title: Věc T-343/08: Žaloba podaná dne 19. srpna 2008 – Arkema France v. Komise

text:
               8.11.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 285/44

         Žaloba podaná dne 19. srpna 2008 – Arkema France v. Komise
   (Věc T-343/08)
   (2008/C 285/81)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Arkema France (Colombes, Francie) (zástupci: A. Winckler, S. Sorinas Jimeno a H. Kanellopoulos, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společností
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Zrušit, na základě článku 230 ES, rozhodnutí přijaté Komisí Evropských společenství ze dne 11. června 2008 ve věci COMP/38.695, pokud jde o Arkema;

               —

               podpůrně zrušit nebo snížit, na základě článku 229 ES, pokutu, která jí byla uložena tímto rozhodnutím;

               —

               uložit Komisi náhradu veškerých nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Touto žalobou se žalobkyně domáhá částečného zrušení rozhodnutí Komise K(2008) 2626 konečné ze dne 11. června 2008 o řízení k použití článku 81 ES a článku 53 Dohody o EHP ve věci COMP/38.695-Chlorid sodný, kterým Komise konstatovala, že některé podniky, včetně žalobkyně, porušily čl. 81 odst. 1 ES a čl. 53 odst. 1 Dohody o Evropském hospodářském prostoru tím, že si rozdělily objemy obchodů, stanovily ceny, vyměňovaly si obchodně citlivé informace o cenách a objemech obchodů a sledovaly provádění těchto protisoutěžních dohod na trhu chloridu sodného v Evropském hospodářském prostoru.
   Na podporu své žaloby žalobkyně uplatňuje čtyři důvody vycházející z:

               —

               porušení pravidel týkajících se přičitatelnosti porušení, kterého se dopustila dceřinná společnost její mateřské společnosti v rozsahu, v němž se Komise dopustila nesprávného posouzení skutkových okolností tím, že tvrdila, že Elf Aquitaine měla rozhodující vliv na obchodní politiku žalobkyně;

               —

               porušení práv na obranu žalobkyně, jakož i zásad proporcionality, non bis in idem, rovného zacházení a řádné správy, když částka pokuty žalobkyně byla zvýšena o 90 % z důvodu recidivy;

               —

               neuznání hodnoty informací poskytnutých žalobkyní na základě sdělení o shovívavosti z roku 2002 (1) v rozsahu, v němž měla mít žalobkyně prospěch ze snížení pokuty ve výši 30 až 50 %; a

               —

               nesprávného právního posouzení a nesprávného posouzení skutkových okolností, jakož i porušení zásad řádné správy, proporcionality a rovného zacházení, jelikož Komise nesnížila pokutu udělenou žalobkyni z titulu její spolupráce v průběhu správního řízení.

      (1)  Oznámení Komise o ochraně před pokutami a snížení pokut v případech kartelů (Úř. věst. 2002, C 45, s. 3).


title: Věc C-102/06: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 26. října 2006 – Komise Evropských společenství v. Rakouská republika (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2003/9/CE — Minimální normy pro přijímání žadatelů o azyl v členských státech — Neprovedení ve stanovené lhůtě)

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/20

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 26. října 2006 – Komise Evropských společenství v. Rakouská republika
   (Věc C-102/06) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2003/9/CE - Minimální normy pro přijímání žadatelů o azyl v členských státech - Neprovedení ve stanovené lhůtě)
   (2006/C 326/39)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: C. O'Reilly a W. Bogensberger, zmocněnci)

      Žalovaná: Rakouská republika (zástupce: C. Pesendorfer, zmocněnec)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Nepřijetí ve stanovené lhůtě všech předpisů nezbytných pro dosažení souladu se směrnicí Rady 2003/9/ES ze dne 27. ledna 2003, kterou se stanoví minimální normy pro přijímání žadatelů o azyl (Úř. věst. L 31, s. 18; Zvl. vyd. 19/06, s. 101)
   Výrok

               1)

               Rakouská republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Rady 2003/9/ES ze dne 27. ledna 2003, kterou se stanoví minimální normy pro přijímání žadatelů o azyl, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice.

               2)

               Rakouské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 96, 22.4.2006; Zvl. vyd. 19/06, s. 101.


title: Věc C-51/11: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 6. listopadu 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof — Německo) — Schutzverband der Spirituosen-Industrie eV v. Sonnthurn Vertriebs GmbH

text:
               9.2.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/17

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 6. listopadu 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof — Německo) — Schutzverband der Spirituosen-Industrie eV v. Sonnthurn Vertriebs GmbH
   (Věc C-51/11) (1)

   2013/C 38/25
   Jednací jazyk: němčina
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 139, 7.5.2011.


title: Věc T-120/08: Žaloba podaná dne 6. března 2008 – Arch Chemicals Inc. a další v. Komise

text:
               24.5.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 128/34

         Žaloba podaná dne 6. března 2008 – Arch Chemicals Inc. a další v. Komise
   (Věc T-120/08)
   (2008/C 128/74)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Arch Chemicals, Inc. (Norwalk, Spojené státy), Arch Timber Protection Ltd (Castleford, Spojené království), Bactria Industriehygiene-Service Verwaltungs GmbH (Kirchheimbolanden, Německo), Rhodia UK Ltd (Watford, Spojené království), Sumitomo Chemical (UK) plc (Londýn, Spojené království) a Troy Chemical Company BV (Maassluis, Nizozemsko) (zástupci: C. Mereu, K. Van Maldegem, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyň

               —

               prohlásit tuto žalobu za přípustnou a odůvodněnou nebo, podpůrně, připojit otázky týkající se přípustnosti k přezkumu věci samé nebo, podpůrně, odložit rozhodnutí do doby vydání rozsudku v původním řízení;

               —

               nařídit zrušení čl. 3 odst. 2 (a přílohy II), článku 4, čl. 7 odst. 3, čl. 14 odst. 2 druhého pododstavce, čl. 15 odst. 3 a článku 17 nařízení Komise (ES) č. 1451/2007 ze dne 4. prosince 2007 o druhé etapě desetiletého pracovního programu uvedeného v čl. 16 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/8/ES o uvádění biocidních přípravků na trh;

               —

               prohlásit protiprávnost a nepoužitelnost čl. 9 písm. a), čl. 10 odst. 3, článku 11 a čl. 16 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/8/ES o uvádění biocidních přípravků na trh vůči žalobkyním;

               —

               prohlásit protiprávnost a nepoužitelnost čl. 6 odst. 2 nařízení Komise (ES) č. 1896/2000 ze dne 7. září 2000 o první etapě programu podle čl. 16 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/8/ES o biocidních přípravcích vůči žalobkyním;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně se domáhají částečného zrušení nařízení Komise (ES) č. 1451/2007 ze dne 4. prosince 2007 o druhé etapě desetiletého pracovního programu uvedeného v čl. 16 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/8/ES o uvádění biocidních přípravků na trh (1) (dále jen „nařízení o druhém přezkoumání“ nebo „NDP“), kterým se ruší nařízení Komise (ES) č. 2032/2003 (2), na základě toho, že napadená ustanovení:

               i)

               zachovávají znění nebo obsah ustanovení, která byla původně zavedena nařízením (ES) č. 2032/2003 a která byla dříve napadena žalobkyněmi (věci T-75/04 až T-79/04), ve vztahu k pokračujícímu přezkoumání látek způsobem, který narušuje jejich práva a legitimní očekávání podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/8/ES ze dne 16. února 1998 o uvádění biocidních přípravků na trh (dále jen „BPT“) (3);

               ii)

               si navzájem odporují a jsou v rozporu s BPT a

               iii)

               porušují ustanovení Smlouvy o ES a řadu velmi důležitých zásad práva ES, jako je zásada nenarušené hospodářské soutěže, právní jistoty a legitimních očekávání, proporcionality, rovného zacházení a zákazu diskriminace, jakož i vlastnické právo a svobodný výkon podnikatelské činnosti.

         Mimoto žalobkyně tvrdí, že jakožto účastnice podle nařízení o druhém přezkoumání mají nárok využívat procesních záruk a práv na ochranu údajů (tj. výlučné používání) ve vztahu k údajům v jejich oznámeních a úplným dokumentacím ve všech členských státech v souladu s článkem 12 BPT. Nicméně podle žalobkyň článek 4 NDP tím, že nevyžaduje, aby členské státy zrušily registrace biocidních přípravků, které odpovídají typům kombinací účinných látek a přípravků oznámených žalobkyněmi, a které svědčí konkurenčním společnostem, které nejsou účastnicemi přezkoumání a nemají žádný přístup k údajům přeloženým žalobkyněmi pro účely přezkoumání, de iure a de facto, porušuje právo na výlučně použití přiznané žalobkyním podle článku 12 BPT. Dále žalobkyně tvrdí, že žalovaná zneužila pravomocí, které jí byly svěřeny na základě BPT tím, že vědomě provedla BPT způsobem, který jde nad rámec jeho znění, a porušila práva a očekávání žalobkyň. Dále se tvrdí, že napadené opatření porušuje ustanovení Smlouvy o ES o spravedlivé hospodářské soutěži tím, že umožňuje společnostem, které se neúčastní přezkoumání a nenesou náklady na investice, aby zůstaly na trhu a znovu získaly konkurenční výhodu oproti žalobkyním.
   Žalobkyně konečně vznášejí námitku protiprávnosti, pokud jde o čl. 6 odst. 2 NDP a čl. 9 písm. a), čl. 10 odst. 3, článek 11 a čl. 16 odst. 1 BPT.

      (1)  Úř. věst. L 325, s. 3.

      (2)  Nařízení Komise (ES) č. 2032/2003 ze dne 4. listopadu 2003 o druhé etapě desetiletého pracovního programu uvedeného v čl. 16 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/8/ES o uvádění biocidních přípravků na trh a o změně nařízení (ES) č. 1896/2000 (Úř. věst. L 307, s. 1; Zvl. vyd. 03/41, s. 92).

      (3)  Úř. věst. L 123, s. 1; Zvl. vyd. 03/23, s. 3.


title: Věc C-433/07: Žaloba podaná dne 18. září 2007 – Komise Evropských společenství v. Portugalská republika

text:
               10.11.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/38

         Žaloba podaná dne 18. září 2007 – Komise Evropských společenství v. Portugalská republika
   (Věc C-433/07)
   (2007/C 269/64)
   Jednací jazyk: portugalština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: C. Zadra a M. Telles Romão, zmocněnci)

      Žalovaná: Portugalská republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Portugalská republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Komise 2005/30/ES ze dne 22. dubna 2005, kterou se z důvodu přizpůsobení technickému pokroku mění směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/24/ES a 2002/24/ES týkající se schvalování typu dvoukolových a tříkolových motorových vozidel (1) a v každém případě tím, že je nesdělila Komisi, porušila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice;

               —

               uložit Portugalské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta pro provedení směrnice uplynula dne 17. května 2006.

