title: Věc T-563/21: Žaloba podaná dne 6. září 2021 – Zajcev v. Rada

text:
               6.12.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 490/45

      Žaloba podaná dne 6. září 2021 – Zajcev v. Rada
      (Věc T-563/21)
      (2021/C 490/55)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobce: Alexander Zajcev (Minsk, Bělorusko) (zástupce: A. Shmagin, advokát)

         Žalovaná: Rada Evropské unie

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil prováděcí rozhodnutí Rady (SZBP) 2021/1002 ze dne 21. června 2021, kterým se provádí rozhodnutí 2012/642/SZBP o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Bělorusku (Úř. věst. 2021, L 219I, s. 70) a prováděcí nařízení Rady (EU) 2021/997 ze dne 21. června 2021, kterým se provádí čl. 8a odst. 1 nařízení (ES) č. 765/2006 o omezujících opatřeních vůči Bělorusku (Úř. věst. 2021, L 219I, s. 3) v rozsahu, v němž se týká žalobce.

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení vynaložených žalobcem.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce čtyři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z porušení povinnosti uvést odůvodnění

                              —

                              Odůvodnění zapsání jména žalobce do seznamů uvedených v přílohách napadených právních aktů neodpovídá požadavkům stanoveným v čl. 296 odst. 2 SFEU. Takové odůvodnění je vágní a nepřesné. Uvedení takových důvodů jako je „vazba na rodinu Lukašenkových“ a „získání lukrativních zakázek pro své podniky“ jakož i odůvodnění, ve smyslu kterého byl žalobce podporován Viktorem Lukašenkem, mají paušální povahu a jsou neurčitá. Tvrzení, ve smyslu kterého Bremino-Grupp OOO, ve které žalobce skutečně vlastní podíl, získala nedovolenou státní podporu na rozvoj zóny „Bremino-Orša“, jakož i „řadu finančních a daňových výhod“ je příliš nepřesné, aby bylo možné zjistit, jakým způsobem se liší zacházení s touto hospodářskou zónou od jiných existujících volných hospodářských zón v Bělorusku.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející ze zjevně nesprávného zjištění skutkového stavu a nesprávného posouzení

                              —

                              Žalovaná vycházela ze zjevně nesprávného skutkového základu. Žalobce nebyl nikdy poradcem Viktora Lukašenka. Žalobce a podniky, které ovládá, nezískaly nikdy podporu od Viktora Lukašenka. Bremino-Grupp OOO nikdy nezískala zvláštní výhody z důvodu údajných vztahů mezi jejími společníky a rodinou běloruského prezidenta. Žalobce není ani vlastníkem Sohra-Grupp OOO, ale vlastní v ní jen menšinový podíl. Krom toho nebyla Sohra-Grupp OOO poskytnutá žádná práva na vývoz do států Perského zálivu a afrických států.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z porušení práva žalobce na obhajobu a jeho práva na účinnou právní ochranu

                              —

                              Žalovaná neinformovala žalobce o jejím záměru zapsat jména žalobce na seznam a neumožnila mu, aby před zveřejněním rozhodnutí o přijetí omezujících opatření vůči němu předložil důkazy, kterými by vyvrátil vytýkané skutečnosti.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod: nepřiměřenost omezujících opatření

                              —

                              Napadnuté právní akty představují neodůvodněný a nepřiměřený zásah do základních práv žalobce, zejména do jeho práva vlastnit majetek, práva na výkon ekonomické činnosti a práva na ochranu jeho dobrého jména podle článků 16 a 17 Listiny.


title: Věc T-564/21: Žaloba podaná dne 6. září 2021 – Bremino-Grupp v. Rada

text:
               6.12.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 490/46

      Žaloba podaná dne 6. září 2021 – Bremino-Grupp v. Rada
      (Věc T-564/21)
      (2021/C 490/56)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Bremino-Grupp OOO (Minsk, Bělorusko) (zástupce: A. Shmagin)

         Žalovaná: Rada Evropské unie

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil prováděcí rozhodnutí Rady (SZBP) 2021/1002 ze dne 21. června 2021, kterým se provádí rozhodnutí 2012/642/SZBP o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Bělorusku (Úř. věst. 2021, L 219I, s. 70) a prováděcí nařízení Rady (EU) 2021/997 ze dne 21. června 2021, kterým se provádí čl. 8a odst. 1 nařízení (ES) č. 765/2006 o omezujících opatřeních vůči Bělorusku (Úř. věst. 2021, L 219I, s. 3) v rozsahu, v němž se týká žalobkyně.

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyní.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z porušení povinnosti uvést odůvodnění

                              —

                              Odůvodnění zapsání žalobkyně do seznamů uvedených v přílohách napadených právních aktů neodpovídá požadavkům stanoveným v čl. 296 odst. 2 SFEU. Takové odůvodnění je vágní a nepřesné. Zaprvé z tohoto odůvodnění nevyplývá, jaký druh státní podpory měla žalobkyně získat na vybudování zvláštní ekonomické zóny Bremino-Orša. Odůvodnění založené na tom, že se žalobkyni přiznala „řada finančních a daňových výhod a dalších výsad“ je rovněž nejasné, protože nelze zjistit, o jaké výhody jde. Tvrzení, že společníci společnosti Bremino-Grupp OOO jsou „majitelé Bremino-Orša“, je taktéž nesprávné, protože z právního hlediska není možné stát se vlastníkem hospodářské zóny. Krom toho výhrada, že všichni tři společníci žalobkyně patřili „do užšího kruhu podnikatelů spojených s Lukašenkem“ má příliš obecnou povahu a nemůže být dostatečným základem pro přijetí sankcí.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející ze zjevně nesprávného posouzení

                              —

                              Žalovaná vycházela ze zjevně nesprávných skutkových okolností a proto je její posouzení nesprávné. Skutečnost, že ekonomická zóna „Bremino-Orša“ byla zřízena na základě dekretu prezidenta nelze považovat za zvýhodnění žalobkyně, protože takovýto postup je v běloruské právní úpravě upraven pro případ zřízení hospodářských zón. Daňové výhody by se v rámci zvláštní ekonomické zóny poskytly každému z investorů. Není jasné, jakým způsobem definuje žalovaná užší kruh podnikatelů spojených s Lukašenkem a z jakého důvodu považuje společníky žalobkyně za takové osoby. Krom toho z odůvodnění nevyplývá, proč je žalobkyně dotčena takovým posouzením, když v této souvislosti nezískala žádné výhody. Podporu žalobkyni neposkytnul ani syn prezidenta, Viktar Lukašenko.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z porušení práva žalobkyně na obhajobu a jejího práva na účinnou právní ochranu

                              —

                              Žalovaná neinformovala žalobkyni o jejím záměru zapsat jí na seznamy, které jsou předmětem tohoto řízení a neumožnila ji, aby před zveřejněním rozhodnutí o přijetí omezujících opatření vůči její osobě předložila důkazy, kterými by vyvrátila vytýkané skutečnosti.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod: nepřiměřenost omezujících opatření

                              —

                              Napadené právní akty představují neodůvodněný a nepřiměřený zásah do základních práv žalobkyně, zejména do jejího práva vlastnit majetek, práva vykonávat hospodářskou činnost a práva na respektování její dobré pověsti podle článků 16 a 17 Listiny.


title: Věc T-566/21: Žaloba podaná dne 7. září 2021 – Steinbach International v. Komise

text:
               6.12.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 490/47

      Žaloba podaná dne 7. září 2021 – Steinbach International v. Komise
      (Věc T-566/21)
      (2021/C 490/57)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Steinbach International GmbH (Schwertberg, Rakousko) (zástupce: J. Gesinn, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
      zrušil prováděcí nařízení Komise (EU) 2021/957 ze dne 31. května 2021 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury (Úř. věst. 2021, L 211, s. 48).

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že zařazením Mesh Lounge do čísla 6306 90 00 přílohy I, části 2 nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku (Úř. věst. L 256, 7.9.1987, s. 1) změnila žalovaná obsah těchto čísel celního sazebníku.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že číslo 9506 kombinované nomenklatury je číslem, do něhož lze Mesh Lounge zařadit, jelikož se jedná o ostatní vybavení pro vodní sport a je bez dalšího srovnatelné s nafukovacími rukávky, o kterých již žalovaná rozhodla, že se jedná o výrobky čísla 9506 2900. Není rozhodující, zda je s Mesh Lounge vykonávána sportovní činnost.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že za předpokladu, že Mesh Lounge nelze zařadit do čísla 9506 29 00 kombinované nomenklatury, přichází v úvahu zařazení do čísla 3926 9097 90 kombinované nomenklatury (ostatní výrobky z plastu, vyrobené z fólie), jelikož charakteristické prvky tvoří vzduchové polštáře a kruhy, nikoli však tkaniny.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že celkové posouzení bylo provedeno pouze na základě použití. Celkové posouzení musí být provedeno na základě jiných skutečností, což vede k tomu, že Mesh Lounge – bez ohledu na jeho zařazení do dalších čísel přicházejících v úvahu – by bylo třeba zařadit do čísla 3926 9097 90 kombinované nomenklatury. Mesh Lounge nelze považovat za kempingové výrobky. Případně by přicházelo v úvahu zařazení do čísla 9503 0095 90 (ostatní hračky z plastu) kombinované nomenklatury, pokud by bylo možné považovat Mesh Lounge za podobné k nafukovacím matracím.


title: Věc T-586/21: Žaloba podaná dne 12. září 2021 – Swords v. Komise

text:
               6.12.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 490/48

      Žaloba podaná dne 12. září 2021 – Swords v. Komise
      (Věc T-586/21)
      (2021/C 490/58)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: Patrick Swords (Dublin, Irsko) (zástupce: G. Byrne, barrister-at-law)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil implicitní rozhodnutí Komise ze dne 13. července 2021, kterým odmítla žalobci poskytnout přístup k požadovaným dokumentům (1),

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu své žaloby předkládá žalobce dva žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z toho, že odmítnutím přístupu k dokumentům Komise porušila čl. 4 odst. 2 třetí odrážku nařízení č. 1049/2001 (2).

                              —

                              Žalobce tvrdí, že skutečnost, že probíhá šetření ohledně Irska, nemůže sama o sobě odůvodnit uplatnění výjimky, z níž Komise vycházela při odmítnutí zpřístupnění v projednávaném případě. V kontextu projednávané věci mělo to, že byla tak závažným a nevídaným způsobem omezena základní práva veřejnosti, svědčit proti zamítnutí přístupu. V tomto ohledu žalobce tvrdí, že Komise opomenula dotčené omezení vyložit a uplatnit restriktivně, a to s ohledem na obtíže snášené veřejností v rámci krajních opatření uložených Irskem, která zasahují do občanských svobod a základních práv způsobem zcela nevídaným v unijní historii. Tvrdí, že tyto úvahy prokazují, že v projednávaném případě představují zásady transparentnosti a demokracie, jakož i obtíže spojené s přístupem veřejnosti ke spravedlnosti zvláště naléhavé otázky, které měly převážit důvody uplatňované Komisí pro ospravedlnění jejího zamítnutí přístupu k požadovaným údajům.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází z toho, že i za předpokladu, že by se výjimka uplatněná Komisí použila, dopustila se tato tím, že odmítla připustit, že žalobce podal žádost za výjimečných okolností, a že měla za to, že neexistuje převažující veřejný zájem odůvodňující zpřístupnění požadovaných informací, pochybení. Žalobce tak tvrdí, že rozhodnutí Komise představuje porušení čl. 4 odst. 2 třetí odrážky poslední věty nařízení č. 1049/2001.

