title: Věc T-259/15: Žaloba podaná dne 26. května 2015 – Close a Cegelec v. Parlament

text:
               20.7.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 236/48

         Žaloba podaná dne 26. května 2015 – Close a Cegelec v. Parlament
   (Věc T-259/15)
   (2015/C 236/63)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: SA Close (Harzé-Aywaille, Belgie) a Cegelec (Brusel, Belgie) (zástupci: J.-M. Rikkers a J.-L. Teheux, advokáti)

      Žalovaný: Evropský parlament

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Evropského parlamentu, které bylo přijato neznámo kdy a kterým byla veřejná zakázka na stavební práce týkající se „projektu na rozšíření a modernizaci budovy Konrad Adenauer v Lucemburku“, položka 73 (energetická centrála), č. INLO-D-UPIL-T-14-A04, zadána Association Momentanée ENERGIE-KAD (tvořené společnostmi MERSCH a SCHMITZ PRODUCTION SARL a ENERGOLUX S.A.) a současně nebyla přijata nabídka žalobkyň.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně dva žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vychází z porušení povinnosti uvést odůvodnění a zásady transparentnosti, neboť přečtení důvodů odmítnutí nabídky žalobkyň a výňatků z rozhodnutí o zadání veřejné zakázky Association Momentanée ENERGIE-KAD neumožňuje ověřit, že tito uchazeči splňují požadavky kvalitativního výběru stanovené v zadávací dokumentaci.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází ze zjevně nesprávného posouzení a z porušení zásad rovnosti a zákazu diskriminace.

         Žalobkyně tvrdí, že Evropský parlament se dopustil zjevně nesprávného posouzení, když dotčenou veřejnou zakázku zadal Association Momentanée ENERGIE-KAD, a že kritéria výběru nebyla použita v souladu se zadávací dokumentací a při dodržení zásad transparentnosti, proporcionality, rovného zacházení a zákazu diskriminace, jak vyžaduje článek 102 nařízení (EU, Euratom) č. 966/2012 (1).

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 966/2012 ze dne 25. října 2012, kterým se stanoví finanční pravidla o souhrnném rozpočtu Unie a o zrušení nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 (Úř. věst. L 298, 26.10.2012, s. 1).


title: Věc C-491/11 P: Usnesení Soudního dvora ze dne 27. června 2012 — Fuchshuber Agrarhandel GmbH v. Evropská komise ( „Kasační opravný prostředek — Společná zemědělská politika — Koupě kukuřice od maďarského intervenčního orgánu — Nedostatečné zásoby — Údajné nesplnění povinností kontroly ze strany Komise — Mimosmluvní odpovědnost“ )

text:
               24.11.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 366/20

         Usnesení Soudního dvora ze dne 27. června 2012 — Fuchshuber Agrarhandel GmbH v. Evropská komise
   (Věc C-491/11 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Společná zemědělská politika - Koupě kukuřice od maďarského intervenčního orgánu - Nedostatečné zásoby - Údajné nesplnění povinností kontroly ze strany Komise - Mimosmluvní odpovědnost)
   2012/C 366/34
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Fuchshuber Agrarhandel GmbH (zástupce: G. Lehner, Rechtsanwalt)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: G. von Rintelen a D. Triantafyllou, zmocněnci)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti usnesení Tribunálu (druhého senátu) ze dne 21. července 2011 — Fuchshuber Agrarhandel v. Komise (T-451/10), kterým Tribunál zamítl žalobu na náhradu škody směřující k získání náhrady škody údajně utrpěné tím, že Komise neprovedla kontrolu podmínek provádění stálého nabídkového řízení na další prodej obilovin na trhu Společenství, v daném případě kukuřice držené maďarským intervenčním orgánem, jako zjevně postrádající právní základ

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnosti Fuchshuber Agrarhandel GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 13, 14.1.2012.


title: Věc C-18/05: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Commissione Tributaria Provinciale di Napoli ze dne 15. července 2004 ve věci Casa di Cura Privata Salus SpA proti Agenzia Entrate Ufficio Napoli 4

text:
               16.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 93/5

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Commissione Tributaria Provinciale di Napoli ze dne 15. července 2004 ve věci Casa di Cura Privata Salus SpA proti Agenzia Entrate Ufficio Napoli 4
   (Věc C-18/05)
   (2005/C 93/09)
   Jednací jazyk: italština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Commissione Tributaria Provinciale di Napoli (Itálie) ze dne 15. července 2004 ve věci Casa di Cura Privata Salus SpA proti Agenzia Entrate Ufficio Napolie 4, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 20. ledna 2005, předložena žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Commissione Tributaria Provinciale di Napoli žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               1)

               Vztahuje se osvobození uvedené v čl. 13 B písm. c) šesté směrnice Rady 77/388/EHS (1) ze dne 17. května 1977 na DPH uhrazenou na vstupu při pořízení zboží určeného pro činnost osvobozenou od daně také v případě, když se subjekt, který si pořídil zboží určené k výkonu této činnosti, následně rozhodne prodat ho jiným subjektům?

               2)

               Obsahuje toto ustanovení bezpodmínečná a dostatečně přesná pravidla, aby bylo přímo použitelné ve vnitrostátním právním řádu?

               3)

               Jaký význam je třeba přikládat z hlediska přímého účinku směrnice následující okolnosti: výše uvedený čl. 13 odst. 1 stanoví, že členské státy jsou povinny při provedení těchto pravidel [B písm. c)] stanovit podmínky k „zamezení jakýchkoli daňových úniků, vyhýbání se daňovým povinnostem či zneužití“?

      (1)  Úř. věst. L 145, 13.6.1977, s. 1.


title: Věc T-523/11: Žaloba podaná dne 4. října 2011 — Maxima Grupė v. OHIM — Bodegas Maximo (MAXIMA PREMIUM)

text:
               3.12.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 355/24

         Žaloba podaná dne 4. října 2011 — Maxima Grupė v. OHIM — Bodegas Maximo (MAXIMA PREMIUM)
   (Věc T-523/11)
   2011/C 355/44
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Maxima Grupė, UAB (Vilnius, Litva) (zástupci: R. Žabolienė a E. Saukalas, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Bodegas Maximo, SL (Oyón, Španělsko)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 2. srpna 2011 ve věci R 1584/2010-4; a

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „MAXIMA PREMIUM“ pro zboží zařazené do tříd 3, 5, 16, 29, 30, 31, 32 a 33 — Přihláška ochranné známky Společenství č. 6981443

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Namítaná ochranná známka nebo označení: přihláška ochranné známky Společenství č. 6642284 týkající se slovní ochranné známky „MAXIMO“ pro zboží zařazené do třídy 33

      Rozhodnutí námitkového oddělení: potvrdilo námitku ve vztahu ke všem sporným výrobkům

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 207/2009, jelikož odvolací senát uvedl, že existovalo nebezpečí záměny, aniž by zohlednil inherentně nízkou rozlišovací způsobilost označení „MAXIMO/MAXIMA“, podobnost označení a skutečnost, že relevantní veřejnost je vysoce pozorná a dobře informovaná.


title: Věc C-238/07 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 14. května 2007 Derya Beyatli proti usnesení Soudu prvního stupně (pátého senátu) vydanému dne 5. března 2007 ve věci T-455/04, Derya Beyatli a Armagan Candan v. Komise Evropských společenství

text:
               4.8.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 183/18

         Kasační opravný prostředek podaný dne 14. května 2007 Derya Beyatli proti usnesení Soudu prvního stupně (pátého senátu) vydanému dne 5. března 2007 ve věci T-455/04, Derya Beyatli a Armagan Candan v. Komise Evropských společenství
   (Věc C-238/07 P)
   (2007/C 183/30)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatel): Derya Beyatli (zástupce: A. Demetriades, advokát)

      Další účastník řízení: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání
   Navrhovatel navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil napadené usnesení

               —

               zrušil rozhodnutí žalované ze dne 5. května 2004

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení o tomto kasačním opravném prostředku

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Navrhovatel tvrdí, že napadené usnesení by mělo být zrušeno z následujících důvodů:

               Soud prvního stupně se dopustil nesprávného právního posouzení tím, že se nepokusil získat důkazy prostřednictvím dokazování nebo vyšetřování, která se týkají otevření archivů, a to nejen archivů EPSO, ale i archivů Zastoupení Evropského společenství na Kypru nebo Komise obecně;

               V důsledku opominutí Soudu prvního stupně nezveřejnila žalovaná veškerou relevantní korespondenci mezi Zastoupením Evropského společenství na Kypru nebo Komisí nebo úřadem EPSO. V řízení před Soudem prvního stupně tak bylo porušeno právo obhajoby navrhovatele.


title: Věc T-657/14: Žaloba podaná dne 12. září 2014 – Španělsko v. Komise

text:
               27.10.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 380/22

         Žaloba podaná dne 12. září 2014 – Španělsko v. Komise
   (Věc T-657/14)
   2014/C 380/29
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Španělské království (zástupce: A. Gavela Llopis, Abogado del Estado)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí ze dne 27. června 2014, jímž bylo rozhodnuto o stavění platební lhůty pro výkaz výdajů a žádost o platbu č. 21 týkající se operačního programu pro výzkum, vývoj a inovace, Fondo tecnológico-FEDER (technologický fond EFRR), zaslané Španělskem dne 26. prosince 2013, a o zahájení řízení o pozastavení, a

               —

               uložil žalovanému orgánu náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce tři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod, vycházející z toho, že rozhodnutí o stavění a o zahájení řízení o pozastavení je v rozporu s čl. 87 odst. 2 ve spojení s články 91 a 92 nařízení Rady č. 1083/2006 ze dne 11. července 2006 o obecných ustanoveních o Evropském fondu pro regionální rozvoj, Evropském sociálním fondu a Fondu soudržnosti a o zrušení nařízení (ES) č. 1260/1999 (Úř. věst. L 210, s. 25).

                           —

                           V této souvislosti žalobce tvrdí, že lhůta uvedená v citovaném čl. 87 odst. 2 je lhůta propadná, která brání tomu, aby Komise po uplynutí dvou měsíců přijala rozhodnutí o stavění platební lhůty, a v důsledku toho brání i zahájení řízení o pozastavení plateb.

               2.

               Druhý žalobní důvod, vycházející z toho, že rozhodnutí o stavění a o zahájení řízení bylo přijato po lhůtě stanovené unijním právem a je v rozporu se zásadami právní jistoty, legitimního očekávání a řádné správy. Na Španělské království, které legitimně očekávalo obdržení platby v zákonné lhůtě, má nepříznivý rozpočtový dopad.

               3.

               Třetí žalobní důvod, vycházející z porušení čl. 91 odst. 1 písm. a) nařízení č. 1083/2006, neboť nebyly splněny podmínky, které toto nařízení stanoví k tomu, aby dané nařízení bylo přijato platně.

