title: Věc T-26/05: Žaloba podaná dne 18. ledna 2005 Italskou republikou proti Komisi Evropských společenství

text:
               19.3.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 69/26

         Žaloba podaná dne 18. ledna 2005 Italskou republikou proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-26/05)
   (2005/C 69/46)
   Jednací jazyk: italština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 18. ledna 2005 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Italskou republikou, zastoupenou Antoniem Cingolem, advokátem.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               1.

               zrušil:

                           —

                           přípis ze dne 9. listopadu 2004 DOCUP – Emilia Romagna

                           —

                           přípis ze dne 10. listopadu 2004 PON Ricera

                           —

                           přípis ze dne 12. listopadu 2004 DOCUP Piemonte, POR Calabria, POR Molise, DOCUP Toscana, POR Sicilia, DOCUP Marche, DOCUP Friuli-Venezia Giulia, POR Campania, DOCUP Liguria

                           —

                           přípis ze dne 16. listopadu 2004 DOCUP Lombardia, DOCUP Veneto

                           —

                           přípis ze dne 17. listopadu 2004 DOCUP Lazio

                           —

                           přípis ze dne 18. listopadu 2004 DOCUP Sviluppo Imprenditoriale Locale

                           —

                           přípis ze dne 22. listopadu 2004 POR Sicilia

                           —

                           přípis ze dne 24. listopadu 2004 POR Puglia

                           —

                           přípis ze dne 29. listopadu 2004 DOCUP PA Trento

                           —

                           přípis ze dne 16. prosince 2004 POR Puglia

                           —

                           přípis ze dne 17. prosince 2004 POR Campania

                           —

                           přípis ze dne 10. ledna 2005 PON Sviluppo Imprenditoriale Locale

               2.

               uložil Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou totožné s žalobními důvody a hlavními argumenty ve věci T-345/04 Italská republika v. Komise (1).

      (1)  Úř. věst. C 262, 23. 10. 2004, s. 55.


title: Věc T-658/15: Žaloba podaná dne 13. listopadu 2015 – García Rey v. Parlament

text:
               8.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 48/71

         Žaloba podaná dne 13. listopadu 2015 – García Rey v. Parlament
   (Věc T-658/15)
   (2016/C 048/79)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Marcos García Rey (Madrid, Španělsko) (zástupkyně: N. Pirc Musar, advokátka)

      Žalovaný: Evropský parlament

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Evropského parlamentu A(2015)8661 C ze dne 16. září 2015, kterým se zamítá potvrzující žádost žalobce o zpřístupnění určitých dokumentů s informacemi o cestovních výdajích, denních příspěvcích, příspěvcích na všeobecné výdaje a výdaje na personální politiku členů Evropského parlamentu;

               —

               uložil Parlamentu náhradu nákladů vynaložených žalobcem podle článků 134 a 100 jednacího řádu Tribunálu včetně nákladů případných vedlejších účastníků řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce pět žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vychází z porušení čl. 4 odst. 1 písm. b) nařízení 1049/2001 (1) ve spojení s článkem 8 písm. b) nařízení 45/2001 (2), neboť požadované osobní údaje nejsou chráněny právními předpisy Společenství.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z porušení čl. 4 odst. 1 písm. b) nařízení 1049/2001 ve spojení s článkem 8 písm. b) nařízení 45/2001, neboť přístup k požadovaným informacím byl odmítnut, ačkoli byly podmínky pro zpřístupnění splněny.

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází z porušení obecné povinnosti zkoumat každý jednotlivý dokument stanovené v článcích 2 a 4 nařízení 1049/2001 ve spojení s čl. 6 odst. 3 nařízení 1049/2001.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z porušení čl. 4 odst. 6) nařízení 1049/2001, neboť odepření přístupu k části požadovaných dokumentů bylo neodůvodněné.

               5.

               Pátý žalobní důvod vychází z porušení povinnosti uvést odůvodnění podle čl. 7 odst. 1 a čl. 8 odst. 1 nařízení 1049/2001, neboť se Parlament nevyjádřil ke všem argumentům žalobce.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, s. 43; Zvl. vyd. 01/03, s. 331).