      (1)  Úř. věst. L 106, s. 17.


title: Věc T-112/07: Žaloba podaná dne 17. dubna 2007 – Hitachi a další v. Komise

text:
               9.6.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/22

         Žaloba podaná dne 17. dubna 2007 – Hitachi a další v. Komise
   (Věc T-112/07)
   (2007/C 129/38)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Hitachi Ltd (Tokio, Japonsko), Hitachi Europe Ltd (Maidenhead, Spojené království), Japan AE Power Systems Corp. (Tokio, Jakonsko) (zástupci: M. Reynolds, P. Mansfield a D. Arts, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyň

               —

               zrušit napadené rozhodnutí v rozsahu, v jakém se týká každé z nich;

               —

               v důsledku toho zrušit pokuty uložené každé z nich;

               —

               podpůrně, zrušit článek 2 napadeného rozhodnutí v rozsahu, v jakém se týká každé z nich, nebo alespoň zrušit nebo snížit pokuty uložené každé z nich;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně podaly žalobu na neplatnost podle článků 225 ES a 230 ES proti rozhodnutí Komise ze dne 24. ledna 2007 (věc COMP/F/38.899 – plynem izolované spínací přístroje – C(2006) 6762 konečné), na jehož základě Komise došla k závěru, že žalobkyně, spolu s jinými podniky, porušily článek 81 ES a článek 53 EHP v oblasti plynem izolovaných spínacích přístrojů (dále jen „PISP“) řadou dohod a jednání ve vzájemné shodě spočívajících v a) rozdělení trhů, b) přidělení kvót a zachování příslušných tržních podílů, c) přidělení jednotlivých PISP projektů (bid-rigging) určeným výrobcům a manipulaci nabídkového řízení na tyto projekty, d) stanovení cen, e) dohodách o ukončení licenčních smluv s nečleny kartelu a f) výměně citlivých tržních informací. Podpůrně se žalobkyně domáhají, na základě článku 31 nařízení Rady (ES) č. 1/2003 (1), zrušení nebo snížení pokut uložených každé z nich.
   Důvody, z nichž žalobkyně vycházejí, mohou být shrnuty následovně. Žalobkyně tvrdí, že Komise porušila základní pravidla ochrany práv obhajoby, článek 2 nařízení č. 1/2003 a článek 81 ES, jakož i obecné zásady práva Společenství v následujících bodech:
   Zaprvé je uplatňováno, že Komise porušila práva obhajoby žalobkyň tím, že jim neumožnila přístup k některým důkazům údajně svědčícím proti nim, ani k některým dokumentům, které potencionálně mohly svědčit v jejich prospěch.
   Zadruhé žalobkyně tvrdí, že Komise neprokázala existenci porušení čl. 81 odst. 1 ES právně dostačujícím způsobem požadovaným článkem 2 nařízení č. 1/2003. V tomto ohledu žalobkyně konkrétně uvádějí, že Komise neprokázala existenci obecné dohody dotyčných evropských a japonských podniků způsobem tvrzeným v rozhodnutí, nebo že jakákoli společná dohoda představovala omezující dohodu nebo omezující jednání.
   Zatřetí žalobkyně tvrdí, že Komise neprokázala, že se žalobkyně účastnila jediného a pokračujícího protiprávního jednání.
   Začtvrté se Komise údajně dopustila zjevně nesprávných posouzení při stanovení pokut uložených žalobkyním, když nezhodnotila konkrétní závažnost tvrzeného protiprávního jednání, kterého se dopustily žalobkyně.
   Zapáté se podle žalobkyň Komise dopustila zjevně nesprávných posouzení tím, že při stanovení pokut žalobkyním nevzala v úvahu faktory týkající se doby trvání.
   Konečně žalobkyně tvrdí, že metoda použitá Komisí pro stanovení pokut s ohledem na odrazující koeficient porušuje obecné zásady práva Společenství, a to zásady rovného zacházení a proporcionality, jak co se týče rizika, že by žalobkyně mohly způsobit významnou škodu na evropském trhu, tak co se týče toho, že nebylo zohledněno opakovaní protiprávního jednání.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. L 1, 4.1.2003, s. 1-25).


title: Věc T-373/08: Žaloba podaná dne 3. září 2008 – Nuova Agricast v. Komise

text:
               8.11.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 285/50

         Žaloba podaná dne 3. září 2008 – Nuova Agricast v. Komise
   (Věc T-373/08)
   (2008/C 285/90)
   Jednací jazyk: italština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Nuova Agricast Srl (Cerignola, Itálie) (zástupce: A. Calabrese, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud uložil žalované, aby jí uhradila:

               —

               částku ve výši 1 447 249 eur nebo jinou vyšší či nižší částku, která bude určena v průběhu řízení jako náhrada škody v důsledku nižších příjmů v rámci řízení podniku dosažených ve finančním roce ukončeném dne 30. června 2003 v porovnání s příjmy, kterých by mohla dosáhnout, kdyby se dokončil investiční program, s valorizací od 1. července 2003 do data vydání rozsudku, a

               —

               částku ve výši 1 432 497 eur nebo jinou vyšší či nižší částku, která bude určena v průběhu řízení jako náhrada škody v důsledku nižších příjmů v rámci řízení podniku dosažených ve finančním roce ukončeném dne 30. června 2004 v porovnání s příjmy, kterých by mohla dosáhnout, kdyby se dokončil investiční program, s valorizací od 1. července 2004 do data vydání rozsudku,

               —

               částku ve výši 2 009 197 eur nebo jinou vyšší či nižší částku, která bude určena v průběhu řízení jako náhrada škody v důsledku nižších příjmů v rámci řízení podniku dosažených ve finančním roce ukončeném dne 30. června 2005 v porovnání s příjmy, kterých by mohla dosáhnout, kdyby se dokončil investiční program, s valorizací od 1. července 2005 do data vydání rozsudku,

               —

               částku ve výši 1 830 564 eur nebo jinou vyšší či nižší částku, která bude určena v průběhu řízení jako náhrada škody v důsledku nižších příjmů v rámci řízení podniku dosažených ve finančním roce ukončeném dne 30. června 2006 v porovnání s příjmy, kterých by mohla dosáhnout, kdyby se dokončil investiční program, s valorizací od 1. července 2006 do data vydání rozsudku,

               —

               částku ve výši 1 947 081 eur nebo jinou vyšší či nižší částku, která bude určena v průběhu řízení jako náhrada škody v důsledku nižších příjmů v rámci řízení podniku dosažených ve finančním roce ukončeném dne 30. června 2007 v porovnání s příjmy, kterých by mohla dosáhnout, kdyby se dokončil investiční program, s valorizací od 1. července 2007 do data vydání rozsudku,

               —

               úroky z takových valorizovaných částek, které budou vypočítány od data vydání rozsudku do úplného zaplacení, ve výši stanovené ECB pro hlavní refinanční operace, navýšené o procentní body, o kterých bude mít Soud za to, že jsou spravedlivé, jejichž počet podle žalobkyně nemůže být nižší než dva, a

               —

               náklady řízení, včetně nákladů řízení vynaložených za CTP v roce 2008.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Tato žaloba představuje přirozené pokračování žaloby ve věci T-362/05, ve které žalobkyně mimo jiné navrhla, aby byla Komisi uložena náhrada ušlého zisku, představovaného rozdílem mezi příjmy v rámci řízení podniku vykázanými v rámci účetních uzávěrek ke dni 30. června 2003 a následně ke dni 30. června roku 2004, 2005, 2006 a 2007, a příslušnými příjmy v rámci řízení podniku, kterých by bylo dosaženo, kdyby naplánovaná investice byla realizována.
   Touto žalobou žalobkyně vytýká Komisi stejné (nebo téměř stejné) důvody protiprávnosti, které již byly uvedeny v žalobě ve věci T-362/05. Rovněž vytýkané skutečnosti, co se týče aktů a chování žalované, jsou stejné jako ty, které byly uvedeny v této žalobě, ale zohledňují rozhodnutí Soudního dvora Evropských společenství uvedené v rozsudku vydaném dne 15. dubna 2008 ve věci C-390/06 P, Nuova Agricast v. Komise.


title: Věc F-7/06: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 11. července 2007 – B v. Komise (Veřejná služba — Úředníci — Odměňování — Příspěvek za práci v zahraničí — Podmínky stanovené v čl. 4 odst. 1 přílohy VII služebního řádu)

text:
               8.9.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 211/58

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 11. července 2007 – B v. Komise
   (Věc F-7/06) (1)

   (Veřejná služba - Úředníci - Odměňování - Příspěvek za práci v zahraničí - Podmínky stanovené v čl. 4 odst. 1 přílohy VII služebního řádu)
   (2007/C 211/107)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: B (Brusel, Belgie) (zástupci: původně S. Rodrigues a A. Jaume, advokáti, poté S. Rodrigues a C. Bernard-Glanz, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: J. Currall a D. Martin, zmocněnci)
   Předmět věci
   Veřejná služba – Zrušení rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování ze dne 10. října 2005, kterým byla zamítnuta stížnost žalobce, přijatého společně s rozhodnutím orgánu oprávněného ke jmenování ze dne 26. dubna 2005, které odmítlo přiznat žalobci příspěvek za práci v zahraničí
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Každý účastník ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 96, 22.4.2006, s. 35.


title: Věc C-414/13 P: Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 20. května 2014 – Reber Holding GmbH & Co. KG v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM), Anna Klusmeier „Kasační opravný prostředek — Ochranná známka Společenství — Nařízení (ES) č. 40/94 — Slovní ochranná známka Wolfgang Amadeus Mozart PREMIUM — Námitka majitele starších národních obrazových ochranných známek W. Amadeus Mozart“

text:
               11.8.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 261/9

         Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 20. května 2014 – Reber Holding GmbH & Co. KG v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM), Anna Klusmeier
   (Věc C-414/13 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Společenství - Nařízení (ES) č. 40/94 - Slovní ochranná známka Wolfgang Amadeus Mozart PREMIUM - Námitka majitele starších národních obrazových ochranných známek W. Amadeus Mozart“)
   2014/C 261/14
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Reber Holding GmbH & Co. KG (zástupce: M. Geitz, advokát)

      Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (zástupkyně: D. Walicka, zmocněnkyně), Anna Klusmeier (zástupce: G. Schmitt-Gaedke, advokát)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnosti Reber Holding GmbH & Co. KG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 298, 12.10.2013.


title: Věc C-383/17: Žaloba podaná dne 26. června 2017 – Evropská komise v. Portugalská republika

text:
               21.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 277/28

         Žaloba podaná dne 26. června 2017 – Evropská komise v. Portugalská republika
   (Věc C-383/17)
   (2017/C 277/41)
   Jednací jazyk: portugalština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupkyně: P. Costa de Oliveira a L. Nicolae, zmocněnkyně)

      Žalovaná: Portugalská republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Určit, že Portugalská republika nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 9 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/15/ES ze dne 23. dubna 2009, kterou se stanoví společná pravidla a normy pro subjekty pověřené inspekcemi a prohlídkami lodí a pro související činnosti námořní správy (1), když nepředložila Komisi žádnou zprávu o výsledcích kontrol všech uznaných subjektů jednajících jejím jménem.