                           —

                           V této souvislosti žalobce tvrdí, že rozhodnutí o stavění nemá oporu ve zprávě o auditu, jak vyžaduje uvedené ustanovení, nýbrž jen v pouhém návrhu, který nelze považovat za konečný dokument, jenž může být oporou pro rozhodnutí o stavění. Z uvedeného návrhu navíc nevyplývají ani jen indicie, natož důkazy o závažných nedostatcích v systému správy a dohledu.


title: Věc T-559/15: Žaloba podaná dne 25. září 2015 – Post Bank Iran v. Rada

text:
               25.1.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 27/59

         Žaloba podaná dne 25. září 2015 – Post Bank Iran v. Rada
   (Věc T-559/15)
   (2016/C 027/76)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Post Bank Iran (Teherán, Írán) (zástupce: D. Luff, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               uložil Radě Evropské unie povinnost zaplatit žalobkyni náhradu majetkové a nemajetkové újmy, která jí vznikla tím, že Rada protiprávně uložila žalobkyni omezující opatření na základě následujících protiprávních aktů Rady: i) rozhodnutí Rady 2010/644/SZBP ze dne 25. října 2010, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení společného postoje 2007/140/SZBP (1); ii) Nařízení Rady (EU) č. 961/2010 ze dne 25. října 2010 (2); iii) rozhodnutí Rady 2011/783/SZBP ze dne 1. prosince 2011, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu (3); iv) prováděcí nařízení Rady (EU) č. 1245/2011 ze dne 1. prosince 2011, kterým se provádí nařízení (EU) č. 961/2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu (4); v) nařízení Rady (EU) č. 267/2012 ze dne 23. března 2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení nařízení (EU) č. 961/2010 (5);

               —

               přiznal žalobkyni náhradu újmy v celkové výši 203 695 040 eur, pokrývající nemajetkovou i majetkovou újmu vzniklou žalobkyni v důsledku protiprávních aktů Rady;

               —

               uložil Radě náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně následující žalobní důvody.

               1.

               Žalobkyně tvrdí, že podle článku 340 SFEU se může osoba, jíž byla orgánem Unie způsobena škoda, domáhat vůči tomuto orgánu její náhrady. Podmínky takového nároku jsou upřesněny v judikatuře a Tribunál je v rozsudku ze dne 25. listopadu 2014, Safa Nicu Sepahan v. Rada (T-384/11, Sb. rozh., EU:T:2014:986) shrnuje takto: a) protiprávnost jednání vytýkaného orgánům; b) skutečná existence škody a c) existence příčinné souvislosti mezi tímto jednáním a uplatňovanou škodou.

               2.

               Žalobkyně uvádí, že shora uvedené tři podmínky jsou v jejím případě splněny: Rada se dopustila „závažného porušení právní normy, jejímž účelem je přiznat jednotlivcům práva ve smyslu judikatury“, jak rozhodl Tribunál v rozsudku ze dne 6. září 2013, Post Bank Iran v. Rada (T-13/11, EU:T:2013:402); žalobkyně utrpěla podstatnou nemajetkovou a majetkovou újmu a tato újma je přímým důsledkem protiprávních sankcí.

               3.

               Žalobkyně rovněž uvádí, že v souladu s dalším upřesněním obsaženým v žalobě se nemajetková újma způsobená žalobkyni oceňuje na 1 000 000 eur a majetková újma, vyčíslená nezávislými auditory, činí 202 695 040 eur.

      (1)  Úř. věst. L 281, s. 81.

      (2)  Nařízení Rady (EU) č. 961/2010 ze dne 25. října 2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení nařízení (ES) č. 423/2007 (Úř. věst. L 281, s. 1).

      (3)  Úř. věst. L 319, s. 71.

      (4)  Úř. věst. L 319, s. 11.

      (5)  Úř. věst. L 88, s. 1.


title: Věc C-546/10 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 23. listopadu 2010 Hans-Peterem Wilferem proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 8. září 2010 ve věci T-458/08, Hans-Peter Wilfer v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

text:
               29.1.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 30/25

         Kasační opravný prostředek podaný dne 23. listopadu 2010 Hans-Peterem Wilferem proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 8. září 2010 ve věci T-458/08, Hans-Peter Wilfer v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc C-546/10 P)
   ()
   2011/C 30/42
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Hans-Peter Wilfer (zástupce: W. Prinz, Rechtsanwalt)

      Další účastník řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

               —

               zrušit v plném rozsahu rozsudek čtvrtého senátu Tribunálu ze dne 8. září 2010 ve věci T-458/08,

               —

               uložit odpůrci náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Projednávaný kasační opravný prostředek napadá rozsudek Tribunálu (dříve Soudu), kterým byla zamítnuta žaloba navrhovatele na zrušení rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu ze dne 25. července 2008 o zamítnutí přihlášky obrazové ochranné známky, která představuje hlavu kytary stříbrné, šedé a hnědé barvy.
   Na podporu kasačního opravného prostředku uplatňuje navrhovatel čtyři důvody kasačního opravného prostředku.
   Tribunál nezohlednil dokumenty, které byly poprvé předloženy současně se žalobou. Navrhovatel má za to, že se jednalo pouze o doplnění existujících argumentů, takže měly být zohledněny.
   Tribunál porušil čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 tím, že nezohlednil, že u ochranných známkách tvořených trojrozměrnou formou výrobku je třeba rozlišovat mezi výrobky široké spotřeby a zvláštními výrobky. Zvláštní výrobky se vyznačují tím, že podle obecného vnímaní relevantní veřejnosti vykazují určité části výrobku, které slouží právě k tomu, aby působily informačně, pokud jde o původ výrobku. V tomto ohledu neplatí žádné zvláštní požadavky na rozlišovací způsobilost. Z tohoto důvodu postačuje v případě takových výrobků již minimální rozlišovací způsobilost. Krom toho otázka rozlišovací způsobilosti nebyla projednána s ohledem na empirické pravidlo, že dotčená relevantní veřejnost (profesionální a amatérští hudebníci) znají existující zvyklost, že strunové nástroje, např. rovněž housle, jako Stradivari, se vyznačují zvláštním tvarem hlavy. Tribunál rovněž nezohlednil, že v případě obrazové ochranné známky, která znázorňuje pouze tu část výrobku, který obvykle slouží k rozeznání výrobku, jako je hlava kytary, postačuje minimální rozlišovací způsobilost.
   Tribunál porušil zásadu přezkoumání skutkového stavu z úřední povinnosti na základě čl. 74 odst. 1 nařízení (ES) č. 40/94 tím, že v souvislosti s otázkou, v jakém rozsahu má hlava kytary informační účinky, pokud jde o původ, nezohlednil vztah pravidla a výjimky.
   Tribunál konečně porušil rovněž zásadu rovnosti, jelikož nezohlednil, že existují i jiné ochranné známky Společenství a vnitrostátní ochranné známy, které znázorňují rovněž pouze hlavu kytary.


title: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 14. dubna 2005 ve věci C-441/03: Komise Evropských společenství proti Nizozemskému království (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 79/409/EHS a 92/43/EHS — Ochrana volně žijících ptáků — Ochrana přírodních stanovišť — Neprovedení ve stanovených lhůtách)

text:
               11.6.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 143/11

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (druhého senátu)
   ze dne 14. dubna 2005
   ve věci C-441/03: Komise Evropských společenství proti Nizozemskému království (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 79/409/EHS a 92/43/EHS - Ochrana volně žijících ptáků - Ochrana přírodních stanovišť - Neprovedení ve stanovených lhůtách)
   (2005/C 143/12)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Ve věci C-441/03, Komise Evropských společenství (zmocněnec: M. van Beek) proti Nizozemskému království (zmocněnec: H. G. Sevenster a N. A. J. Bel), jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES, podaná dne 16. října 2003, Soudní dvůr (druhý senát), ve složení C. W. A. Timmermans, předseda senátu, R. Silva de Lapuerta (zpravodaj), R. Schintgen, P. Kuris a G. Arestis, soudci, generální advokátka: J. Kokott, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 14. dubna 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Nizozemské království tím, že ve stanovených lhůtách neuvedlo v platnost veškeré právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s požadavky čl. 4 odst. 1 a 2 směrnice Rady 79/409/EHS ze dne 2. dubna 1979 o ochraně volně žijících ptáků a čl. 6 odst. 1 směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin, ve spojení s čl. 2 odst. 2, čl. 1 písm. a), e) a i), čl. 6 odst. 2 až 4, články 7, 11 a 15 této směrnice, a tím, že ponechalo v platnosti čl. 13 odst. 4 zákona o ochraně přírody (Natuurbeschermingswet), který je neslučitelný s čl. 6 odst. 4 směrnice 92/43, nesplnilo své povinnosti, které pro něj vyplývají z uvedených směrnic.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Nizozemskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 304,13. 12. 2003.


title: Věc T-191/08: Žaloba podaná dne 22. května 2008 – JOOP! v. OHIM (zobrazení vykřičníku)

text:
               19.7.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 183/27

         Žaloba podaná dne 22. května 2008 – JOOP! v. OHIM (zobrazení vykřičníku)
   (Věc T-191/08)
   (2008/C 183/51)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: JOOP! GmbH (Hamburg, Německo) (zástupci: H. Schmidt-Hollburg, W. Möllering, A. Löhde, H. Leo, A. Witte, T. Frank, A. Theil, H.-P. Rühland, B. Willers a T. Rein, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu ze dne 6. března 2008 ve věci R 1822/2007–1;

               —

               uložit Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu náhradu nákladů řízení včetně nákladů vzniklých v průběhu odvolacího řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka Společenství, představující vykřičník, pro výrobky zařazené do tříd 14, 18 a 25 (přihláška č. 5 332 176).

      Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí přihlášky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 40/94 (1), neboť přihlašovaná ochranná známka má rozlišovací způsobilost a není nutné ji vyhradit k volnému nakládání.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 11, 1994, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).


title: Věc T-133/07: Rozsudek Tribunálu ze dne 12. července 2011 — Mitsubishi Electric v. Komise ( „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Trh s projekty, které se týkají plynem izolovaných spínacích přístrojů — Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES a článku 53 Dohody o EHP — Rozdělení trhu — Právo na obhajobu — Důkaz o protiprávním jednání — Doba trvání protiprávního jednání — Pokuty — Výchozí částka — Referenční rok — Rovné zacházení“ )

text:
               27.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 252/31

         Rozsudek Tribunálu ze dne 12. července 2011 — Mitsubishi Electric v. Komise
   (Věc T-133/07) (1)

   (Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Trh s projekty, které se týkají plynem izolovaných spínacích přístrojů - Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES a článku 53 Dohody o EHP - Rozdělení trhu - Právo na obhajobu - Důkaz o protiprávním jednání - Doba trvání protiprávního jednání - Pokuty - Výchozí částka - Referenční rok - Rovné zacházení)
   2011/C 252/73
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Mitsubishi Electric Corp. (Tokio, Japonsko) (zástupci: R. Denton, solicitor a K. Haegeman, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně F. Arbault a J. Samnadda, poté X. Lewis, poté P. Van Nuffel a J. Bourke, a na konec P. Van Nuffel a N. Khan, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise K(2006) 6762 v konečném znění ze dne 24. ledna 2007 týkajícího se řízení podle článku 81 [ES] a článku 53 Dohody o EHP (Věc COMP/38.899 — Plynem izolované spínací přístroje) v rozsahu, v němž se týká žalobkyně a společnosti TM T & D a podpůrně návrh na zrušení čl. 2 písm. g) tohoto rozhodnutí, jakož i čl. 2 písm. h) uvedeného rozhodnutí v rozsahu, v němž se týká žalobkyně a dále podpůrně návrh na změnu článku 2 téhož rozhodnutí s přihlédnutím ke zrušení pokuty uložené žalobkyni nebo v případě, že k tomu nedojde, s přihlédnutím ke snížení pokuty uložené žalobkyni

      Výrok rozsudku

               1)

               Článek 2 písm. g) a h) rozhodnutí Komise K(2006) 6762 v konečném znění ze dne 24. ledna 2007 týkajícího se řízení podle článku 81 [ES] a článku 53 Dohody o EHP (Věc COMP/38.899 — Plynem izolované spínací přístroje) se zrušuje v rozsahu, v němž se týká společnosti Mitsubishi Electric Corp.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Společnost Mitsubishi Electric ponese tři čtvrtiny nákladů vynaložených účastníky řízení před Tribunálem.

               4)

               Evropská komise ponese jednu čtvrtinu nákladů vynaložených účastníky řízení před Tribunálem.

      (1)  Úř. věst. C 140, 23.6.2007.


title: Věc C-49/09: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 28. října 2010 — Evropská komise v. Polská republika ( Nesplnění povinnosti státem — Daň z přidané hodnoty — Směrnice 2006/112/ES — Následné přistoupení členských států — Přechodná ustanovení — Časová působnost — Uplatňování snížené sazby — Kojenecké ošacení, oděvní doplňky a dětská obuv )

text:
               18.12.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 346/9

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 28. října 2010 — Evropská komise v. Polská republika
   (Věc C-49/09) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Daň z přidané hodnoty - Směrnice 2006/112/ES - Následné přistoupení členských států - Přechodná ustanovení - Časová působnost - Uplatňování snížené sazby - Kojenecké ošacení, oděvní doplňky a dětská obuv)
   2010/C 346/15
   Jednací jazyk: polština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: D. Triantafyllou a K. Herrmann, zmocněnci)

      Žalovaná: Polská republika (zástupci: M. Szpunar, M. Dowgielewicz, M. Jarosz a A. Rutkowska, zmocněnci)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Porušení článku 98 ve spojení s přílohou III směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1) — Uplatňování snížené sazby daně z přidané hodnoty na kojenecké ošacení, oděvní doplňky a dětskou obuv

      Výrok

               1)

               Polská republika tím, že uplatňovala sníženou sazbu daně z přidané hodnoty ve výši 7 % na dodání, dovoz a pořízení kojeneckého ošacení a oděvních doplňků, jakož i dětské obuvi uvnitř Společenství, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 98 ve spojení s přílohou III směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty.

               2)

               Polské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 102, 1.5.2009.


title: Věc C-674/13: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 6. května 2015 – Evropská komise v. Spolková republika Německo „Nesplnění povinnosti státem — Státní podpory neslučitelné s vnitřním trhem — Trh balíkových služeb — Rozhodnutí Komise — Povinnost úplného navrácení podpory a změny režimu do budoucna — Opatření, která je třeba přijmout — Článek 108 odst. 2 SFEU — Nařízení (ES) č. 659/1999 — Článek 14 odst. 3“

text:
               29.6.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/8

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 6. května 2015 – Evropská komise v. Spolková republika Německo
   (Věc C-674/13) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Státní podpory neslučitelné s vnitřním trhem - Trh balíkových služeb - Rozhodnutí Komise - Povinnost úplného navrácení podpory a změny režimu do budoucna - Opatření, která je třeba přijmout - Článek 108 odst. 2 SFEU - Nařízení (ES) č. 659/1999 - Článek 14 odst. 3“)
   (2015/C 213/11)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: T. Maxian Rusche a R. Sauer, zmocněnci)

      Žalovaná: Spolková republika Německo (zástupci: T. Henze a J. Möller, zmocněnci)

      Výrok

               1)

               Spolková republika Německo tím, že při výkonu rozhodnutí Komise 2012/636/EU ze dne 25. ledna 2012 o opatření C 36/07 (ex NN 25/07) Německa ve prospěch společnosti Deutsche Post AG odmítla autonomně vymezit relevantní trh s cílem zjistit, zda služba spočívající doručení balíku, který jeden podnik zaslal druhému podniku, představovala v období od roku 2003 do roku 2012 na jedné straně a v období od roku 2012 na straně druhé samostatný relevantní výrobkový trh, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 108 odst. 2 SFEU a čl. 14 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku [108 SFEU], jakož i z článku 1 a 4 až 6 tohoto rozhodnutí.

               2)

               Spolkové republice Německo se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 45, 15.2.2014.


title: Věc T-68/05: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 10. března 2009 – Aker Warnow Werft a Kvaerner v. Komise ( Státní podpory — Lodní stavitelství — Bývalá Německá demokratická republika — Podpory vyplacené na pokrytí ztrát ze smluv na stavbu lodí — Podpory související s konkurenceschopností — Neprovedení nadměrného vyplacení )

text:
               18.4.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 90/22

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 10. března 2009 – Aker Warnow Werft a Kvaerner v. Komise
   (Věc T-68/05) (1)

   („Státní podpory - Lodní stavitelství - Bývalá Německá demokratická republika - Podpory vyplacené na pokrytí ztrát ze smluv na stavbu lodí - Podpory související s konkurenceschopností - Neprovedení nadměrného vyplacení“)
   2009/C 90/34
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Aker Warnow Werft GmbH (Rostock, Německo); a Kvaerner ASA (Oslo, Norsko) (zástupci: původně M. Schütte, avocat, a B. Immenkamp, solicitor, poté M. Schütte)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: V. Kreuschitz a L. Flynn, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2005/374/ES ze dne 20. října 2004 o státní podpoře poskytnuté Německem loděnici Kvaerner Warnow Werf (Úř. věst. L 120, s. 21).

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Komise 2005/374/ES ze dne 20. října 2004 o státní podpoře poskytnuté Německem loděnici Kvaerner Warnow Werft se zrušuje.

               2)

               Komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vzniklé Aker Warnow Werft GmbH a Kvaerner ASA.

      (1)  Úř. věst. C 106, 30.4.2005.


title: Rozsudek Soudního dvora ze dne 29. července 2016 ve věci E-31/15 – Kontrolní úřad ESVO v. Island (Nesplnění povinností státem ESVO – neprovedení do vnitrostátního práva – směrnice 2011/77/EU, kterou se mění směrnice 2006/116/ES o době ochrany autorského práva a určitých práv s ním souvisejících)

text:
               6.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 108/14

         ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
   ze dne 29. července 2016
   ve věci E-31/15
   Kontrolní úřad ESVO v. Island
   (Nesplnění povinností státem ESVO – neprovedení do vnitrostátního práva – směrnice 2011/77/EU, kterou se mění směrnice 2006/116/ES o době ochrany autorského práva a určitých práv s ním souvisejících)
   (2017/C 108/12)
   Ve věci E-31/15, Kontrolní úřad ESVO v. Island – NÁVRH na prohlášení, že Island nesplnil své povinnosti podle aktu uvedeného v odrážce bodu 9f přílohy XVII Dohody o Evropském hospodářském prostoru (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/77/EU ze dne 27. září 2011, kterou se mění směrnice 2006/116/ES o době ochrany autorského práva a určitých práv s ním souvisejících), začleněného do Dohody o EHP protokolem 1 k uvedené dohodě, a podle článku 7 Dohody o EHP, neboť nepřijal opatření nezbytná k provedení aktu ve stanovené lhůtě, nebo o skutečnosti v každém případě neinformoval Kontrolní úřad ESVO, vynesl Soudní dvůr ve složení Carl Baudenbacher, předseda, Per Christiansen (soudce-zpravodaj) a Páll Hreinsson, soudci, dne 29. července 2016 rozsudek, jehož výrok zní:
   Soudní dvůr tímto:

               1.

               Prohlašuje, že Island nepřijal opatření nezbytná k tomu, aby ve stanovené lhůtě do svého vnitrostátního práva provedl akt uvedený v odrážce bodu 9f přílohy XVII Dohody o Evropském hospodářském prostoru (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/77/EU ze dne 27. září 2011, kterou se mění směrnice 2006/116/ES o době ochrany autorského práva a určitých práv s ním souvisejících), začleněný do Dohody o EHP protokolem 1 k uvedené dohodě, a nesplnil tak své povinnosti podle uvedeného aktu a podle článku 7 Dohody o EHP.

               2.

               Ukládá Islandu uhradit náklady řízení.


title: Věc F-103/09: Žaloba podaná dne 22. prosince 2009 — Allen a další v. Komise

text:
               13.2.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 37/51

         Žaloba podaná dne 22. prosince 2009 — Allen a další v. Komise
   (Věc F-103/09)
   2010/C 37/80
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobci: John Allen (Oxford, Spojené království) a další (zástupci: P. Lasok, I. Hutton, B. Lask, Barristers)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Návrh na náhradu škody a zrušení rozhodnutí, kterým byla zamítnuta náhrada škody za ztrátu utrpěnou každým ze žalobců z důvodu skutečnosti, že žádný z nich nebyl přijat do zaměstnání jakožto dočasný pracovník Komise během období, během kterého pracovali ve společném podniku JET.

