title: Věc C-33/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgerichtshof (Rakousko) dne 28. ledna 2008 – Agrana Zucker GmbH v. Bundesministerium für Land- und Forstwirtschaft, Umwelt und Wasserwirtschaft

text:
               12.4.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 92/14

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgerichtshof (Rakousko) dne 28. ledna 2008 – Agrana Zucker GmbH v. Bundesministerium für Land- und Forstwirtschaft, Umwelt und Wasserwirtschaft
   (Věc C-33/08)
   (2008/C 92/26)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Verwaltungsgerichtshof
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Agrana Zucker GmbH

      Žalovaný: Bundesministerium für Land- und Forstwirtschaft, Umwelt und Wasserwirtschaft
   Předběžné otázky

               1)

               Je článek 11 nařízení Rady (ES) č. 320/2006 ze dne 20. února 2006 (1) nutné vykládat v tom smyslu, že také kvóta na cukr, která nemůže být v důsledku preventivního stažení podle článku 3 nařízení Komise (ES) č. 493/2006 ze dne 27. března 2006 (2) využita, musí být součástí vyměření dočasné restrukturalizační částky?

               2)

               Pro případ, že první otázka bude zodpovězena kladně:
               Je článek 11 nařízení (ES) č. 320/2006 slučitelný s primárním právem, zvláště se zákazem diskriminace, který vyplývá z článku 34 ES, a ochranou legitimního očekávání?

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 320/2006 ze dne 20. února 2006, kterým se zavádí dočasný režim restrukturalizace cukrovarnického průmyslu ve Společenství a kterým se mění nařízení (ES) č. 1290/2005 o financování společné zemědělské politiky (Úř. věst. L 58, s. 42).

      (2)  Nařízení Komise (ES) č. 493/2006 ze dne 27. března 2006, kterým se stanoví přechodná opatření v rámci reformy společné organizace trhů v odvětví cukru a kterým se mění nařízení (ES) č. 1265/2001 a (ES) č. 314/2002 (Úř. věst. L 89, s. 11).


title: Věc C-91/05: Žaloba podaná dne 21. února 2005 Komisí Evropských společenství proti Radě Evropské unie

text:
               14.5.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 115/10

         Žaloba podaná dne 21. února 2005 Komisí Evropských společenství proti Radě Evropské unie
   (Věc C-91/05)
   (2005/C 115/19)
   Jednací jazyk: angličtina
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 21. února 2005 žaloba směřující proti Radě Evropské unie podaná Komisí Evropských společenství zastoupenou Pieterem Janem Kuijperem a Johanem Enegrenem, jako zmocněnci, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               zrušil rozhodnutí Rady 2004/833/SZBP (1)

               2.

               prohlásil za protiprávní a tedy nepoužitelnou společnou akci Rady 2002/589/SZBP (2) a zejména hlavu II uvedené společné akce.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   Komise se domáhá zrušení pro nedostatek pravomoci podle článku 230 ES druhého pododstavce rozhodnutí Rady 2004/833/SZBP ze dne 2. prosince 2004 o provádění společné akce 2002/589/SZBP s ohledem na příspěvek Evropské unie Hospodářskému společenství států západní Afriky (ECOWAS) v rámci moratoria na ruční palné a lehké zbraně. Rada přijala uvedené rozhodnutí podle hlavy V Smlouvy o Evropské unii, vzhledem k tomu, že čl.11 odst. 3 Dohody z Cotonou zahrnuje mimo jiné činnost proti šíření ručních palných a lehkých zbraní. Kromě toho Komise na základě čl. 10 odst. 2 přílohy IV Dohody z Cotonou uzavřela s Hospodářským společenstvím států západní Afriky (ECOWAS) a Západoafrickou hospodářskou a měnovou unií (WAEMU) Regionální indikativní program pro západní Afriku, který podporuje regionální politiku předcházení konfliktům a řádné vlády a ohlašuje podporu zejména pro moratorium na dovoz, vývoz a výrobu lehkých zbraní v západní Africe. Napadené rozhodnutí SZBP tedy porušuje článek 47 Smlouvy o EU, neboť se dotýká pravomoci Společenství v oblasti rozvojové pomoci.
   Dále se Komise domáhá prohlášení společné akce Rady 2002/589/SZBP ze dne 12. července 2002 za protiprávní podle článku 241 Smlouvy o ES a zejména hlavy II uvedené společné akce, na stejném základě a ze stejných důvodů. Společná akce 2002/589/SZBP je aktem s obecnou působností, na kterém se zakládá rozhodnutí SZBP, jehož zrušení je požadováno pro nedostatek pravomoci. Z toho důvodu by uvedená společná akce a zejména hlava II uvedené společné akce měla být prohlášena za nepoužitelnou v projednávaném případě.

      (1)  Rozhodnutí Rady 2004/833/SZBP ze dne 2. prosince 2004 o provádění společné akce 2002/589/SZBP s ohledem na příspěvek Evropské unie Hospodářskému společenství států západní Afriky (ECOWAS) v rámci moratoria na ruční palné a lehké zbraně (Úř. věst. L 359, 4.12.2004, s. 5).

      (2)  Společná akce Rady 2002/589/SZBP ze dne července 2002 o příspěvku Evropské unie k boji proti destabilizujícímu hromadění a šíření ručních palných a lehkých zbraní (Úř. věst. L 191, 19.7.2002, s. 1).


title: Věc T-388/14: Žaloba podaná dne 2. června 2014 – salesforce.com v. OHIM (MARKETINGCLOUD)

text:
               22.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 329/17

         Žaloba podaná dne 2. června 2014 – salesforce.com v. OHIM (MARKETINGCLOUD)
   (Věc T-388/14)
   2014/C 329/24
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: salesforce.com, Inc. (San Francisco, Spojené státy) (zástupce: A. Nordemann, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               Zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 6. března 2014 ve věci R 1853/2013-1;

               —

               Uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „MARKETINGCLOUD“ pro služby zařazené do tříd 35 a 42 – Přihláška ochranné známky Společenství č. 1 0 9 79  417

      Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí přihlášky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení článku 7 odst. 1 písm. b) a písm. c) nařízení č. 207/2009


title: Věc T-550/16: Usnesení Tribunálu ze dne 6. září 2017 – Dickmanns v. EUIPO

text:
               23.10.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 357/32

         Usnesení Tribunálu ze dne 6. září 2017 – Dickmanns v. EUIPO
   (Věc T-550/16) (1)

   (2017/C 357/43)
   Jednací jazyk: němčina
   Předseda sedmého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 221, 6. 7. 2015 (věc původně zapsaná u Soudu pro veřejnou službu Evropské unie pod číslem F-65/15 a předaná Tribunálu Evropské unie dne 1.9. 2016).


title: Věc T-564/08: Žaloba podaná dne 17. prosince 2008 – Monoscoop v. OHIM (SUDOKU SAMURAI BINGO)

text:
               21.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/64

         Žaloba podaná dne 17. prosince 2008 – Monoscoop v. OHIM (SUDOKU SAMURAI BINGO)
   (Věc T-564/08)
   (2009/C 44/108)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Monoscoop (Alkmaar, Nizozemsko) (zástupce: A. Canela Giménez, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (OHIM) ze dne 30. září 2008 ve věci R 816/2008-2 a

               —

               uložit OHIM náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „SUDOKU SAMURAI BINGO“ (přihláška č. 5 769 013) pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 28 a 41.

      Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí přihlášky.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: Nesprávné použití čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) a čl. 7 odst. 2 nařízení (ES) č. 40/94 o ochranné známce Společenství.


title: Věc T-471/14: Žaloba podaná dne 25. června 2014 – Ibercaja Banco a další v. Komise

text:
               11.8.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 261/46

         Žaloba podaná dne 25. června 2014 – Ibercaja Banco a další v. Komise
   (Věc T-471/14)
   2014/C 261/73
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Ibercaja Banco, SA (Zaragoza, Španělsko); Banco Grupo Cajatres SA (Zaragoza); a Naviera Bósforo, AIE (Las Palmas de Gran Canaria, Španělsko) (zástupci: J. L. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, R. Calvo Salinero a A. Lamadrid de Pablo, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí v rozsahu, v jakém kvalifikuje soubor opatření, která podle ní představují takzvaný španělský systém finančního leasingu, jako novou státní podporu neslučitelnou s vnitřním trhem;

               —

               podpůrně zrušil články 1 a 4 napadeného rozhodnutí, které investory hospodářských zájmových sdružení (AIE) označují jako příjemce údajných podpor a jako jediné adresáty příkazu k navrácení podpory;

               —

               podpůrně zrušil článek 4 napadeného rozhodnutí v rozsahu, v jakém nařizuje vrácené údajných podpor;

               —

               zrušil článek 4 napadeného rozhodnutí v rozsahu, v jakém rozhoduje o legalitě soukromých smluv mezi investory a dalšími subjekty, a

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou totožné se žalobními důvody a hlavními argumenty ve věci T-700/13, Bankia v. Komise.


title: Věc T-577/13: Usnesení Tribunálu ze dne 16. července 2014 – Zehnder v. OHIM – UAB „Amalva“ (komfovent)

text:
               22.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 329/26

         Usnesení Tribunálu ze dne 16. července 2014 – Zehnder v. OHIM – UAB „Amalva“ (komfovent)
   (Věc T-577/13) (1)

   2014/C 329/42
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda osmého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 24, 25.1.2014.


title: Věc C-512/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie) dne 13. listopadu 2012 — Octapharma France v. Agence nationale de sécurité du médicament a des produits de santé (ANSM) Ministerstvo sociálních věcí a zdravotnictví

text:
               26.1.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 26/32

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie) dne 13. listopadu 2012 — Octapharma France v. Agence nationale de sécurité du médicament a des produits de santé (ANSM) Ministerstvo sociálních věcí a zdravotnictví
   (Věc C-512/12)
   2013/C 26/61
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Conseil d'État

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Octapharma France

      Žalovaní: Agence nationale de sécurité du médicament a des produits de santé (ANSM), Ministerstvo sociálních věcí a zdravotnictví

      Předběžné otázky

               1)

               Mohou být v případě transfúzní plazmy získané z plné krve metodou zahrnující průmyslový postup současně užita ustanovení směrnice ze dne 6. listopadu 2001 (1) [ve znění směrnice ze dne 31. března 2004 (2)
                  ] a směrnice ze dne 27. ledna 2003 (3), pokud se jedná nejenom o její odběr a vyšetření, ale rovněž o její zpracování, skladování a distribuci; může být v tomto ohledu pravidlo stanovené v čl. 2 odst. 2 směrnice ze dne 6. listopadu 2001 vykládáno v tom smyslu, že vede k výlučnému užití pouze právní úpravy Společenství pro léčivé přípravky na produkt spadající rovněž do působnosti jiné právní úpravy Společenství pouze v případě, že tato je méně přísná než právní úprava léčivého přípravku?

               2)

               Musí být ustanovení čl. 4 odst. 2 směrnice ze dne 27. ledna 2003, případně ve světle článku 168 Smlouvy o fungování Evropské unie, vykládána tak, že umožňují ponechání v platnosti nebo přijetí vnitrostátních právních předpisů, které, protože na plazmu vyrobenou metodou zahrnující průmyslový postup uplatňují přísnější režim, než je ten vztahující se na léčivé přípravky, odůvodňují nepoužití všech nebo některých ustanovení směrnice ze dne 6. listopadu 2001, zejména těch, jež pro uvedení léčivých přípravků na trh stanoví jedinou podmínku, tj. předchozí udělení registrace, a v případě kladné odpovědi za jakých podmínek a v jakém rozsahu?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/83/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků (Úř. věst. L 311, s. 67, Zvl. vyd. 13/27, s. 69).