               —

               Uložit Portugalské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Článek 9 odst. 2 uvedené směrnice jasně stanoví, že každý členský stát provede kontrolu každého uznaného subjektu jednajícího jeho jménem alespoň jednou za dva roky a podá ostatním členským státům a Komisi zprávu o jejích výsledcích nejpozději 31. března roku následujícího po roce, v němž byla kontrola provedena.
   Lhůta pro provedení směrnice do vnitrostátního práva uplynula podle jejího čl. 13 odst. 1 dne 17. června 2011; Portugalská republika měla první zprávu předložit nejpozději 31. března 2013, přičemž mohla volit mezi provedením kontrol v roce 2011 či v roce 2012.
   Do června roku 2017 Portugalská republika žádnou zprávu nepředložila.

      (1)  Úř. věst. L 131, s. 47.


title: Věc T-181/08: Rozsudek Tribunálu ze dne 19. května 2010 — Tay Za v. Rada ( „Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Omezující opatření vůči Myanmaru — Zmrazení finančních prostředků — Žaloba na neplatnost — Společný právní základ tvořený články 60 ES a 301 ES — Povinnost uvést odůvodnění — Právo na obhajobu — Právo na účinný soudní přezkum — Právo na ochranu vlastnictví — Proporcionalita“ )

text:
               3.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 179/34

         Rozsudek Tribunálu ze dne 19. května 2010 — Tay Za v. Rada
   (Věc T-181/08) (1)

   („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření vůči Myanmaru - Zmrazení finančních prostředků - Žaloba na neplatnost - Společný právní základ tvořený články 60 ES a 301 ES - Povinnost uvést odůvodnění - Právo na obhajobu - Právo na účinný soudní přezkum - Právo na ochranu vlastnictví - Proporcionalita“)
   2010/C 179/58
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Pye Phyo Tay Za (Yangon, Myanmar) (zástupci: D. Anderson, QC, M. Lester, barrister, a G. Martin, solicitor)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: M. Bishop a E. Finnegan, zmocněnci)

      Vedlejší účastníci řízení podporující žalovanou: Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupci: původně S. Behzadi-Spencer, zmocněnkyně, dále I. Rao, zmocněnkyně, ve spolupráci s D. Beardem, barrister); a Evropská komise (zástupci: A. Bordes, P. Aalto a S. Boelaert, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení nařízení Rady (ES) č. 194/2008 ze dne 25. února 2008, kterým se obnovují a zpřísňují omezující opatření vůči Barmě/Myanmaru a zrušuje nařízení (ES) č. 817/2006 (Úř. věst. L 66, s. 1), v rozsahu, v němž je jméno žalobce uvedeno na seznamu osob, subjektů a organizací, na něž se toto nařízení vztahuje.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Pye Phyo Tay Za ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Radou Evropské unie.

               3)

               Spojené království Velké Británie a Severního Irska a Evropská komise ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 171, 5.7.2008.


title: Věc F-119/10: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 29. listopadu 2011 — Di Tullio v. Komise ( „Veřejná služba — Dočasní zaměstnanci — Volno z důvodu vojenské služby — Článek 18 pracovního řádu ostatních zaměstnanců — Voják z povolání — Absolvování doby na velitelství — Zamítnutí“ )

text:
               12.5.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/26

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 29. listopadu 2011 — Di Tullio v. Komise
   (Věc F-119/10) (1)

   (Veřejná služba - Dočasní zaměstnanci - Volno z důvodu vojenské služby - Článek 18 pracovního řádu ostatních zaměstnanců - Voják z povolání - Absolvování doby na velitelství - Zamítnutí)
   2012/C 138/54
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Di Tullio (Rovigo, Itálie) (zástupci: É. Boigelot a S. Woog, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Currall a V. Joris, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí útvarů OLAF, kterým se zamítá poskytnutí volna žalobci z důvodu vojenské služby podle článku 18 pracovního řádu ostatních zaměstnanců.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba R. Di Tullia se zamítá.

               2)

               Roberto Di Tullio ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 30, 29.1.2011, s. 66.


title: Věc C-32/12: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 3. října 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado de Primera Instancia n °2 de Badajoz — Španělsko) — Soledad Duarte Hueros v. Autociba SA, Automóviles Citroen España SA ( „Směrnice 1999/44/ES — Práva spotřebitele v případě rozporu zboží se smlouvou — Nevýznamná povaha tohoto rozporu — Vyloučení odstoupení od smlouvy — Pravomoci vnitrostátního soudu“ )

text:
               23.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 344/19

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 3. října 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado de Primera Instancia no 2 de Badajoz — Španělsko) — Soledad Duarte Hueros v. Autociba SA, Automóviles Citroen España SA
   (Věc C-32/12) (1)

   (Směrnice 1999/44/ES - Práva spotřebitele v případě rozporu zboží se smlouvou - Nevýznamná povaha tohoto rozporu - Vyloučení odstoupení od smlouvy - Pravomoci vnitrostátního soudu)
   2013/C 344/32
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Juzgado de Primera Instancia no 2 de Badajoz

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Soledad Duarte Hueros

      Žalované: Autociba SA, Automóviles Citroen España SA

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Juzgado de Primera Instancia — Badajoz — Výklad článku 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/44/ES ze dne 25. května 1999 o některých aspektech prodeje spotřebního zboží a záruk na toto zboží (Úř. věst. L 171, s. 12; Zvl. vyd. 15/04, s. 223) — Práva spotřebitele — Zboží vykazující nevýznamný rozpor se smlouvou — Neprovedení opravy uvedeného zboží — Návrh na odstoupení od smlouvy — Nepřípustnost — Neexistence subsidiárního návrhu na přiměřené snížení ceny — Možnost vnitrostátního soudu přezkoumat otázku přiměřeného snížení ceny i bez návrhu.

      Výrok

               1)

               Směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/44/ES ze dne 25. května 1999 o některých aspektech prodeje spotřebního zboží a záruk na toto zboží musí být vykládána v tom smyslu, že brání takové právní úpravě členského státu, o jakou se jedná ve věci v původním řízení, která v případě, že se spotřebitel, který má nárok na přiměřené snížení ceny zboží stanovený v kupní smlouvě, omezí na to, že se u soudu domáhá pouze odstoupení od smlouvy, které však nelze z důvodu nevýznamného rozporu zboží se smlouvou přiznat, vnitrostátnímu soudu neumožňuje, aby i bez návrhu přiznal takovéto snížení, a to i přesto, že uvedený spotřebitel není oprávněn ani upřesnit svůj původní návrh, ani podat za tímto účelem novou žalobu.

      (1)  Úř. věst. C 98, 31.3.2012.


title: Věc C-101/11 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 28. února 2011 Herbertem Neumanem a Andonim Galdeanem del Sel proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 16. prosince 2010 ve věci T-513/09, José Manuel Baena Grupo, S.A. v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) a Herbert Neuman a Andoni Galdeano de Sel

text:
               30.4.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 130/13

         Kasační opravný prostředek podaný dne 28. února 2011 Herbertem Neumanem a Andonim Galdeanem del Sel proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 16. prosince 2010 ve věci T-513/09, José Manuel Baena Grupo, S.A. v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) a Herbert Neuman a Andoni Galdeano de Sel
   (Věc C-101/11 P)
   2011/C 130/24
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek: Herbert Neuman a Andoni Galdeano del Sel (zástupkyně: S. Míguez Pereira, advokátka)

      Další účastníci řízení: José Manuel Baena Grupo, S.A a Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání účastníků řízení podávajících kasační opravný prostředek

   Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek navrhují, aby Soudní dvůr:

               —

               prohlásil tento kasační opravný prostředek za přípustný a opodstatněný;

               —

               zrušil rozhodnutí Tribunálu (sedmého senátu) ze dne 16. prosince 2010 ve věci T-513/09 v celém rozsahu;

               —

               prohlásil (průmyslový) vzor Společenství č. 000426 895-0002 za neplatný;

               —

               podpůrně vrátil věc Tribunálu k dalšímu řízení a rozhodnutí, které by bylo v souladu s právem;

               —

               uložil majitelce napadeného průmyslového vzoru, tedy společnosti José Manuel Baena Grupo, S.A., náhradu nákladů řízení vynaložených v řízení v prvním stupni a v případě, že tato vstoupí do řízení o kasačním opravném prostředku jako vedlejší účastnice řízení, také náhradu nákladů řízení vynaložených v řízení o kasačním opravném prostředku.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

               a)

               Porušení čl. 25 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 6/2002 (1) a článků souvisejících
               Pochybení spočívající v tom, že Tribunál prohlásil, že napadený (průmyslový) vzor vyvolává u informovaného uživatele celkový dojem, který je odlišný od dojmu, který vyvolává starší (průmyslový) vzor uváděný na podporu návrhu na prohlášení neplatnosti.

               b)

               Porušení čl. 25 písm. e) nařízení Rady č. 6/2002 a článků souvisejících
               Opomenutí a pochybení, jichž se Tribunál dopustil při posuzování a hodnocení článku 25 písm. e) nařízení Rady.

               c)

               Pochybení Tribunálu spočívající v nedostatku odůvodnění napadeného rozsudku
               Nedostatek odůvodnění a důkazů, jakož i překročení úkolů ze strany Tribunálu v okamžiku vydání napadeného rozsudku.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 6/2002 ze dne 12. prosince 2001 o (průmyslových) vzorech Společenství (Úř. věst. L 3, s. 1; Zvl. vyd. 13/27, s. 142).


title: Věc C-30/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunalul Suceava (Rumunsko) dne 17. ledna 2011 — Adrian Ilaș v. Direcția Generală a Finanțelor Publice Suceava — Administrația Finanțelor Publice Suceava, Administrația Fondului pentru Mediu

text:
               9.4.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 113/5

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunalul Suceava (Rumunsko) dne 17. ledna 2011 — Adrian Ilaș v. Direcția Generală a Finanțelor Publice Suceava — Administrația Finanțelor Publice Suceava, Administrația Fondului pentru Mediu
   (Věc C-30/11)
   2011/C 113/09
   Jednací jazyk: rumunština

      Předkládající soud

   Tribunalul Suceava

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Adrian Ilaș

      Žalovaní: Direcția Generală a Finanțelor Publice Suceava — Administrația Finanțelor Publice Suceava, Administrația Fondului pentru Mediu

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba čl. 110 první pododstavec Smlouvy o fungování Evropské unie (bývalý článek 90 Smlouvy o založení Evropského společenství), podle kterého členské státy nepodrobí přímo ani nepřímo výrobky jiných členských států jakémukoli vyššímu vnitrostátnímu zdanění, než je to, jemuž jsou přímo nebo nepřímo podrobeny podobné výrobky domácí, vykládat v tom smyslu, že brání tomu, aby členský stát zavedl daň, která má znaky daně ze znečišťování životního prostředí pro automobily stanovené Ordonanța de Urgență č. 50/2008 ve znění jeho pozdějších změn a doplňků a která se ukládá při prvním přihlášení k registraci v Rumunsku dovezených ojetých automobilů, které byly dříve registrovány v jiných členských státech, s přihlédnutím k tomu, že ojeté automobily registrované v Rumunsku nepodléhají této dani, jsou-li předmětem obchodní transakce a jsou-li znovu přihlášeny k registraci?

