title: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 19. června 2008.#pressetext Nachrichtenagentur GmbH proti Republik Österreich (Bund), APA-OTS Originaltext-Service GmbH a APA Austria Presse Agentur registrierte Genossenschaft mit beschränkter Haftung.#Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce: Bundesvergabeamt - Rakousko.#Veřejné zakázky - Směrnice 92/50/EHS - Postupy při zadávání veřejných zakázek na služby - Pojem ,zadávání zakázky‘.#Věc C-454/06.

text:
      Věc C-454/06
      pressetext Nachrichtenagentur GmbH
      v.
      Republik Österreich (Bund) a další
      [žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesvergabeamt]
      „Veřejné zakázky – Směrnice 92/50/EHS – Postupy při zadávání veřejných zakázek na služby – Pojem ,zadávání zakázky‘ “
      Shrnutí rozsudku
      1.        Sbližování právních předpisů – Postupy při zadávání veřejných zakázek na služby – Směrnice 92/50 – Zadávání zakázky – Pojem
            – Změny ustanovení veřejné zakázky během jejího trvání
      (Směrnice Rady 92/50, čl. 3 odst. 1 a články 8 a 9)
      2.        Sbližování právních předpisů – Postupy při zadávání veřejných zakázek na služby – Směrnice 92/50 – Zadávání zakázky – Pojem
            – Změny ustanovení veřejné zakázky během jejího trvání
      (Směrnice Rady 92/50, čl. 3 odst. 1 a články 8 a 9)
      3.        Sbližování právních předpisů – Postupy při zadávání veřejných zakázek na služby – Směrnice 92/50 – Zadávání zakázky – Pojem
            – Změny ustanovení veřejné zakázky během jejího trvání
      (Směrnice Rady 92/50, čl. 3 odst. 1 a články 8 a 9)
      1.        Pojem „zadávání“ v čl. 3 odst. 1 a v článcích 8 a 9 směrnice 92/50 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na
         služby musí být vykládán v tom smyslu, že nezahrnuje situaci, v níž jsou služby poskytované zadavateli původním poskytovatelem
         převedeny na jiného poskytovatele založeného ve formě kapitálové společnosti, jejímž jediným společníkem je původní poskytovatel,
         který vykonává kontrolu nad novým poskytovatelem a udílí mu pokyny, má-li původní poskytovatel i nadále odpovědnost za dodržování
         smluvních závazků.

      Změny ustanovení veřejné zakázky během jejího trvání totiž představují nové zadání veřejné zakázky ve smyslu směrnice 92/50,
         pokud mají podstatně odlišnou povahu než původní zakázka, a v důsledku toho prokazují vůli smluvních stran znovu sjednat základní
         podmínky této zakázky. Změnu veřejné zakázky během doby trvání lze považovat za podstatnou, pokud by zavedla podmínky, které
         by umožnily, pokud by se vyskytovaly v původním postupu při zadávání veřejné zakázky, připuštění jiných uchazečů než těch,
         kteří byli původně připuštěni.

      V tomto ohledu, i když je pravda, že nahrazení smluvní strany, které zadavatel původně zadal veřejnou zakázku, novou smluvní
         stranou musí být považováno za takovou podstatnou změnu dotčené veřejné zakázky, pokud toto nahrazení nebylo stanoveno v podmínkách
         původní zakázky, nic to nemění na tom, že vnitřní reorganizace smluvní strany nemění výrazně podmínky původní zakázky. Jestliže
         je tedy nová smluvní strana dceřinou společností stoprocentně vlastněnou původní smluvní stranou, která má právo udílet pokyny
         a jestliže jsou tyto dva subjekty spojeny smlouvou o převedení zisků a ztrát, takové uspořádání nepředstavuje změnu základní
         podmínky zakázky, která by mohla být považována za nové zadání veřejné zakázky ve smyslu směrnice 92/50.

      (viz body 34–35, 40, 43–45, výrok 1)
      2.        Pojem „zadávání“ v čl. 3 odst. 1 a v článcích 8 a 9 směrnice 92/50 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na
         služby musí být vykládán v tom smyslu, že nezahrnuje přizpůsobení původní smlouvy změněným vnějším podmínkám, jakými jsou
         konverze ceny původně vyjádřené ve vnitrostátní měně na euro, minimální snížení této ceny za účelem zaokrouhlení a odkaz na
         nový cenový index, který nahradil dříve určený index, jak bylo stanoveno v původní smlouvě.

      Změny ustanovení veřejné zakázky během jejího trvání totiž představují nové zadání veřejné zakázky ve smyslu směrnice 92/50,
         pokud mají podstatně odlišnou povahu než původní zakázka, a v důsledku toho prokazují vůli smluvních stran znovu sjednat základní
         podmínky této zakázky. Změnu veřejné zakázky během doby trvání lze považovat za podstatnou, pokud by zavedla podmínky, které
         by umožnily, pokud by se vyskytovaly v původním postupu při zadávání veřejné zakázky, připuštění jiných uchazečů než těch,
         kteří byli původně připuštěni.

      V tomto ohledu, v případě, že je po přechodu na euro stávající zakázka změněna v tom smyslu, že ceny původně vyjádřené v tuzemské
         měně jsou převedeny na euro, se nejedná o podstatnou změnu veřejné zakázky, ale pouze o její přizpůsobení změněným vnějším
         okolnostem, pokud jsou částky v eurech zaokrouhleny v souladu s platnými ustanoveními. Krom toho, taková konverze cen zakázky na eura během její platnosti by mohla být spojena s přizpůsobením jejich reálné hodnoty, a to i přesahujícím
         částku povolenou ustanoveními týkajících se zavedení eura, aniž by z toho vyplývalo nové zadání zakázky, za podmínky, že takové
         přizpůsobení je minimální a existuje pro něj objektivní vysvětlení, jak je tomu v případě, kdy je jeho cílem zjednodušit provádění
         zakázky, například zjednodušením operací fakturace. Co se týče přeformulování valorizační doložky, je třeba mít za to, že
         odkaz na nový cenový index nepředstavuje změnu základních podmínek původní veřejné zakázky, která může představovat nové zadání
         veřejné zakázky ve smyslu směrnice 92/50, v rozsahu, v němž se toto přeformulování omezilo na uplatnění ustanovení základní
         smlouvy, co se týče aktualizace valorizační doložky.

      (viz body 34–35, 57–58, 61, 68–69, výrok 2)
      3.        Pojem „zadávání“ v čl. 3 odst. 1 a v článcích 8 a 9 směrnice 92/50 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na
         služby musí být vykládán v tom smyslu, že nezahrnuje situaci, v níž zadavatel prostřednictvím dodatku ke smlouvě sjednaného
         s poskytovatelem během doby platnosti zakázky na služby, kterou s ním uzavřel na dobu neurčitou, obnovil na dobu tří let ustanovení
         o vzdání se práva výpovědi, které již v okamžiku sjednání nového ustanovení neplatilo, a sjednal s ním stanovení výraznějších
         rabatů, než byly ty, které byly původně určeny pro určité ceny stanovené podle množství v určité oblasti.

