title: Věc T-470/18: Usnesení Tribunálu ze dne 21. března 2019 — Telenet v. Komise

text:
               13.5.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 164/61

      Usnesení Tribunálu ze dne 21. března 2019 — Telenet v. Komise
      (Věc T-470/18) (1)

      (2019/C 164/65)
      Jednací jazyk: angličtina
      Předseda prvního senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 364, 8.10.2018.


title: Oprava sdělení v Úředním věstníku k věci T-45/19 (Úř. věst. C 122 ze dne 1.4.2019)

text:
               13.5.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 164/62

      Oprava sdělení v Úředním věstníku k věci T-45/19

         (
               Úřední věstník Evropské unie C 122 ze dne 1. dubna 2019
            )

      (2019/C 164/66)
      Strana 20, sdělení v Úředním věstníku k věci T-45/19, Acron a další v. Komise, zní následovně:

               „Žaloba podaná dne 24. ledna 2019 – Acron a další v. Komise

                  (Věc T-45/19)

               (2019/C 164/66)
               Langue de procédure : l’anglais

                  Účastnice řízení

                  Žalobkyně: Acron PAO (Veliky Novgorod, Rusko), Dorogobuzh PAO (Dorogobuzh, Rusko), Acron Switzerland AG (Baar, Švýcarsko) (zástupci: T. De Meese, J. Stuyck a A. Nys, advokáti)

                  Žalovaná: Evropská komise

                  Návrhová žádání

               Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

                           —

                           zrušil prováděcí rozhodnutí Komise (EU) 2018/1703 ze dne 12. listopadu 2018, a

                           —

                           uložil žalované náhradu nákladů řízení.

                  Žalobní důvody a hlavní argumenty

               Na podporu žaloby předkládají žalobkyně tři žalobní důvody.

                           1.

                           První žalobní důvod vycházející z toho, že žalovaná porušila své mezinárodní závazky, což se rovná porušení Smlouvy a dostatečně neodůvodnila závěr, že Ruská federace neplnila své závazky vůči Světové obchodní organizaci.
                           Žalobkyně tvrdí, že žalovaná nezohlednila přistoupení Ruské federace ke Světové obchodní organizaci, což je relevantní pro změnu výpočtu dumpingového rozpětí žalobkyň. Žalovaná byla povinna vzít v úvahu závazky Ruské federace týkající se ceny plynu při šetření v rámci prozatímního přezkumu cel použitelných na dovoz dusičnanu amonného. Vzhledem k tomu, že žalovaná tvrdila, že Ruská federace nedodržovala svůj vlastní protokol o přistoupení, jednala v rozporu s článkem VI Všeobecné dohody o clech a obchodu a článkem II antidumpingové dohody Světové obchodní organizace. Tímto žalovaná porušila by své mezinárodní závazky, což se rovná porušení Smlouvy.

                           2.

                           Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že se žalovaná dopustila zjevně nesprávného posouzení a dostatečně neodůvodnila závěr, že změna okolností uplatněná žalobkyněmi nebyla trvalé povahy, což vedlo k porušení práva na obhajobu žalobkyň.

                                       —

                                       Žalobkyně uvádí, že se druhý žalobní důvod skládá ze dvou samostatných částí, které směřují ke zrušení napadeného rozhodnutí. Obě části se týkají chybného závěru, že změna okolností nebyla trvalé povahy.

                                       —

                                       V každém případě žalovaná porušila svou povinnost uvést odůvodnění podle článku 296 SFEU tím, že jasně a jednoznačně neodůvodnila napadené rozhodnutí.

                           3.

                           Třetí žalobní důvod vycházející z toho, že žalovaná porušila čl. 19 odst. 2 a čl. 20 odst. 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/1036, jakož i právo na obhajobu žalobkyň a tím, že neposkytla svůj výpočet dumpingu, přispěla k právní nejistotě.

                                       —

                                       Žalovaná nesdělila žalobkyním konečný výpočet dumpingového rozpětí, přestože tento výpočet sloužil jako základ pro závěry týkající se trvání a existence dumpingu, trvalé povahy změny okolností a rovněž ukončení částečného prozatímního přezkumu. Pokud by žalovaná sdělila tento výpočet, umožnilo by to žalobkyním účinněji hájit svá práva, pokud jde o výpočet dumpingu a závěry o dumpingu jako celku, včetně argumentu týkajícího se metodiky výpočtu použité při původním šetření, což mohlo mít významný dopad na jejich právní situaci.

                                       —

                                       Žalobkyně tvrdí, že žalovaná porušila čl. 19 odst. 2 a čl. 20 odst. 2 nařízení 2016/1036, právo žalobkyň na obhajobu a zásadu právní jistoty tím, že žalobkyním neposkytla smysluplné shrnutí důkazů shromážděných během šetření ani úvahy, na jejichž základě žalovaná navrhla změnit antidumpingové rozpětí žalobkyň. Žalobkyně tvrdí, že žalovaná tím, že jim odmítla poskytnout svůj výpočet dumpingového rozpětí, porušila právo žalobkyň na obhajobu a zásadu právní jistoty.“


title: Věc T-135/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 12. března 2019 — Itálie v. Komise („EZZF — Výdaje vyloučené z financování — Výdaje vynaložené Itálií — Dočasný režim restrukturalizace cukrovarnického průmyslu — Nařízení (ES) č. 320/2006 — Nařízení (ES) č. 968/2006 — Nařízení (ES) č. 1290/2005 — Lhůta 24 měsíců — Pojem,víceleté opatřeníʻ — Podmínky poskytování restrukturalizační podpory — Pojem,výrobní zařízeníʻ — Kvalifikace sil — Pojem,úplná demontážʻ — Příloha 2 dokumentu VI/5330/97 — Výkladové obtíže unijní právní úpravy — Loajální spolupráce — Legitimní očekávání — Ne bis in idem — Porážkové prémie — Informační a propagační opatření pro zemědělské produkty — Zpožděné platby — Prokázání existence zvláštních podmínek řízení — Rovné zacházení — Chybný překlad v jednom z jazykových znění unijní právní úpravy — Přičitatelnost finanční opravy členskému státu“)

text:
               29.4.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 148/41

      Rozsudek Tribunálu ze dne 12. března 2019 — Itálie v. Komise
      (Věc T-135/15) (1)

      („EZZF - Výdaje vyloučené z financování - Výdaje vynaložené Itálií - Dočasný režim restrukturalizace cukrovarnického průmyslu - Nařízení (ES) č. 320/2006 - Nařízení (ES) č. 968/2006 - Nařízení (ES) č. 1290/2005 - Lhůta 24 měsíců - Pojem,víceleté opatřeníʻ - Podmínky poskytování restrukturalizační podpory - Pojem,výrobní zařízeníʻ - Kvalifikace sil - Pojem,úplná demontážʻ - Příloha 2 dokumentu VI/5330/97 - Výkladové obtíže unijní právní úpravy - Loajální spolupráce - Legitimní očekávání - Ne bis in idem - Porážkové prémie - Informační a propagační opatření pro zemědělské produkty - Zpožděné platby - Prokázání existence zvláštních podmínek řízení - Rovné zacházení - Chybný překlad v jednom z jazykových znění unijní právní úpravy - Přičitatelnost finanční opravy členskému státu“)
      (2019/C 148/37)
      Jednací jazyk: italština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Italská republika (zástupci: G. Palmieri, zmocněnkyně, ve spolupráci s C. Colelli, avvocato dello Stato)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně D. Bianchi, P. Ondrůšek a I. Galindo Martín, zmocněnci, poté D. Bianchi a P. Ondrůšek, zmocněnci)

         Vedlejší účastníci řízení: Francouzská republika (zásutpci: D. Colas a S. Horrenberger, zmocněnci) a Maďarsko (zástupci: M.Z. Fehér a G. Koós, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh na základě článku 263 SFEU znějící na částečné zrušení prováděcího rozhodnutí Komise (EU) 2015/103 ze dne 16. ledna 2015, kterým se z financování Evropskou unií vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) (Úř. věst. 2015, L 16, s. 33), a to v rozsahu, v němž se týká některých výdajů vynaložených Italskou republikou.

         Výrok rozsudku

                  1)

                     Žaloba se zamítá.

                  2)

                     Italská republika ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

                  3)

                     Francouzská republika a Maďarsko ponesou vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 155, 11.5.2015.


title: Věc C-83/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunalul Olt (Rumunsko) dne 5. února 2019 — Asociația „Forumul Judecătorilor Din România“ v. Inspecția Judiciară

text:
               3.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 187/31

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunalul Olt (Rumunsko) dne 5. února 2019 — Asociația „Forumul Judecătorilor Din România“ v. Inspecția Judiciară
      (Věc C-83/19)
      (2019/C 187/36)
      Jednací jazyk: rumunština

         Předkládající soud

      Tribunalul Olt

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: Asociația „Forumul Judecătorilor Din România“

         Žalovaná: Inspecția Judiciară

         Předběžné otázky

                  1)

                  Musí být mechanismus pro spolupráci a ověřování (MSO) zřízený rozhodnutím Komise 2006/928/ES ze dne 13. prosince 2006 (1) považován za akt přijatý orgánem Unie ve smyslu článku 267 SFEU, který může podléhat výkladu Soudního dvora Evropské unie?

                  2)

                  Spadá obsah, povaha a doba trvání mechanismu pro spolupráci a ověřování (MSO), který byl zřízen rozhodnutím Komise 2006/928/ES ze dne 13. prosince 2006, do oblasti působnosti smlouvy o přistoupení Bulharské republiky a Rumunska k Evropské unii, kterou Rumunsko podepsalo dne 25. dubna 2005 v Lucemburku? Jsou požadavky stanovené ve zprávách vypracovaných v rámci tohoto mechanismu pro Rumunsko závazné?

                  3)

                  Musí být čl. 19 odst. 1 druhý pododstavec Smlouvy o Evropské unii vykládán v tom smyslu, že členské státy zavazuje k tomu, aby stanovily nezbytná opatření k zajištění účinné právní ochrany v oblastech pokrytých právem Unie, konkrétně záruky nezávislého kárného řízení pro rumunské soudce, a odstranily veškerá rizika spojená s politickým vlivem na vedení takových řízení, jako je například přímé jmenování vedení Inspecția Judiciară (soudní inspekce, Rumunsko) vládou, a to i dočasně?

                  4)

                  Musí být článek 2 Smlouvy o Evropské unii vykládán v tom smyslu, že členské státy musí dodržovat kritéria právního státu, vyžadovaná rovněž ve zprávách vypracovaných v rámci mechanismu pro spolupráci a ověřování (MSO) stanoveného v rozhodnutí Komise 2006/928/ES ze dne 13. prosince 2006, v případě postupů přímého jmenování vedení Inspecția Judiciară (soudní inspekce, Rumunsko) vládou, a to i dočasně?

         (1)  Rozhodnutí Komise ze dne 13. prosince 2006, kterým se zřizuje mechanismus pro spolupráci a ověřování pokroku Rumunska při dosahování specifických referenčních cílů v oblasti reformy soudnictví a boje proti korupci (Úř. věst. 2006, L 354, s. 56).


title: Věc C-138/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landesverwaltungsgericht Steiermark (Rakousko) dne 20. února 2019 — DY

text:
               3.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 187/33

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landesverwaltungsgericht Steiermark (Rakousko) dne 20. února 2019 — DY
      (Věc C-138/19)
      (2019/C 187/38)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Landesverwaltungsgericht Steiermark

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatel: DY

         Žalovaný orgán: Bezirkshauptmannschaft Hartberg-Fürstenfeld

         Další účastník řízení: Finanzpolizei

         Předběžné otázky

                  1.