               2)

               Brání čl. 110 druhý pododstavec Smlouvy o fungování Evropské unie (bývalý článek 90 Smlouvy o založení Evropského společenství), jehož cílem je odstranit opatření chránící domácí trh a narušující zásady hospodářské soutěže, zavedení daně ze znečišťování životního prostředí pro automobily, která se ukládá při prvním přihlášení k registraci v Rumunsku dovezených ojetých automobilů dříve registrovaných v jiných členských státech, s přihlédnutím k tomu, že na základě Ordonanța de Urgență č. 218/2008 byly od daně ze znečišťování životního prostředí osvobozeny „automobily kategorie M1, emisní třídy Euro 4, se zdvihovým objemem válců do 2 000 cm3, jakož i všechny automobily kategorie N1, emisní třídy Euro 4, které jsou poprvé přihlášeny k registraci v Rumunsku nebo v jiném členském státě Evropské unie v období od 15. prosince 2008 do 31. prosince 2009 včetně“, to znamená kategorie automobilů, které odpovídají technickým vlastnostem automobilů vyráběných v Rumunsku, čímž je zvýhodněno národní odvětví automobilové výroby?


title: Věc T-567/08 P: Usnesení Tribunálu ze dne 17. prosince 2009 — Nijs v. Účetní dvůr ( Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Úředníci — Rozhodnutí nepovýšit účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek na základě období pro povýšení 2005 — Kasační opravný prostředek zčásti jako zjevně nepřípustný a zčásti jako zjevně neopodstatněný )

text:
               13.2.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 37/38

         Usnesení Tribunálu ze dne 17. prosince 2009 — Nijs v. Účetní dvůr
   (Věc T-567/08 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Úředníci - Rozhodnutí nepovýšit účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek na základě období pro povýšení 2005 - Kasační opravný prostředek zčásti jako zjevně nepřípustný a zčásti jako zjevně neopodstatněný“)
   2010/C 37/52
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Bart Nijs (Bereldenge, Lucembursko) (zástupce: F. Rollinger, advokát)

      Další účastník řízení: Účetní dvůr Evropské unie (zástupci: T. Kennedy, J.-M. Steiner a G. Corstens, zmocněnci)

      Předmět

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (druhého senátu) ze dne 9. října 2008, Nijs v. Účetní dvůr (F-49/06, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí) a směřující ke zrušení tohoto rozsudku.

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Bart Nijs ponese vlastní náklady řízení a ukládá se mu rovněž náhrada nákladů řízení vynaložených Účetním dvorem Evropské unie v rámci tohoto řízení.

      (1)  Úř. věst. C 55, 7.3.2009.


title: Věc C-316/13: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 26. března 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour de cassation – Francie) – Gérard Fenoll v. Centre d'aide par le travail „La Jouvene“, Association de parents et d'amis de personnes handicapées mentales (APEI) d’Avignon „Řízení o předběžné otázce — Sociální politika — Listina základních práv Evropské unie — Článek 31 odst. 2 — Směrnice 2003/88/ES — Článek 7 — Pojem ‚pracovník‘ — Zdravotně postižená osoba — Nárok na placenou dovolenou za kalendářní rok — Vnitrostátní právní úprava, která je v rozporu s unijním právem — Úloha vnitrostátního soudu“

text:
               26.5.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/3

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 26. března 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour de cassation – Francie) – Gérard Fenoll v. Centre d'aide par le travail „La Jouvene“, Association de parents et d'amis de personnes handicapées mentales (APEI) d’Avignon
   (Věc C-316/13) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Sociální politika - Listina základních práv Evropské unie - Článek 31 odst. 2 - Směrnice 2003/88/ES - Článek 7 - Pojem ‚pracovník‘ - Zdravotně postižená osoba - Nárok na placenou dovolenou za kalendářní rok - Vnitrostátní právní úprava, která je v rozporu s unijním právem - Úloha vnitrostátního soudu“)
   (2015/C 171/03)
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour de cassation

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Gérard Fenoll

      Žalovaní: Centre d'aide par le travail „La Jouvene“, Association de parents et d'amis de personnes handicapées mentales (APEI) d’Avignon

      Výrok

   Pojem „pracovník“ ve smyslu článku 7 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/88/ES ze dne 4. listopadu 2003 o některých aspektech úpravy pracovní doby a čl. 31 odst. 2 Listiny základních práv Evropské unie, musí být vykládán v tom smyslu, že může zahrnovat osobu přijatou do takového střediska pomoci prostřednictvím práce, jako je středisko dotčené v původním řízení.

      (1)  Úř. věst. C 215, 27.7.2013.


title: Věc C-365/12 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 31. července 2012 Evropskou komisí proti usnesení Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 22. května 2012 ve věci T-344/08, EnBW Energie Baden-Württemberg v. Evropská komise

text:
               22.9.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 287/29

         Kasační opravný prostředek podaný dne 31. července 2012 Evropskou komisí proti usnesení Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 22. května 2012 ve věci T-344/08, EnBW Energie Baden-Württemberg v. Evropská komise
   (Věc C-365/12 P)
   2012/C 287/56
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise: (zástupci: B. Smulders, P. Costa de Oliveira a A. Antoniadis, zmocněnci)

      Další účastníci řízení: EnBW Energie Baden-Württemberg AG, Švédské království, Siemens AG, ABB Ltd

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit bod 1 výroku Tribunálu ze dne 22. května 2012 ve věci T-344/08;

               —

               zamítnout žalobu ve věci T-344/08;

               —

               uložit odpůrkyni a žalobkyni náhradu nákladů řízení o kasačním opravném prostředku, jakož i řízení v prvním stupni.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Tribunál nezohlednil potřebu harmonického výkladu nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (dále jen „nařízení o transparentnosti“) (1), jak byl vytvořen v zásadních rozsudcích ve věci Technische Glaswerke Ilmenau (2), API (3) a Bavarian Lager (4) a nedávno potvrzený v rozsudcích vo veciach Agrofert (5) a Odile Jacob (6) a právně nesprávně přiznal přednost právu na přístup podle nařízení o transparentnosti. Výklad práva na přístup podle nařízení o transparentnosti, který Tribunál provedl, resp. výklad relevantních ustanovení o výjimce, podkopává systém přístupu ke spisu existující v kartelovém právu a rovnováhu zájmu, která se v tomto právě nachází, resp. rovnováhu mezi jednak zájmem Komise na účinném plnění jejích úloh, kterými je pověřená podle článku 108 SFEU a jednak zájmem podniků na účinné ochraně informací, které poskytly v průběhu řízení o kartelové dohodě.
   Tribunál nesprávně odmítl přenosnost obecné domněnky ochrany dokumentů správního řízení, která byla vytvořena zejména v rozsudku ve věci Technische Glaswerke Ilmenau a potvrzená v rozsudku ve věci Odile Jakob, na projednávanou věc. Tribunál přitom nezohlednil, že systém přístupu ke spisu existující v kartelovém právu, ale i omezení použití dokumentů získaných v průběhu vyšetřování, které rovněž existuje v kartelovém právu, zakládají takovou obecnou domněnku.
   Tribunál právně nesprávně vyložil ustanovení o výjimce na ochranu cílů vyšetřování podle čl. 4 odst. 2 třetí odrážky nařízení o transparentnosti. Neprávem omezil rozsah působnosti tohoto ustanovení o výjimce na skončení konkrétních postupů vyšetřování. Nezohlednil že cíl vyšetřování nezahrnuje pouze účinnost jednotlivých postupů vyšetřování (a to v každém případě do pravomocnosti rozhodnutí ukončujícího jednotlivé řízení), ale krom toho i účinnost pravomocí Komise plnit její úlohy v oblasti kartelového práva (včetně záruk právního státu použitelných na tuto věc).
   Tribunál právně nesprávně vyložil ustanovení o výjimce na ochranu obchodních zájmů podle čl. 4 odst. 2 první odrážky nařízení o transparentnosti. Neprávem omezil rozsah působnosti v zásadě na ochranu obchodního tajemství. Nezohlednil, že rozsah ochrany se vztahuje i na ty důvěrné údaje, které byly Komisi poskytnuty pouze v rámci vyšetřování určitých podniků a které by se v opačném případě třetím osobám nezpřístupnily.
   Tribunál právně nesprávně vyložil a použil ustanovení o výjimce na ochranu rozhodovacího procesu Komise podle čl. 4 odst. 3 druhého pododstavce nařízení o transparentnosti. Nezohlednil, že Komise má pravomoc odmítnout přístup k interním dokumentům, které obsahují stanoviska pro interní potřebu, jež jsou součástí porad a předběžných rozhovorů, a to z důvodu, že jejích zveřejnění by v případě obnovy řízení mohlo omezit diskreční pravomoc Komise. Tribunál při konstatování, že Komise nesměla odmítnout přístup k interním dokumentům, rovněž nezohlednil, že interní dokumenty jsou v každém případě zahrnuty i v ustanovení o výjimce v článku 4 nařízení o transparentnosti a v tomto rozsahu i v domněnce ochrany uznané Soudním dvorem.

      (1)  Úř. věst. L 145, s. 43.

      (2)  Rozsudek Soudního dvora ze dne 29. června 2010, Evropská komise v. Technische Glaswerke Ilmenau GmbH, C-139/07 P, Sb.rozh. s. I-5885.

      (3)  Rozsudek Soudního dvora ze dne 21. září 2010 ve spojených věcech C-514/07 P, C-528/07 P a C-532/07 P, Švédské království v. Association de la presse internationale ASBL (API) a Evropská komise, C-514/07 P, Association de la presse internationale ASBL (API) v. Evropská komise, C-528/07 P, Evropská komise v. Association de la presse internationale ASBL (API), C-532/07 P, Sb. rozh. s. I-8533.

      (4)  Rozsudek Soudního dvora ze 29. června 2010, Evropská komise v. The Bavarian Lager Co. Ltd., C-28/08 P, Sb. rozh. s. I-6055.

      (5)  Rozsudek Soudního dvora ze dne 28. června 2012, Agrofert Holding a.s. v. Komise, C-477/10 P, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí.

