title: Věc T-382/04: Žaloba podaná dne 23. září 2004 Heuschen & Schrouff Oriëntal Foods Trading BV proti Komisi Evropských společenství

text:
               8.1.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/37

         Žaloba podaná dne 23. září 2004 Heuschen & Schrouff Oriëntal Foods Trading BV proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-382/04)
   (2005/C 6/74)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 23. září 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství společností Heuschen & Schrouff Oriëntal Foods Trading BV, se sídlem v Landgraaf (Holandsko), zastoupenou Hendrikem Cornelisem De Bie jako zmocněncem.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               prohlásil rozhodnutí Komise ze dne 17. června 2004 (REM 19/2002) v té části za neplatné, ve které určuje, že prominutí, o které bylo požádáno, není odůvodněné.

               —

               uložil Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně dováží mezi jiným rýžový papír, který byl deklarován řadu let pod stejným kódem KN. Podle nařízení Komise č. 1196/97 ze dne 27. června 1997 (1) muselo být ale toto zboží deklarováno pod jiným kódem KN. Žalobkyně uplatňuje, že toto se v jejím případě nestalo. V jejím případě se ovšem jedná o zvláštní situaci, neboť nizozemská celní správa při svých kontrolách učinila vícero chyb. Žalobkyně poukazuje na to, že nizozemská celní správa nesprávné zařazení rýžového papíru při různých kontrolách v rozmezí 8 měsíců nezpozorovala. Mimoto uvádí, že není možné jí vytýkat podvodné jednání ani hrubou nedbalost.
   Žalobkyně k odůvodnění své žaloby uplatňuje porušení článku 239 nařízení Komise č. 2913/92 (2), nesprávné posouzení skutkového stavu věci Komisí a nedostatek v odůvodnění. Žalobkyně také vytýká porušení zásady řádného úředního postupu a zásady rovnosti, neboť Komise v dřívějších rozhodnutích zastávala jiný názor. Závěrem uplatňuje žalobkyně porušení zásady proporcionality.

      (1)  Nařízení Komise (ES) č. 1196/97 ze dne 27. června 1997 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury (Úř. věst. L 170, 28.6.1997, s. 13).

      (2)  Nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 302, 19.10.1992, s. 1).


title: Věc T-165/17: Žaloba podaná dne 10. března 2017 – Emcur v. EUIPO – Emcure Pharmaceuticals (EMCURE)

text:
               24.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/39

         Žaloba podaná dne 10. března 2017 – Emcur v. EUIPO – Emcure Pharmaceuticals (EMCURE)
   (Věc T-165/17)
   (2017/C 129/59)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Emcur Gesundheitsmittel aus Bad Ems GmbH (Bad Ems, Německo) (zástupce: K. Bröcker, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Emcure Pharmaceuticals Ltd (Bhosari, Indie)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „EMCURE“ – Přihláška č. 12 269 049

      Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 13. prosince 2016, ve věci R 790/2016-2

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-79/12: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 21. února 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Curtea de Apel Alba Iulia — Rumunsko) — SC Mora IPR SRL v. Direcția Generală a Finanțelor Publice Sibiu, Direcția Județeană pentru Accize și Operațiuni Vamale Sibiu ( „Daně — DPH — Směrnice 2006/112/ES — Článek 211 — Odložená platba DPH při dovozu“ )

text:
               20.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 114/20

         Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 21. února 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Curtea de Apel Alba Iulia — Rumunsko) — SC Mora IPR SRL v. Direcția Generală a Finanțelor Publice Sibiu, Direcția Județeană pentru Accize și Operațiuni Vamale Sibiu
   (Věc C-79/12) (1)

   (Daně - DPH - Směrnice 2006/112/ES - Článek 211 - Odložená platba DPH při dovozu)
   2013/C 114/28
   Jednací jazyk: rumunština

      Předkládající soud

   Curtea de Apel Alba Iulia

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: SC Mora IPR SRL

      Žalovaný: Direcția Generală a Finanțelor Publice Sibiu, Direcția Județeană pentru Accize și Operațiuni Vamale Sibiu

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Curtea de Apel Alba Iulia — Výklad článku 211 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1) — Výklad čl. 26 odst. 2, článků 28 a 30 a článku 107 SFEU — Právo členských státu povolit odložení platby DPH při dovozu — Přípustnost vnitrostátní právní úpravy, který stanoví podmínku získání osvědčení o odložení platby, která není stanovena směrnicí — Následující změny právních předpisů, které osvobozují od platby DPH při dovozu pouze některé osoby povinné k dani — Diskriminace — Porušení zákazu dovozních cel

      Výrok

   Článek 211 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání použití takové právní úpravy členského státu, jaká je dotčená v původním řízení, která podřizuje odklad platby daně z přidané hodnoty dlužné za dovozené zboží získání osvědčení, které není vyžadováno podle této směrnice, pokud podmínky získání takového osvědčení dodržují zásadu daňové neutrality, což přísluší předkládajícímu soudu ověřit.

      (1)  Úř. věst. C 126, 28.4.2012.


title: Věc T-576/14: Usnesení Tribunálu ze dne 15. března 2016 – Larymnis Larko v. Komise „Žaloba na neplatnost — Státní podpory — Privatizace — Podpůrná opatření ve prospěch dlužníka žalobkyně — Rozhodnutí, kterým se podpora prohlašuje za neslučitelnou s vnitřním trhem — Nedostatek právního zájmu na podání žaloby — Nepřípustnost“

text:
               2.5.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 156/43

         Usnesení Tribunálu ze dne 15. března 2016 – Larymnis Larko v. Komise
   (Věc T-576/14) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Státní podpory - Privatizace - Podpůrná opatření ve prospěch dlužníka žalobkyně - Rozhodnutí, kterým se podpora prohlašuje za neslučitelnou s vnitřním trhem - Nedostatek právního zájmu na podání žaloby - Nepřípustnost“)
   (2016/C 156/57)
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Elliniki Metalleftiki kai Metallourgiki Larymnis Larko AE (Kallithea, Řecko) (zástupce: V. Koulouris, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Bouchagiar, zmocněnec, ve spolupráci s V. Chatzopoulos, advokát)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C (2014) 1805 ze dne 27. března 2014, kterým se prohlašuje, že prodej některých aktiv společnosti Larko General Mining & Metallurgical Company SA nepředstavuje státní podporu [SA.37954 (2013/N)].

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Společnost Elliniki Metalleftiki kai Metallourgiki Larymnis Larko AE ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 395, 10. 11. 2014.


title: Věc T-45/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 16. března 2016 – Hydrex v. Komise „Grantová dohoda na projekt týkající se finančního nástroje pro životní prostředí — Příkaz k navrácení — Rozhodnutí, které je podkladem pro výkon rozhodnutí ve smyslu článku 299 SFEU — Povinnost uvést odůvodnění — Nesprávná posouzení skutkového stavu — Vyšší moc“

text:
               2.5.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 156/39

         Rozsudek Tribunálu ze dne 16. března 2016 – Hydrex v. Komise
   (Věc T-45/15) (1)

   („Grantová dohoda na projekt týkající se finančního nástroje pro životní prostředí - Příkaz k navrácení - Rozhodnutí, které je podkladem pro výkon rozhodnutí ve smyslu článku 299 SFEU - Povinnost uvést odůvodnění - Nesprávná posouzení skutkového stavu - Vyšší moc“)
   (2016/C 156/51)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Hydrex NV (Antverpy, Belgie) (zástupce: P. Van Eysendeyk, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: S. Lejeune a G. Wils, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C (2015) 103 final ze dne 12. ledna 2015 o inkasním příkazu č. 3241405101 vydanému vůči žalobkyni na částku 540 721,10 eur.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Hydrex NV ponese vlastní náklady a nahradí náklady vynaložené Evropskou komisí, včetně nákladů řízení o předběžném opatření.

      (1)  Úř. věst. C 96, 23.3.2015.


title: Věc T-432/15: Usnesení Tribunálu ze dne 7. března 2017 – Inditex v. EUIPO – Ffauf (ZARA)

text:
               8.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 144/62

         Usnesení Tribunálu ze dne 7. března 2017 – Inditex v. EUIPO – Ffauf (ZARA)
   (Věc T-432/15) (1)

   (2017/C 144/91)
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda druhého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 320, 28.9.2015.


title: Věc T-445/07: Žaloba podaná dne 7. prosince 2007 – Berning & Söhne v. Komise

text:
               9.2.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 37/30

         Žaloba podaná dne 7. prosince 2007 – Berning & Söhne v. Komise
   (Věc T-445/07)
   (2008/C 37/46)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Berning & Söhne GmbH & Co. KG (Wuppertal, Německo) (zástupci: P. Niggemann a K. Gaβner, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Zrušit rozhodnutí Komise K(2007) 4257 konečné ze dne 19. září 2007 ve věci COMP/E-1/39.168 – PO/Galanterní zboží: Přezky;

               —

               podpůrně, snížit pokutu uloženou žalobkyni v napadeném rozhodnutí na symbolickou výši nebo na každopádně přiměřenou částku;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně napadá rozhodnutí Komise K(2007) 4257 konečné ze dne 19. září 2007 ve věci COMP/E-1/39.168 – PO/Galanterní zboží: Přezky. Napadeným rozhodnutím byla žalobkyni a dalším podnikům uložena pokuta za porušení článku 81 ES. Žalobkyně se podle Komise účastnila koordinace zvyšování cen, výměny důvěrných informací o cenách, zvyšování cen na trzích s „dalšími předměty na zapínání“ a stroji na jejich připevňování.
   Žalobkyně na podporu své žaloby uvádí čtyři žalobní důvody.
   Zaprvé uvádí, že napadeným rozhodnutím je porušeno její právo být vyslechnuta, jelikož neměla možnost zaujmout stanovisko k řadě setkání v rámci takzvané „basilejské skupiny“ a „wuppertalské skupiny“, na kterých Komise zakládá tvrzení týkající se koordinace zvyšování cen a výměny důvěrných informací o cenách a provádění zvyšování cen.
   Zadruhé tvrdí, že domnělá porušení právních předpisů týkajících se kartelů jsou promlčena, jelikož žalobkyně ukončila svou účast v „basilejské skupině“ a „wuppertalské skupině“ již na začátku roku 1997.
   Žalobkyně dále tvrdí, že porušení článku 81 ES odst. 1 neexistuje, jelikož Komise nepředložila potřebný důkaz o účasti žalobkyně na jakýchkoli dohodách.
   Nakonec žalobkyně uvádí, že vypočet pokuty je věcně nesprávný. V tomto ohledu zejména tvrdí, že zjištění žalované jak o trvání údajného porušování žalobkyní, tak i o závažnosti těchto porušení jsou nesprávná a že částka pokuty je nepřiměřená.


title: Věc C-613/11: Žaloba podaná dne 30. listopadu 2011 — Evropská komise v. Italská republika

text:
               4.2.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/16

         Žaloba podaná dne 30. listopadu 2011 — Evropská komise v. Italská republika
   (Věc C-613/11)
   2012/C 32/29
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: B. Stromsky a D. Grespan, zmocněnci)