      Vzhledem k tomu že relevantním kritériem pro určení, zda sjednání nového ustanovení o vzdání se výpovědi smlouvy představuje
         nové zadání zakázky, je, zda musí být toto ustanovení považováno za podstatnou změnu původní smlouvy, ustanovení, které nepředstavuje
         riziko narušení hospodářské soutěže k újmě nových potenciálních uchazečů, nemůže být kvalifikováno jako taková změna, a nepředstavuje
         tudíž nové zadání zakázky ve smyslu směrnice 92/50.

      Co se týče zvýšení rabatu stanoveného dodatkem, který má ekonomický efekt srovnatelný se snížením ceny a který by v důsledku
         toho mohl být vykládán jako operace spadající pod ustanovení základní smlouvy, toto zvýšení nemůže představovat podstatnou
         změnu smlouvy, a tudíž nemůže znamenat nové zadání zakázky ve smyslu směrnice 92/50. A dále vzhledem k tomu, že zvýšením rabatu
         dochází ke snížení odměny poskytovatele ve srovnání s původně stanovenou odměnou, hospodářská rovnováha smlouvy se nemění
         ve prospěch poskytovatele. Krom toho nemůže pouhá skutečnost, že zadavatel obdrží výraznější rabat na část služeb, které jsou
         předmětem zakázky, narušit hospodářskou soutěž k újmě potenciálních uchazečů.

      (viz body 76, 79–80, 83–87, výrok 3)
ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA (třetího senátu)
      19. června 2008 (*)

      „Veřejné zakázky – Směrnice 92/50/EHS – Postupy při zadávání veřejných zakázek na služby – Pojem ,zadávání zakázky‘ “
      Ve věci C‑454/06,
      jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím Bundesvergabeamt (Rakousko)
         ze dne 10. listopadu 2006, došlým Soudnímu dvoru dne 13. listopadu 2006, v řízení

      pressetext Nachrichtenagentur GmbH
      proti
      Republik Österreich (Bund),
      APA-OTS Originaltext-Service GmbH,
      APA Austria Presse Agentur registrierte Genossenschaft mit beschränkter Haftung,
      SOUDNÍ DVŮR (třetí senát),
      ve složení A. Rosas, předseda senátu, U. Lõhmus, J. N. Cunha Rodrigues (zpravodaj), A. Ó Caoimh a A. Arabadžev, soudci,
      generální advokátka: J. Kokott,
      vedoucí soudní kanceláře: B. Fülöp, rada,
      s přihlédnutím k písemné části řízení a po jednání konaném dne 24. ledna 2008,
      s ohledem na vyjádření předložená:
      –        za pressetext Nachrichtenagentur GmbH G. Estermannem, Rechtsanwalt,
      –        za Republik Österreich (Bund) A. Schittengruberem a C. Mayrem, jako zmocněnci,
      –        za APA-OTS Originaltext-Service GmbH a APA Austria Presse Agentur registrierte Genossenschaft mit beschränkter Haftung J. Schrammem,
         Rechtsanwalt,

      –        za rakouskou vládu M. Fruhmannem a C. Mayrem, jako zmocněnci,
      –        za francouzskou vládu J.-C. Graciou, jako zmocněncem,
      –        za litevskou vládu D. Kriaučiūnasem, jako zmocněncem,
      –        za Komisi Evropských společenství D. Kukovcem a R. Sauerem, jako zmocněnci,
      po vyslechnutí stanoviska generálního advokáta na jednání konaném dne 13. března 2008,
      vydává tento
      Rozsudek
      1        Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce se týká výkladu směrnice Rady 92/50/EHS ze dne 18. června 1992 o koordinaci postupů
         při zadávání veřejných zakázek na služby (Úř. věst. L 209, s. 1; Zvl. vyd. 06/01, s. 322) a směrnice Rady 89/665/EHS ze dne
         21. prosince 1989 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přezkumného řízení při zadávání veřejných zakázek
         na dodávky a stavební práce (Úř. věst. L 395, s. 33; Zvl. vyd. 06/01, s. 246), ve znění směrnice 92/50 (dále jen „směrnice
         89/665“).

      2        Tato žádost byla předložena v rámci sporu mezi jednak pressetext Nachrichtenagentur GmbH (dále jen „PN“) a jednak Republik
         Österreich (Bund), APA-OTS Originaltext Service-GmbH (dále jen „APA-OTS“) a APA Austria Presse Agentur registrierte Genossenschaft
         mit beschränkter Haftung (dále jen „APA“), ve věci veřejné zakázky na služby tiskové agentury.

       Právní rámec
       Právní úprava Společenství
      3        Článek 3 odst. 1 směrnice 92/50 stanoví:

      „Při zadávání veřejných zakázek nebo při organizování veřejné soutěže na určitý výkon používají zadavatelé postupy přizpůsobené
         ustanovením této směrnice.“

      4        Podle článku 8 této směrnice:

      „Zakázky, jejichž předmětem jsou služby uvedené v příloze I A, jsou zadávány v souladu s ustanoveními hlav III až VI.“
      5        Podle článku 9 uvedené směrnice:

      „Zakázky, jejichž předmětem jsou služby uvedené v příloze I B, jsou zadávány v souladu s články 14 a 16.“
      6        Článek 10 téže směrnice stanoví:

      „Zakázky, jejichž předmětem jsou služby uvedené jak v příloze I A, tak I B, jsou zadávány v souladu s ustanoveními hlav III
         až VI, pokud hodnota služeb uvedených v příloze I A je vyšší než hodnota služeb uvedených v příloze I B. Pokud se nejedná
         o tento případ, zadávají se v souladu s články 14 a 16.“

      7        Článek 11 odst. 3 uvedené směrnice stanoví:

      „Zadavatelé mohou zadat veřejné zakázky na služby ve vyjednávacím řízení bez předchozího zveřejnění vyhlášení zakázky v těchto
         případech:

      […]
      e)     pro dodatečné služby, které nejsou obsaženy ani v původně uvažovaném návrhu, ani v první uzavřené zakázce, které se ale díky
         nepředvídaným událostem staly nezbytnými pro provedení služby popsané v zakázce za předpokladu, že je zakázka zadána poskytovateli
         služby, který tuto službu provádí:

      –        pokud tyto dodatečné služby nemohou být technicky nebo hospodářsky odděleny od hlavní zakázky bez velkých obtíží pro zadavatele

      nebo
      –        pokud tyto služby, i když jsou oddělitelné od provedení původní zakázky, jsou bezpodmínečně nezbytné pro její dokončení.
      Avšak celková odhadovaná hodnota zakázek zadaných na dodatečné služby nesmí překročit 50 % rozsahu hlavní zakázky;
      f)     pro nové služby sestávající z opakování podobných služeb, jimiž je pověřen poskytovatel služeb, kterému stejní zadavatelé
         zadali dřívější zakázku za předpokladu, že tyto služby odpovídají základnímu projektu, na který byla zadána první zakázka
         podle postupů uvedených v odstavci 4. Již při vyhlášení zakázky na první projekt musí být oznámeno, že tento postup může být
         použit a zadavatelé musí brát při uplatňování ustanovení článku 7 v úvahu celkové odhadované náklady na další služby. Tento
         postup lze použít pouze do tří let od zadání původní zakázky.“

       Spor v původním řízení a předběžné otázky
      8        APA byla založena v Rakousku po druhé světové válce ve formě registrierte Genossenschaft mit beschränkter Haftung (registrovaného
         družstva s ručením omezeným). Členy tohoto družstva jsou téměř všechny rakouské deníky, jakož i ORF, rakouský rozhlas a televize.
         Společně se svými dceřinými společnostmi má APA největší podíl na rakouském trhu tiskových agentur a tradičně poskytuje Republik
         Österreich (Bund) různé služby tiskové agentury.