      (6)  Rozsudek Soudního dvora ze dne 28. června 2012, Evropská komise v. Éditions Odile Jacob SAS, C-404/10 P, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí..


title: Věc F-56/13: Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 26. února 2016 – McArdle v. Komise

text:
               18.4.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 136/49

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 26. února 2016 – McArdle v. Komise
   (Věc F-56/13) (1)

   (2016/C 136/71)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda druhého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 274, 21.9.2013, s. 29.


title: Věc C-547/07: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 29. června 2009 — Komise Evropských společenství v. Polská republika

text:
               7.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 267/52

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 29. června 2009 — Komise Evropských společenství v. Polská republika
   (Věc C-547/07) (1)

   2009/C 267/86

      Jednací jazyk: polština

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 51, 23.2.2008.


title: Věc C-620/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation (Francie) dne 23. listopadu 2015 – A-Rosa Flussschiff GmbH v. Union de recouvrement des cotisations de sécurité sociale et d’allocations familiales d’Alsace (Urssaf), právní nástupkyně Urssaf du Bas-Rhin, Sozialversicherungsanstalt des Kantons Graubünden

text:
               8.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 48/18

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation (Francie) dne 23. listopadu 2015 – A-Rosa Flussschiff GmbH v. Union de recouvrement des cotisations de sécurité sociale et d’allocations familiales d’Alsace (Urssaf), právní nástupkyně Urssaf du Bas-Rhin, Sozialversicherungsanstalt des Kantons Graubünden
   (Věc C-620/15)
   (2016/C 048/24)
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour de cassation

      Účastnice původního řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): A-Rosa Flussschiff GmbH

      Odpůrkyně v kasačním řízení: Union de recouvrement des cotisations de sécurité sociale et d’allocations familiales d’Alsace (Urssaf), právní nástupkyně Urssaf du Bas-Rhin, Sozialversicherungsanstalt des Kantons Graubünden

      Předběžná otázka

   Je účinek spojený s potvrzením E 101 vydaným v souladu s čl. 11 odst. 1 a čl. 12a [odst.] 1a nařízení (EHS) č. 574/72 ze dne 21. března 1972, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, osoby samostatně výdělečně činné a jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství (1), institucí určenou úřadem členského státu, jehož právní předpisy v oblasti sociálního zabezpečení jsou nadále použitelné na postavení zaměstnané osoby, závazný pro instituce a úřady hostitelského státu i pro soudy téhož členského státu, když se zjistí, že podmínky výkonu činnosti zaměstnané osoby zjevně nespadají do věcné působnosti výjimek uvedených v čl. 14 odst. 1 a 2 nařízení č. 1408/71 (2)?

      (1)  Úř. věst. L 74, s. 1; Zvl. vyd. 05/01, s. 83.

      (2)  Úř. věst. L 149, s. 2; Zvl. vyd. 05/01, s. 35.


title: Věc C-514/04: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozsudkem Gerechtshof Amsterdam ze dne 30. listopadu 2004 ve věci Uroplasty B.V. proti Inspecteur van de Belastingdienst/Douane district Rotterdam

text:
               5.3.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 57/15

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozsudkem Gerechtshof Amsterdam ze dne 30. listopadu 2004 ve věci Uroplasty B.V. proti Inspecteur van de Belastingdienst/Douane district Rotterdam
   (Věc C-514/04)
   (2005/C 57/29)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla rozsudkem Gerechtshof Amsterdam (Nizozemsko) ze dne 30. listopadu 2004 ve věci Uroplasty B.V. proti Inspecteur van de Belastingdienst/Douane district Rotterdam, který došel kanceláři Soudního dvora dne 15. prosince 2004, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Gerechtshof Amsterdam žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               1.

                           a)

                           Je třeba vykládat položku 9021 SCS tak, že výrobek, který sestává ze sterilních bílých polydimethylsiloxanových vloček a který byl vyvinut specielně a je určen výlučně pro využití jako medicínský chirurgický implantát, může být zařazen do této položky?

                           b)

                           Pokud ano, do které podpoložky položky 9021 SCS má být zařazen?

               2.

               Může být výrobek, pokud není v projednávaném případě možná položka 9021, zařazen do položky 3926 SCS?

               3.

               Pokud ne, pod kterou jinou položku se zařadí podle výkladu SCS?


               25.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 334/30

         Žaloba podaná dne 17. července 2014 Kontrolním úřadem ESVO proti Islandu
   (Věc E-12/14)
   (2014/C 334/11)
   Dne 17. července 2014 podal Kontrolní úřad ESVO, zastoupený zástupci Kontrolního úřadu ESVO (se sídlem na adrese Rue Belliard 35, 1040 Brusel, Belgie) Markusem Schneiderem a Catherine Howdle, žalobu k Soudu ESVO směřující proti Islandu.
   Kontrolní úřad ESVO požaduje, aby Soudní dvůr ESVO:

               1.

               prohlásil, že Island nepřijetím opatření nutných k provedení aktu uvedeného v bodě 6 kapitoly IV přílohy II Dohody o Evropském hospodářském prostoru (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/125/ES ze dne 21. října 2009 o stanovení rámce pro určení požadavků na ekodesign výrobků spojených se spotřebou energie) a začleněného do Dohody protokolem 1 k této dohodě a/nebo jejich neoznámením Kontrolnímu úřadu ESVO ve stanovené lhůtě nesplnil své povinnosti vyplývající z tohoto aktu a článku 7 Dohody o EHP;

               2.

               uložil Islandu náhradu nákladů řízení.

      Právní a skutkové okolnosti a žalobní důvody:

               —

               žaloba uvádí, že Island nejpozději do 3. září 2013 nevyhověl odůvodněnému stanovisku Kontrolního úřadu ESVO ze dne 3. července 2013 týkajícímu se skutečnosti, že islandský stát do svého vnitrostátního právního řádu neprovedl směrnici Evropského parlamentu a Rady 2009/125/ES ze dne 21. října 2009 o stanovení rámce pro určení požadavků na ekodesign výrobků spojených se spotřebou energie („akt“), uvedenou v bodě 6 kapitoly IV přílohy II Dohody o Evropském hospodářském prostoru a začleněnou do této dohody protokolem 1 k této dohodě,

               —

               Kontrolní úřad ESVO tvrdí, že Island tím, že ve stanovené lhůtě nepřijal opatření nutná k provedení aktu a/nebo přijatá opatření neoznámil Kontrolnímu úřadu ESVO, nesplnil své povinnosti vyplývající z článku 23 aktu a článku 7 Dohody o EHP.


title: Věc T-433/11: Žaloba podaná dne 2. srpna 2011 — Makhlouf v. Rada

text:
               1.10.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 290/14

         Žaloba podaná dne 2. srpna 2011 — Makhlouf v. Rada
   (Věc T-433/11)
   2011/C 290/19
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Ehab Makhlouf (Damašek, Sýrie) (zástupce: E. Ruchat, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               prohlásil žalobu žalobce za přípustnou a opodstatněnou;

               —

               zrušil rozhodnutí Rady 2011/273/SZBP ze dne 9. května 2011, jakož i následné akty k provedení tohoto rozhodnutí (konkrétně rozhodnutí Rady 2011/302/SZBP ze dne 23. května 2011, které stanoví opětovné uvedení žalobce na seznam osob, na něž se vztahují omezující opatření stanovená rozhodnutím 2011/273/SZBP), a nařízení Rady (EU) č. 442/2011 ze dne 9. května 2011 a následné prováděcí akty (a sice prováděcí nařízení Rady (EU) č. 504/2011 ze dne 23. května 2011 a jeho opravu) v rozsahu, v němž se týkají žalobce;

               —

               uložil Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce tři žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod vychází z porušení práva na obhajobu a práva na účinnou soudní ochranu zakotveného články 6 a 13 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod (dále jen „EÚLP“), jakož i články 41 a 47 Listiny základních práv Evropské unie.

               2)

               Druhý žalobní důvod vychází z povinnosti uvést odůvodnění v rozsahu, v němž žalobce Radě vytýká, že předložené odůvodnění nesplnilo povinnost, která orgánům Evropské unie vyplývá z článku 6 EÚLP, článku 296 SFEU, jakož i článku 41 Listiny základních práv Evropské unie.

               3)

               Třetí žalobní důvod vychází ze skutečnosti, že napadená opatření neoprávněně a nepřiměřeně omezují základní práva žalobce, a to zejména jeho právo vlastnit majetek stanovené článkem 1 prvního dodatkového protokolu k EÚLP a článkem 17 Listiny základních práv Evropské unie, jeho právo na respektování jeho cti a dobré pověsti stanovené články 8 a 10 EÚLP, jeho svobodu podnikat a provozovat obchodní činnost stanovenou články 15 a 16 Listiny základních práv Evropské unie a konečně zásadu presumpce neviny stanovenou článkem 6 EÚLP a článkem 48 Listiny základních práv Evropské unie.


title: Věc C-102/14 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 4. března 2014 Investigación y Desarrollo en Soluciones y Servicios IT, SA, proti usnesení Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 13. ledna 2014 102/14 ve věci T-134/12, Investigación y Desarrollo en Soluciones y Servicios IT v. Komise

text:
               5.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 135/25

         Kasační opravný prostředek podaný dne 4. března 2014 Investigación y Desarrollo en Soluciones y Servicios IT, SA, proti usnesení Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 13. ledna 2014102/14 ve věci T-134/12, Investigación y Desarrollo en Soluciones y Servicios IT v. Komise
   (Věc C-102/14 P)
   2014/C 135/30
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Investigación y Desarrollo en Soluciones y Servicios IT, S. A. (zástupce: M. Jiménez Perona, abogado)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka) navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil v plném rozsahu usnesení, které Tribunál (druhý senát) vydal dne 13. ledna 2014 ve věci T-134/12 v souvislosti s nepřípustností žaloby na neplatnost;

               —

               podpůrně zrušil některou část nebo některé části uvedeného usnesení:

                           —

                           zrušil vydané usnesení v rozsahu, v němž se týká podpor přijatých na projekty uvedené na první straně žaloby na neplatnost,

                           —

                           zrušil vydané usnesení v rozsahu, v němž se týká nepřípustnosti návrhu na náhradu škody v souvislosti s projektem BeyWatch,

                           —

                           zrušil vydané usnesení v rozsahu, v němž se týká nepřípustnosti návrhu na náhradu škody v souvislosti s projektem Indect, a

                           —

                           zrušil vydané usnesení v rozsahu, v němž se týká nepřípustnosti návrhu na náhradu škody v souvislosti s ostatními projekty;

               —

               vrátil usnesení v plném rozsahu Tribunálu k rozhodnutí ve věci samé;

               —

               podpůrně vrátil Tribunálu některou část nebo některé části, podle rozhodnutí Soudního dvora, k rozhodnutí ve věci samé;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů tohoto řízení i nákladů řízení ve věci T-134/12, která se týká totožných důvodů.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Tribunál se v napadeném usnesení dopustil při posuzování důkazů nesprávného posouzení skutkového stavu, spočívajícího v nezohlednění některých skutečností, které navrhovatelka předložila v rámci žaloby. Podle navrhovatelky nepřihlédl Tribunál ke skutečnostem, opomenutím a dokumentům, které mají pro odůvodnění usnesení značný význam.
   Tribunál se v napadeném usnesení dopustil při posuzování důkazů nesprávného právního posouzení spočívajícího v závěru, že jediným možným je postup podle článku 272 SFEU, a nikoli postup podle článku 263 SFEU.
   Tribunál se v napadeném usnesení dopustil nesprávného právního posouzení spočívajícího v neposouzení skutečnosti, že Komise uvedla navrhovatelku v omyl, když jí sdělila, že vrubopisy představují konečný akt přijatý v rámci výkonu jejích vlastních pravomocí, a tudíž přezkoumatelný. Tribunál porušil zásadu rovnosti a zásadu nediskriminace podle článku 20 Listiny základních práv Evropské unie.
   Tribunál se v napadeném usnesení dopustil při posuzování důkazů nesprávného právního posouzení, když nepřihlédl ke skutečnostem, opomenutím a dokumentům uvedeným v prvních dvou odsecích kasačního opravného prostředku.
   Tribunál se v napadeném usnesení dopustil nesprávného právního posouzení při posuzování nedostatku odůvodnění a absence jakéhokoli vyjádření Komise v souvislosti s velkou částí argumentů navrhovatelky uvedených v žalobě na neplatnost.
   Tribunál se v napadeném usnesení dopustil při posuzování důkazů nesprávného posouzení skutkového stavu a nesprávného právního posouzení nepřípustnosti návrhu na náhradu škody, týkajícího se projektu BeyWatch, přičemž tato pochybení ohrožují její životaschopnost. Navrhovatelka prokázala vhodnost návrhu na určení mimosmluvní odpovědnosti i splnění všech podmínek stanovených judikaturou Společenství pro dovolávání se takové odpovědnosti.
   Tribunál se v napadeném usnesení dopustil při posuzování důkazů nesprávného právního posouzení nepřípustnosti návrhu na náhradu škody, týkajícího se projektu Indect, když za jediný možný způsob dovolávání se odpovědnosti Komise za nedostatek odůvodnění označil určení smluvní odpovědnosti, přičemž podle samotné judikatury Společenství je jediným možným určení mimosmluvní odpovědnosti.
   Tribunál se v napadeném usnesení dopustil při posuzování důkazů nesprávného právního posouzení nepřípustnosti návrhů na náhradu škody, týkajících se ostatních projektů, když rozšířil svou pravomoc, jako kdyby šlo o řízení zahájené bez návrhu.


