title: Věc C-87/15 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 20. února 2015 Alfa Acciai SpA proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 9. prosince 2014 ve věci T-85/10, Alfa Acciai v. Komise

text:
               4.5.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 146/21

         Kasační opravný prostředek podaný dne 20. února 2015 Alfa Acciai SpA proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 9. prosince 2014 ve věci T-85/10, Alfa Acciai v. Komise
   (Věc C-87/15 P)
   (2015/C 146/29)
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Alfa Acciai SpA (zástupci: D. M. Fosselard, advokát, D. Slater, Solicitor, A. Duron, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Navrhovatelka navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil napadený rozsudek Tribunálu z důvodů uvedených níže;

               —

               vydal sám konečné rozhodnutí ve věci podle článku 61 statutu Soudního dvora, zrušil rozhodnutí v rozsahu, v němž se týká navrhovatelky;

               —

               podpůrně v případě, že rozhodne, že neexistuje důvod pro zrušení rozhodnutí v plném rozsahu, snížil pokutu uloženou navrhovatelce z důvodů výše uvedených;

               —

               podpůrněji, pokud nevydá sám konečné rozhodnutí ve věci, stanovil, že o nákladech řízení bude rozhodnuto později a věc vrátil zpět Tribunálu k rozhodnutí v souladu s rozsudkem Soudního dvora;

               —

               konečně ve smyslu článku 69 jednacího řádu uložil Komisi náhradu nákladů jak v řízení před Tribunálem, tak v řízení před Soudním dvorem.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Na podporu svého kasačního opravného prostředku uplatňuje navrhovatelka následující důvody:
   V rámci prvního důvodu navrhovatelka tvrdí, že se Tribunál dopustil porušení článku 10 nařízení č. 773/2004 (1). Konkrétně Tribunál rozhodl, že Komise byla oprávněna znovu přijmout napadené rozhodnutí v rámci řízení v prvním stupni (dále jen „rozhodnutí“), aniž by bylo nutné předtím zaslat nové prohlášení o námitkách.
   V rámci druhého důvodu navrhovatelka tvrdí, že se Tribunál dopustil porušení článku 14 nařízení č. 773/2004 v tom, že rozhodl, že Komise byla oprávněna znovu přijmout rozhodnutí na základě ustanovení nařízení č. 1/2003 (2), aniž by zástupci členských států měli možnost vyslechnout podniky přímo.
   V rámci třetího důvodu navrhovatelka tvrdí, že Tribunál porušil zásadu kolegiality. Tribunál rozhodl, že Komise byla oprávněna přijmout rozhodnutí podle postupu, kterým kolegium nepřijalo celé znění rozhodnutí v jediném okamžiku, nýbrž ho přijalo ve dvou částech ve dvou různých okamžicích s tím, že tyto dvě části by spolu mohly představovat úplné rozhodnutí.
   V rámci čtvrtého důvodu navrhovatelka namítá porušení článku 47 Listiny základních práv, vykládaného ve světle článku 6 Evropské úmluvy o lidských právech, v tom, že Tribunál porušil právo navrhovatelky na projednání její věci v přiměřené lhůtě. Konkrétně tvrdí, že mezi skončením písemné části řízení a rozhodnutím Tribunálu o zahájení ústní části řízení uplynuly přibližně tři roky. Takové průtahy v řízení představují porušení práva, stanoveného v článku 47 Listiny, na účinnou právní ochranu a práva být vyslechnut v přiměřené lhůtě. Porušení článku 47 je v projednávané věci obzvláště závažné s ohledem na skutečnost, že navrhovatelka musela čekat více než 14 let, aby soud (Tribunál) vyřešil spor ve věci samé, přičemž první rozhodnutí Komise bylo zrušeno z procesních důvodů po řízení, které trvalo přibližně sedm let.
   V rámci pátého důvodu navrhovatelka namítá porušení článku 65 Smlouvy o ESUO. Konkrétně navrhovatelka tvrdí, že Tribunál ponechal bez povšimnutí specifický kontext Smlouvy o ESUO a povinnosti zveřejnění a zákazu diskriminace uložené podnikům v kontextu smlouvy, což tak vedlo k nesprávnému použití judikatury Soudního dvora týkající se kartelových dohod. Navrhovatelka tvrdí, že zveřejnění, mimo jiné opakované, ceníků, které neodpovídají ceně nabízené v rámci kartelové dohody, mělo za následek přerušení kartelové dohody, jejímž předmětem bylo podle Tribunálu stanovení minimálních cen. Tribunál naopak rozhodl, že bylo nutné další zveřejnění s odstupem času.
   V rámci šestého důvodu navrhovatelka tvrdí, že Tribunál porušil článek 47 Listiny základních práv, vykládaný ve světle článku 6 Úmluvy o lidských právech, když rozhodl, že délka trvání správního řízení (tedy před Evropskou komisí) nebyla nepřiměřená ve smyslu výše uvedených ustanovení. V projednávaném případě trvalo správní řízení celkem téměř 54 měsíců, a sice původní řízení spolu s následným řízením o znovu přijetí. Mimoto více než dva roky, které Komise potřebovala ke znovu přijetí rozhodnutí, jsou nepřiměřené. Kromě toho, že je odůvodnění Tribunálu stran délky trvání řízení o znovu přijetí ve zjevném rozporu s předchozí judikaturou Tribunálu, je nedostatečné a rozporné.
   V rámci sedmého důvodu navrhovatelka namítá porušení článku 23 nařízení č. 1/2003 a zásady rovného zacházení. Konkrétně tvrdí, že Komise v projednávaném případě rozdělila podniky na skupiny za účelem stanovení základní pokuty, která se měla použít na každý podnik, čímž se snažila podle rozhodnutí zachovat úměrnost mezi průměrným podílem na trhu každé skupiny a základní pokutou uloženou jednotlivým podnikům, které patří ke každé této skupině. Přestože Tribunál později uznal, že Komise podcenila průměrný podíl na trhu jedné z těchto skupin, takže nebyl zachován vztah proporcionality, kterou Komise měla v úmyslu zachovat, nerozhodl, že bylo nutné takový vztah obnovit.

      (1)  Nařízení Komise (ES) č. 773/2004 ze dne 7. dubna 2004 o vedení řízení Komise podle článků 81 a 82 Smlouvy o ES (Úř. věst. L 123, s. 18).

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. L 1, s. 1).


title: Věc T-132/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 14. března 2017 – IR v. EUIPO – Pirelli Tyre (popchrono) „Ochranná známka Evropské unie — Řízení o zrušení — Slovní ochranná známka Evropské unie popchrono — Absence skutečného užívání ochranné známky — Článek 51 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               8.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 144/34

         Rozsudek Tribunálu ze dne 14. března 2017 – IR v. EUIPO – Pirelli Tyre (popchrono)
   (Věc T-132/15) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o zrušení - Slovní ochranná známka Evropské unie popchrono - Absence skutečného užívání ochranné známky - Článek 51 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2017/C 144/45)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: IR (zástupce: C. de Marguerye, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: původně S. Palmero Cabezas, poté D. Gája, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Pirelli Tyre SpA (Milán, Itálie) (zástupci: T. Malte Müller a F. Togo, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 13. února 2015 (věc R 217/2014-5), týkajícímu se řízení o zrušení mezi společností Pirelli Tyre a IR

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               IR se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 311, 21.9.2015.


title: Věc T-207/96: Usnesení Tribunálu ze dne 17. května 2011 — Van Rossum v. Rada a Komise

text:
               9.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 204/29

         Usnesení Tribunálu ze dne 17. května 2011 — Van Rossum v. Rada a Komise
   (Věc T-207/96) (1)

   2011/C 204/52
   Jednací jazyk: nizozemština
   Předseda osmého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 74, 8.3.1997.


title: Věc T-695/16 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 29. září 2016 Evropskou komisí proti rozsudku vydanému dne 20. července 2016 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-104/15, U (*) v. Komise

text:
                  28.11.2016

                  CS

                  Úřední věstník Evropské unie

                  C 441/28

         Kasační opravný prostředek podaný dne 29. září 2016 Evropskou komisí proti rozsudku vydanému dne 20. července 2016 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-104/15,  U (*1) v. Komise
         (Věc T-695/16 P)
         (2016/C 441/33)
         Jednací jazyk: francouzština

            Účastnice řízení

            Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: A. C. Simon, F. Simonetti a G. Gattinara, zmocněnci)

            Další účastníci řízení: U (*1) a Evropský parlament

            Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

         Navrhovatelka navrhuje, aby Tribunál:

                     —

                     zrušil rozsudek Soudu pro veřejnou službu ze dne 20. července 2016 vydaný ve věci F-104/15,  U (*1) v. Komise;

                     —

                     co se týče řízení v prvním stupni, zamítl žalobu jako neopodstatněnou a uložil žalobkyni v prvním stupni náhradu nákladů řízení, pakliže by dospěl k závěru, že stav řízení dovoluje ve věci rozhodnout;

                     —

                     co se týče řízení o kasačním opravném prostředku, rozhodl, že každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady tohoto řízení.

            Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

         Na podporu kasačního opravného prostředku předkládá navrhovatelka tři důvody kasačního opravného prostředku.

                     1.

                     První důvod kasačního opravného prostředku vycházející z nesprávného právního posouzení, z porušení povinnosti uvést odůvodnění a z porušení zákazu rozhodovat ultra petita, pokud jde o body 53 až 56, 60, 75 až 78 napadeného rozsudku.

                     2.

                     Druhý důvod kasačního opravného prostředku vycházející z několika případů nesprávného právního posouzení při výkladu článku 20 přílohy VIII služebního řádu, pokud jde o body 31, 57 až 60, 61 až 65 věta první napadeného rozsudku.

                     3.

                     Třetí důvod kasačního opravného prostředku vycházející z několika případů nesprávného právního posouzení a z porušení povinnosti uvést odůvodnění, pokud jde o body 65, 67 až 79 napadeného rozsudku.