      (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 ze dne 18. prosince 2000 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů orgány a institucemi Společenství a o volném pohybu těchto údajů (Úř. věst. L 8, s. 1; Zvl. vyd. 13/26, s. 102).


title: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne  6. října 2005  ve věci C-291/03 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce VAT and Duties Tribunal, Manchester): My Travel plc proti Commissioners of Customs & Excise (Šestá směrnice o DPH — Režim cestovních kanceláří — Souborné služby pro cesty — Plnění koupená od třetích osob a vlastní plnění — Způsob výpočtu daně)

text:
               26.11.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 296/3

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (třetího senátu)
   ze dne 6. října 2005
   ve věci C-291/03 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce VAT and Duties Tribunal, Manchester): My Travel plc proti Commissioners of Customs & Excise (1)

   (Šestá směrnice o DPH - Režim cestovních kanceláří - Souborné služby pro cesty - Plnění koupená od třetích osob a vlastní plnění - Způsob výpočtu daně)
   (2005/C 296/06)
   Jednací jazyk: angličtina
   Ve věci C-291/03, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES podaná rozhodnutím VAT and Duties Tribunal, Manchester (Spojené království) ze dne 30. června 2003 došlým Soudnímu dvoru dne 4. července 2003, v řízení My Travel plc proti Commissioners of Customs & Excise, Soudní dvůr (třetí senát), ve složení A. Rosas, předseda senátu, A. Borg Barthet (zpravodaj), J.-P. Puissochet, S. von Bahr a U. Lõhmus, soudci, generální advokát: P. Léger, vedoucí soudní kanceláře: M. M. Ferreira, vrchní rada, vydal dne 6. října 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Cestovní kancelář nebo organizátor turistických zájezdů, kteří podali pro daňové období přiznání k dani z přidané hodnoty, přičemž použili metodu stanovenou vnitrostátní právní úpravou, která do vnitrostátního práva provádí šestou směrnici Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně, mají právo, za podmínek stanovených svým vnitrostátním právem, které musejí respektovat zásady rovnocennosti a efektivity, změnit výpočet své povinnosti k dani z přidané hodnoty podle metody, o které Soudní dvůr rozhodl, že je v souladu s právem Společenství.

               2)

               Článek 26 šesté směrnice 77/388 musí být vykládán tak, že cestovní kancelář nebo organizátor turistických zájezdů, kteří za jednotnou cenu poskytují cestujícímu plnění koupená od třetích osob a vlastní plnění, musí v zásadě oddělit část souborné služby odpovídající jejich vlastním plněním na základě jejich tržní hodnoty, jestliže tato hodnota může být určena. V tomto případě může osoba povinná k dani použít kritérium skutečných nákladů, jen jestliže prokáže, že toto kritérium věrně vyjadřuje skutečnou strukturu souborné služby. Použití kritéria tržní hodnoty není vázáno na podmínku, aby toto použití bylo jednodušší než použití metody založené na skutečných nákladech, ani na podmínku, aby vedlo ke stejné povinnosti k DPH nebo k povinnosti podobné té, která by byla získána při použití metody založené na skutečných nákladech. Tudíž:

                           —

                           cestovní kancelář nebo organizátor turistických zájezdů nemohou používat metodu založenou na tržní hodnotě podle volného uvážení a

                           —

                           metoda tržní hodnoty se použije na vlastní plnění, jejichž tržní hodnota může být určena, přestože v rámci téhož daňového období hodnota určitých vlastních plnění v rámci souborných služeb nemůže být určena, jelikož osoba povinná k dani neprodává obdobná plnění mimo rámec souborné služby.

               3)

               Přísluší předkládajícímu soudu určit s ohledem na okolnosti sporu v původním řízení tržní hodnotu leteckých cest poskytnutých ve věci v původním řízení v rámci pobytů za jednotnou cenu. Tento soud může určit uvedenou tržní hodnotu z průměrných hodnot. V tomto kontextu může trh založený na místech prodaných jiným organizátorům turistických zájezdů představovat nejvhodnější trh.