      9        PN je činná na rakouském trhu tiskových agentur od roku 1999, avšak rakouským spolkovým orgánům poskytovala tiskové zprávy
         jen v malém rozsahu. PN zaměstnává méně novinářů než APA a nedisponuje tak významnými archivy, jako jsou archivy APA.

      10      Během roku 1994, tedy ještě před svým přistoupením k Evropské unii, uzavřela Republik Österreich (Bund) smlouvu (dále jen
         „základní smlouva“) s APA, která stanoví poskytování určitých služeb za odměnu. Tato smlouva umožňuje zejména rakouským spolkovým
         orgánům získávat a využívat aktuální informace (funkce nazvaná „základní služba“), požadovat informace a tiskové zprávy historické
         povahy poskytované databází APA nazvanou „APADok“ a rovněž využívat originální textové služby APA nazvané „OTS“, a to jak
         pro jejich informaci, tak i k šíření vlastních tiskových zpráv. Databáze APADok obsahuje údaje základní služby od 1. ledna
         1988 a sdělení zpracovávaná službou OTS od 1. června 1989.

      11      Základní smlouva byla uzavřena na dobu neurčitou, s výhradou ustanovení, ve kterém se smluvní strany vzdaly práva výpovědi
         této smlouvy do 31. prosince 1999.

      12      Ustanovení § 2 písm. c) základní smlouvy stanoví:

      „Za online poskytování informací služeb APA definovaných v § 1 vyúčtuje APA jakožto odměnu za minutu využití elektronické
         databáze CPU (čistý čas) cenu odpovídající nejnižšímu odstupňovanému tarifu podle oficiálního ceníku (v současné době 67 ATS
         bez DPH za minutu CPU) minus 15 %.“

      13      Tato smlouva rovněž obsahovala ustanovení týkající se data prvního navýšení ceny, nejvyšší částky každého navýšení a valorizace
         cen na základě indexu spotřebitelských cen z roku 1986, přičemž vztažnou hodnotou byla hodnota indexu vypočteného pro rok
         1994. V tomto ohledu stanovil § 5 odst. 3 této smlouvy zejména, že „[…] je výslovně ujednána stabilizace hodnoty podle § 2
         písm. a) a b). Měřítkem pro výpočet stability hodnoty je index spotřebitelských cen pro rok 86 (ISC 86), zveřejněný rakouským
         ústředním statistickým úřadem (ÖSTAT) nebo nový index, který jej nahradí“.

      14      Během měsíce září 2000 založila APA dceřinou společnost APA-OTS ve formě společnosti s ručením omezeným, kterou stoprocentně
         vlastní. Mezi oběma společnostmi existuje smlouva o společném fondu zisků a ztrát, ze které podle APA a APA-OTS vyplývá, že
         APA-OTS je finančně, administrativně a hospodářsky začleněna do APA a že musí řídit a spravovat své záležitosti podle pokynů
         udělených APA. APA-OTS je krom toho povinna odvádět své roční zisky APA, přičemž APA je naopak povinna vyrovnat případné roční
         ztráty APA-OTS.

      15      Během měsíce září 2000 převedla APA na APA-OTS své činnosti týkající se služby OTS. Republik Österreich (Bund) byla o této
         změně informována během měsíce října 2000. Pracovník APA pověřený jejím zastupováním ujistil rakouské orgány, že APA je po
         tomto převodu činností společně a nerozdílně odpovědná s APA-OTS a že se na existujícím celkovém objemu služeb nic nemění.
         Rakouské orgány tedy udělily souhlas k tomu, aby byly služby OTS poskytovány APA-OTS a od tohoto okamžiku odváděly odměnu
         za tuto službu přímo APA-OTS.

      16      Krom toho byla prvním dodatkem uzavřeným během roku 2001, který nabyl účinnosti dne 1. ledna 2002, pozměněna ustanovení základní
         smlouvy. U příležitosti přechodu na euro upravil tento dodatek původní zakázku tak, jak je uvedeno v bodech 17 až 20 tohoto
         rozsudku.

      17      Zaprvé, částka roční odměny za užívání redakčních článků a mediálních archívů ve výši 10 080 000 ATS byla nahrazena částkou
         800 000 eur. Na základě valorizační doložky měla cena za rok 2002 činit 11 043 172 ATS (zaokrouhleno pro přechod na euro na
         802 538,61 eur). Bylo rozhodnuto neponechat tuto částku, ale zaokrouhlenou částku ve výši 800 000 eur, což odpovídá slevě
         ve výši 0,3 %.

      18      Zadruhé, cena stanovená za online poskytování informací APA, která činila 67 ATS za minutu, byla nahrazena cenou 4,87 eur
         za minutu. S výhradou zaokrouhlení provedeného při přechodu na euro nedošlo ke změně reálné hodnoty této ceny.

      19      Zatřetí byl pro výpočet valorizace index vypočítaný pro rok 1994 na základě indexu spotřebitelských cen z roku 1986 nahrazen
         jakožto výchozí bod indexem vypočítaným pro rok 2001 na základě indexu spotřebitelských cen z roku 1996. V tomto ohledu změnil
         první dodatek zejména § 5 odst. 3 základní smlouvy v tomto smyslu: „Je výslovně ujednána stabilizace hodnoty podle § 2 písm. a)
         a b). Měřítkem pro výpočet stability hodnoty je index spotřebitelských cen pro rok 96 (ISC 96), zveřejněný rakouským ústředním
         statistickým úřadem (ÖSTAT), nebo nový index, který jej nahradí.“

      20      Začtvrté, jako odchylka od tohoto mechanismu valorizace byly bezprostředně stanoveny určité ceny na roky 2002 až 2004. Cena
         8,50 ATS za řádek za vložení tiskových zpráv v rámci služby OTS byla nahrazena pevnými cenami ve výši 0,66 eur za řádek na
         rok 2002, 0,67 eur za rok 2003 a 0,68 eur na rok 2004. Pokud by se uplatnila valorizační doložka, cena by se zvýšila na rok
         2002 na 9,31 ATS za řádek (zaokrouhleno na 0,68 eur za řádek). Cena tedy byla snížena o 2,94 % na rok 2002 a o 1,47 % na rok
         2003.