            (*1)  Údaje vymazané v rámci zajištění ochrany jednotlivců ve spojitosti se zpracováním osobních dat.


title: Věc C-507/04: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 12. července 2007 – Komise Evropských společenství v. Rakouská republika (Nesplnění povinnosti státem — Ochrana volně žijících ptáků — Směrnice 79/409/EHS — Prováděcí opatření)

text:
               8.9.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 211/2

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 12. července 2007 – Komise Evropských společenství v. Rakouská republika
   (Věc C-507/04) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Ochrana volně žijících ptáků - Směrnice 79/409/EHS - Prováděcí opatření)
   (2007/C 211/03)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: M. van Beek, B. Schima a M. Lang, zmocněnci)

      Žalovaná: Rakouská republika (zástupce: H. Dossi, zmocněnec)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Nedostatečné a nesprávné provedení směrnice Rady 79/409/EHS ze dne 2. dubna 1979 o ochraně volně žijících ptáků (Úř. věst. L 103, s. 1; Zvl. vyd. 15/01, s. 98)
   Výrok

               1)

               Rakouská republika tím, že správně neprovedla

                           —

                           čl. 1 odst. 1 a 2 směrnice Rady 79/409/EHS ze dne 2. dubna 1979 o ochraně volně žijících ptáků, v Burgenlandu, v Korutanech, v Dolních Rakousech, v Horních Rakousech a ve Štýrsku;

                           —

                           článek 5 směrnice 79/409 v Burgenlandu, v Korutanech, v Dolních Rakousech, v Horních Rakousech a ve Štýrsku;

                           —

                           čl. 6 odst. 1 směrnice 79/409 v Horních Rakousech;

                           —

                           čl. 7 odst. 1 směrnice 79/409 v Korutanech, v Dolních Rakousech a v Horních Rakousech;

                           —

                           čl. 7 odst. 4 směrnice 79/409 v následujících spolkových zemích a co se týče následujících druhů:

                                       —

                                       v Korutanech, co se týče tetřeva, tetřívka obecného, lysky černé, sluky lesní, holuba hřivnáče a hrdličky zahradní,

                                       —

                                       v Dolních Rakousech, co se týče holuba hřivnáče, tetřeva, tetřívka obecného a sluky lesní,

                                       —

                                       v Horních Rakousech, co se týče tetřeva, tetřívka obecného a sluky lesní,

                                       —

                                       ve spolkové zemi Salcbursko, co se týče tetřeva, tetřívka obecného a sluky lesní,

                                       —

                                       ve Štýrsku, co se týče tetřeva, tetřívka obecného a sluky lesní,

                                       —

                                       v Tyrolsku, co se týče tetřeva a tetřívka obecného,

                                       —

                                       ve Vorarlbersku, co se týče tetřívka obecného, a

                                       —

                                       ve spolkové zemi Vídeň, co se týče sluky lesní;

                           —

                           článek 8 směrnice 79/409 v Dolních Rakousech;

                           —

                           čl. 9 odst. 1 a 2 směrnice 79/409 v Burgenlandu, v Dolních Rakousech, co se týče § 20 odst. 4 zákona Dolních Rakous o ochraně přírody (Niederösterreichisches Naturschutzgesetz), v Horních Rakousech, ve spolkové zemi Salcbursko, v Tyrolsku a ve Štýrsku;

                           —

                           článek 11 směrnice 79/409 v Dolních Rakousech,

                     nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 10 ES, 249 ES a článku 18 směrnice 79/409.

               2)

               Žaloba se ve zbývající části zamítá.

               3)

               Rakouské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 45, 19.2.2005.


title: Věc C-124/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Raad van State (Nizozemsko) dne 3. dubna 2009 — Smit Reizen BV v. Minister van Verkeer en Waterstaat

text:
               6.6.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/11

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Raad van State (Nizozemsko) dne 3. dubna 2009 — Smit Reizen BV v. Minister van Verkeer en Waterstaat
   (Věc C-124/09)
   2009/C 129/18
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Raad van State

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Smit Reizen BV

      Žalovaný: Minister van Verkeer en Waterstaat

      Předběžné otázky

               1)

               Jak má být na pozadí čl. 1 bodu 5 nařízení Rady (EHS) č. 3820/85 (1) ze dne 20. prosince 1985 o harmonizaci určitých sociálních právních předpisů v silniční dopravě a článku 15 nařízení Rady (EHS) č. 3821/85 (2) ze dne 20. prosince 1985 o záznamovém zařízení v silniční dopravě vykládán pojem „provozní centrála“, jak je použit v bodech 21 a násl. rozsudku Soudního dvora ze dne 18. ledna 2001 ve věci Skills Motor Coaches a další, C-297/99?

               2)

               Bude posouzení otázky, zda se jedná o „dobu odpočinku“ ve smyslu čl. 1 bodu 5 nařízení Rady (EHS) č. 3820/85 ze dne 20. prosince 1985 o harmonizaci určitých sociálních právních předpisů v silniční dopravě, odlišné podle toho, zda řidič jede na místo převzetí vozidla vybaveného záznamovým zařízením sám nebo zda ho tam někdo jiný doveze?

      (1)  Nařízení Rady (EHS) č. 3820/85 ze dne 20. prosince 1985 o harmonizaci určitých sociálních právních předpisů v silniční dopravě (Úř. věst. L 370, s. 1; Zvl. vyd. 05/01, s. 319).

      (2)  Nařízení Rady (EHS) č. 3821/85 ze dne 20. prosince 1985 o záznamovém zařízení v silniční dopravě (Úř. věst. L 370, s. 8; Zvl. vyd. 07/01, s. 227).


title: Věc C-480/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 29. října 2014 – Società Sogno di Tolosa Limited a další v. Ministero dell’Economia e delle Finanze, Agenzia delle Dogane e dei Monopoli di Stato

text:
               12.1.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 7/17

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 29. října 2014 – Società Sogno di Tolosa Limited a další v. Ministero dell’Economia e delle Finanze, Agenzia delle Dogane e dei Monopoli di Stato
   (Věc C-480/14)
   (2015/C 007/23)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Consiglio di Stato

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Società Sogno di Tolosa Limited, Ds di Dimarco Enzo & C. Sas, Centro Servizi di Barillà Marco, Assok di Rambaldi Stefano e Casbarra Luca Snc, Dg Comunicazioni di Di Giorno Giancarlo, Tamara Maraboli, Andrea Cappiello, Depa di Delberba C. Sas, Luca Campioni, Danio Milazzo, Andrea Menna, Emilio Schiavone, Sandro Casalboni, Lorena Bertora, Andromeda di Novellis Alessandro e Stellini Roberto Snc

      Žalovaní: Ministero dell’Economia e delle Finanze, Agenzia delle Dogane e dei Monopoli di Stato

      Další účastníci řízení: Carmelo Sisino a další

      Předběžné otázky

               1)

               Musí být článek 49 a následující SFEU a článek 56 a následující SFEU, jakož i zásady stanovené Soudním dvorem Evropské unie v rozsudku ze dne 16. února 2012 [spojené věci C-72/10 a C-77/10], vykládány v tom smyslu, že brání vyhlášení zadávacího řízení na udělení koncesí platných po kratší dobu, než byly koncese udělované v minulosti, když bylo uvedené zadávací řízení vyhlášeno za účelem nápravy důsledků plynoucích z nezákonného vyloučení určitého počtu subjektů z předchozích zadávacích řízení?

               2)

               Musí být článek 49 a následující SFEU a článek 56 a následující SFEU, jakož i zásady stanovené Soudním dvorem Evropské unie v tomtéž rozsudku ze dne 16. února 2012 [spojené věci C-72/10 a C-77/10] vykládány v tom smyslu, že brání tomu, aby požadavek reorganizace systému prostřednictvím časového sladění konce platnosti koncesí představoval náležité příčinné odůvodnění kratší doby platnosti koncesí nabídnutých v zadávacím řízení oproti době platnosti koncesí udělovaných v minulosti?


title: Věc C-335/16: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 30. března 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Općinski sud u Velikoj Gorici – Chorvatsko) – VG Čistoća d.o.o. v. Đuro Vladika, Ljubica Vladika „Řízení o předběžné otázce — Životní prostředí — Odpady — Směrnice 2008/98/ES — Krytí nákladů spojených s nakládáním s odpady — Zásada ‚znečišťovatel platí‘ — Pojem ‚držitelé odpadu‘ — Cena účtovaná za nakládání s odpady — Zvláštní poplatek určený k financování kapitálových investic“

text:
               22.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 161/5

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 30. března 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Općinski sud u Velikoj Gorici – Chorvatsko) – VG Čistoća d.o.o. v. Đuro Vladika, Ljubica Vladika
   (Věc C-335/16) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Životní prostředí - Odpady - Směrnice 2008/98/ES - Krytí nákladů spojených s nakládáním s odpady - Zásada ‚znečišťovatel platí‘ - Pojem ‚držitelé odpadu‘ - Cena účtovaná za nakládání s odpady - Zvláštní poplatek určený k financování kapitálových investic“)
   (2017/C 161/06)
   Jednací jazyk: chorvatština

      Předkládající soud

   Općinski sud u Velikoj Gorici

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: VG Čistoća d.o.o.

      Žalovaní: Đuro Vladika, Ljubica Vladika

      Výrok

   Článek 14 a čl. 15 písm. odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/98/ES ze dne 19. listopadu 2008 o odpadech a o zrušení některých směrnic musí být vykládány v tom smyslu, že za současného stavu unijního práva nebrání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je úprava dotčená v původním řízení, která za účelem financování služby nakládání s komunálním odpadem a jeho odstraňování stanoví cenu vypočtenou na základě odhadovaného objemu odpadu produkovaného uživateli této služby, a nikoliv na základě množství odpadu, které tito uživatelé skutečně vyprodukovali a odevzdali ke sběru, jakož i platbu dodatečného poplatku těmito uživateli, jakožto držiteli odpadu, jehož výnos je určen k financování nezbytných kapitálových investic na zpracování odpadu, včetně jeho recyklace. Předkládajícímu soudu nicméně přísluší, aby na základě skutkového a právního stavu, který mu byl předložen, ověřil, zda toto nevede k tomu, že jsou některým „držitelům“ přičteny náklady zjevně neúměrné vzhledem k objemu nebo povaze odpadu, který jsou schopni vyprodukovat. Za tímto účelem může vnitrostátní soud zejména zohlednit kritéria spojená s druhem nemovitostí, které uživatelé užívají, plochou těchto nemovitostí a jejich účelovým určením, schopností „držitelů“ vyprodukovat odpad, objemem kontejnerů daných uživatelům k dispozici, jakož i četností sběru odpadu, jelikož tyto parametry mohou přímo ovlivňovat výši nákladů spojených s nakládáním s odpady.