      Žalovaná: Italská republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Italská republika tím, že ve stanovené lhůtě nepřijala všechna opatření nezbytná k navrácení státní podpory, která byla shledána protiprávní a neslučitelnou s vnitřním trhem rozhodnutím Komise 2008/92/ES ze dne 10. července 2007 o režimu podpor, který Itálie zřídila ve prospěch vodní dopravy na Sardinii (oznámeným dne 11. července 2007 a zveřejněným v Úředním věstníku L 29 ze dne 2. února 2008, s. 24), nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 2 a 5 výše uvedeného rozhodnutí a ze Smlouvy o fungování EU, a

               —

               uložit Italské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Lhůta k výkonu rozhodnutí 2008/92 uplynula dne 11. září 2007.
   K tomuto dni Italská republika dosud nepřijala opatření nezbytná k navrácení podpor, které byly dotčeným rozhodnutím shledány protiprávními, a neuvědomila Komisi o plném navrácení těchto podpor. Právní a praktické překážky, kterých se Italská republika dovolávala k odůvodnění prodlení při výkonu výše uvedeného rozhodnutí, nemohou navíc odůvodnit absolutní nemožnost navrácení podle judikatury Soudního dvora a Itálie se nikdy takovéto absolutní nemožnosti nedovolávala.
   Krom toho Komise Itálii vytýká, že ji opožděně informovala o pokroku, k němuž došlo ve vnitrostátním řízení, jehož účelem byl výkon rozhodnutí, čímž porušila informační povinnost uloženou dotčeným rozhodnutím a zásadou loajální spolupráce.


title: Věc T-65/05: Žaloba podaná dne 7. února 2005 Thomasem Seldisem proti Komisi Evropských společenství

text:
               30.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 106/31

         Žaloba podaná dne 7. února 2005 Thomasem Seldisem proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-65/05)
   (2005/C 106/66)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 7. února 2005 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Thomasem Seldisem, s bydlištěm v Amsterdamu (Nizozemsko), zastoupeným Sebastienem Orlandim, Xavierem Martinem M., Albertem Coolenem, Jean-Nöelem Louisem a Etiennem Marchalem, advokáty.
   Žalobce navrhuje, aby Soud:

               1)

               zrušil rozhodnutí Komise ze dne 5. dubna 2004 o jmenování za úředníka žalobce ve zkušební době v rozsahu, v němž nestanoví jeho zařazení při přijetí do platové třídy A6 a v němž bylo přijato bez zkoumání možnosti poskytnout mu uznání stupně v souladu s článkem 32 služebního řádu a článkem 4 vnitřních směrnic ze dne 11. října 1984,

               2)

               uložil Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobce v projednávané věci se brání tomu, aby byl při svém jmenování zařazen jakožto úředník ve zkušební době na generální ředitelství CCR (regionální-koordinační výbor), do platové třídy A 7.
   V tomto ohledu uplatňuje porušení článků 31 a 32 služebního řádu, jakož i vnitřních směrnic ze dne 11. října 1984, o stanovení platové třídy a stupně zaměstnanců, a konkrétněji směrnice, týkající se vědeckých nebo technických zaměstnanců, kteří zastávají zaměstnání odměňované z prostředků rozpočtu pro výzkum.
   Na podporu svých nároků žalobce zejména uplatňuje, že při svém přijetí jakožto úředník již prokázal uznatelnou odbornou praxí delší než osm let.


title: Věc C-20/05: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 8. listopadu 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Forlì – Italie) – Trestní řízení proti Karlu Josefu Wilhelmu Schwibbertovi (Směrnice 98/34/ES — Postup při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů — Povinnost oznámit návrhy technických předpisů — Vnitrostátní zákon, který ukládá povinnost umístit rozlišující znak vnitrostátní organizace pověřené výběrem poplatků za užívání autorských práv na prodávané kompaktní disky — Pojem technický předpis )

text:
               22.12.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 315/4

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 8. listopadu 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Forlì – Italie) – Trestní řízení proti Karlu Josefu Wilhelmu Schwibbertovi
   (Věc C-20/05) (1)

   (Směrnice 98/34/ES - Postup při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů - Povinnost oznámit návrhy technických předpisů - Vnitrostátní zákon, který ukládá povinnost umístit rozlišující znak vnitrostátní organizace pověřené výběrem poplatků za užívání autorských práv na prodávané kompaktní disky - Pojem „technický předpis“)
   (2007/C 315/06)
   Jednací jazyk: italština
   Předkládající soud
   Tribunale di Forlì
   Účastník původního trestního řízení
   Karl Josef Wilhelm Schwibbert
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Tribunale di Forlì – Výklad článku 3 ES a článků 23 ES až 27 ES směrnice Rady 92/100/EHS o právu na pronájem a půjčování a o některých právech v oblasti duševního vlastnictví souvisejících s autorským právem (Úř. věst. L 346, s. 61; Zvl. vyd. 17/01, s. 120) – Slučitelnost vnitrostátního zákona, který ukládá povinnost umístit na každý nosič kinematografických či audiovizuálních děl uváděný do prodeje znak vnitrostátní organizace pověřené výběrem poplatků za užívání autorských práv
   Výrok
   Směrnice Evropského Parlamentu a Rady 98/34/ES ze dne 22. června 1998 o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů a pravidel pro služby informační společnosti, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/48/ES ze dne 20. července 1998, musí být vykládána tak, že taková vnitrostátní ustanovení, jaká jsou předmětem původního řízení, pokud zavedla po nabytí účinnosti směrnice 83/189, kterou se stanoví postup pro poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů, povinnost umístit na kompaktní disky obsahující díla figurativního umění rozlišující znak „SIAE“ pro účely jejich uvádění na trh v dotčeném členském státě, jsou technickým předpisem, který, jestliže nebyl oznámen Komisi, nemůže být namítán vůči jednotlivci.

      (1)  Úř. věst. C 93, 16.4.2007.


title: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 28. října 2004 ve věci C-360/03: Komise Evropských společenství proti Rakouské republice (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2000/39/ES — Ochrana zdraví a bezpečnosti zaměstnanců — Rizika spojená s chemickými činiteli používanými při práci — Stanovení směrných limitních hodnot expozice na pracovišti — Neprovedení na celém území daného členského státu ve stanovené lhůtě)

text:
               8.1.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/15

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (druhého senátu)
   ze dne 28. října 2004
   ve věci C-360/03: Komise Evropských společenství proti Rakouské republice (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2000/39/ES - Ochrana zdraví a bezpečnosti zaměstnanců - Rizika spojená s chemickými činiteli používanými při práci - Stanovení směrných limitních hodnot expozice na pracovišti - Neprovedení na celém území daného členského státu ve stanovené lhůtě)
   (2005/C 6/26)
   Jednací jazyk: němčina
   Ve věci C-360/03, jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES, podaná dne 19. srpna 2003, Komise Evropských společenství, (zmocněnci: D. Martin a H. Kreppel) proti Rakouské republice (zmocněnec: E. Riedl), Soudní dvůr (druhý senát), ve složení C. W. A. Timmermans (zpravodaj), předseda senátu, C. Gulmann, J. Makarczyk, P. Kūris a J. Klučka, soudci, generální advokát: A. Tizzano, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 28. října 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Rakouská republika tím, že ve stanovené lhůtě nepřijala veškeré právní a správní předpisy nezbytné k dosažení úplného souladu se směrnicí Komise 2000/39/ES ze dne 8. června 2000 o stanovení prvního seznamu směrných limitních hodnot expozice na pracovišti k provedení směrnice Rady 98/24/ES o bezpečnosti a ochraně zdraví zaměstnanců před riziky spojenými s chemickými činiteli používanými při práci, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice.

               2)

               Rakouské republice se ukládá úhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 264, 1.11.2003.


title: Věc T-6/06: Žaloba podaná dne  13. ledna 2006  – Mopro-Nord GmbH v. Komise

text:
               25.3.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 74/29

         Žaloba podaná dne 13. ledna 2006 – Mopro-Nord GmbH v. Komise
   (Věc T-6/06)
   (2006/C 74/54)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Mopro-Nord GmbH (Altentreptow, Německo) (zástupci: L. Harings a C. H. Schmidt, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobkyně

               —

               zrušení rozhodnutí žalované o státní podpoře č. N 363/2004 ze dne 6. září 2005 (Úř. věst. C 262, s. 5) v rozsahu, v němž jsou body 25 až 27 rozhodnutí založené na ujištění německých úřadů, že výdaje, které byly uskutečněny předtím, než byla tato podpora, která musí být individuálně oznámena, povolena Komisí, nemohou získat státní podporu v souvislosti s investiční prémií (investiční příplatek);

               —

               podpůrně, zrušení rozhodnutí žalované o státní podpoře č. N 363/2004 ze dne 6. září 2005 (Úř. věst. C 262, s. 5) v celém rozsahu;

               —

               uložení Komisi náhrady nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalovaná zpochybňuje rozhodnutí Komise K (2005) 3310 konečné ze dne 6. září 2005 o státní podpoře č. N 363/2004 na novostavbu podniku na zpracování syrovátky. Příjemce této podpory je společnost Mopro-Nord GmbH ze spolkové země Meklenbursko-Přední Pomořany. V napadeném rozhodnutí sdělila Komise Spolkové republice Německo, že podpory, které oznámila, jsou slučitelné s ES. Žalovaná napadá toto rozhodnutí zejména v rozsahu, v němž se zakládá na ujištěních německých úřadů, že výdaje, které byly uskutečněny předtím, než byla tato podpora, která musí být individuálně oznámena, povolena Komisí, nemohou získat státní podporu v souvislosti s investiční prémií.
   Pro odůvodnění své žaloby žalobkyně uplatňuje, že stanovení skutkového stavu ze strany žalované je chybné. Kromě toho namítá porušení povinnosti uvést odůvodnění podle článku 253 ES, jakož i porušení zásady právní jistoty a zásady určitosti. Navíc měla Komise napadeným rozhodnutím porušit čl. 4 odst. 3 nařízení (ES) č. 659/1999 (1) jakož i zásadu řádné správy. Kromě toho porušuje napadené rozhodnutí čl. 87 odst. 3 písm. c) ES ve spojení s právním rámcem Společenství pro státní podpory v oblasti zemědělství (2). Konečně žalobkyně uvádí, že rozhodnutí Komise porušuje zásadu ochrany dobré víry, jakož i zákaz diskriminace.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (Úř. věst. L 83, s. 1).