                              —

                              Krajní opatření uplatněná Irskem v souvislosti s pohyby mezi členskými státy Unie zasáhly do občanských svobod a základních práv způsobem zcela nevídaným v unijní historii. V důsledku toho bylo vážně omezeno hned několik základních svobod, zejména právo na volný pohyb osob, právo na výkon povolání a právo na přístup ke spravedlnosti. S ohledem na nevídanost zavedených opatření, která byla spojena se zjevným porušováním základních práv, žalobce tvrdí, že jeho žádost byla jasně podána za výjimečných okolností, které nebyly Komisí při přijetí rozhodnutí o zamítnutí zpřístupnění zohledněny. Mimoto tvrdí, že za okolností této věci představuje upřednostňování důvěrnosti ze strany Komise rezignaci na povinnost zajistit právo veřejnosti na účinný procesní prostředek a být spravedlivě vyslechnuta v přiměřené lhůtě.

                              —

                              Odmítnutí zpřístupnit požadované dokumenty staví dotčené občany do velmi nevýhodné situace a zjevným způsobem bránilo jejich schopnosti účinně zpochybnit údajné důvody pozastavení základních práv spojených s pohybem v Unii. Mimoto žalobce tvrdí, že nezpřístupněním požadovaných dokumentů Komise neoprávněně bránila možnosti dotčených unijních občanů požadovat po vládě složení účtů za závažná porušování jejich práv zaručených unijním právem, a z tohoto titulu měl tento faktor svědčit ve prospěch dodržení zásady transparentnosti stanovené Smlouvami a nařízením č. 1049/2001.

                              —

                              A konečně, žalobce tvrdí, že je nesporné, že právo na přístup k informacím představuje zásadní nástroj obrany základních práv a svobod občanů v Unii, zajištění přístupu ke spravedlnosti obecně a v otázkách životního prostředí, o něž se jedná v projednávaném případě, a možnosti žádat vlády o předložení účtů. V projednávaném případě dotčené dokumenty odhalí konkrétní výhody pro veřejné zdraví (jak uvádějí dotčená doporučení Rady), které odůvodní opatření zavedená v boji proti nemoci COVID-19, nebo je neodhalí. Jelikož jsou sporná opatření nevídaná, krajní a omezující unijní občany, kteří chtějí využít svého práva pohybu nebo na práci v Unii, představuje přístup k požadovaným dokumentům otázku zásadního veřejného zájmu, který veřejnosti usnadní obranu a ochranu svých základních práv a který jí umožní požádat irskou vládu o předložení účtů za krajní opatření, která zavedla.

         (1)  Poznámka autora: dokumenty, v souvislosti s nimiž žalobce žádá o přístup, jsou ty, jež Komise obdržela od Irska v souvislosti s údajnými přínosy pro veřejné zdraví plynoucími z omezení pohybu mezi členskými státy, které byly zavedeny s počátkem pandemie COVID-19.

         (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. 2001, L 145, s. 43).


title: Věc T-628/21: Žaloba podaná dne 29. září 2021 – Tequila Revolución v. EUIPO – Horizons Group (London) (Revolution Vodka)

text:
               6.12.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 490/49

      Žaloba podaná dne 29. září 2021 – Tequila Revolución v. EUIPO – Horizons Group (London) (Revolution Vodka)
      (Věc T-628/21)
      (2021/C 490/59)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Tequila Revolución (Mexico City, Mexiko) (zástupce: M. Pomares Caballero, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Horizons Group (London) Ltd (Berkshire Reading, Spojené království)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

         Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie Revolution Vodka – Přihláška č. 17 948 886

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 22. července 2021, ve věci R 2266/2020-5

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  shledal napadené rozhodnutí neopodstatněným;

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil a rozhodl, že užívání ochranné známky žalobkyně je skutečné a dostatečné;

                  —

                  případně prohlásil námitky proti ochranné známce Revolution Vodka za podložené;

                  —

                  uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 1 písm. a) a b) ve spojení s čl. 18 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-650/21: Žaloba podaná dne 7. října 2021 – Casa International v. EUIPO – Interstyle (casa)

text:
               6.12.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 490/50

      Žaloba podaná dne 7. října 2021 – Casa International v. EUIPO – Interstyle (casa)
      (Věc T-650/21)
      (2021/C 490/60)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Casa International (Olen, Belgie) (zástupci: F. Cornette a T. Poels-Ryckeboer, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Interstyle BV (Utrecht, Nizozemsko)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie casa v zelené a bílé barvě – Ochranná známka Evropské unie č. 3 017 662

         Řízení před EUIPO: Řízení o zrušení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 13. července 2021, ve věci R 1280/2020-2

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  prohlásil tuto žalobu za přípustnou a opodstatněnou, a zrušil tudíž napadené rozhodnutí v plném rozsahu;

                  —

                  uložil EUIPO a další účastnici řízení, pokud další účastnice vstoupí do řízení jako vedlejší účastnice, náhradu nákladů řízení.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení čl. 51 odst. 1 písm. a) ve spojení s čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení Rady (ES) č. 207/2009;

                  —

                  Porušení čl. 51 odst. 1 písm. a) ve spojení s čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 207/2009;

                  —

                  Porušení čl. 51 odst. 2 ve spojení s čl. 7 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 207/2009.


title: Věc T-662/21: Žaloba podaná dne 15. října 2021 – Troy Chemical Company v. Komise

text:
               6.12.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 490/51

      Žaloba podaná dne 15. října 2021 – Troy Chemical Company v. Komise
      (Věc T-662/21)
      (2021/C 490/61)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Troy Chemical Company BV (Delft, Nizozemsko) (zástupci: D. Abrahams, Ł. Gorywoda a Z. Romata, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí žalované C (2021) 5968 final ze dne 5. srpna 2021, kterým se částečně zamítá přístup k dokumentům požadovaným žalobkyní podle nařízení (ES) č. 1049/2001 (1), v celém rozsahu;

                  —

                  posoudí žádost o projednání věci ve zrychleném řízení podle článků 151 a 152 jednacího řádu Tribunálu;

                  —

                  přijal jakákoli další opatření, která bude považovat za vhodná;

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu své žaloby se žalobkyně dovolává jednoho žalobního důvodu, podle kterého žalovaná porušila čl. 4 odst. 2 druhou odrážku nařízení (ES) č. 1049/2001 – což je porušení obou „zásadních procesních náležitostí“ “ a „právního státu“. Skutkové okolnosti tohoto případu podle žalobkyně neodůvodňují výjimky požadované žalovanou pro odmítnutí zpřístupnění upravené části požadovaných dokumentů a v každém případě je úplné zpřístupnění dokumentů požadované žalobkyní podporováno převažujícím veřejným zájmem na transparentnosti a otevřenosti legislativního procesu.

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. 2001, L 145, s. 43-48).


title: Věc T-665/21: Žaloba podaná dne 18. října 2021 – Civitta Eesti v. Komise

text:
               6.12.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 490/51

      Žaloba podaná dne 18. října 2021 – Civitta Eesti v. Komise
      (Věc T-665/21)
      (2021/C 490/62)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Civitta Eesti AS (Tartu, Estonsko) (zástupce: C. Ginter, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí žalované ze dne 12. října 2021 (1), kterým byla odmítnuta část 5 nabídky „Sociálně-hospodářská pomoc v oblasti mobility a dopravy“ v nabídkové řízení MOVE/2020/OP/0008 „Právní, sociálně-hospodářská a technická pomoc v oblasti energetiky, mobility a dopravy“;

                  —

                  zrušil jakékoli následné, zamýšlené nebo související opatření, včetně opatření, která ještě nejsou známá a která žalovaná přijala ve vztahu k části 5 nabídkového řízení, a zvláště zrušil zprávy o hodnocení nabídek a jakoukoli smlouvu uzavřenou s úspěšným uchazečem; a

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z toho, že žalovaná se dopustila zjevně nesprávného posouzení, když odmítla nabídku žalobkyně, čímž porušila čl. 168 odst. 6 nařízení (EU, Euratom) 2018/1046 (2).

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že žalovaná porušila článek 41 Listiny Základních práv Evropské unie, když odmítla nabídku žalobkyně a nezohlednila vysvětlení, která podala žalobkyně ohledně existence a celistvosti technické nabídky.

         (1)  Které bylo žalované oznámeno dopisem č. Ares (2021) 6214855 ze dne 12. října 2021.

         (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) 2018/1046 ze dne 18. července 2018, kterým se stanoví finanční pravidla pro souhrnný rozpočet Unie, mění nařízení (EU) č. 1296/2013, (EU) č. 1301/2013, (EU) č. 1303/2013, (EU) č. 1304/2013, (EU) č. 1309/2013, (EU) č. 1316/2013, (EU) č. 223/2014 a (EU) č. 283/2014 a rozhodnutí č. 541/2014/EU a zrušuje nařízení (EU, Euratom) č. 966/2012 (Úř. věst. L 193, s. 1).


title: Věc T-391/20: Usnesení Tribunálu ze dne 27. září 2021 – Stena Line Scandinavia v. Komise

text:
               6.12.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 490/52

      Usnesení Tribunálu ze dne 27. září 2021 – Stena Line Scandinavia v. Komise
      (Věc T-391/20) (1)

      (2021/C 490/63)
      Jednací jazyk: angličtina
      Předseda třetího senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 279, 24.8.2020.


title: Věc T-285/21: Usnesení Tribunálu ze dne 1. října 2021 – Alliance française de Bruxelles Europe a další v. Komise

text:
               6.12.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 490/52

      Usnesení Tribunálu ze dne 1. října 2021 – Alliance française de Bruxelles Europe a další v. Komise
      (Věc T-285/21) (1)

      (2021/C 490/64)
      Jednací jazyk: francouzština
      Předsedkyně druhého senátu rozhodla o vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 278, 12.7.2021.


title: Věc C-680/19 P: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 18. listopadu 2021 – Fulmen v. Rada Evropské unie, Evropská komise („Kasační opravný prostředek – Společná zahraniční a bezpečnostní politika (SZBP) – Omezující opatření přijatá vůči Íránské islámské republice – Škoda údajně vzniklá žalobkyni v důsledku zařazení jejího jména na seznam osob a subjektů, na které se vztahuje zmrazení finančních prostředků a hospodářských zdrojů, a ponechání jejího jména na tomto seznamu – Žaloba na náhradu škody – Pravomoc Soudního dvora rozhodnout o žalobě na náhradu škody údajně vzniklé z důvodu omezujících opatření stanovených rozhodnutími v rámci SZBP – Dostatečně závažné porušení právní normy, jejímž cílem je přiznání práv jednotlivcům“)

text:
               17.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/2

      Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 18. listopadu 2021 – Fulmen v. Rada Evropské unie, Evropská komise
      (Věc C-680/19 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Společná zahraniční a bezpečnostní politika (SZBP) - Omezující opatření přijatá vůči Íránské islámské republice - Škoda údajně vzniklá žalobkyni v důsledku zařazení jejího jména na seznam osob a subjektů, na které se vztahuje zmrazení finančních prostředků a hospodářských zdrojů, a ponechání jejího jména na tomto seznamu - Žaloba na náhradu škody - Pravomoc Soudního dvora rozhodnout o žalobě na náhradu škody údajně vzniklé z důvodu omezujících opatření stanovených rozhodnutími v rámci SZBP - Dostatečně závažné porušení právní normy, jejímž cílem je přiznání práv jednotlivcům“)
      (2022/C 24/02)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Fulmen (zástupci: A. Bahrami, advokát, N. Korogiannakis, dikigoros)

         Další účastnice řízení: Rada Evropské unie (zástupci: M.-C. Cadilhac a M. Bishop, zmocněnci) Evropská komise (zástupci: A. Bouquet a J. Roberti di Sarsina, zmocněnci)

         Výrok

                  1)

                  Kasační opravný prostředek se zamítá.