      (1)  Úř. věst. C 296, 16.8.2016.


title: Věc T-519/10: Žaloba podaná dne 8. listopadu 2010 — Seikoh Giken v. OHIM — Seiko (SG SEIKOH GIKEN)

text:
               15.1.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 13/32

         Žaloba podaná dne 8. listopadu 2010 — Seikoh Giken v. OHIM — Seiko (SG SEIKOH GIKEN)
   (Věc T-519/10)
   ()
   2011/C 13/61
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Kabushiki Kaisha Seikoh Giken (Matsudo-ši, Japonsko) (zástupci: G. Marín Raigal, P. López Ronda a G. Macias Bonilla, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Seiko Kabushiki Kaisha (Čuo-ku, Japonsko)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 12. srpna ve věci R 1553/2009-1;

               —

               zamítnout námitky proti zápisu přihlašované ochranné známky pro výrobky ve třídě 25 v celém rozsahu;

               —

               uložit žalovanému provést zápis přihlašované ochranné známky;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů tohoto řízení a

               —

               uložit další účastnici řízení před odvolacím senátem náhradu nákladů tohoto řízení, pokud by vstoupila řízení jako vedlejší účastnice.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka „SG SEIKOH GIKEN“ pro výrobky zařazené do tříd 3, 7 a 9 — Přihláška ochranné známky Společenství č. 908461

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Přihláška slovní ochranné známky Společenství č. 2390953 „SEIKO“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 1–42

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitkám

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Žalobkyně má za to, že sporné rozhodnutí prvního odvolacího senátu je na základě zavádějícího a nesprávného výkladu a nevhodného použití čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízením Rady (ES) č. 207/2009 a použitelné judikatury v rozporu s ustanoveními tohoto nařízení.


title: Věc C-489/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hof van beroep te Antwerpen (Belgie) dne 10. září 2013 — Ronny Verest, Gaby Gerards v. Belgický stát

text:
               30.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 352/7

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hof van beroep te Antwerpen (Belgie) dne 10. září 2013 — Ronny Verest, Gaby Gerards v. Belgický stát
   (Věc C-489/13)
   2013/C 352/12
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hof van beroep te Antwerpen

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Ronny Verest, Gaby Gerards

      Žalovaný: Belgický stát

      Předběžná otázka

   Brání článek 56 Smlouvy o ES tomu, aby členský stát zdaňoval nepronajaté nemovitosti v jiném členském státě na jiném základě než na jejich místním hypotetickém příjmu z nájmu, zejména pokud existuje předpoklad, že místní hypotetický příjem z nájmu se stanovuje podobným způsobem jako belgický hypotetický příjem z nájmu z belgických nemovitostí?


title: Věc T-175/10: Usnesení Tribunálu ze dne 21. března 2011 — Milux v. OHIM (FERTILITYINVIVO) ( „Ochranná známka Společenství — Zastoupení žalobkyně advokátem, který nemá postavení třetí osoby — Nepřípustnost“ )

text:
               14.5.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 145/28

         Usnesení Tribunálu ze dne 21. března 2011 — Milux v. OHIM (FERTILITYINVIVO)
   (Věc T-175/10) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Zastoupení žalobkyně advokátem, který nemá postavení třetí osoby - Nepřípustnost)
   2011/C 145/47
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Milux Holding SA (Lucemburk, Lucembursko) (zástupce: J. Bojs, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: P. Geroulakos, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 2. února 2010 (věc R 1116/2009-4), jež se týká přihlášky slovního označení FERTILITYINVIVO jako ochranné známky Společenství.

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřístupná.

               2)

               Společnosti Milux Holding SA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 161, 19.6.2010.


title: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 26. května 2004 ve věci T-165/02, Enrique José Lloris Maeso proti Komisi Evropských společenství (Žaloba na neplatnost — Nečinnost žalobce — Nevydání rozhodnutí ve věci)

text:
               11.9.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 228/39

      USNESENÍ SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 26. května 2004
   ve věci T-165/02, Enrique José Lloris Maeso proti Komisi Evropských společenství (1)

   (Žaloba na neplatnost - Nečinnost žalobce - Nevydání rozhodnutí ve věci)
   (2004/C 228/88)
   Jednací jazyk: španělština
   Ve věci T-165/02, Enrique José Lloris Maeso, s bydlištěm ve Valencii (Španělsko), zastoupený Julianem Boschem Abaracou, proti Komisi Evropských společenství (zmocněnec: Julian Currall, ve spolupráci s Josém Rivasem Andrésem a Juanem Josém Gutiérrezem Gisberou, s adresou pro účely doručování v Lucemburku), jejímž předmětem je zrušení rozhodnutí poroty ve výběrovém řízení COM/a/10/01 o přidělení žalobci v předběžné fázi výběrového řízení počtu bodů, který mu neumožnil být připuštěn ke zkouškám zmíněného výběrového řízení, Soud (druhý senát), ve složení J. Pirrung, předseda, A. W. H. Meij a N. J. Forwood, soudci; tajemník: H. Jung, vydal dne 26. května 2004 usnesení, jehož výrok je následující:

               1)

               Není namístě rozhodnout o této žalobě.

               2)

               Žalobce ponese své náklady, jakož i náklady Komise.

      (1)  Úř. věst. C 261, 26.10.2002.


title: Věc T-472/08: Žaloba podaná dne 22. října 2008 – Compahnia Muller de Bebidas v. OHIM – Missiato Industria e Comercio (61 A NOSSA ALEGRIA)

text:
               10.1.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/38

         Žaloba podaná dne 22. října 2008 – Compahnia Muller de Bebidas v. OHIM – Missiato Industria e Comercio (61 A NOSSA ALEGRIA)
   (Věc T-472/08)
   (2009/C 6/75)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobce: Compahnia Muller de Bebidas (Pirassununga, Brazílie) (zástupci: G. Da Cunha Ferreira a I. Bairrão, právníci)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: Missiato Industria e Comercio Lda (Santa Rita do Passa Quatro, Brazílie)
   Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 4. července 2008 ve věci R 1687/2007-1 v rozsahu, v němž potvrzuje rozhodnutí umožňující zápis dotčené ochranné známky Společenství;

               —

               prohlásit zápis ochranné známky Společenství za neplatný pro všechny chráněné výrobky, jelikož existuje nebezpečí záměny s ochrannými známkami namítanými v námitkovém řízení a

               —

               uložit žalovanému a dalšímu účastníku řízení před odvolacím senátem náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Další účastník řízení před odvolacím senátem

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka Společenství „61 A NOSSA ALEGRIA“ pro výrobky zařazené do třídy 33

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobce

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Zápis portugalské obrazové ochranné známky č. 273 105 „CACHAÇA 51“ pro výrobky zařazené do třídy 33; zápis portugalské obrazové ochranné známky č. 331 952 „CACHAÇA 51“ pro výrobky zařazené do třídy 33; zápis obrazové ochranné známky Beneluxu č. 576 901 „CACHAÇA 51“ pro výrobky zařazené do tříd 32 a 33; zápis dánské obrazové ochranné známky č. VR 1998 03649 „CACHAÇA 51“ pro výrobky zařazené do třídy 33; zápis série obrazových ochranných známek Spojeného království č. 2 248 316 „CACHAÇA 51“ pro výrobky zařazené do třídy 33; zápis španělské obrazové ochranné známky č. 2 354 943 „CACHAÇA 51“ pro výrobky zařazené do třídy 33; zápis německé obrazové ochranné známky č. 30 071 545 „CACHAÇA 51“; zápis rakouské obrazové ochranné známky č. 161 564 „CACHAÇA 51“ pro výrobky zařazené do třídy 33; obecně známá portugalská obrazová ochranná známka „CACHAÇA 51“ pro výrobky zařazené do třídy 33; obecně známá portugalská slovní ochranná známka „CACHAÇA 51“ pro výrobky zařazené do třídy 33.

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitek v plném rozsahu

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody
      : Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 40/94, jelikož odvolací senát nesprávně shledal, že neexistuje nebezpečí záměny mezi kolidujícími ochrannými známkami; porušení čl. 52 odst. 1 písm. a) nařízení Rady č. 40/94, jelikož odvolací senát nesprávně shledal, že důkazy předložené žalobcem nepostačovaly k prokázání obecné známosti starších ochranných známek v Portugalsku, nebo přinejmenším jejich zvýšené rozlišitelnosti.


title: Věc F-126/12: Usnesení předsedy Soudu pro veřejnou službu ze dne 9. dubna 2013 — de Brito Sequeira Carvalho v. Komise

text:
               15.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/41

         Usnesení předsedy Soudu pro veřejnou službu ze dne 9. dubna 2013 — de Brito Sequeira Carvalho v. Komise
   (Věc F-126/12) (1)

   2013/C 171/86
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda třetího senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 71, 9.3.2013, s. 29.


title: Věc T-136/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 30. září 2015 – Tilda Riceland Private v. OHIM – Siam Grains (BASmALI) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství BASmALI — Starší nezapsaná ochranná známka nebo starší označení BASMATI — Relativní důvod pro zamítnutí — Článek 8 odst. 4 nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               23.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 389/43

         Rozsudek Tribunálu ze dne 30. září 2015 – Tilda Riceland Private v. OHIM – Siam Grains (BASmALI)
   (Věc T-136/14) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství BASmALI - Starší nezapsaná ochranná známka nebo starší označení BASMATI - Relativní důvod pro zamítnutí - Článek 8 odst. 4 nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2015/C 389/46)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Tilda Riceland Private Ltd (Gurgaon, Indie) (zástupci: S. Malynicz, barrister, N. Urwin a D. Sills, solicitors)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: P. Geroulakos a P. Bullock, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Siam Grains Co. Ltd (Bangkok, Thajsko)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 18. prosince 2013 (věc R 1086/2012-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi Tilda Riceland Private Ltd a Siam Grains Co. Ltd.

      Výrok

               1)

               Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 18. prosince 2013 (věc R 1086/2012-4) se zrušuje.

               2)

               OHIM ponese vlastní náklady řízení a ukládá se mu náhrada nákladů řízení vynaložených společností Tilda Riceland Private Ltd.

      (1)  Úř. věst. C 135, 5.5.2014.


title: Věc C-159/13 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 28. března 2013 Fercal — Consultadoria e Serviços, L. da proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 24. ledna 2013 ve věci T-474/09, Fercal v. OHIM — Jacson of Scandinavia (Jackson Shoes)

text:
               15.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/18

         Kasační opravný prostředek podaný dne 28. března 2013 Fercal — Consultadoria e Serviços, L.da proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 24. ledna 2013 ve věci T-474/09, Fercal v. OHIM — Jacson of Scandinavia (Jackson Shoes)
   (Věc C-159/13 P)
   2013/C 171/36
   Jednací jazyk: portugalština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Fercal — Consultadoria e Serviços, L.da (zástupce: A. J. Rodrigues, advokát)

      Další účastník řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               Zrušit rozsudek pátého senátu Tribunálu ze dne 24. ledna 2013 ve věci T-474/09 a v důsledku toho zrušit podle platných předpisů unijního práva rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory; dále jen „OHIM“) ze dne 18. srpna 2009, R 1253/2008-2, které bylo navrhovatelce doručeno dne 30. září 2009 v řízení o zrušení č. 2004C (přihláška ochranné známky č. 1 077 858, JACKSON SHOES);

               —

               zachovat v platnosti ochrannou známku navrhovatelky;

