title: Věc T-207/10: Žaloba podaná dne 6. května 2010 — Deutsche Telekom v. Komise

text:
               17.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 195/20

         Žaloba podaná dne 6. května 2010 — Deutsche Telekom v. Komise
   (Věc T-207/10)
   2010/C 195/33
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Deutsche Telekom AG (Bonn, Německo) (zástupci: A. Cordewener a J. Schönfeld, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit opravené rozhodnutí Komise K(2009) 8107 v konečném znění ze dne 28. října 2009 (v opraveném znění ze dne 8. prosince 2009) ohledně pravidla týkajícího se ochrany legitimního očekávání stanoveného v čl. 1 odst. 2 a 3 ve prospěch určitých španělských investorů, kteří jsou v tomto článku uvedeni;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobkyně napadá opravené rozhodnutí Komise K(2009) 8107 v konečném znění ze dne 28. října 2009, kterým Komise rozhodla, že režim podpory ve formě daňového ustanovení stanoveného v čl. 12 odst. 5 španělského zákona o korporační dani (dále jen „TRLIS“) týkající se daňového odpisu finančního goodwillu vzniklého nabytím významného podílu v zahraničních podnicích, byl neslučitelný se společným trhem s ohledem na podpory, které byly poskytnuty příjemcům nabývajícím podíly v rámci Společenství. Rozhodnutí stanoví, které podpory mají být vráceny Španělskému království.
   Na podporu své žaloby se žalobkyně zaprvé dovolává toho, že daňové výhody spojené s použitím čl. 12 odst. 5 TRLIS byly formálně poskytnuty protiprávně, protože Španělské království v rozporu s čl. 88 odst. 3 první větou ES (nyní čl. 108 odst. 3 první věta SFEU) předem neoznámilo dotčený zákon Komisi a konkrétně jej použilo za porušení ustanovení o pozastavení uvedeného v čl. 88 odst. 3 třetí větě ES (nyní čl. 108 odst. 3 třetí věta SFEU). Krom toho musí být čl. 15 odst. 5 TRLIS považován za protiprávní i z věcného hlediska, protože toto ustanovení není slučitelné se společným trhem na základě čl. 87 odst. 1 ES (nyní čl. 107 odst. 1 SFEU) a nemůže být povoleno na základě čl. 87 odst. 2 nebo 3 ES (nyní čl. 107 odst. 2 nebo 3 SFEU).
   Zadruhé, pokud jde o důsledky, které je třeba vyvodit z konstatování neslučitelnosti vnitrostátního režimu podpory s právem Společenství, žalobkyně tvrdí, že dotyčný členský stát je povinen vybrat tuto podporu od příjemců. V tomto ohledu tvrdí, že tato zcela zásadní zásada byla konkretizována především v čl. 14 odst. 1 první větě nařízení Rady (ES) č. 659/99 (1).
   Konečně žalobkyně uvádí, že v projednávaném případě není třeba učinit výjimku z vrácení podpory, protože neexistuje legitimní očekávání španělských příjemců. V tomto ohledu mimo jiné tvrdí, že Komise tím, že stanovila výjimku zakládající se na zásadě ochrany legitimního očekávání ve prospěch určitých skupin španělských investorů, nesprávně použila obecné zásady primárního práva, jakož i čl. 14 odst. 1 druhou větu nařízení č. 659/99. Žalobkyně jednak vytýká, že se zásada ochrany legitimního očekávání na příjemce podpor nepoužije, protože Španělské království řádně neoznámilo čl. 12 odst. 5 TRLIS. Krom toho uvádí, že podmínky pro uznání legitimního očekávání příjemců podpor nejsou splněny. Dále podle žalobkyně převažuje zájem Společenství na znovuzavedení řádných tržních podmínek prostřednictvím navrácení poskytnutých podpor nad individuálním zájmem příjemce získat daňovou výhodu pro minulé a budoucí roky.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku [88] Smlouvy o ES (Úř. věst. L 83, s. 1; Zvl. vyd. 08/01, s. 339).


title: Věc T-340/07: Rozsudek Tribunálu ze dne 2. října 2014 – Evropaïki Dynamiki v. Komise „Rozhodčí doložka – Smlouva o finanční podpoře Společenství poskytnuté na projekt v rámci programu eContent – Ukončení smlouvy ze strany Komise – Úhrada způsobilých nákladů“

text:
               10.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 395/31

      Rozsudek Tribunálu ze dne 2. října 2014 – Evropaïki Dynamiki v. Komise
      (Věc T-340/07) (1)

      („Rozhodčí doložka - Smlouva o finanční podpoře Společenství poskytnuté na projekt v rámci programu eContent - Ukončení smlouvy ze strany Komise - Úhrada způsobilých nákladů“)
      (2014/C 395/35)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atény, Řecko) (zástupce: N. Korogiannakis, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně E. Manhaeve a M. Wilderspin, poté M. Wilderspin, S. Delaude a L. Cappeletti a nakonec S. Delaude a M. Cappeletti, zmocněnci, ve spolupráci s D. Philippem a M. Goudenem, advokáty)

         Předmět věci

      Žaloba založená na rozhodčí doložce, která směřovala k tomu, aby bylo Komisi uloženo zaplacení částek údajně dlužných žalobkyni a náhrady škody v návaznosti na ukončení smlouvy o finanční podpoře poskytnuté Společenstvím na projekt „e-Content Exposure and Business Opportunities“ (smlouva č. EDC-53007 EEBO/27873), uzavřené v rámci víceletého programu Společenství na podporu rozvoje a využívání evropských digitálních materiálů v globálních sítích a na podporu jazykové rozmanitosti v informační společnosti

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Evropská komise zaplatí Evropaïki Dinamiki – Proigmena Sistimata Tilepikoinonion Pliroforikis Kai Tilematikis AE částku 8 843,10 eur.

                  2)

                  Ve zbývající části se žaloba zamítá.

                  3)

                  Komisi se ukládá uhradit 5 % vlastních nákladů řízení a nákladů vynaložených Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis; uvedená společnost ponese 95 % vlastních nákladů řízení a nákladů řízení vynaložených Komisí.

         (1)  Úř. věst. C 269, 10.11.2007.


title: Věc C-192/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Raad van State (Nizozemsko) dne 24. dubna 2015 – T. D. Rease, P. Wullems v. College bescherming persoonsgegevens

text:
               20.7.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 236/26

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Raad van State (Nizozemsko) dne 24. dubna 2015 – T. D. Rease, P. Wullems v. College bescherming persoonsgegevens
   (Věc C-192/15)
   (2015/C 236/35)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Raad van State

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelé: T. D. Rease, P. Wullems

      Odpůrce: College bescherming persoonsgegevens

      Předběžné otázky

               1)

               Spadá pověření detektivní kanceláře usazené na území EU použitím prostředků ke zpracování osobních údajů na území členského státu správcem ve smyslu čl. 2 písm. d) směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů (Úř. věst. L 281, s. 31; Zvl. vyd. 13/15, s. 355) pod pojem „použití prostředků“ ve smyslu čl. 4 odst. 1 písm. c) této směrnice, pokud k pověření dojde mimo území EU?

               2)

               Poskytuje směrnice 95/46, zejména čl. 28 odst. 3 a 4, vnitrostátním orgánům prostor, aby s ohledem na svůj cíl stanovily při prosazování ochrany jednotlivce, vyžadované touto směrnicí, orgány dozoru priority, které vedou k tomu, že v případě, kdy pouze jednotlivec nebo malá skupina osob vytýká porušení uvedené směrnice, se od prosazování upustí?


title: Věc T-104/13: Žaloba podaná dne 20. února 2013 — Toshiba v. Komise

text:
               20.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 114/41

         Žaloba podaná dne 20. února 2013 — Toshiba v. Komise
   (Věc T-104/13)
   2013/C 114/63
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Toshiba Corp. (Tokio, Japonsko) (zástupci: J. MacLennan, Solicitor, J. Jourdan, A. Schulz a P. Berghe, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil čl. 1 odst. 2 písm. d) rozhodnutí Komise ze dne 5. prosince 2012 ve věci COMP/39.437 — obrazovky pro televizory a počítačové monitory;

               —

               zrušil čl. 1 odst. 2 písm. e) rozhodnutí Komise ze dne 5. prosince 2012 ve věci COMP/39.437 — obrazovky pro televizory a počítačové monitory;

               —

               zrušil čl. 2 odst. 2 písm. g) napadeného rozhodnutí nebo podpůrně snížil pokutu způsobem, který Tribunál bude považovat za přiměřený;

               —

               zrušil čl. 2 odst. 2 písm. h) napadeného rozhodnutí nebo podpůrně zrušil čl. 2 odst. 2 písm. h) v rozsahu, v němž stanoví společnou a nerozdílnou odpovědnost společnosti Toshiba, nebo podpůrně snížil pokutu způsobem, který Tribunál bude považovat za přiměřený;

               —

               nařídil jakékoliv jiné opatření, které bude za okolností této věci považovat za vhodné;

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení vzniklých žalobkyni.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně šest žalobních důvodů.

               1)

               První žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že napadené rozhodnutí je chybné v rozsahu, v němž společnost Toshiba Corporation činí odpovědnou za porušení článku 101 SFEU v období od 16. května 2000 do 11. dubna 2002.

               2)

               Druhý žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že napadené rozhodnutí je chybné v rozsahu, v němž společnost Toshiba Corporation činí odpovědnou za porušení článku 101 SFEU v období od 12. dubna 2002 do 31. března 2003.

               3)

               Třetí žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že napadené rozhodnutí je chybné v rozsahu, v němž společnost Toshiba Corporation činí odpovědnou za porušení článku 101 SFEU v období od 1. dubna 2003 do 12. června 2006.

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že napadené rozhodnutí je chybné v rozsahu, v němž společnost Toshiba Corporation činí společně a nerozdílně odpovědnou za účast společnosti Matsushita Toshiba Picture Display Co. Ltd. (dále jen „MTPD“) na protiprávním jednání, k němuž došlo během období od 1. dubna 2003 do 12. června 2006.

               5)

               Pátý žalobní důvod, který je uvedený podpůrně k čtvrtému žalobnímu důvodu, vycházející ze skutečnosti, že napadené rozhodnutí je chybné v rozsahu, v němž stanoví, že se MTPD účastnila protiprávního jednání, k němuž došlo během období od 1. dubna 2003 do 12. června 2006.

               6)

               Šestý žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že napadené rozhodnutí je chybné v rozsahu, v němž v čl. 2 odst. 2 písm. g) a v čl. 2 odst. 2 písm. h) ukládá pokutu, nebo podpůrně, jelikož jsou tyto pokuty nesprávně vypočteny.


title: Spojené věci T-447/09 a T-449/09: Usnesení Tribunálu ze dne 16. ledna 2013 — Centre national de la recherche scientifique v. Komise

text:
               9.3.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 71/27

         Usnesení Tribunálu ze dne 16. ledna 2013 — Centre national de la recherche scientifique v. Komise
   (Spojené věci T-447/09 a T-449/09) (1)

   2013/C 71/43
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda druhého senátu rozhodl o vyškrtnutí spojených věcí.