      (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/27/ES ze dne 31. března 2004, kterou se mění směrnice 2001/83/ES o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků (Úř. věst. L 136, s. 34, Zvl. vyd. 13/34, s. 262)

      (3)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/98/ES ze dne 27. ledna 2003, kterou se stanoví standardy jakosti a bezpečnosti pro odběr, vyšetření, zpracování, skladování a distribuci lidské krve a krevních složek a kterou se mění směrnice 2001/83/ES (Úř. věst. L 33, s. 30, Zvl. vyd. 15/07, s. 346).


title: Věc T-206/14: Žaloba podaná dne 27. března 2014 – Hüpeden v. Rada a Komise

text:
               7.7.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 212/33

         Žaloba podaná dne 27. března 2014 – Hüpeden v. Rada a Komise
   (Věc T-206/14)
   2014/C 212/43
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Hüpeden & Co. (GmbH & Co.) KG (Hamburk, Německo) (zástupce: K. Landry, advokát)

      Žalovaní: Rada Evropské unie a Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               uložil žalovaným zaplatit žalobkyni náhradu škody ve výši 1 18  762,57 eur a úroky ve výši 8 % p.a. ode dne vyhlášení rozsudku, resp. určil, že vůči žalovaným existuje nárok na náhradu škody;

               —

               uložil žalovaným náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobkyně se domáhá náhrady škody z důvodu vydání nařízení (ES) č. 1355/2008 (1), které bylo rozsudkem Soudního dvora ze dne 22. března 2012 ve věci GLS (C-338/10) prohlášeno za neplatné.
   Žalobkyně tvrdí, že antidumpingová cla, která byla na základě tohoto nařízení neoprávněně vybrána, sice byla vnitrostátními celními orgány vrácena. Žalobkyni ale přesto vznikla hospodářská škoda tím, že z důvodu odebrání likvidity byla nucena využít dodatečných bankovních úvěrů s běžnými tržními úroky. Požaduje proto náhradu rozdílu mezi úroky, které zaplatila ze svých bankovních úvěrů, a nižšími úroky, které by musela zaplatit, pokud by se žádná antidumpingová cla nevybírala. Žalobkyně v této souvislosti tvrdí, že žalované protiprávním vydáním nařízení č. 1355/2008 dostatečně závažným způsobem porušily svoji povinnost náležité péče a řádné správy, v důsledku čehož žalobkyni vznikla škoda, kterou není možné nahradit jiným způsobem, protože příslušná vnitrostátní ustanovení upravující dovozní clo nestanoví úročení částek rozdílů ve prospěch osoby povinné zaplatit clo od okamžiku zaplacení.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1355/2008 ze dne 18. prosince 2008 , kterým se ukládá konečné antidumpingové clo a s konečnou platností vybírá prozatímní clo uložené z dovozu některých upravených nebo konzervovaných citrusových plodů (mandarinek atd.) pocházejících z Čínské lidové republiky (Úř. věst. L 350, s. 35).


title: Věc T-465/12: Žaloba podaná dne 19. října 2012 — AGC Glass Europe a další v. Komise

text:
               8.12.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 379/32

         Žaloba podaná dne 19. října 2012 — AGC Glass Europe a další v. Komise
   (Věc T-465/12)
   2012/C 379/54
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: AGC Glass Europe a další (Brusel, Belgie); AGC Automotive Europe (Fleurus, Belgie); AGC France (Boussois, Francie); AGC Flat Glass Italia Srl (Cuneo, Itálie); AGC Glass UK Ltd (Northhampton, Spojené království), a AGC Glass Germany GmbH (Wegberg, Německo) (zástupci: L. Garzaniti, J. Blockx a P. Niggemann, advokáti, a S. Ryan, Solicitor)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil článek 3 rozhodnutí Evropské komise ze dne 6. října 2012, kterým byla na základě článku 8 rozhodnutí předsedy Evropské komise 2011/695/EU ze dne 13. října 2011 o mandátu úředníka pro slyšení v určitých řízeních ve věcech hospodářské soutěže zamítnuta žádost o důvěrné zacházení podaná žalobkyněmi v souvislosti s věci COMP/39.125 — automobilová skla;

               —

               nařídil žalované náhradu nákladů řízení, a

               —

               přijal jakákoliv jiná opatření, která bude považovat za vhodná.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně šest žalobních důvodů.

               1)

               První žalobní důvod vycházející z tvrzení, že úředník pro slyšení porušil článek 8 mandátu úředníka pro slyšení (1) a povinnost uvést odůvodnění vyplývající z článku 269 SFEU a čl. 41 odst. 2 Listiny základních práv Evropské unie tím, že nesprávně vyložil rozsah své příslušnosti a byl toho názoru, že nemůže přezkoumat tvrzení žalobkyň ohledně porušení zásady legitimního očekávání, zásady rovného zacházení a práva na řádnou správu, která by byla dotčena zveřejněním napadených informací v rozhodnutí Komise ve věci COMP/39.125 — automobilová skla.

               2)

               Druhý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že tím, že Komise umožnila zveřejnění sporných informací, úředník pro slyšení porušil legitimní očekávání žalobkyň, založené na sdělení Komise o shovívavosti (2) a minulé praxi týkající se ochrany informací poskytnutých v žádosti o shovívavost, že informace, které poskytly v kontextu jejich spolupráce s Komisí nebudou zveřejněny v co možná největším rozsahu.

               3)

               Třetí žalobní důvod vycházející z tvrzení, že úředník pro slyšení porušil zásadu rovného zacházení, když umožnil Komisi, aby použila stejný přístup týkající se zveřejnění určité kategorie informací na všechny adresáty rozhodnutí Komise ve věci COMP-39.125 — automobilová skla, navzdory skutečnosti, že žalobkyně jsou v jiném postavení ve srovnání s jinými adresáty rozhodnutí, pokud jde o zveřejnění těchto informací z důvodu svého postavení jako jediných žadatelů o shovívavost ve věci automobilových skel.

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že úředník pro slyšení porušil práva žalobkyň na řádnou správu na základě čl. 4 odst. 1 Listiny základních práv Evropské unie tím, že Komisi umožnil, aby ve svém rozhodnutí v kartelovém řízení zaujala svévolný přístup ke zveřejnění určité kategorie informací.

               5)

               Pátý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že úředník pro slyšení porušil článek 4 nařízení (ES) č. 1049/2001 (3) a sdělení Komise o přístupu ke spisu (4) z toho důvodu, že tato ustanovení brání Komisi v tom, aby veřejnosti poskytla přístup k dokumentům poskytnutým Komisi žadateli o shovívavost. Tím, že úředník pro slyšení Komisi povolil zveřejnění informací, které byly obsaženy v těchto dokumentech v nedůvěrném znění jejího rozhodnutí ve věci COMP/39.125 — automobilová skla, umožnil Komisi, aby obešla tato ustanovení.

               6)

               Šestý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že úředník pro slyšení porušil povinnost profesního tajemství stanovenou v článku 339 SFEU a článku 28 nařízení Rady (ES) č. 1/2003 (5), když měl za to, že sporné informace nejsou důvěrné a mohou být Komisí zveřejněny. Úředník pro slyšení se dopustil zjevně nesprávného posouzení, pokud jde o použití kritéria pro důvěrnost informací stanoveného judikaturou Soudního dvora a ve svém posouzení nesprávně uplatnil vyvážení zájmů vyžadované judikaturou.

      (1)  Rozhodnutí předsedy Evropské komise 2011/695/EU ze dne 13. října 2011 o mandátu úředníka pro slyšení v určitých řízeních ve věcech hospodářské soutěže (Úř. věst. L 275, 20.10.2011, s. 29).

      (2)  Sdělení Komise o neuložení pokut a snížení jejich výše v kartelových dohodách (Úř. věst. 2002, C 45, s. 3) a sdělení Komise o neuložení pokut a snížení jejich výše v kartelových věcech (Úř. věst. 2006, C 298, s. 17).

      (3)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, 31.5.2001, s. 43; Zvl. vyd. 01/03, s. 331).

      (4)  Oznámení Komise o pravidlech pro přístup do spisu Komise v případech podle článků 81 a 82 Smlouvy o ES, článků 53, 54 a 57 Dohody o EHP a nařízení Rady (ES) č. 139/2004 (Úř. věst. 2005 C 325, s. 7)

      (5)  Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. L 1, 4.1.2003, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205).


title: Věc T-159/11: Žaloba podaná dne 10. března 2011 — Marszałkowski v. OHIM Mar-Ko Fleischwaren (WALICHNOWY MARKO)

text:
               14.5.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 145/33

         Žaloba podaná dne 10. března 2011 — Marszałkowski v. OHIM Mar-Ko Fleischwaren (WALICHNOWY MARKO)
   (Věc T-159/11)
   2011/C 145/54
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: polština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Marek Marszałkowski (Sokolniki, Polsko) (zástupce: C. Sadkowski, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: Mar-Ko Fleischwaren GmbH & Co. KG (Blankenheim, Německo)

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje:

               —

               zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 11. ledna 2011 (věc R 760/2010-4), kterým byla zamítnuta přihláška ochranné známky Společenství „Marko Walichnowy“ pro následující výrobky zařazené do třídy 29: maso, masné výrobky a výrobky z kuřecího masa včetně paštik, vnitřnosti, párky se zelím, masové konzervy a masovo-zeleninové výrobky včetně bigosu, kuřecí maso (včetně baleného kuřecího masa), masové kuličky v zeleninové omáčce;

               —

               podpůrně změnit napadené rozhodnutí v tom smyslu, že je pro výše uvedené výrobky přípustný zápis ochranné známky Společenství „Marko Walichnowy“;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení a uložit mu mj. povinnost nahradit žalobci náklady vynaložené na zastupování v řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: žalobce

      Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka obsahující slovní prvky „Marko Walichnowy“ pro výrobky zařazené do třídy 29 — přihláška č. 007161541

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Mar-Ko Fleischwaren GmbH & Co. KG

      Namítaná ochranná známka nebo označení: slovní ochranná známka Společenství „Mar-Ko“ pro některé výrobky zařazené do třídy 29.