      (2)  Úř. věst. 2000, C 28, s. 2, jakož i Úř. věst. 2000, C 232, s. 19.


title: Věc C-365/09 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 14. září 2009 Mineralbrunnen Rhön-Sprudel Egon Schindel GmbH proti rozsudku Soudu prvního stupně (osmého senátu) vydanému dne 8. července 2009 ve věci T-225/08, Mineralbrunnen Rhön-Sprudel Egon Schindel GmbH v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory); další účastníce řízení: Schwarzbräu GmbH

text:
               7.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 267/49

         Kasační opravný prostředek podaný dne 14. září 2009 Mineralbrunnen Rhön-Sprudel Egon Schindel GmbH proti rozsudku Soudu prvního stupně (osmého senátu) vydanému dne 8. července 2009 ve věci T-225/08, Mineralbrunnen Rhön-Sprudel Egon Schindel GmbH v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory); další účastníce řízení: Schwarzbräu GmbH
   (Věc C-365/09 P)
   2009/C 267/82
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Mineralbrunnen Rhön-Sprudel Egon Schindel GmbH (zástupce: P. Wadenbach, advokát)

      Další účastníci řízení:

               —

               Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

               —

               Schwarzbräu GmbH

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               1)

               zrušit rozsudek Soudu prvního stupně Evropských společenství ze dne 8. července 2009, věc T-225/08;

               2)

               zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 8. dubna 2008 (věc R 877/2004-4);

               3)

               v plném rozsahu zrušit ochrannou známku Společenství č. 505 552„ALASKA“ z důvodu existence absolutních důvodů pro zamítnutí zápisu;

               4)

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Tento kasační opravný prostředek směřuje proti rozsudku Soudu prvního stupně, kterým byla zamítnuta žaloba účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu ze dne 8. dubna 2008. Odvolací senát tímto rozhodnutím potvrdil zamítnutí návrhu podaného účastnicí řízení podávající kasační opravný prostředek na zrušení obrazové ochranné známky Společenství „ALASKA“ zrušovacím oddělením. Návrh účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek se týká všech výrobků zařazených do třídy 32, pro které platí zápis (minerální vody, sodovky a ostatní nealkoholické nápoje; ovocné nápoje a ovocné šťávy; sirupy a ostatní přípravky na výrobu nápojů).
   Svým kasačním opravným prostředkem účastníce řízení podávající kasační opravný prostředek namítá chybný výklad čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 40/94 (dále jen nařízení č. 40/94) Soudem prvního stupně; a to zejména s ohledem na zásady vytvořené judikaturou.
   Podle znění výše uvedeného ustanovení nařízení č. 40/94 stačí pro vyloučení zápisu ochranné známky Společenství, pokud je tato tvořena výlučně označeními nebo údaji, které mohou sloužit v oblasti obchodu k označení zeměpisného původu výrobků, na které se přihláška vztahuje. Z toho vyplývá, že i zeměpisná označení, která by mohla být podniky použita jako zeměpisné označení původu pro příslušné výrobky, musí být dostupná. Použití uvedeného ustanovení nařízení č. 40/94 není podmíněno tím, že musí existovat konkrétní, aktuální nebo vážný zájem na dostupnosti.
   Pokud by Soud v projednávaném případě právně bezchybně použil čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 40/94 a zásady vytvořené judikaturou, musel by konstatovat, že Aljaška je největším zdrojem pitné vody Spojených států, že relevantní veřejnost spojuje Aljašku s přirozeným nadbytkem čisté vody v jejích rozličných formách, že se na Aljašce v hospodářsky relevantním rozsahu uskutečňuje výroba minerální vody a že k uvádění na trh ve Společenství již dochází, a další uvádění na trh tedy zcela vážně připadá v úvahu. Je tedy jednoznačné, že označení „ALASKA“ může být v budoucnu používáno konkurenty jako označení původu.
   Místo toho Soud ustanovení čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 40/94 a zásady judikatury použil v rozporu s právem, protože prostřednictvím přezkumu vhodnosti, to znamená zda je, nebo není prodej minerální vody z Aljašky ve Společenství z provozně hospodářského hlediska (konkurenční situace, náklady na přepravu) smysluplný, stanovil další požadavky, které jdou nad rámec uvedených zásad. Tyto rozšířené požadavky je nutno na základě ustanovení čl. 7 odst. 1 písm.c), jeho znění a zejména na základě zásad vytvořených judikaturou posuzovat za příliš vysoké, tyto požadavky vedly k výkladu, který zašel příliš daleko a není v souladu s účelem právní úpravy Společenství.


title: Věc F-133/15: Žaloba podaná dne 12. října 2015 – ZZ v. Komise

text:
               14.12.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 414/45

         Žaloba podaná dne 12. října 2015 – ZZ v. Komise
   (Věc F-133/15)
   (2015/C 414/58)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupce: M. Velardo, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí Komise ukládající sankci trvalého přeřazení žalobce o dvě platové třídy níže na základě vyšetřování týkajícího se střetu zájmů, jakož i náhrady údajně utrpěné nemajetkové újmy

      Návrhová žádání žalobce

               —

               Zrušit rozhodnutí ze dne 10. prosince 2014 ukládající žalobci sankci trvalého přeřazení žalobce z platové třídy AD11 do platové třídy AD9 v rámci stejné funkční skupiny;

               —

               Přiznat žalobci částku 1 00  000 eur jako náhradu škody navýšenou o úroky vzhledem k dlouhé době řízení;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-77/07: Žaloba podaná dne 12. února 2007 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika

text:
               24.3.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 69/15

         Žaloba podaná dne 12. února 2007 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika
   (Věc C-77/07)
   (2007/C 69/35)
   Jednací jazyk: řečtina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: G. Zavvos a W. Wils)

      Žalovaná: Řecká republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Řecká republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2001/84/ES (1) ze dne 27. září 2001 o právu na opětný prodej ve prospěch autora originálu uměleckého díla, nesplnila své povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice;

               —

               uložit Řecké republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta pro provedení směrnice 2001/84/ES do vnitrostátního právního řádu uplynula dne 31. prosince 2005.

      (1)  Úř. věst. L 272, 13.10.2001, s. 32; Zvl. vyd. 17/01, s. 240.


title: Věc T-9/17: Žaloba podaná dne 5. ledna 2017 – RI v. Rada

text:
               6.3.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 70/24

         Žaloba podaná dne 5. ledna 2017 – RI v. Rada
   (Věc T-9/17)
   (2017/C 070/33)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: RI (Paříž, Francie) (zástupci: T. Bontinck a A. Guillerme, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí OOJ Rady ze dne 8. února 2016, jímž bylo odmítnuto uznání částečné invalidity žalobkyně jako důsledku nemoci z povolání ve smyslu čl. 78 odst. 5 služebního řádu úředníků Evropské unie;

               —

               uložil Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející ze zjevně nesprávného posouzení a nepochopení pojmu nemoc z povolání ze strany výboru pro otázky invalidity a orgánu Rady oprávněného ke jmenování („OOJ“). Žalobkyně napadaná mimo jiné stanovisko uvedené komise, podle kterého:

                           —

                           syndrom karpálního tunelu nelze uznat jako nemoc z povolání;

                           —

                           důvodem neschopnosti opětovného nástupu žalobkyně do práce není její syndrom karpálního tunelu, ale výlučně algoneurodystrofický syndrom, který se rozvinul po operaci její levé ruky.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení povinnosti uvést odůvodnění, jelikož komise pro otázky invalidity neuvedla právně dostačujícím způsobem vysvětlení, pokud jde o důvody, které ji vedly k odklonu od dřívějších lékařských zpráv, které nemoc žalobkyně nesporně potvrzovaly jako nemoc z povolání označovanou jako „syndrom karpálního tunelu komplikovaný algoneurodystrofií“.


title: Věc F-72/11: Žaloba podaná dne 22. července 2011 — ZZ a další v. Komise

text:
               1.10.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 290/20

         Žaloba podaná dne 22. července 2011 — ZZ a další v. Komise
   (Věc F-72/11)
   2011/C 290/28
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobci: ZZ a další (zástupci: L. Levi a A. Blot, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zaprvé zrušení rozhodnutí o stanovení limitů pro povýšení v povyšovacích řízeních 2010 a 2011 do platových tříd AD13 a AD14 a zadruhé zrušení seznamu úředníků povýšených do platových tříd AD13 a AD14 v povyšovacím řízení 2010 a zrušení implicitního rozhodnutí Komise, kterým odmítla povýšit větší počet dalších úředníků do platových tříd AD12 a AD13

      Návrhová žádání žalobců

               —

               Zrušit rozhodnutí o stanovení limitů pro povýšení v povyšovacích řízeních 2010 a 2011 do platových tříd AD13 a AD14, která byla zveřejněna v administrativních informacích č. 3-2010, 65-2010 a 76-2010;

               —

               zrušit seznam úředníků povýšených do platových tříd AD13 a AD14 v povyšovacím řízení 2010 zveřejněný v administrativních informacích č. 65-2010, neboť tento seznam byl stanoven na základě protiprávních limitů pro povýšení, a zrušit implicitní rozhodnutí Komise, kterým odmítla povýšit větší počet dalších úředníků do platových tříd AD12 a AD13;

               —

               v případě potřeby zrušit rozhodnutí o zamítnutí stížnosti žalobců;

               —

               uložit Evropské komisi náhradu nákladů řízení.


title: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne  12. ledna 2006  ve věci C-107/05: Komise Evropských společenství proti Finské republice (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2003/87/ES — Neprovedení směrnice ve stanovené lhůtě)

text:
               11.3.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 60/10

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (pátého senátu)
   ze dne 12. ledna 2006
   ve věci C-107/05: Komise Evropských společenství proti Finské republice (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2003/87/ES - Neprovedení směrnice ve stanovené lhůtě)
   (2006/C 60/21)
   Jednací jazyk: finština
   Ve věci C-107/05, jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES, podaná dne 3. března 2005, Komise Evropských společenství (zmocněnci: U. Wölker a P. Aalto) proti Finské republice (zmocněnykně: A. Guimaraes-Purokoski), Soudní dvůr (pátý senát), ve složení J. Makarczyk, předseda senátu, G. Arestis a J. Klučka (zpravodaj), soudci, generální advokátka: C. Stix-Hackl, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 12. ledna 2006 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1.

               Finská republika tím, že nepřijala, pokud jde o kraj Alandy, právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice.

               2.

               Finské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 93, 16.4.2005.


title: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 14. října 2004 ve věci C-143/03 P: Komise Evropských společenství proti Italské republice (Nesplnění povinnosti státem — Článek 28 ES — Vnitrostátní právní úprava podrobující alkalické baterie režimu označování)

text:
               4.12.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 300/19

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (prvního senátu)
   ze dne 14. října 2004
   ve věci C-143/03 P: Komise Evropských společenství proti Italské republice (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Článek 28 ES - Vnitrostátní právní úprava podrobující alkalické baterie režimu označování)
   (2004/C 300/38)
   Jednací jazyk: italština
   Ve věci C-143/03, jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES, podaná dne 28. března 2003, Komise Evropských společenství (zmocněnci: L.Visaggio a R. Amorosi) proti Italské republice (zmocněnec: I. M. Braguglia, ve spolupráci s P. Gentilim), Soudní dvůr (první senát), ve složení P. Jann, předseda senátu, N. Colneric (zpravodaj), J. N. Cunha Rodriques, M. Ilešič a E. Levits, soudci, generální advokát: D. Ruiz-Jarabo Colomer, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 14. října 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Italská republika tím, že podrobila alkalicko-manganové baterie obsahující méně než 0,0005 % rtuti režimu označování, který zvláště ukládá uvedení přítomnosti těžkých kovů, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 28 ES.