title: Věc F-61/12: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 15. června 2016 – Stepien a Animali v. Komise „Veřejná služba — Úředníci — Důchody — Převedení vnitrostátních nároků na důchod — Návrh na započtení příspěvkových let — Akt, který nezasahuje nepříznivě do právního postavení — Nepřípustnost žaloby — Návrh na vydání rozhodnutí bez projednání věci samé — Článek 83 jednacího řádu“

text:
               7.11.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 410/38

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 15. června 2016 – Stepien a Animali v. Komise
   (Věc F-61/12) (1)

   („Veřejná služba - Úředníci - Důchody - Převedení vnitrostátních nároků na důchod - Návrh na započtení příspěvkových let - Akt, který nezasahuje nepříznivě do právního postavení - Nepřípustnost žaloby - Návrh na vydání rozhodnutí bez projednání věci samé - Článek 83 jednacího řádu“)
   (2016/C 410/68)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobci: Beata Stepien (Brusel, Belgie) a Mario Animali (Brusel, Belgie) (zástupci: původně D. de Abreu Caldas, A. Coolen, J.-N. Louis, É. Marchal a S. Orlandi, advokáti, poté D. de Abreu Caldas, J.-N. Louis a S. Orlandi, advokáti, poté J.-N. Louis a S. Orlandi, advokáti, a nakonec J.-N. Louis, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně J. Baquero Cruz a D. Martin, zmocněnci, poté J. Currall a G. Gattinara, zmocněnci, poté G. Gattinara, zmocněnec, a nakonec G. Gattinara a F. Simonetti, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení návrhů na převod nároků na důchod získaných před nástupem do služebního poměru u Komise na základě výpočtu zohledňujícího nová obecná prováděcí ustanovení, která vstoupila v platnost po podání žádostí žalobců o převod.

      Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Beata Stepien a Mario Animali ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 227, 28.7.2012, s. 38.


title: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 7. června 2005 ve věci T-375/02, Alessandro Cavallaro proti Komisi Evropských společenství (Úředníci — Všeobecné výběrové řízení — Rozhodnutí o nepřipuštění k ústní zkoušce v návaznosti na výsledek získaný v písemné zkoušce — Tajnost jednání zkušební komise — Rovné zacházení — Nesprávné skutkové zjištění)

text:
               6.8.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 193/24

      ROZSUDEK SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 7. června 2005
   ve věci T-375/02, Alessandro Cavallaro proti Komisi Evropských společenství (1)

   (Úředníci - Všeobecné výběrové řízení - Rozhodnutí o nepřipuštění k ústní zkoušce v návaznosti na výsledek získaný v písemné zkoušce - Tajnost jednání zkušební komise - Rovné zacházení - Nesprávné skutkové zjištění)
   (2005/C 193/37)
   Jednací jazyk: italština
   Ve věci T-375/02, Alessandro Cavallaro, s bydlištěm v Římě (Itálie), zastoupený C. Fortem, advokátem, proti Komisi Evropských společenství (zmocněnci: J. Currall a L. Lozano Palacios, ve spolupráci s A. Dal Ferro, advokátem, s adresou pro účely doručováni v Lucemburku, jejímž předmětem je návrh na zrušení rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování ze dne 11. září 2002 o zamítnutí jeho stížnosti podané proti rozhodnutí zkušební komise všeobecného výběrového řízení COM/A/6/01 ze dne 15. května 2002, kterým mu byla udělena nedostatečná hodnotící známka za písemnou zkoušku zmíněného výběrového řízení, v důsledku čehož nebyl připuštěn k ústní zkoušce, jakož i návrh na zrušení pozdějších částí výběrového řízení v nezbytném rozsahu k tomu, aby mu byla navrácena jeho práva, Soud (pátý senát), ve složení M. Vilaras, předseda, E. Martins Ribeiro a K. Jürimäe, soudkyně, vedoucí soudní kanceláře: M. J. Plingers, rada, vydal dne 7. června 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady.

      (1)  Úř. věst. C 44, 22.2.2003


title: Věc T-91/09 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 2. března 2009 Carinou Skareby proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 15. prosince 2008 ve věci F-34/07, Skareby v. Komise

text:
               1.5.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 102/32

         Kasační opravný prostředek podaný dne 2. března 2009 Carinou Skareby proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 15. prosince 2008 ve věci F-34/07, Skareby v. Komise
   (Věc T-91/09 P)
   2009/C 102/47
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Carina Skareby (Leuven, Belgie) (zástupci: S. Rodrigues a C. Bernard-Glanz, advokáti)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelky)

               —

               prohlásit kasační opravný prostředek za přípustný;

               —

               zrušit rozsudek Soudu pro veřejnou službu ze dne 15. prosince 2008 ve věci F-34/07;

               —

               vyhovět návrhovým žádáním na zrušení a náhradu škody, která předložila navrhovatelka před Soudem pro veřejnou službu;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení v obou stupních.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Svým kasačním opravným prostředkem navrhuje navrhovatelka zrušení rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 15. prosince 2008 vydaného ve věci Skareby v. Komise, F-34/07, kterým Soud zamítl žalobu, kterou navrhovatelka navrhovala jednak zrušení své hodnotící zprávy služebního postupu za rok 2005, a jednak náhradu škody.
   Na podporu svého kasačního opravného prostředku uplatňuje navrhovatelka tři žalobní důvody, vycházející z nesprávného posouzení skutkového stavu, porušení článku 5 obecných prováděcích ustanovení, článku 43 služebního řádu úředníků Evropských společenství a nedostatečného odůvodnění, jelikož Soud pro veřejnou službu rozhodl, že Komisi nelze vytýkat, že neprovedla posouzení navrhovatelky za období mezi lednem a zářím 2005, i když hodnotící zpráva služebního postupu navrhovatelky za rok 2005 až na několik slov pouze téměř totožně opakuje hodnotící zprávu služebního postupu navrhovatelky za rok 2004.


title: Věc C-483/15: Usnesení předsedy devátého senátu Soudního dvora ze dne 28. dubna 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Consiglio di Stato – Itálie) – Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato v. Albini & Pitigliani SpA

text:
               1.8.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 279/24

         Usnesení předsedy devátého senátu Soudního dvora ze dne 28. dubna 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Consiglio di Stato – Itálie) – Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato v. Albini & Pitigliani SpA
   (Věc C-483/15) (1)

   (2016/C 279/34)
   Jednací jazyk: italština
   Předseda devátého senátu Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 381, 16.11.2015.


title: Věc T-147/15: Žaloba podaná dne 30. března 2015 – Česká republika v. Komise

text:
               29.6.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/38

         Žaloba podaná dne 30. března 2015 – Česká republika v. Komise
   (Věc T-147/15)
   (2015/C 213/63)
   Jednací jazyk: český

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Česká republika (zástupci: M. Smolek, T. Müller, J. Očková, J. Vláčil, zmocněnci)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise BUDG/B/3/RDL D(15)217973 ze dne 20. ledna 2015, kterým zamítla žádost o zproštění povinnosti poskytnout vlastní zdroje ve výši 5 3 9 76  340,- Kč podle čl. 17 odst. 2 nařízení Rady (ES, EURATOM) č. 1150/2000 (1);

               —

               uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z porušení čl. 17 odst. 1 a 2 nařízení Rady č. 1150/2000

                           —

                           V této souvislosti žalobkyně uplatňuje, že přijetím napadeného rozhodnutí Komise porušila čl. 17 odst. 1 a 2 nařízení Rady č. 1150/2000, jelikož nesprávně dospěla k závěru, že Česká republika nepodnikla veškerá nezbytná opatření k poskytnutí částky vlastních zdrojů Unie Komisi, a když žádá poskytnutí částky, která nemohla být vybrána z důvodů, které nemohou být České republice přičítány.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 41 Listiny základních práv Evropské unie a práva České republiky na obhajobu

                           —

                           Na tomto místě žalobkyně tvrdí, že přijetím napadeného rozhodnutí Komise porušila čl. 41 Listiny základních práv Evropské unie a práva České republiky na obhajobu, když neumožnila České republice užitečným a účinným způsobem vyjádřit své stanovisko.

      (1)  Nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1150/2000 ze dne 22. května 2000, kterým se provádí rozhodnutí 94/728/ES, Euratom o systému vlastních zdrojů Společenství (Úř. věst. L 130, s. 1; Zvl. vyd. 01/03, s. 169).


title: Věc C-93/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Augstākās tiesas Senāta (Lotyšská republika) dne 28. února 2008 – Schenker SIA v. Valsts ieņēmumu dienests

text:
               24.5.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 128/21

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Augstākās tiesas Senāta (Lotyšská republika) dne 28. února 2008 – Schenker SIA v. Valsts ieņēmumu dienests
   (Věc C-93/08)
   (2008/C 128/37)
   Jednací jazyk: lotyština
   Předkládající soud
   Augstākās tiesas Senāta
   Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Schenker SIA

      Žalovaná: Valsts ieņēmumu dienests
   Předběžná otázka
   Musí být článek 11 nařízení č. 1383/2003 (1) vykládán v tom smyslu, že pokud se ten, jemuž svědčí duševní vlastnictví (držitel práva), dohodne s deklarantem nebo vlastníkem zboží o jeho předání ke zničení, nebo zahájí jednání o možnosti předání zboží ke zničení, a celní orgány se v mezidobí dozví o tom, že zboží je padělané, je vyloučena možnost uložit deklarantovi nebo vlastníkovi zboží sankci podle vnitrostátních předpisů?