                  2)

                  Fulmen ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Radou Evropské unie.

                  3)

                  Evropská komise ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 372, 4.11.2019.


title: Věc C-681/19 P: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 18. listopadu 2021 – Fereydoun Mahmoudian v. Rada Evropské unie, Evropská komise („Kasační opravný prostředek – Společná zahraniční a bezpečnostní politika (SZBP) – Omezující opatření přijatá vůči Íránské islámské republice – Škoda údajně vzniklá žalobkyni v důsledku zařazení jejího jména na seznam osob a subjektů, na které se vztahuje zmrazení finančních prostředků a hospodářských zdrojů, a ponechání jejího jména na tomto seznamu – Žaloba na náhradu škody – Pravomoc Soudního dvora rozhodnout o žalobě na náhradu škody údajně vzniklé z důvodu omezujících opatření stanovených rozhodnutími v rámci SZBP – Dostatečně závažné porušení právní normy, jejímž cílem je přiznání práv jednotlivcům“)

text:
               17.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/3

      Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 18. listopadu 2021 – Fereydoun Mahmoudian v. Rada Evropské unie, Evropská komise
      (Věc C-681/19 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Společná zahraniční a bezpečnostní politika (SZBP) - Omezující opatření přijatá vůči Íránské islámské republice - Škoda údajně vzniklá žalobkyni v důsledku zařazení jejího jména na seznam osob a subjektů, na které se vztahuje zmrazení finančních prostředků a hospodářských zdrojů, a ponechání jejího jména na tomto seznamu - Žaloba na náhradu škody - Pravomoc Soudního dvora rozhodnout o žalobě na náhradu škody údajně vzniklé z důvodu omezujících opatření stanovených rozhodnutími v rámci SZBP - Dostatečně závažné porušení právní normy, jejímž cílem je přiznání práv jednotlivcům“)
      (2022/C 24/03)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Fereydoun Mahmoudian (zástupci: A. Bahrami, advokát, N. Korogiannakis, dikigoros)

         Další účastnice řízení: Rada Evropské unie (zástupci: M.-C. Cadilhac a M. Bishop, zmocněnci) Evropská komise (zástupci: A. Bouquet a J. Roberti di Sarsina, zmocněnci)

         Výrok

                  1)

                  Kasační opravný prostředek se zamítá.

                  2)

                  Fereydoun Mahmoudian ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Radou Evropské unie.

                  3)

                  Evropská komise ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 372, 4.11.2019.


title: Spojené věci C-748/19 až C-754/19: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 16. listopadu 2021 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Sądu Okręgowego w Warszawie – Polsko) – trestní řízení proti WB (C-748/19), XA, YZ (C-749/19), DT (C-750/19), ZY (C-751/19), AX (C-752/19), BV (C-753/19), CU (C-754/19) („Řízení o předběžné otázce – Právní stát – Nezávislost soudnictví – Článek 19 odst. 1 druhý pododstavec SEU – Vnitrostátní právní úprava, jež stanoví možnost ministra spravedlnosti dočasně přidělit tzv. delegovat soudce k soudům vyššího stupně a tyto delegace zrušit – Soudní kolegia v trestních věcech, jejichž členy jsou soudci delegovaní ministrem spravedlnosti – Směrnice (EU) 2016/343 – Presumpce neviny“)

text:
               17.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/3

      Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 16. listopadu 2021 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Sądu Okręgowego w Warszawie – Polsko) – trestní řízení proti WB (C-748/19), XA, YZ (C-749/19), DT (C-750/19), ZY (C-751/19), AX (C-752/19), BV (C-753/19), CU (C-754/19)
      (Spojené věci C-748/19 až C-754/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Právní stát - Nezávislost soudnictví - Článek 19 odst. 1 druhý pododstavec SEU - Vnitrostátní právní úprava, jež stanoví možnost ministra spravedlnosti dočasně přidělit tzv. delegovat soudce k soudům vyššího stupně a tyto delegace zrušit - Soudní kolegia v trestních věcech, jejichž členy jsou soudci delegovaní ministrem spravedlnosti - Směrnice (EU) 2016/343 - Presumpce neviny“)
      (2022/C 24/04)
      Jednací jazyk: polština

         Předkládající soud

      Sąd Okręgowy w Warszawie

         Účastníci původního trestního řízení

      WB (C-748/19), XA, YZ (C-749/19), DT (C-750/19), ZY (C-751/19), AX (C-752/19), BV (C-753/19), CU (C-754/19)

         za přítomnosti: Prokuratury Krajowej, dříve Prokuratury Rejonowej w Mińsku Mazowieckim (C-748/19), Prokuratury Rejonowej Warszawa-Żoliborz w Warszawie (C-749/19), Prokuratury Rejonowej Warszawa-Wola w Warszawie (C-750/19, C-753/19 a C-754/19), Prokuratury Rejonowej w Pruszkowie (C-751/19), Prokuratury Rejonowej Warszawa-Ursynów w Warszawie (C-752/19), jakož i Pictura sp. z o.o. (C-754/19)

         Výrok

      Článek 19 odst. 1 druhý pododstavec SEU ve spojení s článkem 2 SEU, jakož i čl. 6 odst. 1 a 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/343 ze dne 9. března 2016, kterou se posilují některé aspekty presumpce neviny a právo být přítomen při trestním řízení před soudem, musí být vykládány v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, podle níž může ministr spravedlnosti členského státu na základě nezveřejněných kritérií delegovat soudce k trestnímu soudu vyššího stupně na dobu určitou nebo neurčitou a kdykoli neodůvodněným rozhodnutím tuto delegaci zrušit, a to bez ohledu na to, zda se jednalo o delegaci na dobu určitou či neurčitou.

         (1)  Úř. věst. C 54, 17.2.2020.


title: Věc C-821/19: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 16. listopadu 2021 – Evropská komise v. Maďarsko („Žaloba pro nesplnění povinnosti – Prostor svobody, bezpečnosti a práva – Azylová politika – Směrnice 2013/32/EU a 2013/33/EU – Řízení o přiznání statusu mezinárodní ochrany – Důvody nepřípustnosti – Pojmy ‚bezpečná třetí země‘ a ‚první země azylu‘ – Pomoc poskytovaná žadatelům o azyl – Kriminalizace – Zákaz vstupu do pohraničního pásma dotyčného členského státu“)

text:
               17.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/4

      Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 16. listopadu 2021 – Evropská komise v. Maďarsko
      (Věc C-821/19) (1)

      („Žaloba pro nesplnění povinnosti - Prostor svobody, bezpečnosti a práva - Azylová politika - Směrnice 2013/32/EU a 2013/33/EU - Řízení o přiznání statusu mezinárodní ochrany - Důvody nepřípustnosti - Pojmy ‚bezpečná třetí země‘ a ‚první země azylu‘ - Pomoc poskytovaná žadatelům o azyl - Kriminalizace - Zákaz vstupu do pohraničního pásma dotyčného členského státu“)
      (2022/C 24/05)
      Jednací jazyk: maďarština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: původně J. Tomkin, A. Tokár a M. Condou-Durande, poté J. Tomkin a A. Tokár, zmocněnci)

         Žalovaný: Maďarsko (zástupci: K. Szíjjártó, M. Tátrai a M. Z. Fehér, zmocněnci)

         Výrok

                  1)

                  Maďarsko tím, že

                              —

                              umožňuje odmítnout žádost o mezinárodní ochranu pro nepřípustnost z důvodu, že žadatel přicestoval na jeho území přes stát, ve kterém není vystaven pronásledování či riziku vážné újmy nebo ve kterém je zajištěna odpovídající úroveň ochrany, nesplnilo povinnosti, které pro ně vyplývají z čl. 33 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/32/EU ze dne 26. června 2013 o společných řízeních pro přiznávání a odnímání statusu mezinárodní ochrany;

                              —

                              ve svém vnitrostátním právu trestně postihuje jednání jakékoli osoby, která v rámci organizační činnosti poskytuje pomoc při učinění nebo podání žádosti o azyl na jeho území, je-li možné nade vši rozumnou pochybnost prokázat, že tato osoba věděla, že této žádosti nemůže být na základě tohoto práva vyhověno, nesplnilo povinnosti, které pro ně vyplývají z čl. 8 odst. 2 a čl. 22 odst. 1 směrnice 2013/32 a z čl. 10 odst. 4 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/33/EU ze dne 26. června 2013, kterou se stanoví normy pro přijímání žadatelů o mezinárodní ochranu;

                              —

                              odpírá právo přiblížit se k jeho vnějším hranicím jakékoli osobě podezřelé ze spáchání takového trestného činu, nesplnilo povinnosti, které pro ně vyplývají z čl. 8 odst. 2, čl. 12 odst. 1 písm. c) a čl. 22 odst. 1 směrnice 2013/32 a z čl. 10 odst. 4 směrnice 2013/33.

                  2)

                  Ve zbývající části se žaloba zamítá.

                  3)

                  Maďarsko ponese vlastní náklady řízení a nahradí čtyři pětiny nákladů řízení vynaložených Evropskou komisí.

                  4)

                  Evropská komise ponese jednu pětinu svých nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 19, 20.1.2020.


title: Věc C-107/20 P: Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 18. listopadu 2021 – Řecká republika v. Evropská komise („Kasační opravný prostředek – Společná zemědělská politika (SZP) – Evropský zemědělský záruční fond (EZZF) a Evropský zemědělský fond pro rozvoj venkova (EZFRV – Výdaje vyloučené z financování Evropskou unií – Výdaje vynaložené Řeckou republikou – Nařízení (EU) č. 1306/2013 – Článek 52 odst. 4 písm. c) – Paušální finanční opravy – Lhůta 24 měsíců – Výdaje, na něž se vztahuje tato lhůta – Metoda výpočtu opravy – Úprava sazby opravy“)

text:
               17.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/5

      Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 18. listopadu 2021 – Řecká republika v. Evropská komise
      (Věc C-107/20 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Společná zemědělská politika (SZP) - Evropský zemědělský záruční fond (EZZF) a Evropský zemědělský fond pro rozvoj venkova (EZFRV - Výdaje vyloučené z financování Evropskou unií - Výdaje vynaložené Řeckou republikou - Nařízení (EU) č. 1306/2013 - Článek 52 odst. 4 písm. c) - Paušální finanční opravy - Lhůta 24 měsíců - Výdaje, na něž se vztahuje tato lhůta - Metoda výpočtu opravy - Úprava sazby opravy“)
      (2022/C 24/06)
      Jednací jazyk: řečtina

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Řecká republika (zástupkyně: E. Tsaousi, A.-E. Vasilopoulou a E.-E. Krompa, zmocněnkyně)

         Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: M. Konstantinidis a J. Aquilina, zmocněnci)

         Výrok

                  1)

                  Kasační opravný prostředek se zamítá.