               2)

               Italské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 135, 7.6.2003.


title: Věc C-552/13: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 22. října 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado Contencioso-Administrativo n° 6 de Bilbao – Španělsko) – Grupo Hospitalario Quirón SA v. Departamento de Sanidad del Gobierno Vasco, Instituto de Religiosas Siervas de Jesús de la Caridad „Řízení o předběžné otázce — Veřejné zakázky na služby — Směrnice 2004/18/ES — Článek 23 odstavec 2 — Poskytování veřejných služeb zdravotní péče — Zdravotnické služby spadající pod veřejné nemocnice poskytované v soukromých zařízeních — Požadavek poskytování služeb na území konkrétní obce“

text:
               14.12.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 414/2

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 22. října 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado Contencioso-Administrativo no 6 de Bilbao – Španělsko) – Grupo Hospitalario Quirón SA v. Departamento de Sanidad del Gobierno Vasco, Instituto de Religiosas Siervas de Jesús de la Caridad
   (Věc C-552/13) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Veřejné zakázky na služby - Směrnice 2004/18/ES - Článek 23 odstavec 2 - Poskytování veřejných služeb zdravotní péče - Zdravotnické služby spadající pod veřejné nemocnice poskytované v soukromých zařízeních - Požadavek poskytování služeb na území konkrétní obce“)
   (2015/C 414/02)
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Juzgado Contencioso-Administrativo no 6 de Bilbao

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Grupo Hospitalario Quirón SA

      Žalovaní: Departamento de Sanidad del Gobierno Vasco, Instituto de Religiosas Siervas de Jesús de la Caridad

      Výrok

   Článek 23 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby brání takovému požadavku, jako je požadavek dotčený ve věci v původním řízení, formulovaný jako technická specifikace v oznámeních o veřejných zakázkách na poskytování zdravotnických služeb, podle něhož musí být služby zdravotní péče, které jsou předmětem zadávacích řízení, poskytovány soukromými nemocničními zařízeními umístěnými pouze v konkrétní obci, která nemusí být nutně místem bydliště pacientů dotčených těmito službami, takže tento požadavek má automaticky za následek vyloučení uchazečů, kteří nemohou poskytovat tyto služby v takovém zařízení umístěném v této obci, kteří však splňují všechny ostatní podmínky těchto zadávacích řízení.

      (1)  Úř. věst. C 24, 25.1.2014.


title: Věc F-118/14: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 16. prosince 2015 – Bärwinkel v. Rada „Veřejná služba — Úředníci — Reforma služebního řádu — Přechodná pravidla pro zařazení na určitý druh pracovního místa — Článek 30 odst. 3 přílohy XIII služebního řádu — Pojem ‚akt nepříznivě zasahující do právního postavení‘ — Rozhodnutí uznávající zvláštní odpovědnost některých úředníků — Nezařazení jména žalobce na první seznam 34 úředníků uznaných jako úředníků nesoucích zvláštní odpovědnost — Požadavky kladené na postup před zahájením soudního řízení — Neexistence stížnosti ve smyslu čl. 90 odst. 2 služebního řádu — Článek 81 jednacího řádu“

text:
               8.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 48/99

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 16. prosince 2015 – Bärwinkel v. Rada
   (Věc F-118/14) (1)

   („Veřejná služba - Úředníci - Reforma služebního řádu - Přechodná pravidla pro zařazení na určitý druh pracovního místa - Článek 30 odst. 3 přílohy XIII služebního řádu - Pojem ‚akt nepříznivě zasahující do právního postavení‘ - Rozhodnutí uznávající zvláštní odpovědnost některých úředníků - Nezařazení jména žalobce na první seznam 34 úředníků uznaných jako úředníků nesoucích zvláštní odpovědnost - Požadavky kladené na postup před zahájením soudního řízení - Neexistence stížnosti ve smyslu čl. 90 odst. 2 služebního řádu - Článek 81 jednacího řádu“)
   (2016/C 048/114)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Wolfgang Bärwinkel (Brusel, Belgie) (zástupkyně: M. Casado García-Hirschfeld, advokátka)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: původně M. Bauer a E. Rebasti, zmocněnci, poté M. Bauer a M. Veiga, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Rady týkajících se zařazení úředníků platových tříd AD 9 až AD 14 na pracovní místa označená jako pracovní místa se zvláštní odpovědností typu „vedoucí oddělení nebo rovnocenné pracovní místo“ nebo „poradce nebo rovnocenné pracovní místo“ před 31. prosincem 2015 a neuvádějící žalobce mezi úředníky v tomto zařazení.

      Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se odmítá jako zjevně nepřípustná.

               2)

               Každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 26, 26.1.2015, s. 48.


title: Věc C-580/08 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 24. prosince 2008 Devrajanem Srinivasanem proti usnesení Soudu prvního stupně (šestého senátu) vydanému dne 3. listopadu 2008 ve věci T-196/08, Srinivasan v. Veřejný ochránce práv

text:
               7.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 267/24

         Kasační opravný prostředek podaný dne 24. prosince 2008 Devrajanem Srinivasanem proti usnesení Soudu prvního stupně (šestého senátu) vydanému dne 3. listopadu 2008 ve věci T-196/08, Srinivasan v. Veřejný ochránce práv
   (Věc C-580/08 P)
   2009/C 267/43
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Devrajan Srinivasan (zástupce: J. Morton, solicitor)

      Další účastník řízení: Evropský veřejný ochránce práv
   Usnesením ze dne 25. června 2009 Soudní dvůr (šestý senát) rozhodl, že kasační opravný prostředek je nepřípustný.


title: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 20. ledna 2005 ve věci 296/03 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État): Glaxosmithkline SA proti belgickému státu (Směrnice 89/105/EHS — Humánní léčivé přípravky — Žádost o zápis do pozitivního seznamu — Povaha lhůty pro odpověď — Závazná povaha — Důsledky překročení lhůty v případě zrušení rozhodnutí o zamítnutí)

text:
               5.3.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 57/9

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (druhého senátu)
   ze dne 20. ledna 2005
   ve věci 296/03 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État): Glaxosmithkline SA proti belgickému státu (1)

   (Směrnice 89/105/EHS - Humánní léčivé přípravky - Žádost o zápis do pozitivního seznamu - Povaha lhůty pro odpověď - Závazná povaha - Důsledky překročení lhůty v případě zrušení rozhodnutí o zamítnutí)
   (2005/C 57/16)
   Jednací jazyk: francouzština
   Ve věci C-296/03, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím Conseil d'État (Belgie) ze dne 27. června 2003, došlým Soudnímu dvoru dne 8. července 2003, v řízení Glaxosmithkline SA proti belgickému státu, Soudní dvůr (druhý senát), ve složení C. W. A. Timmermans, předseda senátu, R. Silva de Lapuerta (zpravodaj), C. Gulmann, P. Kūris a G. Arestis, soudci, generální advokát: A. Tizzano, vedoucí soudní kanceláře: M. Múgica Arzamendi, vrchní rada, vydal dne 20. ledna 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Lhůta stanovená v čl. 6 bodě 1 prvním pododstavci směrnice Rady 89/105/EHS ze dne 21. prosince 1988 o průhlednosti opatření upravujících tvorbu cen u humánních léčivých přípravků a jejich začlenění do oblasti působnosti vnitrostátních systémů zdravotního pojištění je lhůtou závaznou, kterou vnitrostátní orgány nemají právo překročit.

               2)

               Členským státům přísluší, aby určily, zda překročení lhůty stanovené v čl. 6 bodě 1 prvním pododstavci směrnice 89/105/EHS nebrání tomu, aby příslušné orgány formálně přijaly nové rozhodnutí, jestliže předchozí rozhodnutí bylo zrušeno soudní cestou, přičemž takovou možnost je možno uplatnit pouze v přiměřené lhůtě, která v žádném případě nemůže přesáhnout lhůtu stanovenou v uvedeném článku.

      (1)  Úř. věst. C 213, 6.9.2003.


title: Věc T-346/07: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 13. listopadu 2008 – Duro Sweden v. OHIM (EASYCOVER) ( Ochranná známka Společenství — Přihláška slovní ochranné známky Společenství — Absolutní důvody zamítnutí — Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 40/94 — Článek 73 nařízení č. 40/94 )

text:
               10.1.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/28

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 13. listopadu 2008 – Duro Sweden v. OHIM (EASYCOVER)
   (Věc T-346/07) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Přihláška slovní ochranné známky Společenství - Absolutní důvody zamítnutí - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 40/94 - Článek 73 nařízení č. 40/94“)
   (2009/C 6/57)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Duro Sweden AB (Gävle, Švédsko) (zástupce: R. Bird, solicitor)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: P. Bullock a D. Botis, zmocněnci)
   Předmět věci
   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 3. července 2007 (věc R 1065/2005-4) týkajícího se přihlášky slovního označení EASYCOVER jako ochranné známky Společenství
   Výrok

               1)

               Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 3. července 2007 (věc R 1065/2005-4) se zrušuje ohledně výrobků zařazených do kategorie „nekovové pomníky“.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Duro Sweden AB ponese vlastní náklady řízení a tři čtvrtiny nákladů řízení vynaložených OHIM. OHIM ponese jednu čtvrtinu vlastních nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 269, 10.11.2007.


title: Věc C-39/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Gerechtshof Amsterdam (Nizozemsko) dne 25. ledna 2013 — Inspecteur van de Belastingdienst Noord/kantoor Groningen v. SCA Group Holding BV

text:
               27.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 123/8

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Gerechtshof Amsterdam (Nizozemsko) dne 25. ledna 2013 — Inspecteur van de Belastingdienst Noord/kantoor Groningen v. SCA Group Holding BV
   (Věc C-39/13)
   2013/C 123/11
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Gerechtshof Amsterdam

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Inspecteur van de Belastingdienst Noord/kantoor Groningen

      Žalovaná: SCA Group Holding BV

      Předběžné otázky

               1)

               Dochází k omezení svobody usazování ve smyslu článku 43 ES ve spojení s článkem 48 ES, jestliže je daňové dlužnici odepřeno použití nizozemské právní úpravy daňové jednotky na činnosti a majetek (pra)vnukovských společností se sídlem v Nizozemsku Alphabet Holding, HP Holding a Alpha Holding?
               Je v tomto rámci a z hlediska cílů, které nizozemská právní úprava daňové jednotky sleduje […], postavení (pra)vnukovských společností Alphabet Holding, HP Holding a Alpha Holding objektivně srovnatelné se […] situací společností se sídlem v Nizozemsku, které jsou vnukovskými, resp. dceřinými společnostmi zprostředkující holdingové společnosti se sídlem v Nizozemsku, která se nerozhodla pro začlenění do daňové jednotky se svou mateřskou společností se sídlem v Nizozemsku, a jakožto vnukovské společnosti tudíž stejně tak jako Alphabet Holding, HP Holding a Alpha Holding nemají přístup k právní úpravě daňové jednotky se — výlučně — svou hlavní mateřskou společností, nebo se […] situací vnukovských společností se sídlem v Nizozemsku, které se společně se svou mateřskou/zprostředkující holdingovou společností se sídlem v Nizozemsku rozhodly vytvořit daňovou jednotku s jejich hlavní mateřskou společností, která má sídlo v Nizozemsku, a jejichž činnosti a majetek jsou tudíž — na rozdíl od činností a majetku Alphabet Holding, HP Holding a Alpha Holding — daňově konsolidovány?