               —

               uložit OHIM náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Ačkoli existují grafické a zvukové podobnosti mezi jménem JACKSON a JACSON, musejí být uvedená označení vzájemně porovnávána jako celek: JACKSON SHOES versus JACSON OF SCANDINAVIA AB.
   Z čl. 4 odst. 1 písm. b) směrnice Rady 89/104/EHS (1) ze dne 21. prosince 1988 vyplývá, že při rozsáhlém posouzení pravděpodobnosti záměny je rozhodující vnímání ochranných známek průměrným spotřebitelem.
   Průměrný spotřebitel posuzující sporná označení jako celek snadno zpozoruje přítomnost různých rozlišovacích znaků: ochranná známka a obchodní jméno — v projednávané věci na základě toho, že je obsažena zkratka „AB“, jež přispívá k vyloučení jakékoli možnosti, že by byl průměrný spotřebitel uveden ochrannou známkou „JACKSON SHOES“ v omyl.
   Podle navrhovatelky je tento aspekt důležitý, protože podle čl. 4 odst. 1 písm. b) směrnice 89/104/EHS je vnímání ochranných známek spotřebitelem rozhodující při posouzení obecného nebezpečí záměny.
   Jde o označení splňující jasně definované a velmi odlišné funkce: ochranná známka je označení způsobilé rozlišit výrobky nebo služby jednoho podniku od výrobků nebo služeb jiných podniků (článek 4 in fine nařízení o ochranné známce Společenství), zatímco obchodní jméno slouží k identifikaci podniku a jeho odlišení od jiných podniků.
   Mimoto použití podobných jmen — běžně používaných v řadě zemí — není takové povahy, aby vyvolalo nebezpečí záměny, pokud jsou jména kombinována s dalšími prvky, takže jejich použití neuvádí průměrného spotřebitele v omyl a nevede ani k porušení hospodářské soutěže kvůli záměně výrobků navrhovatelky a výrobků protistrany.
   Nelze přiznat (na základě pouhého obchodního jména používaného ve Švédsku) právo na výhradní užívání (ve všech členských státech Evropské unie) jména, které je v řadě dalších zemí Evropské unie běžně používáno tisíci osob a dalšími podniky.
   Dále nelze přiznat protistraně právo bránit navrhovatelce v zápisu ochranné známky JACKSON SHOES do třídy 25, když další ochranné známky Společenství používající totéž jméno již v téže třídě zapsány jsou.
   Mimoto protistrana přiznala, že různé ochranné známky uvedené a popsané navrhovatelkou již na trhu existují, aniž by je kdy napadla či tvrdila, že kterákoli z nich může uvést průměrného spotřebitele v omyl, nebo že mezi nimi existuje konflikt.
   Kdo si jako rozlišující znak zvolí prvek s nízkou rozlišovací způsobilostí, který se nachází v mnoha dalších rozlišujících znacích třetích osob, nemůže bránit tomu, aby tento znak (nebo podobný znak) byl ve spojení s dalšími prvky používán třetími osobami.
   Nic nebrání současné existenci — k čemuž navíc již došlo — rozlišovacích znaků používajících podobná běžná jména, pokud je lze všeobecně rozlišit.
   Je nesporné, v rozporu s tím, co tvrdí protistrana, že navrhovatelka předložila početné důkazy své existence a obchodní činnosti, nejen v celém Společenství, ale také v zemích Severní Ameriky a severní Afriky, ačkoli nikoli prostřednictvím svého katalogu, jako protistrana — jelikož katalog je vydáván výhradně v národním jazyce a tudíž omezen zeměpisným dosahem —, ale v rámci vícejazyčné přítomnosti na nejvýznamnějších světových přehlídkách obuvi.
   Ochranná známka Společenství JACKSON SHOES nemůže být zaměněna s obchodním jménem JACSON OF SCANDINAVIA AB také proto, že obojí existuje současně již dost dlouho, aniž by se kdokoli dovolával újmy plynoucí z takové současné existence, a aniž by byla zpochybněna soutěž mezi výrobky, což znamená, mimo jiné, že spotřebitel při pohledu na obě značky snadno určí, že se jedná o ochrannou známku a obchodní jméno, tedy bezpochybně dva odlišné znaky různého druhu.
   Navíc jak v napadeného rozsudku uznal Tribunál a jak připustili účastníci řízení, z pohledu průměrného spotřebitele při pohledu na tuto ochrannou známku Společenství a uvedené obchodní jméno neexistuje nebezpečí záměny. Krom toho „[…]přezkum podobnosti ochranných známek musí zohlednit celkový dojem, kterým tyto ochranné známky působí“ [viz rozsudek Tribunálu ze dne 12. listopadu 2009, Spa Monopole v. OHIM — De Francesco Import (SpagO), T-438/07, Sb. rozh. s. II-4115, bod 23 a citovaná judikatura].
   Mimoto má pro účely řešení projednávaného sporu zásadní význam skutečnost, že odpůrce, tedy OHIM, povolil zápis řady ochranných známek obsahujících výraz „JAKSON“ pro označní obuvi, a nemůže tuto skutečnost zcela ignorovat při posuzování přihlášky nové ochranné známky Společenství používající totéž (běžné) jméno „JAKSON“.
   Ignorováním této skutečnosti OHIM jednal svévolně a porušil zásadu rovnosti.
   Napadený rozsudek porušuje ustanovení čl. 8 odst. 4, a čl. 53 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009 (2) Rady ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství.

      (1)  První směrnice Rady ze dne 21. prosince 1988, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách (Úř. věst. L 40, s. 1).

      (2)  Úř. věst. L 78, s. 1.


title: Věc C-1/07: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 20. listopadu 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Siegen – Německo) – Trestní řízení proti Franku Weberovi (Směrnice 91/439/EHS — Vzájemné uznávání řidičských průkazů — Dočasné pozastavení řidičského průkazu — Odnětí řidičského oprávnění — Platnost druhého řidičského průkazu získaného v jiném členském státě během období dočasného pozastavení)

text:
               10.1.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/2

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 20. listopadu 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Siegen – Německo) – Trestní řízení proti Franku Weberovi
   (Věc C-1/07) (1)

   (Směrnice 91/439/EHS - Vzájemné uznávání řidičských průkazů - Dočasné pozastavení řidičského průkazu - Odnětí řidičského oprávnění - Platnost druhého řidičského průkazu získaného v jiném členském státě během období dočasného pozastavení)
   (2009/C 6/03)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Landgericht Siegen
   Účastník původního trestního řízení
   Frank Weber
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Landgericht Siegen – Výklad čl. 8 odst. 2 a 4 směrnice Rady 91/439/EHS ze dne 29. července 1991 o řidičských průkazech (Úř. věst. L 237, s. 1; Zvl. vyd. 07/01, s. 317) – Neuznání členským státem bydliště na svém území řidičského průkazu získaného v jiném členském státě v době zákazu řízení před odebráním řidičského oprávnění správním orgánem členského státu bydliště
   Výrok
   Článek 1 odst. 2 a čl. 8 odst. 2 a 4 směrnice Rady 91/439/EHS ze dne 29. července 1991 o řidičských průkazech, ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1882/2003 ze dne 29. září 2003, musejí být vykládány v tom smyslu, že nebrání tomu, aby členský stát na svém území odmítl uznat řidičské oprávnění vyplývající z řidičského průkazu vydaného jiným členským státem osobě, které bylo na území prvního členského státu odňato řidičské oprávnění, ačkoli bylo o tomto odnětí rozhodnuto po vydání uvedeného průkazu, pokud byl tento řidičský průkaz získán v době platnosti opatření k dočasnému pozastavení průkazu vydaného v prvním členském státě a jak toto pozastavení, tak uvedené odnětí jsou odůvodněny skutečnostmi existujícími ke dni vydání druhého řidičského průkazu.

      (1)  Úř. věst. C 42, 24.2.2007.


title: Věc T-41/17: Žaloba podaná dne 24. ledna 2017 – Lotte v. EUIPO – Nestlé Schöller (vyobrazení koaly)

text:
               27.3.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 95/16

         Žaloba podaná dne 24. ledna 2017 – Lotte v. EUIPO – Nestlé Schöller (vyobrazení koaly)
   (Věc T-41/17)
   (2017/C 095/25)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Lotte Co. Ltd (Tokyo, Japonsko) (zástupkyně: M. Knitter, advokátka)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Nestlé Schöller GmbH & Co. KG (Norimberk, Německo)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie (vyobrazení koaly) – přihláška č. 6 158 463

      Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 28. října 2016, ve věci R 250/2016-5

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby

               —

               bylo napadené rozhodnutí zrušeno;

               —

               byla námitka zamítnuta v plném rozsahu;

               —

               byla EUIPO uložena náhrada nákladů řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení čl. 42 odst. 2 a 3 nařízení č. 207/2009;

               —

               Porušení pravidla č. 22 odst. 3 nařízení č. 2868/95;

               —

               Porušení čl. 15 odst. 1 písm. a) nařízení č. 207/2009;

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-503/08: Žaloba podaná dne 20. listopadu 2008 – Komise Evropských společenství v. Španělské království

text:
               10.1.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/17

         Žaloba podaná dne 20. listopadu 2008 – Komise Evropských společenství v. Španělské království
   (Věc C-503/08)
   (2009/C 6/29)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: P. Dejmek a E. Adsera Ribera, zmocněnci)

      Žalované: Španělské království
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že tím, že Španělské království nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2005/56/ES (1) ze dne 26. října 2005 o přeshraničních fúzích kapitálových společností, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 19 uvedené směrnice;

               —

               uložit Španělskému království náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta k provedení směrnice 2005/56/ES do vnitrostátního práva uplynula dne 15. prosince 2007.

      (1)  Úř. věst. L 310, s. 1.


title: Věc T-825/14: Žaloba podaná dne 18. prosince 2014 – IREPA v. Komise a Účetní dvůr

text:
               23.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 65/45

         Žaloba podaná dne 18. prosince 2014 – IREPA v. Komise a Účetní dvůr
   (Věc T-825/14)
   (2015/C 065/62)
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Istituto di ricerche economiche per la pesca e l’acquacoltura – IREPA Onlus (Salerno, Itálie) (zástupce: F. Tedeschini, advokát)

      Žalovaní: Evropská komise a Účetní dvůr Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil výzvu Evropské komise k úhradě č. 3241411395 ze dne 30. září 2014, kterou byl IREPA požádán o převedení částky 4 58  347,35 eura na bankovní účet Evropské Komise do 7. listopadu 2014;

               —

               zrušil přípis Evropské komise Ares (2013) 2644562 ze dne 12. července 2013, jakož i v příloze obsaženou zprávu Evropského účetního dvora ze dne 27. února 2013, která obsahuje předběžný informační dopis předcházející příkazu k navrácení v souvislosti s italským programem shromažďování údajů za rok 2010;

               —

               zrušil přípis Evropské komise Ares (2014) 2605588 ze dne 6. srpna 2014, který obsahuje druhý předběžný informační dopis předcházející příkazu k navrácení v souvislosti s italským programem shromažďování údajů za rok 2010.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Tato žaloba směřuje proti výtkám, které učinila Komise především na základě závěrů Účetního dvora ohledně legality nákladů žalobce na zaměstnance a na vnější pomoc v souvislosti s národním programem shromažďování údajů o odlovu (rok 2010), na základě kterých byla podána žádost o navrácení jak podílu Společenství, tak národního podílu.
   Na podporu své žaloby uplatňuje žalobce dva žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod, týkající se výtek ohledně „nákladů na zaměstnance“, vychází z porušení a nesprávního uplatnění přílohy I nařízení Komise (ES) č. 1078/2008 ze dne 3. listopadu 2008, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 861/2006, pokud jde o výdaje vzniklé členským státům při shromažďování a správě základních údajů v odvětví rybolovu, a článku 16 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2008 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby, jakož i z porušení a nesprávného použití zásady legitimního očekávání..

