 86/7

         Kasační opravný prostředek podaný dne 7. prosince 2016 Úřadem Evropské unie pro duševní vlastnictví proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 28. září 2016 ve věci T-476/15, European Food SA v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví
   (Věc C-634/16 P)
   (2017/C 086/09)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupkyně: M. Rajh, zmocněnkyně)

      Další účastnice řízení: European Food SA a Société des produits Nestlé SA

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil napadený rozsudek

               —

               uložil společnosti European Food náhradu nákladů řízení vynaložených Úřadem.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Zaprvé, Tribunál nerespektoval skutečnost, že nařízení č. 207/2009 (1) a č. 2868/95 (2) stanoví dva druhy lhůt pro předkládání důkazů v rámci řízení před Úřadem: ty, které jsou uvedeny v samotných právních předpisech, a které tedy nemohou být Úřadem prodlouženy, a ty, které jsou stanovovány Úřadem v každém jednotlivém případě za účelem řádné organizace řízení a které mohou být na žádost účastníků prodlouženy, jestliže to odůvodňují zvláštní okolnosti. V důsledku toho je tvrzení Tribunálu, podle něhož se na řízení na prohlášení neplatnosti z absolutních důvodů nevztahuje žádná lhůta, chybné.
   Zadruhé, Tribunál špatně pochopil smysl a účinek čl. 76 odst. 2 nařízení č. 207/2009. Tento článek se uplatní na všechny typy sporů před Úřadem a na všechny použitelné lhůty, tedy i) ty, které jsou stanoveny přímo nařízeními č. 207/2009 a č. 2868/95, a ii) ty, které stanoví EUIPO v rámci své pravomoci v oblasti organizace řízení, která před ním probíhají.
   Zatřetí, Tribunál tím, že se soustředil na třetí pododstavec pravidla 50 odst. 1 nařízení č. 2868/95, nerespektoval ústřední aspekt tohoto pravidla, který spočívá v jeho prvním pododstavci, tedy to, že odvolací senát podléhá týmž procesním ustanovením jako oddělení, které vydalo napadené rozhodnutí. První pododstavec se neomezuje na námitková řízení, ale uplatní se všechna řízení, včetně ta o prohlášení neplatnosti.
   Začtvrté, napadený rozsudek porušil čl. 76 odst. 2 nařízení č. 207/2009 tím, že i) Tribunál neuplatnil toto ustanovení na lhůty stanovené Úřadem a že ii) zbavil odvolací senát jeho pravomoci ověřit na základě čl. 76 odst. 2 nařízení č. 207/2009, zda mají být poprvé předložené důkazy považovány za „nové“, a, pokud by tomu tak nebylo, uplatnit svoji posuzovací pravomoc, pokud jde o přípustnost těchto důkazů.
   A konečně, napadený rozsudek narušuje rovnováhu procesních práv účastníků řízení tím, že poskytuje všem účastníkům řízení o prohlášení neplatnosti bezpodmínečné právo předložit v jakékoliv fázi řízení před Úřadem jakýkoliv důkaz. To zbavuje osobu, proti které směřuje návrh, jedné etapy správního přezkumu, pokud se navrhovatel prohlášení neplatnosti svévolně rozhodne nepředkládat před zrušovacím oddělením skutečností nebo důkazy či relevantní poznatky. Navíc přiznání bezpodmínečného práva předložit v jakékoliv fázi řízení jakýkoliv důkaz všem účastníkům řízení o prohlášení neplatnosti je rovněž v rozporu se zásadami hospodárnosti řízení a řádné správy.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 2009, L 78, s. 1).

      (2)  Nařízení Komise (ES) č. 2868/95 ze dne 13. prosince 1995, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 40/94 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1995, L 303, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 189).


title: Věc C-326/09: Žaloba podaná dne 12. srpna 2009 — Komise Evropských společenství v. Polská republika

text:
               19.12.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 312/10

         Žaloba podaná dne 12. srpna 2009 — Komise Evropských společenství v. Polská republika
   (Věc C-326/09)
   2009/C 312/16
   Jednací jazyk: polština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: M. van Beek a M. Kaduczak, zmocněnci)

      Žalovaná: Polská republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že tím, že Polská republika nepřijala právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Rady 2004/113/ES ze dne 13. prosince 2004, kterou se zavádí zásada rovného zacházení s muži a ženami v přístupu ke zboží a službám a jejich poskytování (1), nebo v každém případě tím, že neinformovala Komisi o přijetí těchto předpisů, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z uvedené směrnice;

               —

               uložit Polské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Lhůta pro provedení směrnice 2004/113/ES uplynula dne 21. prosince 2007.