               2)

               Má pro zodpovězení první věty první otázky navíc význam […], zda jsou dotčené tuzemské společnosti drženy jedinou zprostředkující holdingovou společností (na nejbližší vyšší úrovni struktury holdingu) v jiném členském státě nebo — jako v případě Alphabet Holding, HP Holding a Alpha Holding — dvěma (nebo více) zprostředkujícími holdingovými společnostmi (na dvou nebo více vyšších úrovních struktury holdingu) v tomto jiném členském státě?

               3)

               Pouze pokud a v rozsahu, ve kterém je odpověď na první větu první otázky kladná: Lze takové omezení v tomto případě odůvodnit naléhavými důvody obecného zájmu, zejména nutností zachování daňové soudržnosti, včetně zabránění jednostrannému a dvojstrannému dvojímu zohlednění ztrát […]?
               Má krom toho v této souvislosti význam, že je v konkrétním případě nesporné, že ke dvojímu zohlednění ztrát nedochází […]?

               4)

               Pouze pokud a v rozsahu, ve kterém je odpověď na třetí otázku kladná: Je třeba omezení v tomto případě považovat za přiměřené […]?


title: Věc T-251/13: Žaloba podaná dne 6. května 2013 — Gemeente Nijmegen v. Evropská komise

text:
               29.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 189/27

         Žaloba podaná dne 6. května 2013 — Gemeente Nijmegen v. Evropská komise
   (Věc T-251/13)
   2013/C 189/57
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Gemeente Nijmegen (Nijmegen, Nizozemsko) (zástupci: H. Janssen a S. van der Heul, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise C(2013)1152 final ze dne 6. března 2013 v rozsahu, v němž se týká údajné podpory obce ve prospěch NEC

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Obec Nijmegen vybudovala v roce 2003 v Goffertpark vedle fotbalového stadionu multifunkční sportovní komplex De Eendracht. Stadion Goffert i De Eendracht byly pronajaty místnímu profesionálnímu fotbalovému klubu NEC. V nájemní smlouvě týkající se De Eendracht bylo sjednáno mj. nabývací právo NEC.
   V polovině roku 2009 naplánovala obec, že na velké části Goffertpark vybuduje špičkový sportovní a inovační areál (Topsport- en Innovatiepark; TIP). Cílem bylo výslovně, že mj. stávající (nicméně vyžadující rozšíření) stadion Goffert a De Eendracht budou zahrnuty do TIP.
   V letech 2008 a 2009 sdělil NEC obci, že chce vůči obci vykonat své kupní právo ohledně De Eendracht. Tento úmysl překřížil plány obce týkající se TIP. NEC byl zjevně ochotný vzdát se svého nabývacího práva k De Eendracht za odstupné. Na základě nezávislého ocenění bylo stanoveno odstupné ve výši 2,22 milionů eur. Tuto částku obec vyplatila NEC.
   Komise zahájila rozhodnutím ze dne 6. března 2013 postup podle čl. 108 odst. 2 SFEU, přičemž považovala odstupné obce za kupní právo k De Eendracht za státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU. Obec toto rozhodnutí napadá.
   Svou žalobu zakládá na třech žalobních důvodech:

               1)

               První žalobní důvod: porušení zásady rovného zacházení a zásady právní jistoty neodůvodněným nezohledněním sdělení Komise o prodeji pozemků (1) při zjišťování hodnoty nabývacího práva De Eendracht.

               2)

               Druhý žalobní důvod: Překročení pravomocí Komise a nesprávný právní názor, zjevně nesprávné posouzení nebo porušení povinnosti uvést odůvodnění konstatováním, že postoupení nabývacího práva k De Eendracht představuje státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, každopádně že existuje dostatečné odůvodnění k zahájení formálního vyšetřovacího řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU.

               3)

               Třetí žalobní důvod: Překročení přiměřené lhůty pro zahájení formálního vyšetřovacího řízení a porušení zásady právní jistoty, porušení procesních předpisů nebo nesprávné uplatnění práva.

      (1)  Sdělení Komise o prvcích státní podpory při prodejích pozemků a staveb orgány veřejné moci (Úř. věst. 1997, C 209, s. 3).


title: Věc C-94/05: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne  16. března 2006  (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesverwaltungsgericht) – Emsland-Stärke GmbH v. Landwirtschaftskammer Hannover (Společná zemědělská politika — Nařízení (ES) č. 97/95 — Prémie vyplácené podnikům vyrábějícím bramborový škrob — Podmínky poskytnutí — Sankce — Proporcionalita — Nařízení (ES, Euratom) č. 2988/95 — Ochrana finančních zájmů Evropských společenství)

text:
               3.6.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 131/25

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 16. března 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesverwaltungsgericht) – Emsland-Stärke GmbH v. Landwirtschaftskammer Hannover
   (Věc C-94/05) (1)

   (Společná zemědělská politika - Nařízení (ES) č. 97/95 - Prémie vyplácené podnikům vyrábějícím bramborový škrob - Podmínky poskytnutí - Sankce - Proporcionalita - Nařízení (ES, Euratom) č. 2988/95 - Ochrana finančních zájmů Evropských společenství)
   (2006/C 131/44)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Bundesverwaltungsgericht
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Emsland-Stärke GmbH

      Žalovaná: Landwirtschaftskammer Hannover
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Bundesverwaltungsgericht – Výklad čl. 13 odst. 4 nařízení Komise (ES) č. 97/95 ze dne 17. ledna 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, pokud jde o minimální cenu a vyrovnávací platbu, která se vyplatí producentům brambor, jakož i nařízení Rady (ES) č. 1868/94, kterým se stanoví režim kvót pro výrobu bramborového škrobu (Úř. věst. L 16, s. 3), ve znění nařízení Komise (ES) č. 1125/96 ze dne 24. června 1996 (Úř. věst. L 150, s. 1) – Podmínky vyplacení prémie – Smlouva o pěstování uzavřená mezi jednak podnikem vyrábějícím bramborový škrob a nikoliv producentem a jednak obchodníkem, který brambory přímo nebo nepřímo odebírá od producentů brambor – Sankce
   Výrok

               1)

               Sankce stanovená v čl. 13 odst. 4 nařízení Komise (ES) č. 97/95 ze dne 17. ledna 19953, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, pokud jde o minimální cenu a vyrovnávací platbu, která se vyplatí producentům brambor, jakož i nařízení Rady (ES) č. 1868/9, kterým se stanoví režim kvót pro výrobu bramborového škrobu ve znění nařízení Komise (ES) č. 1125/96 ze dne 24. června 1996, je uplatnitelná na podnik vyrábějící bramborový škrob, který, aniž by bylo nutné, aby překročil subkvótu, která mu byla přidělena, se zásobil bramborami od subjektu, který je přímo, nebo nepřímo nakupuje od producentů, i když smlouva o koupi a dodávce uzavřená mezi ním a dotyčným subjektem byla smluvními stranami uvedené smlouvy nazvána „smlouva o pěstování“ a byla jako taková uznána příslušným vnitrostátním orgánem z titulu čl. 4 odst. 2 uvedeného nařízení, ale nemohla získat tuto kvalifikaci ve smyslu čl. 1 písm. d) a e) téhož nařízení.

               2)

               Přezkum první části druhé otázky neodhalil žádnou skutečnost, kterou by mohla být dotčena platnost čl. 13 odst. 4 nařízení č. 97/95, ve znění nařízení č. 1125/96, s ohledem na zásadu právní jistoty.

               3)

               Přezkum druhé části druhé otázky neodhalil žádnou skutečnost, kterou by mohla být dotčena platnost čl. 13 odst. 4 nařízení č. 97/95, ve znění nařízení č. 1125/96, s ohledem na zásadu proporcionality uvedenou v čl. 2 odst. 1 a 3 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 2988/95 ze dne 18. prosince 1995 o ochraně finančních zájmů Evropských společenství.

               4)

               Okolnost, že příslušný vnitrostátní orgán byl informován o skutečnosti, že se podnik vyrábějící bramborový škrob zásoboval bramborami od subjektu, který je přímo, nebo nepřímo nakupoval od producentů, sama o sobě nemůže mít vliv na kvalifikaci nesrovnalosti považované za „způsobenou z nedbalosti“ ve smyslu čl. 5 odst. 1 nařízení č. 2988/95, ani v důsledku toho mít vliv na uplatnění sankce stanovené v čl. 13 odst. 4 nařízení č. 97/95, ve znění nařízení č. 1125/96, na uvedený podnik vyrábějící bramborový škrob.

      (1)  Úř. věst. C 93, 16.4.2005.


title: Věc C-312/07: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal d'instance de Paris (Francie) dne 6. července 2007 – JVC France SAS v. Administration des douanes (Direction Nationale du Renseignement et des Enquêtes douanières)

text:
               8.9.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 211/25

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal d'instance de Paris (Francie) dne 6. července 2007 – JVC France SAS v. Administration des douanes (Direction Nationale du Renseignement et des Enquêtes douanières)
   (Věc C-312/07)
   (2007/C 211/46)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předkládající soud
   Tribunal d'instance de Paris
   Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: JVC France SAS

      Žalovaná: Administration des douanes (Direction Nationale du Renseignement et des Enquêtes douanières)
   Předběžné otázky

               1)

               Je možné zařadit videokameru (kamkordér), která při dovezení není schopna zaznamenávat vnější videofonní signály, do podpoložky 8525 40 99, když je možné rozhraní pro video této videokamery (kamkordéru) následně pomocí softwaru nebo zařízení pro odblokování DV vstupu (widgetu) přeprogramovat na vstup pro videosignál, neboť tento přístroj je vybaven elektronickými obvody, které mu po přeprogramování umožní zaznamenávat vnější videofonní signál, přestože na tuto možnost výrobce ani prodejce neupozornili, ani ji nepodporují?

               2)

               V případě kladné odpovědi na první otázku, jestliže postupné změny vysvětlivek představují změnu praxe Společenství v zařazování videokamer (kamkordérů) a výjimku ze zásady, podle které se zařazení zboží provádí na základě skutečných rysů v okamžiku předložení k proclení, mohla Komise legitimně provést změnu prostřednictvím změny vysvětlivek, tedy použitelných se zpětnou účinností, spíše než přijetím nařízení týkajícím se zařazování, které by bylo použitelné pouze do budoucna?


title: Věc T-554/12: Žaloba podaná dne 21. prosince 2012 — Oracle America v. OHIM — Aava Mobile (AAVA MOBILE)

text:
               2.3.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/22

         Žaloba podaná dne 21. prosince 2012 — Oracle America v. OHIM — Aava Mobile (AAVA MOBILE)
   (Věc T-554/12)
   2013/C 63/43
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Oracle America, Inc. (Wilmington, Spojené státy) (zástupce: M. Graf, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Aava Mobile Oy (Oulu, Finsko)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu ze dne 9. října 2012 ve věci R 1205/2011-2

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladu řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „AAVA MOBILE“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 38, a 42 — přihláška ochranné známky Společenství č. 8 715 385

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: zápis ochranné známky Společenství č. 6 551 626 pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 16, 35, 37, 38, 41, 42 a 45

      Rozhodnutí námitkového oddělení: zamítnutí námitek v plném rozsahu

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) a článku 5 nařízení Rady (ES) č. 207/2009


title: Věc C-213/06 P: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 18. července 2007 – Evropská agentura pro obnovu (EAO) v. Georgios Karatzoglou (Kasační opravný prostředek — Dočasný zaměstnanec — Rozvázání smlouvy)

text:
               8.9.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 211/8

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 18. července 2007 – Evropská agentura pro obnovu (EAO) v. Georgios Karatzoglou
   (Věc C-213/06 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Dočasný zaměstnanec - Rozvázání smlouvy)
   (2007/C 211/13)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Navrhovatelka: Evropská agentura pro obnovu (EAO) (zástupci: S. Orlandi a J.-N. Louis, advokáti)

      Další účastník řízení: Georgios Karatzoglou (zástupce: S. A. Pappas, dikigoros)
   Předmět věci
   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (čtvrtého senátu) ze dne 23. února 2006, Karatzoglou v. EAO (T-471/04), kterým Soud zrušil rozhodnutí EAO, jímž byla rozvázána pracovní smlouva dočasného zaměstnance žalobce v prvním stupni
   Výrok

               1)

               Rozsudek Soudu prvního stupně Evropských společenství ze dne 23. února 2006, Karatzoglou v. EAO (T 471/04), se zrušuje.