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1383/2003 ze dne 22. července 2003 o přijímání opatření celních orgánů proti zboží podezřelému z porušení určitých práv duševního vlastnictví a o opatřeních, která mají být přijata proti zboží, o kterém bylo zjištěno, že tato práva porušilo (Úř. věst. L 196, s. 7; Zvl. vyd. 02/13, s. 469).


title: Věc T-826/16: Žaloba podaná dne 28. listopadu 2016 – Casasnovas Bernad v. Komise

text:
               23.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/52

         Žaloba podaná dne 28. listopadu 2016 – Casasnovas Bernad v. Komise
   (Věc T-826/16)
   (2017/C 022/71)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Luis Javier Casasnovas Bernad (Santo Domingo, Dominikánská republika) (zástupci: S. Orlandi a T. Martin, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               určil a rozhodl, že

               —

               rozhodnutí ze dne 27. září 2016, kterým byla ukončena smlouva žalobce, se zrušuje;

               —

               Evropská komise nahradí náklady řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce čtyři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vychází z nepoužitelnosti čl. 3 odst. 3 rozhodnutí Komise ze dne 2. března 2011.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z porušení článku 85 Pracovního řádu ostatních zaměstnanců Evropské unie v rozsahu, v němž orgán oprávněný uzavírat pracovní smlouvy (dále jen „AHCC“) obnovil smlouvu žalobce na dobu neurčitou a stanovil doložku o ukončení pro případ, že nastane událost srovnatelná s ukončením.

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází z porušení povinnosti jednat s náležitou péčí v rozsahu, v němž zaprvé AHCC ukončil smlouvu žalobce před přijetím rozhodnutí o prodloužení jeho pracovního volna z osobních důvodů, zadruhé tak učinil, aniž mu předložil první nabídku opětovného začlenění, a zatřetí mu neoznámil, zda je v rámci rozpočtu možné mu vyplatit mzdu po ukončení jeho pracovního volna.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z porušení článku 12b a čl. 40 odst. 1a služebního řádu úředníků Evropské unie, kterého se dopustil AHCC.


title: Věc T-410/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 28. listopadu 2013 — Vitaminaqua v. OHIM — Energy Brands (vitaminaqua) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství vitaminaqua — Starší národní slovní ochranné známky VITAMINWATER — Starší obrazová ochranná známka Společenství GLACEAU vitamin water — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“ )

text:
               18.1.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 15/15

         Rozsudek Tribunálu ze dne 28. listopadu 2013 — Vitaminaqua v. OHIM — Energy Brands (vitaminaqua)
   (Věc T-410/12) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství vitaminaqua - Starší národní slovní ochranné známky VITAMINWATER - Starší obrazová ochranná známka Společenství GLACEAU vitamin water - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)
   2014/C 15/20
   Jednací jazyk: maďarština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Vitaminaqua Ltd (Londýn, Spojené království) (zástupce: A. Krajnyák, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: J. Németh a D. Walicka, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Energy Brands, Inc. (Whitestone, Spojené státy) (zástupci: S. Malynicz, D. Stone a L. Ritchie, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 26. června 2012 (věc R 997/2011-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi Energy Brands Inc. a Vitaminaqua Ltd.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Vitaminaqua Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 355, 17.11.2012.


title: Věc C-300/06: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesverwaltungsgericht (Německo) dne 6. července 2006 – Ursula Voß v. Land Berlin, vedlejší účastník řízení: zástupkyně zájmů státu u Bundesverwaltungsgericht

text:
               14.10.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 249/2

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesverwaltungsgericht (Německo) dne 6. července 2006 – Ursula Voß v. Land Berlin, vedlejší účastník řízení: zástupkyně zájmů státu u Bundesverwaltungsgericht
   (Věc C-300/06)
   (2006/C 249/03)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Bundesverwaltungsgericht
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Ursula Voß

      Žalovaná: Land Berlin

      Vedlejší účastník řízení: zástupkyně zájmů státu u Bundesverwaltungsgericht
   Předběžná otázka
   Brání článek 141 ES vnitrostátní právní úpravě, podle které je odměna za práci přesčas přesahující řádnou pracovní dobu jak u úředníků pracujících na plný úvazek, tak u úředníků pracujících na částečný úvazek placena ve stejné výši, která je nižší než poměrný plat, který u úředníků pracujících na plný úvazek připadá na stejně velkou část jejich řádné pracovní doby, pokud pracujícími na částečný úvazek jsou převážně ženy?


title: Věc T-166/17: Žaloba podaná dne 8. března 2017 – EKETA v. Komise

text:
               15.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 151/39

         Žaloba podaná dne 8. března 2017 – EKETA v. Komise
   (Věc T-166/17)
   (2017/C 151/50)
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Ethniko Kentro Erevnas kai Technologikis Anaptyxis (EKETA) (Soluň, Řecko) (zástupci: Christianos Vasileios Spiridon a Paliou Stavroula, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               určil, že pohledávka Evropské komise, podle níž by EKETA měla vrátit částku 197 799,52 eur pocházející z dotace, kterou získala na projekt SENSATION, jak je uvedena ve výzvě k úhradě č. 3241615291/29. listopadu 2016, není opodstatněná do výše 191 039,55 eur;

               —

               určil, že částka 191 039,55 eur odpovídá uznatelným nákladům a že EKETA není povinna ji vrátit Evropské komisi;

               —

               uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

               1.

               Ethniko Kentro Erevnas kai Technologikis Anaptyxis (dále jen „EKETA“) touto žalobou napadá pohledávky, které Evropská komise uvedla ve výzvě k úhradě č. 3241615291/29. listopadu 2016, v rámci realizace projektu SENSATION. V této výzvě k úhradě Komise požadovala, aby jí EKETA vrátila část dotace, kterou získala na projekt SENSATION ve výši 197 799,52 eur. Tato pohledávka byla zjištěna v návaznosti na kontrolu na místě, kterou Evropská komise provedla v prostorách žalobkyně.

               2.

               V tomto rámci žalobkyně Tribunálu Evropské unie na základě článku 272 SFEU navrhuje, aby uznal, že výše uvedená částka uvedená ve výzvě k úhradě, a to částka 191 039,55 eur, odpovídá uznatelným nákladům a že EKETA není povinna ji Komisi vrátit.

               3.

               EKETA tvrdí, že výše uvedená částka 191 039,55 eur odpovídá uznatelným nákladům na zaměstnance, subdodavatele a nepřímé náklady, které Komise protiprávně zamítla jako nepřípustné. Uznatelnost nákladů žalobkyně potvrzují informace, které sdělila Evropské komisi při kontrole na místě a v průběhu následné korespondence, již předkládá Tribunálu.


title: Věc C-190/14: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 6. listopadu 2014 – Evropská komise v. Dánské království „Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2000/60/ES — Činnost Evropské unie v oblasti vodní politiky — Plány povodí — Zveřejnění — Nepodání zpráv Evropské komisi“

text:
               12.1.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 7/11

         Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 6. listopadu 2014 – Evropská komise v. Dánské království
   (Věc C-190/14) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2000/60/ES - Činnost Evropské unie v oblasti vodní politiky - Plány povodí - Zveřejnění - Nepodání zpráv Evropské komisi“)
   (2015/C 007/15)
   Jednací jazyk: dánština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: E. Manhaeve a U. Nielsen, zmocněnci)

      Žalované: Dánské království (zástupci: C. Thorning a M. Wolff, zmocněnci)

      Výrok

               1)

               Dánské království tím, že nezveřejnilo konečné plány povodí do 22. prosince 2009 a nezaslalo Evropské komisi jejich kopii do 22. března 2010, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 13 odst. 1, 2 a 6, jakož i z čl. 15 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/60/ES ze dne 23. října 2000, kterou se stanoví rámec pro činnost Společenství v oblasti vodní politiky.

               2)

               Dánskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 223, 14.7.2014.


title: Věc C-32/08: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 2. července 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado de lo Mercantil n o 1 de Alicante y n o 1 de Marca Comunitaria — Španělsko) — Fundación Española para la Innovación de la Artesanía (FEIA) v. Cul de Sac Espacio Creativo SL, Acierta Product & Position SA ( Nařízení (ES) č. 6/2002 — (Průmyslové) vzory Společenství — Články 14 a 88 — Majitel práv k (průmyslovému) vzoru Společenství — Nezapsaný (průmyslový) vzor — (Průmyslový) vzor na objednávku )

text:
               29.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 205/7

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 2. července 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado de lo Mercantil no 1 de Alicante y no 1 de Marca Comunitaria — Španělsko) — Fundación Española para la Innovación de la Artesanía (FEIA) v. Cul de Sac Espacio Creativo SL, Acierta Product & Position SA
   (Věc C-32/08) (1)

   („Nařízení (ES) č. 6/2002 - (Průmyslové) vzory Společenství - Články 14 a 88 - Majitel práv k (průmyslovému) vzoru Společenství - Nezapsaný (průmyslový) vzor - (Průmyslový) vzor na objednávku“)
   2009/C 205/11
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Juzgado de lo Mercantil no 1 de Alicante y no 1 de Marca Comunitaria

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Fundación Española para la Innovación de la Artesanía (FEIA)

      Žalované: Cul de Sac Espacio Creativo SL, Acierta Product & Position SA

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Juzgado de lo Mercantil no 1 de Alicante y no 1 de Marca Comunitaria — Výklad čl. 14 odst. 1 a 3, čl. 88 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 6/2002 ze dne 12. prosince 2001 o (průmyslových) vzorech Společenství (Úř. věst. 2002, L 3, s. 1, Zvl. vyd. 13/27, s. 142) — Majitelé práv — Právo náležející zaměstnavateli nebo tvůrci-původci, který je zaměstnancem — Pojmy

      Výrok

               1)

               Článek 14 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 6/2002 ze dne 12. prosince 2001 o (průmyslových) vzorech Společenství se nepoužije na (průmyslový) vzor Společenství vyvinutý na objednávku.

               2)

               Za takových okolností, jako jsou okolnosti v původním řízení, musí být čl. 14 odst. 1 nařízení č. 6/2002 vykládán v tom smyslu, že právo k (průmyslovému) vzoru Společenství náleží původci, nebylo-li smluvně převedeno na jeho právního nástupce.

      (1)  Úř. věst. C 92, 12.4.2008.


title: Věc C-253/07: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 16. října 2008 [žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court of Justice (Chancery Division) – Spojené království] – Canterbury Hockey Club, Canterbury Ladies Hockey Club v. Her Majesty's Commissioners of Revenue and Customs (Šestá směrnice o DPH — Osvobození — Poskytování služeb souvisejících se sportem — Poskytování služeb osobám provozujícím sport — Poskytování služeb neregistrovaným sdružením a právnickým osobám — Zahrnutí — Podmínky)

text:
               6.12.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 313/7

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 16. října 2008 [žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court of Justice (Chancery Division) – Spojené království] – Canterbury Hockey Club, Canterbury Ladies Hockey Club v. Her Majesty's Commissioners of Revenue and Customs
   (Věc C-253/07) (1)

   (Šestá směrnice o DPH - Osvobození - Poskytování služeb souvisejících se sportem - Poskytování služeb osobám provozujícím sport - Poskytování služeb neregistrovaným sdružením a právnickým osobám - Zahrnutí - Podmínky)
   (2008/C 313/10)
   Jednací jazyk: angličtina
   Předkládající soud
   High Court of Justice (Chancery Division)
   Účastníci původního řízení

      Žalobci: Canterbury Hockey Club, Canterbury Ladies Hockey Club

      Žalovaní: Her Majesty's Commissioners of Revenue and Customs
   Předmět
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – High Court of Justice (Chancery Division) – Výklad čl. 13 části A odst. 1 písm. m) šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23) – Osvobození od daně určitých služeb, které úzce souvisejí se sportem či tělesnou výchovou – Pojem „osoba provozující sport či tělesnou výchovu“ – Rozsah působnosti ratione personae

   Výrok

               1)

               Článek 13 část A odst. 1 písm. m) šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně musí být vykládán v tom smyslu, že pokud jde o osoby, které provozují sport, zahrnuje toto ustanovení rovněž služby poskytované právnickým osobám a neregistrovaným sdružením v rozsahu, v němž – což přísluší ověřit předkládajícímu soudu – tyto služby úzce souvisí se sportem a jsou nezbytné k jeho provozování, jsou poskytovány neziskovými organizacemi a jsou skutečně určeny osobám, které provozují sport.