      (1)  Úř. věst. C 24, 30.1.2010.


title: Věc T-705/16 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 3. října 2016 WQ (*) proti rozsudku vydanému dne 21. července 2016 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-1/16, WQ (*) v. Parlament

text:
                  5.12.2016

                  CS

                  Úřední věstník Evropské unie

                  C 454/29

         Kasační opravný prostředek podaný dne 3. října 2016 WQ (*1) proti rozsudku vydanému dne 21. července 2016 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-1/16,  WQ (*1) v. Parlament
         (Věc T-705/16 P)
         (2016/C 454/51)
         Jednací jazyk: francouzština

            Účastníci řízení

            Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: WQ (*1) (zástupci: S. Orlandi a T. Martin, advokáti)

            Další účastník řízení: Evropský parlament

            Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

         Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek navrhuje, aby Tribunál:

                     —

                     zrušil rozsudek Soudu pro veřejnou službu ve věci F-1/16,  WQ (*1) v. Parlament;

                     —

                     zrušil rozhodnutí AIPN ze dne 27. března 2015 nezahrnout navrhovatelovo jméno na seznam úředníků vybraných pro účast ve vzdělávacím programu v rámci osvědčování v roce 2014;

                     —

                     uložil Parlamentu náhradu nákladů obou řízení.

            Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

         Na podporu kasačního opravného prostředku předkládá navrhovatel tři důvody kasačního opravného prostředku.

                     1.

                     První důvod kasačního opravného prostředku vycházející z nesprávného právního posouzení, kterého se dopustil Soud pro veřejnou službu při přezkumu prvního žalobního důvodu uplatněného navrhovatelem v prvním stupni, který vycházel z porušení obecné zásady rovného zacházení, když rozhodl, že navrhovatel se nacházel ve fakticky odlišné situaci než uchazeč mající diplom stejné úrovně, který navštěvoval kurz nejméně jeden rok.

                     2.

                     Druhý důvod kasačního opravného prostředku vycházející z nesprávného právního posouzení, kterého se dopustil Soud pro veřejnou službu, když rozhodl, že sporné rozhodnutí, a sice rozhodnutí nezahrnout jméno účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek na seznam úředníků vybraných pro účast ve vzdělávacím programu v rámci osvědčování v roce 2014, neporušuje článek 165 Smlouvy o fungování Evropské unie a rozdělení pravomocí mezi Unii a její členské státy v oblasti vzdělávání.

                     3.

                     Třetí důvod kasačního opravného prostředku vycházející z nesprávného právního posouzení, kterého se dopustil Soud pro veřejnou službu tím, že odmítl námitku protiprávnosti uplatněnou navrhovatelem v prvním stupni s odůvodněním, že podmínka navštěvování kurzu v délce nejméně jeden rok byla odůvodněná a přiměřená vzhledem k povaze řízení o osvědčení. V této souvislosti má navrhovatel za to, že se Soud pro veřejnou službu dopustil rovněž zkreslení důkazů tím, že rozhodl, že navrhovatel nezpochybnil skutečnost, že zohlednění sporného titulu by mělo za následek dvojí zhodnocení jeho profesní zkušenosti získané v institucích.

            (*1)  Údaje vymazané v rámci zajištění ochrany jednotlivců ve spojitosti se zpracováním osobních dat.


title: Věc T-231/17: Žaloba podaná dne 20. dubna 2017 – SE v. Rada

text:
               3.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/31

         Žaloba podaná dne 20. dubna 2017 – SE v. Rada
   (Věc T-231/17)
   (2017/C 213/43)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: SE (zástupce: N. de Montigny, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:
   prohlásil a zrušil

               —

               rozhodnutí Oddělení pro individuální nároky ze dne 22. června 2016, kterým mu bylo zamítnuto uznání za vyživované dítě týkající se jeho vnučky;

               —

               v případě potřeby výslovné rozhodnutí ze dne 24. ledna 2017 o zamítnutí stížnosti podané dne 19. září 2016;

         a tím

               —

               prohlásil, že vnučka žalobce je v jeho péči podle čl. 2 odst. 2 třetího pododstavce přílohy VII služebního řádu s účinností od 13. června 2016;

               —

               přiznal vnučce žalobce pokrytí zdravotním pojištěním (RCAM) prostřednictvím žalobce s účinností od 13. června 2016;

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce tři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z nesprávného právního posouzení, jakož i nesprávných posouzení a výkladu čl. 2 odst. 2 třetího pododstavce přílohy VII služebního řádu úředníků, jichž se Rada dopustila přijetím napadených rozhodnutí.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení zásady řádné správy.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z porušení článku 24 Listiny základních práv.


title: Věc T-447/16: Žaloba podaná dne 4. srpna 2016 – Pirelli Tyre v. EUIPO – Yokohama Rubber (Vyobrazení běhounu pneumatiky)

text:
               26.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 350/27

         Žaloba podaná dne 4. srpna 2016 – Pirelli Tyre v. EUIPO – Yokohama Rubber (Vyobrazení běhounu pneumatiky)
   (Věc T-447/16)
   (2016/C 350/33)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Pirelli Tyre SpA (Milán, Itálie) (zástupci: T. Müller a F. Togo, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: The Yokohama Rubber Co. Ltd (Tokio, Japonsko)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Majitel sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie (Vyobrazení běhounu pneumatiky) – Ochranná známka Evropské unie č. 2 319 176

      Řízení před EUIPO: Řízení o prohlášení neplatnosti

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 28. dubna 2016 ve věci R 2583/2014-5

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               Zrušil napadené rozhodnutí v rozsahu, ve kterém v něm byla prohlášena neplatnost ochranné známky a uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 52 odst. 1 písm. a) nařízení č. 207/2009 ve spojení s čl. 7 odst. 1 písm. b) a e) bodu ii) téhož nařízení.


title: Věc T-532/10: Žaloba podaná dne 13. listopadu 2010 — Cosepuri v. EFSA

text:
               29.1.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 30/43

         Žaloba podaná dne 13. listopadu 2010 — Cosepuri v. EFSA
   (Věc T-532/10)
   ()
   2011/C 30/79
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Cosepuri Soc. coop. p.a. (Bologna, Itálie) (zástupce: F. Fiorenza, advokát)

      Žalovaný: Evropský úřad pro bezpečnost potravin (EFSA)

      Návrhové žádání žalobkyně

               —

               zrušit odepření přístupu společnosti Cosepuri ke spisu ze dne 15. září 2010,

               —

               nařídit EFSA zpřístupnění důvěrných dokumentů,

               —

               uložit EFSA náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobkyně v projednávané věci, která je žalobkyní rovněž ve věci T-339/10 (1), Cosepuri v. EFSA, napadá rozhodnutí Evropského úřadu pro bezpečnost potravin (EFSA) ze dne 15. září 2010, týkající se nabídkového řízení 2010/S 51-074689, vymezeného v protokolu CFT/EFSA/FIN/2010/01, na poskytování služeb kyvadlové dopravy v Itálii a v Evropě, jež vedlo k udělení zakázky jinému podniku.
   Napadeným rozhodnutím EFSA odepřel přístup k určitým dokumentům souvisejícím s nabídkovým řízením, zvláště pak k dokumentům týkajícím se podmínek připuštění a vybrání nabídky považované za hospodářsky nejvýhodnější.
   Na podporu svých tvrzení žalobkyně uvádí porušení relevantních ustanovení nařízení Rady (ES) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002 (2) a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 (3), jakož i porušení povinnosti odůvodnit rozhodnutí, zásady transparentnosti a práva na přístup ke spisu. V poslední řadě se žalobkyně dovolává zneužití pravomoci.
   Žalobkyně zejména namítá, že žalovaný neuvedl konkrétní škodu, jež by společnosti, které byla udělena zakázka, vznikla v důsledku povolení přístupu k požadovaným dokumentům, a že nebylo podáno náležité odůvodnění částečného zamítnutí žádosti o přístup, neboť v kontextu nabídkového řízení se jedná o komparativní údaje obsažené v dokumentech předložených pro účely nabídkového řízení soutěžiteli, a tudíž neobsahující důvěrné obchodní informace. Krom toho navrhuje spojení projednávané věci s věcí T-339/10 v současnosti projednávanou týmž soudem.

      (1)  Úř. věst. C 288, s. 47.

      (2)  Nařízení Rady (ES, EURATO) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (Úř. věst. L 248, s. 1).

      (3)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, s. 43).


title: Věc T-420/05 R: Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 4. dubna 2006 – Vischim v. Komise ( Řízení o předběžných opatřeních — Návrh na odklad provádění — Směrnice 91/414/EHS — Naléhavost — Neexistence )

text:
               16.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 310/17

         Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 4. dubna 2006 – Vischim v. Komise
   (Věc T-420/05 R)
   („Řízení o předběžných opatřeních - Návrh na odklad provádění - Směrnice 91/414/EHS - Naléhavost - Neexistence“)
   (2006/C 310/34)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Vischim Srl (Cesano Maderno, Itálie) (zástupci: C. Mereu a K. Van Maldegem, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupce: B. Doherty, zmocněnec)
   Předmět věci
   Návrh jednak na odklad provádění směrnice Komise 2005/53/ES ze dne 16. září 2005, kterou se mění směrnice Rady 91/414/EHS za účelem zařazení účinných látek chlorthalonilu, chlortoluronu, cypermethrinu, daminozidu a thiofanát-methylu (Úř. věst. L 241, s. 51) a jednak na přijetí určitých dalších předběžných opatření
   Výrok usnesení

               1)

               Návrh se zamítá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc C-427/05: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 25. října 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Commissione tributaria regionale di Genova – Itálie) – Agenzia delle Entrate Ufficio Genova 1 v. Porto Antico di Genova SpA (Strukturální fondy — Nařízení (EHS) č. 4253/88 — Článek 21 odst. 3 druhý pododstavec — Zákaz srážky — Stanovení zdanitelného příjmu — Zohlednění dotací obdržených od Společenství)

text:
               22.12.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 315/9

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 25. října 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Commissione tributaria regionale di Genova – Itálie) – Agenzia delle Entrate Ufficio Genova 1 v. Porto Antico di Genova SpA
   (Věc C-427/05) (1)

   (Strukturální fondy - Nařízení (EHS) č. 4253/88 - Článek 21 odst. 3 druhý pododstavec - Zákaz srážky - Stanovení zdanitelného příjmu - Zohlednění dotací obdržených od Společenství)
   (2007/C 315/14)
   Jednací jazyk: italština
   Předkládající soud
   Commissione tributaria regionale di Genova
   Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Agenzia delle Entrate Ufficio Genova 1

      Žalovaná: Porto Antico di Genova SpA
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Commissione tributaria regionale di Genova – Výklad čl. 21 odst. 3 nařízení Rady (EHS) č. 2082/93 ze dne 20. července 1993, kterým se mění nařízení (EHS) č. 4253/88, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 2052/88 o koordinaci mezi činnostmi strukturálních fondů navzájem a mezi těmito činnostmi a operacemi Evropské investiční banky a jinými stávajícími finančními nástroji (Úř. věst. L 193, s. 20) – Slučitelnost vnitrostátního ustanovení, které při výpočtu zdanitelného příjmu bere v úvahu podpory obdržené od Společenství
   Výrok
   Článek 21 odst. 3 druhý pododstavec nařízení Rady (EHS) č. 4253/88 ze dne 19. prosince 1988, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 2052/88, pokud jde o koordinaci mezi činnostmi jednotlivých strukturálních fondů navzájem a mezi těmito činnostmi a operacemi Evropské investiční banky a jinými dostupnými finančními nástroji, ve znění nařízení Rady (EHS) č. 2082/93 ze dne 20. července 1993, musí být vykládán tak, že nebrání takové vnitrostátní daňové právní úpravě, jako je čl. 55 odst. 3 písm. b) nařízení prezidenta republiky č. 917 ze dne 22. prosince 1986, který zahrnuje dotace vyplacené strukturálními fondy Společenství do stanovení zdanitelného příjmu.