                           —

                           Žalobce v tomto směru namítá, že žádost o navrácení částek souvisejících s náklady na zaměstnance [„Staff Costs“] je protiprávní, neboť obecný a abstraktní systém přílohy I nařízení (ES) č. 1068/2008 musí být vykládán s ohledem na zvláštní podmínky provádění národního programu.

                           —

                           Žalobce rovněž tvrdí, že Evropská komise schválila v rámci rozpočtu pro rok 2009 zvláštní podmínky stanovené v národním programu, čímž založila legitimní očekávání ohledně legality těchto podmínek i pro rok 2010.

                           —

                           Rovněž výtka týkající se nevyhlášení zadávacích řízení na služby shromažďování údajů za pomoci dotazníků je protiprávní, jelikož čl. 16 písm. e) směrnice 2004/18/ES vyjímá služby, „které se týkají pracovních smluv“, z působnosti ustanovení o postupech při zadávání veřejných zakázek.

               2.

               Druhý žalobní důvod, týkající se „nákladů na vnější pomoc“, vychází z porušení a nesprávného uplatnění nařízení (ES) č. 1078/2008, článku 16 směrnice 2004/18/ES a článku 14 nařízení Rady (ES) č. 199/2008 ze dne 25. února 2008 o vytvoření rámce Společenství pro shromažďování, správu a využívání údajů v odvětví rybolovu a pro podporu vědeckého poradenství pro společnou rybářskou politiku; jakož i z porušení a nesprávného uplatnění zásady legitimního očekávání.

                           —

                           Žalobce v tomto směru tvrdí, že výtka ohledně nevyhlášení zadávacího řízení k zadání služby společnosti Società Studio Nouvelle Srl, je v rozporu s čl. 16 písm. f) směrnice 2004/18/ES, který předmětné služby vyjímá z působnosti právních předpisů o veřejných zakázkách. IREPA každopádně nastolil konkurenční prostředí tím, že vyzval pět hospodářských subjektů v souladu se zásadami, na kterých spočívají veřejné zakázky.

                           —

                           Žalobce dále tvrdí, že výtka ohledně nedostatku údajů týkajících se kontrol provedených ve vztahu ke službě poskytované společností Studio Nouvelle S.r.l. je protiprávní, a to z důvodu porušení článku 14 nařízení (ES) č. 199/2008, který neupravuje zvláštní podmínky kontrol, přičemž tyto podmínky jsou naopak uvedeny v národním plánu schváleném Evropskou komisí, čímž bylo i v tomto ohledu založeno legitimní očekávání ohledně legality těchto podmínek.

                           —

                           Podle žalobce je výtka ohledně zahrnutí výdajů, které ještě stát skutečně nevynaložil, do žádosti o navrácení protiprávní, jelikož vykázané částky byly v souladu s články 7, 10 a 11 nařízení (ES) č. 1078/2008 zahrnuty do národního programu 2009/2010 a sama Komise schválila tento druh výkaznictví v souvislosti s dokumenty vztahujícími se k programu 2008, čímž bylo i v tomto ohledu založeno legitimní očekávání ohledně platby.


title: Věc T-501/04: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 15. února 2007 – Bodegas Franco-Españolas v. OHIM – Companhia Geral da Agricultura das Vinhas do Alto Douro (ROYAL) ( Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství ROYAL — Starší ochranná známka Společenství ROYAL FEITORIA — Relativní důvod odmítnutí — Neexistence nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 )

text:
               14.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/35

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 15. února 2007 – Bodegas Franco-Españolas v. OHIM – Companhia Geral da Agricultura das Vinhas do Alto Douro (ROYAL)
   (Věc T-501/04) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství ROYAL - Starší ochranná známka Společenství ROYAL FEITORIA - Relativní důvod odmítnutí - Neexistence nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94“)
   (2007/C 82/78)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Bodegas Franco-Españolas, SA (Logroño, Španělsko) (zástupce: E. López Camba, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: J. García Murillo, zmocněnec)

      Druhá účastnice řízení před odvolacím senátem: Companhia Geral da Agricultura das Vinhas do Alto Douro, SA (Real Companhia Velha) (Vila Nova de Gaia, Portugalsko) (zástupce: D. Martins Pereira, advokát)
   Předmět věci
   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 25. října 2004 (věc R 513/2002-1), které se týká námitkového řízení mezi Companhia Geral da Agricultura das Vinhas do Alto Douro, SA (Real Companhia Velha) a Bodegas Franco-Españolas, SA.
   Výrok

               1.

               Rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 25. října 2004 (věc R 513/2002-1) se zrušuje.

               2.

               OHIM se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 45, 19.2.2005.


title: Věc C-270/15 P: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 30. června 2016 – Belgické království v. Evropská komise „Kasační opravný prostředek — Podpory poskytované belgickými orgány na financování testů prováděných za účelem zjištění přenosných spongiformních encefalopatií u skotu — Selektivní výhoda — Rozhodnutí prohlašující tyto podpory za částečně neslučitelné s vnitřním trhem“

text:
               12.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 335/22

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 30. června 2016 – Belgické království v. Evropská komise
   (Věc C-270/15 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Podpory poskytované belgickými orgány na financování testů prováděných za účelem zjištění přenosných spongiformních encefalopatií u skotu - Selektivní výhoda - Rozhodnutí prohlašující tyto podpory za částečně neslučitelné s vnitřním trhem“)
   (2016/C 335/29)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Belgické království (zástupci: C. Pochet a J.-C. Halleux, zmocněnci, ve spolupráci s L. Van den Hendem, advocaat)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: S. Noë a H. van Vliet, zmocněnci)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Belgické království ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 254, 3.8.2015.


title: Věc C-133/08: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 6. října 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden — Nizozemsko) — Intercontainer Interfrigo SC (ICF) v. Balkenende Oosthuizen BV, MIC Operations BV ( Římská úmluva o právu rozhodném pro smluvní závazkové vztahy — Rozhodné právo při neexistenci volby práva — Dopravní nájemní (charterová) smlouva — Kolizní kritéria — Oddělitelnost )

text:
               21.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/9

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 6. října 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden — Nizozemsko) — Intercontainer Interfrigo SC (ICF) v. Balkenende Oosthuizen BV, MIC Operations BV
   (Věc C-133/08) (1)

   („Římská úmluva o právu rozhodném pro smluvní závazkové vztahy - Rozhodné právo při neexistenci volby práva - Dopravní nájemní (charterová) smlouva - Kolizní kritéria - Oddělitelnost“)
   2009/C 282/15
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hoge Raad der Nederlanden

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Intercontainer Interfrigo SC (ICF)

      Žalované: Balkenende Oosthuizen BV, MIC Operations BV

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Hoge Raad der Nederlanden Den Haag –Výklad článku 4 Úmluvy o právu rozhodném pro smluvní závazkové vztahy, otevřené k podpisu v Římě dne 19. června 1980 — Pojem „smlouva o přepravě zboží“ — Prvky — Dopravní nájemní (charterová) smlouva — Rozhodné právo při neexistenci volby práva — Kolizní kritéria.

      Výrok

               1)

               Článek 4 odst. 4 poslední věta Úmluvy o právu rozhodném pro smluvní závazkové vztahy, otevřené k podpisu v Římě dne 19. června 1980, musí být vykládán v tom smyslu, že kolizní kritérium stanovené v uvedeném čl. 4 odst. 4 druhé větě se použije na dopravní nájemní (charterovou) smlouvu, která není smlouvou na jednu cestu, pouze v případě, že hlavním účelem smlouvy není pouhé poskytnutí dopravního prostředku, ale přeprava zboží jako taková.

               2)

               Článek 4 odst. 1 druhá věta této úmluvy musí být vykládán v tom smyslu, že část smlouvy se může řídit právem, jež se liší od práva rozhodného pro zbytek smlouvy pouze v případě, že je její předmět nezávislý.
               Pokud je kolizní kritérium použité na dopravní nájemní (charterovou) smlouvu kritériem stanoveným v čl. 4 odst. 4 uvedené úmluvy, musí se toto kritérium použít na smlouvu jako celek, ledaže je smluvní část týkající se přepravy na zbytku smlouvy nezávislá.

               3)

               Článek 4 odst. 5 téže úmluvy musí být vykládán v tom smyslu, že pokud z okolností jako celku jasně vyplývá, že daná smlouva souvisí úžeji s jinou zemí, než je země určená na základě jednoho z kritérií stanovených v uvedeném čl. 4 odst. 2 až 4, přísluší soudu, aby nepoužil tato kritéria a použil právo země, se kterou uvedená smlouva souvisí nejúžeji.

      (1)  Úř. věst. C 158, 21.6.2008.


title: Věc T-347/16: Usnesení Tribunálu ze dne 21. června 2017 – Inox Mare v. Komise „Žaloba na neplatnost — Celní unie — Rozhodnutí Komise, kterým se konstatuje, že v konkrétním případě není odůvodněno vrácení dovozních cel — Žaloba jiného hospodářského subjektu — Chybějící přímé dotčení — Nepřípustnost“

text:
               14.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/22

         Usnesení Tribunálu ze dne 21. června 2017 – Inox Mare v. Komise
   (Věc T-347/16) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Celní unie - Rozhodnutí Komise, kterým se konstatuje, že v konkrétním případě není odůvodněno vrácení dovozních cel - Žaloba jiného hospodářského subjektu - Chybějící přímé dotčení - Nepřípustnost“)
   (2017/C 269/31)
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Inox Mare Srl (Rimini, Itálie) (zástupce: R. Holzeisen, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Caeiros, J. Baquero Cruz a D. Nardi, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh založený na článku 263 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí Komise C(2015) 9672 final ze dne 6. ledna 2016, kterým se konstatuje, že v konkrétním případě není odůvodněno vrácení dovozních cel (REM 02/14).