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitek

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zrušení rozhodnutí námitkového oddělení a zamítnutí přihlášky pro následující výrobky zařazené do třídy 29: maso, masné výrobky a výrobky z kuřecího masa včetně paštik, vnitřnosti, párky se zelím, masové konzervy a masovo-zeleninové výrobky včetně bigosu, kuřecí maso (včetně baleného kuřecího masa), masové kuličky v zeleninové omáčce

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009 (1) tím, že bylo konstatováno, že ochranné známky se podobají a mohou být vzájemně zaměněny.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, 24.3.2009, s. 1).


title: Věc T-232/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 21. ledna 2014 — Wilmar Trading v. OHIM — Agroekola (ULTRA CHOCO) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství ULTRA CHOCO — Starší národní slovní ochranná známka ultra choco — Nezapsaná starší ochranná známka ULTRA CHOCO užívaná v obchodním styku v Evropské unii a v Bulharsku — Článek 60 nařízení (ES) č. 207/2009 — Nesplnění povinnosti zaplatit poplatek za odvolání ve stanovené lhůtě — Rozhodnutí odvolacího senátu prohlašující odvolání za nepodané“ )

text:
               1.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 61/9

         Rozsudek Tribunálu ze dne 21. ledna 2014 — Wilmar Trading v. OHIM — Agroekola (ULTRA CHOCO)
   (Věc T-232/12) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství ULTRA CHOCO - Starší národní slovní ochranná známka ultra choco - Nezapsaná starší ochranná známka ULTRA CHOCO užívaná v obchodním styku v Evropské unii a v Bulharsku - Článek 60 nařízení (ES) č. 207/2009 - Nesplnění povinnosti zaplatit poplatek za odvolání ve stanovené lhůtě - Rozhodnutí odvolacího senátu prohlašující odvolání za nepodané)
   2014/C 61/14
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Wilmar Trading Pte Ltd (Singapur, Singapur) (zástupce: E. Miller, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: C. Negro a D. Botis, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Agroekola EOOD (Sofie, Bulharsko)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 27. března 2012 (věc R 87/2012-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Wilmar Trading Pte Ltd a Agroekola EOOD.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Wilmar Trading Pte Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 243, 11.8.2012.


title: Věc C-117/07: Žaloba podaná dne 27. února 2007 – Komise Evropských společenství v. Česká republika

text:
               28.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 95/30

         Žaloba podaná dne 27. února 2007 – Komise Evropských společenství v. Česká republika
   (Věc C-117/07)
   (2007/C 95/56)
   Jednací jazyk: čeština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: B. Stromsky, M. Šimerdová, zmocněnci)

      Žalovaná: Česká republika
   Návrhové žádání žalobkyně

               —

               určit, že tím, že Česká republika nepřijala právní a správní předpisy nezbytné k tomu, aby bylo dosaženo souladu se směrnicí Komise 2005/28/ES (1) ze dne 8. dubna, kterou se stanoví zásady a podrobné pokyny pro správnou klinickou praxi týkající se hodnocených humánních léčivých přípravků a také požadavky na povolení výroby či dovozu takových přípravků, nebo to v každém případě nesdělila Komisi, nesplnila Česká republika povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 31, odstavce 1 uvedené směrnice;

               —

               uložit České republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta pro provedení směrnice do vnitrostátního právního řádu uplynula dne 29. ledna 2006.

      (1)  Úř. věst. L 91, p. 13.


title: Věc C-334/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Audiencia Provincial de Albacete (Španělsko) dne 15. června 2016– José Luís Núñez Torreiro v. Seguros Chartis Europe S.A.

text:
               22.8.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 305/17

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Audiencia Provincial de Albacete (Španělsko) dne 15. června 2016– José Luís Núñez Torreiro v. Seguros Chartis Europe S.A.
   (Věc C-334/16)
   (2016/C 305/25)
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Audiencia Provincial de Albacete, Sección n. 1

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: José Luís Núñez Torreiro

      Žalovaná: Seguros Chartis Europe S.A.

      Předběžné otázky

               1)

               Může být pojem „provoz motorových vozidel“ – nebo „skutečnost vyplývající z provozu motorových vozidel“ –, ve smyslu rizika krytého pojištěním občanskoprávní odpovědnosti z užívání a provozu motorových vozidel, na které odkazuje právní úprava Společenství (mimo jiné článek 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/103/ES (1) ze dne 16. prosince 2009), vymezen právními předpisy členského státu jiným způsobem, než jakým jej vymezuje právní úprava Společenství?

               2)

               V případě kladné odpovědi, mohou být z působnosti tohoto pojmu vyloučeny (kromě určitých osob, poznávacích značek nebo typů vozidel, jak je uvedeno v čl. 5 odst. 1 a článku 2 výše uvedené směrnice) i některé případy provozu motorových vozidel podle místa, na nichž tento provoz probíhá, jako jsou například silnice nebo pozemky „nevhodné“ k provozu?

               3)

               Lze v témže duchu z působnosti pojmu „provoz motorových vozidel“ vyloučit některé způsoby použití vozidla, související s jeho funkcí (například užití vozidla ke sportovním, průmyslovým nebo zemědělským účelům) nebo s úmyslem řidiče (například spáchání úmyslného deliktu s použitím vozidla)?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/103/ES ze dne 16. září 2009 o pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel a kontrole povinnosti uzavřít pro případ takové odpovědnosti pojištění (Úř. věst. L 263, s. 11)


title: Věc C-450/10 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 15. září 2010 Nuova Terni Industrie Chimiche SpA proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 1. července 2010 ve věci T-64/08, Nuova Terni Indrustrie Chimiche SpA v. Evropská komise

text:
               20.11.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 317/21

         Kasační opravný prostředek podaný dne 15. září 2010 Nuova Terni Industrie Chimiche SpA proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 1. července 2010 ve věci T-64/08, Nuova Terni Indrustrie Chimiche SpA v. Evropská komise
   (Věc C-450/10 P)
   ()
   2010/C 317/38
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Nuova Terni Indrustrie Chimiche SpA (zástupci: T. Salonico, G. Barone a A. Marega, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit napadený rozsudek (1) a rozhodnutí (2) v rozsahu, v němž bylo rozhodnuto, že sporné opatření nemá povahu náhrady škody a vyrovnávací povahu, ale je považováno za protiprávní a neslučitelnou státní podporu, nebo

               —

               zrušit napadený rozsudek v části, ve které zamítá žalobní důvod, podle kterého příkaz k vrácení podpory obsažený v rozhodnutí představuje porušení zásady legitimního očekávání, a v důsledku toho zrušit rozhodnutí v části, ve které nařizuje Itálie okamžitě požadovat vrácení podpory spolu s úroky, a

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Navrhovatelka tvrdí, že napadený rozsudek je nesprávný a má být zrušen z těchto důvodů:

               1)

               porušení článků 107 a 108 SFEU, jakož i rozporné odůvodnění a zjevně nesprávný výklad sporného opatření jakožto státní podpory a nikoliv kompenzační opatření ve prospěch navrhovatelky. Tribunál nesprávně restriktivně vyložil vnitrostátní právní úpravu a judikaturu, na kterou se odvolala navrhovatelka v prvním stupni a která dokazuje, že sporné opatření nepředstavuje státní podporu, ale sleduje cíl náhrady škody původně upravený v italské právní úpravě v roku 1962 a uznaný Komisí a Tribunálem

               2)

               porušení čl. 14 odst. 1 nařízení (ES) č. 659/1999 (3) a rozporné a nedostatečné odůvodnění v rozsahu, v němž Tribunál rozhodl, že příkaz k vrácení podpory obsažený v rozhodnutí není v rozporu se zásadou legitimního očekávání. Rozsudek Tribunálu je nesprávný a nedostatečně odůvodněný v části, ve které Tribunál odmítá názor, že trvající mlčení Komise k vysvětlením italských orgánů poskytnutých na konci roku 1991, týkajících se skutečnosti, že první prodloužení sazebníku Terni nadále sledující původní cíl náhrady, je okolností, která umožnila vznik legitimního očekávání ze strany navrhovatelky ohledně toho, že prodloužení sazebníku Terni, včetně sporného opatření, nepředstavuje státní podporu.

      (1)  Rozsudek Tribunálu Evropské Unie (pátý senát) ze dne 1. července 2010 ve věci T-64/08.

      (2)  Rozhodnutí Komise 2008/408/ES ze dne 20. listopadu 2007 o státní podpoře C 36/A/06 (ex NN 38/06), kterou Itálie poskytla ve prospěch Společností ThyssenKrupp, Cementir a Nuova Terni Industrie Chimiche (Úř. věst. 2008, L 144, s. 37).

      (3)  Nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku [88] Smlouvy o ES (Úř. věst. L 83, s. 1)


title: Věc C-284/05: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 15. prosince 2009 — Evropská komise v. Finská republika ( Nesplnění povinnosti státem — Osvobození dovozu vojenské výzbroje od cla )

text:
               27.2.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 51/2

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 15. prosince 2009 — Evropská komise v. Finská republika
   (Věc C-284/05) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Osvobození dovozu vojenské výzbroje od cla“)
   2010/C 51/02
   Jednací jazyk: finština

      Účastnici řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: G. Wilms a P. Aalto, zmocněnci)

      Žalovaná: Finská republika (zástupci: T. Pynnä, E. Bygglin, J. Heliskoski a A. Guimaraes-Purokoski, zmocněnci)

      Vedlejší účastníci podporující žalovanou: Dánské království (zástupce: J. Molde, zmocněnec), Spolková republika Německo (zástupci: M. Lumma a U. Forsthoff, zmocněnci), Řecká republika (zástupci: E.-M. Mamouna a M. K. Boskovits, zmocněnci), Italská republika (zástupci: I. M. Braguglia, zmocněnec, G. De Bellis, avvocato dello Stato), Portugalská republika (zástupce: L. Inez Fernandes, zmocněnec), Španělské království (zástupce: A. Falk)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Porušení článků 2, 9, 10 a 11 nařízení Rady (EHS, Euratom) č. 1552/89 ze dne 29. května 1989, kterým se provádí rozhodnutí 88/376/EHS, Euratom o systému vlastních zdrojů Společenství (Úř. věst. L 155, s.1) a, pokud jde o období po dni 31. května 2000, porušení článků 2, 9, 10 a 11 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1150/2000 ze dne 22. května 2000, kterým se provádí rozhodnutí 94/728/ES, Euratom o systému vlastních zdrojů Společenství (Úř. věst. L 130, s. 1; Zvl. vyd. 01/03, s. 169) — Osvobození od cla dovozu vojenské výzbroje a zboží dvojího užití, civilního a vojenského

      Výrok

               1)

               Finská republika tím, že v letech 1998 až 2002 osvobodila vojenský materiál od dovozního cla, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 26 ES, článku 20 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství, a v důsledku toho ze společného celního sazebníku, a tím, že odmítla vypočítat, stanovit a poskytnout Komisi Evropských společenství z toho plynoucí vlastní zdroje, jakož i tím, že odmítla zaplatit úroky z prodlení dlužné v důsledku toho, že Komisi Evropských společenství neposkytla uvedené vlastní zdroje, nesplnila rovněž povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 2 a 9 až 11 nařízení Rady (EHS, Euratom) č. 1552/89 ze dne 29. května 1989, kterým se provádí rozhodnutí 88/376/EHS, Euratom o systému vlastních zdrojů Společenství, ve znění nařízení Rady (Euratom, ES) č. 1355/96 ze dne 8. července 1996, jakož i z článků 2 a 9 až 11 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1150/2000 ze dne 22. května 2000, kterým se provádí rozhodnutí 94/728/ES, Euratom o systému vlastních zdrojů Společenství.

               2)

               Finské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

               3)

               Dánské království, Spolková republika Německo, Řecká republika, Italská republika, Portugalská republika a Švédské království ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 271, 29. 10. 2005.


title: Věc F-66/09: Žaloba podaná dne 9. července 2009 — Saracco v. ECB

text:
               29.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 205/51

         Žaloba podaná dne 9. července 2009 — Saracco v. ECB
   (Věc F-66/09)
   2009/C 205/94
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Roberta Saracco (Arona, Itálie) (zástupce: F. Parrat, advokát)

      Žalovaná: Evropská centrální banka

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí ECB, kterým bylo žalobkyni zamítnuto obnovení pracovního volna z osobních důvodů.