      (1)  Úř. věst. L 373, s. 37.


title: Věc F-76/15: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 28. dubna 2016 – FY v. Rada „Veřejná služba — Sociální zabezpečení — Společný systém zdravotního pojištění — Úhrady léčebných výdajů — Sazby úhrady — Uznání vážné nemoci — Kritéria — Článek 72 služebního řádu a obecné prováděcí předpisy týkající se náhrady lékařských výdajů“

text:
               20.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 222/37

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 28. dubna 2016 – FY v. Rada
   (Věc F-76/15) (1)

   („Veřejná služba - Sociální zabezpečení - Společný systém zdravotního pojištění - Úhrady léčebných výdajů - Sazby úhrady - Uznání vážné nemoci - Kritéria - Článek 72 služebního řádu a obecné prováděcí předpisy týkající se náhrady lékařských výdajů“)
   (2016/C 222/47)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: FY (zástupci: J.-N. Louis a N. de Montigny, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: M. Bauer a M. Veiga, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí bruselské zúčtovací kanceláře (Belgie), kterým byla zamítnuta žádost o prodloužení uznání nemoci, jíž trpí syn žalobkyně, jako vážné nemoci, a žádost o stoprocentní úhradu léčebných výdajů souvisejících s touto nemocí.

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí bruselské zúčtovací kanceláře (Belgie) společného systému zdravotního pojištění ze dne 8. dubna 2014, kterým byla zamítnuta žádost o prodloužení uznání nemoci, jíž trpí syn FY, jako vážné nemoci, se zrušuje.

               2)

               Rada Evropské unie ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené FY.

      (1)  Úř. věst. C 245, 27.7.2015, s. 51.


title: Věc F-145/06: Žaloba podaná dne 22. prosince 2006 – Pascual García v. Komise

text:
               10.3.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 56/42

         Žaloba podaná dne 22. prosince 2006 – Pascual García v. Komise
   (Věc F-145/06)
   (2007/C 56/79)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: César Pascual García (Madrid, Španělsko) (zástupci: B. Cortese a C. Cortese, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí generálního ředitele JRC-Joint Research Centre Komise Evropských společenství (JRC) ze dne 7. dubna 2006, oznámené žalobci dne 17. dubna 2006, v rozsahu, v němž odmítlo jeho kandidaturu týkající se pracovního místa, na které se vztahuje oznámení o volném pracovním místě COM/2005/2969 – B/3/B*11 – JRC.I.04 – IHCP – Ispra, a doplnilo poznámku do rezervního seznamu výběrového řízení EPSO/B/23/04 (1) informující útvary Komise o tom, že žalobce nesplňuje požadavky uvedeného výběrového řízení;

               —

               pokud bude třeba, zrušit rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování (OOJ) Komise ze dne 22. září 2006, oznámené žalobci dne 13. listopadu 2006 o zamítnutí jeho stížnosti č. R/400/06;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobce, úspěšný uchazeč otevřeného výběrového řízení EPSO/B/23/04, nebyl JRC přijat do zaměstnání, jelikož se generální ředitel JRC domnívá, že nesplňuje požadavky tohoto výběrového řízení.
   Ve své žalobě žalobce uplatňuje, že napadené rozhodnutí: i) je stiženo zneužitím řízení v rozsahu, v němž neoprávněně změnilo posouzení jeho titulů a diplomů a jeho zkušenosti učiněné výběrovou komisí, a to aniž by tato výběrová komise provedla zjevně nesprávné posouzení; ii) porušuje rámec legality stanovený v oznámení o výběrovém řízení; iii) je stiženo zjevným nesprávným posouzením, jakož i závažným nedostatkem odůvodnění z důvodu jeho nelogické povahy; iv) porušuje zásadu ochrany legitimního očekávání.
   Podpůrně napadené rozhodnutí podle žalobce porušuje zásadu rovného zacházení. V případě, že by porušení této zásady vyplývalo z ustanovení oznámení o výběrovém řízení, by toto oznámení mělo být prohlášeno za protiprávní ve smyslu článku 241 ES.