      (1)  Úř. věst. C 36, 11.2.2006.


title: Spojené věci C-475/13 a C-476/13: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 21. května 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof – Německo) – Walter Jubin (C-475/13), Heidemarie Retzlaff (C-476/13) v. easyJet Airline Co. Ltd

text:
               11.8.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 261/19

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 21. května 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof – Německo) – Walter Jubin (C-475/13), Heidemarie Retzlaff (C-476/13) v. easyJet Airline Co. Ltd
   (Spojené věci C-475/13 a C-476/13) (1)

   2014/C 261/34
   Jednací jazyk: němčina
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 359, 7.12.2013.


title: Věc C-287/13 P: Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 22. května 2014 – Bilbaína de Alquitranes, SA a další v. Evropská agentura pro chemické látky (ECHA) „Kasační opravný prostředek — Článek 181 jednacího řádu Soudního dvora — Nařízení (ES) č. 1907/2006 (nařízení REACH) — Článek 59 a příloha XIII — Identifikace látky, dehtová smola, černouhelný dehet, vysokoteplotní‘ jako látky vzbuzující mimořádné obavy, která podléhá povolovacímu řízení — Rovné zacházení“

text:
               11.8.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 261/6

         Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 22. května 2014 – Bilbaína de Alquitranes, SA a další v. Evropská agentura pro chemické látky (ECHA)
   (Věc C-287/13 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Článek 181 jednacího řádu Soudního dvora - Nařízení (ES) č. 1907/2006 (nařízení REACH) - Článek 59 a příloha XIII - Identifikace látky, dehtová smola, černouhelný dehet, vysokoteplotní‘ jako látky vzbuzující mimořádné obavy, která podléhá povolovacímu řízení - Rovné zacházení“)
   2014/C 261/08
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Bilbaína de Alquitranes, SA, Cindu Chemicals BV, Deza, a.s., Industrial Química del Nalón, SA, Koppers Denmark A/S, Koppers UK Ltd, Rütgers Germany GmbH, Rütgers Belgium NV, Rütgers Poland Sp. z o.o. (zástupci: K. Van Maldegem, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská agentura pro chemické látky (ECHA) (zástupci: M. Heikkilä, W. Broere a T. Zbihlej, zmocněnci, ve spolupráci s J. Stuyckem a A.-M. Vandromme, advokáty)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zčásti odmítá a zčásti zamítá.

               2)

               Společnostem Bilbaína de Alquitranes SA, Cindu Chemicals BV, Deza a.s., Industrial Química del Nalón SA, Koppers Denmark A/S, Koppers UK Ltd, Rütgers Germany GmbH, Rütgers Belgium NV et Rütgers Poland sp. z o.o. se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 252, 31.8.2013.


title: Věc C-1/11 SA: Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 19. listopadu 2012 — Marcuccio v. Evropská komise ( „Návrh na povolení zřízení zabezpečení pohledávky soudem vůči Evropské unii“ )

text:
               9.2.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/10

         Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 19. listopadu 2012 — Marcuccio v. Evropská komise
   (Věc C-1/11 SA) (1)

   (Návrh na povolení zřízení zabezpečení pohledávky soudem vůči Evropské unii)
   2013/C 38/12
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Luigi Marcuccio (zástupce: G. Cipressa, avvocato)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Currall a C. Berardis-Kayser, zmocněnci, ve spolupráci s A. Dal Ferro, avvocato)

      Předmět věci

   Protokol o výsadách a imunitách — Návrh na povolení zřízení zabezpečení pohledávky Komise v souvislosti s částkami, které Unii dluží Italská republika a subsidiárně s movitým majetkem, jenž patří Unii na území Italské republiky — Odnětí imunity Komisi — Článek 1 protokolu o výsadách a imunitách Evropské unie

      Výrok

               1)

               Návrh na zabezpečení pohledávky soudem se zamítá.

               2)

               Luigi Marcuccio a Evropská komise ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 89, 24.3.2012.


title: Věc C-1/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie) dne 2. ledna 2009 – Centre d'exportation du livre français (CELF), Ministre de la culture et de la communication v. Société internationale de diffusion et d'édition

text:
               21.3.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 69/24

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie) dne 2. ledna 2009 – Centre d'exportation du livre français (CELF), Ministre de la culture et de la communication v. Société internationale de diffusion et d'édition
   (Věc C-1/09)
   (2009/C 69/42)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předkládající soud
   Conseil d'État
   Účastníci původního řízení

      Žalobci: Centre d'exportation du livre français (CELF), Ministre de la culture et de la communication.

      Žalovaná: Société internationale de diffusion et d'édition
   Předběžné otázky

               1.

               Může vnitrostátní soud přerušit řízení týkající se povinnosti vrácení státní podpory až do doby, než Komise Evropských společenství vydá konečné rozhodnutí o slučitelnosti podpory s pravidly společného trhu, pokud první rozhodnutí Komise prohlašující tuto podporu za slučitelnou bylo zrušeno soudem Společenství?

               2.

               Pokud Komise třikrát prohlásila podporu za slučitelnou se společným trhem před tím, než byla tato rozhodnutí zrušena Soudem prvního stupně Evropských společenství, může taková situace představovat mimořádnou okolnost, která by mohla vést vnitrostátní soud k omezení povinnosti navrácení podpory?


title: Věc C-523/09: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 7. července 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tartu Ringkonnakohus — Estonská republika) — Rakvere Piim AS, Maag Piimatööstus AS v. Veterinaar- ja Toiduamet ( „Společná zemědělská politika — Poplatky za hygienické prohlídky a kontroly produkce mléka“ )

text:
               10.9.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/7

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 7. července 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tartu Ringkonnakohus — Estonská republika) — Rakvere Piim AS, Maag Piimatööstus AS v. Veterinaar- ja Toiduamet
   (Věc C-523/09) (1)

   (Společná zemědělská politika - Poplatky za hygienické prohlídky a kontroly produkce mléka)
   2011/C 269/11
   Jednací jazyk: estonština

      Předkládající soud

   Tartu Ringkonnakohus

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Rakvere Piim AS, Maag Piimatööstus AS

      Žalovaný: Veterinaar- ja Toiduamet

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Tartu Ringkonnakohus — Výklad článku 26 a 27 a příloh IV a VI nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 882/2004 ze dne 29. dubna 2004 o úředních kontrolách za účelem ověření dodržování právních předpisů týkajících se krmiv a potravin a pravidel o zdraví zvířat a dobrých životních podmínkách zvířat (Úř. věst. L 165, s. 1; Zvl. vyd. 03/45, s. 200) — Výpočet poplatků vybíraných za úřední kontroly produkce mléka — Vybírání poplatků odpovídajících výši minimální sazby uvedené v nařízení, které jsou ale vyšší, než skutečné náklady vynaložené příslušnými orgány na úřední kontroly

      Výrok

   Článek 27 odst. 3 a 4 nařízení Evropského Parlamentu a Rady (ES) č. 882/2004 ze dne 29. dubna 2004 o úředních kontrolách za účelem ověření dodržování právních předpisů týkajících se krmiv a potravin a pravidel o zdraví zvířat a dobrých životních podmínkách zvířat je nutné vykládat v tom smyslu, že členskému státu dovoluje, aniž musí na vnitrostátní úrovni přijmout prováděcí opatření, vybírat poplatky ve výši minimálních sazeb stanovených v příloze IV oddíle B uvedeného nařízení i tehdy, když jsou náklady, které příslušné orgány vynaložily v souvislosti s hygienickými prohlídkami a kontrolami stanovenými v tomto nařízení, nižší než tyto minimální sazby, a nejsou přitom splněny podmínky stanovené pro použití čl. 27 odst. 6 tohoto nařízení.

      (1)  Úř. věst. C 63, 13.3.2010.


title: Věc C-634/13 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 4. prosince 2013 Total Marketing Services, jež je právní nástupkyní společnosti Total Raffinage Marketing, proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 13. září 2013 ve věci T-566/08, Total Raffinage Marketing v. Komise

text:
               15.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/22

         Kasační opravný prostředek podaný dne 4. prosince 2013 Total Marketing Services, jež je právní nástupkyní společnosti Total Raffinage Marketing, proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 13. září 2013 ve věci T-566/08, Total Raffinage Marketing v. Komise
   (Věc C-634/13 P)
   2014/C 45/38
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Total Marketing Services, jež je právní nástupkyní společnosti Total Raffinage Marketing (zástupci: A. Vandencasteele, C. Lemaire, S. Naudin, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání

               —

               zrušit vydaný rozsudek v rozsahu, v němž Tribunál neprávem vyloučil, že Total Marketing Services (dále jen „TMS“) ukončila svou účast na protiprávním jednání po 12. květnu 2004,

               —

               zrušit vydaný rozsudek v rozsahu, v němž Tribunál neprávem vyloučil jakékoli neodůvodněné rozdílné zacházení mezi TMS a Respol týkající se doby trvání jejich účasti na protiprávním jednání,

               —

               zrušit vydaný rozsudek v rozsahu, v němž Tribunál neprávem vyloučil přerušení účasti TMS na protiprávním jednání od 26. května 2000 do 27. června 2001,

               —

               zrušit vydaný rozsudek v rozsahu, v němž Tribunál neodpověděl na žalobní důvod vycházející z nepřezkoumání důkazů o protisoutěžním chování TMS na trhu,

               —

               vydat ve věci konečné rozhodnutí v souladu s článkem 61 statutu Soudního dvora a na tomto základě zrušit rozhodnutí v rozsahu, v němž se týká TMS a v rámci soudního přezkumu v plné jurisdikci snížit pokutu uloženou TMS,

               —

               v případě, že Soudní dvůr v této věci nevydá konečný rozsudek, rozhodnout, že o nákladech řízení bude rozhodnuto později a vrátit věc Tribunálu k novému přezkumu v souladu s rozsudkem Soudního dvora,

               —

               konečně v souladu s článkem [184] jednacího řádu uložit Komisi náhradu nákladů řízení před Tribunálem a Soudním dvorem.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Na podporu svého kasačního opravného prostředku navrhovatelka předkládá čtyři důvody.
   Ve svém prvním důvodu navrhovatelka tvrdí, že Tribunál porušil článek 101 SFEU, pravidla provádění důkazů, zásady presumpce neviny a právní jistoty, jakož i povinnost uvést odůvodnění, když rozhodl, že se navrhovatelka podílela na porušení od 12. května 2004 do 28. dubna 2005, protože neprokázala, že se během tohoto období od této kartelové dohody veřejně distancovala.
   Ve svém druhém důvodu rozděleném na dvě části se navrhovatelka domnívá, že Tribunál porušil zaprvé zásadu rovného zacházení a svou povinnost uvést odůvodnění a zadruhé zkreslil listinné důkazy týkající se pozvánek doručených ze strany TMS a Repsol, jelikož Tribunál vyloučil jakékoli odstoupení TMS od kartelové dohody po schůzce ze dne 11. a 12. května 2014, ale uznal odstoupení Repsol po schůzce ze dne 3. a 4. srpna 2004.
   Svým třetím důvodem rozděleným na dvě části navrhovatelka tvrdí, že Tribunál porušil článek 101 SFEU, pravidla provádění důkazů, zásady presumpce neviny a právní jistoty, jakož i požadavek uvést odůvodnění, když rozhodl, že TMS nepřerušila svou účast na protiprávním jednání od 26. května 2000 do 26. června 2001 s odůvodněním, že neprokázala, že se během tohoto období od této kartelové dohody veřejně distancovala.
   Konečně svým čtvrtým důvodem navrhovatelka Tribunálu vytýká, že porušil zásadu účinné soudní ochrany, zásadu personality trestu a sankcí, jakož i povinnost uvést odůvodnění, jelikož Tribunál bez přezkoumání odmítl žalobní důvod vycházející z nezohlednění důkazů o konkurenčním chování TMS.


title: Věc T-366/11 RENV: Rozsudek Tribunálu ze dne 3. března 2015 – Bial-Portela v. OHIM – Isdin (ZEBEXIR) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství ZEBEXIR — Starší slovní ochranná známka Společenství ZEBINIX — Relativní důvod pro zamítnutí — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               20.4.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 127/17

         Rozsudek Tribunálu ze dne 3. března 2015 – Bial-Portela v. OHIM – Isdin (ZEBEXIR)
   (Věc T-366/11 RENV) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství ZEBEXIR - Starší slovní ochranná známka Společenství ZEBINIX - Relativní důvod pro zamítnutí - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2015/C 127/23)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Bial-Portela & Ca, SA (São Mamede do Coronado, Portugalsko) (zástupci: B. Braga da Cruz a J. Pimenta, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: P. Geroulakos, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Isdin, SA (Barcelona, Španělsko) (zástupci: P. López Ronda, G. Macias Bonilla a G. Marín Raigal, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 6. dubna 2011 (věc R 1212/2009-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi společností Bial Portela & Ca, SA a společností Isdin, SA.