      21      Druhý dodatek, uzavřený během října 2005, který nabyl účinnosti dne 1. ledna 2006, přinesl dvě další změny základní smlouvy.
         Tímto druhým dodatkem byla základní smlouva změněna, jak je uvedeno v bodech 22 a 23 tohoto rozsudku.

      22      Jednak bylo vzdání se práva výpovědi, sjednané v základní smlouvě až do 31. prosince 1999, stanoveno nově až do 31. prosince
         2008.

      23      Kromě toho byl cenový rabat za poskytování informací z APA online, stanovený v základní smlouvě ve výši 15 %, zvýšen na 25 %.
         V tomto ohledu se změnil druhý dodatek § 2 písm. c) základní smlouvy následovně:

      „Následující ustanovení [základní smlouvy ve znění prvního dodatku] se mění od 1. ledna 2006 takto:
      1.     V § 2 písm. c) se procentní sazba ve výši 15 % nahrazuje sazbou 25 %.
      […]“
      24      Během roku 2004 navrhla PN Republik Österreich (Bund) své služby tiskové agentury, avšak tato nabídka nevedla k uzavření smlouvy.

      25      Žádostmi podanými dne 4. a 19. července 2006 požadovala PN, aby Bundesvergabeamt zejména určil, že rozdělení původní zakázky
         následkem transformace APA během roku 2000, jakož i dodatky uzavřené během let 2001 a 2005, označené PN za „de facto zadávání“, byly nepřípustné, a podpůrně že i volba různých dotčených zadávacích řízení byla protiprávní.

      26      Co se týče lhůt žádostí, upřesňuje Bundesvergabeamt, že napadené transakce sice byly provedeny během let 2000, 2001 a 2005,
         avšak právní prostředek vnitrostátního práva, který je k dispozici proti protiprávnímu zadávání zakázek (tedy žádost o určení
         s účinkem zrušení smlouvy) byl zaveden později, s účinností od 1. února 2006. Lhůta stanovená pro tento právní prostředek
         je šest měsíců od data protiprávního zadání zakázky. Předkládací soud se domnívá, že je vhodné použít § 1496 rakouského občanského
         zákoníku, podle něhož nemohou promlčecí lhůty běžet, pokud nelze právní prostředek uplatnit, za předpokladu, že je toto použití
         v souladu s právem Společenství.

      27      Za těchto podmínek se Bundesvergabeamt rozhodl přerušit řízení a položit Soudnímu dvoru následující předběžné otázky:

      „1)   Musí být pojem ‚zadávání‘ použitý v čl. 3 odst. 1 směrnice 92/50 [...] v článcích 8 a 9 stejné směrnice vykládán v tom smyslu,
         že zahrnuje také skutkové stavy, ve kterých zadavatel zamýšlí odebírat v budoucnu služby od poskytovatele služeb, který má
         formu kapitálové společnosti, pokud byly tyto služby dříve poskytovány jiným poskytovatelem služeb, který je jednak jediným
         společníkem nastupujícího poskytovatele služeb, a současně vykonává nad nastupujícím poskytovatelem kontrolu v tom směru,
         že mu udílí pokyny? Je v takovém případě právně relevantní, že přitom zadavateli není zaručeno, že podíly na společnosti nastupujícího
         poskytovatele služeb nebudou během celé doby platnosti původní smlouvy zcela nebo zčásti převedeny na třetí osoby? Jaké právní
         důsledky se váží k neexistenci záruky pro zadavatele, že se složení členů původního poskytovatele služeb organizovaného jako
         družstvo během celé doby platnosti smlouvy nezmění?

      2)     Jedná se o zadávání ve smyslu čl. 3 odst. 1 směrnice 92/50 [...] a článků 8 a 9 téže směrnice v případě, že zadavatel s poskytovateli
         služeb během doby platnosti zakázky, uzavřené s nimi za účelem společného poskytování služeb na dobu neurčitou, sjedná změny
         odměn za určitá smluvní plnění a nově formuluje valorizační doložku, jestliže tyto změny vedou ke změně cen a byly provedeny
         v souvislosti se zavedením eura?

      3)     Jedná se o zadávání ve smyslu čl. 3 odst. 1 směrnice 92/50 [...] a článků 8 a 9 stejné směrnice v případě, že zadavatel s poskytovateli
         služeb během doby platnosti zakázky, uzavřené s nimi za účelem společného poskytování služeb na dobu neurčitou, sjedná nově
         prostřednictvím dodatku ustanovení o vzdání se práva výpovědi na dobu tří let, která již v okamžiku dodatku neplatila, přičemž
         v rámci této změny smlouvy jsou pro určité ceny stanovené podle množství v konkrétní oblasti plnění dodatečně stanoveny výraznější
         cenové rabaty než doposud?

      4)     V případě, že se jedná o zadání zakázky, tedy pro případ kladné odpovědi na jednu ze tří předcházejících otázek: musí být
         čl. 11 odst. 3 písm. b) směrnice 92/50 [...] nebo ostatní předpisy práva Společenství, jako například zásada transparentnosti,
         vykládány v tom smyslu, že zadavateli dovolují zadat služby v rámci jediné zakázky na poskytování služeb ve vyjednávacím řízení
         bez předchozího zveřejnění vyhlášení zakázky, jestliže se na část služeb vztahují výlučná práva uvedená v čl. 11 odst. 3 písm. b)
         směrnice 92/50 [...]? Nebo vyžaduje zásada transparentnosti, resp. ostatní předpisy práva Společenství při zadávání převážně
         nevyhrazených služeb, aby v takovémto případě bylo přesto před zadáním zakázky provedeno zveřejnění vyhlášení zakázky, aby
         byla zájemcům z okruhu podniků umožněna kontrola, zda jsou skutečně zadávány služby, na něž se vztahuje výlučné právo? Nebo
         vyžadují předpisy práva Společenství v oblasti zadávání veřejných zakázek, aby v takovémto případě byly služby zadávány jen
         v oddělených zadávacích řízeních v závislosti na existenci, nebo neexistenci výlučného práva, aby se alespoň částečně umožnila
         veřejná soutěž?

      5)     Pro případ, že je třeba odpovědět na čtvrtou otázku v tom smyslu, že zadavatel smí zadávat v jednom jediném zadávacím řízení
         poskytování služeb, na které se nevztahují výlučná práva, společně se službami, na které se výlučná práva vztahují, může podnik
         při neexistenci vlastního oprávnění k nakládání s údaji, které podléhají výlučnému právu podniku s dominantním postavením
         na trhu, odůvodnit svoji schopnost poskytovat celkový rozsah služeb zadavateli ve smyslu práva zadávání veřejných zakázek
         tím, že se bude dovolávat povinnosti podniku s dominantním postavením na trhu v členském státě podle článku 82 ES tyto údaje
         za přiměřených podmínek poskytovat?

