title: Věc C-262/07: Usnesení Soudního dvora ze dne 19. února 2008 – Tokai Europe GmbH v. Komise Evropských společenství (Kasační opravný prostředek — Nařízení (ES) č. 384/2004 — Zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury — Osoba, která není osobně dotčena — Kasační opravný prostředek částečně zjevně nepřípustný a částečně zjevně neopodstatněný)

text:
               24.5.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 128/17

         Usnesení Soudního dvora ze dne 19. února 2008 – Tokai Europe GmbH v. Komise Evropských společenství
   (Věc C-262/07) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Nařízení (ES) č. 384/2004 - Zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury - Osoba, která není osobně dotčena - Kasační opravný prostředek částečně zjevně nepřípustný a částečně zjevně neopodstatněný)
   (2008/C 128/28)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Tokai Europe GmbH (zástupce: G. Kroemer, Rechtsanwalt)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství (zástupci: S. Schønberg a M. B. Schima, zmocněnci)
   Předmět věci
   Kasační opravný prostředek podaný proti usnesení Soudu prvního stupně (čtvrtého senátu) ze dne 19. března 2007, Tokai Europe v. Komise (T-183/04), kterým Soud odmítl jako nepřípustnou žalobu, která směřovala ke zrušení nařízení Komise (ES) č. 384/2004 ze dne 1. března 2004 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury (Úř. věst. L 64, s. 21; Zvl. vyd. 02/16, s. 60) – Požadavek být osobně dotčen napadeným nařízením – Právo být vyslechnut před soudem
   Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Tokai Europe GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 170, 21.7.2007.


title: Věc T-214/17: Žaloba podaná dne 6. dubna 2017 – Out of the blue v. EUIPO – Dubois a MFunds USA (FUNNY BANDS)

text:
               6.6.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 178/29

         Žaloba podaná dne 6. dubna 2017 – Out of the blue v. EUIPO – Dubois a MFunds USA (FUNNY BANDS)
   (Věc T-214/17)
   (2017/C 178/43)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Out of the blue KG (Lilienthal, Německo) (zástupci: G. Hasselblatt, V. Töbelmann a A. Zarm, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastníci řízení před odvolacím senátem: Frédéric Dubois (Lasne, Belgie) a MFunds USA LLC (Miami Beach, Florida, Spojené státy americké)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Majitelé sporné ochranné známky: další účastníci v řízení před odvolacím senátem

      Sporná ochranná známka: slovní ochranná známka Evropské unie „FUNNY BANDS“ – ochranná známka Evropské unie č. 9 350 794

      Řízení před EUIPO: řízení o prohlášení neplatnosti

      Napadené rozhodnutí: rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 20. ledna 2017 ve věci R 1081/2016-2

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               prohlásil ochrannou známku Evropské unie č. 9 350 794„FUNNY BANDS“ za neplatnou podle čl. 52 odst. 1 písm. a) a čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení o ochranné známce Evropské unie;

               —

               rozhodl, že EUIPO ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené žalobkyní;

               —

               pro případ, že by majitelé ochranné známky Evropské unie vstoupili do tohoto řízení v postavení vedlejších účastníků, rozhodl, že ponesou vlastní náklady řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 52 odst. 1 písm. a) ve spojení s čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-385/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Arbeitsgericht Verden (Německo) dne 26. června 2017 – Torsten Hein v. Albert Holzkamm GmbH & Co.

text:
               25.9.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 318/7

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Arbeitsgericht Verden (Německo) dne 26. června 2017 – Torsten Hein v. Albert Holzkamm GmbH & Co.
   (Věc C-385/17)
   (2017/C 318/11)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Arbeitsgericht Verden

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: Torsten Hein

      Odpůrkyně: Albert Holzkamm GmbH & Co.

      Předběžné otázky

               1)

               Mají být článek 31 Listiny základních práv EU a čl. 7 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/88/ES (1) ze dne 4. listopadu 2003 o některých aspektech úpravy pracovní doby vykládány v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, podle které může být v kolektivních smlouvách určeno, že krácení odměny za práci, ke kterým dochází v referenčním období v důsledku zkrácené pracovní doby, mají vliv na výpočet proplacení nevyčerpané dovolené, což vede k tomu, že zaměstnanec obdrží za dobu minimální dovolené za kalendářní rok v trvání čtyř týdnů nižší náhradu mzdy za dovolenou – respektive po ukončení pracovního poměru mu bude proplacena nevyčerpaná dovolená v menším rozsahu, než by tomu bylo v případě, kdyby se za základ výpočtu náhrady mzdy za dovolenou brala průměrná mzda, kterou by zaměstnanec obdržel v referenčním období, aniž by došlo k takovým krácením odměn za práci? Pokud ano: Kolik procent, počítáno dle nesnížené průměrné mzdy zaměstnance, by v referenčním období mohlo nejvýše činit snížení náhrady mzdy za dovolenou, které připouštějí vnitrostátní právní úpravy a stanoví je kolektivní smlouvy, v důsledku zkrácené pracovní doby, aby bylo možno vycházet z výkladu této vnitrostátní právní úpravy v souladu s unijním právem?

               2)

               V případě kladné odpovědi na první otázku: Vyžadují obecná zásada právní jistoty stanovená unijním právem a zásada zákazu retroaktivity, aby byla s účinky pro všechny dotčené subjekty časově omezena možnost dovolávat se výkladu, který Soudní dvůr poskytuje k ustanovením v článku 31 Listiny základních práv EU a v čl. 7 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/88/ES ze dne 4. listopadu 2003 o některých aspektech úpravy pracovní doby prostřednictvím rozhodnutí o předběžných otázkách, které je třeba vydat v projednávané věci, protože vnitrostátní judikatura nejvyšších soudů předtím rozhodla, že relevantní vnitrostátní zákonné normy a normy kolektivní smlouvy nelze vykládat v souladu s unijním právem? V případě záporné odpovědi Soudního dvora: Je slučitelné s unijním právem, pokud vnitrostátní soudy na základě vnitrostátních právních předpisů poskytují ochranu legitimního očekávání zaměstnavatelům, kteří spoléhali na kontinuitu vnitrostátní judikatury nejvyšších soudů, nebo je poskytování ochrany legitimního očekávání vyhrazeno Soudnímu dvoru Evropské unie?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/88/ES ze dne 4. listopadu 2003 o některých aspektech úpravy pracovní doby, Úř. věst. L 299, s. 9; Zvl. vyd. 05/04, s. 381.


title: Věc F-8/07: Žaloba podaná dne 26. ledna 2007 – Chassagne v. Komise

text:
               14.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/56

         Žaloba podaná dne 26. ledna 2007 – Chassagne v. Komise
   (Věc F-8/07)
   (2007/C 82/118)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Olivier Chassagne (Brusel, Belgie) (zástupce: Y. Minatchy, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí Komise ze dne 23. června 2006 a 27. října 2006 a přijmout opatření, která z toho pro žalobce vyplývají;

               —

               uložit veškerá opatření nezbytná k ochraně práv a zájmů žalobce;

               —

               uložit žalované náhradu škody ve výši jednoho eura;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Napadeným rozhodnutím Komise převedla žalobce, úředníka v GŘ TREN, který byl v té době na poloviční úvazek dočasně přidělen k výkonu odborové činnosti, ze seznamu uvedeného GŘ na „seznam A*10 přílohy IV “na hodnotící období pro povyšování 2006.
   Na podporu své žádosti žalobce zejména uvádí, že tato rozhodnutí: i) porušují povinnost uvést odůvodnění, nemají oporu v právních předpisech a porušují čl. 6 odst. 3 písm. b) obecných prováděcích ustanovení článku 43 služebního řádu.


title: Věc T-139/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 27. září 2012 — Francie v. Komise ( „Státní podpory — Odvětví ovoce a zeleniny —  „Roční hospodářské plány“ na podporu trhu s ovocem a zeleninou ve Francii — Rozhodnutí prohlašující podporu za neslučitelnou se společným trhem — Pojem státní podpory — Státní prostředky — Spolufinancování veřejnou institucí a z dobrovolných příspěvků organizací producentů — Argumenty nevznesené ve správním řízení — Povinnost uvést odůvodnění“ )

text:
               17.11.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 355/20

         Rozsudek Tribunálu ze dne 27. září 2012 — Francie v. Komise
   (Věc T-139/09) (1)

   (Státní podpory - Odvětví ovoce a zeleniny - „Roční hospodářské plány“ na podporu trhu s ovocem a zeleninou ve Francii - Rozhodnutí prohlašující podporu za neslučitelnou se společným trhem - Pojem státní podpory - Státní prostředky - Spolufinancování veřejnou institucí a z dobrovolných příspěvků organizací producentů - Argumenty nevznesené ve správním řízení - Povinnost uvést odůvodnění)
   2012/C 355/41
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Francouzská republika (zástupci: původně E. Belliard, G. de Bergues a A. L. During, poté E. Belliard, G. de Bergues a J. Gstalter, zmocněnci)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupce: B. Stromsky, zmocněnec)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C(2009) 203 final ze dne 28. ledna 2009 týkajícího se „ročních hospodářských plánů“ v odvětví ovoce a zeleniny prováděných Francouzskou republikou.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Francouzské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 141, 20.6.2009.


title: Věc T-592/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. září 2013 — Anbouba v. Rada ( „Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Omezující opatření vůči Sýrii — Zmrazení finančních prostředků a hospodářských zdrojů — Presumpce neviny — Důkazní břemeno — Zjevně nesprávné posouzení — Právo na obhajobu — Povinnost uvést odůvodnění“ )

text:
               26.10.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 313/25

         Rozsudek Tribunálu ze dne 13. září 2013 — Anbouba v. Rada
   (Věc T-592/11) (1)

   (Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření vůči Sýrii - Zmrazení finančních prostředků a hospodářských zdrojů - Presumpce neviny - Důkazní břemeno - Zjevně nesprávné posouzení - Právo na obhajobu - Povinnost uvést odůvodnění)
   2013/C 313/49
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Issam Anbouba (Homs, Sýrie) (zástupci: M. A. Bastin, J. M. Salva a J. N. Louis, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: původně R. Liudvinaviciute-Cordeiro a M.-M. Joséphidès, poté R. Liudvinaviciute-Cordeiro a A. Vitro, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Rady 2011/684/SZBP ze dne 13. října 2011, kterým se mění rozhodnutí 2011/273/SZBP o omezujících opatřeních vůči Sýrii (Úř. věst. L 269, s. 33), rozhodnutí Rady 2011/782/SZBP ze dne 1. prosince 2011 o omezujících opatřeních vůči Sýrii a o zrušení rozhodnutí 2011/273 (Úř. věst. L 319, s. 56), nařízení Rady (EU) č. 1011/2011 ze dne 13. října 2011, kterým se mění nařízení (EU) č. 442/2011 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii (Úř. věst. L 269, s. 18), nařízení Rady (EU) č. 36/2012 ze dne 18. ledna 2012 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii a o zrušení nařízení č. 442/2011 (Úř. věst. L 16, s. 1) a prováděcího nařízení Rady (EU) č. 410/2012 ze dne 14. května 2012, kterým se provádí čl. 32 odst. 1 nařízení č. 36/2012 (Úř. věst. L 126, s. 3), a to v rozsahu, v němž je žalobcovo jméno uvedeno na seznamech osob, na něž se vztahují omezující opatření vzhledem k situaci v Sýrii, a dále návrh na náhradu utrpěné škody.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Issamu Anboubovi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 25, 28.1.2012.


title: Věc C-311/10: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 27. října 2011 — Evropská komise v. Polská republika ( „Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2007/46/ES — Schvalování typu motorových vozidel, jejich přípojných vozidel a systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků určených pro tato vozidla — Neprovedení ve stanovené lhůtě — Neúplné provedení“ )

text:
               17.12.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 370/13

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 27. října 2011 — Evropská komise v. Polská republika
   (Věc C-311/10) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2007/46/ES - Schvalování typu motorových vozidel, jejich přípojných vozidel a systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků určených pro tato vozidla - Neprovedení ve stanovené lhůtě - Neúplné provedení)
   2011/C 370/20
   Jednací jazyk: polština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: G. Zavvos a Ł. Habiak, zmocněnci)

      Žalovaná: Polská republika (zástupce: M. Szpunar, zmocněnec)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Nepřijetí nebo neoznámení předpisů nezbytných k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2007/46/ES ze dne 5. září 2007, kterou se stanoví rámec pro schvalování motorových vozidel a jejich přípojných vozidel, jakož i systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků určených pro tato vozidla (rámcová směrnice) (Úř. věst. L 263, s. 1) ve stanovené lhůtě

      Výrok

               1)

               Polská republika tím, že Evropské komisi nesdělila právní a správní předpisy k provedení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/46/ES ze dne 5. září 2007, kterou se stanoví rámec pro schvalování motorových vozidel a jejich přípojných vozidel, jakož i systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků určených pro tato vozidla, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 48 této směrnice.