      Výrok

               1.

               Rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 6. dubna 2011 (věc R 1212/2009-1) se zrušuje.

               2.

               OHIM ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností Bial Portela & Ca, SA.

               3.

               Společnost Isdin, SA ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 269, 10.9.2011.


title: Věc C-487/11: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 6. září 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Administratīvā rajona tiesa — Lotyšsko) — Laimonis Treimanis v. Valsts ieņēmumu dienests ( „Nařízení (EHS) č. 918/83 — Článek 1 odst. 2 písm. c), článek 2 a čl. 7 odst. 1 — Osvobození osobního majetku od dovozního cla — Pojem „věci určené pro potřeby domácnosti“ — Motorové vozidlo dovezené na území Unie — Vozidlo užívané členem rodiny vlastníka, který jej dovezl“ )

text:
               27.10.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 331/11

      Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 6. září 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Administratīvā rajona tiesa — Lotyšsko) — Laimonis Treimanis v. Valsts ieņēmumu dienests
      (Věc C-487/11) (1)

      (Nařízení (EHS) č. 918/83 - Článek 1 odst. 2 písm. c), článek 2 a čl. 7 odst. 1 - Osvobození osobního majetku od dovozního cla - Pojem „věci určené pro potřeby domácnosti“ - Motorové vozidlo dovezené na území Unie - Vozidlo užívané členem rodiny vlastníka, který jej dovezl)
      (2012/C 331/17)
      Jednací jazyk: lotyština

         Předkládající soud

      Administratīvā rajona tiesa

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Laimonis Treimanis

         Žalovaný: Valsts ieņēmumu dienests

         Předmět věci

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Administratīvā rajona tiesa Rīgas tiesu nams — Výklad čl. 7 odst. 1 nařízení Rady (EHS) č. 918/83 ze dne 28. března 1983 o systému Společenství pro osvobození od cla (Úř. věst. L 105, s. 1) — Osvobození osobního majetku od dovozního cla — Pojem domácnost — Motorové vozidlo užívané pro potřeby domácnosti ve třetím státě — Dovoz uvedeného vozidla jeho vlastníkem, který se zdržuje převážně ve třetím státě, do členského státu Evropské unie za účelem jeho bezplatného užívání členem vlastníkovy rodiny, který přemístil své místo pobytu do uvedeného členského státu a před dovozem vozidla sdílel s vlastníkem tutéž domácnost

         Výrok

      Článek 2 a čl. 7 odst. 1 nařízení Rady (EHS) č. 918/83 ze dne 28. března 1983 o systému Společenství pro osvobození od cla musí být vykládán v tom smyslu, že od dovozního cla může být osvobozeno osobní motorové vozidlo dovezené na celní území Evropské unie ze třetího státu za podmínky, že dovozce skutečně přenesl místo svého obvyklého pobytu na celní území Evropské unie, ověření čehož přísluší vnitrostátnímu soudu. Motorové vozidlo, které bezplatně užívá člen rodiny tohoto dovozce, tj. člen jeho domácnosti či osoba, která je na něj převážně odkázána, ověření čehož přísluší vnitrostátnímu soudu, se považuje za vozidlo pro potřeby domácnosti dovozce a nárok na uvedené osvobození nezaniká v důsledku tohoto užívání.

         (1)  Úř. věst. C 347, 26.11.2011.


title: Věc T-122/09: Žaloba podaná dne 23. března 2009 — Zhejiang Xinshiji Foods a Hubei Xinshiji Foods v. Rada

text:
               20.6.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 141/44

         Žaloba podaná dne 23. března 2009 — Zhejiang Xinshiji Foods a Hubei Xinshiji Foods v. Rada
   (Věc T-122/09)
   2009/C 141/95
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Zhejiang Xinshiji Foods Co. Ltd, Hubei Xinshiji Foods Co. Ltd (zástupce: F. Carlin, Barrister, A. MacGregor, Solicitor, N. Niejahr a Q. Azau, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit nařízení v rozsahu, ve kterém ukládá anitdumpigová cla na žalobkyněmi vyráběné a vyvážené výrobky;

               —

               uložit Radě Evropské unie, aby nesla vlastní náklady řízení, a uložit jí náhradu nákladů tohoto řízení vynaložených žalobkyněmi.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Touto žalobou se žalobkyně na základě článku 230 ES domáhají zrušení nařízení Rady (ES) č. 1355/2008 ze dne 18. prosince 2008, kterým se ukládá konečné antidumpingové clo a s konečnou platností vybírá prozatímní clo uložené z dovozu některých upravených nebo konzervovaných citrusových plodů (zejména mandarinek atd.) pocházejících z Čínské lidové republiky (1) (dále jen „konečné nařízení“), v rozsahu, ve kterém se jich týká.
   Žalobkyně tvrdí, že konečné nařízení by mělo být, v rozsahu, ve kterém se jich týká, zrušeno, protože porušuje jejich právo na obhajobu, povinnost uvést odůvodnění a zásadu řádné správy.
   Žalobkyně tvrdí, že bylo zasaženo do jejich práv na obhajobu,

               (i)

               tím, že ve lhůtě stanovené v čl. 20 odst. 4 nařízení Rady (ES) 384/96 (2) nebyly zveřejněny základní skutečnosti a nebyla poskytnuta dostatečná vysvětlení rozporů v objemu prodejů výrobního odvětví Společenství, v důsledku čeho žalobkyně nemohly vyjádřit své názory nebo dostatečně hájit své zájmy.

               (ii)

               při určování újmy tím, že Komise:

                           a)

                           nezodpověděla otázky žalobkyň ohledně nesrovnalostí v údajích o objemu prodeje výrobního odvětví Společenství včas tak, aby se žalobkyně mohly vyjádřit ještě před přijetím konečného nařízení Radou;

                           b)

                           neposkytla žalobkyním požadovaná vysvětlení ohledně odmítnutí zohlednění vlivu cen surovin;

                           c)

                           nevysvětlila, jakým způsobem provedla výpočet dvouprocentního zvýšení dovozních nákladů a dovozcova rozpětí

               iii)

               tím, že se dopustila zjevně nesprávného posouzení, neboť při zjišťování újmy nezohlednila zásadní nesrovnalosti v údajích o objemu prodeje výrobního odvětví Společenství.

         Žalobkyně tvrdí, že konečné nařízení je rovněž v rozporu s článkem 253 ES, jelikož neuvádí důvody týkající se základní skutečnosti, na které je založeno, totiž dvouprocentním zvýšení dovozních nákladů a dovozcova rozpětí, které má význam pro závěry učiněné v konečném nařízení, které vedly k uložení konečných antidumpingových cel žalobkyním.
   Na posledním místě žalobkyně tvrdí, že Rada porušila zásadu řádné správy, tím, že přijala konečné nařízení tak, jak jej navrhovala Komise, aniž by zohlednila připomínky vznesené žalobkyněmi v průběhu řízení, ve kterých upozorňovaly na různé nedostatky spočívající v tom, že Komise nesprávně vysvětlila skutečnosti, na nichž založila svůj návrh konečných antidumpingových opatření, a v tom, že nedostatečně chránila práva žalobkyň na obhajobu.

      (1)  Úř. věst. 2008, L 350, s. 35.

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (Úř. věst. L 56, s. 1; Zvl. vyd. 11/10, s. 45).


title: Výmaz věci T-53/97

text:
               3.9.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/62

         Výmaz věci T-53/97 (1)

   (2005/C 217/123)

      (Jednací jazyk: nizozemština)

   Usnesením ze dne 16. června 2005 rozhodl předseda pátého senátu Soudu prvního stupně Evropských společenství o výmazu věci T- 53/97, B.J.G. Oude Kotte proti Radě Evropské unie a Komisi Evropských společenství.

      (1)  Úř. věst. C 142, 10.5.1997


title: Věc T-354/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 9. prosince 2015 – Comercializadora Eloro v. OHIM – Zumex Group (zumex) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství ZUMEX — Starší národní slovní ochranná známka JUMEX — Neexistence skutečného užívání starší ochranné známky — Článek 42 odst. 2 nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               1.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/49

         Rozsudek Tribunálu ze dne 9. prosince 2015 – Comercializadora Eloro v. OHIM – Zumex Group (zumex)
   (Věc T-354/14) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství ZUMEX - Starší národní slovní ochranná známka JUMEX - Neexistence skutečného užívání starší ochranné známky - Článek 42 odst. 2 nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2016/C 038/64)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Comercializadora Eloro, SA (Ecatepec, Mexiko) (zástupce: J. de Castro Hermida, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: S. Palmero Cabezas, zmocněnkyně)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Zumex Group, SA (Moncada, Španělsko) (zástupce: M. C. March Cabrelles, advokátka)

      Předmět věci

   Žaloba proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 13. února 2014 (věc R 391/2012-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Comercializadora Eloro, SA, a Zumex Group, SA.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti Comercializadora Eloro, SA, se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 253, 4. 8. 2014.


title: Věc C-87/07: Usnesení předsedy sedmého senátu Soudního dvora ze dne 10. srpna 2007 – Komise Evropských společenství v. Republika Malta

text:
               8.12.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 297/34

         Usnesení předsedy sedmého senátu Soudního dvora ze dne 10. srpna 2007 – Komise Evropských společenství v. Republika Malta
   (Věc C-87/07) (1)

   (2007/C 297/65)

      Jednací jazyk: maltština

   Předseda sedmého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 82, 14.4.2007.


title: Věc T-79/09: Usnesení Tribunálu ze dne 31. ledna 2014 – Francie v. Komise „Státní podpory — Rámcová úprava činností vykonávaných ve Francii uznanými mezioborovými zemědělskými svazy ve prospěch zastoupených členů v odvětví zemědělství — Financování prostřednictvím dobrovolných příspěvků, které se staly povinnými — Rozhodnutí, které kvalifikuje systém podpory jako slučitelný se společným trhem — Zpětvzetí rozhodnutí — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“

text:
               14.4.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 112/31

         Usnesení Tribunálu ze dne 31. ledna 2014 – Francie v. Komise
   (Věc T-79/09) (1)

   („Státní podpory - Rámcová úprava činností vykonávaných ve Francii uznanými mezioborovými zemědělskými svazy ve prospěch zastoupených členů v odvětví zemědělství - Financování prostřednictvím dobrovolných příspěvků, které se staly povinnými - Rozhodnutí, které kvalifikuje systém podpory jako slučitelný se společným trhem - Zpětvzetí rozhodnutí - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
   2014/C 112/41
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Francouzská republika (zástupci: původně E. Belliard, G. de Bergues a A. L. Vendrolini, poté E. Belliard, G. de Bergues a J. Gstalter, a nakonec E. Belliard, G. de Bergues, D. Colas a J. Bousin, zmocněnci)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně B. Stromsky a C. Urraca Caviedes, poté B. Stromsky, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žádost o zrušení rozhodnutí Komise C (2008) 7846 final ze dne 10. prosince 2008 o státní podpoře č. 561/2008 ve vztahu k rámcové úpravě opatření, která jsou vykonávána ve Francii uznanými mezioborovými zemědělskými svazy ve prospěch zastoupených členů v odvětví zemědělství.