      (1)  Úř. věst. C 213, 6.9.2003.


title: Věc T-73/05: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne  16. května 2006  – Martin Magone v. Komise ( Úředníci — Zpráva o vývoji služebního postupu — Žaloba na neplatnost — Žaloba na náhradu škody — Zjevně nesprávné posouzení — Povinnost odůvodnění — Zneužití pravomoci — Psychické obtěžování )

text:
               15.7.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 165/26

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 16. května 2006 – Martin Magone v. Komise
   (Věc T-73/05) (1)

   („Úředníci - Zpráva o vývoji služebního postupu - Žaloba na neplatnost - Žaloba na náhradu škody - Zjevně nesprávné posouzení - Povinnost odůvodnění - Zneužití pravomoci - Psychické obtěžování“)
   (2006/C 165/50)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Alejandro Martin Magone (Brusel, Belgie) (zástupce: É. Boigelot, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: L. Lozano Palacios a K. Herrmann, zmocněnci)
   Předmět věci
   Jednak návrh na zrušení zprávy o vývoji služebního postupu žalobce pro hodnotící období 2003 a jednak žádost o náhradu škody za hmotnou a morální újmu hodnocenou ex aequo et bono na 39 169,67 eur.
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Každý účastník řízení nese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 106, 30.4.2005.


title: Věc F-59/13: Žaloba podaná dne 24. června 2013 — ZZ v. ESVČ

text:
               10.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 233/14

         Žaloba podaná dne 24. června 2013 — ZZ v. ESVČ
   (Věc F-59/13)
   2013/C 233/23
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupci: D. de Abreu Caldas, A. Coolen, É. Marchal a S. Orlandi, advokáti)

      Žalovaná: Evropská služba pro vnější činnost

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí o zamítnutí žádosti žalobce, aby jeho po sobě jdoucí pracovní smlouvy na dobu určitou byly překvalifikovány na smlouvu na dobu neurčitou a aby doba odpracovaná v postavení pomocného smluvního zaměstnance byla uznána jako doba odpracovaná v postavení smluvního zaměstnance.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               Zrušit rozhodnutí o zamítnutí žádosti žalobce;

               —

               překvalifikovat smlouvu pomocného smluvního zaměstnance na smlouvu zaměstnance na dobu neurčitou podle čl. 3a PŘOZ;

               —

               uložit ESVČ náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-427/10: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 15. prosince 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Corte suprema di cassazione — Itálie) — Banca Antoniana Popolare Veneta spa, incorporante la Banca Nazionale dell’Agricoltura spa v. Ministero dell’Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate ( „DPH — Vrácení daně odvedené bez řádného důvodu — Vnitrostátní právní předpisy, které stanovují možnost podat žalobu na vydání bezdůvodného obohacení k různým soudům a v různých lhůtách podle toho, zda se jedná o příjemce nebo poskytovatele služeb — Možnost příjemce služeb požadovat po poskytovateli služeb vrácení daně poté, co poskytovateli služeb uplynula lhůta pro podání žaloby proti daňové správě — Zásada efektivity“ )

text:
               11.2.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 39/6

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 15. prosince 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Corte suprema di cassazione — Itálie) — Banca Antoniana Popolare Veneta spa, incorporante la Banca Nazionale dell’Agricoltura spa v. Ministero dell’Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate
   (Věc C-427/10) (1)

   (DPH - Vrácení daně odvedené bez řádného důvodu - Vnitrostátní právní předpisy, které stanovují možnost podat žalobu na vydání bezdůvodného obohacení k různým soudům a v různých lhůtách podle toho, zda se jedná o příjemce nebo poskytovatele služeb - Možnost příjemce služeb požadovat po poskytovateli služeb vrácení daně poté, co poskytovateli služeb uplynula lhůta pro podání žaloby proti daňové správě - Zásada efektivity)
   2012/C 39/08
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Corte suprema di cassazione

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: Banca Antoniana Popolare Veneta spa, incorporante la Banca Nazionale dell’Agricoltura spa

      Odpůrci: Ministero dell’Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Corte suprema di cassazione — Výklad čl. 17 odst. 3 směrnice 77/388/EHS: šesté směrnice Rady ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1) — Vrácení daně odvedené bez řádného důvodu — Vnitrostátní právní předpisy, které stanovují možnost podat žalobu na vydání bezdůvodného obohacení k různým soudům a v různých lhůtách podle toho, zda se jedná o příjemce služeb (desetiletá lhůta) nebo poskytovatele služeb (dvouletá lhůta) — Možnost příjemce služeb požadovat po poskytovateli služeb vrácení daně poté, co poskytovateli služeb uplynula lhůta pro podání žaloby — Zásady daňové neutrality, efektivity a zákazu diskriminace

      Výrok

   Zásada efektivity nebrání vnitrostátním právním předpisům týkajícím se vydání bezdůvodného obohacení, které stanovují delší promlčecí lhůtu v případě občanskoprávní žaloby na vydání bezdůvodného obohacení podané příjemcem služeb proti poskytovateli těchto služeb, který je osobou povinnou k dani z přidané hodnoty, než je zvláštní promlčecí lhůta v případě žaloby na vrácení daně upravené předpisy daňového práva, kterou podá tento poskytovatel proti daňové správě, pokud tato osoba povinná k dani může skutečně požadovat od daňové správy vrácení této daně. Tato poslední podmínka není splněna, pokud má použití takové právní úpravy za následek, že osoba povinná k dani zcela ztratí nárok na vrácení DPH odvedené bez řádného důvodu, kterou ona sama byla povinna vrátit příjemci jejích služeb, od daňové správy.