      Návrhová žádání žalobců

   Žalobci navrhují, aby Soud;

               —

               zrušil rozhodnutí Komise ze dne 25. září 2009;

               —

               rozhodl, že žalobci měli právo, aby s nimi bylo zacházeno jako s „ostatními pracovníky“, a mělo být s nimi takto zacházeno a měli být přijati do zaměstnání jakožto takoví pracovníci v souladu s článkem 8 původních stanov JET;

               —

               rozhodl, že Komise diskriminovala žalobce bez objektivního odůvodnění během jejich práce na projektech JET, pokud jde o jejich odměnu, důchodová práva a související výhody a jistotu dalšího zaměstnání;

               —

               uložil Komisi, aby žalobcům nahradila ztrátu výdělku, důchodů a souvisejících výhod a výsad, která nastala z důvodu výše uvedených porušení práva Společenství, případně včetně úroků z nich;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení; a

               —

               přijal v souladu se Statutem Soudního dvora nebo Jednacím řádem Soudu pro veřejnou službu taková další opatření a přiznal takové další náhrady, které bude považovat za nezbytné, správné nebo spravedlivé.


title: Spojené věci C-335/11 a C-337/11: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 11. dubna 2013 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Sø- og Handelsretten — Dánsko) — HK Danmark, jednající za Jette Ring v. Dansk almennyttigt Boligselskab (C-335/11), HK Danmark, jednající za Lone Skouboe Werge v. Dansk Arbejdsgiverforening, jednající za Pro Display A/S, v úpadku (C-337/11) ( „Sociální politika — Úmluva OSN o právech osob se zdravotním postižením — Směrnice 2000/78/ES — Rovné zacházení v zaměstnání a povolání — Články 1, 2 a 5 — Rozdílné zacházení z důvodu zdravotního postižení — Výpověď z pracovního poměru — Existence zdravotního postižení — Nepřítomnost pracovníka v zaměstnání z důvodu jeho zdravotního postižení — Povinnost přijmout opatření zajišťující přiměřené uspořádání — Zaměstnání na částečný úvazek — Délka výpovědní doby“ )

text:
               1.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 156/6

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 11. dubna 2013 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Sø- og Handelsretten — Dánsko) — HK Danmark, jednající za Jette Ring v. Dansk almennyttigt Boligselskab (C-335/11), HK Danmark, jednající za Lone Skouboe Werge v. Dansk Arbejdsgiverforening, jednající za Pro Display A/S, v úpadku (C-337/11)
   (Spojené věci C-335/11 a C-337/11) (1)

   (Sociální politika - Úmluva OSN o právech osob se zdravotním postižením - Směrnice 2000/78/ES - Rovné zacházení v zaměstnání a povolání - Články 1, 2 a 5 - Rozdílné zacházení z důvodu zdravotního postižení - Výpověď z pracovního poměru - Existence zdravotního postižení - Nepřítomnost pracovníka v zaměstnání z důvodu jeho zdravotního postižení - Povinnost přijmout opatření zajišťující přiměřené uspořádání - Zaměstnání na částečný úvazek - Délka výpovědní doby)
   2013/C 156/08
   Jednací jazyk: dánština

      Předkládající soud

   Sø- og Handelsretten

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: HK Danmark, jednající za Jette Ring (C-335/11), HK Danmark, jednající za Lone Skouboe Werge (C-337/11)

      Žalovaní: Dansk almennyttigt Boligselskab DAB (C-335/11), Dansk Arbejdsgiverforening, jednající za Pro Display A/S, v úpadku (C-337/11)

      Předmět věci

   Žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce — Sø- og Handelsretten — Výklad článků 1, 2 a 5 směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání (Úř. věst. L 303, s. 16), a rozsudku Soudního dvora ve věci C-13/05, Chacón Navas — Zákaz diskriminace na základě zdravotního postižení — Vnitrostátní právní předpisy, jež stanoví právo zaměstnavatele propustit zaměstnance, který pobíral mzdu po dobu nemoci v celkové délce 120 dní během 12 po sobě následujících měsíců — Pojem zdravotní postižení — Osoby s trvalým snížením funkční schopnosti, jež nevyžaduje zvláštní zařízení a spočívá pouze v neschopnosti výkonu práce na plný úvazek — Přiměřené uspořádání pro zdravotně postižené osoby

      Výrok

               1)

               Pojem „zdravotní postižení“ uvedený ve směrnici Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání, musí být vykládán v tom smyslu, že zahrnuje zdravotní stav způsobený lékařsky diagnostikovanou léčitelnou nebo neléčitelnou nemocí, pokud tato nemoc způsobuje omezení vyplývající především z fyzických, duševních nebo psychických postižení, které v interakci s různými překážkami může bránit plnému a účinnému zapojení dotčené osoby do profesního života na rovnoprávném základě s ostatními pracovníky, a jestliže je toto omezení dlouhodobé. Povaha opatření, která musí přijmout zaměstnavatel, není relevantní pro otázku, zda zdravotní stav určité osoby spadá pod tento pojem.

               2)

               Článek 5 směrnice 2000/78 musí být vykládán v tom smyslu, že zkrácení pracovní doby může představovat jedno z opatření k zajištění přiměřeného uspořádání, která jsou v tomto článku upravena. Je na vnitrostátním soudu, aby posoudil, zda za okolností věcí v původních řízeních představuje zkrácení pracovní doby jakožto opatření k zajištění přiměřeného uspořádání neúměrné břemeno pro zaměstnavatele.

               3)

               Směrnice 2000/78 musí být vykládána v tom smyslu, že brání vnitrostátnímu ustanovení, které stanoví, že zaměstnavatel je oprávněn ukončit pracovní poměr dotyčného zdravotně postiženého pracovníka na základě výpovědi se zkrácenou výpovědní dobou, jestliže tato osoba byla během posledních dvanácti měsíců po dobu 120 dní nepřítomna v zaměstnání z důvodu nemoci a pobírala po tuto dobu mzdu, pokud je tato nepřítomnost důsledkem opomenutí zaměstnavatele přijmout vhodná opatření v souladu s povinností stanovit přiměřené uspořádání upravené v článku 5 této směrnice.

               4)

               Směrnice 2000/78 musí být vykládána v tom smyslu, že brání vnitrostátnímu ustanovení, které stanoví, že zaměstnavatel je oprávněn ukončit pracovní poměr dotyčného zdravotně postiženého pracovníka na základě výpovědi se zkrácenou výpovědní dobou, jestliže tato osoba byla během posledních dvanácti měsíců po dobu 120 dní nepřítomna v zaměstnání z důvodu nemoci a pobírala po tuto dobu mzdu, pokud je tato nepřítomnost důsledkem jejího zdravotního postižení, s výjimkou případu, že toto ustanovení sleduje legitimní cíl a nepřekračuje meze toho, co je nezbytné k dosažení tohoto cíle, což musí posoudit předkládající soud.

      (1)  Úř. věst. C 269, 10.9.2011.


title: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 11. listopadu 2004 ve spojených věcech C-186/02 P a C-188/02 P: Ramondín SA, Ramondín Cápsulas SA (C-186/02), Territorio Histórico de Álava – Diputación Foral de Álava (C-188/02) proti Komisi Evropských společenství (Opravný prostředek — Státní podpory — Daňová opatření — Zneužití pravomoci — Odůvodnění — Nové žalobní důvody)

text:
               8.1.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/3

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (druhého senátu)
   ze dne 11. listopadu 2004
   ve spojených věcech C-186/02 P a C-188/02 P: Ramondín SA, Ramondín Cápsulas SA (C-186/02), Territorio Histórico de Álava – Diputación Foral de Álava (C-188/02) proti Komisi Evropských společenství (1)

   (Opravný prostředek - Státní podpory - Daňová opatření - Zneužití pravomoci - Odůvodnění - Nové žalobní důvody)
   (2005/C 6/05)
   Jednací jazyk: španělština
   Ve spojených věcech C-186/02 P a C-188/02 P, jejichž předmětem jsou dva opravné prostředky na základě článku 49 Statutu ES Soudního dvora, podané postupně dne 15. a 16. května 2002, Ramondín SA, se sídlem v Logroño (Španělsko), a Ramondín Cápsulas SA, se sídlem v Laguardia (Španělsko) (advokáti: J. Lazcano-Iturburu Ayestaran), C-186/02 P, Territorio Histórico de Álava – Diputación Foral de Álava (advokáti A. Creus Carreras, B. Uriarte Valiente a Bravo-Ferrer Delgado), C-188/02 P, přičemž dalšími účastníky řízení jsou: Komise Evropských společenství (zmocněnci: F. Santaolalla Gadea a J. L. Buendía Sierra), podporovaná Comunidad Autónoma de La Rioja (advokát: J. M. Criado Gámez), Soudní dvůr (druhý senát), ve složení C. W. A. Timmermans, předseda, C. Gulmann (zpravodaj) a N. Colneric, soudci, generální advokátka: J. Kokott, vedoucí soudní kanceláře: M. Múgica Arzamendi, vrchní rada, vydal dne 11. listopadu 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Věci C-186/02 P a C-188/02 P se spojují pro účely rozsudku.

               2)

               Opravné prostředky se zamítají.

               3)

               Navrhovatelům se kromě toho, že ponesou své vlastní náklady, ukládá též náhrada nákladů Komise Evropských společenství a Comunidad Autónoma de La Rioja.

      (1)  Úř. věst. C 191, 10.8.2002.


title: Věc T-643/14: Žaloba podaná dne 1. září 2014 – Red Lemon Incorporation v. OHIM – Lidl Stiftung (ABTRONIC)

text:
               27.10.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 380/19

         Žaloba podaná dne 1. září 2014 – Red Lemon Incorporation v. OHIM – Lidl Stiftung (ABTRONIC)
   (Věc T-643/14)
   2014/C 380/25
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Red Lemon Incorporation (Hongkong, Čínská lidová republika) (zástupci: T. Wieland a S. Müller, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Lidl Stiftung & Co. KG (Neckarsulm, Německo)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 15. května 2014 ve věci R 1899/2013-1 a zamítl námitky;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladu řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: žalobkyně.

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „ABTRONIC“ pro výrobky zařazené do třídy 9 – přihláška ochranné známky Společenství č. 8 1 84  632.

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: další účastnice řízení před odvolacím senátem.

      Namítaná ochranná známka nebo označení: mezinárodní slovní ochranná známka „TRONIC“ pro výrobky zařazené do třídy 9.