               2)

               Polská republika tím, že ve stanovené lhůtě nepřijala veškeré právní a správní předpisy nezbytné k provedení směrnice 2007/46, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 48 této směrnice.

               3)

               Polské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 246, 11.9.2010.


title: Spojené věci T-27/03, T-46/03, T-58/03, T-79/03, T-80/03, T-97/03 a T-98/03: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 25. října 2007 – SP a další v. Komise ( Kartelové dohody — Výrobci výztuží do betonu — Rozhodnutí, kterým se konstatuje, že byl porušen článek 65 UO — Rozhodnutí založené na Smlouvě o ESUO po uplynutí doby její platnosti — Neexistence pravomoci Komise )

text:
               8.12.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 297/36

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 25. října 2007 – SP a další v. Komise
   (Spojené věci T-27/03, T-46/03, T-58/03, T-79/03, T-80/03, T-97/03 a T-98/03) (1)

   („Kartelové dohody - Výrobci výztuží do betonu - Rozhodnutí, kterým se konstatuje, že byl porušen článek 65 UO - Rozhodnutí založené na Smlouvě o ESUO po uplynutí doby její platnosti - Neexistence pravomoci Komise“)
   (2007/C 297/73)
   Jednací jazyk: italština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně ve věci T-27/03: SP SpA (Brescia, Itálie) (zástupci: G. Belotti a N. Pisani, advokáti)

      Žalobkyně ve věci T-46/03: Leali SpA (Odolo, Itálie) (zástupci G. Vezzoli a G. Belotti, advokáti)

      Žalobkyně ve věci T-58/03: Acciaierie e Ferriere Leali Luigi SpA (Brescia) (zástupci: G. Vezzoli, G. Belotti, E. Piromalli a C. Carmignani, advokáti)

      Žalobkyně ve věci T-79/03: Industrie Riunite Odolesi SpA (IRO) (Odolo) (zástupce: A. Giardina, advokát)

      Žalobkyně ve věci T-80/03: Lucchini SpA (Milán, Itálie) (zástupci: původně A. Santa Maria a C. Biscaretti di Ruffia, poté M. Delfino, M. van der Woude, S. Fontanelli a P. Sorvillo, advokáti)

      Žalobkyně ve věci T-97/03: Ferriera Valsabbia SpA (Odolo) a Valsabbia Investimenti SpA (Odolo) (zástupci: D. Fosselard a P. Fattori, advokáti)

      Žalobkyně ve věci T-98/03: Alfa Acciai SpA (Brescia) (zástupci: D. Fosselard, P. Fattori a G. d'Andria, advokáti)

      Žalovaná: Komise Komise Evropských společenství (zástupci: L. Pignataro-Nolin a A. Whelan, zmocněnci, ve spolupráci, ve věcech T-27/03 a T-58/03 s M. Morettem a ve věcech T-79/03, T-97/03 a T-98/03 s P. Manzinim, advokáty)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Italská republika (zástupci: I. Braguglia a M. Fiorilli, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrhy na určení nicotnosti a na úplné či částečné zrušení rozhodnutí Komise K(2002) 5087 konečné, ze dne 17. prosince 2002, v řízení podle článku 65 UO (COMP/37.956 – Výztuže do betonu)
   Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Komise K(2002) 5087 konečné, ze dne 17. prosince 2002, v řízení podle článku 65 UO (COMP/37.956 – Výztuže do betonu), se zrušuje ve vztahu k SP SpA, Leali SpA, Acciaierie e Ferriere Leali Luigi SpA, Industrie Riunite Odolesi SpA (IRO), Lucchini SpA, Ferriera Valsabbia SpA, Valsabbia Investimenti SpA a Alfa Acciai SpA.

               2)

               Komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené SP, Leali, Acciaierie e Ferriere Leali Luigi, IRO, Lucchini, Ferriera Valsabbia, Valsabbia Investimenti a Alfa Acciai, včetně nákladů na řízení o předběžném opatření ve věcech T-46/03 a T-79/03.

               3)

               Italská republika ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 70, 22.3.2003.


title: Věc C-100/07 P: Usnesení Soudního dvora ze dne 4. října 2007 – É.R. a další v. Rada Evropské unie, Komise Evropských společenství (Kasační opravný prostředek — Mimosmluvní odpovědnost Společenství — Bovinní spongiformní encefalopatie — Neexistence náležitých opatření přijatých Radou a Komisí pro zabránění šíření nemoci — Zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek)

text:
               22.12.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 315/24

         Usnesení Soudního dvora ze dne 4. října 2007 – É.R. a další v. Rada Evropské unie, Komise Evropských společenství
   (Věc C-100/07 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Mimosmluvní odpovědnost Společenství - „Bovinní spongiformní encefalopatie“ - Neexistence náležitých opatření přijatých Radou a Komisí pro zabránění šíření nemoci - Zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek)
   (2007/C 315/43)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek: É. R., O. O., J. R., A. R., B. P. R., T. D., J. D., D. D., V. D., D. E., É. E., C. R., H. R., M. S. R., I. R., B. R., M. R., C. S. (zástupce: F. Honnorat, advokát)

      Další účastnice řízení: Rada Evropské unie (zástupci: F. Florindo Giójn a Z. Kupčová, zmocněnci), Komise Evropských společenství (zástupci: T. van Rijn a G. Berscheid, zmocněnci)
   Předmět věci
   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (prvního senátu) ze dne 13. prosince 2006, É.R. a další v. Rada a Komise (T-138/03), kterým Soud zamítl žalobu účastníků řízení podávajících kasační opravný prostředek, jehož předmětem je návrh na náhradu škody na základě článku 235 ES a čl. 288 druhého pododstavce ES směřující k získání náhrady škody, která jim údajně vznikla z důvodu nákazy a následného úmrtí jejich rodinných příslušníků, u kterých se vyskytla nová varianta Creutzfeldt-Jakobovy nemoci, která je spojena s výskytem a šířením bovinní spongiformní encefalopatie v Evropě, za něž je odpovědná Rada a Komise, jako částečně nepřípustnou a ve zbývající části jako neopodstatněnou – Podmínky vzniku mimosmluvní odpovědnosti Společenství
   Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               É.R., O. O., J. R., A. R., B. P. R., T. D., J. D., D. D., V. D., D. E., É. E., C. R., H. R., M. S. R., I. R., B. R., M. R. a C. S. se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 129, 9.6.2007.


title: Věc T-561/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 15. července 2015 – Španělsko v. Komise „EZOZF — Záruční sekce — EZZF a EZFRV — Výdaje vyloučené z financování — Program rozvoje venkova Galicie (2007-2013) — Opatření na podporu rozvoje venkova — Vyrovnávací příspěvky na přírodní znevýhodnění — Výdaje vynaložené Španělskem — Kontroly na místě — Povinnost provést sčítání zvířat — Článek 10 odst. 2 a 4 a čl. 14 odst. 2 nařízení (ES) č. 1975/2006 — Článek 35 odst. 1 nařízení (ES) č. 796/2004 — Řízení bez účasti žalovaného“

text:
               14.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 302/49

         Rozsudek Tribunálu ze dne 15. července 2015 – Španělsko v. Komise
   (Věc T-561/13) (1)

   („EZOZF - Záruční sekce - EZZF a EZFRV - Výdaje vyloučené z financování - Program rozvoje venkova Galicie (2007-2013) - Opatření na podporu rozvoje venkova - Vyrovnávací příspěvky na přírodní znevýhodnění - Výdaje vynaložené Španělskem - Kontroly na místě - Povinnost provést sčítání zvířat - Článek 10 odst. 2 a 4 a čl. 14 odst. 2 nařízení (ES) č. 1975/2006 - Článek 35 odst. 1 nařízení (ES) č. 796/2004 - Řízení bez účasti žalovaného“)
   (2015/C 302/63)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Španělské království (zástupci: původně N. Díaz Abad, poté M. Sampol Pucurull, abogados del Estado)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: I. Galindo Martín a P. Rossi, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na částečné zrušení prováděcího rozhodnutí Komise 2013/433/EU ze dne 13. srpna 2013, kterým se z financování Evropskou unií vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF), v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) (Úř. věst. L 219, s. 49), pokud jde o výdaje ve výši 7 57  968,97 eur vynaložené Španělskem

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Španělské království ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 367, 14.12.2013.


title: Věc C-86/15 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 20. února 2015 Ferriera Valsabbia SpA, Valsabbia Investimenti SpA proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 9. prosince 2014 ve věci T-92/10, Ferriera Valsabbia a Valsabbia Investimenti v. Komise

text:
               4.5.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 146/19

         Kasační opravný prostředek podaný dne 20. února 2015 Ferriera Valsabbia SpA, Valsabbia Investimenti SpA proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 9. prosince 2014 ve věci T-92/10, Ferriera Valsabbia a Valsabbia Investimenti v. Komise
   (Věc C-86/15 P)
   (2015/C 146/28)
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Ferriera Valsabbia SpA, Valsabbia Investimenti SpA (zástupci: D.M. Fosselard, advokát, D. Slater, Solicitor, A. Duron, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastnic řízení podávajících kasační opravný prostředek

   Navrhovatelky navrhují, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil napadený rozsudek Tribunálu z důvodů uvedených níže;

               —

               vydal sám konečné rozhodnutí ve věci podle článku 61 statutu Soudního dvora, zrušil rozhodnutí v rozsahu, v němž se týká navrhovatelek;

               —

               podpůrně v případě, že rozhodne, že neexistuje důvod pro zrušení rozhodnutí v plném rozsahu, snížil pokutu uloženou navrhovatelkám z důvodů výše uvedených;