               2)

               Věc se vrací zpět Soudu prvního stupně Evropských společenství, aby rozhodl o návrhových žádáních G. Karatzoglou směřujících ke zrušení rozhodnutí Evropské agentury pro obnovu (EAO) ze dne 26. února 2004, kterým byla rozvázána jeho pracovní smlouva.

               3)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.

      (1)  Úř. věst. C 178, 29.7.2006.


title: Věc T-289/07: Usnesení Tribunálu ze dne 23. března 2010 — Caisse Nationale des Caisses d'Epargne et de Prévoyance v. Komise

text:
               5.6.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 148/50

         Usnesení Tribunálu ze dne 23. března 2010 — Caisse Nationale des Caisses d'Epargne et de Prévoyance v. Komise
   (Věc T-289/07) (1)

   2010/C 148/82

      Jednací jazyk: francouzština

   Předseda čtvrtého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 235, 6.10.2007.


title: Věc C-208/04: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozsudkem Conseil d'Etat (Belgie), XIIIème chambre, ze dne 29. dubna 2004 ve věci Inter-Environnement Wallonie proti Région wallonne

text:
               10.7.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 179/7

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozsudkem Conseil d'Etat (Belgie), XIIIème chambre, ze dne 29. dubna 2004 ve věci Inter-Environnement Wallonie proti Région wallonne
   (Věc C-208/04)
   (2004/C 179/14)
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla rozsudkem Conseil d'Etat (Belgie), XIIIème chambre, ze dne 29. dubna 2004 ve věci Inter-Environnement Wallonie proti Région wallonne, předložena žádost o rozhodnutí o předběžné otázce, která došla kanceláři Soudního dvora dne 11. května 2004.
   Conseil d'Etat (Belgie), XIIIème chambre, žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následující otázce:
   Vykládá se čl. 1 písm. a) směrnice 75/442/EHS ze dne 15. července 1975 (1), ve znění směrnice 91/156/EHS ze dne 18. března 1991 (2), v tom smyslu, že členské státy jsou oprávněny vytvořit právní normou kategorii látek, které nespadají ani do kategorie odpadů ani do kategorie výrobků, ale mohly by přesto buď vyhovovat vymezení odpadu stanovenému ve výše uvedeném čl. 1 písm. a), nebo by mohly obsahovat látky nebo předměty, které vyhovují tomuto vymezení odpadu?

      (1)  Směrnice Rady 75/442/EHS ze dne 15. července 1975 o odpadech (Úř. věst. L 194, 25.7.1975, s. 39).

      (2)  Směrnice Rady 91/156/EHS ze dne 18. března 1991, kterou se mění směrnice 75/442/EHS o odpadech (Úř. věst. L 78, 26.3.1991, s. 32).


title: Věc C-243/13: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 4. prosince 2014 – Evropská komise v. Švédské království „Nesplnění povinnosti státem — Životní prostředí — Směrnice 2008/1/ES — Integrovaná prevence a omezování znečištění — Stávající zařízení — Povolovací řízení — Probíhající řízení — Rozsudek Soudního dvora konstatující existenci nesplnění povinnosti — Neprovedení — Článek 260 odst. 2 SFEU — Peněžní sankce — Paušální částka — Pokuta“

text:
               9.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 46/7

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 4. prosince 2014 – Evropská komise v. Švédské království
   (Věc C-243/13) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Životní prostředí - Směrnice 2008/1/ES - Integrovaná prevence a omezování znečištění - Stávající zařízení - Povolovací řízení - Probíhající řízení - Rozsudek Soudního dvora konstatující existenci nesplnění povinnosti - Neprovedení - Článek 260 odst. 2 SFEU - Peněžní sankce - Paušální částka - Pokuta“)
   (2015/C 046/08)
   Jednací jazyk: švédština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: S. Petrova a J. Enegren, zmocněnci)

      Žalované: Švédské království (zástupci: E. Karlsson, A. Falk a S. Johannesson, zmocněnci)

      Výrok

               1)

               Švédské království tím, že nepřijalo opatření nezbytná k provedení rozsudku Komise v. Švédsko (C-607/10, EU:C:2012:192), nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 260 odst. 1 SFEU.

               2)

               V případě, že nesplnění povinnosti konstatované v bodě 1 trvá ke dni vyhlášení tohoto rozsudku, ukládá se Švédskému království povinnost zaplatit Evropské komisi na účet „Vlastní zdroje Evropské unie“ pokutu ve výši 4  000 eur za každý den, kdy opatření nezbytná k provedení rozsudku Komise v. Švédsko (EU:C:2012:192), nebyla přijata, a to ode dne vyhlášení tohoto rozsudku do dne jeho provedení.

               3)

               Švédskému království se ukládá povinnost zaplatit Evropské komisi na účet „Vlastní zdroje Evropské unie“ paušální částku ve výši 2 0 00  000 eur.

               4)

               Švédskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 189, 29. 6. 2013.


title: Věc C-321/09 P: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 7. dubna 2011 — Řecká republika v. Evropská komise ( „Kasační opravný prostředek — EZOZF — Výdaje vyloučené z financování Společenství pro nesoulad s pravidly Společenství — Výdaje vynaložené Řeckou republikou“ )

text:
               11.6.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 173/2

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 7. dubna 2011 — Řecká republika v. Evropská komise
   (Věc C-321/09 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - EZOZF - Výdaje vyloučené z financování Společenství pro nesoulad s pravidly Společenství - Výdaje vynaložené Řeckou republikou)
   2011/C 173/03
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Řecká republika (zástupce: I. Chalkias, zmocněnec)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: H. Tserepa-Lacombe a F. Jimeno Fernández, zmocněnci)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (osmého senátu) ze dne 11. června 2009, Řecko v. Komise (T-33/07), kterým Soud zamítl návrh směřující k částečnému zrušení rozhodnutí Komise 2006/932/ES ze dne 14. prosince 2006 o vyloučení z financování Společenství některých výdajů uskutečněných členskými státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) [oznámeno pod číslem K(2006) 5993] — Odvětví olivový olej, bavlna, sušené hrozny a citrusové plody

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Řecké republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 244, 10.10.2009.


title: Věc C-451/05: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 11. října 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour de cassation – Francie) – Européenne et Luxembourgeoise d'investissements SA (ELISA) v. Directeur général des impôts, Ministère public (Přímé daně — Daň z tržní hodnoty nemovitostí vlastněných ve Francii právnickými osobami — Holdingová společnost založená podle lucemburského práva — Odmítnutí osvobození od daně — Směrnice 77/799/EHS — Příkladmý výčet uvedených daní — Daň obdobné povahy — Meze výměny údajů — Dvoustranná úmluva — Článek 73b Smlouvy o ES (nyní článek 56 ES) — Volný pohyb kapitálu — Boj proti daňovým únikům)

text:
               8.12.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 297/8

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 11. října 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour de cassation – Francie) – Européenne et Luxembourgeoise d'investissements SA (ELISA) v. Directeur général des impôts, Ministère public
   (Věc C-451/05) (1)

   (Přímé daně - Daň z tržní hodnoty nemovitostí vlastněných ve Francii právnickými osobami - Holdingová společnost založená podle lucemburského práva - Odmítnutí osvobození od daně - Směrnice 77/799/EHS - Příkladmý výčet uvedených daní - Daň obdobné povahy - Meze výměny údajů - Dvoustranná úmluva - Článek 73b Smlouvy o ES (nyní článek 56 ES) - Volný pohyb kapitálu - Boj proti daňovým únikům)
   (2007/C 297/11)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předkládající soud
   Cour de cassation
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Européenne et Luxembourgeoise d'investissements SA (ELISA)

      Žalovaní: Directeur général des impôts, Ministère public
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Cour de cassation – Výklad článku 43 a následujících Smlouvy o ES, článku 56 a následujících Smlouvy o ES, jakož i článku 1 směrnice Rady 77/799/EHS ze dne 19. prosince 1977 o vzájemné pomoci mezi příslušnými orgány členských států v oblasti přímých daní (Úř. věst. L 336, s. 15) – Daň z tržní hodnoty nemovitostí nacházejících se ve Francii – Osvobození ve prospěch právnických osob, které mají své sídlo skutečné správy ve Francii a právnických osob, které na základě smlouvy nesmí podléhat většímu daňovému zatížení, jakož i osob, které mají své sídlo v zemi nebo na území, které uzavřely s Francií úmluvu o správní pomoci v boji proti vyhýbání se daňovým povinnostem a daňovým únikům – Odmítnutí osvobození od daně lucemburské holdingové společnosti
   Výrok

               1)

               Daň z tržní hodnoty nemovitostí, které vlastní právnické osoby ve Francii, představuje daň obdobné povahy, jako jsou daně uvedené v čl. 1 odst. 3 směrnice Rady 77/799/EHS ze dne 19. prosince 1977 o vzájemné pomoci mezi příslušnými orgány členských států v oblasti přímých a nepřímých daní, ve znění směrnice Rady 92/12/EHS ze dne 25. února 1992, která je vyměřena z částí majetku ve smyslu čl. 1 odst. 2 této směrnice.

               2)

               Směrnice 77/799, ve znění směrnice 92/12, a zejména její čl. 8 odst. 1 nebrání tomu, aby dva členské státy byly vázány mezinárodní úmluvou o zamezení dvojího zdanění a stanovení pravidel vzájemné správní pomoci v oblasti daní z příjmu a majetku, která ze své působnosti pro jeden členský stát vylučuje jednu kategorii daňových poplatníků podléhajících dani, na kterou se vztahuje uvedená směrnice, v rozsahu, v němž právní předpisy nebo správní praxe členského státu neopravňují příslušný orgán, který má poskytnout údaje, k získávání a použití takových údajů pro vlastní účely uvedeného státu, což ověřit je věcí předkládajícího soudu.