      Rozhodnutí námitkového oddělení: vyhovění námitkám.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: porušení č. 8 odst. 1 písm. b) nřízení č. 207/2009.


title: Věc C-426/10 P: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 22. září 2011 — Bell & Ross BV v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Klockgrossisten i Norden AB ( Kasační opravný prostředek — Podepsaný prvopis žaloby doručený po lhůtě — Odstranitelná vada )

text:
               12.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 331/6

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 22. září 2011 — Bell & Ross BV v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Klockgrossisten i Norden AB
   (Věc C-426/10 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Podepsaný prvopis žaloby doručený po lhůtě - Odstranitelná vada)
   2011/C 331/08
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Bell & Ross BV (zástupce: S. Guerlain, advokát)

      Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec), Klockgrossisten i Norden AB

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti usnesení Tribunálu (šestého senátu) ze dne 18. června 2010, Bell & Ross v. OHIM — Klockgrossisten i Norden (T-51/10), kterým Tribunál zamítl žalobu podanou proti rozhodnutí třetího odvolacího senátu OHIM ze dne 27. října 2009 (věc R 1267/2008-3), týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Klockgrossisten i Norden AB a Bell & Ross BV — Podepsaný prvopis žaloby doručený po lhůtě — Pojmy „omluvitelný omyl“ a „náhoda“ — Zásada legitimního očekávání a zásada proporcionality — Zjevná nepřípustnost

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnosti Bell & Ross BV se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 346, 18.12.2010.


title: Věc C-442/13: Usnesení předsedy třetího senátu Soudního dvora ze dne 18. června 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberster Gerichtshof – Rakousko) – Sarah Nagy v. Marcel Nagy

text:
               15.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 315/46

         Usnesení předsedy třetího senátu Soudního dvora ze dne 18. června 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberster Gerichtshof – Rakousko) – Sarah Nagy v. Marcel Nagy
   (Věc C-442/13) (1)

   2014/C 315/77
   Jednací jazyk: němčina
   Předseda třetího senátu Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 325, 9.11.2013.


title: Věc T-40/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 16. prosince 2015 – Latam Airlines Group a Lan Cargo v. Komise „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Evropský trh letecké nákladní dopravy — Dohody a jednání ve vzájemné shodě ve vztahu k několika složkám cen za služby letecké nákladní dopravy (zavedení palivových a bezpečnostních příplatků, odmítnutí uhradit provizi z příplatků) — Článek 101 SFEU, článek 53 Dohody o EHP a článek 8 dohody mezi Evropským společenstvím a Švýcarskem o letecké dopravě — Povinnost uvést odůvodnění“

text:
               8.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 48/34

         Rozsudek Tribunálu ze dne 16. prosince 2015 – Latam Airlines Group a Lan Cargo v. Komise
   (Věc T-40/11) (1)

   („Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Evropský trh letecké nákladní dopravy - Dohody a jednání ve vzájemné shodě ve vztahu k několika složkám cen za služby letecké nákladní dopravy (zavedení palivových a bezpečnostních příplatků, odmítnutí uhradit provizi z příplatků) - Článek 101 SFEU, článek 53 Dohody o EHP a článek 8 dohody mezi Evropským společenstvím a Švýcarskem o letecké dopravě - Povinnost uvést odůvodnění“)
   (2016/C 048/38)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Latam Airlines Group SA, původně Lan Airlines SA (Santiago, Chile); a Lan Cargo SA (Santiago) (zástupci: B. Hartnett, barrister, a O. Geiss, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně S. Noë, N. von Lingen a G. Koleva, poté G. Koleva a A. Dawes, zmocněnci, ve spolupráci s G. Peretzem, barrister)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Rada Evropské unie (zástupci: F. Florindo Gijón a M. Simm, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C (2010) 7694 final ze dne 9. listopadu 2010 v řízení podle článku 101 SFEU, článku 53 Dohody o EHP a článku 8 Dohody mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o letecké dopravě (věc COMP/39258 – letecká nákladní doprava) v rozsahu, v němž se týká žalobkyň, a podpůrně na snížení pokuty uložené žalobkyním.

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Komise C (2010) 7694 final ze dne 9. listopadu 2010 v řízení podle článku 101 SFEU, článku 53 Dohody o EHP a článku 8 dohody mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o letecké dopravě (věc COMP/39258 – letecká nákladní doprava) se zrušuje v rozsahu, v němž se týká společností Latam Airlines Group SA, původně Lan Airlines SA, a Lan Cargo SA.

               2)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vzniklé společnostem Latam Airlines Group a Lan Cargo.

               3)

               Rada Evropské unie ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 80, 12.3.2011.


title: Věc C-264/06: Žaloba podaná dne 16. června 2006 – Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství

text:
               12.8.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 190/12

         Žaloba podaná dne 16. června 2006 – Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství
   (Věc C-264/06)
   (2006/C 190/20)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: D. Maidani a R. Vidal Puig, zmocněnci)

      Žalovaný: Lucemburské velkovévodství
   Návrhová žádání

               —

               určit, že Lucemburské velkovévodství tím, že nestanovilo sankce za porušení nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004 (1), nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 16 odst. 3 tohoto nařízení;

               —

               uložit Lucemburskému velkovévodství náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Článek 16 odst. 3 nařízení (ES) č. 261/2004 stanoví: „Sankce stanovené členskými státy za porušení tohoto nařízení musí být účinné, přiměřené a odrazující“. Článek 19 stanoví, že toto nařízení vstupuje v platnost dnem 17. února 2005. Podle informací, kterými disponuje Komise, Lucemburské velkovévodství ještě nesplnilo povinnost stanovit sankce v případě porušení tohoto nařízení, které by byly účinné, přiměřené a odrazující.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91 (Úř. věst. L 46, s. 1)


title: Věc T-452/09 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 11. listopadu 2009 Eckehardem Rosenbaumem proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 10. září 2009 ve věci F-9/08, Rosenbaum v. Komise

text:
               16.1.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 11/35

         Kasační opravný prostředek podaný dne 11. listopadu 2009 Eckehardem Rosenbaumem proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 10. září 2009 ve věci F-9/08, Rosenbaum v. Komise
   (Věc T-452/09 P)
   2010/C 11/65
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Eckehard Rosenbaum (Bonn, Německo) (zástupce: H.-J. Rüber, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská komise a Rada Evropské unie

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozsudek Soudu pro veřejnou službu ze dne 10. září 2009 ve věci Rosenbaum v. Komise;

               —

               zrušit rozhodnutí žalované o zařazení ze dne 13. února 2007;

               —

               uložit žalované, aby žalobce zařadila bez diskriminace a přiměřeně k jeho pracovním zkušenostem, a aby provedla i další nezbytná opatření vyplývající z rozsudku;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení v celém právním sporu.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Kasační opravný prostředek směřuje proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 10. září 2009 ve věci F-9/08, Rosenbaum v. Komise, kterým byla zamítnuta žaloba účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek.
   Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek k odůvodnění svého kasačního opravného prostředku na prvním místě uplatňuje, že Soud pro veřejnou službu přezkoumal jeho první žalobní důvod neúplně. Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek dále uvádí, že se Soud pro veřejnou službu dopustil nesprávného právního posouzení tím, že zamítl další tři žalobní důvody, protože tyto jsou, na rozdíl od názoru Soudu rozhodujícího ve věci, způsobilé vést ke zrušení napadeného opatření. Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek je konečně toho názoru, že neexistence výběrových řízení na lépe ohodnocená pracovní místa je pro otázku legality napadeného rozhodnutí relevantní a zamítnutí důkazních prostředků předložených v této souvislosti je z tohoto důvodu protiprávní.


title: Spojené věci C-422/11 P a C-423/11: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 6. září 2012 — Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej, Polská republika v. Evropská komise ( „Kasační opravné prostředky — Žaloba na neplatnost — Nepřípustnost žaloby — Zastoupení před unijními soudy — Advokát — Nezávislost“ )

text:
               17.11.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 355/7

         Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 6. září 2012 — Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej, Polská republika v. Evropská komise
   (Spojené věci C-422/11 P a C-423/11) (1)

   (Kasační opravné prostředky - Žaloba na neplatnost - Nepřípustnost žaloby - Zastoupení před unijními soudy - Advokát - Nezávislost)
   2012/C 355/11
   Jednací jazyk: polština

      Účastníci řízení

      Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek: Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej (zástupci: D. Dziedzic-Chojnacka a D. Pawłowska, radcowie prawni), Polská republika (zástupci: M. Szpunar, jakož i A. Kraińska a D. Lutostańska, zmocněnci)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: G. Braun a A. Stobiecka-Kuik, zmocněnci)

      Předmět věci

   Kasační opravné prostředky podané proti usnesení Tribunálu (sedmého senátu) ze dne 23. května 2011, Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej v. Komise (T-226/10), kterým Tribunál prohlásil za nepřípustnou žalobu Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej směřující ke zrušení rozhodnutí Komise K(2010) 1234 ze dne 3. března 2010 přijatého podle čl. 7 odst. 4 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/21/ES (Úř. věst. L 108, s. 33; Zvl. vyd. 13/29, s. 349), kterým bylo polskému regulačnímu orgánu v oblasti služeb elektronické komunikace a poštovních služeb uloženo, aby vzal zpět oba oznámené návrhy opatření ohledně vnitrostátního velkoobchodního trhu pro výměnu IP dat (IP-Transit) (věc PL/2009/1019) a velkoobchodního trhu IP Peering se sítí Telekomunikacja Polska S.A (TP) (věc PL/2009/1020) — Nesprávný výklad čl. 19 třetího a čtvrtého pododstavce statutu Soudního dvora, ve spojení s čl. 53 prvním pododstavcem statutu Soudního dvora, jakož i s čl. 254 šestým pododstavcem Smlouvy o FEU a článkem 113 jednacího řádu — Porušení čl. 67 prvního pododstavce Smlouvy o FEU, ve spojení s článkem 113 jednacího řádu — Porušení čl. 5 prvního a druhého pododstavce Smlouvy o EU, ve spojení s čl. 4 prvním pododstavcem Smlouvy o EU a s článkem 113 jednacího řádu — Porušení čl. 5 čtvrtého pododstavce Smlouvy o EU, ve spojení s článkem 113 jednacího řádu — Nedostatečné odůvodnění — Nepřípustnost žaloby v případě zastupování advokáty v zaměstnaneckém vztahu s účastníkem řízení

      Výrok

               1)

               Kasační opravné prostředky se zamítají.

               2)

               Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej a Polské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 311, 22.10.2011.


title: Věc T-183/05: Žaloba podaná dne 4. května 2005 Julie Samnadda proti Komisi Evropských společenství

text:
               9.7.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/33

         Žaloba podaná dne 4. května 2005 Julie Samnadda proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-183/05)
   (2005/C 171/54)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 4. května 2005 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Julie Samnadda, s bydlištěm v Bruselu (Belgie), zastoupenou Sébastienem Orlandim, Xavierem Martinem, Albertem Coolenem, Jean-Noëlem Louisem a Etiennem Marchalem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí o jmenování žalobkyně úředníkem Evropských společenství v rozsahu, ve kterém určují její nástupní platovou třídu za použití článku 12 přílohy XIII služebního řádu;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Dovolávané žalobní důvody a hlavní argumenty jsou totožné jako ve věcech T-130/05, T-160/05, T-162/05 a T-170/05 a podobné jako ve věcech T-58/05 a T-164/05.


title: Věc F-105/15: Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 12. listopadu 2015 – FM a FO v. CEPOL

text:
               21.12.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 429/31

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 12. listopadu 2015 – FM a FO v. CEPOL
   (Věc F-105/15) (1)

   (2015/C 429/44)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda třetího senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 320, 28.9.2015, s. 53.


title: Věc T-604/15: Žaloba podaná dne 27. října 2015 – Ertico – Its Europe v. Komise

text:
               14.12.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 414/38

         Žaloba podaná dne 27. října 2015 – Ertico – Its Europe v. Komise
   (Věc T-604/15)
   (2015/C 414/49)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: European Road Transport Telematics Implementation Coordination Organisation – Intelligent Transport Systems & Services Europe (Ertico – Its Europe) (Brusel, Belgie) (zástupci: M. Wellinger a K. T’Syen, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí validační komise Evropské komise ze dne 18. srpna 2015, jež shledala, že žalobkyni nelze považovat za mikropodnik, malý a střední podnik podle doporučení Komise 2003/361/ES ze dne 6. května 2003 o definici mikropodniků, malých a středních (Úř. věst. L 124, s. 36), a

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně osm žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vychází z toho, že napadené rozhodnutí porušuje čl. 22 odst. 1 třetí pododstavec nařízení č. 58/2003 (1), neboť validační komise přijala napadené rozhodnutí více než dva měsíce po datu zahájení řízení před validační komisí.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z toho, že napadené rozhodnutí porušuje i) čl. 22 odst. 1 nařízení č. 58/2003, ii) právo žalobkyně na obhajobu a iii) zásadu řádné správy, neboť validační komise před přijetím napadeného rozhodnutí nevyslechla argumenty žalobkyně.