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Společnost Inox Mare Srl ponese vlastní náklady řízení a uhradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 296, 16.8.2016.


title: Věc T-246/99: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 20. června 2007 – Tirrenia di Navigazione a další v. Komise Evropských společenství ( Státní podpory — Námořní doprava — Rozhodnutí zahájit řízení upravené v čl. 88 odst. 2 ES — Nové podpory — Existující podpory )

text:
               4.8.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 183/31

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 20. června 2007 – Tirrenia di Navigazione a další v. Komise Evropských společenství
   (Věc T-246/99) (1)

   („Státní podpory - Námořní doprava - Rozhodnutí zahájit řízení upravené v čl. 88 odst. 2 ES - Nové podpory - Existující podpory“)
   (2007/C 183/60)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Tirrenia di Navigazione SpA, dříve Tirrenia di Navigazione SpA a Adriatica di Navigazione SpA (Neapol, Itálie); Caremar SpA (Neapol); Toremar SpA (Livorno, Itálie); Siremar SpA (Palermo, Itálie), a Saremar SpA (Cagliari, Itálie) (zástupci: původně A. Tizzano a G. Roberti, poté G. Roberti, A. Franchi a G. Bellitti, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: D. Triantafyllou, V. Di Bucci a E. De Persio, zmocněnci)

      Vedlejší účastníce podporující žalovanou: Navigazione Libera del Golfo SpA (Neapol) (zástupci: S. Ravenna a A. Abate, advokáti); Aliscafi Società Navigazione Alta Velocità SpA (Aliscafi SNAV) (Messina, Itálie) (zástupci: B. Castaldo a C. Forte, advokáti); Traghetti Pozzuoli Srl (Neapol); Alilauro SpA (Neapol); a Linee Lauro Srl (Pozzuoli, Itálie) (zástupce: E. Amato, advokát)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 6. srpna 1999 zahájit řízení upravené v čl. 88 odst. 2 ES ohledně státní podpory udělené Italskou republikou podnikům Grupo Tirrenia di Navigazione (Úř. věst. 1999, C 306, s. 2)
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Žalobkyně ponesou vlastní náklady řízení a ukládá se jim náhrada nákladů řízení vynaložených Komisí a vedlejšími účastnicemi Navigazione Libera del Golfo SpA, Linee Lauro Srl, Traghetti Pozzuoli Srl a Alilauro SpA.

               3)

               Vedlejší účastnice Aliscafi Società Navigazione Alta Velocità (Aliscafi SNAV) SpA ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 20, 22.1.2000.


title: Věc F-16/12: Žaloba podaná dne 10. února 2012 — ZZ v. Komise

text:
               12.5.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/33

         Žaloba podaná dne 10. února 2012 — ZZ v. Komise
   (Věc F-16/12)
   2012/C 138/76
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupci: P. Nelissen Grade a G. Leblanc, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí, kterým se jednostranně mění pracovní zařazení žalobce.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               Zrušit rozhodnutí OOJ ze dne 1. února 2012 o zařazení žalobce do oddělení D5 namísto oddělení A4;

               —

               uložit Komisi, aby žalobci zaplatila částku 3 000 eur jako náhradu nemajetkové újmy;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-404/05: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 19. listopadu 2008 – Řecko v. Komise ( Fond soudržnosti — Aténské mezinárodní letiště — Snížení finanční podpory — Zásada proporcionality )

text:
               10.1.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/21

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 19. listopadu 2008 – Řecko v. Komise
   (Věc T-404/05) (1)

   („Fond soudržnosti - Aténské mezinárodní letiště - Snížení finanční podpory - Zásada proporcionality“)
   (2009/C 6/42)
   Jednací jazyk: řečtina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Řecká republika (zástupci: M. Tassopoulou, zmocněnec, ve spolupráci s N. Korogiannakisem a N. Keramidasem, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: D. Triantafyllou a A. Weimar, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise K(2005) 3243 v konečném znění, ze dne 1. září 2005, kterým se snižuje finanční podpora poskytnutá z Fondu soudržnosti na projekt č. 95/09/65/040 (nové aténské mezinárodní letiště ve Spata) rozhodnutím Komise K(96) 1356 v konečném znění, ze dne 24. května 1996
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Řecké republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 22, 28.1.2006.


title: Věc T-16/07: Žaloba podaná dne 17. ledna 2007 – Torres v. OHIM – Sociedad Cooperativa del Campo San Ginés (TORRE DE BENITEZ)

text:
               14.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/38

         Žaloba podaná dne 17. ledna 2007 – Torres v. OHIM – Sociedad Cooperativa del Campo San Ginés (TORRE DE BENITEZ)
   (Věc T-16/07)
   (2007/C 82/86)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Miguel Torres, S.A. (Barcelona, Španělsko) (zástupci: E. Armijo Chávarri, M. Baz de San Ceferino a A. Castán Pérez-Gómez, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Sociedad Cooperativa del Campo San Ginés
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu ze dne 6. listopadu 2006 ve věci R0036/2006-2 a výslovně OHIM uložit náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Sociedad Cooperativa del Campo San Ginés

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „TORRE DE BENITEZ “pro výrobky třídy 33 (přihláška č. 2.438.018)

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Národní a mezinárodní slovní ochranné známky „Torres “pro výrobky třídy 33, početné další ochranné známky Společenství, národní a mezinárodní ochranné známky

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (1), neboť mezi ochrannými známkami existuje nebezpečí záměny.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1994, L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).


title: Věc C-249/16: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 15. června 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberster Gerichtshof – Rakousko) – Saale Kareda v. Stefan Benkö „Řízení o předběžné otázce — Soudní příslušnost v občanských a obchodních věcech — Nařízení (EU) č. 1215/2012 — Článek 7 bod 1 — Pojmy ‚smlouva nebo nároky ze smlouvy‘ a ‚smlouva o poskytování služeb‘ — Regresní žaloba podaná mezi solidárními dlužníky ze smlouvy o úvěru — Určení místa plnění smlouvy o úvěru“

text:
               21.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 277/16

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 15. června 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberster Gerichtshof – Rakousko) – Saale Kareda v. Stefan Benkö
   (Věc C-249/16) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Soudní příslušnost v občanských a obchodních věcech - Nařízení (EU) č. 1215/2012 - Článek 7 bod 1 - Pojmy ‚smlouva nebo nároky ze smlouvy‘ a ‚smlouva o poskytování služeb‘ - Regresní žaloba podaná mezi solidárními dlužníky ze smlouvy o úvěru - Určení místa plnění smlouvy o úvěru“)
   (2017/C 277/21)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Oberster Gerichtshof

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Saale Kareda

      Žalovaný: Stefan Benkö

      Výrok

               1)

               Článek 7 bod 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1215/2012 ze dne 12. prosince 2012 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech musí být vykládán v tom smyslu, že předmět regresní žaloby mezi solidárními dlužníky ze smlouvy o úvěru tvoří „smlouva nebo nároky ze smlouvy“ ve smyslu tohoto ustanovení.

               2)

               Článek 7 bod 1 písm. b) druhá odrážka nařízení č. 1215/2012 musí být vykládán v tom smyslu, že taková smlouva o úvěru, o jakou se jedná v původním řízení, která byla uzavřena mezi úvěrovou institucí a dvěma solidárními dlužníky, musí být kvalifikována jako „smlouva o poskytování služeb“ ve smyslu tohoto ustanovení.

               3)

               Článek 7 bod 1 písm. b) druhá odrážka nařízení č. 1215/2012 musí být vykládán v tom smyslu, že pokud úvěrová instituce poskytla úvěr dvěma solidárním dlužníkům, „míst[em] na území členského státu, kde služby podle smlouvy byly nebo měly být poskytnuty“, ve smyslu tohoto ustanovení je sídlo této instituce, pokud nebylo dohodnuto jinak, a to i pro účely určení místní příslušnosti soudu, který má rozhodovat o regresní žalobě mezi těmito spoludlužníky.

      (1)  Úř. věst. C 305, 22.8.2016.


title: Věc T-104/06: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 12. ledna 2007 – SPM v. Komise ( Společná organizace trhů — Banány — Režim dovozu banánů pocházejících ze zemí AKT na území Evropské unie — Nařízení (ES) č. 219/2006 — Žaloba na neplatnost — Aktivní legitimace — Nepřípustnost )

text:
               10.3.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 56/29

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 12. ledna 2007 – SPM v. Komise
   (Věc T-104/06) (1)

   („Společná organizace trhů - Banány - Režim dovozu banánů pocházejících ze zemí AKT na území Evropské unie - Nařízení (ES) č. 219/2006 - Žaloba na neplatnost - Aktivní legitimace - Nepřípustnost“)
   (2007/C 56/57)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Société des plantations de Mbanga SA (Douala, Kamerun) (zástupce: B. Doré, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: F. Clotuche-Duvieusart a L. Visaggio, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení nařízení Komise (ES) č. 219/2006 ze dne 8. února 2006 o otevření a správě celní kvóty pro dovoz banánů kódu KN 0803 00 19 pocházejících ze zemí AKT pro období od 1. března do 31. prosince 2006 (Úř. věst. L 38, s. 22)
   Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Société des plantations de Mbanga SA (SPM) ponese vlastní náklady řízení a náklady řízení vynaložené Komisí.

      (1)  Úř. věst. C 131, 3.6.2006.


title: Věc C-304/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) (Spojené království) dne 30. května 2016 – American Express Co. v. The Lords Commissioners of Her Majesty’s Treasury

text:
               25.7.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 270/33

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) (Spojené království) dne 30. května 2016 – American Express Co. v. The Lords Commissioners of Her Majesty’s Treasury
   (Věc C-304/16)
   (2016/C 270/37)
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: American Express Co.

      Odpůrci: The Lords Commissioners of Her Majesty’s Treasury, Diners Club International Limited, MasterCard Europe S.A.

      Předběžné otázky

               1)

               Je požadavek vyplývající z čl. 1 odst. 5 a čl. 2 odst. 18 nařízení (EU) 2015/751 (1) (dále jen „nařízení 2015/715“), podle něhož má být třístranné schéma platebních karet, které vydává karetní platební prostředky s partnerem v rámci společného označování („co-branding“) nebo prostřednictvím zástupce, považováno za čtyřstranné schéma platebních karet, použitelný jen v rozsahu, v němž takový partner v rámci společného označování nebo zástupce jedná jako „vydavatel“ ve smyslu čl. 2 odst. 2 a bodu 29 odůvodnění nařízení 2015/715 (tedy v případě, že má takový partner nebo zástupce smluvní vztah s plátcem, v jehož rámci se smluvně zavazuje poskytovat plátci platební prostředek za účelem iniciování a zpracování jeho karetních platebních operací)?

               2)

               V případě záporné odpovědi na první otázku, jsou čl. 1 odst. 5 a čl. 2 odst. 18 nařízení 2015/715 neplatné v rozsahu, v němž stanoví, že se taková ujednání považují za čtyřstranná schémata platebních karet, a to na základě:

                           a)

                           neuvedení odůvodnění podle článku 296 SFEU;

                           b)

                           zjevně nesprávného posouzení; nebo

                           c)

                           porušení zásady proporcionality?