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Zrušit rozhodnutí, kterým bylo žalobkyni zamítnuto pracovní volno z osobních důvodů od 1. listopadu 2008;

               —

               v případě potřeby zrušit rozhodnutí, kterým byl odmítnut přezkum a zamítnuta stížnost;

               —

               uložit Evropské centrální bance náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-145/13 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 22. března 2013 Ghezzo Giovanni & C. Snc di Ghezzo Maurizio & C. proti usnesení Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 22. ledna 2013 ve věci T-218/00, Cooperativa Mare Azzurro Socialpesca Soc. coop. arl, dříve Cooperativa Mare Azzurro Soc. coop. rl, Cooperativa vongolari Sottomarina Lido Soc. coop. arl v. Evropská komise

text:
               20.7.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 207/2

         Kasační opravný prostředek podaný dne 22. března 2013 Ghezzo Giovanni & C. Snc di Ghezzo Maurizio & C. proti usnesení Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 22. ledna 2013 ve věci T-218/00, Cooperativa Mare Azzurro Socialpesca Soc. coop. arl, dříve Cooperativa Mare Azzurro Soc. coop. rl, Cooperativa vongolari Sottomarina Lido Soc. coop. arl v. Evropská komise
   (Věc C-145/13 P)
   2013/C 207/02
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Ghezzo Giovanni & C. Snc di Ghezzo Maurizio & C. (zástupci: R. Volpe a C. Montagner, advokáti)

      Další účastníci řízení: Cooperativa Mare Azzurro Socialpesca Soc. coop. arl, dříve Cooperativa Mare Azzurro Soc. coop. rl, Cooperativa vongolari Sottomarina Lido Soc. coop. arl, Evropská komise

      Návrhová žádání účastnice řízení podávajících kasační opravný prostředek

   Navrhovatelka navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               přijal tento kasační opravný prostředek

               —

               zrušil z tohoto důvodu usnesení Tribunálu Evropské unie (čtvrtého senátu) ze dne 22. ledna 2013, oznámené dne 24. ledna 2013 a zrušil v důsledku toho rozhodnutí Komise 2000/394/ES ze dne 25. listopadu 1999;

               —

               podpůrně zrušil článek 5 tohoto rozhodnutí v rozsahu, v němž ukládá povinnost vrátit částky sporných úlev na sociálních příspěvcích a v rozsahu, v němž stanoví zvýšení těchto částek o úroky za dotčené období;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů vynaložených v prvním a druhém stupni.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Usnesením vydaným dne 22. ledna 2013 (dále jen „napadené usnesení“) Tribunál Evropské unie prohlásil, že žaloba podaná Ghezzo Giovanni & C. Snc a směřující ke zrušení rozhodnutí Komise 2000/394/ES ve věci úlev na sociálních příspěvcích, byla částečně zjevně nepřípustná a částečně zjevně právně neopodstatněná.
   V prvním bodě kasačního opravného prostředku se uvádí, že pokud jde o nepřípustnost žaloby podané k Tribunálu, nebylo předloženo žádné odůvodnění a v důsledku toho napadené usnesení porušuje v jeho bodě 58 obecnou zásadu odůvodnění a přesněji článek 81 Jednacího řádu Tribunálu.
   Druhý důvod uvedený navrhovatelkou se týká nedostatku vyčerpávajícího a přiměřeného odůvodnění ustanovení čl. 87 odst. 1 ES (nyní čl. 107 odst. 1 SFEU).
   Rovněž se tvrdí, že byl porušený čl. 87 odst. 1 ES porušením zásady rovného zacházení a zákazu diskriminace v rozsahu, v němž bylo 22 podniků osvobozeno od vrácení jim přiznané podpory, jelikož řádně odůvodnily tuto podporu, zatímco důvody navrhovatelky pro tuto podporu nebyly považovány za přijatelné.
   Napadené usnesení porušuje i zásadu zákazu diskriminace v rozsahu, v němž potvrzuje legalitu rozhodnutí Komise, na základě kterého bylo vymáhání podpory podle čl. 87 odst. 1 ES vyloučeno pro obecní podniky (kterým Komise při provedení rozhodnutí povolila poskytnout jakoukoliv dodatečnou informaci nezbytnou pro účely vyhodnocení legality přiznané podpory), přičemž navrhovatelka nebyla nikdy požádaná o žádnou doplňující informaci před zahájením vymáhání podpory.
   Na podporu těchto tvrzení o porušení čl. 87 odst. 1 ES další část kasačního opravného prostředku uvádí, že napadené usnesení neuvádí žádné důvody prokazující, že podpora poskytnutá navrhovatelce měla vliv na obchod v rámci Společenství. Nejprve Komise a poté Tribunál dospěli k závěru, že poskytnutá podpora byla protiprávní, přičemž uvedli narušení obchodu v rámci Společenství jako prvek vyplývající z opatření podpory ve prospěch podniků v oblasti rybolovu bez přezkoumání relevantního trhu nebo poskytnutí důvodů pro tento závěr.
   Napadené usnesení porušuje i čl. 87 odst. 3 písm. a) ES (nyní čl. 107 odst. 3 písm. a) SFEU), jelikož neposoudilo podmínky pro uplatnění dotčené výjimky na situaci navrhovatelky. Konkrétně je životný standard v Chioggii extrémně nízký se zvláště nízkou úrovní zaměstnanosti.
   Podobně napadené usnesení porušuje čl. 87 odst. 3 písm. c) ES (nyní čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU), jelikož se v něm má za to, že výjimka se nepoužije na situaci navrhovatelky, i když v tomto ohledu neuvádí odůvodnění, a čl. 87 odst. 3 písm. d) ES (nyní čl. 107 odst. 3 písm. d) SFEU) v rozsahu, v němž porušilo zásadu zákazu diskriminace, když uvedlo, že výjimka, která se považovala za použitelnou na jiné podniky v Benátkách, se nepoužije na situaci navrhovatelky.
   Konečně se uvádí, že Tribunál pochybil při výkladu ohledně neexistence „existující podpory“, čímž porušil články 1, 14 a 15 nařízení č. 659/1999 (1). Nelze popřít, že postupnost normativních aktů představuje kontinuální snížení sociálních příspěvků za období několika desetiletí.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (Úř. věst L 83, s. 1).


title: Věc T-136/10: Žaloba podaná dne 16. března 2010 — M v. EMEA

text:
               5.6.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 148/37

         Žaloba podaná dne 16. března 2010 — M v. EMEA
   (Věc T-136/10)
   2010/C 148/63
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: M (zástupci: C. Thomann, Barrister a I. Khawaja, Solicitor)

      Žalovaná: Evropská agentura pro léčiva (EMEA)

      Návrhové žádání žalobce

               —

               přiznat náhradu škod na základě článku 340 SFEU za újmy utrpěné v důsledku protiprávních jednání, ve výši, která se ponechává na posouzení Tribunálu, nebo jiné částky tohoto typu, které bude Tribunál považovat za přiměřené;

               —

               přiznat úroky z takových dlužných částek v sazbě odpovídající sazbě používané podle článku 35A Supreme Court Act z roku 1981 nebo jakoukoliv jinou částku tohoto typu, kterou bude Tribunál považovat za přiměřenou;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení;

               —

               nařídit jakékoliv doplňující opatření, kterou bude Tribunál považovat za užitečné.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   V projednávaném případě žalobce navrhuje Tribunálu, aby mu přiznal náhradu škod v souladu s článkem 340 SFEU za újmy, které utrpěl v důsledku pracovního úrazu. Tvrdí, že utrpěl zranění z důvodu porušení povinností, které vůči němu měla žalovaná jakožto vůči svému zaměstnanci.
   Žalobce se inter alia opírá o čl. 6 odst. 3 směrnice 89/391/EHS (1), článek 15 směrnice Rady 89/654/EHS (2) a článek 3 směrnice 89/655/EHS (3) o minimálních požadavcích na bezpečnost a ochranu zdraví na pracovišti.
   Nedodržení povinností žalované v oblasti zdraví a bezpečnosti, pokud jde o posouzení a snížení rizika, vhodnost poskytovaného vybavení a poskytnutí čistých pracovních ploch na pracovišti, představuje porušení povinností, které pro žalovanou vyplývají z Health and Safety Law Spojeného království (zákon v oblasti zdraví a bezpečnosti) a porušení její obecné povinnosti řádné péče. Žalobce tvrdí, že utrpěl fyzická zranění, finanční ztráty a nemateriální újmu z důvodu výše uvedených protiprávních jednání a je oprávněn k náhradě těchto škod.

      (1)  Směrnice Rady 89/391/EHS ze dne 12. června 1989 o zavádění opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví zaměstnanců při práci (Úř. věst. L 183, s. 1; Zvl. vyd. 05/01, s. 349)

      (2)  Směrnice Rady 89/654/EHS ze dne 30. listopadu 1989 o minimálních požadavcích na bezpečnost a ochranu zdraví na pracovišti (první samostatná směrnice ve smyslu čl. 16 odst. 1 směrnice 89/391/EHS), (Úř. věst. L 393, s. 1; Zvl. vyd. 05/01, s. 358)

      (3)  Směrnice Rady 89/655/EHS ze dne 30. listopadu 1989 o minimálních požadavcích na bezpečnost a ochranu zdraví pro používání pracovního zařízení zaměstnanci při práci (druhá samostatná směrnice ve smyslu čl. 16 odst. 1 směrnice 89/391/EHS), (Úř. věst. L 393, s. 13; Zvl. vyd. 05/01, s. 370)


title: Věc C-375/05: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Bundesverwaltungsgericht ze dne  23. srpna 2005  ve věci Erhard Geuting proti Direktor der Landwirtschaftskammer Nordrhein-Westfalen

text:
               24.12.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 330/9

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Bundesverwaltungsgericht ze dne 23. srpna 2005 ve věci Erhard Geuting proti Direktor der Landwirtschaftskammer Nordrhein-Westfalen
   (Věc C-375/05)
   (2005/C 330/17)
   Jednací jazyk: němčina
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Bundesverwaltungsgericht (Německo) ze dne 23. srpna 2005 ve věci Erhard Geuting proti Direktor der Landwirtschaftskammer Nordrhein-Westfalen, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 12. října 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Bundesverwaltungsgericht žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               1)

               K výkladu čl. 4a třetí odrážky písm. ii) nařízení Rady (EHS) č. 805/68 ze dne 27. června 1968 (1), ve znění nařízení Rady (EHS) č. 2066/92 ze dne 30. června 1992 (2):

                           a)

                           Je březí jalovice krávou bez tržní produkce mléka ve smyslu oddílu 1 nařízení pouze tehdy, nahrazuje-li krávu bez tržní produkce mléka, na kterou byla podána žádost o prémie?

                           b)

                           Je březí jalovice krávou bez tržní produkce mléka ve smyslu oddílu 1 nařízení také tehdy, nahradila-li v předcházejícím hospodářském roce krávu bez tržní produkce mléka, na kterou byla podána žádost o prémie a byla uznána za krávu, na kterou se prémie vztahuje?

                           c)

                           Bude se na březí jalovici, na kterou byla podána žádost o prémie, vztahovat prémie v každém případě tehdy, pokud ještě před uplynutím lhůty pro podání žádosti slehne?