      (1)  Oznámení o otevřeném výběrovém řízení EPSO/B/23/04 pro vytvoření seznamu technických zaměstnanců vhodných na přijetí (B 5/B 4) v oblastech výzkumu a techniky (Úř. věst. C 81 A, 31.3.2004, s. 17).


title: Věc T-124/07: Žaloba podaná dne 17. dubna 2007 – Siemens Transmission & Distribution a Nuova Magrini Galileo v. Komise

text:
               23.6.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 140/32

         Žaloba podaná dne 17. dubna 2007 – Siemens Transmission & Distribution a Nuova Magrini Galileo v. Komise
   (Věc T-124/07)
   (2007/C 140/54)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Siemens Transmission & Distribution (Grenoble, Francie) a Nuova Magrini Galileo SpA (Bergamo, Itálie) (zástupci: H. Wollmann a F. Urlesberger, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyň

               —

               prohlásit článek 1 napadeného rozhodnutí za neplatný v rozsahu, v jakém stanoví, že se žalobkyně v době od 15. dubna 1988 do 13. prosince 2000, od 1. dubna 2002 do 9. října 2002 a od 21.ledna 2004 do 11. května 2004 dopustily porušení článku 81 ES nebo článku 53 Dohody o EHP;

               —

               prohlásit článek 2 napadeného rozhodnutí za neplatný v rozsahu, v jakém se týká žalobkyň;

               —

               případně snížit pokutu uloženou žalobkyním v čl. 2 písm. l) rozhodnutí na částku, která nepřevyšuje u první žalobkyně 2 750 000 eur a 1 100 000 eur u druhé žalobkyně, a

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně napadají rozhodnutí Komise K(2006) 6762 konečné ze dne 24. ledna 2007 ve věci COMP/F/38.899 – Plynem izolované spínací přístroje. V napadeném rozhodnutí byla žalobkyním a dalším podnikům uložena pokuta kvůli porušení článku 81 ES a článku 53 Dohody o EHP. Žalobkyně se podle názoru Komise účastnily všech dohod a jednání ve vzájemné shodě v odvětví „plynem izolovaných spínacích přístrojů“.
   K odůvodnění své žaloby napadají žalobkyně na prvním místě porušení čl. 81 odst. 1 ES a čl. 23 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 1/2003 (1), jakož i článku 25 tohoto nařízení. V této souvislosti tvrdí, že pokuta, která jim byla uložena, přesahuje 10 % jejich obratu dosaženého v posledním účetním období předcházejícím tomuto rozhodnutí. Navíc Komise nezohlednila při stanovení pokuty individuální poměry žalobkyň. Dále žalobkyně uplatňují, že určení podniků, se kterými mají žalobkyně ručit společně a nerozdílně, jakož i rozdělení částek pokuty mezi jednotlivé dlužníky, není odůvodněné a správné. Krom toho žalovaná přecenila dobu trvání údajného protiprávního jednání a nezohlednila, že převážná část tohoto jednání již byla promlčena. V rámci prvního žalobního důvodu je konečně uplatňováno, že Komise bez relevantního důkazu stanovila, že účelem a účinkem údajného protiprávního jednání bylo až do 13. prosince 2000 omezení hospodářské soutěže ve Společenství.
   Zadruhé žalobkyně uplatňují, že žalovaná porušila podstatné formální náležitosti. V této souvislosti došlo k porušení práva být vyslechnut.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. L 1, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205).


title: Věc T-249/99: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 5. září 2006 – Jongste v. Komise

text:
               28.10.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 261/30

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 5. září 2006 – Jongste v. Komise
   (Věc T-249/99) (1)

   (2006/C 261/59)

      Jednací jazyk: nizozemština

   Předseda druhého rozšířeného senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 6, 8. 1. 2000.


title: Věc T-207/11: Žaloba podaná dne 8. dubna 2011 — EyeSense v. OHIM — Osypka Medical (ISENSE)

text:
               2.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 194/15

         Žaloba podaná dne 8. dubna 2011 — EyeSense v. OHIM — Osypka Medical (ISENSE)
   (Věc T-207/11)
   2011/C 194/23
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: EyeSense AG (Basilej, Švýcarsko) (zástupce): N. Aicher, advokátka)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Osypka Medical GmbH (Berlín, Německo)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 4. února 2011 ve věci odvolání R 1098/2010-4;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení, včetně nákladů odvolacího řízení před OHIM.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Osypka Medical

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „ISENSE“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 10 a 42 — přihláška č. 7 165 327

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: národní slovní ochranná známka „EyeSense“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 10 a 42

      Rozhodnutí námitkového oddělení: zamítnutí námitek

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 (1), protože mezi kolidujícími ochrannými známkami existuje nebezpečí záměny.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, s. 1).


title: Věc C-482/04 P: Opravný prostředek podaný dne 22. listopadu 2004 proti usnesení vydanému dne 6. září 2004 Soudem prvního stupně Evropských společenství (pátým senátem) ve věci T-213/02 mezi SNF S.A. a Komisí Evropských společenství

text:
               22.1.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 19/15