                  Musí být článek 56 SFEU a směrnice Evropského parlamentu a Rady 96/71/ES ze dne 16. prosince 1996 o vysílání pracovníků v rámci poskytování služeb (1) a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/67/EU ze dne 15. května 2014 o prosazování směrnice 96/71/ES (2) vykládány v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní normě, která za nesplnění formálních povinností při přeshraničním výkonu práce, jako je nesplnění povinnosti uchovávat mzdové doklady nebo nesplnění ohlašovací povinnosti Zentrale Koordinationsstelle (hlášení ZKO), stanoví velmi vysoké pokuty a zejména velmi vysoké minimální sankce, které se ukládají kumulativně za každého dotčeného pracovníka?

                  2.

                  Pokud již odpověď na první otázku nebude kladná:
                  Musí být článek 56 SFEU, jakož i směrnice 96/71/ES a směrnice 2014/67/EU vykládány v tom smyslu, že brání tomu, aby se za nesplnění formálních povinností při přeshraničním výkonu práce ukládaly kumulativní pokuty bez pevné horní hranice?

                  3.

                  Musí být článek 56 SFEU vykládán v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, která v případě předčasného ukončení nebo přerušení dočasné činnosti v hostitelské zemi vyžaduje povinné ohlášení změny ZKO?

                  4.

                  Pokud bude odpověď na třetí otázku záporná:
                  Musí být článek 56 SFEU vykládán v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, která pro ohlášení změny nestanoví žádnou přiměřenou lhůtu?

                  5.

                  Musí být články 56 SFEU a článek 9 směrnice 2014/67/EU vykládány v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, která stanoví, že dodatečným dodáním vhodných a relevantních dokumentů v přiměřené lhůtě nebylo vyhověno požadavku poskytnutí dokumentů?

                  6.

                  Musí být články 56 SFEU a článek 9 směrnice 2014/67/EU vykládány v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, která stanoví, že se od zahraničního poskytovatele služeb požaduje předložení dokumentů, které překračují rozsah dokumentů uvedených v článku 9 směrnice 2014/67/EU a nejsou relevantní ani vhodné a ve vnitrostátním právu blíže určené, a to doklady k prokázání, jak a na jakém základě byla vypočtena mzda, mezi něž patří výplatní pásky, mzdové listy, mzdové účty, mzdové seznamy, potvrzení o srážené dani, přihlášení a odhlášení ke zdravotnímu pojištění, započtení mzdových příplatků, osvědčení?

         (1)  Úř. věst. 1997, L 18, s. 1.

         (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/67/EU ze dne 15. května 2014 o prosazování směrnice 96/71/ES o vysílání pracovníků v rámci poskytování služeb a o změně nařízení (EU) č. 1024/2012 o správní spolupráci prostřednictvím systému pro výměnu informací o vnitřním trhu (Úř. věst. 2014, L 159, s. 11).


title: Věc T-558/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 30. dubna 2019 — Lupu v. EUIPO — Et Djili Soy Dzhihangir Ibryam (Djili DS) („Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie Djili DS — Starší národní slovní ochranná známka DJILI — Relativní důvod pro zamítnutí zápisu — Neexistence nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. a) a b) nařízení (EU) 2017/1001“)

text:
               24.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/34

      Rozsudek Tribunálu ze dne 30. dubna 2019 — Lupu v. EUIPO — Et Djili Soy Dzhihangir Ibryam (Djili DS)
      (Věc T-558/18) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie Djili DS - Starší národní slovní ochranná známka DJILI - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Neexistence nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. a) a b) nařízení (EU) 2017/1001“)
      (2019/C 213/35)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: Victor Lupu (Bukurešť, Rumunsko) (zástupkyně: P. Acsinte, advokátka)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: D. Gája a H. O’Neill, zmocněnci)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Et Djili Soy Dzhihangir Ibryam (Dulovo, Bulharsko) (zástupce: C.-R. Romițan, advokát)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 5. června 2018 (věc R 2391/2017-5) týkajícímu se námitkového řízení mezi V. Lupuem a společností Djili Soy Dzhihangir Ibryam.

         Výrok

                  1)

                     Žaloba se zamítá.

                  2)

                     Victoru Lupuovi se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 408, 12.11.2018.


title: Věc C-224/18: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 2. května 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Naczelného Sądu Administracyjného — Polsko) — Budimex S.A. v. Minister Finansów („Řízení o předběžné otázce — Společný systém daně z přidané hodnoty (DPH) — Směrnice 2006/112/ES — Článek 66 — Uskutečnění zdanitelného plnění a daňová povinnost — Okamžik, ke kterému je služba poskytnuta — Stavební a montážní práce — Zohlednění okamžiku převzetí prací stanoveného ve smlouvě o poskytnutí služeb“)

text:
               1.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 220/7

      Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 2. května 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Naczelného Sądu Administracyjného — Polsko) — Budimex S.A. v. Minister Finansów
      (Věc C-224/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Společný systém daně z přidané hodnoty (DPH) - Směrnice 2006/112/ES - Článek 66 - Uskutečnění zdanitelného plnění a daňová povinnost - Okamžik, ke kterému je služba poskytnuta - Stavební a montážní práce - Zohlednění okamžiku převzetí prací stanoveného ve smlouvě o poskytnutí služeb“)
      (2019/C 220/09)
      Jednací jazyk: polština

         Předkládající soud

      Naczelny Sąd Administracyjny

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Budimex S.A

         Žalovaný: Minister Finansów

         Výrok

      Článek 66 první pododstavec písm. c) směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty ve znění směrnice Rady 2010/45/EU ze dne 13. července 2010 musí být vykládán v tom smyslu, že toto ustanovení v případě, že není vystavena faktura týkající se poskytnutých služeb, nebo je vystavena pozdě, nebrání tomu, aby za okamžik, kdy byla uvedená služba poskytnuta, bylo považováno její formální převzetí, jestliže členský stát, stejně jako ve věci v původním řízení, stanoví, že daňová povinnost vzniká uplynutím lhůty, která začíná běžet dnem, kdy byla služba poskytnuta, pokud byla formální náležitost spočívající v převzetí prací sjednána smluvními stranami ve smlouvě, která je zavazuje na základě smluvních ujednání, jež odpovídají hospodářské a obchodní realitě oblasti, v níž je daná služba poskytována, a dále pokud tato formální náležitost odpovídá fyzickému dokončení služby a s konečnou platností stanovuje částku splatného protiplnění, což musí ověřit vnitrostátní soud.

         (1)  Úř. věst. C 231, 2.7.2018.


title: Věc T-553/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 8. května 2019 — Export Development Bank of Iran v. Rada („Mimosmluvní odpovědnost — Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Omezující opatření přijatá vůči Íránu — Zmrazení finančních prostředků — Náhrada újmy údajně vzniklé žalobkyni v návaznosti na zařazení a ponechání jejího názvu na předmětném seznamu osob a subjektů, kterým se zmrazují finanční prostředky a hospodářské zdroje — Pravomoc Tribunálu — Dostatečně závažné porušení právní normy, která přiznává práva jednotlivcům“)

text:
               1.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 220/31

      Rozsudek Tribunálu ze dne 8. května 2019 — Export Development Bank of Iran v. Rada
      (Věc T-553/15) (1)

      („Mimosmluvní odpovědnost - Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vůči Íránu - Zmrazení finančních prostředků - Náhrada újmy údajně vzniklé žalobkyni v návaznosti na zařazení a ponechání jejího názvu na předmětném seznamu osob a subjektů, kterým se zmrazují finanční prostředky a hospodářské zdroje - Pravomoc Tribunálu - Dostatečně závažné porušení právní normy, která přiznává práva jednotlivcům“)
      (2019/C 220/39)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Export Development Bank of Iran (Teherán, Írán) (zástupce: J.-M. Thouvenin, advokát)

         Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: V. Piessevaux a M. Bishop, zmocněnci)

         Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Evropská komise (zástupci: A. Aresu a R. Tricot, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh na základě článku 268 SFEU znějící na přiznání náhrady újmy, která žalobkyni údajně vznikla v důsledku přijetí omezujících opatření, která jsou vůči ní namířena.

         Výrok rozsudku

                  1)

                     Žaloba se zamítá.

                  2)

                     Společnost Export Development Bank of Iran ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Radou Evropské unie.

                  3)

                     Evropská komise ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 398, 30.11.2015.


title: Věci T-516/16 a T-536/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 30. dubna 2019 — Alvarez y Bejarano a další v. Komise („Veřejná služba — Úředníci — Smluvní zaměstnanci — Reforma služebního řádu — Méně výhodný režim v oblasti paušální náhrady cestovních výdajů a prodloužení dovolené za kalendářní rok o další dny dovolené jako doby na cestu — Vztah mezi přiznáním těchto nároků a statusem osoby pracující či pobývající v zahraničí — Zrušení roční výplaty cestovních výdajů a doby na cestu“)

text:
               1.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 220/31

      Rozsudek Tribunálu ze dne 30. dubna 2019 — Alvarez y Bejarano a další v. Komise
      (Věci T-516/16 a T-536/16) (1)

      („Veřejná služba - Úředníci - Smluvní zaměstnanci - Reforma služebního řádu - Méně výhodný režim v oblasti paušální náhrady cestovních výdajů a prodloužení dovolené za kalendářní rok o další dny dovolené jako doby na cestu - Vztah mezi přiznáním těchto nároků a statusem osoby pracující či pobývající v zahraničí - Zrušení roční výplaty cestovních výdajů a doby na cestu“)
      (2019/C 220/40)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobci: Maria Alvarez y Bejarano (Namur, Belgie) a 11 dalších žalobců, jejichž jména jsou uvedena v příloze rozsudku (zástupci: S. Orlandi a T. Martin, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně J. Currall a G. Gattinara, poté G. Gattinara a F. Simonetti, zmocněnci)

         Vedlejší účastníci podporující žalovanou: Evropský parlament (zástupkyně: E. Taneva a M. Ecker, zmocněnkyně), Rada Evropské unie (zástupci: původně M. Bauer a M. Veiga, poté M. Bauer a R. Meyer, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrhy podané na základě článku 270 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí neposkytnout již žalobcům od 1. ledna 2014 dobu na cestu a roční výplatu cestovních výdajů, aby mohli udržovat kontakt s místem jejich původu.

         Výrok

                  1)

                     Věci T-516/16 a T-536/16 se spojují pro účely rozsudku.

                  2)

                     Žaloby se zamítají.

                  3)

                     Marii Alvarez y Bejarano a dalším úředníkům a zaměstnancům Evropské komise, jejichž jména jsou uvedena v příloze, se ukládá náhrada nákladů řízení.