               2)

               Soudnímu dvoru Evropských společenství se dále předkládají následující otázky k výkladu čl. 33 odst. 2 a 4 nařízení Komise (EHS) č. 3886/92 ze dne 23. prosince 1992 (3), ve znění nařízení Komise (ES) č. 2311/96 ze dne 2. prosince 1996 (4):

               a)

               Nevyužil producent nároky na prémie v hospodářském roce také tehdy, jestliže o prémie sice požádal, žádost však byla zamítnuta, protože na dotyčná zvířata se prémie nevztahovala?
               Platí toto také tehdy, jestliže neexistuje žádná indicie o podání žádosti za účelem zneužití?
               Bylo by to slučitelné se zásadou proporcionality práva Společenství?

               b)

               Má být čl. 33 odst. 2 nařízení (EHS) č. 3886/92 vykládán tak, že v takových případech jako je projednávaný případ, zůstanou nároky na prémie zachovány, protože se jedná o (řádně odůvodněný) výjimečný případ?

               c)

               Mají být nároky na prémie, které byly producentu odebrány na základě čl. 33 odst. 4 nařízení (EHS) č. 3886/92, protože v hospodářském roce 1998 využil svých nároků na prémie sice z více než 70 %, ale z méně než 90 % po uplynutí dvouleté doby vyloučení tomuto producentovi přednostně uděleny?

      (1)  Úř. věst. L 148, s. 24

      (2)  Úř. věst. L 215, s. 49

      (3)  Úř. věst. L 391, s. 20

      (4)  Úř. věst. L 313, s. 9


title: Věc C-121/07: Žaloba podaná dne 28. února 2007 – Komise Evropských společenství v. Francouzská republika

text:
               28.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 95/31

         Žaloba podaná dne 28. února 2007 – Komise Evropských společenství v. Francouzská republika
   (Věc C-121/07)
   (2007/C 95/59)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: B. Stromsky a C. Zadra, zmocněnci)

      Žalovaná: Francouzská republika
   Návrhová žádání

               —

               určit, že Francouzská republika tím, že nepřijala všechna opatření, která vyplývají z rozsudku Soudního dvora Evropských společenství ze dne 15. července 2004 ve věci C-419/03 (1), týkajícího se neprovedení do jejího vnitrostátního práva ustanovení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/18/ES ze dne 12. března 2001 o záměrném uvolňování geneticky modifikovaných organismů do životního prostředí a o zrušení směrnice Rady 90/220/EHS (2), která se odlišují nebo jdou nad rámec ustanovení směrnice Rady 90/220/EHS ze dne 23. dubna 1990 o záměrném uvolňování geneticky modifikovaných organismů do životního prostředí (3), nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 228 odst. 1 smlouvy o zřízení Evropského společenství;

               —

               nařídit Francouzské republice, aby Komisi Evropských společenství zaplatila na účet „vlastní zdroje Evropského společenství “penále ve výši 366 744 eur za každý den prodlení se splněním povinností vyplývajících z rozsudku ve věci C-419/03 ode dne, kdy byl rozsudek v této věci vydán, až do dne, kdy budou povinnosti vyplývající z rozsudku vydaného ve věci C-419/03 splněny v plném rozsahu;

               —

               nařídit Francouzské republice, aby Komisi Evropských společenství zaplatila na účet „vlastní zdroje Evropského společenství “paušální částku ve výši 43 660 eur za každý den prodlení se splněním povinností vyplývajících z rozsudku ve věci C-419/03 ode dne, kdy byl rozsudek ve věci C-419/03 vydán, až do dne:

                           —

                           kdy budou povinnosti vyplývající z rozsudku vydaného ve věci C-419/03 splněny v plném rozsahu (pokud k tomu dojde předtím, než bude vydán rozsudek v projednávané věci),

                           —

                           kdy bude vydán rozsudek v projednávané věci (pokud povinnosti vyplývající z rozsudku vydaného ve věci C-419/03 nebudou k tomuto okamžiku splněny v plném rozsahu);

               —

               uložit Francouzské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Více než čtyři roky po uplynutí lhůty stanovené k provedení směrnice 2001/18 a více než 28 měsíců po vydání rozsudku Soudního dvora ze dne 15. července 2004 ve věci C-419/03, ve kterém bylo určeno nesplnění této povinnosti provedení, Francouzská republika stále nepřijala opatření nezbytná ke splnění povinností vyplývajících z uvedeného rozsudku. V důsledku toho Komise navrhuje, aby tomuto státu bylo uloženo, aby zaplatil pokutu, jakož i penále odrážející závažnost tohoto porušení a jeho dopad na sledování cílů sledovaných zákonodárcem Společenství.

      (1)  Rozsudek nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí.

      (2)  Úř. věst. L 106, s. 1; Zvl. vyd. 15/06, s. 77.

      (3)  Úř. věst. L 117, s. 15.


title: Věc T-389/10: Žaloba podaná dne 13. září 2010 — SLM v. Komise

text:
               6.11.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/46

         Žaloba podaná dne 13. září 2010 — SLM v. Komise
   (Věc T-389/10)
   ()
   2010/C 301/74
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Siderurgica Latina Martin SpA (SLM) (Ceprano, Itálie) (zástupci: G. Belotti, avvocato, F. Covone, avvocato)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhové žádání žalobkyně

   Primárně:

               —

               Zrušit rozhodnutí Komise K(2010) 4387 v konečném znění, ze dne 30. června 2010, ve věci COMP/38.344 — Předpínací ocel;

         podpůrně:

               —

               snížit pokutu uloženou žalobkyni.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Rozhodnutí napadené v této věci je totožné s rozhodnutím ve věci T-385/10, Arcelormittal Wire France a další v. Komise.
   Na podporu svého návrhového žádání se žalující společnost dovolává:

               Za účelem zrušení rozhodnutí: neobvykle a neodůvodněně dlouhého trvání správního řízení, které vážně zasáhlo do výkonu práv obhajoby žalobkyně, zejména pokud jde o skutečnosti, které nastaly během dvouletého období od roku 1997 do roku 1999, to znamená 10 let před oznámením námitek ze září 2008.

               Za účelem snížení pokuty uložené žalobkyni:

                           Nedostatek odůvodnění při stanovení výše pokuty, neboť není dobře pochopitelné, na základě jakého výpočtu a jakého obratu Komise žalobkyni sankcionovala.

                           Porušení hranice 10 % obratu.

                           Nedostatek odůvodnění uložených navýšení.

                           Nesprávné uplatnění pokynů o metodě stanovování pokut pro rok 2006, jakož i pokynů pro rok 1998, které byly v platnosti nejen v rozhodné době z hlediska vytýkaných skutečností, nýbrž též během prvních čtyř let řízení.

                           Nesprávné posouzení délky účasti žalobkyně na kartelové dohodě, neboť nebylo založeno na více objektivních zjištěních.

                           Nezohlednění polehčujících okolností, v daném případě druhotné úlohy žalobkyně v rámci vytýkaných skutečností, jejího omezeného podílu na trhu a neúčinnosti kartelové dohody.

                           Došlo k promlčení, neboť během pěti let po neohlášené kontrole žádné opatření nemělo za následek přerušení promlčecí lhůty.


title: Věc C-326/11: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 12. července 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden — Nizozemsko) — J.J. Komen en Zonen Beheer Heerhugowaard BV v. Staatssecretaris van Financiën ( „Šestá směrnice o DPH — Článek 13 část B písm. g) ve spojení s čl. 4 odst. 3 písm. a) — Dodání budov a pozemků, na nichž stojí — Dodání budovy, která je rozestavěna za účelem vytvoření nové budovy přestavbou — Pokračování ve stavebních pracích a jejich dokončení kupujícím po dodání — Osvobození od DPH“ )

text:
               22.9.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 287/16

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 12. července 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden — Nizozemsko) — J.J. Komen en Zonen Beheer Heerhugowaard BV v. Staatssecretaris van Financiën
   (Věc C-326/11) (1)

   (Šestá směrnice o DPH - Článek 13 část B písm. g) ve spojení s čl. 4 odst. 3 písm. a) - Dodání budov a pozemků, na nichž stojí - Dodání budovy, která je rozestavěna za účelem vytvoření nové budovy přestavbou - Pokračování ve stavebních pracích a jejich dokončení kupujícím po dodání - Osvobození od DPH)
   2012/C 287/27
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hoge Raad der Nederlanden

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: J.J. Komen en Zonen Beheer Heerhugowaard BV

      Žalovaný: Staatssecretaris van Financiën

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Hoge Raad der Nederlanden — Výklad čl. 4 odst. 3 písm. a) a čl. 13 části B písm. g) šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1) — Osvobození od daně stanovená šestou směrnicí — Osvobození dodání budov a pozemků, na nichž stojí, od daně — Dodání budovy, která je rozestavěna za účelem vytvoření nové budovy — Pokračování ve stavebních pracích a jejich dokončení kupujícím po dodání

      Výrok

   Článek 13 B písm. g) šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně ve spojení s čl. 4 odst. 3 písm. a) této směrnice musí být vykládány v tom smyslu, že osvobození od daně z přidané hodnoty podle tohoto prvního ustanovení se vztahuje na plnění spočívající v dodání takové nemovitosti složené z pozemku a původní budovy přestavované na novou, jako je nemovitost dotčená v původním řízení, pokud původní budova k okamžiku tohoto dodání prošla pouze částečnou demolicí a byla alespoň zčásti jako taková ještě užívána.

      (1)  Úř. věst. C 269, 10.09.2011.


title: Věc T-190/10: Žaloba podaná dne 22. dubna 2010 — Egan a Hackett v. Parlament

text:
               19.6.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 161/55

      Žaloba podaná dne 22. dubna 2010 — Egan a Hackett v. Parlament
      (Věc T-190/10)
      (2010/C 161/87)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Kathleen Egan (Athboy, Irsko) a Margaret Hackett (Borris-in-Ossory, Irsko) (zástupci: C. MacEochaidh, SC a J. Goode, Barristers, a K. Neary, Solicitor)

         Žalovaný: Evropský parlament

         Návrhová žádání žalobkyň

                  —

                  prohlásit žalobu za přípustnou;

                  —

                  zrušit podle článku 263 SFEU rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 12. února 2010 (A[2010]579), kterým byl odepřen přístup k informacím, o který žalobkyně žádaly první žádostí ze dne 16. prosince 2009 a druhou potvrzující žádostí ze dne 28. ledna 2010;

                  —

                  uložit Parlamentu náhradu nákladů řízení vzniklých žalobkyním.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Projednávanou žalobou se žalobkyně na základě článku 263 SFEU domáhají zrušení rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 12. února 2010 (A[2010]579), kterým byl odepřen přístup k dokumentům, konkrétně k veřejným rejstříkům obsahujícím jména nebo finanční zájmy akreditovaných nebo jiným způsobem zaměstnaných asistentů členů Evropského parlamentu.
      Žalobkyně svou žalobu opírají o to, že Parlament se v rámci odůvodnění odepření přístupu k dokumentům, které již byly zveřejněny, neprávem odvolal na nařízení (ES) č. 1049/2001 (1) a č. 45/2001 (2). V souladu s tím uplatňují několik žalobních důvodů:

                  Zaprvé, Parlament dostatečně neodůvodnil napadené rozhodnutí, a tím porušil článek 8 nařízení č. 1049/2001.