      6)     Pro případ, že by byly první, druhá a třetí otázka zodpovězeny v tom smyslu, že částečným převzetím smlouvy během roku 2000
         nebo jedním ze dvou uvedených dodatků došlo k zadání nových zakázek, a dále v případě, že by čtvrtá otázka měla být zodpovězena
         v tom smyslu, že zadavatel měl povinnost při zadávání poskytování služeb, které nepodléhají výlučným právům v rámci odděleného
         zadávání, nebo nesměl zadat zakázku na poskytování celkového rozsahu služeb (tiskové zprávy, základní služba a užívací práva
         k APADok), aniž by předem provedl zveřejnění vyhlášení zakázky k zajištění transparentnosti a umožnění ověření plánovaných
         zakázek:

      Musí být pojem ‚škoda‘ v čl. 1 odst. 3 směrnice 89/665 [...] a v čl. 2 odst. 1 písm. c) téže směrnice vykládán v tom smyslu,
         že byl podnikatel v takovém případě, jakým je projednávaný případ, poškozen ve smyslu těchto ustanovení, pokud byl zbaven
         možnosti účasti v zadávacím řízení proto, že zadavatel předem nezveřejnil vyhlášení zakázky, na základě kterého by se podnikatel
         mohl ucházet o zadávanou zakázku nebo podat nabídku nebo požadovat, aby příslušné orgány pro kontrolu zadávání veřejných zakázek
         prověřily správnost tvrzení týkajícího se údajných výlučných práv?

      7)     Musí být zásada rovnocennosti práva Společenství a nezbytnost účinné právní ochrany vykládány v tom smyslu, aniž jsou tím
         dotčeny ostatní předpisy práva Společenství, že podnikatel může uplatňovat subjektivní a nepodmíněné právo vůči členskému
         státu, které mu umožňuje podat po udělení zakázky u příslušných vnitrostátních orgánů žaloby na náhrady škody z důvodu porušení
         právních předpisů o veřejných zakázkách Společenství, během šesti měsíců od okamžiku, kdy se mohl dozvědět o protiprávním
         zadání zakázky, přičemž tato lhůta musí být prodloužena o dobu, v níž nebylo vzhledem k nedostatku vnitrostátní právní úpravy
         možné podat žalobu, jestliže jsou pro žaloby na náhradu škody založené na jednání, jež je v rozporu s vnitrostátním právem,
         obecně stanoveny tříleté promlčecí lhůty, které počínají běžet od okamžiku, kdy se poškozený dozvěděl o škodě a o tom, kdo
         za ni odpovídá, a jestliže pro nedostatek právní ochrany v určité oblasti práva neběží promlčecí lhůty?“

       K předběžným otázkám
      28      Úvodem je třeba podotknout, že ačkoliv byla dotčená zakázka v původním řízení sjednána před přístupem Rakouské republiky k Evropské
         unii, použijí se právní předpisy Společenství v této oblasti na takovou zakázku od data přistoupení tohoto státu (viz v tomto
         smyslu rozsudek ze dne 24. září 1998, Tögel, C‑76/97, Recueil, s. I‑5357, bod 14).

      29      Podstatou prvních tří otázek Bundesvergabeamt je, za jakých podmínek mohou být změny stávající smlouvy mezi zadavatelem a poskytovatelem
         služeb považovány za změny, které představují nové zadání veřejné zakázky na služby ve smyslu směrnice 92/50.

      30      Směrnice 92/50 neobsahuje výslovnou odpověď na tyto otázky, avšak obsahuje několik relevantních údajů, které je třeba situovat
         do obecného rámce právních předpisů Společenství v oblasti veřejných zakázek.

      31      Z judikatury vyplývá, že hlavním cílem právních předpisů Společenství v oblasti veřejných zakázek je zajistit volný pohyb
         služeb a otevření nenarušené hospodářské soutěže ve všech členských státech (viz rozsudek ze dne 11. ledna 2005, Stadt Halle
         a RPL Lochau, C‑26/03, Sb. rozh. s. I‑1, bod 44). Tento dvojí cíl je výslovně potvrzen ve druhém, šestém a dvacátém bodě odůvodnění
         směrnice 92/50.

      32      Ke sledování tohoto dvojího cíle uplatňuje právo Společenství zejména zásadu zákazu diskriminace na základě státní příslušnosti,
         zásadu rovného zacházení s uchazeči a povinnost transparentnosti, která z toho vyplývá (viz v tomto smyslu rozsudky ze dne
         18. listopadu 1999, Unitron Scandinavia a 3-S, C‑275/98, Recueil, s. I‑8291, bod 31; ze dne 7 prosince 2000, Telaustria a Telefonadress,
         C‑324/98, Recueil, s. I‑10745, body 60 a 61, jakož i ze dne 29. dubna 2004, Komise v. CAS Succhi di Frutta, C‑496/99 P, Recueil,
         s. I‑3801, body 108 a 109).

      33      Co se týče zakázek stanovených ve směrnici 92/50, jejichž předmětem jsou výlučně nebo převážně služby uvedené v příloze I A této
         směrnice, tato směrnice provádí tyto zásady a tuto povinnost transparentnosti tím, že zejména ukládá určité postupy při zadávání.
         Co se týče zakázek stanovených touto směrnicí, jejichž předmětem jsou výlučně nebo převážně služby uvedené v příloze I B této
         směrnice, neukládá tato směrnice, pokud jde o postupy při zadávání, stejná pravidla, avšak tento druh veřejných zakázek na
         služby se nicméně i přesto řídí základními pravidly práva Společenství a povinností transparentnosti, která z nich vyplývá
         (viz v tomto smyslu rozsudek ze dne 13. listopadu 2007, Komise v. Irsko, C‑507/03, Sb. rozh. s. I-9777, body 26, 30 a 31).

      34      Za účelem zajištění transparentnosti postupů a rovného zacházení s uchazeči představují změny ustanovení veřejné zakázky během
         jejího trvání nové zadání veřejné zakázky ve smyslu směrnice 92/50, pokud mají podstatně odlišnou povahu než původní zakázka,
         a v důsledku toho prokazují vůli smluvních stran znovu sjednat základní podmínky této zakázky (viz v tomto smyslu rozsudek
         ze dne 5. října 2000, Komise v. Francie, C‑337/98, Recueil, s. I‑8377, body 44 a 46).

      35      Změnu veřejné zakázky během doby trvání lze považovat za podstatnou, pokud by zavedla podmínky, které by umožnily, pokud by
         se vyskytovaly v původním postupu při zadávání veřejné zakázky, připuštění jiných uchazečů než těch, kteří byli původně připuštěni,
         nebo pokud by umožnily přijmout jinou nabídku než tu, která byla původně přijata.

      36      Změna původní veřejné zakázky může být rovněž považována za podstatnou, pokud značnou měrou zakázku rozšiřuje o služby, které
         původně nebyly předpokládány. Posledně uvedený výklad je potvrzen v čl. 11 odst. 3 písm. e) a f) směrnice 92/50, který ukládá
         pro veřejné zakázky na služby, jejichž předmětem jsou výlučně nebo převážně služby uvedené v příloze I A této směrnice, omezení
         týkající se míry, v níž mohou zadavatelé využít vyjednávacího řízení pro zadání služeb, které jsou doplňkové ve vztahu ke
         službám, jež byly předmětem původní veřejné zakázky.