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2015/751 ze dne 29. dubna 2015 o mezibankovních poplatcích za karetní platební transakce (Úř. věst. L 123, s. 1).


title: Věc T-45/05: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 6. září 2006 – Micronas v. OHIM (3D-Panorama)

text:
               28.10.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 261/31

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 6. září 2006 – Micronas v. OHIM (3D-Panorama)
   (Věc T-45/05) (1)

   (2006/C 261/64)

      Jednací jazyk: němčina

   Předseda čtvrtého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 93, 16.4.2005


title: Věc C-369/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel Brașov (Rumunsko) dne 2. srpna 2012 — Corpul Național al Polițiștilor — Biroul Executiv Central, který zastupuje žalobce Chițea Constantin a další v. Ministerul Administrației și Internelor, Inspectoratul General al Poliției Române, Inspectoratul de Poliție al Județului Brașov

text:
               10.11.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 343/5

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel Brașov (Rumunsko) dne 2. srpna 2012 — Corpul Național al Polițiștilor — Biroul Executiv Central, který zastupuje žalobce Chițea Constantin a další v. Ministerul Administrației și Internelor, Inspectoratul General al Poliției Române, Inspectoratul de Poliție al Județului Brașov
   (Věc C-369/12)
   2012/C 343/04
   Jednací jazyk: rumunština

      Předkládající soud

   Curtea de Apel Brașov

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Corpul Național al Polițiștilor — Biroul Executiv Central, který zastupuje žalobce Chițea Constantin a další

      Žalovaný: Ministerul Administrației și Internelor, Inspectoratul General al Poliției Române, Inspectoratul de Poliție al Județului Brașov

      Předběžné otázky

               1)

               Má se ustanovení čl. 51 odst. 1 druhé věty s odkazem na článek 20 Listiny základních práv Evropské unie vykládat tak, že zaměstnanci vyplácení z veřejných prostředků mají stejná práva jako zaměstnanci obchodních společností s majetkovou účastí státu nebo dotovaných ze státního rozpočtu?

               2)

               Má se ustanovení čl. 51 odst. 1 druhé věty s odkazem na čl. 21 odst. 1 Listiny základních práv Evropské unie vykládat tak, že brání diskriminaci mezi zaměstnanci vyplácenými z veřejných prostředků a zaměstnanci obchodních společností s majetkovou účastí státu nebo dotovaných ze státního rozpočtu?

               3)

               Má se výraz „[jeho] majetku“ obsažený v čl. 17 odst. 1 druhé větě Listiny základních práv Evropské unie vykládat tak, že zahrnuje i mzdové nároky?

               4)

               Má se výraz „[s výjimkou] veřejného zájmu“ obsažený v čl. 17 odst. 1 druhé větě Listiny základních práv Evropské unie vykládat tak, že zahrnuje „hospodářskou krizi“?

               5)

               Má se výraz „užívání majetku... v míře nezbytné z hlediska obecného zájmu“ obsažený v čl. 17 odst. 1 třetí větě Listiny základních práv Evropské unie vykládat tak, že zahrnuje „snížení platů zaměstnanců veřejného sektoru o 25 %“?

               6)

               Má se ustanovení čl. 17 odst. 1 druhé věty Listiny základních práv Evropské unie vykládat tak, že pokud rumunský stát sníží platy zaměstnanců vyplácané z veřejných prostředků o 25 % z důvodu hospodářské krize a potřeby vyrovnání státního rozpočtu uplatněné v soulade s tímto ustanovením, je potom povinen vyplatit včas uvedeným zaměstnancům spravedlivou náhradu?


title: Věc C-356/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Budapest Környéki Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Maďarsko) dne 22. července 2014 – Hunland-Trade Mezőgazdasági Termelő és Kereskedelmi Kft. v. Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal Központi Szerve

text:
               22.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 329/7

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Budapest Környéki Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Maďarsko) dne 22. července 2014 – Hunland-Trade Mezőgazdasági Termelő és Kereskedelmi Kft. v. Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal Központi Szerve
   (Věc C-356/14)
   2014/C 329/09
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Budapest Környéki Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Hunland-Trade Mezőgazdasági Termelő és Kereskedelmi Kft.

      Žalovaný: Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal Központi Szerve

      Předběžné otázky

               1.

               Má se plemenný skot, který byl stejně jako jeho rodiče a prarodiče zapsán do plemenné knihy holštýnsko-fríského plemene oficiální chovatelskou organizací členského státu, považovat za čistokrevný ve smyslu ustanovení práva Společenství, bez ohledu na stupeň genetické plemenné čistokrevnosti jeho předků?

               2.

               Musí se ustanovení rozhodnutí 2005/379/ES (1), na nějž je odkazováno, vykládat v tom smyslu, že plemenná zvířata s potvrzením o původu, v němž je uveden výraz obsažený v čl. 2 odst. 1 písm. a) tohoto rozhodnutí, se mají považovat za čistokrevná plemenná zvířata, což znamená, že pokud se stanou předmětem obchodu uvnitř Společenství, zakládají nárok na získání podpor vývozu?

               3.

               Lze mít s ohledem na výše uvedené skutečnosti za to, že i přestože má konkrétní kus skotu potvrzení o původu vydaný sdružením chovatelů členského státu, v němž je uveden výše zmíněný výraz, tento kus skotu, pokud se stane předmětem obchodu uvnitř Společenství, nezakládá ve vztahu k obchodníkovi nárok na získání podpor vývozu, neboť není považován za čistokrevné plemenné zvíře, přestože byl pro něj vydán úřední doklad, v němž je uveden výše zmíněný výraz?

      (1)  Rozhodnutí Komise ze dne 17. května 2005 o potvrzení o původu zvířete a údajích o původu čistokrevného plemenného skotu, jeho spermatu, vajíček a embryí (Úř. věst. L 125, s. 15).


title: Věc C-397/12 P: Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 6. června 2013 — Transports Schiocchet — Excursions SARL v. Rada Evropské unie, Evropská komise ( „Kasační opravný prostředek — Článek 181 jednacího řádu Soudního dvora — Zjevně neopodstatněný a zjevně nepřípustný kasační opravný prostředek — Neexistence nedostatku odůvodnění — Nepřesný důvod kasačního opravného prostředku — Důvod kasačního opravného prostředku znějící na opětovné posouzení žaloby podané v prvním stupni řízení“ )

text:
               3.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 225/50

         Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 6. června 2013 — Transports Schiocchet — Excursions SARL v. Rada Evropské unie, Evropská komise
   (Věc C-397/12 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Článek 181 jednacího řádu Soudního dvora - Zjevně neopodstatněný a zjevně nepřípustný kasační opravný prostředek - Neexistence nedostatku odůvodnění - Nepřesný důvod kasačního opravného prostředku - Důvod kasačního opravného prostředku znějící na opětovné posouzení žaloby podané v prvním stupni řízení)
   2013/C 225/88
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Transports Schiocchet — Excursions SARL (zástupce: E Deshoulières, advokát)

      Další účastnice řízení: Rada Evropské unie (zástupci: E. Karlsson a E. Dumitriu-Sagnana, zmocněnci), Evropská komise (zástupci: N. Yerrell aj. Hottiaux, zmocněnci)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti usnesení Tribunálu (sedmého senátu) ze dne 18. června 2012 ve věci Schiocchet v. Rada a Komise (T-203/11), kterým Tribunál zamítl jako zjevně postrádající jakýkoli právní základ návrh na náhradu škody, která údajně vznikla kvůli použití režimu stanoveného nařízením Rady (EHS) č. 684/92 ze dne 16. března 1991 o společných pravidlech pro mezinárodní přepravu cestujících autokary a autobusy (Úř. věst. L 74, s. 1) — Podmínky pro podání žaloby na náhradu škody — Pochybení orgánu

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zčásti zamítá a zčásti odmítá.

               2)

               Společnosti Transports Schiocchet — Excursions SARL se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 331, 27.10.2012.


title: Věc T-59/16 P: Usnesení Tribunálu ze dne 3. května 2017 – De Nicola v. BEI „Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Zaměstnanci EIB — Hodnocení — Hodnotící zpráva služebního postupu — Hodnocení za rok 2012 — Nesprávná právní posouzení — Zčásti zjevně nepřípustný a zčásti zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek“

text:
               10.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 221/27

         Usnesení Tribunálu ze dne 3. května 2017 – De Nicola v. BEI
   (Věc T-59/16 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Zaměstnanci EIB - Hodnocení - Hodnotící zpráva služebního postupu - Hodnocení za rok 2012 - Nesprávná právní posouzení - Zčásti zjevně nepřípustný a zčásti zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek“)
   (2017/C 221/37)
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Carlo De Nicola (Strassen, Lucembursko) (zástupce: G. Ferabecoli, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská investiční banka (BEI) (zástupci: původně G. Nuvoli a F. Martin, poté G. Nuvoli a G. Faedo, zmocněnci, ve spolupráci s A. Dal Ferrem, advokátem)

      Předmět

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (samosoudce) ze dne 18. prosince 2015, De Nicola v. BEI (F 9/14, EU:F:2015:163), a znějící na částečné zrušení tohoto rozsudku.

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Carlo De Nicola ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou investiční bankou (BEI) v rámci tohoto řízení.

      (1)  Úř. věst. C 111, 29.3.2016.


title: Věc T-53/17: Žaloba podaná dne 27. ledna 2017 – Austrian Power Grid v. ACER

text:
               27.3.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 95/21

         Žaloba podaná dne 27. ledna 2017 – Austrian Power Grid v. ACER
   (Věc T-53/17)
   (2017/C 095/30)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Austrian Power Grid AG (Vídeň, Rakousko) (zástupci: H. Kristoferitsch a S. Huber, advokáti)

      Žalovaná: Agentura pro spolupráci energetických regulačních orgánů (ACER)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil následující části rozhodnutí Agentury pro spolupráci energetických regulačních orgánů č. 06/2016 ze dne 17. listopadu 2016 o návrhu provozovatelů elektroenergetické přenosové soustavy na stanovení regionů pro výpočet kapacity:

                           —

                           Článek 1 rozhodnutí ve spojení s

                                       —

                                       přílohou I čl. 1 odst. 1 písm. c);

                                       —

                                       slovem „also“ („také“) a textem „for the purposes of capacity allocation on the affected bidding zone borders until the requirements described in Article 5(3) of this document are fulfilled“ („pro účely přidělení kapacity na hranice dotyčných nabídkových zón, dokud nebudou splněny požadavky popsané v čl. 5 odst. 3 tohoto dokumentu“) v příloze I čl. 2 odst. 2 písm. e);

                                       —

                                       přílohou I čl. 5 odst. 1 písm. s);

                                       —

                                       přílohou I čl. 5 odst. 3;

                                       —

                                       přílohou I mapou č. 3;

                           —

                           článek 2 rozhodnutí;

                           —

                           přílohu IV;

                           —

                           přílohu V;

               —

               uložil ACER náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z toho, že ACER nemá pravomoc k zavedení nových hranic nabídkové zóny a přidělení kapacity.

                           —

                           Žalobkyně tvrdí, že ACER nemá pravomoc k zavedení nových hranic nabídkové zóny nebo přidělení kapacity v rámci postupu pro stanovení regionů pro výpočet kapacity ve smyslu článku 15 nařízení o přidělování kapacity a řízení přetížení (1), respektive v rozhodnutí založeném na čl. 8 odst. 1 nařízení o ACER (2). Mimoto žalobkyně tvrdí, že údaj, podle kterého lze napadené rozhodnutí přepracovat, jak je uvedeno v jeho článku 2 (což je samo o sobě protiprávní a předmětem odvolání), nemůže kompenzovat tento nedostatek pravomoci.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že napadené rozhodnutí porušuje nařízení (ES) č. 714/2009 a nařízení o přidělování kapacity a řízení přetížení v několika ohledech

                           —

                           Žalobkyně tvrdí, že ACER nesprávně aplikovala právní definici přetížení a že přenosová soustava DE-AT není přetížena, a tudíž nemůže být předmětem přidělování kapacity.