                  Zadruhé, napadené rozhodnutí obsahuje nesprávné posouzení, pokud jde o úpravu výjimky obsaženou v čl. 4 odst. 1 písm. b) nařízení č. 1049/2001, protože je v něm uvedeno, že rozšiřování předmětných dokumentů narušuje soukromí dotčené osoby nebo protože nebyl rozpoznán pravý význam tohoto ustanovení nebo protože bylo konstatováno, že veřejný zájem na přístupu k veřejným rejstříkům asistentů členů Evropského parlamentu se sníží, jakmile dotčená osoba nadále není v tomto postavení.

                  Kromě toho napadené rozhodnutí nesplňuje podstatné formální náležitosti, neboť žalobkyně v něm nebyly poučeny o možných opravných prostředcích proti zamítnutí druhé žádosti, jak je to stanoveno v článku 8 nařízení č. 1049/2001.

                  A konečně, napadené rozhodnutí je v rozporu se zásadami demokracie a transparentnosti, proporcionality, rovnosti a nediskriminace, když odpírá přístup k veřejným dokumentům, přestože tyto dokumenty byly žadatelům předtím přístupné podle nařízení č. 1049/2001.

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, s. 43; Zvl. vyd. 01/03, s. 331).

         (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 ze dne 18. prosince 2000 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů orgány a institucemi Společenství a o volném pohybu těchto údajů (Úř. věst. L 8, s. 1; Zvl. vyd. 13/26, s. 102).


title: Věc T-137/16: Žaloba podaná dne 25. března 2016 – Uniwersytet Wrocławski v. Komise a REA

text:
               6.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 200/27

         Žaloba podaná dne 25. března 2016 – Uniwersytet Wrocławski v. Komise a REA
   (Věc T-137/16)
   (2016/C 200/39)
   Jednací jazyk: polština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Uniwersytet Wrocławski (Vratislav, Polsko) (zástupce: W. Dubis, advokát)

      Žalované: Evropská komise a Výkonná agentura pro výzkum (REA)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Výkonné agentury pro výzkum (REA), kterou byla vypovězena grantová dohoda č. 252908 na projekt COSSAR (Cooperative Spectrum Sensing Algorithms for Cognitive Radio Networks) (PIEF-GA-2009-252908), uzavřená dne 26. července 2010 v rámci sedmého rámcového programu Evropské unie pro výzkum a technologický rozvoj, výzkumných a vzdělávacích akcí Marie Curie pro rozvoj kariéry, a kterou bylo žalobkyni uloženo vrátit část grantu, konkrétně částky 36 508,37 eur a 58 031,38 eur, vrátit záruku 6 286,68 eur vloženou záručním fondem, jakož i zaplatit smluvní pokutu ve výši 5 803,14 eur,

               —

               uložil REA vrátit žalobkyni část grantu, konkrétně částky 36 508,37 eur a 58 031,38 eur, vrátit záruku ve výši 6 286,68 eur vloženou záručním fondem, jakož i vrátit smluvní pokutu ve výši 5 803,14 eur včetně úroků, počítaných ode dne zaplacení pokuty do dne jejího vrácení,

               —

               uložil REA náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně jeden žalobní důvod, týkající se výkladu ustanovení přílohy III.3 písm. j) grantové dohody.

               —

               Žalobkyně tvrdí, že grantová dohoda neobsahuje zákonnou definici formulace uvedené ve sporném ustanovení, ale že její běžné chápání je v rozporu s výkladem použitým REA. Žalobkyně se dovolává pravidel doslovného, funkčního a teleologického výkladu uplatňovaných v belgickém právu, které se doplňkově na grantovou dohodu v souladu s jejími ustanoveními uplatní.


title: Věc T-339/06: Žaloba podaná dne 30. listopadu 2006 – Řecká republika v. Komise

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/80

         Žaloba podaná dne 30. listopadu 2006 – Řecká republika v. Komise
   (Věc T-339/06)
   (2006/C 326/162)
   Jednací jazyk: řečtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Řecká republika (zástupci: I. Chalkiás, S. Papaioánnou)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobkyně

               —

               zrušit nebo změnit napadené rozhodnutí Komise v rozsahu, v jakém se týká finančního přídělu na restrukturalizaci a přeměnu vinic v Řecku za účelem zohlednění správných statistických informací, které žalobkyně předložila Komisi dne 22. září 2006, a přidělení přídělů Řecku.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Řecká republika napadá rozhodnutí Komise C(2006) 4348 konečné ze dne 4. října 2006 (Úř. věst. 2006 L 275, s. 62), kterým se stanoví na rozpočtový rok 2006 konečné finanční příděly členským státům na restrukturalizaci a přeměnu vinic podle nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 na určitý počet hektarů. Řecká republika navrhuje zrušení nebo změnu rozhodnutí v rozsahu, v jakém se rozhodnutí týká Řecka, neboť jeho vydáním Komise:

               (a)

               porušila povinnost spolupráce, která se vztahuje na vztahy mezi ní a členskými státy, když nezohlednila informaci, která byla žalobkyní předložena;

               (b)

               porušila zásadu dobré víry a řádné správy, když nezohlednila zjevnou počítačovou chybu, na niž byla upozorněna ve správné a náležité lhůtě pomocí následné opravy;

               (c)

               porušila zásadu ekvity a proporcionality, neboť tato ztráta finančních prostředků pro Řecko (1 129 015 eur) je s ohledem na údajně opožděnou opravu počítačové chyby v původně předané informaci nepřiměřená; a konečně

               (d)

               porušila zásadu, že má být dosaženo příznivého výsledku, neboť restrukturalizace a přeměna vinic (články 11, 13 a 14 nařízení (ES) č. 1493/1999 (1) a články 16 a 17 nařízení (ES) č. 1227/2000 (2)) představují důležité opatření pro kvalitativní zlepšení vinic Společenství a neodůvodněné snížení finančního přídělu Řecka tento cíl Společenství ohrožuje.

      (1)  Úř. věst. 1999 L 179, s. 1.

      (2)  Úř. věst. 2000 L 143, s. 1.


title: Věc C-190/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Supremo (Španělsko) dne 16. dubna 2010 — Génesis Seguros Generales Sociedad Anónima de Seguros y Reaseguros (GENESIS) v. Boys Toys S.A., Administración del Estado

text:
               17.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 195/3

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Supremo (Španělsko) dne 16. dubna 2010 — Génesis Seguros Generales Sociedad Anónima de Seguros y Reaseguros (GENESIS) v. Boys Toys S.A., Administración del Estado
   (Věc C-190/10)
   2010/C 195/04
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Tribunal Supremo

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Génesis Seguros Generales Sociedad Anónima de Seguros y Reaseguros (GENESIS)

      Další účastníci řízení: Boys Toys S.A. a Administración del Estado

      Předběžné otázky

   Lze článek 27 nařízení Rady (ES) č. 40/94 (1) ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství vykládat v tom smyslu, že je možno zohlednit nejen den, ale i hodinu a minutu podání přihlášky ochranné známky Společenství u OHIM (pokud je tento údaj prokázán) pro účely rozhodnutí o časové přednosti národní ochranné známky přihlášené v tentýž den, pokud vnitrostátní pravidlo, které upravuje zápis posledně zmíněné ochranné známky, pokládá čas podání přihlášky za relevantní?

      (1)  Úř. věst. 1994 L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01 s. 146.


title: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 21. července 2005 ve věci C-149/03: Komise Evropských společenství proti Belgickému království (Nesplnění povinnosti státem — Režim rybolovných kvót — Rybolovné roky 1991 až 1996)

text:
               3.9.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/6

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (třetího senátu)
   ze dne 21. července 2005
   ve věci C-149/03: Komise Evropských společenství proti Belgickému království (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Režim rybolovných kvót - Rybolovné roky 1991 až 1996)
   (2005/C 217/11)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Ve věci C-149/03, jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES, podaná dne 1. dubna 2003, Komise Evropských společenství (zmocněnec: T. van Rijn) proti Belgickému království (zmocněnkyně: A. Snoecx, ve spolupráci s H. Gilliamsem), Soudní dvůr (třetí senát), ve složení A. Rosas, předseda senátu, J.-P. Puissochet (zpravodaj), S. von Bahr, J. Malenovský a U. Lõhmus, soudci, generální advokátka: C. Stix-Hackl, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 21. července 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Belgické království tím, že:

                           —

                           nepřijalo vhodné postupy pro použití kvót, které mu byly přiděleny pro každý rybolovný rok 1991 až 1996,

                           —

                           nezajistilo pro každý takový rok dodržování právních předpisů Společenství v oblasti zachování rybolovných zdrojů pomocí kontrol rybolovných činností a vhodného dohledu nad vykládkami a zaznamenáváním úlovků,

                           —

                           pro každý takový rok včas dočasně nezakázalo rybolov pomocí lodí plujících pod jeho vlajkou nebo registrovaných na jeho území, když vešlo ve známost, že použitelná kvóta byla vyčerpána,

                           —

                           po vstupu zákazů v platnost nepřijalo všechna opatření trestněprávní a správněprávní povahy vůči osobám odpovědným za rybolovné činnosti,

                     nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 5 odst. 2 nařízení Rady (EHS) č. 170/83 ze dne 25. ledna 1983, kterým se určuje systém Společenství pro zachování a řízení rybolovných zdrojů, čl. 9 odst. 2 nařízení Rady (EHS) č. 3760/92 ze dne 20. prosince 1992, kterým se určuje systém Společenství pro rybolov a akvakulturu, článku 1 a čl. 11 odst. 1 a 2 nařízení Rady (EHS) č. 2241/87 ze dne 23. července 1987, kterým se zavádí některá kontrolní opatření rybolovných činností, jakož i článku 2 a čl. 21 odst. 1 a 2 a článku 31 nařízení Rady (EHS) č. 2847/93 ze dne 12. října 1993 o vytvoření kontrolního systému pro společnou rybářskou politiku.

               2)

               Belgickému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 135, 7.6.2003.


title: Věc C-345/13: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 19. června 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Supreme Court – Irsko) – Karen Millen Fashions Ltd v. Dunnes Stores, Dunnes Stores (Limerick) Ltd „Nařízení (ES) č. 6/2002 — (Průmyslový) vzor Společenství — Článek 6 — Individuální povaha — Odlišný celkový dojem — Článek 85 odst. 2 — Nezapsaný (průmyslový) vzor Společenství — Platnost — Podmínky — Důkazní břemeno“

text:
               25.8.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/15

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 19. června 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Supreme Court – Irsko) – Karen Millen Fashions Ltd v. Dunnes Stores, Dunnes Stores (Limerick) Ltd
   (Věc C-345/13) (1)

   („Nařízení (ES) č. 6/2002 - (Průmyslový) vzor Společenství - Článek 6 - Individuální povaha - Odlišný celkový dojem - Článek 85 odst. 2 - Nezapsaný (průmyslový) vzor Společenství - Platnost - Podmínky - Důkazní břemeno“)
   2014/C 282/20
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   Supreme Court

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně a odpůrkyně v odvolacím řízení: Karen Millen Fashions Ltd

      Žalované a odvolatelky: Dunnes Stores, Dunnes Stores (Limerick) Ltd

      Výrok

               1)

               Článek 6 nařízení Rady (ES) č. 6/2002 ze dne 12. prosince 2001 o (průmyslových) vzorech Společenství musí být vykládán v tom smyslu, že k tomu, aby (průmyslový) vzor mohl být považován za vzor mající individuální povahu, se celkový dojem, který tento (průmyslový) vzor vyvolá u informovaného uživatele, musí lišit od celkového dojmu vyvolaného u tohoto uživatele nikoli kombinací izolovaných znaků vycházejících z několika starších (průmyslových) vzorů, ale jednotlivým starším (průmyslovým) vzorem nebo několika jednotlivými staršími (průmyslovými) vzory.