                  2)

                  Řecké republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 161, 11.5.2020.


title: Věc C-212/20: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 18. listopadu 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Sądu Rejonowego dla Warszawy-Woli w Warszawie – Polsko) – M.P., B.P. v. „A.“ prowadzący działalność za pośrednictwem „A.“ S.A. („Řízení o předběžné otázce – Ochrana spotřebitele – Směrnice 93/13/EHS – Zneužívající ujednání ve spotřebitelských smlouvách – Smlouva o hypotečním úvěru indexovaném na cizí měnu – Smluvní ujednání týkající se nákupního a prodejního kurzu cizí měny – Požadavek srozumitelnosti a transparentnosti – Pravomoci vnitrostátního soudu“)

text:
               17.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/5

      Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 18. listopadu 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Sądu Rejonowego dla Warszawy-Woli w Warszawie – Polsko) – M.P., B.P. v. „A.“ prowadzący działalność za pośrednictwem „A.“ S.A.
      (Věc C-212/20) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Ochrana spotřebitele - Směrnice 93/13/EHS - Zneužívající ujednání ve spotřebitelských smlouvách - Smlouva o hypotečním úvěru indexovaném na cizí měnu - Smluvní ujednání týkající se nákupního a prodejního kurzu cizí měny - Požadavek srozumitelnosti a transparentnosti - Pravomoci vnitrostátního soudu“)
      (2022/C 24/07)
      Jednací jazyk: polština

         Předkládající soud

      Sąd Rejonowy dla Warszawy-Woli w Warszawie

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: M.P., B.P.

         Žalovaná:„A.“ prowadzący działalność za pośrednictwem „A.“ S.A.

         za přítomnosti: Rzecznika Praw Obywatelskich

         Výrok

                  1)

                  Článek 5 směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o zneužívajících ujednáních ve spotřebitelských smlouvách musí být vykládán v tom smyslu, že obsah ujednání úvěrové smlouvy uzavřené mezi prodávajícím nebo poskytovatelem a spotřebitelem, které stanoví nákupní a prodejní kurzy cizí měny, na niž je úvěr indexován, musí běžně informovanému a přiměřeně pozornému i obezřetnému spotřebiteli umožnit, aby na základě jasných a srozumitelných kritérií pochopil způsob, jakým je stanovován směnný kurz cizí měny použitý pro výpočet výše splátek, tak aby tento spotřebitel měl možnost kdykoli sám určit směnný kurz použitý prodávajícím či poskytovatelem.

                  2)

                  Články 5 a 6 směrnice 93/13/EHS musí být vykládány v tom smyslu, že brání tomu, aby vnitrostátní soud, který ve smyslu čl. 3 odst. 1 této směrnice konstatoval zneužívající povahu ujednání smlouvy uzavřené mezi prodávajícím nebo poskytovatelem a spotřebitelem, vyložil toto ujednání tak, aby jeho zneužívající povahu zhojil, a to i v případě, že by takový výklad odpovídal společné vůli smluvních stran.

         (1)  Úř. věst. C 304, 14.9.2020.


title: Věc C-306/20: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 18. listopadu 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Administratīvā apgabaltiesa – Lotyšsko) – „Visma Enterprise“ SIA v. Konkurences padome („Řízení o předběžné otázce – Hospodářská soutěž – Kartelové dohody – Článek 101 odst. 1 a 3 SFEU – Vertikální dohody – Omezení ‚z hlediska účelu‘ nebo ‚z hlediska důsledku‘ – Výjimka – Zaznamenání potenciální transakce s konečným uživatelem ze strany distributora – Ujednání přiznávající distributorovi ‚přednost pro uskutečnění prodeje‘ po dobu šesti měsíců od zaznamenání – Výjimka – Námitka uživatele – Pravomoc Soudního dvora – Čistě vnitrostátní situace – Vnitrostátní právní předpisy v souladu s řešeními přijatými unijním právem“)

text:
               17.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/6

      Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 18. listopadu 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Administratīvā apgabaltiesa – Lotyšsko) – „Visma Enterprise“ SIA v. Konkurences padome
      (Věc C-306/20) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Článek 101 odst. 1 a 3 SFEU - Vertikální dohody - Omezení ‚z hlediska účelu‘ nebo ‚z hlediska důsledku‘ - Výjimka - Zaznamenání potenciální transakce s konečným uživatelem ze strany distributora - Ujednání přiznávající distributorovi ‚přednost pro uskutečnění prodeje‘ po dobu šesti měsíců od zaznamenání - Výjimka - Námitka uživatele - Pravomoc Soudního dvora - Čistě vnitrostátní situace - Vnitrostátní právní předpisy v souladu s řešeními přijatými unijním právem“)
      (2022/C 24/08)
      Jednací jazyk: lotyština

         Předkládající soud

      Administratīvā apgabaltiesa

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně:„Visma Enterprise“ SIA

         Žalovaná: Konkurences padome

         Výrok

                  1)

                  Článek 101 odst. 1 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že dohoda uzavřená mezi dodavatelem a distributorem, podle níž distributor, který jako první zaznamená potenciální transakci s konečným uživatelem, má po dobu šesti měsíců od zaznamenání této transakce „přednost pro uskutečnění prodeje“, nemá-li tento uživatel proti tomu námitky, nemůže být kvalifikována jako „dohoda, jejímž účelem je“ vyloučení, omezení nebo narušení hospodářské soutěže ve smyslu tohoto ustanovení, ledaže lze mít za to, že tato dohoda vykazuje s ohledem na své znění, cíle a kontext stupeň škodlivosti pro hospodářskou soutěž dostatečný k tomu, aby mohla být takto kvalifikována.
                  V případě, že by taková dohoda nepředstavovala omezení hospodářské soutěže „z hlediska účelu“ ve smyslu čl. 101 odst. 1 SFEU, musí vnitrostátní soud zkoumat, zda ve světle všech relevantních okolností věci v původním řízení, a sice zejména hospodářského a právního kontextu, ve kterém působí dotyčné podniky, povahy dotčeného zboží nebo služeb, jakož i skutečných podmínek fungování a struktury dotčeného trhu, lze mít za to, že tato dohoda omezuje hospodářskou soutěž dostatečně citelným způsobem v důsledku jejích skutečných nebo potenciálních účinků.

                  2)

                  Článek 101 odst. 3 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že se na dohodu uzavřenou mezi dodavatelem a distributorem, podle níž distributor, který jako první zaznamená potenciální transakci s konečným uživatelem, má po dobu šesti měsíců od zaznamenání této transakce „přednost pro uskutečnění prodeje“, nemá-li tento uživatel proti tomu námitky, může v případě, že představuje dohodu, jejímž „účelem“ nebo „důsledkem“ je vyloučení, omezení nebo narušení hospodářské soutěže ve smyslu čl. 101 odst. 1 SFEU, vztahovat výjimka podle odstavce 3 tohoto článku pouze tehdy, pokud splňuje kumulativní podmínky, jež jsou v něm uvedeny.

                  3)

                  Článek 101 odst. 1 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že existenci dohody zakázané tímto ustanovením nelze vyloučit pouze z toho důvodu, že orgán pověřený prováděním uvedeného ustanovení provedl diferencované posouzení, pokud jde o přičtení odpovědnosti za protiprávní jednání stranám této dohody.

         (1)  Úř. věst. C 304, 14.9.2020.


title: Věc C-358/20: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 18. listopadu 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Judecătoria Oradea – Rumunsko) – Promexor Trade SRL v. Direcția Generală a Finanțelor Publice Cluj – Administrația Județeană a Finanțelor Publice Bihor („Řízení o předběžné otázce – Harmonizace daňových právních předpisů – Společný systém daně z přidané hodnoty (DPH) – Směrnice 2006/112/ES – Nárok na odpočet DPH – Zrušení registrace pro účely DPH osobě povinné k dani – Odepření nároku na odpočet – Formální podmínky“)

text:
               17.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/7

      Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 18. listopadu 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Judecătoria Oradea – Rumunsko) – Promexor Trade SRL v. Direcția Generală a Finanțelor Publice Cluj – Administrația Județeană a Finanțelor Publice Bihor
      (Věc C-358/20) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Harmonizace daňových právních předpisů - Společný systém daně z přidané hodnoty (DPH) - Směrnice 2006/112/ES - Nárok na odpočet DPH - Zrušení registrace pro účely DPH osobě povinné k dani - Odepření nároku na odpočet - Formální podmínky“)
      (2022/C 24/09)
      Jednací jazyk: rumunština

         Předkládající soud

      Judecătoria Oradea

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Promexor Trade SRL

         Žalovaný: Direcția Generală a Finanțelor Publice Cluj – Administrația Județeană a Finanțelor Publice Bihor

         Výrok

      Článek 168, čl. 213 odst. 1, čl. 214 odst. 1 a článek 273 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty, ve znění směrnice Rady 2010/45/EU ze dne 13. července 2010, jakož i zásada neutrality daně z přidané hodnoty (DPH), ve spojení se zásadami právní jistoty, ochrany legitimního očekávání a proporcionality, musí být vykládány v tom smyslu, že v případě, kdy byla osobě povinné k dani zrušena registrace pro účely DPH proto, že v jejích přiznáních k DPH podaných za šest po sobě následujících měsíců nebyla uvedena žádná zdanitelná plnění, avšak tato osoba povinná k dani nehledě na toto zrušení i nadále vykonává svoji činnost, nebrání vnitrostátním právním předpisům, které příslušné daňové správě umožňují uložit této osobě povinné k dani povinnost vybírat DPH ze svých zdanitelných plnění, pouze tehdy, pokud tato osoba může požádat o novou registraci pro účely DPH a odpočíst DPH zaplacenou na vstupu. Novou registraci pro účely DPH nelze osobě povinné k dani systematicky odepírat pouze na základě toho, že člen statutárního orgánu této osoby povinné k dani je společníkem jiné společnosti, vůči níž je vedeno insolvenční řízení.

         (1)  Úř. věst. C 378, 9.11.2020.


title: Věc C-413/20: Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 18. listopadu 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal de première instance francophone de Bruxelles – Belgie) – État belge v. LO a další („Řízení o předběžné otázce – Letecká doprava – Nařízení (EU) č. 1178/2011 – Technické požadavky a správní postupy týkající se posádek v civilním letectví – Dodatek 3 část A body 9 a 10 přílohy I – Výcvikové kurzy pro vydání průkazu způsobilosti obchodního pilota – Výcvik v létání – Pozemní přístrojová doba – Výpočet – Výcvik na simulátoru – Zkouška dovednosti – Zásada právní jistoty – Časové omezení účinků rozsudku vydaného v rámci řízení o předběžné otázce“)

text:
               17.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/8

      Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 18. listopadu 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal de première instance francophone de Bruxelles – Belgie) – État belge v. LO a další
      (Věc C-413/20) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Letecká doprava - Nařízení (EU) č. 1178/2011 - Technické požadavky a správní postupy týkající se posádek v civilním letectví - Dodatek 3 část A body 9 a 10 přílohy I - Výcvikové kurzy pro vydání průkazu způsobilosti obchodního pilota - Výcvik v létání - Pozemní přístrojová doba - Výpočet - Výcvik na simulátoru - Zkouška dovednosti - Zásada právní jistoty - Časové omezení účinků rozsudku vydaného v rámci řízení o předběžné otázce“)
      (2022/C 24/10)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Tribunal de première instance francophone de Bruxelles

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: État belge

         Žalovaní: LO, OG, SH, MB, JD, OP, Bluetail Flight School SA (BFS)

         Výrok

                  1)

                  Dodatek 3 část A bod 9 písm. e) přílohy I nařízení Komise (EU) č. 1178/2011 ze dne 3. listopadu 2011, kterým se stanoví technické požadavky a správní postupy týkající se posádek v civilním letectví podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 216/2008, ve znění nařízení Komise (EU) 2018/1119 ze dne 31. července 2018, musí být vykládáno v tom smyslu, že za účelem výpočtu 115 hodin doby letu podle přístrojů uvedených v tomto ustanovení nelze započítat více než 55 hodin pozemní přístrojové doby.