      Výrok

               1)

               Není důvodné rozhodnout ve věci samé.

               2)

               Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 113, 16.5.2009.


title: Věc C-114/13: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 12. února 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Arbeidshof te Antwerpen – Belgie) – Theodora Hendrika Bouman v. Rijksdienst voor Pensioenen „Řízení o předběžné otázce — Sociální zabezpečení — Nařízení (EHS) č. 1408/71 — Důchodové a životní pojištění — Článek 46a odst. 3 písm. c) — Přiznání dávek — Vnitrostátní pravidla k zamezení souběhu — Odchylka — Pojem, dobrovolné nebo volitelné pokračující pojištění‘ — Vnitrostátní důchod na základě systému povinného pojištění — Možnost požádat o osvobození od účasti na pojištění po určitou dobu — Dosah potvrzení vydaného příslušnou institucí jiného členského státu — Nařízení (ES) č. 574/72 — Článek 47“

text:
               13.4.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 118/2

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 12. února 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Arbeidshof te Antwerpen – Belgie) – Theodora Hendrika Bouman v. Rijksdienst voor Pensioenen
   (Věc C-114/13) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Sociální zabezpečení - Nařízení (EHS) č. 1408/71 - Důchodové a životní pojištění - Článek 46a odst. 3 písm. c) - Přiznání dávek - Vnitrostátní pravidla k zamezení souběhu - Odchylka - Pojem, dobrovolné nebo volitelné pokračující pojištění‘ - Vnitrostátní důchod na základě systému povinného pojištění - Možnost požádat o osvobození od účasti na pojištění po určitou dobu - Dosah potvrzení vydaného příslušnou institucí jiného členského státu - Nařízení (ES) č. 574/72 - Článek 47“)
   (2015/C 118/02)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Arbeidshof te Antwerpen -

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Theodora Hendrika Bouman

      Žalovaný: Rijksdienst voor Pensioenen

      Výrok

   Článek 46a odst. 3 písm. c) nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, osoby samostatně výdělečně činné a jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství, pozměněného a aktualizovaného nařízením Rady (ES) č. 118/97 ze dne 2. prosince 1996, ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1992/2006 ze dne 18. prosince 2006, musí být vykládán v tom smyslu, že zahrnuje část dávky založenou na době pojištění, během níž měla dotčená osoba právo na osvobození od účasti na systému povinného pojištění, v případě, že taková účast na pojištění během předmětné doby má vliv na rozsah dávky sociálního zabezpečení.

      (1)  Úř. věst. C 147, 25.5.2013.


title: Věc C-689/15: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 8. června 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberlandesgericht Düsseldorf – Německo) – W. F. Gözze Frottierweberei GmbH, Wolfgang Gözze v. Verein Bremer Baumwollbörse „Řízení o předběžné otázce — Duševní vlastnictví — Ochranná známka Evropské unie — Nařízení (ES) č. 207/2009 — Články 9 a 15 — Přihláška označení Bavlníkový květ podaná sdružením — Zápis jako individuální ochranná známka — Poskytování licencí k užívání této ochranné známky výrobcům bavlněných textilií, kteří jsou členy tohoto sdružení — Návrh na prohlášení neplatnosti nebo na zrušení — Pojem ‚řádné užívání‘ — Základní funkce spočívající v označení původu“

text:
               31.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 249/7

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 8. června 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberlandesgericht Düsseldorf – Německo) – W. F. Gözze Frottierweberei GmbH, Wolfgang Gözze v. Verein Bremer Baumwollbörse
   (Věc C-689/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Duševní vlastnictví - Ochranná známka Evropské unie - Nařízení (ES) č. 207/2009 - Články 9 a 15 - Přihláška označení Bavlníkový květ podaná sdružením - Zápis jako individuální ochranná známka - Poskytování licencí k užívání této ochranné známky výrobcům bavlněných textilií, kteří jsou členy tohoto sdružení - Návrh na prohlášení neplatnosti nebo na zrušení - Pojem ‚řádné užívání‘ - Základní funkce spočívající v označení původu“)
   (2017/C 249/10)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Oberlandesgericht Düsseldorf

      Účastnice původního řízení

      Žalobci: W. F. Gözze Frottierweberei GmbH, Wolfgang Gözze

      Žalované: Verein Bremer Baumwollbörse

      Výrok

               1)

               Článek 15 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Evropské unie musí být vykládán v tom smyslu, že umístění individuální ochranné známky Evropské unie na výrobky jakožto značka kvality, majitelem nebo s jeho souhlasem, není užíváním jako ochranná známka spadajícím pod pojem „řádné užívání“ ve smyslu tohoto ustanovení. Umístění uvedené ochranné známky však představuje řádné užívání, jestliže spotřebitelům také současně zaručuje, že tyto výrobky pocházejí z jediného podniku, pod jehož kontrolou jsou vyráběny a kterému lze přisuzovat odpovědnost za jejich kvalitu. V posledně uvedeném případě je majitel této ochranné známky oprávněn zakázat na základě čl. 9 odst. 1 písm. b) tohoto nařízení umístění podobného označení třetí osobou na totožné výrobky, pokud toto umístění u veřejnosti vyvolává nebezpečí záměny.

               2)

               Článek 52 odst. 1 písm. a) a čl. 7 odst. 1 písm. g) nařízení č. 207/2009 musí být vykládány v tom smyslu, že individuální ochrannou známku nelze na základě společného použití těchto ustanovení prohlásit za neplatnou z důvodu, že majitel ochranné známky nezaručuje pravidelnými kontrolami kvality u držitelů jeho licence soulad s očekáváními ohledně kvality, která si veřejnost s touto ochrannou známkou spojuje.

               3)

               Nařízení č. 207/2009 musí být vykládáno v tom smyslu, že jeho ustanovení týkající se kolektivních ochranných známek Evropské unie nelze mutatis mutandis použít na individuální ochranné známky Evropské unie.

      (1)  Úř. věst. C 118, 4.4.2016.


title: Věc F-67/12: Žaloba podaná dne 2. července 2012 — ZZ v. Komise

text:
               13.10.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 311/16

         Žaloba podaná dne 2. července 2012 — ZZ v. Komise
   (Věc F-67/12)
   2012/C 311/22
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupce: G. Cipressa, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí o zamítnutí žádosti žalobce směřující k získání náhrady škody, která mu vznikla z důvodu, že žalovaná zaslala dopis týkající se případného opětovného nástupu žalobce do služby a odpověď na některé návrhy žalobce advokátovi, který žalobce obhajoval v řadě případů, avšak kterému žalobce neudělil obecnou plnou moc.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí, nehledě na jeho formu, kterým Komise zamítla žádost ze dne 20. května 2011, kterou žalobce zaslal orgánu oprávněnému ke jmenování;

               —

               bude-li třeba, zrušit rozhodnutí, nehledě na jeho formu, kterým Komise zamítla stížnost ze dne 1. prosince 2011 podanou proti rozhodnutí o zamítnutí žádosti ze dne 20. května 2011 a zrušit toto rozhodnutí o zamítnutí žádosti a vyhovět žádosti ze dne 20. května 2011;

               —

               bude-li třeba, zrušit sdělení ze dne 9. března 2012;

               —

               uložit Komisi povinnost nahradit újmu, která neoprávněně vznikla žalobci v důsledku toho, že Komise zaslala advokátovi Giuseppemu Cipressovi sdělení bez uvedení data, zaplacením žalobci částky 10 000,00 eur, nebo vyšší či nižší částky, kterou bude Tribunál považovat za správnou a spravedlivou;

               —

               uložit Komisi povinnost zaplatit žalobci, počínaje dnem následujícím po doručení žádosti ze dne 20. května 2011 Komisi až do skutečného zaplacení částky 10 000,00 eur, úroky z této částky ve výši 10 % p.a., s roční kapitalizací;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-712/14: Žaloba podaná dne 7. října 2014 – CEAHR v. Komise

text:
               12.1.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 7/36

         Žaloba podaná dne 7. října 2014 – CEAHR v. Komise
   (Věc T-712/14)
   (2015/C 007/41)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Confédération Européenne des Associations d’Horlogers-Réparateurs (CEAHR) (Brusel, Belgie) (zástupci: P. Mathijsen a P. Dyrberg, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Evropské komise C(2014) 5462 final ze dne 29. července 2014;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Touto žalobou se žalobkyně domáhá zrušení rozhodnutí Komise C(2014) 5462 final ze dne 29. července 2014 ve věci AT.39097 – Opravy hodinek, kterým Komise odmítla stížnost žalobkyně podle čl. 7 odst. 2 nařízení č. 773/2004 (1) týkající se odmítnutí několika výrobců prestižních nebo luxusních hodinky dodávat náhradní díly nezávislým opravářům.
   Na podporu své žaloby žalobkyně tvrdí, že i) zjištění Komise jsou založena na zjevně nesprávném právním posouzení a posouzení skutkového stavu, ii) napadené rozhodnutí neposkytuje odpovídající odůvodnění zjištění Komise a iii) je výsledkem řízení, během kterého Komise důkladně nepřezkoumala právní ani faktické skutečnosti uvedené ve stížnosti, a to v rozporu s právem žalobkyně na řádnou správu.

      (1)  Nařízení Komise (ES) č. 773/2004 ze dne 7. dubna 2004 o vedení řízení Komise podle článků [101 SFEU] a [102 SFEU] (Úř. věst. 2004, L 123, s. 18; Zvl. vyd. 08/003, s. 81).


title: Věc F-55/10: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 28. června 2011 — AS v. Komise ( „Veřejná služba — Úředníci — Oznámení o volném místě — Zamítnutí kandidatury — Právní zájem na zahájení řízení — Úředník v invalidním důchodu — Neoddělitelnost rozhodnutí o zamítnutí kandidatury a rozhodnutí o jmenování — Neexistence — Rozdíl mezi úředníky náležejícími do téže funkční skupiny a zařazenými do téže platové třídy a úředníky náležejícími do různých skupin služebního postupu — Soulad mezi platovou třídou a pracovním místem“ )

text:
               6.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 232/40

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 28. června 2011 — AS v. Komise
   (Věc F-55/10) (1)

   (Veřejná služba - Úředníci - Oznámení o volném místě - Zamítnutí kandidatury - Právní zájem na zahájení řízení - Úředník v invalidním důchodu - Neoddělitelnost rozhodnutí o zamítnutí kandidatury a rozhodnutí o jmenování - Neexistence - Rozdíl mezi úředníky náležejícími do téže funkční skupiny a zařazenými do téže platové třídy a úředníky náležejícími do různých skupin služebního postupu - Soulad mezi platovou třídou a pracovním místem)
   2011/C 232/70
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: AS (Brusel, Belgie) (zástupce: N. Lhoëst, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Currall a B. Eggers, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí, kterým bylo odmítnuto zohlednit žádost žalobkyně o pracovní místo asistentky v knihovně, a na to, aby Komisi byla uložena povinnost zaplatit žalobkyni určitou částku jako náhradu za majetkovou a nemajetkovou újmu.