               —

               podpůrněji, pokud nevydá sám konečné rozhodnutí ve věci, stanovil, že o nákladech řízení bude rozhodnuto později a věc vrátil zpět Tribunálu k rozhodnutí v souladu s rozsudkem Soudního dvora;

               —

               konečně ve smyslu článku 69 jednacího řádu uložil Komisi náhradu nákladů jak v řízení před Tribunálem, tak v řízení před Soudním dvorem.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Na podporu svého kasačního opravného prostředku uplatňují navrhovatelky následující důvody:
   V rámci prvního důvodu navrhovatelky tvrdí, že se Tribunál dopustil porušení článku 10 nařízení č. 773/2004 (1). Konkrétně Tribunál rozhodl, že Komise byla oprávněna znovu přijmout napadené rozhodnutí v rámci řízení v prvním stupni (dále jen „rozhodnutí“), aniž by bylo nutné předtím zaslat nové prohlášení o námitkách.
   V rámci druhého důvodu navrhovatelky tvrdí, že se Tribunál dopustil porušení článku 14 nařízení č. 773/2004 v tom, že rozhodl, že Komise byla oprávněna znovu přijmout rozhodnutí na základě ustanovení nařízení č. 1/2003 (2), aniž by zástupci členských států měli možnost vyslechnout podniky přímo.
   V rámci třetího důvodu navrhovatelky tvrdí, že Tribunál porušil zásadu kolegiality. Tribunál rozhodl, že Komise byla oprávněna přijmout rozhodnutí podle postupu, kterým kolegium nepřijalo celé znění rozhodnutí v jediném okamžiku, nýbrž ho přijalo ve dvou částech ve dvou různých okamžicích s tím, že tyto dvě části by spolu mohly představovat úplné rozhodnutí.
   V rámci čtvrtého důvodu navrhovatelky namítají porušení článku 47 Listiny základních práv, vykládaného ve světle článku 6 Evropské úmluvy o lidských právech, v tom, že Tribunál porušil právo navrhovatelek na projednání jejich věci v přiměřené lhůtě. Konkrétně tvrdí, že mezi skončením písemné části řízení a rozhodnutím Tribunálu o zahájení ústní části řízení uplynuly přibližně tři roky. Takové průtahy v řízení představují porušení práva, stanoveného v článku 47 Listiny, na účinnou právní ochranu a práva být vyslechnut v přiměřené lhůtě. Porušení článku 47 je v projednávané věci obzvláště závažné s ohledem na skutečnost, že navrhovatelky musely čekat více než 14 let, aby soud (Tribunál) vyřešil spor ve věci samé, přičemž první rozhodnutí Komise bylo zrušeno z procesních důvodů po řízení, které trvalo přibližně sedm let.
   V rámci pátého důvodu navrhovatelky namítají porušení článku 65 Smlouvy o ESUO. Konkrétně navrhovatelky tvrdí, že Tribunál ponechal bez povšimnutí specifický kontext Smlouvy o ESUO a povinnosti zveřejnění a zákazu diskriminace uložené podnikům v kontextu smlouvy, což tak vedlo k nesprávnému použití judikatury Soudního dvora týkající se kartelových dohod. Navrhovatelky tvrdí, že zveřejnění, mimo jiné opakované, ceníků, které neodpovídají ceně nabízené v rámci kartelové dohody, mělo za následek přerušení kartelové dohody, jejímž předmětem bylo podle Tribunálu stanovení minimálních cen. Tribunál naopak rozhodl, že bylo nutné další zveřejnění s odstupem času.
   V rámci šestého důvodu navrhovatelky tvrdí, že Tribunál porušil článek 47 Listiny základních práv, vykládaný ve světle článku 6 Úmluvy o lidských právech, když rozhodl, že délka trvání správního řízení (tedy před Evropskou komisí) nebyla nepřiměřená ve smyslu výše uvedených ustanovení. V projednávaném případě trvalo správní řízení celkem téměř 54 měsíců, a sice původní řízení spolu s následným řízením o znovu přijetí. Mimoto více než dva roky, které Komise potřebovala ke znovu přijetí rozhodnutí, jsou nepřiměřené. Kromě toho, že je odůvodnění Tribunálu stran délky trvání řízení o znovu přijetí ve zjevném rozporu s předchozí judikaturou Tribunálu, je nedostatečné a rozporné.
   V rámci sedmého důvodu navrhovatelky namítají porušení článku 23 nařízení č. 1/2003 a zásady rovného zacházení. Konkrétně tvrdí, že Komise v projednávaném případě rozdělila podniky na skupiny za účelem stanovení základní pokuty, která se měla použít na každý podnik, čímž se snažila podle rozhodnutí zachovat úměrnost mezi průměrným podílem na trhu každé skupiny a základní pokutou uloženou jednotlivým podnikům, které patří ke každé této skupině. Přestože Tribunál později uznal, že Komise podcenila průměrný podíl na trhu jedné z těchto skupin, takže nebyl zachován vztah proporcionality, kterou Komise měla v úmyslu zachovat, nerozhodl, že bylo nutné takový vztah obnovit.

      (1)  Nařízení Komise (ES) č. 773/2004 ze dne 7. dubna 2004 o vedení řízení Komise podle článků 81 a 82 Smlouvy o ES (Úř. věst. L 123, s. 18).

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. L 1, s. 1).


title: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 5. dubna 2005 ve věci T-376/03, Michel Hendrickx proti Radě Evropské unie (Úředník — Vnitřní výběrové řízení — Nepřipuštění k ústním testům — Požadavek konkrétních jazykových znalostí — Zásada rovného zacházení — Přístup k dokumentům Rady — Povinnost odůvodnění)

text:
               11.6.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 143/33

      ROZSUDEK SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 5. dubna 2005
   ve věci T-376/03, Michel Hendrickx proti Radě Evropské unie (1)

   (Úředník - Vnitřní výběrové řízení - Nepřipuštění k ústním testům - Požadavek konkrétních jazykových znalostí - Zásada rovného zacházení - Přístup k dokumentům Rady - Povinnost odůvodnění)
   (2005/C 143/62)
   Jednací jazyk: francouzština
   Ve věci T-376/03, Michel Hendrickx, úředník Rady Evropské unie, bydlištěm v Bruselu (Belgie), zastoupený J.-N. Louisem, S. Orlandiem, A. Coolenem a E. Marchalem, advokáty, s adresou pro účely doručování v Lucemburku, proti Radě Evropské unie (zmocněnci: M. Sims a F. Anton), jejímž předmětem je návrh na, jednak, zrušení rozhodnutí zkušební komise Conseil/A/270 o udělení žalobci vylučující známky za písemný test A.3 a jeho nepřipuštění k ústním testům a, jednak, uložení Radě zaplacení symbolického jednoho eura jako odškodnění za způsobenou morální újmu, Soud (první senát), ve složení J. D. Cooke, předseda, R. García-Valdecasas a I. Labucka, soudci, vedoucí soudní kanceláře: I. Natsinas, rada, vydal dne 5. dubna 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 21, 24.1.2004


title: Věc T-389/09: Usnesení Tribunálu ze dne 10. ledna 2011 — Labate v. Komise

text:
               5.3.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 72/33

         Usnesení Tribunálu ze dne 10. ledna 2011 — Labate v. Komise
   (Věc T-389/09) (1)

   2011/C 72/51
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda prvního senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 312, 19.12.2009.


title: Věc T-153/04: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 27. září 2006 – Ferriere Nord v. Komise ( Hospodářská soutěž — Pokuta — Porušení článku 81 ES — Pravomoci Komise v záležitostech výkonu práva — Promlčení — Články 4 a 6 nařízení (EHS) č. 2988/74 — Přípustnost )

text:
               2.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 294/44

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 27. září 2006 – Ferriere Nord v. Komise
   (Věc T-153/04) (1)

   („Hospodářská soutěž - Pokuta - Porušení článku 81 ES - Pravomoci Komise v záležitostech výkonu práva - Promlčení - Články 4 a 6 nařízení (EHS) č. 2988/74 - Přípustnost“)
   (2006/C 294/92)
   Jednací jazyk: italština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Ferriere Nord SpA (Osoppo, Itálie) (zástupci: W. Viscardini a G. Donà, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: A. Nijenhuis a A Whelan, zmocněnci, ve spolupráci s A. Colabianchim, advokátem)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise oznámených dopisem ze dne 5. února 2004 a faxem ze dne 13. dubna 2004, týkajících se neuhrazeného zůstatku pokuty uložené žalobkyni rozhodnutím Komise 89/515/EHS ze dne 2. srpna 1989 v řízení podle článku 85 Smlouvy o EHS (IV/31.553 – Ocelové svařované pletivo) (Úř. věst. L 260, s. 1).
   Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Komise oznámená dopisem ze dne 5. února 2004 a faxem ze dne 13. dubna 2004, týkající se neuhrazeného zůstatku pokuty uložené žalobkyni rozhodnutím Komise 89/515/EHS ze dne 2. srpna 1989 v řízení podle článku 85 Smlouvy o EHS (IV/31.553 – Ocelové svařované pletivo), se zrušují.

               2)

               Komise ponese kromě vlastních nákladů řízení také náklady vynaložené žalobkyní.

      (1)  Úř. věst. C 168, 26.6.2004.


title: Výmaz věci C-101/03

text:
               26.11.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 296/18

         Výmaz věci C-101/03 (1)

   (2005/C 296/35)

      (Jednací jazyk: italština)

   Usnesením ze dne 24. června 2005 rozhodl předseda Soudního dvora Evropských společenství o výmazu věci C-101/03 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Milano, Sezione Prima Penale): trestní řízení proti Alfonsu Galeazzovi a Marcu Banattimu.

      (1)  Úř. věst. C 101, 26.4.2003.


title: Věc F-21/12: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 26. června 2013 — Achab v. EHSV ( „Veřejná služba — Úředníci — Odměna — Příspěvek za práci v zahraničí — Podmínka stanovená v čl. 4 odst. 1 písm. a) a b) přílohy VII služebního řádu — Vydání bezdůvodného obohacení“ )

text:
               31.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 252/46

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 26. června 2013 — Achab v. EHSV
   (Věc F-21/12) (1)

   (Veřejná služba - Úředníci - Odměna - Příspěvek za práci v zahraničí - Podmínka stanovená v čl. 4 odst. 1 písm. a) a b) přílohy VII služebního řádu - Vydání bezdůvodného obohacení)
   2013/C 252/79
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Mohammed Achab (Brusel, Belgie) (zástupce: N. Lhoëst, advokát)

      Žalovaný: Evropský hospodářský a sociální výbor (EHSV) (zástupkyně: M. Arsène a G. Boudot, zmocněnkyně)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí, kterým byl žalobci odňat přiznaný nárok na příspěvek za práci v zahraničí a kterým bylo přistoupeno k výběru tohoto příspěvku se zpětným účinkem

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Evropského hospodářského a sociálního výboru ze dne 9. června 2011 se zrušuje v rozsahu, v němž se nařizuje vrácení příspěvků za práci v zahraničí vyplácených M. Achabovi od 1. července 2010.

               2)

               Žaloba se ve zbývající části zamítá.

               3)

               Evropský hospodářský a sociální výbor ponese vlastní náklady řízení a nahradí polovinu nákladů vynaložených M. Achabem.