                  4)

                     Rada Evropské unie a Evropský parlament ponesou každý vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 421, 24.11.2014 (věc původně zapsaná do rejstříku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie pod číslem F-85/14 a předaná Tribunálu Evropské unie dne 1.9.2016).


title: Věc T-523/16 a T-542/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 30. dubna 2019 — Ardalic a další v. Rada („Veřejná služba — Úředníci — Smluvní zaměstnanci — Reforma služebního řádu — Méně výhodný režim v oblasti paušální náhrady cestovních výdajů a prodloužení dovolené za kalendářní rok o další dny dovolené jako doby na cestu — Vztah mezi přiznáním těchto nároků a statusem osoby pracující či pobývající v zahraničí — Zrušení roční výplaty cestovních výdajů a doby na cestu“)

text:
               1.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 220/32

      Rozsudek Tribunálu ze dne 30. dubna 2019 — Ardalic a další v. Rada
      (Věc T-523/16 a T-542/16) (1)

      („Veřejná služba - Úředníci - Smluvní zaměstnanci - Reforma služebního řádu - Méně výhodný režim v oblasti paušální náhrady cestovních výdajů a prodloužení dovolené za kalendářní rok o další dny dovolené jako doby na cestu - Vztah mezi přiznáním těchto nároků a statusem osoby pracující či pobývající v zahraničí - Zrušení roční výplaty cestovních výdajů a doby na cestu“)
      (2019/C 220/41)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobci: Jakov Ardalic (Brusel, Belgie) a 11 dalších žalobců, jejichž jména jsou uvedena v příloze rozsudku (zástupci: S. Orlandi a T. Martin, advokáti)

         Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: původně M. Bauer a M. Veiga, poté M. Bauer a R. Meyer, zmocněnci)

         Vedlejší účastník podporující žalovanou: Evropský parlament (zástupkyně: E. Taneva a M. Ecker, zmocněnkyně)

         Předmět věci

      Návrhy podané na základě článku 270 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí neposkytnout již žalobcům od 1. ledna 2014 dobu na cestu a roční výplatu cestovních výdajů, aby mohli udržovat kontakt s místem jejich původu.

         Výrok rozsudku

                  1)

                     Věci T-523/16 a T-542/16 se spojují pro účely rozsudku.

                  2)

                     Žaloby se zamítají.

                  3)

                     Jakovu Ardalicovi a dalším úředníkům a zaměstnancům Rady evropské unie, jejichž jména jsou uvedena v příloze, se ukládá náhrada nákladů řízení.

                  4)

                     Evropský parlament ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 448, 15.12.2014 (věc původně zapsaná do rejstříku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie pod číslem F-100/14 a předaná Tribunálu Evropské unie dne 1.9.2016)


title: Věc C-566/17: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 8. května 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Wojewódzkiego Sądu Administracyjnego we Wrocławiu — Polsko) — Związek Gmin Zagłębia Miedziowego w Polkowicach v. Szef Krajowej Administracji Skarbowej („Řízení o předběžné otázce — Společný systém daně z přidané hodnoty (DPH) — Směrnice 2006/112/ES — Článek 168 písm. a) — Odpočet daně zaplacené na vstupu — Zásada neutrality DPH — Osoba povinná k dani vykonávající ekonomickou i neekonomickou činnost — Zboží a služby nabyté za účelem provádění plnění podléhajících DPH i plnění nepodléhajících DPH — Absence kritérií pro rozdělení ve vnitrostátním právu — Zásada legality daně“)

text:
               8.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 230/6

      Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 8. května 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Wojewódzkiego Sądu Administracyjnego we Wrocławiu — Polsko) — Związek Gmin Zagłębia Miedziowego w Polkowicach v. Szef Krajowej Administracji Skarbowej
      (Věc C-566/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Společný systém daně z přidané hodnoty (DPH) - Směrnice 2006/112/ES - Článek 168 písm. a) - Odpočet daně zaplacené na vstupu - Zásada neutrality DPH - Osoba povinná k dani vykonávající ekonomickou i neekonomickou činnost - Zboží a služby nabyté za účelem provádění plnění podléhajících DPH i plnění nepodléhajících DPH - Absence kritérií pro rozdělení ve vnitrostátním právu - Zásada legality daně“)
      (2019/C 230/07)
      Jednací jazyk: polština

         Předkládající soud

      Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Związek Gmin Zagłębia Miedziowego w Polkowicach

         Žalovaný: Szef Krajowej Administracji Skarbowej

         Výrok

      Článek 168 písm. a) směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty musí být vykládán v tom smyslu, že brání vnitrostátní praxi, která spočívá v tom, že osobě povinné k dani povoluje plný odpočet daně z přidané hodnoty (DPH) zatěžující na vstupu pořízení zboží a služeb touto osobou za účelem provádění ekonomické činnosti podléhající DPH i neekonomické činnosti, která nespadá do působnosti DPH, když v platné daňové právní úpravě neexistují zvláštní pravidla upravující kritéria a metody pro rozdělení, které by umožnily osobě povinné k dani určit podíl DPH zaplacené na vstupu, jež je třeba považovat za DPH související s její ekonomickou činností a za DPH související s její neekonomickou činností.

         (1)  Úř. věst. C 13, 15.1.2018.


title: Věc T-324/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 8. května 2019 — VI.TO. v. EUIPO — Bottega (Tvar zlaté láhve) („Ochranná známka Evropské unie — Řízení o prohlášení neplatnosti — Trojrozměrná ochranná známka Evropské unie — Tvar zlaté láhve — Absolutní důvody pro zamítnutí zápisu — Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001] — Rozlišovací způsobilost — Článek 7 odst. 1 písm. e) body i) až iii) nařízení č. 207/2009 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. e) body i) až iii) nařízení 2017/1001]“)

text:
               8.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 230/41

      Rozsudek Tribunálu ze dne 8. května 2019 — VI.TO. v. EUIPO — Bottega (Tvar zlaté láhve)
      (Věc T-324/18) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o prohlášení neplatnosti - Trojrozměrná ochranná známka Evropské unie - Tvar zlaté láhve - Absolutní důvody pro zamítnutí zápisu - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001] - Rozlišovací způsobilost - Článek 7 odst. 1 písm. e) body i) až iii) nařízení č. 207/2009 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. e) body i) až iii) nařízení 2017/1001]“)
      (2019/C 230/51)
      Jednací jazyk: italština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Vinicola Tombacco (VI.TO.) Srl (Trebaseleghe, Itálie) (zástupce: L. Giove, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: S. Scardocchia a A. Folliard-Monguiral, zmocněnci)

         Další účastník řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastník před Tribunálem: Sandro Bottega (Colle Umberto, Itálie) (zástupce: R. Galli, advokát)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 14. března 2018 (věc R 1036/2017-1) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společností VI.TO. a S. Bottegou.

         Výrok

                  1)

                     Žaloba se zamítá.

                  2)

                     Společnosti Vinicola Tombacco (VI.TO.) Srl se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 259, 23.7.2018.


               11.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 233/7

      Žaloba podaná dne 28. března 2019 krajem Aust-Agder proti společnosti Konkurrenten.no AS
      (Věc E-1/17 COSTS 2)
      (2019/C 233/06)
      Dne 28. března 2019 podal kraj Aust-Agder, který zastupují advokáti Bjørnar Alterskjær a Amie Eliassen z advokátní kanceláře Kluge Advokatfirma AS se sídlem Bryggelata 6, Postboks 1548 Vika, 0117 Oslo, Norsko, k Soudnímu dvoru ESVO žalobu proti společnosti Konkurrenten.no AS.
      Žalobce požaduje, aby Soudní dvůr vydal toto usnesení:

                  1.

                  Celková částka nákladů, kterou má společnost Konkurrenten.no AS zaplatit kraji Aust-Agder, činí 403 430,92 NOK, přepočtená na eura podle referenčního směnného kursu Evropské centrální banky platného ke dni oznámení usnesení.

                  2.

                  Od data oznámení tohoto usnesení až do dne splacení uvedené částky budou počítány úroky z prodlení; příslušná úroková sazba se vypočte na základě úrokové sazby uplatňované Evropskou centrální bankou na její hlavní refinanční operace a platné v první kalendářní den měsíce splatnosti, se zvýšením o tři a půl procentního bodu.

         Právní a skutkové okolnosti a žalobní důvody:

                  —

                  Dne 11. ledna 2017 podala společnost Konkurrenten.no AS k Soudnímu dvoru ESVO žalobu proti rozhodnutí Kontrolního úřadu ESVO č. 179/15/KOL ze dne 7. května 2015. Žalobce podal návrh na vstup do řízení jako vedlejší účastník v projednávané věci E-1/17 Konkurrenten.no AS v. Kontrolní úřad ESVO, což bylo povoleno usnesením předsedy dne 12. července 2017.

                  —

                  Ustanovení čl. 70 odst. 1 jednacího řádu Soudního dvora ESVO stanoví:

                        „V případě sporu o přiznání náhrady nákladů řízení rozhodne na návrh dotčeného účastníka řízení a po vyjádření druhého účastníka řízení Soudní dvůr usnesením.“

                  —

                  V usnesení Soudního dvora ve věci E-1/17 Soudní dvůr ESVO uložil společnosti Konkurrenten.no AS náhradu nákladů, které žalobci vznikly.


title: Věc C-770/18 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 8. prosince 2018 Anikó Pint proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 9. října 2018 ve věci T-634/17, Pint v. Komise

text:
               15.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 238/3

      Kasační opravný prostředek podaný dne 8. prosince 2018 Anikó Pint proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 9. října 2018 ve věci T-634/17, Pint v. Komise
      (Věc C-770/18 P)
      (2019/C 238/04)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastnici řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Anikó Pint (zástupce: D. Lázár, Rechtsanwalt)

         Další účastníci řízení: Evropská komise, Maďarsko
      Soudní dvůr Evropské unie (desátý senát) usnesením ze dne 21. května 2019 zamítl kasační opravný prostředek jako zjevně neopodstatněný a rozhodl, že účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek ponese vlastní náklady řízení.


title: Věc T-631/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 23. května 2019 — Remag Metallhandel a Jaschinsky v. Komise („Mimosmluvní odpovědnost — Antidumping — Naléhavá žádost OLAF, aby členské státy vybraly antidumpingové clo ze všech dovozů křemíkového kovu pocházejícího z Tchaj-wanu, aniž bylo prokázáno, že uvedený křemíkový kov pochází z Číny — Nařízení (ES) č. 398/2004 a prováděcí nařízení (EU) č. 467/2010 — Příčinná souvislost“)

text:
               15.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 238/15

      Rozsudek Tribunálu ze dne 23. května 2019 — Remag Metallhandel a Jaschinsky v. Komise
      (Věc T-631/16) (1)

      („Mimosmluvní odpovědnost - Antidumping - Naléhavá žádost OLAF, aby členské státy vybraly antidumpingové clo ze všech dovozů křemíkového kovu pocházejícího z Tchaj-wanu, aniž bylo prokázáno, že uvedený křemíkový kov pochází z Číny - Nařízení (ES) č. 398/2004 a prováděcí nařízení (EU) č. 467/2010 - Příčinná souvislost“)
      (2019/C 238/18)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobci: Remag Metallhandel GmbH (Steyr, Rakousko) a Werner Jaschinsky (St. Ulrich bei Steyr, Rakousko) (zástupce: M. Lux, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Caeiros a A. Lewis, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 268 SFEU a znějící na náhradu škody, která žalobcům údajně vznikla v důsledku žádosti Evropského úřadu pro boj proti podvodům (OLAF), aby celní orgány členských států vybraly antidumpingové clo ze zásilek křemíku dovážených z Tchaj-wanu do Evropské unie.

         Výrok rozsudku

                  1)

                     Žaloba se zamítá.