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí ze dne 30. září 2009, kterým Evropská komise zamítla kandidaturu AS, se zrušuje.

               2)

               Evropská komise uhradí AS částku 3 000 eur.

               3)

               Zbývající návrhová žádání v žalobě se zamítají.

               4)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí tři čtvrtiny nákladů řízení AS.

               5)

               AS ponese jednu čtvrtinu vlastních nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 246, 11.9.2010, s. 43.


title: Věc T-401/05: Žaloba podaná dne  2. listopadu 2005  – Toth v. Komise

text:
               28.1.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/15

         Žaloba podaná dne 2. listopadu 2005 – Toth v. Komise
   (Věc T-401/05)
   (2006/C 22/30)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Gergely Toth (Besozzo, Itálie) (zástupci: S. Rodrigues a Y. Minatchy, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí Komise ze dne 20. července 2005 o zamítnutí stížnosti žalobce ze dne 15. dubna 2005, spolu s pracovní smlouvou podepsanou žalobcem dne 17. ledna 2005 v rozsahu v němž upravuje jeho platovou třídu podle čl. 12 odst. 3 přílohy XIII služebního řádu a jeho platového stupně podle aktuálního článku 32 služebního řádu;

               —

               určit Komisi účinky, které způsobuje zrušení napadeného rozhodnutí, a zejména, změnu zařazení žalobce do platové třídy A*9 se zpětným účinkem;

               —

               podpůrně, uložit Komisi náhradu škody utrpěné žalobcem z důvodu, že od 17. ledna 2005 nebyl zařazen do platové třídy A*9;

               —

               v každém případě uložit žalobkyni náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobce se účastnil nabídkového řízení na pracovní místo vyhlášeného Komisí pro přijetí administrátora v profesní kariéře A8/A5, zveřejněného dne 25. července 2003. Jelikož byl vybrán, uzavřel s Komisí dne 17. ledna 2005 smlouvu dočasného zaměstnance, ve které byl zařazen do platové třídy A*6.
   Svou žalobou žalobce zpochybňuje své zařazení do platové třídy, a dovolává se nemožnosti v projednávaném případě použití článku 12 přílohy XIII služebního řádu, z důvodu, že toto ustanovení se použije pouze na úředníky, a ne na dočasné zaměstnance. Podpůrně se dovolává námitky protiprávnosti, přičemž uplatňuje, že použití, ve vztahu k němu, posledně uvedeného ustanovení je v rozporu se zásadou rovného zacházení mezi úspěšnými uchazeči o nabídkových řízení o pracovní místo zveřejněných před 1. květnem 2004, a způsobuje diskriminaci z důvodu státního občanství, jakož i porušení volného pohybu pracovníků, jelikož státní příslušníci nových členských států jsou ve většině případů jmenováni na základě méně výhodných podmínek.
   Žalobce se rovněž dovolává diskriminace mezi zaměstnanci vykonávající shodné služební povinnosti, jakož i porušení zásady rovnocennosti mezi povahou služebních povinností a odměnou. Kromě toho má za to, že článek 12 přílohy XIII služebního řádu je v rozporu s článkem 31 služebního řádu a má vliv na jeho legitimní očekávání, jakož i na zásadu řádné správy a na náležitou péči.
   Žalobce rovněž požaduje náhradu jak hmotné, tak i psychické újmy, kterou údajně utrpěl.


title: Věc C-434/13 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 1. srpna 2013 Evropskou komisí proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 17. května 2013 ve věci T-146/09, Parker ITR Srl a Parker-Hannifin Corp. v. Komise

text:
               26.10.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 313/9

         Kasační opravný prostředek podaný dne 1. srpna 2013 Evropskou komisí proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 17. května 2013 ve věci T-146/09, Parker ITR Srl a Parker-Hannifin Corp. v. Komise
   (Věc C-434/13 P)
   2013/C 313/17
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: S. Noë, V. Bottka, R. Sauer, zmocněnci)

      Další účastnice řízení: Parker ITR Srl, Parked-Hannifin Corp.

      Návrhová žádání

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil rozsudek v rozsahu, v němž se jím zrušuje rozhodnutí a upravuje pokuta;

               —

               v plném rozsahu zamítl žalobu podanou k Tribunálu;

               —

               uložil žalobkyním náklady tohoto řízení a řízení v prvním stupni.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Komise uplatňuje dva důvody kasačního opravného prostředku a navrhuje, aby byl rozsudek částečně zrušen v rozsahu, v němž zrušuje rozhodnutí ve věci COMP/39.406 — Námořní palivové hadice a upravuje pokutu.
   V rámci prvního důvodu kasačního opravného prostředku tvrdí, že Tribunál provedl nesprávné právní posouzení, když ignoroval, resp. nesprávně uplatnil judikaturu týkající se hospodářského nástupnictví v rámci skupiny a judikaturu týkající se přechodu odpovědnosti mezi podniky v rámci nástupnictví. Tribunál pojal převod aktiv ze společnosti ITR na společnost Parker ITR (v té době nazývanou ITR Rubber) (v rámci skupiny Saiag) společně s následným převodem podílu (převod podílu Saiag v Parker ITR na Parker-Hannifin), přičemž nesprávně předpokládal, že došlo k převodu protiprávně jednajícího podniku v rámci skupiny ze Saiag na Parker-Hannifin. Tribunál nesprávně považoval hospodářské nástupnictví za pouhý přechod odpovědnosti mezi nezávislými podniky Saiag a Parker-Hannifin, jelikož je tím ignorováno hospodářské nástupnictví Prakter ITR v rámci skupiny. Rozsudek tak vychází ze subjektivních záměrů, tj. skutečnosti, že integrace obchodní činnosti v odvětví námořních palivových hadic v rámci společnosti Parker ITR byla součástí plánu prodat podíl v této dceřiné společnosti třetímu subjektu. Takový úmysl stran však není překážkou pro uplatnění judikatury týkající se hospodářského nástupnictví v rámci skupiny (rozsudky ze dne 7. ledna 2004, Aalborg Portland a další v. Komise, C-204/00 P, C-205/00 P, C-211/00 P, C-213/00 P, C-217/00 P a C-219/00 P, Recueil, s. I-123; ze dne 11. prosince 2007, ETI a další, C-280/06, Sb. rozh. s. I-10893; ze dne 13. června 2013, Versalis v. Komise, C-511/11 P; ze dne 27. září 2006, Jungbunzlauer v. Komise, T-43/02, Sb. rozh. s. II-3435; ze dne 31. března 2009, ArcelorMittal Lucembursko další v. Komise, T-405/06, Sb. rozh. s. II-771; ze dne 29. března 2011, ArcelorMittal Lucembursko v. Komise a Komise v. ArcelorMittal Lucembursko a další, C-201/09 P a C-216/09 P, Sb. rozh. s. I-2239), podle níž k hospodářskému nástupnictví dochází v okamžiku převodu v rámci skupiny, existují-li „strukturální vazby“ mezi postupitelem (zde: Saiag/ITR) a nabyvatelem (zde: Parker ITR). Mezi převodem aktiv a převodem podniku je navíc z právního hlediska rozdíl. Ve druhém případě nese převáděný subjekt sám odpovědnost za protiprávní jednání před převodem, což může zahrnovat jeho odpovědnost jakožto hospodářského nástupce za aktiva převedená na subjekt v době, kdy byl stále součástí podniku podílejícího se na protiprávním jednání. Skutečnost, že jiné právní subjekty v rámci podniku mohly být rovněž odpovědné (ačkoli v tomto případě nedostaly pokutu) není důvodem k tomu, aby byla vyloučena odpovědnost převáděné dceřiné společnosti Parker ITR jakožto hospodářského nástupce.
   V rámci druhého důvodu kasačního opravného prostředku tvrdí, že Tribunál v rámci výkonu neomezené pravomoci jednal ultra petita a protiprávně snížil navýšení pokuty na základě doby trvání protiprávního jednání o 100 000 EUR pro mateřskou společnost Parker Hannifin. Skutečná doba její účasti na protiprávním ani příslušné kritérium pro délku trvání při výpočtu pokuty nebylo společností Parker-Hannifin (či Parker ITR) zpochybněno. Parker-Hannifin úspěšně podala námitky proti přitěžující okolnosti spočívající v její vedoucí úloze, v důsledku čehož Tribunál pokutu upravil, avšak to by Tribunálu nemělo ani v rámci výkonu neomezené soudní pravomoci umožnit měnit jiná kritéria pro výpočet pokuty (zde: délka trvání), proti nimž žalobkyně neuplatňovala žalobní důvod.


title: Věc C-241/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Unabhängiger Verwaltungssenat Salzburg (Rakousko) dne 17. května 2010 — Harald Jung a Gerald Hellweger v. Magistrat der Stadt Salzburg, další účastník řízení: Finanzamt Salzburg-Stadt

text:
               14.8.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 221/18

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Unabhängiger Verwaltungssenat Salzburg (Rakousko) dne 17. května 2010 — Harald Jung a Gerald Hellweger v. Magistrat der Stadt Salzburg, další účastník řízení: Finanzamt Salzburg-Stadt
   (Věc C-241/10)
   ()
   2010/C 221/30
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Unabhängiger Verwaltungssenats Salzburg

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Harald Jung a Gerald Hellweger

      Žalovaný: Magistrat der Stadt Salzburg

      Další účastník řízení: Finanzamt Salzburg-Stadt

      Předběžná otázka

   Je potřeba přílohu X seznamu uvedeného v článku 24 Aktu o přistoupení Maďarské republiky k Evropské unii: Maďarsko (1. volný pohyb osob) (1) vykládat v tom smyslu, že poskytnutí maďarských pracovníků do Rakouska nelze považovat za vysílání pracovníků a že vnitrostátní omezení zaměstnávání maďarských pracovníků v Rakousku jsou v tom případě platná také pro maďarské pracovníky poskytnuté maďarskými podniky (u nichž jsou řádně zaměstnáni) do Rakouska?