      (1)  Úř. věst. C 288, 23.10.2010.


title: Věc C-267/05: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne  7. února 2006  (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court – Chancery Division) – Oakley Inc v. Animal Ltd a další

text:
               1.7.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 154/14

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 7. února 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court – Chancery Division) – Oakley Inc v. Animal Ltd a další
   (Věc C-267/05) (1)

   (2006/C 154/37)

      Jednací jazyk: angličtina

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 229, 17.9.2005.


title: Věc T-438/05: Žaloba podaná dne  14. prosince 2005  – Daishowa Seiki v. OHIM

text:
               22.4.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 96/14

         Žaloba podaná dne 14. prosince 2005 – Daishowa Seiki v. OHIM
   (Věc T-438/05)
   (2006/C 96/27)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Daishowa Seiki Co. Ltd (Osaka, Japonsko) (zástupce: T. Krüger, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: Tengelmann Warenhandelsgesellschaft KG (Mülheim, Německo)
   Návrhy žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) R 928/2004-1 ze dne 7. září 2005;

               —

               uložit Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) náhradu nákladů souvisejících s touto žalobou a s řízením před odvolacím senátem R 928/2004-1.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka „BIG PLUS“ pro výrobky zařazené do třídy 7 (kovové obráběcí stroje, jejich součásti a držáky nástrojů) – přihláška č. 1 073 964
   Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Tengelmann Warenhandelsgesellschaft KG

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Vnitrostátní obrazová ochranná známka „Plus“ pro výrobky zařazené kromě jiného do tříd 6 a 8
   Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zrušení rozhodnutí námitkového oddělení

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 40/94, neboť neexistuje nebezpečí záměny mezi oběma ochrannými známkami, jednak z důvodu neexistence podobnosti výrobků a ochranných známek, jednak z důvodu, že rozlišovací způsobilost namítané ochranné známky se omezuje na grafické ztvárnění.


title: Věc C-259/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Court of Appeal (Civil Division) (England & Wales) dne 26. května 2010 — Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs v. The Rank Group PLC

text:
               31.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/28

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Court of Appeal (Civil Division) (England & Wales) dne 26. května 2010 — Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs v. The Rank Group PLC
   (Věc C-259/10)
   ()
   2010/C 209/39
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   Court of Appeal (Civil Division) (England & Wales)

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

      Žalovaná: The Rank Group PLC

      Předběžné otázky

               1)

               Dochází-li k rozdílnému zacházení z hlediska DPH:

                           i)

                           mezi dodávkami, které jsou totožné z pohledu spotřebitelů nebo

                           ii)

                           mezi podobnými dodávkami, které splňují stejné potřeby spotřebitelů, stačí to samo o sobě ke konstatování porušení zásady daňové neutrality nebo je relevantní vzít v úvahu (a pokud ano, jak)

                                       a)

                                       regulatorní a hospodářský kontext;

                                       b)

                                       zda mezi totožnými službami existuje hospodářská soutěž nebo případně, zda existuje mezi dotčenými podobnými službami; a

                                       c)

                                       zda rozdílné zacházení z hlediska DPH způsobilo narušení hospodářské soutěže?

               2)

               Je plátce daně, jehož dodávky podle vnitrostátního práva podléhají DPH (z důvodu výkonu diskreční pravomoci členským státem na základě čl. 13 části B písm. f) šesté směrnice), oprávněn žádat vrácení DPH odvedené z těchto dodávek z důvodu porušení zásady daňové neutrality vyplývajícího ze zacházení s jinými dodávkami z hlediska DPH („srovnatelné dodávky“), pokud –

                           a)

                           podle vnitrostátního práva srovnatelné dodávky podléhají DPH, ale

                           b)

                           daňový orgán členského státu v praxi považuje srovnatelné dodávky za osvobozené od DPH?