                  2)

                     Společnosti Remag Metallhandel GmbH a Wernerovi Jaschinskému se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 392, 24.10.2016.


title: Věc T-837/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 23. května 2019 — Negru v. EUIPO — Sky (SkyPrivate) („Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie SkyPrivate — Starší národní slovní ochranná známka SKY — Relativní důvod pro zamítnutí zápisu — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001“)

text:
               15.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 238/15

      Rozsudek Tribunálu ze dne 23. května 2019 — Negru v. EUIPO — Sky (SkyPrivate)
      (Věc T-837/17) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie SkyPrivate - Starší národní slovní ochranná známka SKY - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001“)
      (2019/C 238/19)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: Alexandru Negru (Iași, Rumunsko) (zástupci: původně I.-M. Iliescu, poté T. Protopopescu, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: J. Ivanauskas a H. O’Neill, zmocněnci)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Sky Ltd, dříve Sky plc (Isleworth, Spojené království) (zástupci: K. Saliger, solicitor, a P. Roberts, QC)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 12. října 2017 (věc R 349/2017-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi společností Sky a A. Negruem.

         Výrok

                  1)

                     Žaloba se zamítá.

                  2)

                     Alexandru Negruovi se ukládá náhrada nákladů řízení, včetně nákladů vynaložených společností Sky Ltd v řízení před odvolacím senátem Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO).

         (1)  Úř. věst. C 72, 26.2.2018.


title: Věc T-312/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 23. května 2019 — Dentsply De Trey v. EUIPO — IDS (AQUAPRINT) („Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie AQUAPRINT — Starší slovní národní ochranné známky AQUACEM a starší nezapsané národní ochranné známky AQUACEM a AQUASIL — Relativní důvody pro zamítnutí zápisu — Neexistence nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001 — Užívání označení, jehož význam není pouze místní, v obchodním styku — Článek 8 odst. 4 nařízení 2017/1001 — Neoprávněné užívání označení (action for passing off) — Neexistence klamavé prezentace“)

text:
               15.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 238/16

      Rozsudek Tribunálu ze dne 23. května 2019 — Dentsply De Trey v. EUIPO — IDS (AQUAPRINT)
      (Věc T-312/18) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie AQUAPRINT - Starší slovní národní ochranné známky AQUACEM a starší nezapsané národní ochranné známky AQUACEM a AQUASIL - Relativní důvody pro zamítnutí zápisu - Neexistence nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001 - Užívání označení, jehož význam není pouze místní, v obchodním styku - Článek 8 odst. 4 nařízení 2017/1001 - Neoprávněné užívání označení (action for passing off) - Neexistence klamavé prezentace“)
      (2019/C 238/20)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Dentsply De Trey GmbH (Kostnice, Německo) (zástupce: S. Clark, Solicitor)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: G. Sakalaite-Orlovskiene, J. Ivanauskas a H. O’Neill, zmocněnci)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: IDS SpA (Savona, Itálie) (zástupci: M. Andreolini a F. Andreolini, advokáti)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 26. února 2018 (věc R 1438/2017-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Dentsply De Trey a IDS.

         Výrok

                  1)

                     Žaloba se zamítá.

                  2)

                     Společnosti Dentsply De Trey GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 240, 9.7.2018.


title: Věc C-420/18: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 13. června 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Gerechtshof ’s-Hertogenbosch- Nizozemsko) — IO v. Inspecteur van de rijksbelastingdienst („Řízení o předběžné otázce — Daň z přidané hodnoty (DPH) — Směrnice 2006/112/ES — Články 9 a 10 — Osoba povinná k dani — Ekonomická činnost vykonávaná „samostatně“ — Pojem — Činnost člena dozorčí rady nadace“)

text:
               5.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 263/19

      Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 13. června 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Gerechtshof ’s-Hertogenbosch- Nizozemsko) — IO v. Inspecteur van de rijksbelastingdienst
      (Věc C-420/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Daň z přidané hodnoty (DPH) - Směrnice 2006/112/ES - Články 9 a 10 - Osoba povinná k dani - Ekonomická činnost vykonávaná „samostatně“ - Pojem - Činnost člena dozorčí rady nadace“)
      (2019/C 263/23)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      Gerechtshof 's-Hertogenbosch

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: IO

         Žalovaný: Inspecteur van de rijksbelastingdienst

         Výrok

      Články 9 a 10 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty musí být vykládány v tom smyslu, že takový člen dozorčí rady nadace, jako je žalobce v původním řízení, který přestože není ve vztahu hierarchické podřízenosti vůči řídicímu orgánu této nadace ani není vázán takovým vztahem k dozorčí radě uvedené nadace při výkonu činnosti člena této rady, nejedná svým jménem, na svůj účet ani svou odpovědnost, ale jedná na účet a odpovědnost téže rady, a nenese navíc ekonomické riziko vyplývající ze své činnosti, nevykonává ekonomickou činnost samostatně, neboť pobírá pevnou výši odměny, která nezávisí na jeho účasti na zasedáních ani jím skutečně odpracovaných hodinách.

         (1)  Úř. věst. C 319, 10.9.2018.


title: Věc C-505/18: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 13. června 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État- Francie) — Copebi SCA v. Etablissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer) („Řízení o předběžné otázce — Státní podpory — Rozhodnutí 2009/402/ES — Roční hospodářské plány v odvětví ovoce a zeleniny provedené Francouzskou republikou — Určení neslučitelnosti podpory — Příkaz k navrácení podpory — Působnost rozhodnutí — Zemědělsko-hospodářské výbory“)

text:
               5.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 263/20

      Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 13. června 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État- Francie) — Copebi SCA v. Etablissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer)
      (Věc C-505/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Státní podpory - Rozhodnutí 2009/402/ES - Roční hospodářské plány v odvětví ovoce a zeleniny provedené Francouzskou republikou - Určení neslučitelnosti podpory - Příkaz k navrácení podpory - Působnost rozhodnutí - Zemědělsko-hospodářské výbory“)
      (2019/C 263/25)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Conseil d'État

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Copebi SCA

         Žalovaný: Etablissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer)

         za účasti: Ministre de l’Agriculture et de l’Alimentation,

         Výrok

      Rozhodnutí Komise 2009/402/ES ze dne 28. ledna 2009 týkající se „ročních hospodářských plánů“ v odvětví ovoce a zeleniny provedených Francií musí být vykládáno v tom smyslu, že se vztahuje na podpory, které Office national interprofessionnel des fruits, des légumes et de l’horticulture (Národní mezioborový úřad pro ovoce, zeleninu a zahradnictví) (Oniflhor) vyplatil Comité économique agricole du bigarreau d’industrie (Hospodářský výbor pro průmyslové zpracování třešní chrupek) (CEBI) a které byly producentům třešní chrupek pro průmyslové zpracování přiděleny prostřednictvím seskupení producentů, která jsou členy tohoto výboru, přestože tento výbor není v tomto rozhodnutí uveden mezi osmi zemědělsko-hospodářskými výbory a tyto podpory — na rozdíl od mechanismu financování popsaného v uvedeném rozhodnutí — byly financovány výlučně z dotací ze strany Oniflhor, a nikoli rovněž z dobrovolných příspěvků producentů.

         (1)  Úř. věst. C 364, 8.10.2018.


title: Spojené věci C-508/18 a 82/19 PPU: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 27. května 2019 [žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Supreme Court, High Court (Irsko) — Irsko] — Výkon evropských zatýkacích rozkazů vydaných na OG (C-508/18), PI (C-82/19 PPU) („Řízení o předběžné otázce — Naléhavé řízení o předběžné otázce — Policejní a soudní spolupráce v trestních věcech — Evropský zatýkací rozkaz — Rámcové rozhodnutí 2002/584/SVV — Článek 6 odst. 1 — Pojem „vystavující justiční orgán“ — Evropský zatýkací rozkaz vydaný státním zastupitelstvím členského státu — Postavení — Podřízenost vůči orgánu výkonné moci — Pravomoc ministra spravedlnosti udělovat individuální pokyny — Neexistence záruky nezávislosti“)

text:
               5.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 263/21

      Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 27. května 2019 [žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Supreme Court, High Court (Irsko) — Irsko] — Výkon evropských zatýkacích rozkazů vydaných na OG (C-508/18), PI (C-82/19 PPU)
      (Spojené věci C-508/18 a 82/19 PPU) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Naléhavé řízení o předběžné otázce - Policejní a soudní spolupráce v trestních věcech - Evropský zatýkací rozkaz - Rámcové rozhodnutí 2002/584/SVV - Článek 6 odst. 1 - Pojem „vystavující justiční orgán“ - Evropský zatýkací rozkaz vydaný státním zastupitelstvím členského státu - Postavení - Podřízenost vůči orgánu výkonné moci - Pravomoc ministra spravedlnosti udělovat individuální pokyny - Neexistence záruky nezávislosti“)
      (2019/C 263/26)
      Jednací jazyk: angličtina

         Předkládající soudy

      Supreme Court, High Court (Irsko)

         Účastníci původních řízení

      OG (C-508/18), PI (C-82/19 PPU)

         Výrok

                  1)

                  Věci C 508/18 a C 82/19 PPU se pro účely tohoto rozsudku spojují.

                  2)

                  Pojem „vystavující justiční orgán“ ve smyslu čl. 6 odst. 1 rámcového rozhodnutí Rady 2002/584/SVV ze dne 13. června 2002 o evropském zatýkacím rozkazu a postupech předávání mezi členskými státy, ve znění rámcového rozhodnutí Rady 2009/299/SVV ze dne 26. února 2009, musí být vykládán v tom smyslu, že se nevztahuje na státní zastupitelství členského státu, jež jsou vystavena riziku, že při přijímání rozhodnutí o vydání evropského zatýkacího rozkazu budou přímo či nepřímo podléhat individuálním příkazům nebo pokynům ze strany výkonné moci, jako např. ministra spravedlnosti.

         (1)  Úř. věst. C 364, 8.10.2018.

         Úř. věst. C 122, 1.4.2019.


title: Věc C-509/18: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 27. května 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Supreme Court- Irsko) — Výkon evropského zatýkacího rozkazu vydaného na PF („Řízení o předběžné otázce — Policejní a soudní spolupráce v trestních věcech — Evropský zatýkací rozkaz — Rámcové rozhodnutí 2002/584/SVV — Článek 6 odst. 1 — Pojem „vystavující justiční orgán“ — Evropský zatýkací rozkaz vydaný nejvyšším státním zástupcem členského státu — Postavení — Záruka nezávislosti“)

text:
               5.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 263/22

      Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 27. května 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Supreme Court- Irsko) — Výkon evropského zatýkacího rozkazu vydaného na PF
      (Věc C-509/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Policejní a soudní spolupráce v trestních věcech - Evropský zatýkací rozkaz - Rámcové rozhodnutí 2002/584/SVV - Článek 6 odst. 1 - Pojem „vystavující justiční orgán“ - Evropský zatýkací rozkaz vydaný nejvyšším státním zástupcem členského státu - Postavení - Záruka nezávislosti“)
      (2019/C 263/27)
      Jednací jazyk: angličtina

         Předkládající soud

      Supreme Court

         Účastník původního řízení

      PF

         Výrok

      Pojem „vystavující justiční orgán“ ve smyslu čl. 6 odst. 1 rámcového rozhodnutí Rady 2002/584/SVV ze dne 13. června 2002 o evropském zatýkacím rozkazu a postupech předávání mezi členskými státy, ve znění rámcového rozhodnutí Rady 2009/299/SVV ze dne 26. února 2009, musí být vykládán v tom smyslu, že se vztahuje na nejvyššího státního zástupce členského státu, který je sice strukturálně nezávislý na soudní moci, avšak je příslušný k vedení trestního stíhání, a jeho postavení v tomto členském státě mu při vydávání evropského zatýkacího rozkazu poskytuje záruku nezávislosti na výkonné moci.