               4)

               Mohammed Achab ponese polovinu vlastních nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 133, 5.5.2012, s. 30.


title: Věc C-55/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Judicial da Comarca do Porto (Portugalsko) dne 13. února 2008 – Santa Casa da Misericórdia de Lisboa v. Liga Portuguesa de Futebol Profissional (CA/LPFP), Baw International Ltd a Betandwin.Com Interactive Entertainment

text:
               12.4.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 92/19

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Judicial da Comarca do Porto (Portugalsko) dne 13. února 2008 – Santa Casa da Misericórdia de Lisboa v. Liga Portuguesa de Futebol Profissional (CA/LPFP), Baw International Ltd a Betandwin.Com Interactive Entertainment
   (Věc C-55/08)
   (2008/C 92/35)
   Jednací jazyk: portugalština
   Předkládající soud
   Tribunal Judicial da Comarca do Porto
   Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Santa Casa da Misericórdia de Lisboa

      Žalované: Liga Portuguesa de Futebol Profissional (CA/LPFP), Baw International Ltd a Betandwin.Com Interactive Entertainment
   Předběžné otázky

               1)

               Je skutečnost, že „právo provozování výherních, sázkových a hazardních her“ (článek 9 vládního nařízení č. 422/89 ze dne 2. prosince 1989, pozměněného vládním nařízením č. 10/95 ze dne 19. ledna 1995 a vládním nařízením č. 40/2005 ze dne 17. února 2005) a právo „zavádění systémů vzájemných sázek“ (článek 1 vládního nařízení č. 84/85 ze dne 17. prosince 1985, pozměněný vládním nařízením č. 317/2002) je vyhrazeno státu, v souladu s […] ustanoveními práva Společenství, kterými jsou založeny zásady volného pohybu služeb, volné soutěže a zákazu státních monopolů?

               2)

               Jakými kritérii je třeba se řídit při výkladu vnitrostátní právní úpravy, který znamená omezení těchto zásad, aby bylo možné stanovit, zda je takové omezení přípustné s ohledem na […] ustanovení práva Společenství?

               3)

               Je zákaz reklamy výherních, sázkových a hazardních her, pokud se jedná o hlavní předmět reklamního sdělení, s výjimkou týkající se reklamy na hry provozované Santa Casa da Misericórdia de Lisboa, v souladu s […] ustanoveními práva Společenství, kterými jsou založeny zásady volného pohybu služeb, volné soutěže a zákazu státních monopolů?


title: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 7. července 2005 ve věci C-147/03: Komise Evropských společenství proti Rakouské republice (Nesplnění povinnosti státem — Články 12, 149 a 150 ES — Podmínky přístupu k univerzitnímu vzdělávání — Diskriminace)

text:
               3.9.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/5

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (druhého senátu)
   ze dne 7. července 2005
   ve věci C-147/03: Komise Evropských společenství proti Rakouské republice (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Články 12, 149 a 150 ES - Podmínky přístupu k univerzitnímu vzdělávání - Diskriminace)
   (2005/C 217/10)
   Jednací jazyk: němčina
   Ve věci C-147/03, jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES, podaná dne 31. března 2003, Komise Evropských společenství (zmocněnci: W. Bogensberger a D. Martin), podporovaná Finskou republikou (zmocněnkyně: A. Guimaraes-Purokoski a T. Pynnä) proti Rakouské republice, (zmocněnci: H. Dossi, E. Riedl, jakož i C. Ruhs a H. Kasparovsky), Soudní dvůr (druhý senát), ve složení R. Silva de Lapuerta, předsedkyně pátého senátu, zastupující předsedkyně druhého senátu, C. Gulmann, J. Makarczyk (zpravodaj), P. Kūris a J. Klučka, soudci, generální advokát: F. Jacobs, vedoucí soudní kanceláře: M.-F. Contet, vrchní rada, vydal dne 7. července 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Rakouská republika tím, že nepřijala opatření nezbytná k zajištění toho, aby držitelé středoškolských diplomů získaných v jiných členských státech měli přístup k vyššímu a univerzitnímu vzdělání, které organizuje, za stejných podmínek jako držitelé středoškolských diplomů získaných v Rakousku, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 12, 149 a 150 ES.

               2)

               Rakouské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 112, 10.5.2003.


title: Věc C-107/15 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 4. března 2015 Petrosem Chatzithomou a Ellenitsou Chatzithoma proti usnesení Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 16. října 2014 ve věci T-329/13, Petros Chatzithoma a Ellenitsa Chatzithoma v. Komise a Evropská centrální banka

text:
               1.6.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 178/4

         Kasační opravný prostředek podaný dne 4. března 2015 Petrosem Chatzithomou a Ellenitsou Chatzithoma proti usnesení Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 16. října 2014 ve věci T-329/13, Petros Chatzithoma a Ellenitsa Chatzithoma v. Komise a Evropská centrální banka
   (Věc C-107/15 P)
   (2015/C 178/04)
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastníci řízení

      Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelé): Petros Chatzithoma a Ellenitsa Chatzithoma (zástupci: E. Efstathiou, K. Efstathiou a K. Liasidou, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská komise, Evropská centrální banka

      Návrhová žádání účastníků řízení podávajících kasační opravný prostředek

   Navrhovatelé navrhují, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil napadené usnesení;

               —

               zrušil závěr Tribunálu, že námitce nepřípustnosti se vyhovuje, a zejména zjištění, že „prohlášení Euroskupiny nelze [...] považovat za akt, který má právní účinky vůči třetím osobám“, a tudíž vůči navrhovatelům, a že sporným prohlášením Euroskupina „velmi obecně podala zprávu o některých opatřeních, která byla schválena na politické úrovni s Kyperskou republikou“;

               —

               zrušil napadené usnesení, které přisoudilo snížení hodnoty vkladů Kyperské republice, aniž by připsalo jakékoliv jednání, akt nebo rozhodnutí Euroskupině, odpůrkyním nebo odpůrkyním v rámci Euroskupiny;

               —

               zrušil uložení náhrady nákladů řízení navrhovatelům.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Navrhovatelé předkládají čtyři důvody na podporu svého kasačního opravného prostředku. Konkrétně:

               1.

               Napadené usnesení je stiženo nedostatkem odůvodnění a bylo vydáno na základě nesprávného výkladu skutkového a právního stavu ve vztahu k orgánu, který skutečně přijal rozhodnutí o snížení hodnoty vkladů „bail in“.

               2.

               Napadené usnesení bylo vydáno v rozporu s obecnými právními zásadami v tom, že Tribunál zkreslil skutečnost, že bez ohledu na druh či formu napadeného rozhodnutí přijatého Euroskupinou bylo rozhodnutí v tomto případě aktem napadnutelným žalobou na neplatnost.

               3.

               Napadené usnesení je stiženou vadou v tom, že Tribunál za účelem vydání usnesení nepřezkoumal právní a faktický vztah Evropské komise, Evropské centrální banky a Euroskupiny, a ani nepřezkoumal skutečnost, že na základě zásady příčinné souvislosti a kritéria skutečně odpovědného představovaly akty Euroskupiny akty Evropské centrální banky a Evropské komise, které měly jednat způsobem slučitelným se Smlouvou a protokoly Evropské unie, jakož i na základě sekundárního práva.
               Tribunál tudíž nezkoumal podstatu argumentů a sporu navrhovatelů, a nesprávně tak odmítl žalobu na neplatnost.

               4.

               Je-li tomuto kasačnímu opravnému prostředku vyhověno, navrhovatelům se neuloží náhrada nákladů tohoto řízení, ani nákladů vynaložených v řízení v prvním stupni.


title: Věc C-248/07: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hof van beroep te Antwerpen (Belgie) dne 23. května 2007 – Trespa International B.V. v. Nova Haven- en Vervoerbedrijf N.V. a Meadwestvaco Europe B.V.B.A.

text:
               21.7.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 170/15

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hof van beroep te Antwerpen (Belgie) dne 23. května 2007 – Trespa International B.V. v. Nova Haven- en Vervoerbedrijf N.V. a Meadwestvaco Europe B.V.B.A.
   (Věc C-248/07)
   (2007/C 170/27)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Předkládající soud
   Hof van beroep te Antwerpen
   Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Trespa International B.V.

      Žalované: Nova Haven- en Vervoerbedrijf N.V. a Meadwestvaco Europe B.V.B.A.
   Předběžné otázky

               1)

               Je osobou, která dováží nebo nechává dovézt zboží za účelem propuštění do volného oběhu, ve smyslu článku 291 prováděcího [nařízení] k celnímu kodexu Společenství (1) ve znění platném od 1. července 1997 do 15. května 1998 také celní zástupce, který provádí přihlášení zboží svým jménem a na vlastní účet, nebo pouze dovozce, pro kterého je zboží určeno?

               2)

               Jedná se o dodání uvnitř Společenství ve smyslu článku 297, respektive článku 1a, je-li zboží dovezeno do Evropské unie v Antverpách a poté převezeno do Nizozemska? Musí v tomto případě být osoba ve smyslu článku 291 [v první otázce uvedeného] prováděcího [nařízení] držitelem povolení uvedeného v tomto článku?

               3)

               Rozumí se „nabyvatelem“ ve smyslu článku 297 [v první otázce uvedeného] prováděcího [nařízení] celní zástupce, který zboží na účet skutečného dovozce předkládá za účelem dovozu ze třetího státu do členského státu Evropské unie k celnímu řízení?

      (1)  Nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 253, s. 1; Zvl. vyd. 02/06 s. 3).


title: Věc C-51/08: Žaloba podaná dne 12. února 2008 – Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství

text:
               24.5.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 128/19

         Žaloba podaná dne 12. února 2008 – Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství
   (Věc C-51/08)
   (2008/C 128/32)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: J.-P. Keppenne a H. Støvlbæk, zmocněnci)

      Žalované: Lucemburské velkovévodství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Lucemburské vévodství tím, že stanovilo podmínku státní příslušnosti pro přístup k povolání notáře a tím, že pokud jde o notářskou činnost, neprovedlo směrnici 89/48/EHS (1), nesplnilo povinnosti, které pro ně vyplývají ze Smlouvy o ES, konkrétně z článků 43 ES a 45 ES, a směrnice 89/48/EHS o obecném systému pro uznávání vysokoškolských diplomů vydaných po ukončení nejméně tříletého odborného vzdělávání a přípravy;

               —

               uložit Lucemburskému velkovévodství náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Komise svojí žalobou žalovanému zaprvé vytýká, že tím, že stanovilo podmínku státní příslušnosti pro přístup k povolání notáře a pro jeho výkon nepřiměřeně zasáhlo do svobody usazování upravené v článku 43 ES. Článek 45 ES sice vyjímá z působnosti kapitoly týkající se práva usazování ty činnosti, které jsou přímo a konkrétně spjaty s výkonem veřejné moci, Komise je však toho názoru, že úkoly, které notářům svěřuje lucemburské právo, jsou spjaty s výkonem veřejné moci v tak nízké míře, že na ně nelze tento článek uplatnit a obhájit takovéto omezení svobody usazování. Těmito úkoly nejsou notářům svěřeny sankční pravomoci a vnitrostátní zákonodárce by se mohl spokojit s méně omezujícími opatřeními, mohl by například po dotyčných subjektech vyžadovat splnění přísných podmínek pro přístup k tomuto povolání, uložit jim specifické profesní povinnosti nebo je podrobit specifické kontrole.
   Ve svém druhém žalobním důvodu Komise žalovanému vytýká, že nesplnilo své povinnosti tím, že neprovedlo směrnici 89/48/EHS, pokud jde o povolání notáře. Vzhledem tomu, že se jedná o regulované povolání, je podle Komise ve vztahu k uvedenému povolání uvedená směrnice plně účinná a vysoká kvalifikace, která je od notářů vyžadována, my mohla být snadno zaručena testem způsobilosti nebo adaptačním obdobím.