         Opravný prostředek podaný dne 22. listopadu 2004 proti usnesení vydanému dne 6. září 2004 Soudem prvního stupně Evropských společenství (pátým senátem) ve věci T-213/02 mezi SNF S.A. a Komisí Evropských společenství
   (Věc C-482/04 P)
   (2005/C 19/29)
   Jednací jazyk: angličtina
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byl předložen dne 22. listopadu 2004 opravný prostředek podaný SNF S.A.S., se sídlem v Andrézieux (Francie), zastoupenou K. Van Meldegemem a C. Mereuem, advokáty, proti usnesení vydanému dne 6. září 2004 Soudem prvního stupně Evropských společenství (pátý senát) ve věci T-213/02 (1) mezi SNF S.A.S. a Komisí Evropských společenství.
   Účastník řízení podávající opravný prostředek navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               určil, že tento opravný prostředek je přípustný a opodstatněný;

               —

               zrušil usnesení Soudu prvního stupně ze dne 6. září 2004 ve věci T-213/02;

               —

               rozhodl o věci samé nebo podpůrně vrátil věc k projednání Soudu prvního stupně, aby rozhodl ve věci samé; a

               —

               uložil Komisi Evropských společenství náhradu nákladů obou řízení.

         Důvody opravného prostředku a návrh
   Účastník řízení podávající opravný prostředek uvádí, že napadené usnesení Soudu prvního stupně by mělo být zrušeno z následujících důvodů:

               a)

               Soud prvního stupně nesprávně vyložil čl. 114 odst. 1 jednacího řádu a porušil zásadu právní účinnosti a povinnost uvést odůvodnění;

               b)

               Soud prvního stupně pochybil v právním posouzení skutkového základu;

               c)

               usnesení Soudu prvního stupně porušuje právo na úplnou a efektivní soudní ochranu a právo být vyslechnut.

      (1)  Úř. věst. C 233, 28.9.2002, s. 28.


title: Věc T-56/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 16. prosince 2015 – SAS Cargo Group a další v. Komise „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Evropský trh letecké nákladní dopravy — Dohody a jednání ve vzájemné shodě ve vztahu k několika složkám cen za služby letecké nákladní dopravy (zavedení palivových a bezpečnostních příplatků, odmítnutí uhradit provizi z příplatků) — Článek 101 SFEU, článek 53 Dohody o EHP a článek 8 dohody mezi Evropským společenstvím a Švýcarskem o letecké dopravě — Povinnost uvést odůvodnění“

text:
               8.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 48/38

         Rozsudek Tribunálu ze dne 16. prosince 2015 – SAS Cargo Group a další v. Komise
   (Věc T-56/11) (1)

   („Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Evropský trh letecké nákladní dopravy - Dohody a jednání ve vzájemné shodě ve vztahu k několika složkám cen za služby letecké nákladní dopravy (zavedení palivových a bezpečnostních příplatků, odmítnutí uhradit provizi z příplatků) - Článek 101 SFEU, článek 53 Dohody o EHP a článek 8 dohody mezi Evropským společenstvím a Švýcarskem o letecké dopravě - Povinnost uvést odůvodnění“)
   (2016/C 048/42)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: SAS Cargo Group A/S (Kastrup, Dánsko); Scandinavian Airlines System Denmark-Norway-Sweden (Stokholm, Švédsko); a SAS AB (Stokholm) (zástupci: původně M. Kofmann, B. Creve, advokáti, I. Forrester, QC, J. Killick a G. Forwood, barristers, poté M. Kofmann, B. Creve, J. Killick a G. Forwood)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně N. von Lingen, V. Bottka a S. Noë, poté V. Bottka a A. Dawes, zmocněnci, ve spolupráci s B. Dohertym, barrister)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Rada Evropské unie (zástupci: F. Florindo Gijón a M. Simm, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C (2010) 7694 final ze dne 9. listopadu 2010 v řízení podle článku 101 SFEU, článku 53 Dohody o EHP a článku 8 Dohody mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o letecké dopravě (Věc COMP/39258 – letecká nákladní doprava).

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Komise C (2010) 7694 final ze dne 9. listopadu 2010 v řízení podle článku 101 SFEU, článku 53 Dohody o EHP a článku 8 dohody mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o letecké dopravě (věc COMP/39258 – letecká nákladní doprava) se zrušuje v rozsahu, v němž se týká společností SAS Cargo Group A/S, Scandinavian Airlines System Denmark-Norway-Sweden a SAS AB.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vzniklé společnostem SAS Cargo Group, Scandinavian Airlines System Denmark-Norway-Sweden a SAS.

               4)

               Rada Evropské unie ponese vlastní náklady řízení..

      (1)  Úř. věst. C 89, 19.3.2011.