                  2)

                  Dodatek 3 část A bod 10 přílohy I nařízení č. 1178/2011 ve znění nařízení č. 2018/1119 musí být vykládán v tom smyslu, že v případě, kdy žadatel složil zkoušku dovednosti před tím, než absolvoval všechny požadované hodiny výcviku, může mu být průkaz CPL (A) vydán až poté, co dokončí výcvik a opětovně složí příslušnou zkoušku dovednosti.

         (1)  Úř. věst. C 378, 9.11.2020.


title: Věc C-479/21 PPU: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 16. listopadu 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Supreme Court – Irsko) – Výkon evropských zatýkacích rozkazů vydaných na SN, SD („Řízení o předběžné otázce – Naléhavé řízení o předběžné otázce – Článek 50 SEU – Dohoda o vystoupení Spojeného království Velké Británie a Severního Irska z Evropské unie a Evropského společenství pro atomovou energii – Článek 217 SFEU – Dohoda o obchodu a spolupráci se Spojeným královstvím – Protokol (č. 21) o postavení Spojeného království a Irska s ohledem na prostor svobody, bezpečnosti a práva – Justiční spolupráce v trestních věcech – Evropský zatýkací rozkaz – Rámcové rozhodnutí 2002/584/SVV – Přechodné zachování režimu evropského zatýkacího rozkazu ve vztahu k Spojenému království dohodou o vystoupení – Použití ustanovení týkajících se režimu předávání osob zavedeného dohodou o obchodu a spolupráci se Spojeným královstvím na evropský zatýkací rozkaz – Režimy závazné pro Irsko“)

text:
               17.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/9

      Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 16. listopadu 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Supreme Court – Irsko) – Výkon evropských zatýkacích rozkazů vydaných na SN, SD
      (Věc C-479/21 PPU) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Naléhavé řízení o předběžné otázce - Článek 50 SEU - Dohoda o vystoupení Spojeného království Velké Británie a Severního Irska z Evropské unie a Evropského společenství pro atomovou energii - Článek 217 SFEU - Dohoda o obchodu a spolupráci se Spojeným královstvím - Protokol (č. 21) o postavení Spojeného království a Irska s ohledem na prostor svobody, bezpečnosti a práva - Justiční spolupráce v trestních věcech - Evropský zatýkací rozkaz - Rámcové rozhodnutí 2002/584/SVV - Přechodné zachování režimu evropského zatýkacího rozkazu ve vztahu k Spojenému království dohodou o vystoupení - Použití ustanovení týkajících se režimu předávání osob zavedeného dohodou o obchodu a spolupráci se Spojeným královstvím na evropský zatýkací rozkaz - Režimy závazné pro Irsko“)
      (2022/C 24/11)
      Jednací jazyk: angličtina

         Předkládající soud

      Supreme Court

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: SN, SD

         za přítomnosti: Governor of Cloverhill Prison, Irlande, Attorney General, Governor of Mountjoy prison

         Výrok

      Článek 50 SEU, článek 217 SFEU a Protokol (č. 21) o postavení Spojeného království a Irska s ohledem na prostor svobody, bezpečnosti a práva, připojený ke Smlouvě o EU a Smlouvě o FEU, musí být vykládány v tom smyslu, že čl. 62 odst. 1 písm. b) Dohody o vystoupení Spojeného království Velké Británie a Severního Irska z Evropské unie a Evropského společenství pro atomovou energii, ve spojení s jejím čl. 185 čtvrtým pododstavcem, a článek 632 Dohody o obchodu a spolupráci mezi Evropskou unií a Evropským společenstvím pro atomovou energii na straně jedné a Spojeným královstvím Velké Británie a Severního Irska na straně druhé jsou pro Irsko závazné.

         (1)  Úř. věst. C 391, 27.9.2021.


title: Věc C-686/20: Usnesení Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 11. října 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal de Proximité d’Aulnay-sous-Bois – Francie) – YE a další v. Vueling Airlines SA („Řízení o předběžné otázce – Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora Evropské – Letecká doprava – Nařízení (ES) č. 261/2004 – Společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů – Článek 3 odst. 3 – Oblast působnosti – Cestující, kteří cestují bezúplatně nebo za snížené ceny, které nejsou veřejnosti přímo, nebo nepřímo dostupné – Dítě nízkého věku, které cestuje bezúplatně – Článek 2 písm. f) – Pojem ‚letenka‘“)

text:
               17.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/9

      Usnesení Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 11. října 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal de Proximité d’Aulnay-sous-Bois – Francie) – YE a další v. Vueling Airlines SA
      (Věc C-686/20) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora Evropské - Letecká doprava - Nařízení (ES) č. 261/2004 - Společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů - Článek 3 odst. 3 - Oblast působnosti - Cestující, kteří cestují bezúplatně nebo za snížené ceny, které nejsou veřejnosti přímo, nebo nepřímo dostupné - Dítě nízkého věku, které cestuje bezúplatně - Článek 2 písm. f) - Pojem ‚letenka‘“)
      (2022/C 24/12)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Tribunal de Proximité d’Aulnay-sous-Bois

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: YE, LP, AN, právně zastoupená svými rodiči YE a LP, OL, právně zastoupená svými rodiči YE a LP, VX, právně zastoupený svými rodiči YE a LP, CE, právně zastoupená svými rodiči YE a LP

         Žalovaná: Vueling Airlines SA

         Výrok

                  1)

                  Článek 3 odst. 3 věta první nařízení Evropského parlamentu a Rady č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91, musí být vykládán v tom smyslu, že podmínka přímé či nepřímé dostupnosti veřejnosti, obsažená v tomto ustanovení, se nevztahuje na cestující, kteří cestují bezúplatně.

                  2)

                  Článek 3 odst. 3 věta druhá nařízení č. 261/2004 musí být vykládán v tom smyslu, že cestující, jejichž přítomnost v letadle je povolena bezúplatně z důvodu jejich nízkého věku, kterým však nebylo přiděleno sedadlo, ani palubní lístek a jejich jméno není na rezervaci jejich rodičů, nespadají do působnosti tohoto nařízení.

         (1)  Datum doručení: 18/12/2020.


title: Věc C-688/20: Usnesení Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 29. října 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Sąd Rejonowy w Opatowie – Polsko) – HG, TC v. Ubezpieczeniowy Fundusz Gwarancyjny („Řízení o předběžné otázce – Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora – Povinné pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel – Směrnice 2009/103/ES – Článek 3 první pododstavec – Povinnost sjednat pojištění – Rozsah – Vozidlo nezpůsobilé k provozu, které není registrováno a bylo řádně vyřazeno z provozu“)

text:
               17.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/10

      Usnesení Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 29. října 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Sąd Rejonowy w Opatowie – Polsko) – HG, TC v. Ubezpieczeniowy Fundusz Gwarancyjny
      (Věc C-688/20) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora - Povinné pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel - Směrnice 2009/103/ES - Článek 3 první pododstavec - Povinnost sjednat pojištění - Rozsah - Vozidlo nezpůsobilé k provozu, které není registrováno a bylo řádně vyřazeno z provozu“)
      (2022/C 24/13)
      Jednací jazyk: polština

         Předkládající soud

      Sąd Rejonowy w Opatowie

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: HG, TC

         Žalovaný: Ubezpieczeniowy Fundusz Gwarancyjny

         Výrok

      Článek 3 první pododstavec směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/103/ES ze dne 16. září 2009 o pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel a kontrole povinnosti uzavřít pro případ takové odpovědnosti pojištění musí být vykládán v tom smyslu, že uzavření pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorového vozidla není povinné po dobu, kdy dotčené vozidlo není způsobilé k provozu z důvodu technického stavu, není registrováno a bylo dočasně vyřazeno z provozu v souladu s použitelným vnitrostátním právem.

         (1)  Datum doručení: 17.12.2020.


title: Věc C-345/21 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 3. června 2021 Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 24. března 2021 ve věci T-282/19, Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi v. EUIPO

text:
               17.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/11

      Kasační opravný prostředek podaný dne 3. června 2021 Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 24. března 2021 ve věci T-282/19, Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi v. EUIPO
      (Věc C-345/21 P)
      (2022/C 24/14)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi (zástupci: S. Malynicz, BL, S. Baran, Barrister, V. Marsland, Solicitor)

         Další účastník řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví
      Usnesením ze dne 23. listopadu 2021 Soudní dvůr (senát rozhodující o přijatelnosti kasačních opravných prostředků) rozhodl, že se kasační opravný prostředek není přijatelný a že Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi ponese vlastní náklady řízení.


title: Věc C-452/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sądem Okręgowym w Warszawie (Polsko) dne 21. července 2021 – J.K., B.K. v. Przedsiębiorstwo Państwowe X

text:
               17.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/11

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sądem Okręgowym w Warszawie (Polsko) dne 21. července 2021 – J.K., B.K. v. Przedsiębiorstwo Państwowe X
      (Věc C-452/21)
      (2022/C 24/15)
      Jednací jazyk: polština

         Předkládající soud

      Sąd Okręgowy w Warszawie

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: J.K., B.K.

         Žalovaný: Przedsiębiorstwo Państwowe X

         Předběžná otázka

      Musí být čl. 191 odst. 1 a 2 Smlouvy o fungování Evropské unie, články 7, 17 a 37 Listiny základních práv Evropské unie ve spojení s čl. 1 odst. 1 a články 2, 8 a 9 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/49/ES ze dne 25. června 2002 o hodnocení a řízení hluku ve venkovním prostředí (1) vykládány v tom smyslu, že brání takovému výkladu ustanovení vnitrostátního práva, a sice čl. 129 odst. 4 ustawy z dnia 27 kwietnia 2001 r. – Prawo ochrony środowiska (zákona ze dne 27. dubna 2001 o ochraně životního prostředí), který stanoví prekluzivní lhůtu tří let pro uplatnění nároku souvisejícího s omezením způsobu využití nemovitostí a který znemožňuje majitelům nemovitostí zahrnutých do pásma omezeného využití kolem letiště získat odškodnění za snížení hodnoty nemovitostí a náhradu nákladů akustické revitalizace, jako je tomu v této věci?

         (1)  Úř. věst. 2002, L 189, s. 12; Zvl. vyd. 15/07, s. 101.


title: Věc C-469/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Supremo (Španělsko) dne 29. července 2021 – Consejo General de Colegios Oficiales de Farmacéuticos de España v. Administración General del Estado

text:
               17.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/12

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Supremo (Španělsko) dne 29. července 2021 – Consejo General de Colegios Oficiales de Farmacéuticos de España v. Administración General del Estado
      (Věc C-469/21)
      (2022/C 24/16)
      Jednací jazyk: španělština

         Předkládající soud

      Tribunal Supremo

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: Consejo General de Colegios Oficiales de Farmacéuticos de España

         Žalovaná: Administración General del Estado

         Předběžné otázky

                  1)

                  Je vnitrostátní pravidlo, jímž se zřizuje veřejnoprávní ověřovací platforma jakožto nástroj využitelný úložištěm a jejíž spravování přísluší státní správě, slučitelné s nařízením v přenesené pravomoci (EU) 2016/161 (1), zejména s jeho články 25, 31, 32, 35, 36 a 44?