      (1)  Směrnice Rady 89/48/EHS ze dne 21. prosince 1988 o obecném systému pro uznávání vysokoškolských diplomů vydaných po ukončení nejméně tříletého odborného vzdělávání a přípravy (Úř. věst. L 19, 1989, s. 16; Zvl. vyd. 05/01, s. 337).


title: Věc C-281/09: Žaloba podaná dne 22. července 2009 — Komise Evropských společenství v. Španělské království

text:
               24.10.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 256/7

         Žaloba podaná dne 22. července 2009 — Komise Evropských společenství v. Španělské království
   (Věc C-281/09)
   2009/C 256/14
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: L. Lozano Palacios a C. Vrignon, zmocněnci)

      Žalované: Španělské království

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že tím, že Španělské království umožnilo zjevné, opakované a závažné porušování pravidel uvedených v čl. 18 odst. 2 směrnice Rady 89/552/EHS ze dne 3. října 1989 o koordinaci některých právních a správních předpisů členských států upravujících provozování televizního vysílání (89/556/EHS) (1), nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z ustanovení čl. 3 odst. 2 uvedené směrnice ve spojení s ustanoveními článku 10 ES a

               —

               uložit Španělskému království náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Komise má za to, že restriktivní výklad pojmu „reklamní šoty“, který provádí Španělské království a jenž vede k tomu, že určitá reklamní jednání nejsou považována za reklamní šoty (zvláště krátké šoty s reklamním cílem, televizní reklamní šoty, šoty týkající se sponzoringu a mikroreklamní šoty), a proto se na ně nevztahuje omezení počtu hodin uložené směrnicí 89/552, je v rozporu s uvedenou směrnicí.

      (1)  Úř. věst. L 298, s. 23; Zvl. vyd. 06/01, s. 224.


title: Věc T-271/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 21. května 2015 – Nutrexpa v. OHIM – Kraft Foods Italia Intellectual Property (Cuétara MARĺA ORO) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství Cuétara MARÍA ORO — Starší obrazová ochranná známka Společenství ORO a starší národní obrazová ochranná známka ORO — Částečné zamítnutí zápisu — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               6.7.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 221/11

         Rozsudek Tribunálu ze dne 21. května 2015 – Nutrexpa v. OHIM – Kraft Foods Italia Intellectual Property (Cuétara MARĺA ORO)
   (Věc T-271/13) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství Cuétara MARÍA ORO - Starší obrazová ochranná známka Společenství ORO a starší národní obrazová ochranná známka ORO - Částečné zamítnutí zápisu - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2015/C 221/14)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Nutrexpa, SL (Barcelona, Španělsko) (zástupci: J. Grau Mora, M. Ferrándiz Avendaño a Y. Sastre Canet, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: Ó. Mondéjar Ortuño a V. Melgar, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Kraft Foods Italia Intellectual Property Srl (Milán, Itálie) (zástupci: A. Masetti Zannini de Concina, M. Bucarelli a G. Petrocchi, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 18. března 2013 (věc R 1285/2012-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Kraft Foods Italia Intellectual Property Srl a Nutrexpa, SL.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti Nutrexpa, SL, se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 215, 27.7.2013.


title: Věc C-510/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hof van Beroep te Gent (Belgie) dne 9. listopadu 2012 — Bloomsbury NV v. Belgický stát

text:
               16.2.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 46/13

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hof van Beroep te Gent (Belgie) dne 9. listopadu 2012 — Bloomsbury NV v. Belgický stát
   (Věc C-510/12)
   2013/C 46/23
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hof van Beroep te Gent

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Bloomsbury NV

      Žalovaný: Belgický stát

      Předběžná otázka

   Je třeba vykládat čl. 2 odst. 3, 4 a 5 čtvrté směrnice Rady 78/660/EHS ze dne 25. července 1978, založené na čl. 54 odst. 3 písm. g) Smlouvy, o ročních účetních závěrkách některých forem společností (1) v tom smyslu, že v případě, kdy společnost bezúplatně nabývá významné aktivum a nemůže tedy zaúčtovat jeho pořizovací hodnotu, takže vzniká naprosto zkreslený obraz o stavu jejích aktiv a pasiv, finanční pozici a zisku nebo ztrátě, musí přesto uvedené bezúplatně nabyté významné aktivum zaúčtovat v jeho skutečné hodnotě?

      (1)  Úř. věst. L 222, s. 11; Zvl. vyd. 17/01, s. 21.


title: Věc T-3/09: Žaloba podaná dne 2. ledna 2009 – Itálie v. Komise

text:
               7.3.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 55/45

         Žaloba podaná dne 2. ledna 2009 – Itálie v. Komise
   (Věc T-3/09)
   (2009/C 55/81)
   Jednací jazyk: italština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Italská republika (zástupce: P. Gentili, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Zrušit rozhodnutí Komise K(2008)6015 konečné ze dne 21. října 2008 o státní podpoře C 20/2008 (ex 62/2008), kterou Itálie zamýšlí poskytnout ve formě změny režimu podpor N 59/04 týkajícího se dočasného obranného mechanismu pro stavbu lodí, které bylo Italské republice oznámeno dne 22. října 2008 sdělením ze dne 22. října 2008 č. SG-Greffe (2008) D/206436.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Rozhodnutí napadené v této věci je totéž jako ve věci T-584/08 Cantiere Navale De Poli v. Komise.
   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou podobné žalobním důvodům a hlavním argumentům uplatněným v této věci.


title: Věc C-338/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgerichtshof (Rakousko) dne 20. června 2013 — Marjan Noorzia

text:
               10.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 233/4

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgerichtshof (Rakousko) dne 20. června 2013 — Marjan Noorzia
   (Věc C-338/13)
   2013/C 233/07
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Verwaltungsgerichtshof

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: Marjan Noorzia

      Odpůrce: Bundesministerin für Inneres

      Předběžná otázka

   Má být čl. 4 odst. 5 směrnice Rady 2003/86/ES ze dne 22. září 2003 o právu na sloučení rodiny (1) vykládán v tom smyslu, že brání právní úpravě, podle které musí manželé nebo registrovaní partneři dosáhnout věku 21 let již v době podání žádosti, aby mohli být považováni za rodinné příslušníky, kteří mají právo se spojit s osobou usilující o sloučení rodiny?

      (1)  Úř. věst. L 251, s. 12; Zvl. vyd. 19/06, s. 224.


title: Věc T-169/10: Žaloba podaná dne 14. dubna 2010 — Grupo Osborne v. OHIM — Industria Licorera Quezalteca (TORO XL)

text:
               5.6.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 148/49

         Žaloba podaná dne 14. dubna 2010 — Grupo Osborne v. OHIM — Industria Licorera Quezalteca (TORO XL)
   (Věc T-169/10)
   2010/C 148/79
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Grupo Osborne, SA (El Puerto de Santa María, Španělsko) (zástupce: J. Iglesias Monravá, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: Industria Licorera Quezalteca, SA

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 22. ledna 2010 ve věci R 223/2009-2, kterým se zamítá přihláška ochranné známky Společenství č. 4 769 279„TORO XL“ pro výrobky třídy 33;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „TORO XL“ (přihláška č. 4 769 279) pro výrobky a služby tříd 32, 33 a 43.

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: INDUSTRIA LICORERA QUEZALTECA S.A.

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Obrazová ochranná známka Společenství (č. 4 027 124) obsahující prvek „XL“ pro výrobky třídy 33 (alkoholické nápoje).

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitky.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Vyhovění odvolání a zamítnutí přihlášky.

      Dovolávané žalobní důvody: Nesprávný výklad čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009 o ochranné známce Společenství.


title: Rozsudek soudu prvního stupně ze dne 8. července 2004 ve věci T-270/02, MLP Finanzdienstleistungen AG proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (Ochranná známka Společenství — Slovní ochranná známka bestpartner — Absolutní důvody zamítnutí — Čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 40/94 — Ochranná známka postrádající rozlišovací způsobilost — Popisná ochranná známka)

text:
               25.9.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 239/20

      ROZSUDEK SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 8. července 2004
   ve věci T-270/02, MLP Finanzdienstleistungen AG proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Slovní ochranná známka bestpartner - Absolutní důvody zamítnutí - Čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 40/94 - Ochranná známka postrádající rozlišovací způsobilost - Popisná ochranná známka)
   (2004/C 239/40)
   Jednací jazyk: němčina
   Ve věci T-270/02, MLP Finanzdienstleistungen AG, se sídlem v Heidelbergu (Německo), zastoupená W. Göpfertem, advokátem, proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (zmocněnec: G. Schneider), jejímž předmětem je žaloba podaná proti rozhodnutí třetího odvolacího senátu OHIM ze dne 26. června 2002 (věc R 206/2002-3), kterým byl zamítnut zápis slovní ochranné známky bestparner, Soud (druhý senát), ve složení J. Pirrung, předseda, A. W. H. Meij a N. J. Forwood, soudci, tajemník: D. Christensen, rada, vydal dne 8. července 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Žalobkyni se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 274, 9.11.2002.


title: Věc T-464/09: Žaloba podaná dne 20. listopadu 2009 — Evropská komise v. New Acoustic Music a Anna Hildur Hildibrandsdottir

text:
               27.2.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 51/33

         Žaloba podaná dne 20. listopadu 2009 — Evropská komise v. New Acoustic Music a Anna Hildur Hildibrandsdottir
   (Věc T-464/09)
   2010/C 51/65
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: A.-M. Rouchaud-Joët, N. Bambara, zmocněnci, ve spolupráci s C. Erkelensem, advokátem)

      Žalované: New Acoustic Music Association (Orpington, Spojené království), Anna Hildur Hildibrandsdottir (Orpington)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               uložit žalovaným povinnost vrátit Komisi částku 31 136,23 eur navýšenou o úroky stanovené v sazbě 7,70 % per annum, ode dne 14. ledna 2008 až do dne závěrečné platby;

               —

               uložit žalovaným náhradu nákladů řízení, včetně nákladů vzniklých Komisi.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Tato žaloba se týká smlouvy o poskytnutí podpory, ztotožněné se smlouvou č. 2003-1895/001-001, uzavřené mezi Evropskou komisí (dále jen „Komise“) a společností New Acoustic Music Association (dále jen „NAMA“), zastoupenou Annou Hildur Hildibrandsdottir, s cílem uskutečnění akce nazvané CLT2003/A1/GB-317 — European Music Roadwork v rámci programu „Kultura 2000“ (1).
   Touto žalobou Komise žádá o to, aby Soud žalovaným nařídil, přičemž každá z nich je povinná ohledně celé částky a má nerozdílnou odpovědnost, vrátit Komisi částku 31 136,23 eur navýšenou o úroky z prodlení vyplývající z rozdílu mezi částkou vyplacenou společnosti NAMA ve formě zálohy na provedení akcí uvedených ve smlouvě o poskytnutí podpory a částkou, k níž je NAMA oprávněna.
   Na podporu své žaloby žalobkyně uvádí jediný žalobní důvod. Tvrdí, že NAMA nesplnila své smluvní povinnosti tím, že nevrátila část zálohy vyplacené Komisí, jelikož skutečné uznatelné výdaje byly nižší než celkové odhadované náklady.
   Komise tvrdí, že NAMA a Anna Hildur Hildibrandsdottir, jakožto partnerka a zmocněná právní zástupkyně NAMA, mají nerozdílnou odpovědnost, pokud jde o dlužnou částku.