      37      Změna může být rovněž považována za podstatnou, jestliže mění způsobem, který nebyl v podmínkách původní zakázky předpokládán,
         hospodářskou rovnováhu smlouvy ve prospěch poskytovatele, jemuž byla zakázka zadána.

      38      Na otázky položené Soudnímu dvoru je třeba odpovědět ve světle předchozích úvah.

       K první otázce
      39      Podstatou první otázky předkládajícího soudu je převedení služeb OTS, dodávaných do té doby APA, na APA-OTS v průběhu roku
         2000. Předkládající soud se táže, zda změna smluvní strany za okolností v původním řízení představuje nové zadání veřejné
         zakázky ve smyslu čl. 3 odst. 1 a článků 8 a 9 směrnice 92/50.

      40      Obecně musí být nahrazení smluvní strany, které zadavatel původně zadal veřejnou zakázku, novou smluvní stranou považováno
         za změnu základních podmínek dotčené veřejné zakázky, pokud toto nahrazení nebylo stanoveno v podmínkách původní zakázky,
         například jde-li o subdodavatele.

      41      Podle předkládacího rozhodnutí je APA-OTS, založená ve formě společnosti s ručením omezeným, jiným právním subjektem než APA,
         jíž byla zadána původní zakázka.

      42      Je rovněž nesporné, že od převedení služeb OTS z APA na APA-OTS během roku 2000 zadavatel provádí platby týkající se těchto
         služeb přímo ve prospěch APA-OTS, a nikoli již ve prospěch APA .

      43      Převedení dotyčné činnosti vykazuje nicméně určité zvláštní vlastnosti, které umožňují dospět k závěru, že takové změny, provedené
         v situaci, jakou je situace v původním řízení, nepředstavují změnu základní podmínky zakázky.

      44      Ze spisu totiž vyplývá, že APA-OTS je dceřinou společností stoprocentně vlastněnou společností APA, že APA má právo udílet
         APA-OTS pokyny a že mezi těmito dvěma subjekty existuje smlouva o převedení zisků a ztrát na APA. Kromě toho vyplývá ze spisu,
         že osoba oprávněná zastupovat APA ujistila zadavatele, že po převedení služeb na OTS bude APA i nadále společně a nerozdílně
         odpovědná s APA-OTS a že se na celkovém uplatňovaném objemu služeb nic nemění.

      45      Takové uspořádání představuje v podstatě vnitřní reorganizaci smluvní strany, která nemění výrazně podmínky původní zakázky.

      46      Předkládající soud v této souvislosti vznáší otázku, zda má okolnost, že zadavatel nemá záruku, že obchodní podíly APA-OTS
         nebudou během celkové doby trvání zakázky postoupeny třetím osobám, právní důsledky.

      47      Jestliže by byly obchodní podíly APA-OTS postoupeny třetím osobám během doby trvání dotčené zakázky v původním řízení, nejednalo
         by se již o vnitřní reorganizaci původní smluvní strany, ale o skutečnou změnu smluvní strany, která by v podstatě představovala
         změnu základních podmínek zakázky. Taková událost by mohla zakládat nové zadání veřejné zakázky ve smyslu směrnice 92/50.

      48      Totéž se obdobně uplatní, jestliže postoupení obchodních podílů dceřiné společnosti třetí osobě již bylo stanoveno v okamžiku
         převedení dotčených činností na tuto dceřinou společnost (viz v tomto smyslu rozsudek ze dne 10. listopadu 2005, Komise v. Rakousko,
         C‑29/04, Sb. rozh. s. I‑9705, body 38 až 42).

      49      Dokud k takovému vývoji nicméně nedošlo, platí analýza v bodě bod 45 tohoto rozsudku, podle níž uvažovaná situace představuje
         vnitřní reorganizaci smluvní strany. Nedostatečná záruka, že obchodní podíly dceřiné společnosti nebudou postoupeny třetím
         osobám během doby trvání zakázky, se tohoto závěru nedotýká.

      50      Předkládací soud rovněž vznáší otázku právních důsledků spojených s nedostatečnou zárukou pro zadavatele, že se složení členů
         původního poskytovatele služeb během celé doby platnosti smlouvy nezmění.

      51      Veřejné zakázky jsou obvykle zadávány právnickým osobám. Pokud je právnická osoba založena ve formě akciové společnosti kótované
         na burze, vyplývá z její povahy rovněž, že se v každém okamžiku mohou změnit její akcionáři. Taková situace v zásadě nezpochybňuje
         platnost zadání veřejné zakázky takové společnosti. Pouze ve výjimečných případech, jakými je jednání za účelem obcházení
         právních předpisů Společenství v oblasti veřejných zakázek, by tomu mohlo být jinak.

      52      Analogické úvahy se uplatní v rámci veřejných zakázek zadaných právnickým osobám, založeným, jak je tomu ve věci v původním
         řízení, ve formě nikoliv akciové společnosti, ale registrovaného družstva s ručením omezeným. Případné změny ve složení v okruhu
         členů takového družstva nemají v zásadě za následek podstatnou změnu zakázky, která byla této osobě zadána.

      53      Ani tyto úvahy tudíž nemění nic na závěru v bodě 45 tohoto rozsudku.

      54      Z toho vyplývá, že je třeba odpovědět na první otázku, že pojem „zadávání“ v čl. 3 odst. 1 a v článcích 8 a 9 směrnice 92/50
         musí být vykládán v tom smyslu, že nezahrnuje takovou situaci, jako je situace v původním řízení, v níž jsou služby poskytované
         zadavateli původním poskytovatelem převedeny na jiného poskytovatele založeného ve formě kapitálové společnosti, jejímž jediným
         společníkem je původní poskytovatel, který vykonává kontrolu nad novým poskytovatelem a udílí mu pokyny, takže původní poskytovatel
         má i nadále odpovědnost za dodržování smluvních závazků.

       Ke druhé otázce
      55      Druhá otázka předkládajícího soudu se váže ke změnám provedeným v základní smlouvě prvním dodatkem, uzavřeným během roku 2001,
         který nabyl účinnosti dne 1. ledna 2002. Předkládající soud v podstatě vznáší otázku, zda určité změny ceny představují nové
         zadání zakázky ve smyslu směrnice 92/50.

      56      Tato předběžná otázka se zaprvé týká konverze ceny na eura beze změny její reálné hodnoty, zadruhé konverze ceny v eurech
         provázené snížením její reálné hodnoty a zatřetí přeformulování valorizační doložky.

      57      Je třeba odpovědět, že v případě, že je po přechodu na euro stávající zakázka změněna v tom smyslu, že ceny původně vyjádřené
         v tuzemské měně jsou převedeny na euro, se nejedná o podstatnou změnu veřejné zakázky, ale pouze o její přizpůsobení změněným
         vnějším okolnostem, pokud jsou částky v eurech zaokrouhleny v souladu s platnými ustanoveními, a zejména s ustanoveními nařízení
         Rady (ES) č. 1103/97 ze dne 17. června 1997 o některých ustanoveních týkajících se zavedení eura (Úř. věst. L 162, s. 1; Zvl. vyd.
         10/01, s. 81).