               2)

               Článek 85 odst. 2 nařízení č. 6/2002 musí být vykládán v tom smyslu, že k tomu, aby soud pro (průmyslové) vzory Společenství na nezapsaný (průmyslový) vzor Společenství pohlížel jako na vzor platný, nemusí majitel tohoto (průmyslového) vzoru prokázat, že (průmyslový) vzor má individuální povahu ve smyslu článku 6 tohoto nařízení, ale musí pouze označit, co představuje takovou povahu uvedeného (průmyslového) vzoru, to znamená identifikovat znak nebo znaky dotčeného (průmyslového) vzoru, které mu podle tohoto majitele přiznávají tuto povahu.

      (1)  Úř. věst. C 260, 7. 9. 2013.


title: Volby předsedů senátů

text:
               23.10.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 288/2

      Volby předsedů senátů
      (2010/C 288/03)
      V souladu s článkem 15 jednacího řádu zvolil Tribunál dne 15. září 2010 p. Aziziho, p. Forwooda, p. Czúcze, pí Pelikánovou, p. Papasavvase, p. Moavero Milanesiho, p. Dittricha a p. Truchota na období od 15. září 2010 do 31. srpna 2013 předsedy senátů složených z pěti a tří soudců.


title: Věc C-419/04: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 22. června 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour d'appel de Poitiers – Francie) – Conseil général de la Vienne v. Directeur général des douanes et droits indirects (Dodatečný výběr dovozního cla — Prominutí dovozního cla — Podmínky — Článek 871 prováděcího nařízení celního kodexu Společenství — Rozsah povinnosti předložit věc Komisi — Neexistence prohlášení daňovým poplatníkem v dobré víře o dodatečných poplatcích, které měly být zahrnuty do celní hodnoty dovezeného zboží)

text:
               12.8.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 190/3

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 22. června 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour d'appel de Poitiers – Francie) – Conseil général de la Vienne v. Directeur général des douanes et droits indirects
   (Věc C-419/04) (1)

   (Dodatečný výběr dovozního cla - Prominutí dovozního cla - Podmínky - Článek 871 prováděcího nařízení celního kodexu Společenství - Rozsah povinnosti předložit věc Komisi - Neexistence prohlášení daňovým poplatníkem v dobré víře o dodatečných poplatcích, které měly být zahrnuty do celní hodnoty dovezeného zboží)
   (2006/C 190/05)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předkládající soud
   Cour d'appel de Poitiers
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Conseil général de la Vienne

      Žalovaný: Directeur général des douanes et droits indirects
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Cour d'appel de Poitiers – Výklad článku 871 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 253, s. 1) – Výběr částky celního dluhu – Závazný charakter předložení věci Komisi v případě pohybnosti, pokud jde o působnost kritérií vztahujících se k výběru nebo k prominutí cla vyplývajícího z celního dluhu
   Výrok
   Článek 871 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství, ve znění nařízení Komise (ES) č. 1677/98 ze dne 29. července 1998 musí být vykládán v tom smyslu, že v rámci postupu vybírání celního dluhu nebo prominutí nevybraného cla nejsou vnitrostátní celní orgány povinny předložit věc Komisi, aby rozhodla, jestliže pohybnosti, které měly v dotčeném případě, pokud jde o působnost kritérií uvedených v čl. 220 odst. 2 písm. b) nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství, byly rozptýleny, a to i poté, co uvedené orgány vyjádřily svůj úmysl předložit věc Komisi, nebo jestliže se pociťované pochybnosti týkají dodatečného zaúčtování nevybraného cla vyplývajícího z toho, že dovozce v dobré víře neuvedl v celním prohlášení poplatky, které měly být zahrnuty do celní hodnoty dovezeného zboží.

      (1)  Úř. věst. C 284, 20.11.2004.


title: Věc C-330/07: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 4. prosince 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Wien – Rakousko) – Jobra Vermögensverwaltungs-Gesellschaft mbH v. Finanzamt Amstetten Melk Scheibbs ( Volný pohyb služeb — Svoboda usazování — Daňové právní předpisy — Investiční prémie — Vnitrostátní právní úprava vyhrazující daňové zvýhodnění pro majetek používaný v tuzemské stálé provozovně — Vyloučení majetku přenechaného do užívání za úplatu a používaného hlavně v jiných členských státech — Leasing vozidel — Zamezení zneužívajícím praktikám )

text:
               24.1.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 19/6

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 4. prosince 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Wien – Rakousko) – Jobra Vermögensverwaltungs-Gesellschaft mbH v. Finanzamt Amstetten Melk Scheibbs
   (Věc C-330/07) (1)

   („Volný pohyb služeb - Svoboda usazování - Daňové právní předpisy - Investiční prémie - Vnitrostátní právní úprava vyhrazující daňové zvýhodnění pro majetek používaný v tuzemské stálé provozovně - Vyloučení majetku přenechaného do užívání za úplatu a používaného hlavně v jiných členských státech - Leasing vozidel - Zamezení zneužívajícím praktikám“)
   (2009/C 19/09)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Wien
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Jobra Vermögensverwaltungs-Gesellschaft mbH

      Žalovaný: Finanzamt Amstetten Melk Scheibbs
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Unabhängiger Finanzsenat – Výklad článků 43 ES a 49 ES – Vnitrostátní právní předpisy vyhrazující daňové zvýhodnění (Investitionszuwachsprämie) pro pořízení nepoužitého hmotného hospodářského majetku pouze podnikatelům, kteří používají tento majetek ve stálé provozovně nacházející se v tuzemsku
   Výrok
   Článek 49 ES brání takové právní úpravě členského státu, jaká je předmětem věci v původním řízení, podle které je podnikům pořizujícím si hmotný majetek odepřena investiční prémie pouze z toho důvodu, že majetek, na nějž je tato prémie požadována a který je přenechán do užívání za úplatu, je používán hlavně v jiných členských státech.

      (1)  Úř. věst. C 269, 10.11.2007.


title: Věc T-186/08: Žaloba podaná dne 9. května 2008 – Liga para a Protecção da Natureza v. Komise Evropských společenství

text:
               19.7.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 183/25

         Žaloba podaná dne 9. května 2008 – Liga para a Protecção da Natureza v. Komise Evropských společenství
   (Věc T-186/08)
   (2008/C 183/49)
   Jednací jazyk: portugalština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Liga para a Protecção da Natureza (LPN) (Lisabon, Portugalsko) (zástupkyně: P. Vinagre e Silva, advokátka)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobkyně

               —

               Zrušit rozhodnutí Evropské komise ze dne 28. února 2008 (na které odkazuje dopis Komise ze dne 3. dubna 2008 zaslaný Liga para a Protecção da Natureza (dále jen „LPN“)), kterým Komise uzavřela spis týkající se stížnosti č. 2003/4523 ohledně stavby přehrady Baixo Sabor, neboť uvedené rozhodnutí nesprávně předpokládá soulad s procesními formalitami zásadními pro výkon práv LPN účastnit se správního řízení o projektu „přehrada Baixa Sabor“, jež bylo zahájeno stížností č. 2003/4523 podanou Evropské komisi.

               —

               Zrušit rovněž rozhodnutí, kterým Generální sekretariát Komise automaticky zamítl potvrzující žádost podanou LPN dne 19. února 2008 na základě článku 8 nařízení (ES) č. 1049/2001 (1).

               —

               Uložit vyplacení symbolické náhrady LPN za porušení jejích legitimních očekávání, že Komise bude jednat spravedlivě a v souladu s procesními pravidly.

               —

               Požádat Komisi na základě článku 64 a následujících jednacího řádu, aby Soudnímu dvoru předložila uvedené rozhodnutí ze dne 28. února 2008 o uzavření spisu, jež nebylo ani oznámeno žalobkyni, ani zveřejněno.

               —

               Uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Rozhodnutí o uzavření spisu
   Rozhodnutí o uzavření spisu je neplatné, neboť se zakládá na jasném porušení práva předložit předběžná vyjádření, jež LPN udělila sama Komise.
   Komise odmítla přístup k jakýmkoli materiálům ve spise, jež by LPN umožnily předložit předběžná vyjádření, a nespecifikovala „interní pravidla“ (o kterých tvrdí, že existují), na jejichž základě bylo toto právo uděleno.
   Rovněž došlo k porušení základních zásad dobré víry, spravedlnosti, transparentnosti a řádné správy, neboť vyjádření nemohla být ani analyzována před přijetím konečného rozhodnutí o uzavření spisu (což zjevně prokazuje skutečnost, že mezi zasláním předběžných vyjádření – 40 stran v portugalském jazyce s novými skutečnostmi a argumenty – a přijetím rozhodnutí o uzavření spisu uplynulo méně než 24 hodin).
   Rozhodnutí o automatickém zamítnutí
   S ohledem na nařízení (ES) č. 1367/2006 (2) a (ES) č. 1049/2001, jež jednoznačně potvrzují právo na přístup k „interním pravidlům“, na jejichž základě je uděleno právo podat předběžná vyjádření, mlčení ohledně potvrzující žádosti – nejprve Komise, poté generálního sekretariátu – je nevysvětlitelné a otevřeně porušuje právo na přístup k dokumentům a informacím stanovené uvedenými nařízeními.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, s. 43; Zvl. vyd. 01/03, s. 331).

      (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1367/2006 ze dne 6. září 2006 o použití ustanovení Aarhuské úmluvy o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí na orgány a subjekty Společenství (Úř. věst. L 264, s. 13).


title: Věc C-140/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per le Marche (Itálie) dne 7. března 2016 – Edra Costruzioni Soc. coop., Edilfac Srl v. Comune di Maiolati Spontini

text:
               6.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 200/7

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per le Marche (Itálie) dne 7. března 2016 – Edra Costruzioni Soc. coop., Edilfac Srl v. Comune di Maiolati Spontini
   (Věc C-140/16)
   (2016/C 200/10)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale Amministrativo Regionale per le Marche

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Edra Costruzioni Soc. coop., Edilfac Srl

      Žalovaná Comune di Maiolati Spontini

      Předběžná otázka

   „Brání zásady Společenství ochrany legitimního očekávání a právní jistoty, spolu se zásadami volného pohybu zboží, svobody usazování a volného pohybu služeb podle Smlouvy o fungování Evropské unie (SFEU), jakož i zásady, které z nich vyplývají, jako je rovné zacházení, zákaz diskriminace, vzájemné uznávání, proporcionalita a transparentnost, uvedené (naposledy) ve směrnici č. 2014/24/EU (1), vnitrostátním právním předpisům, jako jsou italské právní předpisy vyplývající z ustanovení čl. 87 odst. 4 a čl. 86 odst. 3-a legislativního nařízení č. 163 z roku 2006 ve spojení s čl. 26 odst. 6 legislativního nařízení č. 81 z roku 2008, jak jsou vykládány z hlediska jednotného výkladu a použití na základě článku 99 codice del processo amministrativo rozsudky plenárního zasedání Consiglio di Stato č. 3 a č. 9 z roku 2015, podle kterých skutečnost, že se v hospodářské nabídce v rámci zadávacího řízení na veřejné práce samostatně nevykáží náklady na bezpečnost práce v podniku, znamená v každém případě vyloučení příslušného uchazeče, i v případě, kdy povinnost samostatného vykazování nebyla stanovena v předpisech upravujících zadávací řízení, ani v přiloženém formuláři pro předkládání nabídek, a bez ohledu na skutečnost, že z věcného hlediska nabídka splňuje požadavky na minimální náklady na bezpečnost práce v podniku?“