               2)

               Výraz „poskytování určitých služeb, které úzce souvisí se sportem“, použitý v čl. 13 části A odst. 1 písm. m) šesté směrnice 77/388 neopravňuje členské státy k tomu, aby omezily uplatnění osvobození od daně upraveného v tomto ustanovení s ohledem na osoby, jimž je poskytování dotčených služeb určeno.

      (1)  Úř. věst. C 183, 4.8.2007.


title: Věc C-269/08: Usnesení předsedy sedmého senátu Soudního dvora ze dne 5. února 2009 — Komise Evropských společenství v. Maltská republika

text:
               20.6.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 141/34

         Usnesení předsedy sedmého senátu Soudního dvora ze dne 5. února 2009 — Komise Evropských společenství v. Maltská republika
   (Věc C-269/08) (1)

   2009/C 141/65

      Jednací jazyk: maltština

   Předseda sedmého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 197, 2.8.2008.


title: Věc C-601/14: Žaloba podaná dne 22. prosince 2014 – Evropská komise v. Italská republika

text:
               16.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 89/7

         Žaloba podaná dne 22. prosince 2014 – Evropská komise v. Italská republika
   (Věc C-601/14)
   (2015/C 089/08)
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: E. Traversa, F. Moro, zmocněnci)

      Žalovaná: Italská republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Italská republika tím, že nepřijala všechna opatření nezbytná k zajištění existence systému odškodnění obětí všech násilných trestných činů spáchaných na jejím území, nesplnila povinnost, která pro ni vyplývá z čl. 12 odst. 2 směrnice 2004/80/ES (1);

               —

               uložit Italské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Směrnice 2004/80/ES zavádí systém spolupráce mezi orgány členských států za účelem usnadnění přístupu obětí trestných činů v celé Evropské unii k přiměřenému odškodnění v přeshraničních situacích. Tento systém funguje na základě systémů členských států pro odškodnění obětí násilných trestných činů spáchaných na jejich územích. Aby bylo zajištěno, že systém spolupráce je funkční, čl. 12 odst. 2 této směrnice ukládá členským státům, aby měly nebo zavedly systém odškodnění obětí násilných trestných činů spáchaných na jejich území, který zaručuje spravedlivé a přiměřené odškodnění obětí. Tato povinnost musí být chápána tak, že se týká všech násilných trestných činů, a nikoli tak, že se týká pouze některých z nich.
   Italský právní řád stanoví vnitrostátní systém odškodnění obětí trestných činů, který se skládá z řady zvláštních právních předpisů o odškodnění určitých násilných trestných činů, avšak nestanoví obecný systém odškodnění, který by zahrnoval oběti všech trestných činů, které italský trestní zákon kvalifikuje jako násilné trestné činy. Konkrétně italský právní řád nestanoví systém odškodnění pro násilné trestné činy spadající do tzv. „běžné trestné činnosti“, na které se nevztahují tyto zvláštní právní předpisy.
   V důsledku toho je třeba určit, že Italská republika nesplnila povinnost uvedenou v čl. 12 odst. 2 směrnice 2004/80/ES.

      (1)  Směrnice Rady 2004/80/ES ze dne 29. dubna 2004 o odškodňování obětí trestných činů (Úř. věst. L 261, s. 15).


title: Věc C-453/11 P: Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 14. května 2012 — Timehouse GmbH v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ( „Kasační opravný prostředek — Ochranná známka Společenství — Trojrozměrné označení ve formě hodinek — Zamítnutí zápisu — Nedostatek rozlišovací způsobilosti“ )

text:
               6.10.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 303/4

         Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 14. května 2012 — Timehouse GmbH v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc C-453/11 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Společenství - Trojrozměrné označení ve formě hodinek - Zamítnutí zápisu - Nedostatek rozlišovací způsobilosti)
   2012/C 303/07
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Timehouse GmbH (zástupce: V Knies, Rechtsanwalt)

      Další účastník řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: K. Klüpfel, zmocněnec)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) ze dne 6. července 2011, Timehouse v. OHIM (tvar hodinek se zoubkovanými okraji) (T-235/10), kterým Tribunál zamítl žalobu podanou proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 11. března 2010 (věc R 0942/2009-1), týkajícímu se přihlášky k zápisu trojrozměrného označení ve formě hodinek jako ochranné známky Společenství — Nedostatek rozlišovací způsobilosti

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnosti Timehouse GmbH se ukládá náhrad nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 340, 19.11.2011.


title: Věc F-26/08: Žaloba podaná dne 25. února 2008 – Buendia Sierra v. Komise

text:
               9.5.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 116/34

         Žaloba podaná dne 25. února 2008 – Buendia Sierra v. Komise
   (Věc F-26/08)
   (2008/C 116/67)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: José Luis Buendía Sierra (Brusel, Belgie) (zástupce: M. van der Woude, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Předmět a popis sporu
   Zrušení rozhodnutí ze dne 17. dubna 2007 v části, ve které přiděluje žalobci jediný dodatečný prioritní bod za hodnotící období 2003, čili dohromady 2 prioritní body a 21 bodů celkem, a implicitně zamítá jeho povýšení za hodnotící období 2003, a uložení zaplacení náhrady škody žalovanou.
   Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí ze dne 17. dubna 2007 v části, ve které přiděluje žalobci jediný dodatečný prioritní bod za hodnotící období 2003, čili dohromady 2 prioritní body a 21 bodů celkem, a implicitně zamítá jeho povýšení za hodnotící období 2003;

               —

               uložit žalované zaplacení náhrady škody ve výši 5 000 eur;

               —

               uložit Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.


               22.9.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 223/3

         (2007/C 223/02)
   Poslední publikace Soudního dvora v Úředním věstníku Evropské unie

         Úř. věst. C 211, 8.9.2007

   Dřívější publikace

      Úř. věst. C 183, 4.8.2007

      Úř. věst. C 170, 21.7.2007

      Úř. věst. C 155, 7.7.2007

      Úř. věst. C 140, 23.6.2007

      Úř. věst. C 129, 9.6.2007

      Úř. věst. C 117, 26.5.2007

   Tyto texty jsou k dispozici na adrese:

               EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Věc T-206/11: Žaloba podaná dne 4. dubna 2011 — COMPLEX v. OHIM — Kajometal (KX)

text:
               2.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 194/14

         Žaloba podaná dne 4. dubna 2011 — COMPLEX v. OHIM — Kajometal (KX)
   (Věc T-206/11)
   2011/C 194/22
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: polština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: COMPLEX S. A. (Lodž, Polsko) (zástupce: R. Rumpel, advokát (radca prawny))

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Kajometal s.r.o. (Dolný Kubín, Slovensko)

      Návrhová žádání

               —

               prohlásit žalobu za přípustnou;

               —

               zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 21. ledna 2011 ve věci R 864/2010-2;

               —

               změnit napadené rozhodnutí v tom smyslu, že se jím zamítá zápis označení KX, č. 6 125 405;

               —

               uložit OHIM náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Kajometal s.r.o.

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní označení KX pro výrobky zařazené do třídy 7

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: slovní ochranná známka Společenství CX (č. 3 588 241) pro výrobky zařazené do třídy 7 a obrazová ochranná známka Společenství CX PRECISION BEARINGS (č. 3 979 432) pro výrobky zařazené do třídy 7

      Rozhodnutí námitkového oddělení: zamítnutí námitek

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: nesprávné použití čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009 (1), jelikož v případě vzájemně kolidujících ochranných známek existuje nebezpečí záměny.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, s. 1).


title: Věc T-552/08: Usnesení Tribunálu ze dne 4. března 2010 — Komise v. Domótica

text:
               1.5.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 113/78

         Usnesení Tribunálu ze dne 4. března 2010 — Komise v. Domótica
   (Věc T-552/08) (1)

   2010/C 113/114

      Jednací jazyk: portugalština

   Předseda prvního senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 55, 7.3.2009.


title: Věc C-481/06: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 18. prosince 2007 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika (Nesplnění povinnosti státem — Veřejné zakázky — Porušení čl. 6 odst. 3 směrnice Rady 93/36/EHS — Obecné zásady Smlouvy — Zásada rovného zacházení a povinnost zajistit transparentnost — Vnitrostátní právní úprava, která umožňuje přímé zadání veřejné zakázky na dodávky týkající se určitých lékařských materiálů)

text:
               23.2.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 51/24

         Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 18. prosince 2007 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika
   (Věc C-481/06) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Veřejné zakázky - Porušení čl. 6 odst. 3 směrnice Rady 93/36/EHS - Obecné zásady Smlouvy - Zásada rovného zacházení a povinnost zajistit transparentnost - Vnitrostátní právní úprava, která umožňuje přímé zadání veřejné zakázky na dodávky týkající se určitých lékařských materiálů)
   (2008/C 51/38)
   Jednací jazyk: řečtina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: M. Patakia a X. Lewis, zmocněnci)

      Žalovaná: Řecká republika (zástupci: S. Chala a D. Tsagkaraki, zmocněnci)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Porušení čl. 6 odst. 3 směrnice Rady 93/36/EHS ze dne 14. června 1993 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na dodávky (Úř. věst. L 199, s. 1; Zvl. vyd. 06/02, s. 110), jakož i povinnosti zajistit účinnou a korektní hospodářskou soutěž – Vnitrostátní právní předpisy, které zařazují veškerý materiál pro lékařské použití do kategorií a zavádí určenou maximální cenu pro každou kategorii – Ustanovení stanovící legislativní rámec, který umožňuje přímé zadání veřejné zakázky na dodávky pro celé skupiny výrobků této povahy, u nichž není možno provést srovnání
   Výrok

               1)

               Řecká republika tím, že ponechala v platnosti čl. 7 odst. 2 zákona 2955/2001 o „Dodávkách pro nemocnice a pro další zdravotnické jednotky regionálních zdravotních režimů a sociálního zabezpečení a další ustanovení“, a tím, že toto ustanovení provedla společnými ministerskými rozhodnutími (DI6a/ik 38611 a DI6a/ik 38609 ze dne 12. dubna 2005), nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají na základě čl. 6 odst. 3 směrnice Rady 93/36/EHS ze dne 14. června 1993 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na dodávky, ve znění směrnice Komise 2001/78/ES ze dne 13. září 2003, jakož i obecných zásad Smlouvy, zejména rovnosti zacházení a povinnosti zajistit transparentnost.

               2)

               Řecké republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 326, 30.12.2006.