      58      Jestliže zaokrouhlení konvertované ceny v eurech přesáhne částku povolenou relevantními ustanoveními, jedná se o změnu reálné
         hodnoty cen stanovených původní zakázkou. Vzniká pak otázka, zda taková změna ceny představuje nové zadání zakázky.

      59      Je samozřejmé, že cena představuje důležitou podmínku veřejné zakázky (viz v tomto smyslu výše citovaný rozsudek Komise v. CAS
         Succhi di Frutta, bod 117).

      60      Změna takové podmínky během doby platnosti zakázky při neexistenci výslovného zmocnění v tomto smyslu, obsaženého v původní
         veřejné zakázce, by znamenala riziko porušení zásady transparentnosti a rovného zacházení s uchazeči (viz v tomto smyslu výše
         citovaný rozsudek Komise v. CAS Succhi di Frutta, bod 121).

      61      Konverze cen zakázky na eura během její platnosti by nicméně mohla být spojena s přizpůsobením jejich reálné hodnoty, aniž
         by z toho vyplývalo nové zadání zakázky, za podmínky, že takové přizpůsobení je minimální a existuje pro něj objektivní vysvětlení,
         jak je tomu v případě, kdy je jeho cílem zjednodušit provádění zakázky, například zjednodušením operací fakturace.

      62      Ve věci v původním řízení byl jednak roční poplatek za využívání redakčních článků a mediálních archívů snížen pouze o 0,3 %,
         aby odpovídal zaokrouhlenému číslu, umožňujícímu zjednodušit výpočty. Kromě toho byly sníženy ceny za online vkládání tiskových
         zpráv o 2,94 % na rok 2002 a o 1,47 % na rok 2003, aby mohly být vyjádřeny v zokrouhlených číslech umožňujících rovněž zjednodušit
         výpočty. Kromě toho, že se tyto úpravy ceny týkají malé částky, nebyly provedeny ve prospěch, ale k tíži poskytovatele, jemuž
         byla zakázka zadána, který souhlasil se snížením cen, jež vyplývaly z pravidel konverze a valorizace, které se obvykle uplatní.

      63      Za těchto podmínek se lze domnívat, že úprava ceny veřejné zakázky v průběhu platnosti nepředstavuje změnu podstatných podmínek
         této zakázky, která by představovala nové zadání veřejné zakázky ve smyslu směrnice 92/50.

      64      Co se týče přeformulování valorizační doložky, je třeba podotknout, že základní smlouva stanovila ve svém § 5 odst. 3 zejména,
         že „[měřítkem] pro výpočet stability hodnoty je index spotřebitelských cen pro rok 86 (ISC 86), zveřejněný rakouským ústředním
         statistickým úřadem (ÖSTAT), nebo nový index, který jej nahradí“.

      65      Z toho vyplývá, že základní smlouva stanovila nahrazení cenového indexu, který uváděla, prostřednictvím následného indexu.

      66      První dodatek nahradil cenový index uvedený v základní smlouvě, tedy index spotřebitelských cen pro rok 1986 (ISC 86) zveřejněný
         ÖSTAT, novějším indexem, tedy indexem spotřebitelských cen pro rok 1996 (ISC 96), zveřejněným stejnou institucí.

      67      Jak již bylo uvedeno v bodě 19 tohoto rozsudku, tento dodatek přijal jako výchozí bod index vypočítaný pro rok 2001, tedy
         rok uzavření tohoto dodatku, namísto indexu z roku 1994, tedy roku uzavření základní smlouvy. Tato aktualizace výchozího bodu
         je konzistentní s aktualizací cenových indexů.

      68      Z toho vyplývá, že první dodatek se omezil na uplatnění ustanovení základní smlouvy, co se týče aktualizace valorizační doložky.

      69      Za takových podmínek je třeba se domnívat, že odkaz na nový cenový index nepředstavuje změnu základních podmínek původní veřejné
         zakázky, která může představovat nové zadání veřejné zakázky ve smyslu směrnice 92/50.

      70      Z toho vyplývá, že je třeba odpovědět na druhou otázku, že pojem „zadávání“ v čl. 3 odst. 1 a v článcích 8 a 9 směrnice 92/50
         musí být vykládán v tom smyslu, že nezahrnuje přizpůsobení původní smlouvy změněným vnějším podmínkám, jakými jsou konverze
         cen původně vyjádřených v tuzemské měně na eura, minimální snížení těchto cen za účelem zaokrouhlení a odkaz na nový cenový
         index, který nahradil dříve určený index, jak bylo stanoveno v původní smlouvě.

       Ke třetí otázce
      71      Podstatou třetí otázky předkládajícího soudu jsou změny provedené v základní smlouvě druhým dodatkem, uzavřeným během měsíce
         října 2005, který nabyl účinnosti dne 1. ledna 2006.

      72      Tento soud v podstatě vznáší otázku, zda nové zadání zakázky vyplývá jednak ze sjednání nového ustanovení o vzdání se práva
         výpovědi zakázky, a jednak ze zvýšení rabatů poskytnutých na ceny určitých služeb, které jsou předmětem zakázky.

      73      Co se nejprve týče sjednání nového ustanovení o zákazu výpovědi během doby platnosti zakázky uzavřené na dobu neurčitou, je
         třeba připomenout, že praxe spočívající v uzavření veřejné zakázky na služby na dobu neurčitou je sama o sobě systému a cíli
         právních předpisů Společenství v oblasti veřejných zakázek cizí. Taková praxe by mohla případně narušit hospodářskou soutěž
         mezi potenciálními poskytovateli služeb a zabránit použití ustanovení směrnic Společenství v oblasti zveřejňování vyhlašování
         veřejných zakázek.

      74      Právo Společenství nicméně v současné době nezakazuje zadání veřejné zakázky na služby na dobu neurčitou.

      75      Ustanovení, kterým se strany zavazují nevypovědět během určité doby zakázku zadanou na dobu neurčitou, se rovněž nepovažuje
         bez dalšího za nepřípustné z hlediska práva Společenství v oblasti veřejných zakázek.

      76      Jak vyplývá z bodu 34 tohoto rozsudku, relevantním kritériem pro určení, zda sjednání takového ustanovení představuje nové
         zadání zakázky, je, zda musí být toto ustanovení považováno za podstatnou změnu původní smlouvy (viz v tomto smyslu výše citovaný
         rozsudek Komise v. Francie, body 44 a 46).

      77      Ustanovení, o které se jedná ve věci v původním řízení, formalizuje vzdání se jakéhokoliv práva výpovědi během období odpovídajícího
         rokům 2005 až 2008.

      78      Je nicméně třeba podotknout, že po vypršení ustanovení o zákazu výpovědi dne 31. prosince 1999, obsaženém v základní smlouvě,
         mohla být dotčená zakázka v původním řízení kdykoli vypovězena s výhradou předchozího oznámení. Zůstala nicméně v platnosti
         během období odpovídajícího rokům 2000 až 2005 včetně, a to z toho důvodu, že zadavatel ani poskytovatel nevyužili svého práva
         výpovědi smlouvy.