                  2)

                  Je v případě kladné odpovědi na předchozí otázku vnitrostátní pravidlo, které ukládá lékárnám používat uvedenou ověřovací platformu pokaždé, když vydávají léčivé přípravky hrazené ze Státního zdravotního systému, slučitelné s nařízením v přenesené pravomoci (EU) 2016/161, zejména s jeho články 25, 31, 32, 35, 36 a 44?

                  3)

                  Je v případě kladné odpovědi na předchozí otázku vnitrostátní pravidlo, které stanoví, že nedospějí-li státní správa a subjekt spravující úložiště k dohodě o začlenění uvedené ověřovací platformy do úložiště, může být o začlenění jednostranně a autoritativně rozhodnuto ministerskou vyhláškou, slučitelné s nařízením v přenesené pravomoci (EU) 2016/161, zejména s jeho články 25, 31, 32, 35, 36 a 44?

         (1)  Nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) 2016/161 ze dne 2. října 2015, kterým se doplňuje směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/83/ES stanovením podrobných pravidel pro ochranné prvky uvedené na obalu humánních léčivých přípravků (Úř. věst. 2016, L 32, s. 1).


title: Věc C-498/21 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 12. srpna 2021 Birkenstock IP GmbH a Birkenstock Sales GmbH proti usnesení Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 2. června 2021 ve věci T-365/20, Birkenstock Sales GmbH v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví

text:
               17.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/12

      Kasační opravný prostředek podaný dne 12. srpna 2021 Birkenstock IP GmbH a Birkenstock Sales GmbH proti usnesení Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 2. června 2021 ve věci T-365/20, Birkenstock Sales GmbH v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví
      (Věc C-498/21 P)
      (2022/C 24/17)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Birkenstock IP GmbH, Birkenstock Sales GmbH (zástupci: N. Weber a D. Leisner, advokáti)

         Další účastník řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví
      Soudní dvůr Evropské unie (senát rozhodující o přijatelnosti kasačních opravných prostředků) usnesením ze dne 22. listopadu 2021 neuznal kasační opravný prostředek za přijatelný a rozhodl, že účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek ponesou vlastní náklady řízení.


title: Věc C-521/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sądem Rejonowym Poznań – Stare Miasto w Poznaniu (Polsko) dne 23. srpna 2021 – MJ v. AA

text:
               17.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/13

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sądem Rejonowym Poznań – Stare Miasto w Poznaniu (Polsko) dne 23. srpna 2021 – MJ v. AA
      (Věc C-521/21)
      (2022/C 24/18)
      Jednací jazyk: polština

         Předkládající soud

      Sąd Rejonowy Poznań – Stare Miasto w Poznaniu

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: MJ

         Žalovaný: AA

         Za přítomnosti: Rzecznika Praw Obywatelskich

         Předběžné otázky

                  1.

                  Musí být článek 2 a čl. 19 odst. 1 Smlouvy o Evropské unii („SEU“) a čl. 6 odst. 1–3 SEU ve spojení s článkem 47 Listiny základních práv Evropské unie (dále jen „Listina“) vykládány v tom smyslu, že soudem zřízeným zákonem ve smyslu unijního práva není soud, ve kterém zasedá osoba jmenovaná do funkce soudce u tohoto soudu postupem, v němž:

                              a)

                              osobu navrženou Prezidentovi Polské republiky ke jmenování do funkce soudce vybrala současná Krajowa Rada Sądownictwa (Národní rada soudnictví) zvolená v rozporu s polskými ústavními i zákonnými předpisy, která není nezávislým orgánem a nezasedají v ní představitelé soudcovského stavu jmenovaní do této rady nezávisle na výkonné a zákonodárné moci, takže nedošlo k účinnému podání návrhu na jmenování do funkce soudce v souladu s vnitrostátním právem;

                              b)

                              účastníkům konkurzu na jmenování do funkce nenáleželo právo na odvolání k soudu ve smyslu článku 2 a čl. 19 odst. 1 SEU a čl. 6 odst. 1–3 SEU ve spojení s článkem 47 Listiny;

                  2.

                  Musí být článek 2 a čl. 19 odst. 1 ve spojení s článkem 47 Listiny vykládány v tom smyslu, že za situace, kdy v soudu zasedá osoba jmenovaná za podmínek popsaných v bodě 1:

                              a)

                              tato ustanovení brání uplatnění vnitrostátních právních předpisů, které posuzování souladu jmenování takovéto osoby do funkce soudce s právními předpisy přenášejí do výlučné pravomoci kolegia Sądu Najwyższego (Nejvyššího soudu) skládajícího se výhradně z osob jmenovaných do funkce soudce za podmínek uvedených v bodě 1 a které současně přikazují ponechat bez rozhodnutí námitky vůči jmenování do funkce soudce, se zohledněním institucionálního a systémového kontextu;

                              b)

                              tato ustanovení vyžadují, za účelem zajištění účinnosti evropského práva, takový výklad vnitrostátních právních předpisů, který umožní soudu vyloučit takovouto osobu z úřední moci z rozhodování ve věci, a to na základě analogicky použitých předpisů o vyloučení soudce, který není způsobilý rozhodovat [iudex inhabilis];

                              c)

                              tato ustanovení vyžadují, aby vnitrostátní soud za účelem uplatnění unijního práva a dosažení užitečného účinku nezohlednil rozsudek vnitrostátního ústavního soudu, pokud je takovým rozsudkem konstatováno, že posouzení návrhu na vyloučení soudce z důvodu vadného jmenování soudce nesplňujícího požadavky Evropské unie týkající se nezávislého a nestranného soudu předem zřízeného zákonem ve smyslu čl. 19 odst. 1 SEU ve spojení s článkem 47 Listiny není v souladu s vnitrostátním právem;

                              d)

                              tato ustanovení vyžadují, aby vnitrostátní soud za účelem uplatnění unijního práva a dosažení užitečného účinku nezohlednil rozsudek vnitrostátního ústavního soudu, pokud tento rozsudek brání splnění povinností vyplývajících z usnesení Soudního dvora Evropské unie ve věci předběžného opatření ukládajícího pozastavit uplatňování vnitrostátních ustanovení neumožňujících, aby vnitrostátní soudy zkoumaly splnění požadavků Evropské unie týkajících se nezávislého a nestranného soudu předem zřízeného zákonem ve smyslu čl. 19 odst. 1 SEU ve spojení s článkem 47 Listiny.


title: Věc C-541/21 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 30. srpna 2021 Joëlle Mélin proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 30. června 2021 ve věci T-51/20, Mélin v. Parlament

text:
               17.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/14

      Kasační opravný prostředek podaný dne 30. srpna 2021 Joëlle Mélin proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 30. června 2021 ve věci T-51/20, Mélin v. Parlament
      (Věc C-541/21 P)
      (2022/C 24/19)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Joëlle Mélin (zástupce: F. Wagner, advokát)

         Další účastník řízení: Evropský parlament

         Návrhová žádání

      Navrhovatelka navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušil rozsudek Tribunálu Evropské unie ze dne 30. června 2021 ve věci T-51/20, Mélin v. Parlament;

                  —

                  konstatoval, že námitka protiprávnosti je přípustná, a čl. 33 pododstavce 1 a 2 a čl. 68 pododstavce 1 a 2 prováděcích opatření ke statutu poslanců („POSP“) jsou protiprávní;

                  —

                  konstatoval, že rozhodnutí generálního tajemníka ze dne 17. prosince 2019 postrádá právní základ, zrušil jej;

            primárně:

                  —

                  konstatoval, že Joëlle Mélin předložila důkaz o práci své asistentky v souladu s čl. 33 pododstavci 1 a 2 POSP a judikaturou Soudního dvora Evropské unie;

            a v důsledku toho

                  —

                  zrušil rozhodnutí generálního tajemníka Evropského parlamentu ze dne 17. prosince 2019, doručené dopisem č. D202484 ze dne 18. prosince 2019 a přijaté na základě článku 68 rozhodnutí předsednictva Evropského parlamentu 2009/C 159/01 ze dne 19. května a 9. července 2008, kterým se stanoví prováděcí opatření ke statutu poslanců Evropského parlamentu, jímž byla konstatována pohledávka vůči navrhovatelce ve výši 130 339,35 eur z titulu neoprávněně vyplacených částek na parlamentní asistenci a odůvodněno její vymáhání;

                  —

                  zrušil výzvu k úhradě č. 2019-2081, jíž byla navrhovatelka informována o vystavení pohledávky vůči její osobě v návaznosti na rozhodnutí generálního tajemníka ze dne 17. prosince 2019, zpětné vymáhání částek neoprávněně vyplacených na parlamentní asistenci, uplatnění článku 68 POSP a článků 98 až 101 finanční nařízení;

                  —

                  uložil Evropskému parlamentu náhradu všech nákladů řízení.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Navrhovatelka uplatňuje důvod kasačního opravného prostředku, nadepsaný „PORUŠENÍ UNIJNÍHO PRÁVA TRIBUNÁLEM – NESPRÁVNÉ PRÁVNÍ POSOUZENÍ A NESPRÁVNÁ PRÁVNÍ KVALIFIKACE SKUTKOVÉHO STAVU – ZJEVNĚ NESPRÁVNÉ POSOUZENÍ – ZKRESLENÍ ROZSUDKU“, který je rozdělen na dvě kapitoly, z nichž první se týká námitky protiprávnosti vznesené v prvním stupni a analýzy prvního žalobního důvodu Tribunálem a druhá se týká merita věci a analýzy třetího žalobního důvodu Tribunálem.
      V rámci první kapitoly navrhovatelka vznáší námitku protiprávnosti a tvrdí, že čl. 33 pododstavce 1 a 2 a čl. 68 pododstavce 1 a 2 POSP nerespektují zásadu právní jistoty a zásadu legitimního očekávání. Argumenty uvedené navrhovatelkou v rámci druhé kapitoly se týkají způsobu, jakým Tribunál posoudil nesprávná skutková zjištění generálního tajemníka.


title: Věc C-570/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sądem Rejonowym dla Warszawy-Woli w Warszawie (Polsko) dne 13. září 2021 – I.S., K.S. v. YYY. S.A.

text:
               17.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/15

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sądem Rejonowym dla Warszawy-Woli w Warszawie (Polsko) dne 13. září 2021 – I.S., K.S. v. YYY. S.A.
      (Věc C-570/21)
      (2022/C 24/20)
      Jednací jazyk: polština

         Předkládající soud

      Sąd Rejonowy dla Warszawy-Woli w Warszawie

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: I.S., K.S.

         Žalovaná: YYY. S.A.

         Předběžné otázky

                  1.