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/24/EU ze dne 26. února 2014 o zadávání veřejných zakázek a o zrušení směrnice 2004/18/ES (Úř. věst. L 94, s. 65).


title: Věc T-305/05: Žaloba podaná dne 1. srpna 2005 – Balabanis a Le Dour v. Komise

text:
               29.10.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 271/20

         Žaloba podaná dne 1. srpna 2005 – Balabanis a Le Dour v. Komise
   (Věc T-305/05)
   (2005/C 271/40)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobci: Panagiotis Balabanis (Brusel, Belgie), Olivier Le Dour (Brusel, Belgie) (zástupci: X. Martin M., S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhy žalobců

               —

               zrušit rozhodnutí Komise nezohlednit zásluhy žalobců za hodnotící období 2004 a rozhodnutí nepovýšit je do vyšší platové třídy jejich kategorie;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   V projednávané věci žalobci, kteří byli jmenováni úředníky ve zkušební době ke dni 16. března 2002, a kteří tedy v souladu s novým zněním článku 45 služebního řádu splnili minimální dobu dvou let setrvání v platové třídě od 16. března 2004, odmítají zamítavé rozhodnutí Orgánu oprávněného ke jmenování považovat je za připadající v úvahu pro povýšení za hodnotící období 2004 a povýšit je do vyšší platební třídy jejich kategorie za totéž hodnotící období.
   Na podporu svých nároků uplatňují porušení uvedeného článku 45 služebního řádu. Období zkušební doby totiž v souladu s tímto novým ustanovením musí být zohledněno pro účely výpočtu minimální doby odpracované v platové třídě.


title: Věc T-338/05: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne  9. prosince 2005  – Raymond Claudel v. Účetní dvůr

text:
               25.2.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 48/44

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 9. prosince 2005 – Raymond Claudel v. Účetní dvůr
   (Věc T-338/05) (1)

   (2006/C 48/82)

      Jednací jazyk: francouzština

   Předseda třetího senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 296, 26.11.2005.


title: Věc C-321/10: Žaloba podaná dne 5. července 2010 — Evropská komise v. Belgické království

text:
               11.9.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 246/28

         Žaloba podaná dne 5. července 2010 — Evropská komise v. Belgické království
   (Věc C-321/10)
   ()
   2010/C 246/47
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: A. Alcover San Pedro a J. Sénéchal, zmocněnci)

      Žalované: Belgické království

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Belgické království tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2007/2/ES ze dne 14. března 2007 o zřízení Infrastruktury pro prostorové informace v Evropském společenství (INSPIRE) (1) a v každém případě tím, že o nich Komisi neuvědomilo, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice;

               —

               uložit Belgickému království náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Lhůta pro provedení směrnice 2007/2/ES uplynula dne 14. května 2009. Ke dni podání této žaloby přitom žalované dosud nepřijalo veškerá opatření nezbytná k provedení této směrnice nebo o nich v každém případě neuvědomilo Komisi.

      (1)  Úř. věst. L 108, s. 1.


title: Věc C-203/08: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 3. června 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Raad van State — Nizozemsko) — The Sporting Exchange Ltd, vystupující pod firmou Betfair v. Minister van Justitie ( „Článek 49 ES — Omezení volného pohybu služeb — Hazardní hry — Provozování hazardních her po internetu — Právní úprava vyhrazující povolení jedinému provozovateli — Obnovení tohoto povolení bez zajištění soutěže — Zásada rovného zacházení a povinnost transparentnosti — Uplatnění v oblasti hazardních her“ )

text:
               31.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/4

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 3. června 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Raad van State — Nizozemsko) — The Sporting Exchange Ltd, vystupující pod firmou Betfair v. Minister van Justitie
   (Věc C-203/08) (1)

   (Článek 49 ES - Omezení volného pohybu služeb - Hazardní hry - Provozování hazardních her po internetu - Právní úprava vyhrazující povolení jedinému provozovateli - Obnovení tohoto povolení bez zajištění soutěže - Zásada rovného zacházení a povinnost transparentnosti - Uplatnění v oblasti hazardních her)
   2010/C 209/05
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Raad van State

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: The Sporting Exchange Ltd, vystupující pod firmou Betfair

      Žalovaný: Minister van Justitie

      Za přítomnosti: Stichting de Nationale Sporttotalisator

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Raad van State — Výklad článku 49 ES — Vnitrostátní právní úprava zakazující organizování nepovolených hazardních her a přijímání sázek a vyhrazující případné povolení jedinému hospodářskému subjektu z důvodu ochrany obecného blaha a veřejného zdraví — Odmítnutí udělit povolení hospodářskému subjektu (na internetu), který již získal povolení v jiných členských státech, včetně členského státu, ve kterém má sídlo — Obnovení takového povolení bez zajištění soutěže — Naléhavé důvody obecného zájmu

      Výrok

               1)

               Článek 49 ES musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání takové vnitrostátní právní úpravě členského státu, o jakou se jedná ve věci v původním řízení, která podřizuje organizování a propagaci hazardních her režimu exkluzivity ve prospěch jediného hospodářského subjektu a která zakazuje všem ostatním hospodářským subjektům, včetně hospodářských subjektů se sídlem v jiném členském státu, nabízet prostřednictvím internetu na území prvně uvedeného členského státu služby, na něž se vztahuje tento režim.

               2)

               Článek 49 ES musí být vykládán v tom smyslu, že zásada rovného zacházení a z ní vyplývající povinnost transparentnosti se uplatní na řízení o udělení a obnovení povolení ve prospěch jediného hospodářského subjektu v oblasti hazardních her, pokud se nejedná o veřejný hospodářský subjekt, jehož řízení podléhá přímému dohledu státu, nebo soukromý hospodářský subjekt, nad jehož činnostmi mohou orgány veřejné moci vykonávat důslednou kontrolu.

      (1)  Úř. věst. C 197, 2.8.2008.


title: Věc C-91/06: Usnesení předsedy pátého senátu Soudního dvora ze dne 30. ledna 2007 – Komise Evropských společenství v. Rakouská republika

text:
               14.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/27

         Usnesení předsedy pátého senátu Soudního dvora ze dne 30. ledna 2007 – Komise Evropských společenství v. Rakouská republika
   (Věc C-91/06) (1)

   (2007/C 82/53)

      Jednací jazyk: němčina

   Předseda pátého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 96, 22.4.2006.


title: Věc T-34/07: Žaloba podaná dne 7. února 2007 – Goncharov v. OHIM – DSB (DSBW)

text:
               14.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/43

         Žaloba podaná dne 7. února 2007 – Goncharov v. OHIM – DSB (DSBW)
   (Věc T-34/07)
   (2007/C 82/92)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobce: Karen Goncharov (Moskva, Ruská federace) (zástupci: G. Hasselblatt a A. Späth, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: DSB (Kodaň, Dánsko)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 4. prosince 2006 (věc R 1330/2005-2);

               —

               uložit OHIM náhradu vlastních nákladů řízení, jakož i náhradu nákladů vynaložených žalobcem;

               —

               pro případ, že by se DSB účastnila řízení jako vedlejší účastnice řízení, uložit jí náhradu vlastních nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Žalobce.

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „DSBW “pro služby zařazené do tříd 39, 41, 43 a 44 (přihláška č. 2 852 143).

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: DSB.

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Slovní ochranná známka „DSB “(ochranná známka Společenství č. 2 292 290) pro služby zařazené do tříd 35 až 37, 39, 41 a 42, přičemž námitky směřovaly proti zápisu do tříd 39, 41 a 43.

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitek.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zrušení napadeného rozhodnutí a vyhovění odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: Odvolací senát nesprávně vychází z toho, že zápisu ochranné známky „DSBW “brání důvod pro zamítnutí zápisu vyplývající z čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (1); mezi kolidujícími ochrannými známkami neexistuje žádné nebezpečí záměny.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1994, L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).


title: Věc T-118/08: Rozsudek Tribunálu ze dne 15. června 2010 — Actega Terra v. OHIM (TERRAEFFEKT matt & gloss) ( „Ochranná známka Společenství — Přihláška slovní ochranné známky Společenství TERRAEFFEKT matt & gloss — Absolutní důvod pro zamítnutí — Popisný charakter — Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009)“ )

text:
               31.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/33

         Rozsudek Tribunálu ze dne 15. června 2010 — Actega Terra v. OHIM (TERRAEFFEKT matt & gloss)
   (Věc T-118/08) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Přihláška slovní ochranné známky Společenství TERRAEFFEKT matt & gloss - Absolutní důvod pro zamítnutí - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009))
   2010/C 209/48
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Actega Terra GmbH (Lehrte, Německo) (zástupce: A. Andorfer-Erhard, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: S. Schäffner, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 7. ledna 2008 (věc R 1467/2007-1) týkajícímu se přihlášky slovního označení „TERRAEFFEKT matt & gloss“ jako ochranné známky Společenství.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Actega Terra GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 107, 26.4.2008.


title: Věc C-456/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado Contencioso Administrativo n o 3 de Pontevedra (Španělsko) dne 23. listopadu 2009 — Ana María Iglesias Torres v. Consejería de Educación de la Junta de Galicia

text:
               30.1.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/34

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado Contencioso Administrativo no 3 de Pontevedra (Španělsko) dne 23. listopadu 2009 — Ana María Iglesias Torres v. Consejería de Educación de la Junta de Galicia
   (Věc C-456/09)
   2010/C 24/62
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Juzgado Contencioso Administrativo no 3 de Pontevedra

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Ana María Iglesias Torres

      Žalovaná: Consejería de Educación de la Junta de Galicia

      Předběžné otázky

               1)

               Vztahuje se směrnice 1999/70/ES (1) na dočasné zaměstnance Comunidad Autónoma de Galicia?

               2)

               Lze za vnitrostátní prováděcí předpis této směrnice považovat čl. 25 odst. 2 zákona č. 7/2007, pokud v tomto zákoně není uveden žádný odkaz na právní úpravu Společenství?

               3)

               V případě kladné odpovědi na 2. otázku je nezbytné čl. 25 odst. 2 EBEP definovat jako vnitrostátní prováděcí předpis, na který odkazuje bod 4 výroku rozsudku Soudního dvora Evropské unie ze dne 15. dubna 2008 (věc Impact) (2), nebo by španělský stát byl povinen přiznat zpětnou účinnost pouhým účinkům pro odměňování odvozeným z tříletek, které přiznává při použití směrnice?

               4)

               V případě záporné odpovědi na 2. otázku je třeba ve věci přímo použít směrnici 1999/70/ES způsobem, o němž hovoří rozsudek Soudního dvora Del Cerro (3)?

      (1)  Směrnice Rady o rámcové dohodě o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS (Úř. věst. L 175, s. 43; Zvl. vyd. 05/03, s. 368)

      (2)  Věc C-268/06, Impac, Rec. 2008, s. I-2483

      (3)  Věc C-307/05, Del Cerro Alfonso, Rec. 2007, s. I-7109