         (1)  Úř. věst. C 364, 8.10.2018.


title: Věc C-10/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunalul București (Rumunsko) dne 3. ledna 2019 — Wilo Salmson France SAS v. Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice București, Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice București — Administrația Fiscală pentru Contribuabili Nerezidenți

text:
               5.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 263/23

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunalul București (Rumunsko) dne 3. ledna 2019 — Wilo Salmson France SAS v. Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice București, Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice București — Administrația Fiscală pentru Contribuabili Nerezidenți
      (Věc C-10/19)
      (2019/C 263/28)
      Jednací jazyk: rumunština

         Předkládající soud

      Tribunalul București

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: Wilo Salmson France SAS

         Žalované: Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice București, Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice București — Administrația Fiscală pentru Contribuabili Nerezidenți
      Usnesením ze dne 5. června 2019 prohlásil Soudní dvůr (desátý senát) žádost o rozhodnutí o předběžné otázce za zjevně nepřípustnou.


title: Věc C-142/19 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 19. února 2019 Dovgan GmbH proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 13. prosince 2018 ve věci T-830/16, Monolith Frost GmbH v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

text:
               5.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 263/23

      Kasační opravný prostředek podaný dne 19. února 2019 Dovgan GmbH proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 13. prosince 2018 ve věci T-830/16, Monolith Frost GmbH v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
      (Věc C-142/19 P)
      (2019/C 263/29)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Dovgan GmbH (zástupce: C. Rohnke, Rechtsanwalt)

         Další účastníci řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO), Monolith Frost GmbH

         Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  rozsudek prvního senátu Tribunálu Evropské unie ze dne 13. prosince 2018 (T-830/16) zrušil;

                  —

                  následně: žalobu zamítl.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Navrhovatelka uvádí jako důvody kasačního opravného prostředku porušení unijního práva a zkreslování důkazů.

                     1.

                     Zkreslování důkazů

                  Na rozdíl od tvrzení Tribunálu v bodu 55 Amtsgericht Köln (obvodní soud v Kolíně nad Rýnem, Německo) nekonstatoval, že značná část německého obyvatelstva hovoří rusky.
                  Na rozdíl od tvrzení Tribunálu v bodu 64 napadeného rozsudku odvolací senát zpochybnil rozhodnutí zrušovacího oddělení EUIPO, podle něhož byl výraz „пломбир“ [plombir] v bývalém SSSR používán k označení druhu smetanové zmrzliny.

                     2.

                     Porušení čl. 85 odst. 3 jednacího řádu Tribunálu

                  Tribunál porušil čl. 85 odst. 3 svého jednacího řádu, neboť neprávem nezohlednil rozhodnutí Bundesgerichtshof (Spolkový soudní dvůr, Německo) ze dne 6. července 2017, které předložila vedlejší účastnice řízení. Předložení důkazu teprve na jednání bylo odůvodněno datem rozhodnutí. Kromě toho se jednalo o protidůkaz podle čl. 92 odst. 7 jednacího řádu Tribunálu.

                     3.

                     Porušení čl. 85 odst. 1 jednacího řádu Tribunálu

                  Tribunál v bodu 69 se nesprávně odvolával na přílohy K 16 a K 17 žalobkyně. Jejich předložení žalobkyní bylo opožděné, a proto se k nim nemělo podle čl. 85 odst. 1 jednacího řádu přihlížet.

                     4.

                     Porušení povinnosti uvést odůvodnění

                  Napadený rozsudek podle navrhovatelky neobsahuje dostatečné odůvodnění pro předpoklad Tribunálu, že v pobaltských státech značná část obyvatelstva zná význam ruského slova „пломбир“. Chybí zejména konstatování, že se potud jedná o slovo základní slovní zásoby, kterému rozumí také osoby, pro které není ruština mateřským jazykem.
                  Rozsudek (zejména v bodech 64 a 65) postrádá také dostatečné odůvodnění pro tvrzení, proč se v případě „пломбир“ v bývalém SSSR nemělo jednat o smyšlený název nebo značku výrobku.
                  Nakonec rozsudek (bod 66) neodůvodnil, proč by se na základě pouhé zmínky o označení podle standardu GOST mělo dovodit, že se jedná o ruský „běžný výraz“ a proč má být obchodním kruhům uvnitř Evropské unie tento standard znám.


title: Věc C-267/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Trgovačkim sudem u Zagrebu (Chorvatsko) dne 28. března 2019 — PARKING d.o.o. v. SAWAL d.o.o.

text:
               5.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 263/25

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Trgovačkim sudem u Zagrebu (Chorvatsko) dne 28. března 2019 — PARKING d.o.o. v. SAWAL d.o.o.
      (Věc C-267/19)
      (2019/C 263/30)
      Jednací jazyk: chorvatština

         Předkládající soud

      Trgovački sud u Zagrebu

         Účastnice původního řízení

         Oprávněná: PARKING d.o.o.

         Povinná: SAWAL d.o.o.

         Předběžné otázky

                  1)

                  Je ustanovení vnitrostátního práva, a sice článek 1 Ovršného zakona (exekuční řád) (zveřejněný v Narodných novinách č. 112/12, 25/13, 93/14, 55/16 a 73/17), který notářům dává pravomoc provádět nucené vymáhání pohledávek na základě veřejné listiny vydáváním usnesení o nařízení exekuce coby exekučních titulů bez výslovného souhlasu povinné právnické osoby usazené v Chorvatské republice, s ohledem na rozsudky vyhlášené Soudním dvorem ve věcech C-484/15 a C-551/15 v souladu s čl. 6 odst. 1 evropské Úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod a s článkem 18 […] Smlouvy o fungování Evropské unie?

                  2)

                  Lze výklad podaný v rozsudcích Soudního dvora Evropské unie [ze dne 9. března 2017, Zulfikarpašić (]C-484/15[, EU:C:2017:199),] a [Pula Parking (]C-551/15[, EU:C:2017:193),] uplatnit ve výše popsané věci Povrv-1614/2018 projednávané předkládajícím soudem a konkrétně musí být nařízení č. 1215/2012 vykládáno v tom smyslu, že notáři v Chorvatsku, kteří v mezích pravomocí, které jim svěřuje vnitrostátní právo, jednají v exekučním řízení na základě „veřejné listiny“, v němž jsou povinnými právnické osoby usazené v jiných členských státech Evropské unie, nespadají pod pojem „soud“ ve smyslu uvedeného nařízení?


title: Věc C-453/19 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 13. června 2019 Deutsche Lufthansa AG proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého rozšířeného senátu) vydanému dne 12. dubna 2019 ve věci T-492/15, Deutsche Lufthansa AG v. Evropská komise

text:
               5.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 263/33

      Kasační opravný prostředek podaný dne 13. června 2019 Deutsche Lufthansa AG proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého rozšířeného senátu) vydanému dne 12. dubna 2019 ve věci T-492/15, Deutsche Lufthansa AG v. Evropská komise
      (Věc C-453/19 P)
      (2019/C 263/39)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Deutsche Lufthansa AG (zástupce: A. Martin-Ehlers, Rechtsanwalt)

         Další účastníci řízení: Evropská komise, Land Rheinland-Pfalz a Ryanair DAC

         Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  určil, že žaloba byla přípustná a opodstatněná v rozsahu, v němž navrhovatelka napadla opatření č. 12 (vklad do kapitálové rezervy FFHG (1)) s odůvodněním, že tímto opatřením byly financovány provozní podpory ve prospěch FFHG;

                  —

                  zrušil rozsudek Tribunálu ze dne 12. dubna 2019 ve věci T-492/15;

                  —

                  vyhověl návrhovému žádání vznesenému v prvním stupni a zrušil rozhodnutí Komise ze dne 1. října 2014 SA.21121 (2) (s výjimkou opatření č. 12, pokud bylo použito k financování provozních podpor pro FFHG);

                  —

                  podpůrně vrátil věc k rozhodnutí Tribunálu a

                  —

                  uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Navrhovatelka uplatňuje tímto kasačním opravným prostředkem zejména následující důvody kasačního opravného prostředku:
      Individuální podpory, ke kterým již bylo zahájeno vyšetřovací řízení:

                  —

                  Navrhovatelka již byla osobně dotčena rozsudkem COFAZ (3), čímž se jí dostalo aktivní legitimace. Důvodem je skutečnost, že Komise nezohlednila důležité prvky skutkového stavu a dodatečná zvýhodnění, přestože jí tato opatření navrhovatelka sdělila. Tím Komise porušila její procesní práva.

                  —

                  Pokud by měla být použita tzv. Mory-judikatura (4), musela by být podpůrně použita první alternativa. Z důvodu porušení procesních práv navrhovatelky nemůže být na Komisi nahlíženo tak, že provedla řádné vyšetřovací řízení. I v tomto případě je navrhovatelka osobně dotčena, čímž se jí dostalo aktivní legitimace.

                  —

                  Podpůrně je na třeba na žalobu nahlížet jako přípustnou, pokud by měla být použita druhá alternativa tzv. Mory-judikatury, podle níž musí žalobkyně prokázat, že bylo podporami podstatně zasaženo do jejího postavení na trhu. V tomto případě dochází k přenesení důkazního břemene, přinejmenším ale k jeho zmírnění ve prospěch navrhovatelky, jelikož Komise svévolně nezohlednila relevantní skutkové okolnosti, které jí byly známy. Pouze podpůrně je třeba poznamenat, že navrhovatelka takové podstatné zasažení skutečně prokázala. Odlišné právní posouzení Tribunálem by šlo nad rámec judikatury Soudního dvora a vedlo k právně nesprávnému posouzení relevantního trhu. Tribunál v této souvislosti zkreslil a zkrátil skutkové okolnosti přednesené jak navrhovatelkou, tak Komisí, změnil obsah napadeného usnesení a porušil pravidla o důkazním břemeni.

            Režimy podpor:

                  —

                  I v případě režimů podpor bylo dle navrhovatelky třeba na základě rozsudku „Montessori“ (5) prohlásit žalobu za přípustnou.

            Individuální podpory bez vyšetřovacího řízení:

                  —

                  V případě individuálních podpor bez vyšetřovacího řízení bylo třeba žalobu každopádně považovat za přípustnou, a sice protože Komise k tomuto nezahájila hloubkové vyšetřovací řízení.

         (1)  Letiště Frankfurt-Hahn GmbH

         (2)  Rozhodnutí (EU) 2016/789 o státní podpoře SA.21121 (C-29/08) (ex NN 54/07), kterou poskytlo Německo v souvislosti s financováním letiště Frankfurt-Hahn a finančními vztahy mezi letištěm a společností Ryanair (Úř. věst. 2016, L 134, s. 46)

         (3)  Rozsudek Soudního dvora ze dne 12. července 1990, Société CdF Chimie azote et fertilisants SA a Société chimique de la Grande Paroisse (SCGP) SA v. Komise (C-169/84, ECLI:EU:C:1990:301).

         (4)  Rozsudek Soudního dvora ze dne 17. září 2015, Mory SA a další v. Evropská komise (C-33/14 P, ECLI:EU:C:2015:609).