      (1)  Úř. věst. 2003, L 236, s. 846.


title: Věc C-438/13: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 17. července 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Curtea de Apel Bucureşti – Rumunsko) – SC BCR Leasing IFN SA v. Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală de Administrare a Marilor Contribuabili, Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală de Soluţionare a Contestaţiilor „DPH — Směrnice 2006/112/ES — Články 16 a 18 — Finanční leasing — Zboží, které je předmětem leasingové smlouvy — Nezískání tohoto zboží zpět leasingovou společností po ukončení smlouvy — Chybějící zboží“

text:
               15.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 315/21

         Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 17. července 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Curtea de Apel Bucureşti – Rumunsko) – SC BCR Leasing IFN SA v. Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală de Administrare a Marilor Contribuabili, Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală de Soluţionare a Contestaţiilor
   (Věc C-438/13) (1)

   („DPH - Směrnice 2006/112/ES - Články 16 a 18 - Finanční leasing - Zboží, které je předmětem leasingové smlouvy - Nezískání tohoto zboží zpět leasingovou společností po ukončení smlouvy - Chybějící zboží“)
   2014/C 315/31
   Jednací jazyk: rumunština

      Předkládající soud

   Curtea de Apel Bucureşti

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: SC BCR Leasing IFN SA

      Odpůrci: Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală de Administrare a Marilor Contribuabili, Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală de Soluţionare a Contestaţiilor

      Výrok

   Články 16 a 18 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty musí být vykládány v tom smyslu, že nemožnost leasingové společnosti dosáhnout toho, aby jí nájemce vrátil zboží, které je předmětem leasingové smlouvy, po ukončení této smlouvy pro nesplnění povinnosti ze strany nájemce, a to navzdory krokům učiněným touto společností za účelem navrácení tohoto zboží a navzdory neexistenci jakéhokoli protiplnění v důsledku tohoto ukončení, nelze považovat za dodání zboží za úplatu ve smyslu těchto článků.

      (1)  Úř. věst. C 325, 9.11.2013.


title: Věc T-475/16: Žaloba podaná dne 26. srpna 2016 – FTI Touristik v. EUIPO – Prantner a Giersch (FI)

text:
               17.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 383/22

         Žaloba podaná dne 26. srpna 2016 – FTI Touristik v. EUIPO – Prantner a Giersch (FI)
   (Věc T-475/16)
   (2016/C 383/30)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: FTI Touristik GmbH (Mnichov, Německo) (zástupkyně: A. Parr, Rechtsanwältin)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastníci řízení před odvolacím senátem: Harald Prantner (Hamburk, Německo) a Daniel Giersch (Monako, Monako)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Přihlašovatel sporné ochranné známky: Další účastníci v řízení před odvolacím senátem

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie obsahující slovní prvek „FI“ – Přihláška č. 12 201 273

      Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 16. června 2016, ve věci R 480/2015-5

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Spojené věci C-419/12 a C-420/12: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 13. února 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio — Itálie) — Crono Service Scarl a další (C-419/12), Anitrav — Associazione Nazionale Imprese Trasporto Viaggiatori (C-420/12) v. Roma Capitale, Regione Lazio (C-420/12) ( „Řízení o předběžné otázce — Články 49 SFEU, 101 SFEU a 102 SFEU — Služba pronájmu vozů s řidičem — Čistě vnitrostátní situace — Pravomoc Soudního dvora — Podmínky přípustnosti“ )

text:
               29.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 93/10

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 13. února 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio — Itálie) — Crono Service Scarl a další (C-419/12), Anitrav — Associazione Nazionale Imprese Trasporto Viaggiatori (C-420/12) v. Roma Capitale, Regione Lazio (C-420/12)
   (Spojené věci C-419/12 a C-420/12) (1)

   (Řízení o předběžné otázce - Články 49 SFEU, 101 SFEU a 102 SFEU - Služba pronájmu vozů s řidičem - Čistě vnitrostátní situace - Pravomoc Soudního dvora - Podmínky přípustnosti)
   2014/C 93/16
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Crono Service Scarl, Carla Silvestri, Nando Cese, Fabrizio Melarango, Yahia Nafea, Robert Martin, Angelo Minosse, Raimondo Pratico, Vincenti, Pesce, Fedeli, Sebastiani, Nanni, Savino, Andrea Rossi, Filiberto Marinelli, Puglia, Sordelli, Antonini, Andrea Iannilli, Pasquale Iavarone, Roberto Agostinelli, Valerio Giannoni, Fernando Boccadamo, Aristide Salvati, Annalisa Di Grigoli, Antonio Evangelisti, Marco Brecciaroli, Cardoso Wandenberg, Fabrizio Villamaina, Sandro Rossi, Fabrizio Di Somone, Debora Falasca, Elisabetta Serrano, Claudio Bandini, Bruno Piromallo, Maurizio Pesce, Mirko Capogrossi, Giovanni Barilotti, Stefano Petitti, Paolo Ricci, Vincenzo Curto, Luci Di Luzio, Gianfrancesco Argiro', Magdi Gou Bial, Secondo Uffreduzzi, Fausto Menotti, Danilo Valdambrini, Andrea Orfei, Daniele Silvestrini, Maurizio Borzi, Flavio Piromalli, Carlo Campanari, Volodymyr Lupu, Solution Car scarl, Paolo De Santis, Michele Rienzi, Roberta Rinaldi, BPS Autonoleggio scarl, Sebastiano Favara, Stefano Calabretta, Adriano Carducci, Giuseppa Gabriello, Modestino Capaccio, Mario Paruzza, Massimiliano Casu, Luciano Gulizia, Planet Service scarl, Fabio Belmonte, Fabrizio Romagnoli, Italo Ratta, Fabio Martella, Ilario Fiano, Coop Michelangelo, Michele Falcione, Roberto Natalizia, Claudio Botticelli, Odoardo Palombelli, Mario rondeoni, Massimiliano Dionisi, Luigi Vitrano, Stefano Iovino, Merella Micheciivo, Daniele Latorre, Walter Luccaferri, Bruno Iannone, Mariannina Tesone, Alessandro Polidoro, Giorgio Scortichini, Fabio Atturi, Leonardo Coop, Coop Sia A Srl, Marco Lucaferri, Roberto Turchetti, Corrado Mortillaro, Gianrico Lanternari, Sandro Baronciani, Ugo Mecchia, Flavio Meroni, Giuseppina Berchicci, Enrico Poddi, Nicola Solipacca, Franco Perazzola, Agostino Di Sciullo, Sergio Angeletti, Patrizio Tesi, Fabio Carrozi, Tommaso Pagani, Marco Stivoli, Roberto Miglio, Professional Car Service Snc, Massimo Mongiovi, Roberto Corona, (C-419/12), Anitrav — Associazione Nazionale Imprese Trasporto Viaggiatori (C-420/12)

      Žalovaní: Roma Capitale, Regione Lazio (C-420/12)

      Za přítomnosti: UGL Taxi — Unione Generale del Lavoro Taxi a dalších, Codacons — Coordinamento delle associazioni per la tutela dell’ambiente e dei diritti degli utenti e consumatori (C-420/12)

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio — Výklad článků 26, 49, 90 SFEU, článku 3 SEU, ve spojení s čl. 4 odst. 3 SEU a články 3, 4, 5 a 6 SFEU, a článků 101 SFEU a 102 SFEU — Služba pronájmu vozů s řidičem — Vnitrostátní právní úprava, která váže poskytování této služby na licenci vydanou obcemi a která ukládá držitelům této licence povinnost mít místo obvyklého odstavení vozidel na území obce, která vydala povolení, jakož i mít sídlo a začít a ukončit službu na tomto území

      Výrok

   Soudní dvůr Evropské unie nemá pravomoc odpovědět na žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce podané rozhodnutími Tribunale amministrativo regionale per il Lazio (Itálie) ze dne 20. června 2012 ve spojených věcech C-419/12 a C-420/12, a to v rozsahu, v němž se týkají výkladu článku 49 SFEU. V rozsahu, v němž se tyto žádosti týkají jiných ustanovení unijního práva, musejí být prohlášeny za nepřípustné.

      (1)  Úř. věst. C 366, 24.11.2012.


title: Věc F-69/12: Žaloba podaná dne 3. července 2012 — ZZ v. Europol

text:
               20.10.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 319/17

         Žaloba podaná dne 3. července 2012 — ZZ v. Europol
   (Věc F-69/12)
   2012/C 319/30
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupce: N. D. Dane, advokát)

      Žalovaný: Europol

      Předmět a popis sporu

   Zrušení konkludentního rozhodnutí žalovaného, kterým byla zamítnuta žalobcova žádost, jakož i jeho stížnost, kterými se domáhal zaplacení částek dohodnutých v rámci mimosoudního vyrovnání, na němž se dohodli účastníci řízení v rámci dřívějšího sporu.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit konkludentní rozhodnutí, kterým byla zamítnuta žádost ze dne 26. května 2011 a zrušit konkludentní rozhodnutí, kterým byla zamítnuta stížnost ze dne 9. prosince 2011 směřující proti konkludentnímu rozhodnutí, kterým byla zamítnuta uvedená žádost,

               —

               uložit Europolu náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-302/05: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 26. října 2006 – Komise Evropských společenství v. Italská republika (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2000/35/ES — Článek 4 odst. 1 — Výhrada vlastnictví — Dovolatelnost)

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/16

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 26. října 2006 – Komise Evropských společenství v. Italská republika
   (Věc C-302/05) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2000/35/ES - Článek 4 odst. 1 - Výhrada vlastnictví - Dovolatelnost)
   (2006/C 326/32)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníce řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: B. Schima a D. Recchia, zmocněnci)

      Žalovaná: Italská republika (zástupci: I. M. Braguglia, zmocněnec a M. M. Massella Ducci Teri, advokát)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Porušení čl. 4 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/35/ES ze dne 29. června 2000 o postupu proti opožděným platbám v obchodních transakcích (Úř. věst. L 200, 8.8.2000, s. 35) – Výhrada vlastnictví – Vnitrostátní právní úprava, která stanoví, že doložky výhrady vlastnictví se lze vůči věřitelům kupujícího dovolávat pouze tehdy, je-li potvrzena na každé faktuře, která se týká následujících dodávek s datem předcházejícím datu zahájení exekučního řízení
   Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Komisi Evropských společenství se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 229, 17.9.2005.


title: Věc T-471/15: Usnesení Tribunálu ze dne 14. září 2016 – Syriatel Mobile Telecom v. Rada

text:
               7.11.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 410/35

         Usnesení Tribunálu ze dne 14. září 2016 – Syriatel Mobile Telecom v. Rada
   (Věc T-471/15) (1)

   (2016/C 410/57)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda sedmého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 337, 12.10.2015.


title: Věc C-142/05: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 4. června 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Luleå tingsrätt — Švédsko) — Åklagaren v. Percy Mickelsson, Joakim Roos ( Směrnice 94/25/ES — Sbližování právních předpisů — Rekreační plavidla — Zákaz používání vodních skútrů mimo veřejně splavné vodní cesty — Články 28 ES a 30 ES — Opatření s rovnocenným účinkem — Přístup na trh — Překážka — Ochrana životního prostředí — Přiměřenost )

text:
               1.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 180/2

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 4. června 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Luleå tingsrätt — Švédsko) — Åklagaren v. Percy Mickelsson, Joakim Roos
   (Věc C-142/05) (1)

   („Směrnice 94/25/ES - Sbližování právních předpisů - Rekreační plavidla - Zákaz používání vodních skútrů mimo veřejně splavné vodní cesty - Články 28 ES a 30 ES - Opatření s rovnocenným účinkem - Přístup na trh - Překážka - Ochrana životního prostředí - Přiměřenost“)
   2009/C 180/02
   Jednací jazyk: švédština

      Předkládající soud

   Luleå tingsrätt

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Åklagaren

      Žalovaní: Percy Mickelsson, Joakim Roos

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Luleå tingsrätt — Výklad článků 28 ES až 30 ES a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/44/ES ze dne 16. června 2003, kterou se mění směrnice 94/25/ES o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se rekreačních plavidel (Úř. věst. L 214, s. 18; Zvl. vyd. 13/31, s. 409) — Zákaz používání vodních skútrů mimo veřejně splavné vodní cesty

      Výrok

   Směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/25/ES ze dne 16. června 1994 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se rekreačních plavidel, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/44/ES ze dne 16. června 2003, nebrání vnitrostátní právní úpravě, která z důvodů ochrany životního prostředí zakazuje používání vodních skútrů mimo určené vodní cesty.
   Články 28 ES a 30 ES takové vnitrostátní právní úpravě nebrání za podmínky, že

               —

               příslušné vnitrostátní orgány jsou povinny přijmout prováděcí opatření stanovená za účelem určení vodních ploch nacházejících se mimo veřejně splavné vodní cesty, na kterých mohou být vodní skútry používány,

               —

               tyto orgány skutečně vykonaly pravomoc, která jim byla v tomto ohledu svěřena, a určily vodní plochy odpovídající podmínkám stanoveným vnitrostátní právní úpravou a

               —

               taková opatření byla přijata v přiměřené lhůtě po vstupu této právní úpravy v platnost.