      79      Ze spisu nevyplývá, že během období od roku 2005 do roku 2008, na které se vztahovalo ustanovení o zákazu výpovědi, by měl
         zadavatel při neexistenci tohoto ustanovení konkrétní perspektivu ukončit stávající smlouvu a provést nové výběrové řízení.
         I za předpokladu, že by to zadavatel hodlal učinit, nebyla doba, na kterou se vztahovalo toto ustanovení, tedy tři roky, taková,
         aby mu zabránila v tom, aby tak učinil po dobu nepřiměřenou vzhledem k času, který je nezbytný k zorganizování takové operace.
         Za těchto podmínek není prokázáno, že takové ustanovení o zákazu výpovědi, pokud není znovu systematicky vkládáno do smlouvy,
         představuje riziko narušení hospodářské soutěže k újmě nových potenciálních uchazečů. V důsledku toho nemůže být kvalifikováno
         jako podstatná změna původní smlouvy.

      80      Z toho vyplývá, že za podmínek v původním řízení nepředstavuje existence ustanovení o vzdání se výpovědi po dobu tří let v průběhu
         doby platnosti zakázky na služby uzavřené na dobu neurčitou nové zadání zakázky ve smyslu směrnice 92/50.

      81      Co se zadruhé týče zvýšení rabatu stanoveného ve druhém dodatku, je třeba připomenout, že základní smlouva stanovila pro dotčené
         služby „cenu odpovídající nejnižšímu odstupňovanému tarifu podle oficiálního ceníku […] minus 15 %.“

      82      Podle vysvětlení poskytnutých Soudnímu dvoru se tato zmínka týká degresivně odstupňovaného tarifu využívaného APA, při jehož
         použití se ceny za dotčené služby snižují, jestliže stoupne jejich využívání smluvním partnerem APA.

      83      Podle některých těchto vysvětlení odpovídá zvýšení sazby rabatu z 15 % na 25 %, stanovené druhým dodatkem, uplatnění nižší
         ceny. Byť je jejich formální prezentace odlišná, mají snížení ceny a zvýšení sazby rabatu srovnatelný ekonomický efekt.

      84      Za těchto podmínek může být zvýšení rabatu vykládáno jako operace spadající pod ustanovení základní smlouvy.

      85      A dále vzhledem k tomu, že zvýšením rabatu dochází ke snížení odměny poskytovatele ve srovnání s původně stanovenou odměnou,
         hospodářská rovnováha smlouvy se nemění ve prospěch poskytovatele.

      86      Krom toho nemůže pouhá skutečnost, že zadavatel obdrží výraznější rabat na část služeb, které jsou předmětem zakázky, narušit
         hospodářskou soutěž k újmě potenciálních uchazečů.

      87      Z výše uvedeného vyplývá, že v takové situaci, jako je situace v původním řízení, nemůže skutečnost, že jsou v dodatku ke
         smlouvě určeny výraznější rabaty k některým cenám určeným podle množství v určité oblasti, než jaké byly původně stanoveny,
         představovat podstatnou změnu smlouvy, a tudíž nemůže znamenat nové zadání zakázky ve smyslu směrnice 92/50.

      88      V důsledku toho je na třetí otázku třeba odpovědět, že pojem „zadávání“ v čl. 3 odst. 1 a v článcích 8 a 9 směrnice 92/50
         musí být vykládán v tom smyslu, že nezahrnuje takovou situaci, jako je situace v původním řízení, v níž zadavatel prostřednictvím
         dodatku ke smlouvě sjednaného s poskytovatelem během doby platnosti zakázky na služby, kterou s ním uzavřel na dobu neurčitou,
         obnovil na dobu tří let ustanovení o vzdání se práva výpovědi, které již v okamžiku sjednání nového ustanovení neplatilo,
         a sjednal s ním stanovení výraznějších rabatů, než byly ty, které byly původně určeny pro určité ceny stanovené podle množství
         v určité oblasti.

      89      Vzhledem k odpovědím poskytnutým na první až třetí otázku není namístě odpovídat na čtvrtou až sedmou otázku.

       K nákladům řízení
      90      Vzhledem k tomu, že řízení má, pokud jde o účastníky původního řízení, povahu incidenčního řízení ve vztahu ke sporu probíhajícímu
         před předkládajícím soudem, je k rozhodnutí o nákladech řízení příslušný uvedený soud. Výdaje vzniklé předložením jiných vyjádření
         Soudnímu dvoru než vyjádření uvedených účastníků řízení se nenahrazují.

      Z těchto důvodů Soudní dvůr (třetí senát) rozhodl takto:
      1)      Pojem „zadávání“ v čl. 3 odst. 1 a v článcích 8 a 9 směrnice 92/50/EHS ze dne 18. června 1992 o koordinaci postupů při zadávání
            veřejných zakázek na služby musí být vykládán v tom smyslu, že nezahrnuje takovou situaci, jako je situace v původním řízení,
            v níž jsou služby poskytované zadavateli původním poskytovatelem převedeny na jiného poskytovatele založeného ve formě kapitálové
            společnosti, jejímž jediným společníkem je původní poskytovatel, který vykonává kontrolu nad novým poskytovatelem a udílí
            mu pokyny, takže původní poskytovatel má i nadále odpovědnost za dodržování smluvních závazků.
      2)      Pojem „zadávání“ v čl. 3 odst. 1 a v článcích 8 a 9 směrnice 92/50 musí být vykládán v tom smyslu, že nezahrnuje přizpůsobení
            původní smlouvy změněným vnějším podmínkám, jakými jsou konverze ceny původně vyjádřené ve vnitrostátní měně na euro, minimální
            snížení této ceny za účelem zaokrouhlení a odkaz na nový cenový index, který nahradil dříve určený index, jak bylo stanoveno
            v původní smlouvě.
      3)      Pojem „zadávání“ v čl. 3 odst. 1 a v článcích 8 a 9 směrnice 92/50 musí být vykládán v tom smyslu, že nezahrnuje takovou situaci,
            jako je situace v původním řízení, v níž zadavatel prostřednictvím dodatku ke smlouvě sjednaného s poskytovatelem během doby
            platnosti zakázky na služby, kterou s ním uzavřel na dobu neurčitou, obnovil na dobu tří let ustanovení o vzdání se práva
            výpovědi, které již v okamžiku sjednání nového ustanovení neplatilo, a sjednal s ním stanovení výraznějších rabatů, než byly
            ty, které byly původně určeny pro určité ceny stanovené podle množství v určité oblasti.
      Podpisy.
      * Jednací jazyk: němčina.


Rozsudek Soudního dvora ze dne 15. ledna 1986. # Pietro Pinna proti Caisse d'allocations familiales de la Savoie. # Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce: Cour de cassation - Francie. # Sociální zabezpečení - Rodinné přídavky. # Věc 41/84.


Rozsudek Soudního dvora ze dne 22. března 1961. # Société nouvelle des usines de Pontlieue - Aciéries du Temple (S.N.U.P.A.T.) proti Vysokému úřadu ESUO. # Spojené věci 42 a 49/59.