         (5)  Rozsudek Soudního dvora ze dne 6. listopadu 2018, Scuola Elementare Maria Montessori Srl a další (C-622/16 P až C-624/16 P, ECLI:EU:C:2018:873).


title: Věc T-347/19: Žaloba podaná dne 10. června 2019 — Falqui v. Parlament

text:
               5.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 263/54

      Žaloba podaná dne 10. června 2019 — Falqui v. Parlament
      (Věc T-347/19)
      (2019/C 263/61)
      Jednací jazyk: italština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Enrico Falqui (Florencie, Itálie) (zástupci: F. Sorrentino a A. Sandulli, advokáti)

         Žalovaný: Evropský parlament

         Návrhová žádání

      Žalobce se domáhá zrušení napadeného sdělení a uložení Evropskému parlamentu povinnosti, aby mu zaplatil neoprávněně sražené částky před ukončením řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Tato žaloba je podána proti sdělení generálního ředitelství financí Evropského parlamentu č. D (2019) 14406 ze dne 11. dubna 2019 týkajícímu se nového vyměření důchodu, který pobírá žalobce jako bývalý poslanec Evropského parlamentu.
      Na podporu žaloby předkládá žalobce tři žalobní důvody:

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z porušení rozhodnutí předsednictva Evropského parlamentu ze dne 19. května a 9. července 2008 o prováděcích opatřeních ke statutu poslanců Evropského parlamentu

                              —

                              V této souvislosti se uvádí, že vzhledem k tomu, že podle čl. 75 odst. 2 rozhodnutí předsednictva Evropského parlamentu ze dne 19. května a 9. července 2008 o prováděcích opatřeních ke statutu poslanců Evropského parlamentu, nároky na důchod získané před dnem nabytí účinnosti statutu „zůstávají nabyté“, předtím účinný odkaz na vnitrostátní pravidla stanovené v takzvané právní úpravě FID [Pravidla pro poskytování náhrad a příspěvků poslancům Evropského parlamentu] je potřebný považovat za křížový referenční systém (s právní úpravou účinnou v dané době), jelikož nároky na důchod nabyté bývalými poslanci Evropského parlamentu před nabytí účinnosti statutu nemohou být změněny následnými předpisy.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že Evropský parlament nevyloučil použití neplatné vnitrostátní právní úpravy

                              —

                              V této souvislosti se uvádí, že právní úprava zavedená rozhodnutím předsednictva Poslanecké sněmovny (Itálie) č. 14/2018 je ve vztahu k samotnému italskému právnímu řádu neplatná.

                              —

                              Sněmovna se totiž rozhodla přepočítat doživotní dávky, kteří bývalí poslanci pobírali, a to tak, že uplatnila příspěvkové schéma i na část příspěvku získaného v obdobích před rokem 2012, který je pro všechny veřejné a soukromé zaměstnance vyplácený v rámci pro rata systému, nebo dokonce pro období před rokem 1996 a pro všechny veřejné a soukromé zaměstnance v rámci režimu s definovanými dávkami. S cílem zpětně uplatňovat příspěvkové schéma i na období, během kterých schéma v Itálii neexistovalo, přijala zaujatý a nepřiměřený systém výpočtu bez pojistně matematického základu.

                              —

                              Předmětná reforma je rovněž nezákonná, jelikož otázka doživotních příspěvků poslanců musí být upravena, aspoň pokud jde o její základní aspekty, zákonem, a nikoliv vnitřním předpisem (článek 69 ústavy).

                              —

                              Krom toho narušuje legitimní očekávání bývalých poslanců, pokud jde o stabilitu jejich důchodů, což je v rozporu se zásadou ochrany legitimního očekávání, která je obecnou zásadou v italském právním řádu.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z protiprávního použití Evropským parlamentem vnitrostátní právní úpravy, která je v rozporu se základními zásadami unijního právního řádu a především zásadou ochrany legitimního očekávání. Porušení zásady přednosti unijního práva.

                              —

                              V této souvislosti se tvrdí, že reforma doživotních příspěvků bývalých italských poslanců znova určila výši takových příspěvků ex post úplně nepředvídatelným způsobem, náhle a bez ochranných doložek, takže vážně porušuje zásadu legitimního očekávání, která je jednou ze základních zásad evropského právního řádu.

                              —

                              Z tohoto důvodu nemůže být tato reforma provedena Evropským parlamentem: na základě obecných zásad, kterými se řídí vztahy mezi právními řády, podléhá totiž převzetí norem z jednoho právního řádu do druhého, v návaznosti na odkaz (ať již se jedná o dynamický odkaz nebo případně systém křížových odkazů) specifickému proti-omezení: odkaz se může provést, pokud je norma právního řádu původu v rozporu se základními zásadami právního řádu určení. Krom toho, s ohledem na přednost evropského práva, která je základní zásadou Unie, pokud je vnitrostátní právní úprava v rozporu s evropským ustanovením, nesmí se použít, aby se zajistila jednotná ochrana občanů evropským právem v celé Evropské unii.


title: Věc T-348/19: Žaloba podaná dne 10. června 2019 — Poggiolini v. Parlament

text:
               5.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 263/56

      Žaloba podaná dne 10. června 2019 — Poggiolini v. Parlament
      (Věc T-348/19)
      (2019/C 263/62)
      Jednací jazyk: italština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Danilo Poggiolini (Řím, Itálie) (zástupci: F. Sorrentino a A. Sandulli, advokáti)

         Žalovaný: Evropský parlament

         Návrhová žádání

      Žalobce se domáhá zrušení napadeného sdělení a uložení Evropskému parlamentu povinnosti, aby mu zaplatil neoprávněně sražené částky před ukončením řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Tato žaloba je podána proti sdělení generálního ředitelství financí Evropského parlamentu č. D (2019) 14435 ze dne 11. dubna 2019 týkajícímu se nového vyměření důchodu, který pobírá žalobce jako bývalý poslanec Evropského parlamentu.
      Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou podobné s žalobními důvody a hlavními argumenty dovolávanými ve věci T-347/19, Falqui v. Evropský parlament.


title: Věc T-360/19: Žaloba podaná dne 14. června 2019 — Jalkh v. Parlament

text:
               5.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 263/60

      Žaloba podaná dne 14. června 2019 — Jalkh v. Parlament
      (Věc T-360/19)
      (2019/C 263/66)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Jean-François Jalkh (Gretz-Armainvilliers, Francie) (zástupkyně: F. Wagner, advokátka)

         Žalovaný: Evropský parlament

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil legislativní usnesení Evropského parlamentu ze dne 16. dubna 2019 o návrhu nařízení Evropského parlamentu a Rady, kterým se mění nařízení (EU, Euratom) č. 883/2013 o vyšetřování prováděném Evropským úřadem pro boj proti podvodům (OLAF), pokud jde o spolupráci s Úřadem evropského veřejného žalobce a účinnost vyšetřování úřadu OLAF (COM(2018)0338 — C8-0214/2018 — 2018J0170(COD);

                  —

                  uložil Evropskému parlamentu náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce čtyři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z porušení článků 7 a 8 Listiny základních práv Evropské unie, neboť napadené usnesení umožňuje Evropskému úřadu pro boj proti podvodům (OLAF) přístup k osobním informacím, což je v rozporu s právem na respektování soukromého života a právem na ochranu osobních údajů.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z porušení článků 8 a 9 protokolu (č. 7) o výsadách a imunitách Evropské unie, neboť napadené usnesení umožňuje úřadu OLAF obcházet parlamentní imunitu poslanců.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z porušení článku 5 jednacího řádu Evropského parlamentu a článku 4 statutu poslanců Evropského parlamentu. Žalobce tvrdí, že napadené usnesení umožňuje úřadu OLAF obcházet parlamentní imunitu poslanců a umožňuje mu také přístup k dokumentům, které nejsou dokumenty Evropského parlamentu.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení článku 6 Úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod, neboť napadené usnesení nerespektuje právo poslanců na obhajobu.


title: Věc T-361/19: Žaloba podaná dne 16. června 2019 — CF v. Parlament

text:
               5.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 263/61

      Žaloba podaná dne 16. června 2019 — CF v. Parlament
      (Věc T-361/19)
      (2019/C 263/67)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: CF (zástupce: A. Daoût, advokát)

         Žalovaný: Evropský parlament

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil napadená rozhodnutí;

                  —

                  nařídil náhradu finanční a morální újmy způsobené napadenými rozhodnutími, tj. přiznal žalobci předběžnou částku 50 000 eur;

                  —

                  uložil Evropskému parlamentu náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby znějící na zrušení dvou rozhodnutí předsedy Evropského parlamentu ze dne 16. dubna 2019, ve kterých byl žalobce prohlášen vinným z psychického obtěžování jeho bývalé akreditované parlamentní asistentky a byla mu udělena důtka, předkládá žalobce čtyři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z porušení zákonné definice obtěžování, která je obsažena v článku 12a služebního řádu úředníků Evropské unie, neboť předseda Parlamentu nezohlednil základní prvky pojmu „psychické obtěžování“, které jsou stanoveny v zákoně a v judikatuře.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází z nedostatečného odůvodnění napadeného aktu. Žalobce tvrdí, že předseda Parlamentu při odůvodnění svého prvního rozhodnutí vycházel z neúplné zprávy poradního výboru a že jeho druhé rozhodnutí nesplňuje kritéria stanovená v článku 166 jednacího řádu Evropského parlamentu.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vychází z porušení práva na řádnou správu a práva na obhajobu. Žalobce je toho názoru, že administrativa nesplnila svoji povinnost náležité péče a porušila zásadu přiměřené lhůty, pravidla důvěrnosti šetření, právo na obhajobu, presumpci neviny a právo na přístup k disciplinárnímu spisu.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vychází z porušení zásady právní jistoty a zákazu retroaktivity donucovacích pravidel v rozsahu, v němž předseda Parlamentu a poradní výbor uplatnili donucovací právní úpravu na skutečnosti předcházející jejímu přijetí.
                  Žalobce se mimoto domáhá náhrady morální a finanční újmy. Tvrdí, že způsob, jakým bylo vedeno šetření, poškodil jeho dobrou pověst a připravil jej o možnost kandidovat v evropských volbách.


title: Věc T-363/19: Žaloba podaná dne 12. června 2019 — Spojené království v. Komise

text:
               5.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 263/62

      Žaloba podaná dne 12. června 2019 — Spojené království v. Komise
      (Věc T-363/19)
      (2019/C 263/68)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupci: S. Brandon, zmocněnec, P. Baker QC a T. Johnston, Barrister)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Evropské komise C(2019) 2526 ze dne 2. dubna 2019 o státní podpoře SA.44896 poskytnuté Spojeným královstvím v podobě osvobození pro koncernové financování v případě ovládaných zahraničních společností;

                  —

                  uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce čtyři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející ze zjevně nesprávného posouzení: určení nesprávného referenčního systému.

                              —

                              Žalobce tvrdí, že se Komise dopustila pochybení, když rozhodla, že pravidla o ovládaných zahraničních společnostech představují odpovídající rámec pro posouzení srovnatelnosti (bod 107 odůvodnění napadeného rozhodnutí).