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází z toho, že napadené rozhodnutí porušuje i) zásadu právní jistoty, ii) zásadu řádné správy, iii) zásadu ochrany legitimního očekávání žalobkyně a (iv) zásadu překážky věci rozsouzené, neboť validační komise sice připustila, že argumenty žalobkyně předložené dne 7. února 2014 jsou správné, avšak své původní odůvodnění nahradila zcela novým odůvodněním, aniž byly dány nové a podstatné skutkové okolnosti.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z toho, že napadené rozhodnutí porušuje doporučení Komise 2003/361/ES (doporučení o MSP) v tom směru, že závěr napadeného rozhodnutí, podle něhož žalobkyni nelze považovat za podnik, je založen na kritériích, která nejsou upravena v doporučení o MSP, nýbrž v bodě 1.1.3.1 odst. 6 písm. c) rozhodnutí Komise 2012/838/EU (2).

               5.

               Pátý žalobní důvod vychází z toho, že závěr napadeného rozhodnutí, podle něhož nelze žalobkyni považovat za MSP, opomíjí jasné a jednoznačné znění doporučení o MSP a zakládá se na svévolném a zcela subjektivním výkladu doporučení o MSP.

               6.

               Šestý žalobní důvod vychází z toho, že v napadeném rozhodnutí je chybně učiněn závěr, že žalobkyni nelze považovat za MSP ve smyslu doporučení o MSP: žalobkyně je „podnik“ a je „samostatná“ ve smyslu přílohy doporučení o MSP.

               7.

               Sedmý žalobní důvod vychází z toho, že napadené rozhodnutí porušuje zásadu nejvýhodnějšího zacházení podle rozhodnutí Komise 2012/838/EU a rovnocenné ustanovení programu Horizont 2020.

               8.

               Osmý žalobní důvod vychází z toho, že napadené rozhodnutí trpí rozporným a nedostatečným odůvodněním, neboť validační komise nesplnila svou povinnost řádně své rozhodnutí odůvodnit.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 58/2003 ze dne 19. prosince 2002, kterým se stanoví statut výkonných agentur pověřených některými úkoly správy programů Společenství (Úř. věst. L 11, s. 1; Zvl. vyd. 01/04, s. 235).

      (2)  Rozhodnutí Komise ze dne 18. prosince 2012, kterým se přijímají pravidla zajišťující konzistentní ověřování existence a právního statusu, jakož i provozní a finanční způsobilosti účastníků nepřímých akcí podporovaných prostřednictvím grantu v rámci sedmého rámcového programu Evropského společenství pro výzkum, technologický rozvoj a demonstrace a sedmého rámcového programu Evropského společenství pro atomovou energii v oblasti jaderného výzkumu a odborné přípravy (Úř. věst. L 359, s. 45).


title: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne  2. února 2006  ve věci C-143/05: Komise Evropských společenství proti Belgickému království (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2002/84/ES — Neprovedení ve stanovené lhůtě)

text:
               22.4.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 96/1

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (pátého senátu)
   ze dne 2. února 2006
   ve věci C-143/05: Komise Evropských společenství proti Belgickému království (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2002/84/ES - Neprovedení ve stanovené lhůtě)
   (2006/C 96/01)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Ve věci C-143/05, jejímž předmětem je žaloba pro neplnění povinnosti na základě článku 226 ES, podaná dne 29. března 2005, Komise Evropských společenství (zmocněnci: K. Simonsson a W. Wils) proti Belgickému království (zmocněnec: M. Wimmer), Soudní dvůr (pátý senát) ve složení J. Makarczyk, předseda senátu, R. Schintgen a J. Klučka (zpravodaj), soudci, generální advokátka: C. Stix-Hackl, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 2. února 2006 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1.

               Belgické království tím, že nepřijalo ve stanovené lhůtě právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2002/84/ES ze dne 5. listopadu 2002, kterou se mění směrnice o námořní bezpečnosti a zabránění znečištění z lodí, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice.

               2.

               Belgickému království se ukládá náhradu nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 143, 11. 06. 2005; Zvl. vyd. 07/07, s. 173.


title: Věc C-536/14: Žaloba podaná dne 25. listopadu 2014 – Evropská komise v. Lucemburské velkovévodství

text:
               2.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 34/14

         Žaloba podaná dne 25. listopadu 2014 – Evropská komise v. Lucemburské velkovévodství
   (Věc C-536/14)
   (2015/C 034/16)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: J. Hottiaux, L. Nicolae, zmocněnci)

      Žalované: Lucemburské velkovévodství

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr rozhodl, že Lucemburské velkovévodství tím, že

                           —

                           neprovedlo a neoznámilo analýzy trhů 7 a 14 určených v doporučení 2003/311/ES (1) a analýzy trhů 1 a 6 určených v doporučení 2007/879/ES (2) do tří let od přijetí předchozích opatření vztahujících se k dotčeným trhům a neoznámilo Komisi prodloužení této lhůty s odůvodněním,

                           —

                           a nepožádalo BEREC o pomoc při dokončení analýz dotčených trhů,

                     nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 16 odst. 6 a 7 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/21/ES (3) ze dne 7. března 2002 o společném předpisovém rámci pro sítě a služby elektronických komunikací (rámcové směrnice), ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/140/ES (4) ze dne 25. listopadu 2009;

               —

               a uložil Lucemburskému velkovévodství náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Zaprvé Komise Lucemburskému velkovévodství vytýká, že neprovedlo a neoznámilo analýzy trhů 7 a 14 určených v doporučení 2003/311/ES a analýzy trhů 1 a 6 určených v doporučení 2007/879/ES do tří let od přijetí předchozích opatření vztahujících se k dotčeným trhům.
   Zadruhé Komise Lucemburskému velkovévodství vytýká, že ve stanovených lhůtách nepožádalo BEREC o pomoc při dokončení analýz relevantních trhů a přijalo regulační opatření, kterými uložilo povinnosti.

      (1)  Doporučení Komise 2003/311/ES ze dne 11. února 2003 o relevantních trzích produktů a služeb v odvětví elektronických komunikací, které připadají v úvahu pro regulaci ex ante podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/21/ES o společném předpisovém rámci pro sítě a služby elektronických komunikací (Úř. věst. L 114, s. 45).

      (2)  Doporučení Komise 2007/879/ES ze dne 17. prosince 2007 o relevantních trzích produktů a služeb v odvětví elektronických komunikací, které připadají v úvahu pro regulaci ex ante podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/21/ES o společném předpisovém rámci pro sítě a služby elektronických komunikací (Úř. věst. L 344, s. 65).

      (3)  Úř. věst. L 108, s. 33; Zvl. vyd. 13/29, s. 349.

      (4)  Úř. věst. L 337, s. 37.


title: Věc C-272/06: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour d'appel d'Angers (Francie) dne 26. června 2006 – EARL Mainelvo v. Denkavit France SARL

text:
               2.9.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 212/18

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour d'appel d'Angers (Francie) dne 26. června 2006 – EARL Mainelvo v. Denkavit France SARL
   (Věc C-272/06)
   (2006/C 212/30)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předkládající soud
   Cour d'appel d'Angers (Francie)
   Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: EARL Mainelvo.

      Žalovaná: Denkavit France SARL
   Předběžná otázka
   Je bezprostřední zpětný převod provedený chovatelem na základě smlouvy o svěření dobytka na výkrm, uzavřené s francouzskou společností, dceřinou společností mezinárodní skupiny výrobců a dodavatelů krmiv pro telata, ve výši 67,63 až 71,35 % porážkové prémie zavedené nařízením Rady (ES) č. 1254/1999 ze dne 17. května 1999 (1), v mezích stanovených vnitřní mezioborovou dohodou uzavřenou mezi vnitrostátními profesními organizacemi zastupujícími podniky svěřující dobytek na výkrm a chovatele telat, slučitelný s cíly regulace trhu a zajištění odpovídající životní úrovni zemědělců stanovenými tímto nařízením, jakož i s opatřeními týkajícími se vnitřního trhu, které nařízení za těmito účely zavádí, a která jsou upřesněna nařízením Komise (ES) č. 2342/1999 ze dne 28. října 1999 (2)?

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem (Úř. věst. L 160, s. 21; Zvl. vyd. 03/25, s. 339).

      (2)  Nařízení Komise (ES) č. 2342/1999 ze dne 28. října 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem, pokud jde o režim prémií (Úř. věst. L 281, s. 30; Zvl. vyd. 03/26, s. 396).


title: Věc T-327/07: Žaloba podaná dne 29. srpna 2007 – Patrick Holding v. OHIM – Cassera (PATRICK EXCLUSIVE)

text:
               20.10.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 247/39

         Žaloba podaná dne 29. srpna 2007 – Patrick Holding v. OHIM – Cassera (PATRICK EXCLUSIVE)
   (Věc T-327/07)
   (2007/C 247/64)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Patrick Holding ApS (Fredensborg, Dánsko) (zástupci: J. Løje, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Cassera SpA (Milán, Itálie)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Zrušit rozhodnutí přijaté druhým odvolacím senátem Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 28. června 2007 ve věci R 727/2006-2 a nařídit žalovanému zapsat spornou ochrannou známku;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka „PATRICK EXCLUSIVE“ pro výrobky zařazené do třídy 25 – přihláška č. 3 063 427

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Cassera SpA

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Národní a mezinárodní obrazová ochranná známka a obrazová ochranná známka Společenství „G. PATRICK“ pro výrobky zařazené do tříd 24 a 25

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Námitkám se vyhovuje v plném rozsahu

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 40/94, neboť mezi dotčenými ochrannými známkami neexistuje nebezpečí záměny.


title: Věc C-358/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour administrative (Lucembursko) dne 24. června 2016 – UBS (Luxembourg) SA, Alain Hondequin, Holzem a další

text:
               12.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 335/38

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour administrative (Lucembursko) dne 24. června 2016 – UBS (Luxembourg) SA, Alain Hondequin, Holzem a další
   (Věc C-358/16)
   (2016/C 335/51)
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour administrative

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelé: UBS (Luxembourg) SA, Alain Hondequin, Holzem a další

      Předběžné otázky

               1)

               Vztahuje se – zejména v souvislosti s článkem 41 Listiny základních práv Evropské unie (Listiny), který upravuje zásadu řádné správy – výjimka v podobě formulace „na něž se vztahuje trestní právo“, uvedená na konci ustanovení čl. 54 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/39/ES ze dne 21. dubna 2004 o trzích finančních nástrojů, o změně směrnice Rady 85/611/EHS a 93/6/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/12/ES a o zrušení směrnice Rady 93/22/EHS, a formulace „upravená trestním právem“, uvedená na začátku ustanovení čl. 54 odst. 3, na případ, ve kterém se na základě vnitrostátní právní úpravy uloží taková správní sankce, avšak který je z pohledu Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod (EÚLP) považován za případ spadající do oblasti trestního práva, jako je sankce, o kterou se jedná v původním řízení, kterou uložil vnitrostátní regulátor – vnitrostátní orgán dohledu –, a jež spočívá v tom, že bylo členovi vnitrostátní advokátní komory uloženo, aby u subjektu, který je pod dohledem uvedeného regulátora, ukončil výkon funkce jednatele či jiné funkce podléhající schválení, a zároveň se mu nařizuje, aby ze všech svých funkcí odstoupil v co nejkratší lhůtě?