      (1)  Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 508/2000/ES ze dne 14. února 2000 o programu Kultura 2000 (Úř. věst. L 63, s. 1; Zvl. vyd. 16/01, s. 97).


title: Věc C-348/12 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 16. července 2012 Radou Evropské Unie proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 25. dubna 2012 ve věci T-509/10, Manufacturing Support & Procurement Kala Naft v. Rada

text:
               22.9.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 287/27

         Kasační opravný prostředek podaný dne 16. července 2012 Radou Evropské Unie proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 25. dubna 2012 ve věci T-509/10, Manufacturing Support & Procurement Kala Naft v. Rada
   (Věc C-348/12 P)
   2012/C 287/53
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Rada Evropské Unie (zástupci: M. Bishop a R. Liudvinaviciute-Cordeiro, zmocněnci)

      Další účastnice řízení: Manufacturing Support & Procurement Kala Naft Co., Teherán, Evropská komise

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozsudek vydaný dne 25. dubna 2012 Tribunálem (4. senátem) ve věci T-509/10;

               —

               rozhodnout s konečnou platností o sporu a odmítnout žalobu společnosti Kala Naft proti aktům Rady jako nepřípustnou nebo případně zamítnout žalobu jako neopodstatněnou;

               —

               uložit společnosti Kala Naft náhradu nákladů vynaložených Radou v prvním stupni a v rámci tohoto kasačního opravného prostředku.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Rada má za to, že rozsudek Tribunálu ve výše uvedené věci je dotčen dvojím nesprávným právním posouzením a že tento rozsudek by tedy měl být zrušen.
   Zaprvé má Rada za to, že Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když neodmítl žalobu podanou společností Kala Naft jako nepřípustnou, i když tato společnost podle Rady představuje instituci iránské vlády.
   Zadruhé má Rada za to, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení tím, že rozhodl, že jeden z důvodů k odůvodnění uložení omezujících opatření proti společnosti Kala Naft nebyl dostačující ke splnění povinnosti uvést odůvodnění a že Rada byla povinna poskytnout důkazy k podložení dalšího z těchto důvodů. Rada rovněž tvrdí, že Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení tím, že rozhodl, že část odůvodnění, podle níž společnost Kala Naft uvádí na trh zařízení pro odvětví ropy a zemního plynu, která mohou být použita pro jaderný iránský program, nemůže být považována za „podporování“ šíření jaderných zbraní, aniž by tato část byla posuzována ve vztahu s ostatními částmi odůvodnění.


title: Věc T-176/04: Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne  6. března 2006  – Luigi Marcuccio v. Komise Evropských společenství ( Úředníci — Sociální zabezpečení — Přístup k informacím, které souvisejí s existencí lékařské zprávy — Předání po podání žaloby — Rozhodnutí ve věci je bezpředmětné )

text:
               20.5.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 121/12

         Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 6. března 2006 – Luigi Marcuccio v. Komise Evropských společenství
   (Věc T-176/04) (1)

   („Úředníci - Sociální zabezpečení - Přístup k informacím, které souvisejí s existencí lékařské zprávy - Předání po podání žaloby - Rozhodnutí ve věci je bezpředmětné“)
   (2006/C 121/20)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Luigi Marcuccio (Tricase, Itálie) (zástupce: A. Distante, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: J. Currall a C. Berardis-Kayser, zmocněnci, ve spolupráci s A. Dal Ferrem, advokátem)
   Předmět věci
   Zaprvé návrh na zrušení implicitního rozhodnutí Komise, kterým byla zamítnuta žádost podaná žalobcem za účelem poskytnutí lékařské zprávy nebo písemného potvrzení, že taková zpráva neexistuje, zadruhé návrhu na zrušení implicitního rozhodnutí Komise, které se týká zamítnutí stížnosti podané proti zamítnutí žádosti a zatřetí návrh směřující k určení žalobcova nároku na to, aby požadavkům obsaženým v jeho žádosti a v jeho stížnosti bylo vyhověno
   Výrok usnesení

               1)

               Rozhodnutí ve věci je bezpředmětné.

               2)

               Komise ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady řízení vynaložené žalobcem před oznámením žalobní odpovědi. Žalobce ponese vlastní náklady řízení vynaložené po oznámení žalobní odpovědi.

      (1)  Úř. věst. C 179, 10.7.2004.


title: Věc C-677/13: Žaloba podaná dne 18. prosince 2013 — Evropská komise v. Řecká republika

text:
               22.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 52/30

         Žaloba podaná dne 18. prosince 2013 — Evropská komise v. Řecká republika
   (Věc C-677/13)
   2014/C 52/55
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: M. Patakia a E. Sanfrutos Cano)

      Žalovaná: Řecká republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Určit, že Řecká republika tím, že:

                           —

                           nepřijala opatření nezbytná k zajištění, aby a) při nakládání s odpady na skládce v Kiato nebylo ohrožováno lidské zdraví ani poškozováno životní prostředí a aby b) bylo zakázáno svévolné opuštění, nepovolené ukládání nebo vypouštění odpadů a nekontrolované nakládání s nimi na uvedené skládce;

                           —

                           tolerovala provozování této skládky bez schválených environmentálních podmínek a bez platného povolení, které by dodržovaly podmínky a obsah týkající se vydávání takového povolení, a tudíž nezajistila, aby byly na skládce odpadů odstraňovány pouze odpady, které byly zpracovány, aniž by držitel odpadu nebo provozovatel uvedené skládky mohli před dodávkou nebo během dodávky prokázat, že předmětné odpady mohou být na skládku přijaty v souladu s kritérii stanovenými v povolení a že splňují kritéria pro přijetí stanovená v příloze II;

                           —

                           nedbala na to, aby postupy kontroly a sledování v provozní fázi skládky dodržovaly minimální zákonné požadavky,

                     porušila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 13, 23 a čl. 36 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/2008/ES ze dne 19. listopadu 2008 o odpadech a o zrušení některých směrnic (1), jakož i z čl. 6 písm. a), článku 8, čl. 9 písm. a), b), c), čl. 11 odst. 1 písm. a) a článku 12 Směrnice Rady 1999/31/ES ze dne 26. dubna 1999 o skládkách odpadů (2);

               —

               uložit Řecké republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

               1)

               Řecké orgány nadále tolerují provozování skládky v Kiato bez schválených environmentálních podmínek a bez patřičného povolení (porušení článku 23 směrnice 2008/98/ES a článku 8, konkrétně jeho písm. a), jakož i čl. 9 písm. a), b), c) směrnice 1999/31/ES). Z důvodu neexistence tohoto povolení není Řecká republika ani s to plnit povinnosti vyplývající z čl. 6 písm. a) a z čl. 11 odst. 1 písm. a) směrnice 1999/31/ES.

               2)

               Kontroly provedené ve dnech 24. října 2007, 3. listopadu 2011 a 31. července 2012 odhalily závažné problémy související s nesprávným fungováním skládky v Kiato a jejím přetížením. Jinými slovy jsou porušeny článek 13 a čl. 36 odst. 1 směrnice 2008/98/ES a články 8, 9 a 12 směrnice 1999/31/ES.

      (1)  Úř. věst. L 312, ze dne 22. listopadu 2008, s. 3.

      (2)  Úř. věst. L 182, ze dne 16. července 1999, s. 1.


title: Věc T 348/10: Žaloba podaná dne 16. srpna 2010 — Panzeri v. OHIM — Royal Trophy (Royal Veste e premia lo sport)

text:
               23.10.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 288/52

      Žaloba podaná dne 16. srpna 2010 — Panzeri v. OHIM — Royal Trophy (Royal Veste e premia lo sport)
      (Věc T 348/10)
      ()
      (2010/C 288/97)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: italština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Luigi Panzeri (Monguzzo, Itálie) (zástupce: C. Galli, advokát)

         Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Royal Trophy Srl (Cava de Tirreni, Itálie)

         Návrhová žádání žalobkyně

                  —

                  zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu ze dne 20. května 2010 a rozhodnutí námitkového oddělení ze dne 30. června 2009;

                  —

                  vyhovět námitkám žalobkyně proti přihlášce ochranné známky č. 5.285.507 a zamítnout přihlášku této ochranné známky, pokud jde o výrobky třídy 25 (oděvy) a třídy 28 (potřeby pro gymnastiku a sport, které nejsou uvedeny v jiných třídách), a uložit jakákoli jiná vhodná opatření;

                  —

                  uložit Royal Trophy s.r.l. náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

         Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: ROYAL TROPHY S.r.l.
      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka „ROYAL Veste e premia lo sport“ (přihláška č. 5.285.507) pro výrobky zařazené do tříd 25 a 28

         Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně

         Namítaná ochranná známka nebo označení: Slovní ochranná známka Společenství (č. 1533504) a mezinárodní (č. 5769068) „VESTE LO SPORT“ pro výrobky zařazené do třídy 25 a obrazová ochranná známka „PANZERI veste lo sport“ , nezapsaná, ale užívaná v obchodním styku pro „oděvy, a zejména sportovní oděvy“

         Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitek

         Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

         Dovolávané žalobní důvody: Nesprávné uplatnění čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009 o ochranné známce Společenství.


title: Věc T-462/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 12. ledna 2012 — Storck v. OHIM– RAI (Ragolizia) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství Ragolizia — Starší slovní ochranná známka Společenství FAVOLIZIA — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Podobnost označení — Čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“ )

text:
               18.2.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 49/23

         Rozsudek Tribunálu ze dne 12. ledna 2012 — Storck v. OHIM– RAI (Ragolizia)
   (Věc T-462/09) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství Ragolizia - Starší slovní ochranná známka Společenství FAVOLIZIA - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Podobnost označení - Čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)
   2012/C 49/40
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: August Storck KG (Berlín, Německo) (zástupci: I. Rohr, P. Goldenbaum a T. Melchert, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: G. Schneider, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice řízení před Tribunálem: Radiotelevisione italiana SpA (RAI) (Řím, Itálie)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 8. září 2009 (věc R 1779/2008-4), které se týká námitkového řízení mezi společnostmi Radiotelevisione italiana SpA (RAI) a August Storck KG.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti August Storck KG se ukládá nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 11, 16.1.2010.


title: Věc C-363/10: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 6. června 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Judicial de Póvoa de Lanhoso — Portugalsko) — Maria de Jesus Barbosa Rodrigues v. Companhia de Seguros Zurich SA

text:
               27.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 252/27

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 6. června 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Judicial de Póvoa de Lanhoso — Portugalsko) — Maria de Jesus Barbosa Rodrigues v. Companhia de Seguros Zurich SA
   (Věc C-363/10) (1)

   2011/C 252/58
   Jednací jazyk: portugalština
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 288, 23.10.2010.


title: Věc C-182/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Kúria (Maďarsko) dne 11. dubna 2017 – Nagyszénás Településszolgáltatási Nonprofit Kft. v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatóság

text:
               10.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 221/6

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Kúria (Maďarsko) dne 11. dubna 2017 – Nagyszénás Településszolgáltatási Nonprofit Kft. v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatóság
   (Věc C-182/17)
   (2017/C 221/08)
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Kúria

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: Nagyszénás Településszolgáltatási Nonprofit Kft.