                  Musí být čl. 2 písm. b) směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o zneužívajících ujednáních ve spotřebitelských smlouvách (1) ve spojení s body odůvodnění této směrnice vykládány v tom smyslu, že nebrání tomu, aby se definice „spotřebitele“ vztahovala na osobu vykonávající podnikatelskou činnost, která uzavřela společně s úvěrovaným, jenž takovou činnost nevykonává, smlouvu o úvěru indexovaném na cizí měnu, jehož účel z části souvisel s podnikatelskou činností jednoho z úvěrovaných a z části s touto činností nesouvisel, a to nejen za situace, kdy je podnikatelský účel natolik okrajový, že má v celkovém kontextu dané smlouvy zanedbatelnou úlohu, přičemž skutečnost, že nepodnikatelská stránka převažuje, nemá v tomto ohledu vliv?
                  V případě kladné odpovědi na první otázku,

                  2.

                  musí být čl. 2 písm. b) směrnice 93/13 ve spojení s body odůvodnění této směrnice vykládány v tom smyslu, že se pojem „spotřebitel“ obsažený v tomto ustanovení vztahuje také na osobu, jež v okamžiku podepsání smlouvy vykonávala podnikatelskou činnost, zatímco druhý úvěrovaný takovou činnost vůbec nevykonával, přičemž obě tyto osoby uzavřely s bankou smlouvu o úvěru indexovaném na cizí měnu, jehož jistina byla z části využita na podnikatelský účel jednoho z úvěrovaných a z části na účel nesouvisející s vykonávanou podnikatelskou činností, za situace, kdy podnikatelský účel není okrajový a v celkovém kontextu smlouvy o úvěru nemá zanedbatelnou úlohu, přičemž nepodnikatelská stránka převažuje a bez použití jistiny úvěru na podnikatelský účel by nebylo možné poskytnutí tohoto úvěru na nepodnikatelský účel?

         (1)  Úř. věst. 1993, L 95, s. 29; Zvl. vyd. 15/02, s. 288, a oprava Úř. věst. 2016, L 303, s. 26.


title: Věc C-573/21 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 17. září 2021 Marie-Christine Arnautu proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 14. července 2021 ve věci T-740/20, Arnautu v. Parlament

text:
               17.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/16

      Kasační opravný prostředek podaný dne 17. září 2021 Marie-Christine Arnautu proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 14. července 2021 ve věci T-740/20, Arnautu v. Parlament
      (Věc C-573/21 P)
      (2022/C 24/21)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Marie-Christine Arnautu (zástupce: F. Wagner, advokát)

         Další účastník řízení: Evropský parlament

         Návrhová žádání

      Navrhovatelka navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušil rozsudek Tribunálu Evropské unie ze dne 14. července 2021 ve věci T-740/20, Arnautu v. Parlament;

                  —

                  konstatoval, že námitka protiprávnosti je přípustná, a čl. 33 pododstavce 1 a 2 a čl. 68 pododstavce 1 a 2 prováděcích opatření ke statutu poslanců („POSP“) jsou protiprávní;

                  —

                  konstatoval, že rozhodnutí generálního tajemníka ze dne 21. září 2020 postrádá právní základ, a zrušil jej;

            primárně:

                  —

                  konstatoval, že Marie-Christine Arnautu předložila důkaz o práci svého asistenta v souladu s čl. 33 pododstavci 1 a 2 POSP a judikaturou Soudního dvora Evropské unie;

            a v důsledku toho

                  —

                  zrušil rozhodnutí generálního tajemníka Evropského parlamentu ze dne 17. prosince 2019, přijaté na základě článku 68 rozhodnutí předsednictva Evropského parlamentu 2009/C 159/01 ze dne 19. května a 9. července 2008, kterým se stanoví prováděcí opatření ke statutu poslanců Evropského parlamentu, jímž byla konstatována pohledávka vůči navrhovatelce ve výši 87 203,46 eur z titulu neoprávněně vyplacených částek na parlamentní asistenci a odůvodněno její vymáhání;

                  —

                  zrušil výzvu k úhradě č. 7000001577, jíž byla navrhovatelka informována o vystavení pohledávky vůči její osobě v návaznosti na rozhodnutí generálního tajemníka ze dne 21. září 2020, zpětné vymáhání částek neoprávněně vyplacených na parlamentní asistenci, uplatnění článku 68 POSP a článků 98 až 101 finančního nařízení;

                  —

                  uložil Evropskému parlamentu náhradu všech nákladů řízení.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Navrhovatelka uplatňuje důvod kasačního opravného prostředku, nadepsaný „PORUŠENÍ UNIJNÍHO PRÁVA TRIBUNÁLEM – NESPRÁVNÉ PRÁVNÍ POSOUZENÍ A NESPRÁVNÁ PRÁVNÍ KVALIFIKACE SKUTKOVÉHO STAVU – ZJEVNĚ NESPRÁVNÉ POSOUZENÍ“, který je rozdělen na dvě kapitoly, z nichž první se týká námitky protiprávnosti vznesené v prvním stupni a analýzy prvního žalobního důvodu Tribunálem, a druhá se týká merita věci a analýzy třetího žalobního důvodu Tribunálem.
      V rámci první kapitoly navrhovatelka vznáší námitku protiprávnosti a tvrdí, že čl. 33 pododstavce 1 a 2 a čl. 68 pododstavce 1 a 2 POSP nerespektují zásadu právní jistoty a zásadu legitimního očekávání. Argumenty uvedené navrhovatelkou v rámci druhé kapitoly se týkají způsobu, jakým Tribunál posoudil pojem „úkoly nezbytně a přímo související s výkonem poslaneckého mandátu“.


title: Věc C-620/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Varchoven administrativen sad (Bulharsko) dne 6. října 2021 – Momtrade – Ruse OOD v. Direktor na Direkcija „Obžalvane i danačno-osiguritelna praktika“ Varna pri Centralno upravlenie na Nacionalnata agencija za prichodite

text:
               17.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/17

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Varchoven administrativen sad (Bulharsko) dne 6. října 2021 – Momtrade – Ruse OOD v. Direktor na Direkcija „Obžalvane i danačno-osiguritelna praktika“ Varna pri Centralno upravlenie na Nacionalnata agencija za prichodite
      (Věc C-620/21)
      (2022/C 24/22)
      Jednací jazyk: bulharština

         Předkládající soud

      Varchoven administrativen sad

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelka: Momtrade – Ruse OOD

         Odpůrce: Direktor na Direkcija „Obžalvane i danačno-osiguritelna praktika“ Varna pri Centralno upravlenie na Nacionalnata agencija za prichodite

         Předběžné otázky

                  1.

                  Umožňuje výklad čl. 132 odst. 1 písm. g) směrnice o DPH (1) obchodní společnosti, která je v členském státě (v projednávané věci v Bulharsku) registrována jako poskytovatelka sociálních služeb, dovolávat se tohoto ustanovení, aby získala osvobození od daně pro sociální služby, které jsou poskytovány fyzickým osobám, které jsou státním příslušníky jiných členských států, na území těchto států? Je pro odpověď na tuto otázku relevantní okolnost, že příjemci služeb byli zprostředkováni obchodními společnostmi, které jsou registrovány v členských státech, v nichž jsou služby poskytovány?

                  2.

                  V případě kladné odpovědi na první otázku, podle jakých kritérií a jakého práva – podle bulharského a/nebo rakouského a německého práva – musí být při výkladu a použití uváděného unijního ustanovení posuzováno, zda je kontrolovaná společnost uznávána za „subjekt[y] sociální povahy“ a má se za to, že je splněn požadavek, že se jedná o služby „úzce související se sociální péčí nebo sociálním zabezpečením“?

                  3.

                  Postačuje podle tohoto výkladu registrace obchodní společnosti jako poskytovatelky sociálních služeb, jak je tato definována vnitrostátním právem, aby bylo možno mít za to, že společnost patří mezi subjekty, které dotyčné členské státy uznávají za „subjekty sociální povahy“?

         (1)  Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, 11.12.2006, s. 1).


title: Věc C-621/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Administrativen sad Sofia-grad (Bulharsko) dne 6. října 2021 – WS v. Intervjuirašč organ na Daržavna agencija za bežancite pri Ministerskija savet

text:
               17.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/17

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Administrativen sad Sofia-grad (Bulharsko) dne 6. října 2021 – WS v. Intervjuirašč organ na Daržavna agencija za bežancite pri Ministerskija savet
      (Věc C-621/21)
      (2022/C 24/23)
      Jednací jazyk: bulharština

         Předkládající soud

      Administrativen sad Sofia-grad

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: WS

         Žalovaný: Intervjuirašč organ na Daržavna agencija za bežancite pri Ministerskija savet

         Předběžné otázky

                  1)

                  Použijí se v souladu s bodem 17 odůvodnění směrnice 2011/95/EU definice pojmů Úmluvy OSN o odstranění všech forem diskriminace žen ze dne 18. prosince 1979 a Úmluvy Rady Evropy o prevenci a potírání násilí na ženách a domácího násilí pro účely klasifikace genderově podmíněného násilí vůči ženám jako důvodu pro poskytnutí mezinárodní ochrany podle Ženevské úmluvy o právním postavení uprchlíků z roku 1951 a podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/95/EU ze dne 13. prosince 2011 o normách, které musí splňovat státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, aby mohli požívat mezinárodní ochrany, o jednotném statusu pro uprchlíky nebo osoby, které mají nárok na doplňkovou ochranu, a o obsahu poskytnuté ochrany (1), nebo má genderově podmíněné násilí vůči ženám jako důvod pro udělení mezinárodní ochrany podle směrnice 2011/95 autonomní význam, který se liší od významu v uvedených instrumentech mezinárodního práva?

                  2)

                  Je-li v případě, že je tvrzeno použití genderově podmíněného násilí vůči ženám, pro určení příslušnosti k určité společenské vrstvě jako důvodu pronásledování podle čl. 10 odst. 1 písm. d) směrnice 2011/95 relevantní výlučně biologické nebo sociální pohlaví oběti pronásledování (násilí zaměřené proti ženě pouze z toho důvodu, že je ženou), mohou být konkrétní podoby/akty/činy pronásledování, jak jsou uvedeny v demonstrativním výčtu v bodě 30 odůvodnění, rozhodující pro „viditelnost skupiny ve společnosti“, tzn. její rozlišovací znak, v závislosti na situaci v zemi původu, nebo se tyto akty mohou týkat pouze pronásledování podle čl. 9 odst. 2 písm. a) nebo f) směrnice 2011/95?

                  3)

                  Představuje biologické nebo sociální pohlaví v případě, že osoba, která žádá o ochranu, uplatňuje genderově podmíněné násilí v podobě domácího násilí, dostatečný důvod pro určení příslušnosti k určité společenské vrstvě podle čl. 10 odst. 1 písm. d) směrnice 2011/95, nebo musí být konstatován ještě další rozlišovací znak, jestliže je čl. 10 odst. 1 písm. d) směrnice 2011/95/EU vykládán přesně v souladu se svým zněním, podle nějž musí být podmínky splněny kumulativně a aspekty pohlaví alternativně?

                  4)

                  Musí být čl. 9 odst. 3 směrnice 2011/95 v případě, že žádající osoba tvrdí, že došlo k genderově podmíněnému násilí v podobě domácího násilí ze strany nestátního původce, který je původcem pronásledování, ve smyslu čl. 6 písm. c) směrnice 2011/95, vykládán v tom smyslu, že pro příčinnou souvislost postačuje, je-li zjištěna souvislost mezi důvody pronásledování uvedenými v článku 10 a pronásledováním ve smyslu odstavce 1, nebo musí být nutně konstatována chybějící ochrana před tvrzeným pronásledováním, resp. existuje souvislost v těch případech, kdy nestátní původci pronásledování nepovažují jednotlivé akty pronásledování/násilí jako takové za genderově podmíněné?