                              —

                              Spojené království spravuje do značné míry teritoriální systém korporační daně: obecně je zdanitelný pouze zisk vzešlý ze Spojeného království. Relevantním východiskem tedy je, že se neodvádí žádná daň ze zisků zámořských dceřiných společností. Právní úprava týkající se ovládaných zahraničních společnosti se od tohoto principu odchyluje a stanoví řadu výjimečných okolností, kdy může být daň vybrána od ovládané zahraniční společnosti. Odpovídajícím referenčním systémem je tedy rámec korporační daně jako celek. Žalobce tvrdí, že se Komise dopustila pochybení, když zvolila uměle úzký referenční rámec.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že osvobození podle kapitoly 9 Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [zákon o daních z roku 2010 (mezinárodní a jiná ustanovení)] nepředstavují odchylnou úpravu.

                              —

                              Účelem pravidel týkajících se ovládaných zahraničních společností je zdanit ovládnou zahraniční společnost pouze v případě ujednání vykazujících vysoké riziko zneužití/umělého vyvádění zisků. Spojené království si zvolilo legislativní techniku, kdy i) nejprve podalo širokou a globální definici ovládaných zahraničních společností a poté ii) vyloučilo převážnou většinu zisků vzešlých od ovládaných zahraničních společností, aby se tak vymezila jen úzká kategorie zisků vykazujících riziko zneužití/umělého vyvádění zisků. Kapitoly 5 a 9 Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 ve vzájemném spojení definují ujednání vykazující vysoké riziko zneužití/umělého vyvádění zisků.

                              —

                              Žalobce dále tvrdí, že když Komise rozhodla, že osvobození podle uvedené kapitoly 9 představuje odchylnou úpravu, dopustila se tím zjevného pochybení, neboť se zaměřila na použitou legislativní techniku, a nikoli na cíle, na jejichž základě bylo opatření přijato.

                              —

                              Dle názoru žalobce též Komise nesprávně rozhodla, že neexistuje žádný relevantní rozdíl mezi Qualifying Loan Relationships (přípustnými vztahy v rámci půjček, QLR) a ostatními vztahy. Vláda Spojeného království se nachází v nejlepším postavení, aby mohla určit, jaké druhy ujednání představují vysoké riziko zneužití/umělého vyvádění zisků. Žalobce uvádí, že se Komise dopustila:

                                          a.

                                          nesprávného právního posouzení, když vládě Spojeného království neposkytla náležitý prostor pro uvážení k posouzení této otázky, a

                                          b.

                                          zjevně nesprávného posouzení předmětných ujednání.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející ze zjevně nesprávného posouzení v případě selektivity.

                              —

                              Komise nesprávně shledala, že Spojené království mělo vycházet pouze z kritéria „významných personálních funkcí“ v protikladu k uvedeným kapitolám 5 a 9 v jejich vzájemném spojení. Rovněž nesprávně odmítla tvrzení, že metodu založenou pouze na významných personálních funkcích je stejně tak složité spravovat jako metodu založenou na investičním kapitálu ze Spojeného království.

                              —

                              Žalobce dále tvrdí, že se Komise dopustila rovněž pochybení, když odmítla názor Spojeného království, že osvobození podle uvedené kapitoly 9 je vhodnou, přiměřenou a z administrativního hlediska proveditelnou reakcí na rozsudek velkého senátu ve věci Cadbury Schweppes plc a Cadbury Schweppes Overseas Ltd. v. Commissioners of Inland Revenue (věc C-196/04, EU:C:2006:544).

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z toho, že není dán žádný dopad na obchod uvnitř Unie.

                              —

                              Žalobce konečně tvrdí, že se Komise dopustila pochybení, když rozhodla, že osvobození podle uvedené kapitoly 9 zaručuje „zisk“ každé společnosti, v důsledku čehož má dopad na obchod uvnitř Unie. Toto osvobození podle žalobce naopak představuje mechanismus, kdy jsou daně ovládané zahraniční společnosti vybírány od společností, které jsou rezidenty Spojeného království, a to v malém počtu případů. V rozhodné době (2013) neexistovala celounijní povinnost vybírat daň ze zisků ovládané zahraniční společnosti a Komise neprokázala, že by osvobození podle uvedené kapitoly 9 poskytovalo ve srovnání s povinnostmi uloženými v jiných členských státech zvýhodnění s dopadem na obchod uvnitř Unie.


title: Věc T-364/19: Žaloba podaná dne 17. června 2019 — Moretti v. Parlament

text:
               5.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 263/64

      Žaloba podaná dne 17. června 2019 — Moretti v. Parlament
      (Věc T-364/19)
      (2019/C 263/69)
      Jednací jazyk: italština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Luigi Moretti (Nembro, Itálie) (zástupce: M. Paniz, advokát)

         Žalovaný: Evropský parlament

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil sdělení generálního ředitelství financí Evropského parlamentu, které provedlo rozhodnutí Předsednictva Poslanecké sněmovny č. 14/2018 ze dne 12. července 2018 a rozhodnutí Rady předsednictva Senátu republiky č. 6/2018, a každopádně

                  —

                  zrušil nové vyměření a nový výpočet doživotního příspěvku vypláceného Evropským parlamentem;

                  —

                  v důsledku toho rozhodl, že žalobce má právo na zachování dotčeného doživotního příspěvku ve výši podle právní úpravy platné před rozhodnutím Předsednictva Poslanecké sněmovny č. 14/2018 a rozhodnutím Rady předsednictva Senátu republiky č. 6/2018, a že Evropský parlament má povinnost vyplatit žalobci veškeré neoprávněně sražené částky, navýšené o měnovou inflaci a zákonné úroky ode dne srážky až do zaplacení, jakož i

                  —

                  uložil Evropskému parlamentu povinnost vyhovět rozsudku a neprodleně obnovit doživotní příspěvek v původní výši, jakož i nahradit veškerou újmu, pokud a v rozsahu, v němž žalobci náleží;

                  —

                  v každém případě: nařídil úplnou náhradu nákladů, odměn advokátů včetně DPH, příspěvků na sociální zabezpečení pro advokáty a paušální náhrady.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou podobné s žalobními důvody a hlavními argumenty dovolávanými ve věci T-345/19, Santini v. Parlament.


title: Věc T-365/19: Žaloba podaná dne 17. června 2019 — Capraro v. Parlament

text:
               5.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 263/65

      Žaloba podaná dne 17. června 2019 — Capraro v. Parlament
      (Věc T-365/19)
      (2019/C 263/70)
      Jednací jazyk: italština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Patrizia Capraro (Řím, Itálie) (zástupce: M. Paniz, advokát)

         Žalovaný: Evropský parlament

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil sdělení generálního ředitelství financí Evropského parlamentu, které provedlo rozhodnutí Předsednictva Poslanecké sněmovny č. 14/2018 ze dne 12. července 2018 a rozhodnutí Rady předsednictva Senátu republiky č. 6/2018, a každopádně

                  —

                  zrušil nové vyměření a nový výpočet doživotního příspěvku vypláceného Evropským parlamentem;

                  —

                  v důsledku toho rozhodl, že žalobkyně má právo na zachování dotčeného doživotního příspěvku ve výši podle právní úpravy platné před rozhodnutím Předsednictva Poslanecké sněmovny č. 14/2018 a rozhodnutím Rady předsednictva Senátu republiky č. 6/2018, a že Evropský parlament má povinnost vyplatit žalobkyni veškeré neoprávněně sražené částky, navýšené o měnovou inflaci a zákonné úroky ode dne srážky až do zaplacení, jakož i

                  —

                  uložil Evropskému parlamentu povinnost vyhovět rozsudku a neprodleně obnovit doživotní příspěvek v původní výši, jakož i nahradit veškerou újmu, pokud a v rozsahu, v němž žalobkyni náleží;

                  —

                  v každém případě: nařídil úplnou náhradu nákladů, odměn advokátů včetně DPH, příspěvků na sociální zabezpečení pro advokáty a paušální náhrady.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou podobné s žalobními důvody a hlavními argumenty dovolávanými ve věci T-345/19, Santini v. Parlament.


title: Věc T-366/19: Žaloba podaná dne 18. června 2019 — Sboarina v. Parlament

text:
               5.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 263/66

      Žaloba podaná dne 18. června 2019 — Sboarina v. Parlament
      (Věc T-366/19)
      (2019/C 263/71)
      Jednací jazyk: italština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Gabriele Sboarina (Verona, Itálie) (zástupce: M. Paniz, advokát)

         Žalovaný: Evropský parlament

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil sdělení generálního ředitelství financí Evropského parlamentu, které provedlo rozhodnutí Předsednictva Poslanecké sněmovny č. 14/2018 ze dne 12. července 2018 a rozhodnutí Rady předsednictva Senátu republiky č. 6/2018, a každopádně

                  —

                  zrušil nové vyměření a nový výpočet doživotního příspěvku vypláceného Evropským parlamentem;

                  —

                  v důsledku toho rozhodl, že žalobce má právo na zachování dotčeného doživotního příspěvku ve výši podle právní úpravy platné před rozhodnutím Předsednictva Poslanecké sněmovny č. 14/2018 a rozhodnutím Rady předsednictva Senátu republiky č. 6/2018, a že Evropský parlament má povinnost vyplatit žalobci veškeré neoprávněně sražené částky, navýšené o měnovou inflaci a zákonné úroky ode dne srážky až do zaplacení, jakož i

                  —

                  uložil Evropskému parlamentu povinnost vyhovět rozsudku a neprodleně obnovit doživotní příspěvek v původní výši, jakož i nahradit veškerou újmu, pokud a v rozsahu, v němž žalobci náleží;

                  —

                  v každém případě: nařídil úplnou náhradu nákladů, odměn advokátů včetně DPH, příspěvků na sociální zabezpečení pro advokáty a paušální náhrady.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou podobné s žalobními důvody a hlavními argumenty dovolávanými ve věci T-345/19, Santini v. Parlament.


title: Věc T-370/19: Žaloba podaná dne 19. června 2019 — Španělsko v. Komise

text:
               5.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 263/67

      Žaloba podaná dne 19. června 2019 — Španělsko v. Komise
      (Věc T-370/19)
      (2019/C 263/72)
      Jednací jazyk: španělština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Španělské království (zástupce: M. García-Valdecasas Dorrego, zmocněnkyně)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Evropské komise ze dne 18. března 2019,

                  —

                  uložil žalovanému orgánu náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Žaloba směřuje proti rozhodnutí Komise ze dne 18. března 2019 Komise ze dne 18. března 2019 o účasti národního regulačního orgánu Kosova ve Sdružení evropských regulačních orgánů v oblasti elektronických komunikací (1).
      Na podporu své žaloby žalobce uplatňuje tři důvody.

                  1.

                  První důvod vychází z porušení článku 35 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 2018/1971 o zřízení Sdružení evropských regulačních orgánů v oblasti elektronických komunikací (BEREC) a Agentury na podporu BEREC (Úřad BEREC), o změně nařízení (EU) 2015/2120 a o zrušení nařízení (ES) č. 1211/2009 (2) v rozsahu, v němž tento článek stanoví, že regulační orgány třetích zemí se mohou účastnit pouze činností Rady regulačních orgánů, pracovních skupin a správní rady.

                  2.

                  Druhý důvod vychází z porušení článku 35 nařízení (EU) 2018/1971 v rozsahu, v němž neexistuje dohoda pro účely účasti regulačního orgánu Kosova v BEREC.

                  3.

                  Třetí důvod vychází z porušení článku 35 nařízení (EU) 2018/1971 v rozsahu, v němž se Evropská komise odchýlila od postupu stanoveného pro účast regulačních orgánů třetích zemí v BEREC. To navíc vedlo k přijetí právní aktu bez právního základu a vzniku povinností vůči třetím osobám, aniž by k tomu byly svěřeny specifické pravomoci.