               3)

               Článek 73b Smlouvy o ES (nyní článek 56 ES) musí být vykládán v tom smyslu, že brání takovým vnitrostátním právním předpisům, jaké jsou dotčené v původním řízení, které osvobozují od daně z tržní hodnoty nemovitostí vlastněných ve Francii právnickými osobami společnosti usazené ve Francii, zatímco toto osvobození pro společnosti usazené v jiném členském státě podřizují existenci úmluvy o správní pomoci uzavřené mezi Francouzskou republikou a tímto státem za účelem boje proti vyhýbání se daňovým povinnostem a daňovým únikům nebo skutečnosti, že na základě smlouvy obsahující ustanovení o zákazu diskriminace z důvodu státní příslušnosti tyto společnosti nesmí podléhat většímu zdanění než takovému, kterému podléhají společnosti usazené ve Francii, a neumožňují společnosti usazené v jiném členském státě, aby poskytla důkazy umožňující prokázat totožnost svých akcionářů-fyzických osob.

      (1)  Úř. věst. C 60, 11.3.2006.


title: Věc C-279/09: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 22. prosince 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Kammergericht Berlin — Německo) — DEB Deutsche Energiehandels-und Beratungsgesellschaft mbH v. Spolková republika Německo ( „Účinná soudní ochrana práv vyplývajících z práva Unie — Právo na přístup ke spravedlnosti — Právní pomoc — Vnitrostátní právní úprava, která odepírá poskytnutí právní pomoci právnickým osobám v případě neexistence „obecných zájmů“  “ )

text:
               19.2.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 55/9

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 22. prosince 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Kammergericht Berlin — Německo) — DEB Deutsche Energiehandels-und Beratungsgesellschaft mbH v. Spolková republika Německo
   (Věc C-279/09) (1)

   (Účinná soudní ochrana práv vyplývajících z práva Unie - Právo na přístup ke spravedlnosti - Právní pomoc - Vnitrostátní právní úprava, která odepírá poskytnutí právní pomoci právnickým osobám v případě neexistence „obecných zájmů“)
   2011/C 55/15
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Kammergericht Berlin

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: DEB Deutsche Energiehandels-und Beratungsgesellschaft mbH

      Žalovaná: Spolková republika Německo

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Kammergericht Berlin — Výklad zásady efektivity — Slučitelnost vnitrostátní právní úpravy, která odepírá poskytnutí právní pomoci právnickým osobám v případě neexistence „obecných zájmů“, s touto zásadou — Žaloba směřující k uplatnění odpovědnosti členského státu za opožděné provedení směrnic Společenství

      Výrok

   Zásada účinné soudní ochrany, jak je zakotvena v článku 47 Listiny základních práv Evropské unie, musí být vykládána v tom smyslu, že není vyloučeno, aby se jí dovolávaly právnické osoby, a že právní pomoc poskytnutá na základě této zásady může zahrnovat zejména zproštění povinnosti placení zálohy na náklady soudního řízení nebo právní poradenství advokáta.
   V tomto ohledu přísluší vnitrostátnímu soudu, aby ověřil, zda podmínky pro poskytnutí právní pomoci nezakládají omezení práva na přístup ke spravedlnosti, které zasahuje do samotné podstaty tohoto práva, zda sledují legitimní cíl a zda mezi použitými prostředky a cílem, kterého má být dosaženo, existuje náležitý vztah přiměřenosti.
   Vnitrostátní soud může v rámci tohoto posouzení zohlednit předmět sporu, rozumné vyhlídky žadatele na úspěch, závažnost zájmů dotčených ve sporu pro žadatele, složitost použitelného práva a řízení, jakož i schopnost žadatele účinně hájit svou věc. Pro posouzení přiměřenosti může vnitrostátní soud rovněž zohlednit výši zálohy na procesní výlohy a nepřekonatelnou či překonatelnou povahu překážky v přístupu ke spravedlnosti, kterou tato záloha může případně zakládat.
   Pokud jde zvláště o právnické osoby, vnitrostátní soud může zohlednit jejich situaci. Může tak zohlednit zejména formu a obchodní či neziskový účel dotčené právnické osoby, jakož i finanční poměry jejích společníků nebo akcionářů a jejich možnost obstarat částky nezbytné pro uplatnění nároku u soudu.

      (1)  Úř. věst. C 267, 7.11.2009.


title: Věc T-336/06: Žaloba podaná dne 27. listopadu 2006 – 2K-Teint a další v. EIB a Komise

text:
               27.1.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 20/15

         Žaloba podaná dne 27. listopadu 2006 – 2K-Teint a další v. EIB a Komise
   (Věc T-336/06)
   (2007/C 20/22)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobci: 2K-Teint SARL, Mohamed Kermoudi, Khalid Kermoudi, Laila Kermoudi, Mounia Kermoudi, Salma Kermoudi a Rabia Kermoudi a další (Casablanca, Maroko) (zástupce: P. Thomas, advokát)

      Žalované: Evropská investiční banka (Lucemburk, Lucemburské velkovévodství) a Komise Evropských společenství (Brusel, Belgie)
   Návrhová žádání žalobců

               —

               prohlásit žalobu za přípustnou a opodstatněnou,

               —

               nařídit EIB, aby předala úplný spis týkající se úvěru na vklad do kapitálu společnosti 2K-Teint, v rozsahu veškerých dokumentů, k jejichž výměně došlo v této souvislosti s BNDE, jinak bude uloženo penále ve výši 10 000 eur za den prodlení;

               —

               určit, že vznikla kvazideliktní odpovědnost EIB vůči žalobcům z důvodu pochybení, nesplnění povinnosti, nedbalosti a nečinnosti, kterých se EIB vůči žalobcům dopustila;

               —

               určit, že žalobcům vznikla vyčíslitelná škoda [podle údajů v žalobě];

               —

               nařídit vypracování znaleckého posudku ohledně rozsahu a opodstatněnosti popsaných škod;

               —

               uložit společnou a nerozdílnou povinnost EIB a Evropskému Společenství nebo uložit povinnost jednomu z nich zaplatit žalobcům částku z výše uvedených důvodů, převedenou na eura [podle následujících údajů] se zákonnými úroky od první soudní výzvy určené žalobcům a sice předvolání před Tribunal d'arrondissement de Luxembourg ze dne 17. června 2003 do úplného uhrazení platby.

               —

               rozhodnout, že vydaný rozsudek bude předběžně vykonatelný bez ohledu na opravné prostředky a bez poskytnutí záruky;

               —

               krom toho uložit společnou a nerozdílnou povinnost EIB a Evropskému společenství nebo uložit povinnost jednomu z nich zaplatit částku nezahrnutou do nákladů v předběžné výši 12 500 eur, již museli žalobci vydat k zajištění své obhajoby jakož i své účasti na jednání, a kterou by nebylo spravedlivé přičítat jim na účet;

               —

               uložit EIB a Komisi náhradu veškerých nákladů a výdajů řízení;

               —

               zachovat žalobcům veškerá práva a nároky.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   EIB jednající jménem a na účet Evropského společenství na základě mandátu uděleného Evropskou komisí poskytla smlouvou o financování podepsanou v Lucemburku dne 28. dubna 1994 Marockému království z titulu pomoci s rizikovým kapitálem podmíněný úvěr určený k financování výrobních projektů především v průmyslu, zejména ve spojení s podniky (fyzickými a právnickými osobami) Evropské unie (projekt Prêt Global Secteur Financier II). Podle smluvních podmínek měl být úvěrový produkt EIB poskytnutý Maroku postoupen za účelem financování projektů na základě dohod ve formě úvěrů marockých bankovních institucí, jednajících jako finanční zprostředkovatelé. Uvedené postoupené úvěry měly zajistit financování finančními zprostředkovateli úvěrů a získání podílu v kapitálu marockých subjektů, konečných příjemců. Poskytnutí každého jednotlivého úvěru subjektům mělo být upraveno smlouvou uzavřenou mezi bankovní institucí a subjektem dotčeným předmětným získáním podílu. Zprostředkovatel byl povinen předložit EIB každou žádost za účelem financování získání podílu nebo úvěru ke schválení po vzájemné dohodě s Marockým státem. EIB byla povinna oznámit dohodu Marockému státu a současně zaslat kopii oznámení finančnímu zprostředkovateli.
   Dne 12. října 1994 byla podepsána dohoda o dalším postoupení mezi Marockým královstvím a Banque Nationale pour le Développement Economique (BNDE), která se tak stala jedním z finančních zprostředkovatelů podle smlouvy uzavřené mezi EIB a Marockým královstvím. Dne 29. listopadu 19995 byla uzavřena úvěrová smlouva v rámci 2. řady EIB mezi BNDE a žalobci, s výhradou souhlasu EIB a přijetí prostředků BNDE. Cílem smlouvy bylo částečné financování získání podílu ve společnosti 2K-Teint. Dopisem ze dne 14. října 1994 poskytla EIB svůj souhlas s tím, že bude projekt 2K-Teint takto financován.
   Žalobci se touto žalobou na určení mimosmluvní odpovědnosti Společenství domáhají náhrady škody, která jim vznikla z důvodu údajného protiprávního jednání EIB v rámci výkonu svých úkolů mandatáře Komise v rámci správy předmětného úvěru. Žalobci se dovolávají zejména přílišných průtahů při poskytnutí úvěru, který byl uvolněn až v červenci 1997, což je přimělo k uzavření krátkodobého úvěru s BNDE. Nesplnění finančních závazků žalobců vedlo BNDE k zahájení řízení na úhradu prostředků před vnitrostátními soudy. Společnosti 2K-Teint byla rozsudkem marockého vnitrostátního soudu uložena povinnost prodat svůj obchodní majetek.
   Žalobci se zaprvé dovolávají některých pochybení, jichž se BNDE dopustila při správě prostředků Společenství a které oznámili EIB a tázali se na její postoj. Žalobci vytýkají EIB, že nepředala informace, které ji byly poskytnuty. Uplatňují, že EIB byla povinna jednat v rozsahu, v němž jednala BNDE, jinak na pokyny jako mandatář, alespoň jako její zřejmý mandatář, neboť BEI zastávala významnou úlohu v rozhodnutích o dotyčných úvěrech.
   Žalobci mimo to tvrdí, že EIB by měla odpovídat nejen za pochybení BNDE, vzniklá v souvislosti s tímto právním vztahem, ale rovněž za důsledky vlastních pochybení a nesplnění povinnosti. Žalobci vytýkají EIB, že neprovedla účinný dohled a kontrolu použití prostředků od jejich přijetí marockými subjekty, což mělo za následek, že údajné protiprávní jednání BNDE bylo zvýhodněno nebo dokonce podporováno. Vytýkají EIB, že se dopustila nesplnění povinnosti, nedbalosti a nečinnosti, jež považují za závažné, vzhledem k povinnostem obezřetnosti, řádné péče a předběžné opatrnosti při správě prostředků Společenství.
   Žalobci uplatňují, že škoda, která jim údajně vznikla, vznikla v přímé souvislosti s nečinností a nesplněním povinností EIB. Domáhají se tedy, aby byla EIB uložena náhrada této škody.


title: Věc T-605/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 25. září 2014 – Alma-The Soul of Italian Wine v. OHIM – Miguel Torres (SOTTO IL SOLE ITALIANO SOTTO il SOLE) „Ochranná známka Společenství – Námitkové řízení – Přihláška obrazové ochranné známky Společenství SOTTO IL SOLE ITALIANO SOTTO il SOLE – Starší slovní ochranná známka Společenství VIÑA SOL – Relativní důvod pro zamítnutí – Článek 75 nařízení (ES) č. 207/2009 – Povinnost uvést odůvodnění“

text:
               10.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 395/46

      Rozsudek Tribunálu ze dne 25. září 2014 – Alma-The Soul of Italian Wine v. OHIM – Miguel Torres (SOTTO IL SOLE ITALIANO SOTTO il SOLE)
      (Věc T-605/13) (1)

      („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství SOTTO IL SOLE ITALIANO SOTTO il SOLE - Starší slovní ochranná známka Společenství VIÑA SOL - Relativní důvod pro zamítnutí - Článek 75 nařízení (ES) č. 207/2009 - Povinnost uvést odůvodnění“)
      (2014/C 395/57)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Alma-The Soul of Italian Wine LLLP (Bal Harbor, Florida, Spojené státy americké) (zástupce: F. Terrano, advokát)

         Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: J. Crespo Carrillo, zmocněnec)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice řízení před Tribunálem: Miguel Torres, SA (Vilafranca del Penedès, Španělsko) (zástupce: J. Güell Serra, advokát)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 10. září 2013 (věc R 18/2013-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Miguel Torres, SA a Alma-The Soul of Italian Wine LLLP

         Výrok

                  1.