      Odpůrce: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatóság

      Předběžné otázky

               1.

               Spadá obchodní společnost 100 % vlastněná samosprávným územním celkem po pojem „veřejnoprávní subjekty“ ve smyslu čl. 13 odst. 1 prvního pododst. směrnice Rady 2006/112/ES (1) ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty?

               2.

               Lze v případě kladné odpovědi na první otázku mít za to, že taková obchodní společnost vystupuje jako orgán veřejné moci při plnění povinností samosprávného územního celku, který uvedenou společnost zplnomocnil?

               3.

               Lze v případě záporné odpovědi na jednu z předchozích otázek částku zaplacenou samosprávným územním celkem obchodní společnosti za splnění uvedených povinností považovat za protiplnění?

      (1)  Úř. věst. L 347, s. 1.


title: Věc C-436/14: Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 7. dubna 2016 – (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal di Bari – Itálie) – trestní řízení proti Davide Cazzorla „Řízení o předběžné otázce — Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora — Totožné předběžné otázky — Články 49 SFEU a 56 SFEU — Svoboda usazování — Volný pohyb služeb — Hazardní hry — Vnitrostátní právní úprava — Změna uspořádání systému koncesí sjednocením data, k němuž uplynou doby platnosti — Nové koncesní řízení — Koncese s kratší dobou platnosti než předchozí koncese — Bezúplatné postoupení užívacího práva k vlastněnému hmotnému a nehmotnému majetku, který tvoří síť provozování her a přijímání sázek — Omezení — Naléhavé důvody obecného zájmu — Proporcionalita“

text:
               25.7.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 270/6

         Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 7. dubna 2016 – (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal di Bari – Itálie) – trestní řízení proti Davide Cazzorla
   (Věc C-436/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora - Totožné předběžné otázky - Články 49 SFEU a 56 SFEU - Svoboda usazování - Volný pohyb služeb - Hazardní hry - Vnitrostátní právní úprava - Změna uspořádání systému koncesí sjednocením data, k němuž uplynou doby platnosti - Nové koncesní řízení - Koncese s kratší dobou platnosti než předchozí koncese - Bezúplatné postoupení užívacího práva k vlastněnému hmotnému a nehmotnému majetku, který tvoří síť provozování her a přijímání sázek - Omezení - Naléhavé důvody obecného zájmu - Proporcionalita“)
   (2016/C 270/07)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunal di Bari

      Účastník původního trestního řízení

   Davide Cazzorla

      Výrok

               1)

               Články 49 SFEU a 56 SFEU, jakož i zásada rovného zacházení a zásada efektivity musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání takové vnitrostátní právní úpravě týkající se hazardních her, jako je právní úprava dotčená v původním řízení, která z důvodu změny uspořádání systému sjednocením data, k němuž uplynou doby platnosti koncesí, stanoví, že bude uspořádáno nové koncesní řízení na koncese s kratší dobou platnosti, než je doba platnosti dříve udělených koncesí.

               2)

               Články 49 SFEU a 56 SFEU musí být vykládány v tom smyslu, že brání takovému vnitrostátnímu omezujícímu ustanovení, jako je ustanovení dotčené v původním řízení, které ukládá koncesionáři hazardních her, aby bezúplatně převedl užívací právo k vlastněnému hmotnému a nehmotnému majetku, který tvoří síť provozování her a přijímání sázek, v případě ukončení činnosti z důvodu uplynutí doby platnosti koncese, jestliže toto omezení překračuje meze toho, co je nezbytné k dosažení cíle skutečně sledovaného tímto ustanovením, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu.

      (1)  Úř. věst. C 448, 15.12.2014


title: Věc T-644/14 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 7. dubna 2016 – ADR Center v. Komise „Řízení o předběžných opatřeních — Rozhodčí doložka — Dohody uzavírané za účelem provádění projektů dotovaných Unií v rámci programu ‚Civilní soudnictví‘ — Vykonatelné rozhodnutí Komise o inkasování vyplacených částek — Návrh na odklad vykonatelnosti — Neexistence naléhavosti“

text:
               30.5.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 191/30

         Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 7. dubna 2016 – ADR Center v. Komise
   (Věc T-644/14 R)
   („Řízení o předběžných opatřeních - Rozhodčí doložka - Dohody uzavírané za účelem provádění projektů dotovaných Unií v rámci programu ‚Civilní soudnictví‘ - Vykonatelné rozhodnutí Komise o inkasování vyplacených částek - Návrh na odklad vykonatelnosti - Neexistence naléhavosti“)
   (2016/C 191/39)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: ADR Center Srl (Řím, Itálie) (zástupce: L. Tantalo, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: L. Cappelletti a J. Estrada de Solà, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na odklad nuceného výkonu rozhodnutí Komise C (2014) 4485 final ze dne 27. června 2014 o zpětném získání částky 194 275,34 eur, navýšenou o úroky, kterou společnost ADR Center Srl dluží podle výzvy k úhradě č. 3241311168, znějící na částku 62 649,47 eur, výzvy k úhradě č. 3241311170, znějící na částku 78 991,12 eur, a výzvy k úhradě č. 3241311175, znějící na částku 52 634,75 eur.

      Výrok

               1)

               Návrh na vydání předběžného opatření se odmítá.

               2)

               Usnesení ze dne 22. ledna 2016 se zrušuje v rozsahu, v němž se týká věci T-644/14 R.

               3)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc C-375/09: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 3. května 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Sąd Najwyższy — Polská republika) — Prezes Urzędu Ochrony Konkurencji i Konsumentów v. Tele2 Polska sp. z o.o., nyní Netia S.A. ( „Hospodářská soutěž — Nařízení (ES) č. 1/2003 — Článek 5 — Zneužití dominantního postavení — Pravomoc orgánů pro hospodářskou soutěž členských států konstatovat, že nebyl porušen článek 102 SFEU“ )

text:
               25.6.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 186/4

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 3. května 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Sąd Najwyższy — Polská republika) — Prezes Urzędu Ochrony Konkurencji i Konsumentów v. Tele2 Polska sp. z o.o., nyní Netia S.A.
   (Věc C-375/09) (1)

   (Hospodářská soutěž - Nařízení (ES) č. 1/2003 - Článek 5 - Zneužití dominantního postavení - Pravomoc orgánů pro hospodářskou soutěž členských států konstatovat, že nebyl porušen článek 102 SFEU)
   2011/C 186/06
   Jednací jazyk: polština

      Předkládající soud

   Sąd Najwyższy

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Prezes Urzędu Ochrony Konkurencji i Konsumentów

      Žalovaná: Tele2 Polska sp. z o.o., nyní Netia S.A.

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Sąd Najwyższy — Výklad článku 5 nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 ES (Úř. věst. L 1, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205) — Zneužití dominantního postavení — Pravomoc orgánů pro hospodářskou soutěž členských států, aby rozhodnutím konstatovaly, že se článek 82 ES na obchodní praxi určitého podniku nepoužije.

      Výrok

               1)

               Článek 5 nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy musí být vykládán v tom smyslu, že brání tomu, aby vnitrostátní orgán pro hospodářskou soutěž, pokud za účelem použití článku 102 SFEU zkoumá, zda jsou splněny podmínky pro použití tohoto článku, a v návaznosti na tento přezkum je toho názoru, že ke zneužívajícímu jednání nedošlo, mohl přijmout rozhodnutí, že uvedený článek porušen nebyl.

               2)

               Článek 5 druhý pododstavec nařízení č. 1/2003 je přímo použitelný a brání použití pravidla vnitrostátního práva, které stanoví ukončení řízení vedeného podle článku 102 SFEU rozhodnutím, že k porušení uvedeného článku nedošlo.

      (1)  Úř. věst. C 297, 5.12.2009.


title: Věc T-270/16 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 28. května 2016 Petrusem Kerstensem proti rozsudku vydanému dne 18. března 2016 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-23/15, Kerstens v. Komise

text:
               18.7.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 260/47

         Kasační opravný prostředek podaný dne 28. května 2016 Petrusem Kerstensem proti rozsudku vydanému dne 18. března 2016 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-23/15, Kerstens v. Komise
   (Věc T-270/16 P)
   (2016/C 260/58)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Petrus Kerstens (Overijse, Belgie) (zástupce: C. Mourato, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

   Navrhovatel navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozsudek vydaný Soudem pro veřejnou službu ze dne 18. března 2016 ve věci F-23/15, Kerstens v. Komise;

               —

               vrátil věc Soudu pro veřejnou službu Evropské unie;

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Na podporu kasačního opravného prostředku předkládá navrhovatel pět důvodů kasačního opravného prostředku.

               1.

               První důvod kasačního opravného prostředku vychází ze zkreslení skutkového stavu a důkazů, jakož i z rozpornosti odůvodnění pokud jde o neexistenci zprávy ze správního vyšetřování ve smyslu článků 2 až 4 obecných prováděcích ustanovení upravujících vedení správních vyšetřování a disciplinárních řízení z roku 2004 (dále jen „DGE 2004“).

               2.

               Druhý důvod kasačního opravného prostředku vychází z nesprávného právního posouzení spočívajícího v nezrušení disciplinárního rozhodnutí, jež se nezakládá na zprávě ze správního vyšetřování ve smyslu DGE 2004.

               3.

               Třetí důvod kasačního opravného prostředku vychází z rozpornosti odůvodnění rozsudku, porušení povinnosti uvést odůvodnění, zkreslení skutkového stavu a důkazů, porušení čl. 4 odst. 4 DGE 2004, článku 91 služebního řádu a zásady rozdělení pravomoci mezi soudy a správní orgány, z porušení zákazu rozhodnout ultra petita a zásad kontradiktornosti a zákazu diskriminace, jakož i z nesprávného právního posouzení týkajícího se zkoumání důsledků pochybení, kterých se dopustila Komise, Soudem pro veřejnou službu.

               4.

               Čtvrtý důvod kasačního opravného prostředku vychází z porušení zásady kontradiktornosti spočívající v nesprávném výkladu článku 24 služebního řádu a článku 10 přílohy IX služebního řádu.

               5.

               Pátý důvod kasačního opravného prostředku namítaný podpůrně vychází ze zkreslení skutkového stavu a důkazů, z porušení povinnosti uvést odůvodnění a z nesprávného právního posouzení pokud jde o zásadu dodržování rozumné lhůty v disciplinární oblasti.


title: Věc C-221/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Prim’Awla tal-Qorti Ċivili (Republika Malta) dne 17. června 2009 — AJD Tuna Ltd v. Direttur tal-Agrikoltura u s-Sajd a Avukat Ġenerali

text:
               29.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 205/23

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Prim’Awla tal-Qorti Ċivili (Republika Malta) dne 17. června 2009 — AJD Tuna Ltd v. Direttur tal-Agrikoltura u s-Sajd a Avukat Ġenerali
   (Věc C-221/09)
   2009/C 205/41
   Jednací jazyk: maltština

      Předkládající soud

   Prim’Awla tal-Qorti Ċivili

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: AJD Tuna Ltd

      Žalovaný: Direttur tal-Agrikoltura u s-Sajd a Avukat Ġenerali

      Předběžné otázky

               1)

               Je nařízení Komise č. 530/2008 (1) neplatné z důvodu, že porušuje článek 253 Smlouvy, neboť neobsahuje dostatečné odůvodnění přijetí nouzových opatření stanovených v článcích 1, 2 a 3 uvedeného nařízení a neobjasňuje dostatečně důvody, které vedly k přijetí těchto opatření?