               3)

               Je-li odpověď na otázku 2 kladná, jaké jednání odpovídá relevantní praxi, a zvláště:

                           a)

                           je nutné, aby daňový orgán učinil jasné a jednoznačné prohlášení, že srovnatelné dodávky budou považovány za osvobozené od DPH;

                           b)

                           je relevantní, že v okamžiku vydání prohlášení daňovým orgánem byl tento orgán neúplně a nesprávně seznámen se skutkovými okolnostmi relevantními pro správné zacházení se srovnatelnými dodávkami z hlediska DPH a

                           c)

                           je relevantní, že DPH nebyla odvedena plátcem daně nebo vymáhána daňovým orgánem, pokud jde o srovnatelné dodávky, ale že daňový orgán následně podal žalobu na zaplacení této DPH při respektování obvyklých promlčecích lhůt podle vnitrostátního práva?

               4)

               Je-li rozdílné daňové zacházení výsledkem konsistentní praxe vnitrostátních daňových orgánů založené na obecně přijatém chápání skutečného významu vnitrostátních právních předpisů, je z hlediska existence porušení zásady daňové neutrality rozhodné, zda:

                           i)

                           daňové orgány následně změnily svou praxi;

                           ii)

                           vnitrostátní soud následně rozhodl, že pozměněná praxe odpovídá správnému významu vnitrostátních právních předpisů;

                           iii)

                           členský stát není oprávněn na základě zásad vnitrostátního nebo evropského práva, včetně legitimního očekávání, ztráty žalobního nároku, právní jistoty a zákazu zpětné účinnosti, nebo na základě promlčecí lhůty vybrat DPH z dodávek, které byly předtím považovány za osvobozené od daně?


title: Věc C-104/10: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 21. července 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court of Ireland — Irsko) — Patrick Kelly v. National University of Ireland (University College, Dublin) ( „Směrnice 76/207/EHS, 97/80/ES a 2002/73/ES — Přístup k odbornému vzdělávání — Rovné zacházení pro muže a ženy — Odmítnutí žádosti — Přístup žadatele o odborné vzdělávání k informacím týkajícím se způsobilosti dalších žadatelů“ )

text:
               10.9.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/12

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 21. července 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court of Ireland — Irsko) — Patrick Kelly v. National University of Ireland (University College, Dublin)
   (Věc C-104/10) (1)

   (Směrnice 76/207/EHS, 97/80/ES a 2002/73/ES - Přístup k odbornému vzdělávání - Rovné zacházení pro muže a ženy - Odmítnutí žádosti - Přístup žadatele o odborné vzdělávání k informacím týkajícím se způsobilosti dalších žadatelů)
   2011/C 269/19
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   High Court of Ireland

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Patrick Kelly

      Žalovaná: National University of Ireland (University College, Dublin)

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — High Court of Ireland — Výklad čl. 4 odst. 1 směrnice Rady 97/80/ES ze dne 15. prosince 1997 o důkazním břemenu v případech diskriminace na základě pohlaví (Úř. věst. L 14, s. 6; Zvl. vyd. 05/03, s. 264), článku 4 směrnice Rady 76/207/EHS ze dne 9. února 1976 o zavedení zásady rovného zacházení pro muže a ženy, pokud jde o přístup k zaměstnání, odbornému vzdělávání a postupu v zaměstnání a o pracovní podmínky (Úř. věst. L 39, s. 40; Zvl. vyd. 05/01, s. 187) a článku 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/73/ES ze dne 23. září 2002, kterou se mění směrnice Rady 76/207/EHS (Úř. věst. L 269, s. 15; Zvl. vyd. 05/04 s. 255) — Žadatel, který nezískal místo v programu odborného vzdělávání a který se dovolává porušení zásady rovného zacházení — Žádost o přístup k informacím o způsobilosti ostatních uchazečů

      Výrok

               1)

               Článek 4 odst. 1 směrnice Rady 97/80/ES ze dne 15. prosince 1997 o důkazním břemenu v případech diskriminace na základě pohlaví musí být vykládán v tom smyslu, že nestanoví právo žadatele o odborné vzdělávání, který má za to, že mu byl přístup k němu odepřen z důvodu nedodržení zásady rovného zacházení, na přístup k informacím o způsobilosti dalších žadatelů o totéž vzdělávání, které má poskytovatel uvedeného vzdělávání, aby mohl předložit „skutečnosti nasvědčující tomu, že došlo k přímé nebo nepřímé diskriminaci“ v souladu s uvedeným ustanovením.
               Nelze však vyloučit, že by odepření informací ze strany žalovaného v rámci předložení takovýchto skutečností mohlo ohrozit dosažení cíle sledovaného uvedenou směrnicí, a tím zbavit zejména čl. 4 odst. 1 uvedené směrnice jeho užitečného účinku. Předkládajícímu soudu přísluší ověřit, zda se ve věci v původním řízení jedná o tento případ.