                  Rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 10. září 2013 (věc R 18/2013-2) se zrušuje.

                  2.

                  OHIM ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností Alma-The Soul of Italian Wine LLLP.

                  3.

                  Společnost Miguel Torres, SA ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 24, 25.1.2014.


title: Věc C-431/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Înalta Curte de Casație și Justiție (Rumunsko) dne 24. září 2012 — Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală de Soluționare a Contestațiilor, Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală de Administrare a Marilor Contribuabili v. SC Rafinăria Steaua Română SA

text:
               22.12.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/10

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Înalta Curte de Casație și Justiție (Rumunsko) dne 24. září 2012 — Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală de Soluționare a Contestațiilor, Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală de Administrare a Marilor Contribuabili v. SC Rafinăria Steaua Română SA
   (Věc C-431/12)
   2012/C 399/17
   Jednací jazyk: rumunština

      Předkládající soud

   Înalta Curte de Casație și Justiție

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelé: Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală de Soluționare a Contestațiilor, Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală de Administrare a Marilor Contribuabili

      Odpůrkyně: SC Rafinăria Steaua Română SA

      Předběžná otázka

   Je výklad článku 124 daňového řádu v tom smyslu, že stát není dlužníkem úroků z částek požadovaných v přiznáních k DPH za období mezi dnem zápočtu těchto částek a dnem zrušení rozhodnutí o zápočtu soudním rozhodnutím, v rozporu s článkem 183 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (1)?

      (1)  Úř. věst. L 347, s. 1.


title: Věc F-42/13: Žaloba podaná dne 8. května 2013 — ZZ v. EHSV

text:
               20.7.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 207/61

         Žaloba podaná dne 8. května 2013 — ZZ v. EHSV
   (Věc F-42/13)
   2013/C 207/105
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupci: L. Levi a A. Blot, advokáti)

      Žalovaný: Evropský hospodářský a sociální výbor

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí o ukončení pracovní smlouvy žalobce a žádost o náhradu údajně utrpěné majetkové a nemajetkové újmy.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               Zrušit rozhodnutí ze dne 16. října 2012, přijaté generálním tajemníkem EASA v postavení orgánu oprávněného uzavírat smlouvy, o ukončení smlouvy žalobce;

               —

               v případě potřeby zrušit rozhodnutí orgánu oprávněného uzavírat smlouvy ze dne 31. ledna 2013, kterým bylo potvrzeno ukončení smlouvy žalobce, a rozhodnutí orgánu oprávněného uzavírat smlouvy ze dne 24. dubna 2013, kterým byla výslovně zamítnuta stížnost žalobce;

               —

               nahradit majetkovou újmu vzniklou žalobci;

               —

               přiznat žalobci z titulu vzniklé nemajetkové újmy částku stanovenou ex aequo et bono a prozatímně na 15 000 eur;

               —

               uložit EHSV náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-455/04: Žaloba podaná dne 18. listopadu 2004 D. Beyatli a A. Candanem proti Komisi Evropských společenství

text:
               5.3.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 57/25

         Žaloba podaná dne 18. listopadu 2004 D. Beyatli a A. Candanem proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-455/04)
   (2005/C 57/43)
   Jednací jazyk: angličtina
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 18. listopadu 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství D. Beyatli s bydlištěm v Nikosii (Kypr) a A. Candanem, s bydlištěm v Istanbulu (Turecko), zastoupenými A. Demetriadesem, advokátem.
   Žalobci navrhují, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise ze dne 5. května 2004, kterým byli žalobci prohlášeni za neúspěšné v písemném testu výběrového řízení EPSO/A/1/03 na pozice radů pro kyperské státní příslušníky;

               —

               uložil Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobci jsou kyperskými státními příslušníky, jejichž mateřským jazykem je turečtina. Přihlásili se na pozici „rada“ v rámci výběrového řízení EPSO/A/1/03 pro kyperské státní příslušníky. Oznámení o výběrovém řízení požadovalo, aby uchazeči měli důkladnou znalost řeckého jazyka. Žalobci nedosáhli potřebného počtu bodů v testu e), který byl v řeckém jazyce, a nebyli tak připuštěni k pohovoru.
   Žalobci toto rozhodnutí zpochybňují tvrzením, že požadavek, aby uchazeči měli důkladnou znalost řeckého jazyka je diskriminační, jelikož ne všichni státní příslušníci Kypru mají řečtinu jako svůj mateřský jazyk. Podle žalobců tento požadavek porušuje článek 12 ES a články 1d a 27 služebního řádu. Dále tvrdí, že článek 3 nařízení č. 401/2004 (1) omezuje nábor na uchazeče mající jeden ze stávajících 11 jazyků jako mateřský, a je tedy v rozporu s cíli Evropské unie a jejím záměrem integrovat kyperské Turky do Evropské unie.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 401/2004 ze dne 23. února 2004, kterým se při příležitosti přistoupení Kypru, České republiky, Estonska, Maďarska, Lotyšska, Litvy, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska zavádějí zvláštní dočasná opatření pro nábor úředníků Evropských společenství.


title: Věc T-171/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 29. listopadu 2012 — Hopf v. OHIM ( „Ochranná známka Společenství — Přihláška slovní ochranné známky Společenství Clampflex — Absolutní důvod pro zamítnutí — Popisný charakter — Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009 — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 — Povinnost uvést odůvodnění — Článek 75 nařízení č. 207/2009“ )

text:
               26.1.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 26/42

         Rozsudek Tribunálu ze dne 29. listopadu 2012 — Hopf v. OHIM
   (Věc T-171/11) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Přihláška slovní ochranné známky Společenství Clampflex - Absolutní důvod pro zamítnutí - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009 - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Povinnost uvést odůvodnění - Článek 75 nařízení č. 207/2009)
   2013/C 26/81
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Hans-Jürgen Hopf (Zirndorf, Německo) (zástupce: V. Mensing, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: K. Klüpfel, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 19. ledna 2011 (věc R 1514/2010-4) týkajícímu se přihlášky slovního označení Clampflex jako ochranné známky Společenství.

      Výrok

               1)

               Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 19. ledna 2011 (věc R 1514/2010 4) se zrušuje v rozsahu, v němž se týká výrobků „injekční stříkačky“.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Hans-Jürgen Hopf ponese vlastní náklady řízení a nahradí polovinu nákladů řízení vynaložených OHIM. OHIM ponese polovinu vlastních nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 145, 14.5.2011.


title: Věc C-263/05: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 18. prosince 2007 – Komise Evropských společenství v. Italská republika (Nesplnění povinnosti státem — Životní prostředí — Směrnice 75/442/EHS a 91/156/EHS — Pojem odpad — Látky nebo předměty určené k odstranění nebo využití — Zbytky z výroby, které lze opětovně použít)

text:
               23.2.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 51/8

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 18. prosince 2007 – Komise Evropských společenství v. Italská republika
   (Věc C-263/05) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Životní prostředí - Směrnice 75/442/EHS a 91/156/EHS - Pojem „odpad“ - Látky nebo předměty určené k odstranění nebo využití - Zbytky z výroby, které lze opětovně použít)
   (2008/C 51/13)
   Jednací jazyk: italština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: M. Konstantinidis a L. Cimaglia, zmocněnci)

      Žalovaná: Italská republika (zástupci: I. M. Braguglia, zmocněnec a G. Fiengo, advokát)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Porušení čl. 1 písm. a) směrnice Rady 75/442 ze dne 15. července 1975 o odpadech (Úř. věst. L 194, s. 39), ve znění směrnice Rady 91/156/EHS ze dne 18. března 1991 (Úř. věst. L 78, s. 32) – Vnitrostátní zákon, který vylučuje z oblasti působnosti směrnice určité látky nebo předměty, které jsou předmětem činností odstraňování nebo zpětného získávání, jakož i určité odpady z výroby, kterých se držitel zbavuje nebo se jich hodlá zbavit
   Výrok

               1)

               Italská republika tím, že přijala a ponechala v platnosti článek 14 legislativního nařízení č. 138 ze dne 8. července 2002 o naléhavých opatřeních v oblasti daní, privatizace a kontroly farmaceutických výdajů, jakož i o podpoře podnikání ve znevýhodněných oblastech, které se po změně stalo zákonem č. 178 ze dne 8. srpna 2002, který vylučuje z působnosti legislativního nařízení č. 22 ze dne 5. února 1997, kterým se provádí směrnice 91/156/EHS o odpadech, směrnice 91/689/EHS o nebezpečných odpadech a směrnice 94/62/ES o obalech a obalových odpadech, jednak látky, materiály nebo věci určené k odstranění nebo využití postupy, které nejsou výslovně uvedeny v příloze B nebo C uvedeného nařízení, a jednak látky nebo materiály, které jsou zbytky z výroby a kterých má držitel v úmyslu se zbavit nebo se od něho požaduje, aby se jich zbavil, pokud mohou být nebo jsou opětovně použity ve výrobním nebo spotřebním cyklu bez předchozího zpracování a bez poškození životního prostředí nebo po předchozím zpracování, pokud se nejedná o některý z postupů využití vyjmenovaných v příloze C téhož nařízení, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 1 písm. a) směrnice Rady 75/442/EHS ze dne 15. července 1975 o odpadech, ve znění směrnice Rady 91/156/EHS ze dne 18. března 1991 a rozhodnutí Komise 96/350/ES ze dne 24. května 1996.

               2)

               Italské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 217, 3.9.2005.


title: Věc T-711/15: Usnesení Tribunálu ze dne 14. září 2016 – Othman v. Rada

text:
               7.11.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 410/36

         Usnesení Tribunálu ze dne 14. září 2016 – Othman v. Rada
   (Věc T-711/15) (1)

   (2016/C 410/64)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda sedmého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 59, 15.2.2016.