                           —

                           Žalobkyně dodává, že rozdělení společného trhu s elektrickou energií Německa a Rakouska je ve zjevném rozporu s cíli sledovanými nařízením (ES) č. 714/2009 (3) a porušuje zásadu, podle které interní přetížení nemohou být přenesena na vnitrostátní hranice.

                           —

                           Žalobkyně konečně tvrdí, že rozhodnutí je věcně nesprávné a chybně uplatňuje normativní kritéria pro vytvoření nové hranice nabídkové zóny, zejména z důvodu, že hranice DE-AT není strukturálně přetížena, že ACER nezohledňuje alternativní hranice nabídkové zóny, že by byla k dispozici méně invazivní technická opatření, že napadené rozhodnutí nezohledňuje budoucí vývoj, že rozhodnutí porušuje specifikaci, podle které nabídkové zóny musí mít trvalou povahu a že ACER nesprávně posuzuje povahu smyčkových toků.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z toho, že napadené rozhodnutí porušuje primární právo Evropské unie.

                           —

                           Žalobkyně tvrdí, že napadené rozhodnutí porušuje zásadu proporcionality, neboť nebyla zvážena a přijata méně rušivá, avšak stejně vhodná opatření.

                           —

                           Žalobkyně dodává, že napadené rozhodnutí porušuje základní svobody, neboť umělé rozdělení společného rakousko-německého trhu s elektrickou energií má za následek množstevní omezení obchodu s elektřinou mezi těmito dvěma státy. V této souvislosti žalobkyně zdůrazňuje, že napadené rozhodnutí porušuje volný pohyb zboží zakotvený v článcích 34 a 35 SFEU. Mimoto podle žalobkyně omezení přenosové kapacity vyplývající ze zavedení hranice nabídkové zóny a mechanismu přidělování kapacity způsobují neopodstatněná omezení volného pohybu služeb v její neprospěch (článek 56 SFEU).

                           —

                           Konečně žalobkyně tvrdí, že napadené rozhodnutí porušuje unijní právo v oblasti hospodářské soutěže, jelikož rozdělení společného rakousko-německého trhu s elektrickou energií zavedením nabídkové zóny a mechanismu pro výpočet kapacity se rovná rozdělení trhů, jež je v rozporu s článkem 101 SFEU.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z toho, že ACER tím, že vydala oné rozhodnutí, porušila několik procesních náležitostí.

                           —

                           V tomto kontextu žalobkyně tvrdí, že ACER tím, že chybně založila své rozhodnutí na článku 15 nařízení o přidělování kapacity a řízení přetížení, uplatnila nesprávný postup pro vytvoření nových hranic nabídkové zóny a pro zavedení mechanismů pro výpočet kapacity.

                           —

                           Žalobkyně dodává, že žádost předložená rakouským regulačním orgánem, E-Control, požadujícím, aby byl změněn návrh týkající se regionů pro výpočet kapacity všech provozovatelů přenosových soustav, nebyla vyřízena v souladu s postupem čl. 9 odst. 12 nařízení o přidělování kapacity a řízení přetížení.

                           —

                           Žalobkyně mimoto tvrdí, že ACER překračuje svou pravomoc, když prohlašuje, že nezávazné stanovisko 09/2015 vydané v září 2015 je právně závazné. Kromě toho byla podle žalobkyně zásadně porušena její procesní práva, jelikož stanovisko, které bylo prohlášeno za závazné, nebylo konzultováno.

                           —

                           Žalobkyně mimoto uvádí, že ve spisu ACER týkajícím se přípravy napadeného rozhodnutí chybí technické studie, analýzy a hloubková vyhodnocení. Žalobkyně tvrdí, že Agentura jí poskytla značně neúplné informace, čímž porušila právo žalobkyně na plný přístup ke spisu, který se jí týká, ve smyslu článku 41 Listiny základních práv, a vůbec nevypracovala, ani nekonzultovala technické posudky a analýzy, aby založila napadené rozhodnutí na zjištěných skutečnostech (což stejně tak zakládá závažné procesní pochybení).

                           —

                           Konečně, žalobkyně tvrdí, že se napadené rozhodnutí zakládá na skutečnostech, které nebyly dostatečně objasněny, jelikož Agentura zejména – avšak nejen – neuvedla zaprvé, kde existuje strukturální přetížení ve společné německo-rakouské oblasti trhu a kde by se mělo toto přetížení účinněji řídit; zadruhé, v jaké míře dochází ke smyčkovým tokům a týkají se německo-rakouské hranice; zatřetí, jaké účinky mají současné a probíhající opatření týkající se rozšíření sítě a zlepšení bezpečnosti sítě; a začtvrté kolik elektřiny přenášené do Rakouska prostřednictvím jiných členských států je odtamtud následně přeneseno do Německa.

               5.

               Pátý žalobní důvod vycházející z neuvedení odůvodnění.

      (1)  Nařízení Komise (EU) 2015/1222 ze dne 24. července 2015, kterým se stanoví rámcový pokyn pro přidělování kapacity a řízení přetížení (Úř. věst. L 197, s. 24).

      (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 713/2009, ze dne 13. července 2009, kterým se zřizuje Agentura pro spolupráci energetických regulačních orgánů (Úř. věst. L 211, s. 1).

      (3)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 714/2009 ze dne 13. července 2009 o podmínkách přístupu do sítě pro přeshraniční obchod s elektřinou a o zrušení nařízení (ES) č. 1228/2003 (Úř. věst. L 211, s. 15).


title: Věc T-35/09: Žaloba podaná dne 26. ledna 2009 – Procaps v. OHIM – Biofarma (PROCAPS)

text:
               21.3.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 69/51

         Žaloba podaná dne 26. ledna 2009 – Procaps v. OHIM – Biofarma (PROCAPS)
   (Věc T-35/09)
   (2009/C 69/112)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Procaps, SA (Barranquilla, Kolumbie) (zástupce: M. Vidal-Quadras Trias de Bes, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Biofarma SAS (Neuilly sur Seine, Francie)
   Návrhové žádání žalobkyně

               —

               Zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM (Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu, ochranné známky a vzory) ze dne 24. listopadu 2008 ve věci R 867/2007-4, které bylo oznámeno účastníkům řízení dne 25. listopadu 2008.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „PROCAPS“ (přihláška č. 3 519 394) pro výrobky a služby tříd 5, 35, 39, 40, 44.

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: BIOFARMA, société par actions simplifiée.

      Namítaná ochranná známka nebo označení: národní a mezinárodní slovní ochranná známka „PROCAPTAN“ pro výrobky třídy 5.

      Rozhodnutí námitkového oddělení: zamítnutí námitek.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: částečné zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: nesprávné použití čl. 9 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 o ochranné známce Společenství.


               19.2.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 55/1

         2011/C 55/01
   Poslední publikace Soudního dvora Evropské unie v Úředním věstníku Evropské unie

         Úř. věst. C 46, 12.2.2011

      Dřívější publikace

      Úř. věst. C 38, 5.2.2011

      Úř. věst. C 30, 29.1.2011

      Úř. věst. C 13, 15.1.2011

      Úř. věst. C 346, 18.12.2010

      Úř. věst. C 328, 4.12.2010

      Úř. věst. C 317, 20.11.2010

   Tyto texty jsou k dispozici na adrese:
   EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Věc C-429/06: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco (Španělsko) dne 18. října 2006 – Comunidad Autónoma de la Rioja v. Juntas Generales del Territorio Histórico de Vizcaya, Diputación Foral de Vizcaya, Cámara de Comercio, Industria y Navegación de Bilbao, Confederación Empresarial Vasca

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/31

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco (Španělsko) dne 18. října 2006 – Comunidad Autónoma de la Rioja v. Juntas Generales del Territorio Histórico de Vizcaya, Diputación Foral de Vizcaya, Cámara de Comercio, Industria y Navegación de Bilbao, Confederación Empresarial Vasca
   (Věc C-429/06)
   (2006/C 326/63)
   Jednací jazyk: španělština
   Předkládající soud
   Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Comunidad Autónoma de la Rioja

      Žalovaní: Juntas Generales del Territorio Histórico de Vizcaya, Diputación Foral de Vizcaya, Cámara de Comercio, Industria y Navegación de Bilbao, Confederación Empresarial Vasca
   Předběžná otázka
   Má být čl. 87 odst. 1 Smlouvy vykládán v tom smyslu, že daňová opatření přijatá Juntas Generales del Territorio Histórico de Álava, kterými se mění čl. 29 odst. 1 písm. a) a článek 37 Norma Foral o dani z příjmu právnických osob, musejí být považována za selektivní ve smyslu pojmu „státní podpora“ podle uvedeného ustanovení, a musejí být tedy za podmínek čl. 88 odst. 3 ES oznámena Komisi, když v rámci územní pravomoci uvedené autonomní entity nepůsobící na úrovni státu stanoví daňovou sazbu nižší, než je obecná daňová sazba stanovená zákonem španělského státu a daňový odpočet neexistující ve státní daňové právní úpravě?


title: Věc C-550/10 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 24. listopadu 2010 Nizozemským královstvím proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 9. září 2010 ve věci T-348/07, Stichting Al-Aqsa v. Rada Evropské unie

text:
               12.2.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 46/3

         Kasační opravný prostředek podaný dne 24. listopadu 2010 Nizozemským královstvím proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 9. září 2010 ve věci T-348/07, Stichting Al-Aqsa v. Rada Evropské unie
   (Věc C-550/10 P)
   2011/C 46/05
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Nizozemské království (zástupci: C. M. Wissels a M. Noort, zmocněnkyně)

      Další účastnice řízení: Stichting Al-Aqsa, Rada Evropské unie, Evropská komise

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

               —

               zrušit napadený rozsudek T-348/07 a vrátit věc Tribunálu;

               —

               uložit další účastnici řízení náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Tribunál nesprávně vyložil čl. 1 odst. 4 a čl. 1 odst. 6 společného postoje 931/2001 a čl. 2 odst. 3 nařízení 2580/2001 (1) tím, že rozhodl, že rozsudek vydaný v řízení o předběžném opatření nemůže po zrušení Sanctieregeling [Sanctieregeling terrorisme 2003 (Ministerská vyhláška o sankcích v oblasti terorismu)] již tvořit základ pro ponechání Al-Aqsa na seznamu osob, skupin a subjektů zapojených do teroristických činů vypracovaném Evropskou unií.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 2580/2001 ze dne 27. prosince 2001 o zvláštních omezujících opatřeních namířených proti některým osobám a subjektům s cílem bojovat proti terorismu (Úř. věst. L 344, s. 70; Zvl. vyd. 18/01, s. 207)