               2)

               Pokud jde o výše uvedenou sankci, která je na úrovni vnitrostátního práva považována za sankci správní, do jaké míry je existence povinnosti zachovávat služební tajemství, jehož se vnitrostátní orgán dohledu může dovolávat na základě výše citovaného ustanovení článku 54 směrnice 2004/39/ES, vázána na požadavky na spravedlivý proces zahrnující právo na účinnou právní ochranu, tak jak vyplývají z článku 47 Listiny, s přihlédnutím k požadavků, jež souběžně vyplývají z článků 6 a 13 EÚLP v oblasti spravedlivého procesu a práva na účinný právní prostředek nápravy, jakož i s přihlédnutím k zárukám stanoveným v článku 48 Listiny, zejména s ohledem na plný přístup dotčeného subjektu ke správnímu spisu vedeného u orgánu, který správní sankci uložil a jenž je zároveň vnitrostátním orgánem dohledu, aby tento subjekt, jemuž byla sankce uložena, mohl hájit své zájmy a občanská práva?


title: Věc T-559/14: Žaloba podaná dne 28. července 2014 – Ackermann Saatzucht a další v. Parlament a Rada

text:
               3.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 388/18

         Žaloba podaná dne 28. července 2014 – Ackermann Saatzucht a další v. Parlament a Rada
   (Věc T-559/14)
   2014/C 388/22
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobci: Ackermann Saatzucht GmbH & Co. KG (Irlbach, Německo); Böhm-Nordkartoffel Agrarproduktion GmbH & Co. OHG (Hohenmocker, Německo); Deutsche Saatveredelung AG (Lippstadt, Německo); Ernst Benary, Samenzucht GmbH, (Hann. Münden, Německo); Freiherr Von Moreau Saatzucht GmbH (Osterhofen, Německo); Hybro Saatzucht GmbH & Co. KG (Kleptow, Německo); Klemm + Sohn GmbH & Co. KG (Stuttgart, Německo); KWS Saat AG (Einbeck, Německo); Norddeutsche Pflanzenzucht Hans-Georg Lembke KG (Hohenlieth, Německo); Nordsaat Saatzuchts GmbH (Halberstadt, Německo); Peter Franck-Oberaspach (Schwäbisch Hall, Německo); P.H. Petersen Saatzucht Lundsgaard GmbH (Grundhof, Německo); Saatzucht Streng – Engelen GmbH & Co. KG (Uffenheim, Německo); Saka Pflanzenzucht GmbH & Co. KG (Hamburg, Německo); Strube Research GmbH & Co. KG (Söllingen, Německo); Gartenbau und Spezialkulturen Westhoff GbR (Südlohn-Oeding, Německo); a W. von Borries-Eckendorf GmbH & Co. KG (Leopoldshöhe, Německo) (zástupci: P. de Jong, P. Vlaemminck a B. Van Vooren, advokáti)

      Žalovaní: Rada Evropské unie a Evropský parlament

      Návrhová žádání

   Žalobci navrhují, aby Tribunál:

               —

               prohlásil žalobu na neplatnost za přípustnou;

               —

               zrušil nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 511/2014 ze dne 16. dubna 2014 o opatřeních pro dodržování pravidel, která vyplývají z Nagojského protokolu o přístupu ke genetickým zdrojům a spravedlivém a rovnocenném sdílení přínosů plynoucích z jejich využívání, ze strany uživatelů v Unii (Úř. věst. L 150, s. 59), a

               —

               uložil Evropskému parlamentu a Radě náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobci pět žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z toho, že EU je smluvní stranou Mezinárodní úmluvy na ochranu nových odrůd rostlin, provedené v rámci EU nařízením o odrůdových právech Společenství (1). Článek 15 písm. c) uvedeného nařízení uznává tzv. šlechtitelskou výjimku, a to, že se odrůdová práva nevztahují na „úkony prováděné za účelem šlechtění, objevování a vývoje jiných odrůd“. Napadené opatření představuje přísné omezení šlechtitelské výjimky, a tím porušuje závazný a přímo použitelný mezinárodní závazek EU. Kromě toho šlechtitelskou výjimku uznává článek 27 Dohody o Jednotném patentovém soudu (UPCA). Ačkoli EU není smluvní stranou této dohody, napadené opatření v podstatě požaduje, aby členské státy porušovaly své mezinárodní závazky vyplývající z UPCA.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že Evropská unie má jako smluvní strana Úmluvy o biologické rozmanitosti, a podle čl. 3 odst. 5 SEU, povinnost podporovat zachování biologické rozmanitosti na Zemi. Napadené nařízení bude mít významný utlumující vliv na veškeré úsilí, které se týká ochrany biologické rozmanitosti rostlin, a tím nepříznivý dopad na tento mezinárodní závazek.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z tvrzení, že napadené opatření je založeno pouze na čl. 192 odst. 1 SFEU. Je ustálenou judikaturou, že právní základ opatření musí vycházet z objektivních faktorů, které mohou být předmětem soudního přezkumu. Vzhledem k tomu, že se dané opatření snaží uspořádat opatření pro dodržování pravidel ze strany uživatelů na vnitřním trhu EU, mělo by vycházet z článku 114 SFEU. Volba právního základu má dopad na obsah aktu, neboť cíle, pro které mohou být právní základy použity, jsou zcela odlišné, což podstatně ovlivňuje legislativní proces.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že nařízení je zjevně v rozporu se zásadou proporcionality stanovenou v čl. 5 odst. 4 SEU vzhledem k tomu, že: zaprvé, posouzení dopadů postrádá souvislost mezi kvantitativními údaji a závěry, které byly čistě založeny na „kvalitativních“ argumentech; zadruhé, zjevně nezohledňuje odvětví šlechtění rostlin, které je silně a výrazně ovlivněno vzhledem k tomu, že genetické zdroje jsou samotnou podstatou tohoto odvětví, a nikoliv pouze doplňkovou součástí jeho činnosti; zatřetí, nařízení zjevně nepřiměřeně omezuje článek 16 Listiny základních práv EU; začtvrté, nařízení ukládá de facto věčný závazek šlechtitelskému odvětví zaznamenávat a uchovávat informace o svých činnostech; a konečně, existují méně zatěžující opatření, jak dokládá „Mezinárodní smlouva o rostlinných genetických zdrojích pro výživu a zemědělství“.

               5.

               Pátý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že napadené nařízení zjevně vytváří situaci právní nejistoty pro šlechtitele vzhledem k tomu, že: zaprvé, jeho rozsah působnosti závisí na tom, zda se státy rozhodnou vykonávat svrchovanou moc nad genetickými zdroji či nikoli; zadruhé, se opírá o nejasné definice, které neumožňují zjistit, zda se genetické zdroje považují za „využité“; zatřetí, jelikož jeho nejasný výklad vede k de facto možnému zpětnému použití, a konečně, jelikož rozvoj osvědčených postupů pouze „může“ snížit riziko nedodržení pravidel ze strany uživatele, na něž se vztahuje napadené opatření.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 2100/94 ze dne 27. července 1994 o odrůdových právech Společenství (Úř. věst. L 227, s. 1; Zvl. vyd. 03/016, s. 390).


title: Věc T-545/12: Žaloba podaná dne 17. prosince 2012 — Mory a další v. Komise

text:
               9.3.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 71/23

         Žaloba podaná dne 17. prosince 2012 — Mory a další v. Komise
   (Věc T-545/12)
   2013/C 71/36
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Mory SA (Pantin, Francie), Mory Team (Pantin); a Compagnie française superga d’investissement dans le service (CFSIS) (Miraumont, Francie) (zástupci: B. Vatier a F. Loubières, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu své žaloby proti rozhodnutí Komise C(2012) 2401 final ze dne 4. dubna 2012, jímž Komise upřesňuje, že povinnost vrátit státní podpory, uložená společnostem Sernam článkem 2 rozhodnutí Komise (2012) 1616 final ze dne 9. března 2012, se nevztahuje na potenciální nabyvatele aktiv skupiny Sernam (1), předkládají žalobkyně pět žalobních důvodů.

               1)

               První žalobní důvod vycházející z nepříslušnosti Komise přijmout napadené rozhodnutí a zneužití takto uplatněné pravomoci, jelikož Komise nebyla příslušná k přijetí rozhodnutí, v němž se konstatuje, že postup zvolený k provedení rozhodnutí ze dne 9. března 2012 nezakládá obcházení tohoto rozhodnutí, bez nového, zevrubného přezkumu.

               2)

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení povinnosti provést formální přezkumné řízení v rámci kontroly státních podpor v případě vážných pochybností.

               3)

               Třetí žalobní důvod vycházející z rozporu mezi předmětem rozhodnutí a jeho odůvodněním, jelikož jednak si předmět rozhodnutí uváděný Komisí a jeho skutečný obsah navzájem neodpovídají, a jednak rozhodnutí obsahuje protichůdná kriteria pro posouzení neexistence hospodářské kontinuity mezi podporovanými činnostmi a nabyvatelem těchto činností.

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející ze zjevně nesprávných posouzení co se týče i) předmětu prodeje, ii) převodní ceny, iii) okamžiku uskutečnění převodu, iv) stupně nezávislosti nových majitelů a akcionářů a v) hospodářské logiky transakce.

               5)

               Pátý žalobní důvod vycházející z neexistence právního základu, jelikož rozhodnutí bylo přijato bez ověření, zda byl prodej aktiv proveden za jejich tržní cenu a bez zkoumání důsledků toho, že nabyvatel přináleží ke stejné skupině jako ten, kdo poskytl protiprávní podpory.