                  5)

                  Může skutečná pohrůžka vraždou ze cti v případě návratu do země původu při splnění ostatních podmínek odůvodňovat poskytnutí podpůrné ochrany podle čl. 15 písm. a) směrnice 2011/95 ve spojení s článkem 2 EÚLP (nikdo nesmí být úmyslně zbaven života), nebo je nutno ji klasifikovat jako újmu ve smyslu čl. 15 písm. b) směrnice 2011/95 ve spojení s článkem 3 EÚLP, tedy v souladu s výkladem v judikatuře Evropského soudu pro lidská práva při celkovém posuzování nebezpečí dalšího genderově podmíněného násilí, resp. postačuje pro poskytnutí této ochrany, že osoba podávající žádost subjektivně nechce využít ochranu země původu?

         (1)  Úř. věst. 2011, L 337, s. 9.


title: Věc C-631/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Gerechtshof 's-Hertogenbosch (Nizozemsko) dne 14. října 2021 – Taxi Horn Tours BV v. gemeente Weert, gemeente Nederweert, Touringcars VOF

text:
               17.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/18

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Gerechtshof 's-Hertogenbosch (Nizozemsko) dne 14. října 2021 – Taxi Horn Tours BV v. gemeente Weert, gemeente Nederweert, Touringcars VOF
      (Věc C-631/21)
      (2022/C 24/24)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      Gerechtshof 's-Hertogenbosch

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelka: Taxi Horn Tours BV

         Odpůrkyně: gemeente Weert, gemeente Nederweert, Touringcars VOF

         Předběžné otázky

                  1)

                  Mají-li spolupracující osoby (fyzické nebo právnické osoby) společný podnik (v projednávané věci v podobě veřejné obchodní společnosti),

                              —

                              musí každá ze spolupracujících osob zvlášť předložit jednotné osvědčení nebo

                              —

                              musí každá ze spolupracujících osob a jejich společný podnik zvlášť předložit jednotné osvědčení nebo

                              —

                              musí pouze společný podnik předložit jednotné osvědčení?

                  2)

                  Hraje krom toho rovněž roli,

                              —

                              zda je společný podnik dočasný nebo nikoliv jen dočasný (trvalý) podnik,

                              —

                              že samy spolupracující osoby jsou podnikatelé,

                              —

                              že spolupracující osoby provozují vlastní podnik, který je srovnatelný se společným podnikem, každopádně působí na stejném trhu,

                              —

                              že společný podnik není právnická osoba,

                              —

                              že společný podnik ale může mít samostatný majetek (oddělený od majetku společníků a podléhající ručení),

                              —

                              zda je společný podnik podle vnitrostátního práva oprávněn zastupovat spolupracující osoby při zodpovídání otázek v jednotném osvědčení,

                              —

                              že podle vnitrostátního práva společníci veřejné obchodní společnosti na sebe přebírají závazky ze zakázky a ručí společně a nerozdílně za splnění těchto povinností (a tedy nikoliv sama veřejná obchodní společnost)?

                  3)

                  Pro případ, že je relevantních několik faktorů uvedených ve druhé otázce, jaký je jejich vzájemný vztah? Mají určité faktory větší význam než jiné nebo mají některé dokonce rozhodující význam?

                  4)

                  Je pravda, že u společného podniku je samostatné jednotné prohlášení spolupracující osoby nezbytné každopádně tehdy, pokud mají být na provedení zakázky použity (také) prostředky, které patří do vlastního podniku této osoby (jako jsou personál a provozní prostředky)?

                  5)

                  Musí společný podnik splnit určité požadavky, aby bylo možno jej považovat za samostatný podnik? Pokud ano, o jaké požadavky se jedná?


title: Věc C-637/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Raad van State (Nizozemsko) dne 18. října 2021 – K. R., další účastník řízení: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

text:
               17.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/19

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Raad van State (Nizozemsko) dne 18. října 2021 – K. R., další účastník řízení: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid
      (Věc C-637/21)
      (2022/C 24/25)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      Raad van State

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelka: K. R.

         Odpůrce: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

         Předběžné otázky

                  1)

                  Musí být čl. 16 odst. 4 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004 o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků volně se pohybovat a pobývat na území členských států, o změně nařízení (EHS) č. 1612/68 a o zrušení směrnic 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS (1), vykládán v tom smyslu, že každá přítomnost občana Unie oprávněného k trvalému pobytu v hostitelském členském státě, byť je jakkoliv krátká, postačuje k tomu, aby přerušila dobu nepřítomnosti v hostitelském členském státě po dobu delší než dva po sobě jdoucí roky?

                  2)

                  V případě záporné odpovědi na první otázku: K jakým aspektům je třeba přihlédnout při určení, zda přítomnost takového občana Unie v hostitelském členském státě přerušuje nepřítomnost v hostitelském členském státě po dobu delší než dva po sobě jdoucí roky? Může být přitom relevantní okolnost, že dotčený občan EU přeložil středisko svých životních zájmů do jiného členského státu?

         (1)  Úř. věst. 2004, L 158, s. 77; Zvl. vyd. 05/05, s. 46.


title: Věc C-646/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank Den Haag, zittingsplaats ‘s-Hertogenbosch (Nizozemsko) dne 25. října 2021 – K, L v. Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

text:
               17.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/20

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank Den Haag, zittingsplaats ‘s-Hertogenbosch (Nizozemsko) dne 25. října 2021 – K, L v. Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid
      (Věc C-646/21)
      (2022/C 24/26)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      Rechtbank Den Haag, zittingsplaats ‘s-Hertogenbosch

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: K, L

         Žalovaný: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

         Předběžné otázky

                  1)

                  Musí být čl. 10 odst. 1 písm. d) kvalifikační směrnice (1) vykládán v tom smyslu, že je třeba západní normy, hodnoty a chování, které si státní příslušníci třetí země osvojí díky svému pobytu na území některého členského státu během značné části fáze jejich života, ve které se utváří jejich identita, přičemž se plně zapojují do společenského života, považovat za společnou minulost, kterou nelze změnit, resp. za rysy identity, které jsou natolik zásadní, že od dotčených osob nelze požadovat, aby se jich zřekly?

                  2)

                  V případě kladné odpovědi na první otázku, musí být státní příslušníci třetí země, kteří si – bez ohledu na příslušné důvody – díky faktickému pobytu na území některého členského státu během fáze jejich života, ve které se utváří jejich identita, osvojili obdobné západní normy a hodnoty, považováni za „příslušníky určité společenské vrstvy“ ve smyslu čl. 10 odst. 1 písm. d) kvalifikační směrnice? Musí být v této souvislosti otázka, zda se jedná o „určitou společenskou vrstvu, která má v dotyčné zemi odlišnou [identitu]“, posuzována z pohledu členského státu, nebo musí být tato podmínka ve spojení s čl. 10 odst. 2 kvalifikační směrnice vykládána v tom smyslu, že je rozhodující, že cizí státní příslušník může prokázat, že je v zemi původu považován za součást určité společenské vrstvy, resp. že jsou mu tam přinejmenším připisovány příslušné charakteristické rysy? Je požadavek, podle kterého může přijetí západního způsobu života odůvodnit přiznání postavení uprchlíka pouze v případě, že se toto přijetí západního způsobu života zakládá na náboženských nebo politických důvodech, slučitelný s článkem 10 kvalifikační směrnice ve spojení se zásadou nenavracení a právem na azyl?

                  3)

                  Je vnitrostátní právní praxe, podle které orgán, který má vydat rozhodnutí, v rámci posouzení žádostí o mezinárodní ochranu zvažuje nejvlastnější zájem dítěte, aniž ho nejprve (v každém řízení) přesně zjistí (resp. nechá zjistit), slučitelná s unijním právem, zejména s čl. 24 odst. 2 Listiny základních práv Evropské unie ([dále jen „Listina“]) ve spojení s čl. 51 odst. 1 Listiny? Je odpověď na tuto otázku odlišná, jestliže členský stát musí posoudit žádost o povolení pobytu z řádných důvodů a při rozhodnutí o této žádosti je třeba zohlednit nejvlastnější zájem dítěte?

                  4)

                  Jakým způsobem a v jaké fázi posuzování žádosti o mezinárodní ochranu musí být ve světle čl. 24 odst. 2 Listiny zohledněn a zvážen nejvlastnější zájem dítěte, zejména újma, kterou nezletilý utrpěl v důsledku dlouhodobého faktického pobytu v členském státě? Je v této souvislosti relevantní, zda byl tento faktický pobyt oprávněný? Je při zvážení nejvlastnějšího zájmu dítěte v rámci tohoto posouzení relevantní, zda členský stát rozhodl o žádosti o mezinárodní ochranu ve lhůtách pro rozhodnutí stanovených unijním právem, zda nebyla splněna dříve uložená povinnost návratu a zda daný členský stát poté, co bylo vydáno rozhodnutí o navrácení, upustil od vyhoštění, v důsledku čehož mohl pokračovat faktický pobyt nezletilého v tomto členském státě?

                  5)

                  Je vnitrostátní právní praxe, podle které je mezi prvními a následnými žádostmi o mezinárodní ochranu rozlišováno v tom smyslu, že u následných žádostí o mezinárodní ochranu se nezohledňují řádné důvody, ve světle článku 7 Listiny ve spojení s čl. 24 odst. 2 Listiny slučitelná s unijním právem?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/95/EU ze dne 13. prosince 2011 o normách, které musí splňovat státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, aby mohli požívat mezinárodní ochrany, o jednotném statusu pro uprchlíky nebo osoby, které mají nárok na doplňkovou ochranu, a o obsahu poskytnuté ochrany (Úř. věst. 2011, L 337, s. 9).


title: Věc C-660/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal correctionnel de Villefranche-sur-Saône (Francie) dne 29. října 2021 – Procureur de la République v. K.B. a F.S.

text:
               17.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/21

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal correctionnel de Villefranche-sur-Saône (Francie) dne 29. října 2021 – Procureur de la République v. K.B. a F.S.
      (Věc C-660/21)
      (2022/C 24/27)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Tribunal correctionnel de Villefranche-sur-Saône

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Procureur de la République

         Obžalovaní: K.B. a F.S.

         Předběžná otázka

      Musí být články 3 (Právo na informace o právech) a 4 (Poučení o právech při zatčení) směrnice Evropského parlamentu ze dne 22. května 2012 (1) a článek 7 (Právo nevypovídat) směrnice Evropského parlamentu ze dne 9. března 2016 (2) ve spojení s článkem 48 (Presumpce neviny a právo na obhajobu) Listiny základních práv Evropské unie vykládány v tom smyslu, že brání tomu, aby bylo vnitrostátnímu soudu zakázáno uplatnit ex officio porušení práva na obhajobu, tak jak je zaručeno výše uvedenými směrnicemi, konkrétně pak aby mu bylo zakázáno, aby pro účely prohlášení neplatnosti řízení uplatnil ex officio skutečnost, že právo nevypovídat nebylo oznámeno v okamžiku zatčení nebo bylo oznámeno opožděně?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2012/13/EU ze dne 22. května 2012 o právu na informace v trestním řízení (Úř. věst. L 142, 1.6.2012, s. 1).

         (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/343 ze dne 9. března 2016, kterou se posilují některé aspekty presumpce neviny a právo být přítomen při trestním řízení před soudem (Úř. věst. L 65, 11.3.2016, s. 1).