         (1)  Úř. věst. 2019, C 115, s. 26.

         (2)  Úř. věst. 2018, L 321, s. 1.


title: Věc T-371/19: Žaloba podaná dne 18. června 2019 — Itinerant Show Room v. EUIPO — Forest (FAKE DUCK)

text:
               5.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 263/68

      Žaloba podaná dne 18. června 2019 — Itinerant Show Room v. EUIPO — Forest (FAKE DUCK)
      (Věc T-371/19)
      (2019/C 263/73)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: italština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Itinerant Show Room Srl (San Giorgio in Bosco, Itálie) (zástupci: A. Visentin, M. Cartella a B. Cartella, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Forest Srl (Milán, Itálie)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatel sporné ochranné známky: Žalobkyně u Tribunálu

         Sporná ochranná známka: Zápis obrazové ochranné známka Evropské unie obsahující slovní prvek „FAKE DUCK“ — Přihláška č. 15 912 496

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 5. dubna 2019 ve věci R 1117/2018-1

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  vyhověl žalobě z důvodů v ní uvedených jako opodstatněné;

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO, aby připustil ochrannou známku Unie č. 015912496 také pro třídy 18 a 25;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

                  —

                  Neposouzení konkrétního způsobu nabytí zboží.


title: Věc T-371/19: Žaloba podaná dne 20. června 2019 — Cellai v. Parlament

text:
               5.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 263/69

      Žaloba podaná dne 20. června 2019 — Cellai v. Parlament
      (Věc T-371/19)
      (2019/C 263/74)
      Jednací jazyk: italština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Marco Cellai (Florencie, Itálie) (zástupce: M. Paniz, advokát)

         Žalovaný: Evropský parlament

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil sdělení generálního ředitelství financí Evropského parlamentu, které provedlo rozhodnutí Předsednictva Poslanecké sněmovny č. 14/2018 ze dne 12. července 2018 a rozhodnutí Rady předsednictva Senátu republiky č. 6/2018, a každopádně,

                  —

                  zrušil nové vyměření a nový výpočet doživotního příspěvku vypláceného Evropským parlamentem;

                  —

                  v důsledku toho rozhodl, že žalobce má právo na zachování doživotního příspěvku vypláceného Evropským parlamentem ve výši podle právní úpravy platné před rozhodnutím Předsednictva Poslanecké sněmovny č. 14/2018 a rozhodnutím Rady předsednictva Senátu republiky č. 6/2018, a že Evropský parlament má povinnost vyplatit žalobci veškeré neoprávněně sražené částky, navýšené o měnovou inflaci a zákonné úroky ode dne srážky až do zaplacení, jakož i

                  —

                  uložil Evropskému parlamentu povinnost vyhovět rozsudku a neprodleně obnovit doživotní příspěvek v původní výši, jakož i nahradit veškerou újmu, pokud a v rozsahu, v němž žalobci náleží;

                  —

                  v každém případě: nařídil úplnou náhradu nákladů, odměn advokátů včetně DPH, příspěvků na sociální zabezpečení pro advokáty a paušální náhrady.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou totožné s žalobními důvody a hlavními argumenty dovolávanými ve věci T-345/19, Santini v. Parlament.


title: Věc T-385/19: Žaloba podaná dne 25. června 2019 — Mazzone v. Parlament

text:
               12.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 270/46

      Žaloba podaná dne 25. června 2019 — Mazzone v. Parlament
      (Věc T-385/19)
      (2019/C 270/48)
      Jednací jazyk: italština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Antonio Mazzone (Neapol, Itálie) (zástupce: M. Paniz, advokát)

         Žalovaný: Evropský parlament

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil sdělení generálního ředitelství financí Evropského parlamentu, které provedlo rozhodnutí Předsednictva Poslanecké sněmovny č. 14/2018 ze dne 12. července 2018 a rozhodnutí Rady předsednictva Senátu republiky č. 6/2018, a každopádně

                  —

                  zrušil nové vyměření a nový výpočet doživotního příspěvku vypláceného Evropským parlamentem;

                  —

                  v důsledku toho rozhodl, že žalobce má právo na zachování dotčeného doživotního příspěvku ve výši podle právní úpravy platné před rozhodnutím Předsednictva Poslanecké sněmovny č. 14/2018 a rozhodnutím Rady předsednictva Senátu republiky č. 6/2018, a že Evropský parlament má povinnost vyplatit žalobci veškeré neoprávněně sražené částky, navýšené o měnovou inflaci a zákonné úroky ode dne srážky až do zaplacení, jakož i

                  —

                  uložil Evropskému parlamentu povinnost vyhovět rozsudku a neprodleně obnovit doživotní příspěvek v původní výši, jakož i nahradit veškerou újmu, pokud a v rozsahu, v němž žalobci náleží;

                  —

                  v každém případě: nařídil úplnou náhradu nákladů, odměn advokátů včetně DPH, příspěvků placených advokáty a paušální náhrady.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou podobné s žalobními důvody a hlavními argumenty dovolávanými ve věci T-345/19, Santini v. Parlament.


title: Věc T-388/19: Žaloba podaná dne 28. června 2019 — Puigdemont i Casamajó a Comín i Oliveres v. Parlament

text:
               12.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 270/47

      Žaloba podaná dne 28. června 2019 — Puigdemont i Casamajó a Comín i Oliveres v. Parlament
      (Věc T-388/19)
      (2019/C 270/49)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobci: Carles Puigdemont i Casamajó (Waterloo, Belgie) a Antoni Comín i Oliveres (Waterloo, Belgie) (zástupci:: P. Bekaert, advokát, B. Emmerson QC, G. Boye a S. Bekaert, advokáti)

         Žalovaný: Evropský parlament

         Návrhová žádání

      Žalobci navrhují, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Parlamentu, kterým byl žalobcům odmítnut vstup na zvláštní recepci pořádanou pro zvolené členy Parlamentu a pokyn předsedy Parlamentu ze dne 29. května 2019, kterým jim bylo zabráněno v podání písemného prohlášení, jak vyžaduje čl. 3 odst. 2 jednacího řádu Parlamentu;

                  —

                  zrušil rozhodnutí Parlamentu potvrzené dopisem předsedy Parlamentu bez právního základu ze dne 27. června 2019 nevzít na vědomí výsledky voleb do Evropského parlamentu ze dne 26. května 2019, které Španělsko oficiálně vyhlásilo a následné rozhodnutí o vzetí na vědomí jiného a nekompletního seznamu zvolených členů, na němž však žalobci nebyli uvedeni, který španělské orgány sdělily dne 17. června 2019;

                  —

                  zrušil rozhodnutí Parlamentu považovat sdělení španělské volební komise ze dne 20. června 2019 jako zbavující účinku prohlášení žalobců jakožto zvolených členů Parlamentu, což představuje nezákonné prohlášení o uvolněném mandátu, čímž Parlament porušil článek 13 volebního aktu z roku 1976;

                  —

                  zrušil rozhodnutí Parlamentu potvrzené dopisem předsedy Parlamentu bez právního základu ze dne 27. června 2019, kterým se podle čl. 3 odst. 2 jednacího řádu odmítá zajistit právo žalobců zasednout v Parlamentu a jeho orgánech a požívat všech práv, která jsou s tím spojena od data jeho prvního zasedání až do vydání rozhodnutí ve sporech předložených Parlamentu a španělským justičním orgánům;

                  —

                  zrušil rozhodnutí předsedy Parlamentu potvrzené dopisem bez právního základu ze dne 27. června 2019, kterým bylo žalobcům na základě článku 8 jednacího řádu odmítnuto potvrzení výsad a imunit podle článku 9 protokolu (č. 7) o výsadách a imunitách Evropské unie;

                  —

                  uložil žalovanému jednak náhradu nákladů řízení a v souladu s článkem 340 druhým pododstavcem SFEU náhradu způsobené škody: ušlou měsíční odměnu přiznanou členům Evropského parlamentu a jedno symbolické euro jako morální újmu.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládají žalobci pět žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z toho, že rozhodnutí Parlamentu, kterým byl žalobcům odmítnut vstup na zvláštní recepci pořádanou pro zvolené členy Parlamentu a pokyn předsedy Parlamentu ze dne 29. května 2019 porušují články 20, 21 a čl. 39 odst. 2 Listiny základních práv Evropské unie (dále jen „Listina“)

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že rozhodnutí Parlamentu nevzít na vědomí výsledky voleb do Evropského parlamentu ze dne 26. května 2019, které Španělsko oficiálně vyhlásilo a následné rozhodnutí o vzetí na vědomí jiného a nekompletního seznamu zvolených členů, na němž však žalobci nebyli uvedeni, který španělské orgány sdělily dne 17. června 2019, porušuje s článek 12 volebního aktu z roku 1976 a čl. 3 odst. 2 rozhodnutí Evropské rady 2018/937 (1) ve spojení s čl. 39 odst. 2 Listiny, čl. 10 odst. 1 a 2 SEU, čl. 14 odst. 2 a 3 SEU a čl. 1 odst. 3 volebního aktu z roku 1976.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející toho, že rozhodnutí Parlamentu považovat sdělení španělské volební komise ze dne 20. června 2019 jako zbavující účinku prohlášení žalobců jakožto zvolených členů Parlamentu, což představuje nezákonné prohlášení o uvolněném mandátu, čímž Parlament porušil článek 13 volebního aktu z roku 1976, porušuje čl. 6 odst. 2 a články 8 a 13 volebního aktu z roku 1976 ve spojení s čl. 39 odst. 2 Listiny, čl. 10 odst. 1 a 2 SEU, čl. 14 odst. 2 a 3 SEU a čl. 1 odst. 3 volebního aktu z roku 1976.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z toho, že rozhodnutí Parlamentu, kterým se podle čl. 3 odst. 2 jednacího řádu odmítá zajistit právo žalobců zasednout v Parlamentu a jeho orgánech a požívat všech práv, která jsou s tím spojena od data jeho prvního zasedání až do vydání rozhodnutí ve sporech předložených Parlamentu a španělským justičním orgánům porušuje čl. 3 odst. 2 jednacího řádu Evropského parlamentu a čl. 5 odst. 1 a článek 12 volebního aktu z roku 1976 ve spojení s čl. 39 odst. 2 Listiny, čl. 10 odst. 1 a 2 SEU, čl. 14 odst. 2 a 3 SEU a čl. 1 odst. 3 volebního aktu z roku 1976.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vycházející z toho, že rozhodnutí předsedy Parlamentu, kterým bylo žalobcům na základě článku 8 jednacího řádu odmítnuto potvrzení výsad a imunit podle článku 9 protokolu (č. 7) o výsadách a imunitách Evropské unie porušuje čl. 5 odst. 2 jednacího řádu Evropského parlamentu, čl. 6 odst. 2 volebního aktu z roku 1976 a článek 9 uvedeného protokolu ve spojení s čl. 39 odst. 2 Listiny, čl. 10 odst. 1 a 2 SEU, čl. 14 odst. 2 a 3 SEU a čl. 1 odst. 3 aktu o volbě zastupitelů v Evropském parlamentu z roku 1976.

         (1)  Rozhodnutí Evropské rady (EU) 2018/937 ze dne 28. června 2018, kterým se stanoví složení Evropského parlamentu (Úř. věst. L 165I, 2.7.2018, s. 1).