      (1)  Státní podpora č. SA.34547 (2012/N) — Francie, oznámená v Úředním věstníku Evropské unie (Úř. věst. 2012, C 305, s. 10).


title: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 28. října 2004 ve věci C-185/02: Komise Evropských společenství proti Portugalské republice (Nesplnění povinnosti státem — Nakládání s odpady — Odstraňování polychlorovaných bifenylů a polychlorovaných terfenylů — Směrnice 96/59/ES)

text:
               8.1.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/3

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (šestého senátu)
   ze dne 28. října 2004
   ve věci C-185/02: Komise Evropských společenství proti Portugalské republice (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Nakládání s odpady - Odstraňování polychlorovaných bifenylů a polychlorovaných terfenylů - Směrnice 96/59/ES)
   (2005/C 6/04)
   Jednací jazyk: portugalština
   Ve věci C-185/02, Komise Evropských společenství (zmocněnec: A. Caeiros) proti Portugalské republice (zmocněnci: L. Fernandes, M. Telles Romão a M. J. Lois), jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES podaná dne 17. května 2002, Soudní dvůr (šestý senát), ve složení A. Borg Barthet, předseda senátu, S. von Bahr a J. Malenovský (zpravodaj), soudci, generální advokát: L. A. Geelhoed, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 28. října 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Portugalská republika tím, že ve stanovené lhůtě neuvědomila Komisi Evropských společenství o plánech upravených v článku 11 směrnice Rady 96/59/ES ze dne 16. září 1996 o odstraňování polychlorovaných bifenylů a polychlorovaných terfenylů (PCB/PCT), nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z tohoto ustanovení.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Komise Evropských společenství a Portugalská republika ponesou své vlastní náklady.

      (1)  Úř. věst. C 180, 27.7.2002.


title: Věc C-327/04: Žaloba podaná dne 27. července 2004 Komisí Evropských společenství proti Finské republice

text:
               25.9.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 239/7

         Žaloba podaná dne 27. července 2004 Komisí Evropských společenství proti Finské republice
   (Věc C-327/04)
   (2004/C 239/12)
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 27. července 2004 žaloba směřující proti Finské republice podaná Komisí Evropských společenství, zastoupenou M. Huttunenem a D. Martinem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               určil, že Finsko tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Rady 2000/43/ES (1) ze dne 29. června 2000, kterou se zavádí zásada rovného zacházení s osobami bez ohledu na jejich rasu nebo etnický původ, a přinejmenším tím, že opomenulo Komisi o těchto předpisech uvědomit, nesplnilo povinnosti, které mu příslušejí,

               2.

               uložil Finsku náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní tvrzení:
   Lhůta stanovená pro provedení směrnice uplynula dne 19. července 2003.

      (1)  Úř. věst. L 180, 19.7.2000, s. 22.


title: Věc T-510/15: Žaloba podaná dne 7. září 2015 – Mengozzi v. OHIM – Consorzio per la Tutela dell’Olio Extravergine di Oliva Toscano (TOSCORO)

text:
               26.10.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 354/46

         Žaloba podaná dne 7. září 2015 – Mengozzi v. OHIM – Consorzio per la Tutela dell’Olio Extravergine di Oliva Toscano (TOSCORO)
   (Věc T-510/15)
   (2015/C 354/56)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Roberto Mengozzi (Monako, Monako) (zástupce: T. Schuffenecker, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastník v řízení před odvolacím senátem: Consorzio per la Tutela dell’Olio Extravergine di Oliva Toscano IGP (Florencie, Itálie)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Majitel sporné ochranné známky: Žalobce

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Společenství „TOSCORO“/Ochranná známka Společenství č. 2 752 509

      Řízení před OHIM: Řízení o prohlášení neplatnosti

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 5. června 2015, ve věci R 322/2014-2

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               částečně potvrdil napadené rozhodnutí a zrušil tu část rozhodnutí, kterou se prohlašuje zápis ochranné známky Společenství pro zboží „jedlé oleje a tuky; jedlé rostlinné oleje, zejména olivové oleje“, jakož i „omáčky ze zelených a černých oliv“ za neplatný;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení, včetně nákladů, které vznikly žalobci v řízení před odvolacím senátem;

               —

               uložil dalšímu účastníkovi v řízení před odvolacím senátem náhradu nákladů řízení, včetně nákladů, které vznikly žalobci v řízení před odvolacím senátem, pokud tento účastník vstoupí do tohoto řízení jako vedlejší účastník.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení čl. 7 odst. 1 písm. k) nařízení č. 207/2009 a čl. 6 odst. 1 nařízení (EU) č. 1151/2012;

               —

               porušení čl. 13 odst. 1 písm. b) nařízení č. 1151/2012;

               —

               porušení článku 15 Dohody TRIPS.


title: Věc T-135/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 10. července 2012 — Clorox v. OHIM — Industrias Alen (CLORALEX) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství CLORALEX — Starší národní slovní ochranné známky CLOROX — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Podobnost označení — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“ )

text:
               18.8.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 250/14

         Rozsudek Tribunálu ze dne 10. července 2012 — Clorox v. OHIM — Industrias Alen (CLORALEX)
   (Věc T-135/11) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství CLORALEX - Starší národní slovní ochranné známky CLOROX - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Podobnost označení - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)
   2012/C 250/25
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: The Clorox Company (Oakland, Spojené státy) (zástupci: S. Malynicz, barrister, a A. Chaudri, solicitor)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: J. Crespo Carrillo, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Industrias Alen SA de CV (Nuevo León, Mexiko) (zástupce: J. Astiz Suárez, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 16. prosince 2010 (věc R 521/2009-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi The Clorox Company a Industrias Alen SA de CV.

      Výrok

               1)

               Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 16. prosince 2010 (věc R 521/2009-4) se zrušuje.

               2)

               OHIM ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností The Clorox Company.

               3)

               Společnost Industrias Alen SA de CV ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 152, 21.5.2011.


title: Věc C-493/04: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozsudkem Gerechtshof s'-Hertogenbosch ze dne 9. června 2004 ve věci L. H. Piatkowski proti Belastingsdienst Grote ondernemingen Eindhoven

text:
               5.2.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 31/11

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozsudkem Gerechtshof s'-Hertogenbosch ze dne 9. června 2004 ve věci L. H. Piatkowski proti Belastingsdienst Grote ondernemingen Eindhoven
   (Věc C-493/04)
   (2005/C 31/22)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla rozsudkem Gerechtshof s'-Hertogenbosch ze dne 9. června 2004 ve věci L.H. Piatkowski proti Belastingsdienst Grote ondernemingen Eindhoven, který došel kanceláři Soudního dvora dne 1. prosince 2004, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Gerechtshof s'-Hertogenbosch žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následující otázce:
   Odporuje právu Společenství, zvláště právu na volný pohyb a čl. 14c písm. b) nařízení č. 1408/71 (1) (znění z roku 1998), že Nizozemsko vybírá příspěvek na sociální zabezpečení z úrokových výnosů, které zaplatila společnost usazená v Nizozemsku osobě s bydlištěm v Belgii, na kterou se podle čl. 14c písm. b) ve spojení s přílohou VII částí 1 nařízení č. 1408/71 vztahují nizozemské i belgické právní předpisy o sociálním zabezpečení?

      (1)  Nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby a jejich rodiny pohybující se v rámci Společenství (Úř. věst. L 149, s. 2).


title: Věc T-244/13: Žaloba podaná dne 2. května 2013 — Industrie Cartarie Tronchetti Ibérica v. Komise

text:
               15.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/40

         Žaloba podaná dne 2. května 2013 — Industrie Cartarie Tronchetti Ibérica v. Komise
   (Věc T-244/13)
   2013/C 171/80
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Industrie Cartarie Tronchetti Ibérica, SL (Madrid, Španělsko) (zástupci: J.-M. Leprêtre a N. Chahid-Nouraï, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               s okamžitou účinností zrušil na základě článku 263 SFEU směrnici Komise 2013/2/EU ze dne 7. února 2013, kterou se mění příloha I směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/62/ES o obalech a obalových odpadech v rozsahu, v němž jsou trubice určené k navíjení flexibilních materiálů, s výjimkou trubic určených k průmyslovému použití, uvedeny na seznamu názorných příkladů obalů;

               —

               uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně šest žalobních důvodů, které jsou v zásadě totožné nebo podobné žalobním důvodům uplatněným v rámci věci T-202/13, Group’Hygiène v. Komise.


title: Věc C-78/11: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 21. června 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Supremo — Španělsko) — Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED) v. Federación de Asociaciones Sindicales (FASGA), Federaciόn de Trabajadores Independientes de Comercio (Fetico), Federaciόn Estatal de Trabajadores de Comercio, Hostelería, Turismo y Juego de UGT, Federaciόn de Comercio, Hostelería y Turismo de CC.OO. ( „Směrnice 2003/88/ES — Úprava pracovní doby — Nárok na placenou dovolenou za kalendářní rok — Pracovní volno z důvodu nemoci — Dovolená za kalendářní rok, která se časově shoduje s dobou pracovního volna z důvodu nemoci — Nárok na čerpání dovolené za kalendářní rok v jiném období“ )

text:
               18.8.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 250/4

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 21. června 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Supremo — Španělsko) — Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED) v. Federación de Asociaciones Sindicales (FASGA), Federaciόn de Trabajadores Independientes de Comercio (Fetico), Federaciόn Estatal de Trabajadores de Comercio, Hostelería, Turismo y Juego de UGT, Federaciόn de Comercio, Hostelería y Turismo de CC.OO.
   (Věc C-78/11) (1)

   (Směrnice 2003/88/ES - Úprava pracovní doby - Nárok na placenou dovolenou za kalendářní rok - Pracovní volno z důvodu nemoci - Dovolená za kalendářní rok, která se časově shoduje s dobou pracovního volna z důvodu nemoci - Nárok na čerpání dovolené za kalendářní rok v jiném období)
   2012/C 250/07
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Tribunal Supremo

      Účastníci původního řízení

      Žalovaná a navrhovatelka kasačního opravného prostředku: Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED)

      Žalobci a odpůrci: Federación de Asociaciones Sindicales (FASGA), Federaciόn de Trabajadores Independientes de Comercio (Fetico), Federaciόn Estatal de Trabajadores de Comercio, Hostelería, Turismo y Juego de UGT, Federaciόn de Comercio, Hostelería y Turismo de CC.OO.

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Tribunal Supremo — Výklad čl. 7 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/88/ES ze dne 4. listopadu 2003 o některých aspektech úpravy pracovní doby (Úř. věst. L 299, s. 9; Zvl. vyd. 05/04, s. 381) — Dočasná pracovní neschopnost, k níž dojde nenadále během čerpání dovolené — Vnitrostátní právní úprava neumožňující přerušení dovolené a následné čerpání celé její doby nebo zbývající části

      Výrok

   Článek 7 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/88/ES ze dne 4. listopadu 2003 o některých aspektech úpravy pracovní doby musí být vykládán v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, která stanoví, že pracovník v pracovní neschopnosti, jež vznikla v době čerpání placené dovolené za kalendářní rok, nemá nárok na pozdější využití uvedené dovolené, která se časově shoduje s dobou pracovní neschopnosti.

      (1)  Úř. věst. C 152, 21.5.2011.