               2)

               Je nařízení Komise č. 530/2008 neplatné z důvodu, že porušuje čl. 7 odst. 1 nařízení Rady č. 2371/2002 (2), neboť v jeho odůvodnění není dostatečně prokázána i) existence váženého ohrožení zachování živých vodních zdrojů nebo mořského ekosystému v důsledku rybolovných činností a ii) nutnost okamžitého zásahu?

               3)

               Je nařízení Komise č. 530/2008 neplatné, neboť přijatá opatření porušují legitimní očekávání takových hospodářských subjektů Společenství, jako je žalobkyně, jež vycházejí z článku 1 nařízení Komise č. 446/2008 (3) ze dne 22. května 2008 a článku 2 nařízení Rady č. 2371/2002 ze dne 20. prosince 2002?

               4)

               Je článek 3 nařízení Komise č. 530/2008 neplatný z důvodu, že porušuje zásadu proporcionality, neboť z něj vyplývá, že i) žádný hospodářský subjekt Společenství nemůže provádět vykládku a umísťování tuňáka do klecí za účelem výkrmu nebo chovu, a to i pokud byl tuňák odloven dříve a zcela v souladu s nařízením Komise č. 530/2008, a ii) žádný hospodářský subjekt Společenství nemůže provádět tyto činnosti ve vztahu k tuňákům odloveným rybáři, jejichž lodě neplují pod vlajkou jednoho z členských států uvedených v článku 1 nařízení Komise č. 530/2008, i pokud takoví tuňáci byli odloveni v souladu s kvótami stanovenými Mezinárodní úmluvou na ochranu tuňáků v Atlantiku?

               5)

               Je nařízení Komise č. 530/2008 neplatné z důvodu, že porušuje zásadu proporcionality, neboť Komise neprokázala, že opatření, jež má v úmyslu přijmout, přispěje k obnově populací tuňáka?

               6)

               Je nařízení Komise č. 530/2008 neplatné z důvodu, že přijatá opatření jsou nepřiměřená a diskriminační na základě státní příslušnosti ve smyslu článku 12 Smlouvy o založení Evropského společenství, neboť uvedené nařízení rozlišuje mezi plavidly lovícími košelkovými nevody plujícími pod španělskou vlajkou a takovými plavidly plujícími pod vlajkou Řecka, Itálie, Francie, Kypru a Malty a rozlišuje mezi těmito šesti členskými státy a ostatními členskými státy?

               7)

               Je nařízení Komise č. 530/2008 neplatné z důvodu, že nebyly respektovány zásady spravedlnosti chráněné podle článku 47 Listiny základních práv Evropské unie, neboť dotčeným osobám a členským státům nebyla dána příležitost podat písemné námitky před přijetím rozhodnutí?

               8)

               Je nařízení Komise č. 530/2008 neplatné z důvodu, že nebyla respektována zásada kontradiktornosti (audi alteram partem) jako obecná zásada práva Společenství, neboť dotčeným osobám a členským státům nebyla dána příležitost podat písemné námitky před přijetím rozhodnutí?

               9)

               Je čl. 7 odst. 2 nařízení Rady č. 2371/2002 neplatný z důvodu, že nebyla respektována zásada kontradiktornosti (audi alteram partem) jako obecná zásada práva Společenství nebo zásady spravedlnosti chráněné podle článku 47 Listiny základních práv Evropské unie, a je tedy neplatné nařízení Komise č. 530/2008 z důvodu, že je založeno na nařízení č. 2371/2002?

               10)

               V případě, že Soudní dvůr Evropských společenství rozhodne, že nařízení Komise č. 530/2008 je platné, je třeba uvedené nařízení vykládat v tom smyslu, že opatření přijatá v článku 3 uvedeného nařízení rovněž brání hospodářským subjektům Společenství v akceptování vykládky, umísťování do klece pro účely výkrmu nebo chovu a překládky tuňáka obecného ve vodách a přístavech Společenství odloveného plavidly plujícími pod vlajkou třetí země lovícími košelkovými nevody v Atlantském oceánu východně od 45° západní délky a ve Středozemním moři?

      (1)  Nařízení Komise (ES) č. 530/2008 ze dne 12. června 2008 o zavedení nouzových opatření pro plavidla lovící košelkovými nevody tuňáka obecného v Atlantském oceánu východně od 45° západní délky a ve Středozemním moři (Úř. věst. L 155, s. 9)

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 2371/2002 ze dne 20. prosince 2002 o zachování a udržitelném využívání rybolovných zdrojů v rámci společné rybářské politiky (Úř. věst. L 358, 31.12.2002, s. 59-80; Zvl. vyd. 04/05, s. 460)

      (3)  Nařízení Komise (ES) č. 446/2008 ze dne 22. května 2008, kterým se upravují některé kvóty pro lov tuňáka obecného v roce 2008 podle čl. 21 odst. 4 nařízení Rady (EHS) č. 2847/93 o zavedení kontrolního režimu pro společnou rybářskou politiku (Úř. věst. L 134, s. 11)


title: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 7. července 2005 ve věci C-153/03 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour de cassation): Caisse nationale des prestations familiales proti Ursule Weide, provdané Schwarz (Rodinné dávky — Přídavek na výchovu — Pozastavení nároku na dávky v členském státě zaměstnání — Nárok na dávky stejného druhu v členském státě bydliště)

text:
               17.9.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 229/2

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (prvního senátu)
   ze dne 7. července 2005
   ve věci C-153/03 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour de cassation): Caisse nationale des prestations familiales proti Ursule Weide, provdané Schwarz (1)

   (Rodinné dávky - Přídavek na výchovu - Pozastavení nároku na dávky v členském státě zaměstnání - Nárok na dávky stejného druhu v členském státě bydliště)
   (2005/C 229/03)
   Jednací jazyk: francouzština
   Ve věci C-153/03, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím Cour de cassation (Lucembursko) ze dne 6. března 2003, došlým Soudnímu dvoru dne 3. dubna 2003, v řízení Caisse nationale des prestations familiales proti Ursule Weide, provdané Schwarz, Soudní dvůr (první senát), ve složení P. Jann, předseda senátu, N. Colneric, J. N. Cunha Rodrigues (zpravodaj), M. Ilešič a E. Levits, soudci, generální advokátka: J. Kokott, vedoucí soudní kanceláře: M. Múgica Arzamendi, vrchní rada, vydal dne 7. července 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:
   Článek 10 odst. 1 písm. b), i) nařízení Rady (EHS) č. 574/72 ze dne 21. března 1972, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 1408/71 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, osoby samostatně výdělečně činné a jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství, ve znění pozměněném a aktualizovaném nařízením Rady (ES) č. 118/97 ze dne 2. prosince 1996, musí být vykládán v tom smyslu, že výkon v členském státě bydliště dětí, výdělečné činnosti manželem či manželkou osoby, která pobírá rodinnou dávku na základě článku 73 nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971, ve znění pozměněném a aktualizovaném nařízením č. 118/97, pozastavuje nárok na přídavky stanovené posledně uvedeným ustanovením do výše částky přídavků na výchovu stanovené právními předpisy členského státu bydliště, a to bez ohledu na přímého příjemce rodinných přídavků určeného právními předpisy tohoto členského státu.

      (1)  Úř. věst. C 146, 21.6.2003.


title: Věc C-323/13: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 15. října 2014 – Evropská komise v. Italská republika „Nesplnění povinnosti státem — Životní prostředí — Směrnice 1999/31/ES a 2008/98/ES — Plán nakládání s odpady — Přiměřená a jednotná síť zařízení pro odstraňování odpadů — Povinnost zavést systém nakládání s odpady zaručující nejlepší výsledek pro lidské zdraví a ochranu životního prostředí“

text:
               22.12.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 462/7

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 15. října 2014 – Evropská komise v. Italská republika
   (Věc C-323/13) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Životní prostředí - Směrnice 1999/31/ES a 2008/98/ES - Plán nakládání s odpady - Přiměřená a jednotná síť zařízení pro odstraňování odpadů - Povinnost zavést systém nakládání s odpady zaručující nejlepší výsledek pro lidské zdraví a ochranu životního prostředí“)
   (2014/C 462/11)
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: L. Pignataro-Nolin, E. Sanfrutos Cano a A. Alcover San Pedro, zmocněnci)

      Žalovaná: Italská republika (zástupci: G. Palmieri, zmocněnkyně, ve spolupráci s G. Fiengo, avvocato dello Stato)

      Výrok

               1)

               Italská republika tím, že

                           —

                           tím, že nepřijalo všechna opatření nezbytná k zabránění tomu, aby část komunálního odpadu ukládaného na skládky SubATO v Římě, s vyloučením skládky v Cecchina, a na skládky SubATO v Latina, nepodléhala nakládání s odpady zahrnujícímu vhodný výběr různých částí odpadů a stabilizaci jejich organické části, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 1 odst. 1 ve spojení s čl. 6 písm. a) směrnice Rady 1999/31/ES ze dne 26. dubna 1999 o skládkách odpadů, jakož i z článků 4 a 13 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/98/ES ze dne 19. listopadu 2008 o odpadech a o zrušení některých směrnic,

                           —

                           v regionu Lazio nevytvořila jednotnou a přiměřenou síť zařízení pro nakládání s odpady s přihlédnutím k nejlepším dostupným technologiím, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 16 odst. 1 směrnice 2008/98.

               2)

               Italské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 252, 31. 8. 2013.


title: Věc C-328/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (třetí senát) (Itálie) dne 5. července 2010 — Enipower SpA v. Autorità per l'Energia Elettrica e il Gas

text:
               18.12.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 346/24

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (třetí senát) (Itálie) dne 5. července 2010 — Enipower SpA v. Autorità per l'Energia Elettrica e il Gas
   (Věc C-328/10)
   ()
   2010/C 346/39
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (třetí senát)

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Enipower SpA

      Žalovaný: Autorità per l'Energia Elettrica e il Gas

      Předběžná otázka

   Brání články 23, 43, 49 a 56 Smlouvy, jakož i čl. 11 odst. 2 a 6 a článek 24 směrnice 2003/54 (1) vnitrostátnímu předpisu, který, aniž by byl oznámen Evropské komisi, určitým výrobcům elektrické energie, kteří mají za daných okolností zásadní úlohu pro uspokojení potřeb poptávky po dispečinkových službách, trvale ukládá předkládat nabídky na energetických burzovních trzích podle programů heteronomně stanovených provozovatelem sítě a podle kterého si odměňování u těchto nabídek svobodně nestanoví výrobce, ale je vázáno na parametry, které nejsou stanoveny „průhlednými, nediskriminačními a tržními postupy“?

      (1)  Úř. věst. L 176, s. 37.