         Přísluší předkládajícímu soudu, aby ověřil, zda tyto podmínky byly ve věci dotčené v původním řízení splněny.

      (1)  Úř. věst. C 143, 11.6.2005.


title: Věc T-402/04: Žaloba podaná dne 1. října 2004 Rhodia Consumer Specialties Limited proti Komisi Evropských společenství

text:
               22.1.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 19/28

         Žaloba podaná dne 1. října 2004 Rhodia Consumer Specialties Limited proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-402/04)
   (2005/C 19/60)
   Jednací jazyk: angličtina
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 1. října 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Rhodia Consumer Specialties Limited, se sídlem ve Watford, Velká Británie, zastoupenou K. Van Maldegemem a C. Mereuem, advokáty.
   Žalobce navrhuje, aby Soud:

               —

               uložil žalovanému odpovědět žalobci na jeho žádost;

               —

               nebo podpůrně zrušil akt Komise Evropských společenství D 341571(04);

               —

               uložil žalovanému náhradu škody v prozatímní výši 1 EUR za škody způsobené nesplněním povinností žalovaného, které pro něj vyplývají z práva Společenství tím, že žalobci neodpověděl nebo podpůrně aktem Komise Evropských společenství D 341571 (04), spolu s případnými úroky, než bude rozhodnuto o přesné částce a určena přesná výše

               —

               uložil Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Dovolávané žalobní důvody jsou stejné jako dovolávané žalobní důvody ve věci T-400/04, Arch Chemicals a Arch Timber Protection v. Komise.


title: Věc C-538/12: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 7. května 2013 — Evropská komise v. Slovinská republika

text:
               3.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 225/58

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 7. května 2013 — Evropská komise v. Slovinská republika
   (Věc C-538/12) (1)

   2013/C 225/126
   Jednací jazyk: slovinština
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 26, 26.1.2013.


title: Věc C-51/13: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 29. dubna 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rechtbank Rotterdam – Nizozemsko) – Nationale-Nederlanden Levensverzekering Mij NV v. Hubertus Wilhelmus van Leeuwen „Řízení o předběžné otázce — Životní pojištění — Směrnice 92/96/EHS — Článek 31 odstavec 3 — Informace, které mají být poskytnuty pojistníkovi — Povinnost pojistitele poskytnout pojistníkovi další informace týkající se nákladů a pojistného na základě obecných zásad vnitrostátního práva“

text:
               29.6.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/4

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 29. dubna 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rechtbank Rotterdam – Nizozemsko) – Nationale-Nederlanden Levensverzekering Mij NV v. Hubertus Wilhelmus van Leeuwen
   (Věc C-51/13) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Životní pojištění - Směrnice 92/96/EHS - Článek 31 odstavec 3 - Informace, které mají být poskytnuty pojistníkovi - Povinnost pojistitele poskytnout pojistníkovi další informace týkající se nákladů a pojistného na základě obecných zásad vnitrostátního práva“)
   (2015/C 213/06)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Rechtbank Rotterdam

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Nationale-Nederlanden Levensverzekering Mij NV

      Žalovaný: Hubertus Wilhelmus van Leeuwen

      Výrok

               1)

               Článek 31 odst. 3 třetí směrnice Rady 92/96/EHS ze dne 10. listopadu 1992 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přímého životního pojištění a o změně směrnic 79/267/EHS a 90/619/EHS (třetí směrnice o životním pojištění) musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání tomu, aby pojišťovna byla na základě takových základních zásad vnitrostátního práva, jako jsou „otevřené nebo nepsané normy“ dotčené v původním řízení, povinna sdělit pojistníkovi některé další informace vedle informací uvedených v příloze II této směrnice, a to za podmínky, že požadované informace jsou jasné, přesné a nutné pro správné pochopení podstatných prvků závazku pojistníkem a zajišťují dostatečnou právní jistotu, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu.

               2)

               Důsledky, které vnitrostátní právo pojí s neposkytnutím těchto informací, jsou v zásadě irelevantní, pokud jde o soulad povinnosti poskytnout informace s čl. 31 odst. 3 uvedené směrnice.

      (1)  Úř. věst. C 141, 18.5.2013.


title: Věc T-183/11: Žaloba podaná dne 28. března 2011 — MIP Metro v. OHIM — Jacinto (My Little Bear)

text:
               14.5.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 145/37

         Žaloba podaná dne 28. března 2011 — MIP Metro v. OHIM — Jacinto (My Little Bear)
   (Věc T-183/11)
   2011/C 145/62
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG (Düsseldorf, Německo) (zástupci: J.-C. Plate a R. Kaase, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Manuel Jacinto, Lda (S.Paio de Oleiros, Portugalsko)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               přerušil řízení do doby, než bude portugalským úřadem pro ochranné známky vydáno konečné rozhodnutí o návrhu na zrušení starší portugalské ochranné známky zapsané pod číslem 384674, který podala žalobkyně dne 23. března 2011;

               —

               v případě, že nebude vyhověno návrhu na přerušení řízení, pokračoval v řízení a

               —

               zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 20. ledna 2011 ve věci R 494/2010-1 a

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení, včetně nákladů řízení před odvolacím senátem.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka „My Little Bear“ v barvě hnědé, černé, bílé a červené pro výrobky zařazené do tříd 12, 18, 20, 24, 25 a 28 — přihláška ochranné známky Společenství č. W00962622

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Namítaná ochranná známka nebo označení: portugalská obrazová ochranná známka „Little Bear“ zapsaná pod číslem 384674 pro výrobky zařazené do třídy 18

      Rozhodnutí námitkového oddělení: zamítnutí přihlášky pro všechny sporné výrobky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 207/2009, jelikož odvolací senát došel k nesprávnému závěru, že mezi přihlašovanou a namítanou ochrannou známkou existuje nebezpečí záměny vzhledem k tomu, že slovní prvky jsou v těchto ochranných známkách převládajícím prvkem.


title: Věc T-26/06: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. září 2010 — Trioplast Wittenheim SA v. Komise ( „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Trh plastikových průmyslových pytlů — Rozhodnutí konstatující porušení článku 81 ES — Délka trvání porušení — Pokuty — Závažnost porušení — Polehčující okolnosti — Spolupráce během správního řízení — Proporcionalita“ )

text:
               6.11.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/21

         Rozsudek Tribunálu ze dne 13. září 2010 — Trioplast Wittenheim SA v. Komise
   (Věc T-26/06) (1)

   (Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Trh plastikových průmyslových pytlů - Rozhodnutí konstatující porušení článku 81 ES - Délka trvání porušení - Pokuty - Závažnost porušení - Polehčující okolnosti - Spolupráce během správního řízení - Proporcionalita)
   2010/C 301/32
   Jednací jazyk: švédština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Trioplast Wittenheim SA (Wittenheim, Francie) (zástupci: T. Pettersson a O. Larsson, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně F. Castillo de la Torre, P. Hellström a V. Bottka, poté F. Castillo de la Torre, L. Parpala a V. Bottka, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na částečné zrušení konečného rozhodnutí Komise K(2005)4634 ze dne 30. listopadu 2005 v řízení podle článku 81 [ES] (věc COMP/F/38.354 — Průmyslové pytle) ve věci kartelové dohody na trhu s plastikovými průmyslovými pytli, jakož i podpůrně návrh na snížení pokuty uložené žalobkyni

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Trioplast Wittenheim SA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 96, 22.4.2006.


title: Věc C-1/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Audiencia provincial de Tarragona (Španělsko) dne 4. ledna 2010 — trestní řízení proti Valentínu Salmerónu Sánchezovi

text:
               13.3.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/32

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Audiencia provincial de Tarragona (Španělsko) dne 4. ledna 2010 — trestní řízení proti Valentínu Salmerónu Sánchezovi
   (Věc C-1/10)
   2010/C 63/53
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Audiencia provincial de Tarragona

      Účastníci původního řízení

      Obviněný: Valentín Salmerón Sánchez

      Další účastníci řízení: Ministerio Fiscal a Dorotea López León

      Předběžné otázky

               1)

               Má být právo oběti být pochopena, které se uvádí v osmém bodu odůvodnění rámcového rozhodnutí (1), vykládáno jako pozitivní povinnost státních orgánů pověřených stíháním a trestáním škodlivých jednání umožnit, aby oběť vyjádřila své hodnocení, úvahu a názor ohledně přímých účinků, které na její život mohou vyplynout z uložení trestů pachateli, s nímž udržuje rodinný nebo intenzivní citový vztah?

               2)

               Má být článek 2 rámcového rozhodnutí 2001/220/SVV vykládán v tom smyslu, že povinnost států uznávat práva a oprávněné zájmy oběti znamená vzít v úvahu její názor, když trestní důsledky řízení mohou podstatným a přímým způsobem ohrozit výkon jejího práva na svobodný rozvoj osobnosti a soukromého a rodinného života?

               3)

               Má být článek 2 rámcového rozhodnutí 2001/220/SVV vykládán v tom smyslu, že státní orgány nemohou přestat brát v úvahu svobodnou vůli oběti, když se staví proti uložení nebo zachování zákazu přiblížení, když je útočník členem její rodiny a není zjištěna objektivní situace rizika opakování trestné činnosti, je zjištěna taková úroveň osobního, společenského, kulturního a citového rozvoje, která vylučuje prognózu podřízenosti pachateli, nebo je naopak třeba zachovat vhodnost tohoto opatření v každém případě s ohledem na specifickou typologii této trestné činnosti?

               4)

               Má být článek 8 rámcového rozhodnutí 2001/220/SVV, když stanoví, že státy zajistí přiměřenou úroveň ochrany oběti, vykládán v tom smyslu, že umožňuje povinné a všeobecné ukládání zákazu přiblížení nebo zákazu styku jako vedlejších trestů ve všech případech, v nichž je dotyčná osoba obětí trestných činů spáchaných v prostředí rodiny, s ohledem na specifickou typologii této trestné činnosti, nebo článek 8 naopak vyžaduje provést individualizované vyvážení, které umožní zjistit případ od případu přiměřenou úroveň ochrany s ohledem na soupeřící zájmy?

               5)

               Má být článek 10 rámcového rozhodnutí 2001/220/SVV vykládán v tom smyslu, že umožňuje vyloučit obecným způsobem mediaci v trestních řízeních týkajících se trestné činnosti páchané v prostředí rodiny s ohledem na specifickou typologii této trestné činnosti, nebo má naopak být umožněna mediace rovněž v tomto typu řízení při vyvažování soupeřících zájmů případ od případu?

      (1)  Rámcové rozhodnutí Rady 2001/220/SVV ze dne 15. března 2001 o postavení obětí v trestním řízení (Úř. věst. L 82, s. 1; Zvl. vyd. 19/04, s. 72).