               2)

               Článek 4 směrnice Rady 76/207/EHS ze dne 9. února 1976 o zavedení zásady rovného zacházení pro muže a ženy, pokud jde o přístup k zaměstnání, odbornému vzdělávání a postupu v zaměstnání a o pracovní podmínky, nebo čl. 1 bod 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/73/ES ze dne 23. září 2002, kterou se mění směrnice 76/207, musí být vykládány v tom smyslu, že nestanoví právo žadatele o odborné vzdělávání na přístup k informacím, které má poskytovatel téhož vzdělávání o způsobilosti dalších žadatelů o totéž vzdělávání, pokud má tento žadatel buď za to, že neměl přístup k tomuto vzdělávání za stejných kritérií jako další žadatelé a že byl obětí diskriminace na základě pohlaví, na kterou se vztahuje tento článek 4, anebo si stěžuje, že byl obětí diskriminace na základě pohlaví, na kterou se vztahuje uvedený čl. 1 bod 3, pokud jde o přístup k odbornému vzdělávání.

               3)

               V případě, že by se žadatel o odborné vzdělávání mohl dovolávat směrnice 97/80 za účelem přístupu k informacím, které má poskytovatel tohoto vzdělávání o způsobilosti dalších žadatelů o toto vzdělávání, toto právo na přístup k informacím může být dotčeno právními předpisy Unie v oblasti důvěrnosti.

               4)

               Povinnost stanovená v čl. 267 třetím pododstavci SFEU se neliší podle toho, zda v dotčeném členském státě existuje právní systém založený na zásadě projednací, nebo právní systém založený na zásadě vyšetřovací.

      (1)  Úř. věst. C 134, 22.5.2010.


title: Věc T-245/08: Žaloba podaná dne 20. června 2008 – Iranian Tobacco v. OHIM – AD Bulgartabac (TIR 20 FILTER CIGARETTES)

text:
               30.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 223/51

         Žaloba podaná dne 20. června 2008 – Iranian Tobacco v. OHIM – AD Bulgartabac (TIR 20 FILTER CIGARETTES)
   (Věc T-245/08)
   (2008/C 223/90)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Iranian Tobacco Company (Teherán, Irán) (zástupkyně: M. Beckensträter, advokátka)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: AD Bulgartabac Holding (Sofie, Bulharsko)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu ze dne 11. dubna 2008 – R 708/2007-1, doručené dne 21. dubna 2008;

               —

               uložit osobě, která zahájila spor, náhradu nahraditelných nákladů, včetně nákladů původního řízení a včetně nákladů žalovaného;

               —

               podpůrně zrušit rozhodnutí ze dne 11. dubna 2008 a ze dne 7. března 2007 – 1414C- a určit, že návrh osoby, která zahájila spor, ze dne 8. listopadu 2005 byl nepřípustný.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na zrušení: obrazová ochranná známka „TIR 20 FILTER CIGARETTES“ pro výrobky třídy 34 (ochranná známka Společenství č. 400 804).

      Majitelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně.

      Navrhovatelka ve zrušovacím řízení: AD Bulgartabac Holding.

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Zrušení dotčené ochranné známky Společenství.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání žalobkyně.

      Dovolávané žalobní důvody: Podmínky přípustnosti týkající se návrhu AD Bulgartabac Holding, které je nutno zkoumat z úřední povinnosti, zůstaly v rozporu s právem Společenství, nařízením (ES) č. 40/94 (1) a jinými procesními zásadami nezohledněny.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1994, L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).


title: Věc T-82/08: Rozsudek Tribunálu ze dne 27. září 2012 — Guardian Industries a Guardian Europe v. Komise ( „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Trh s plochým sklem v EHP — Rozhodnutí, jímž se konstatuje porušení článku 81 ES — Stanovení cen — Důkaz protiprávního jednání — Výpočet výše pokut — Vyloučení závislých prodejů — Povinnost uvést odůvodnění — Rovné zacházení — Polehčující okolnosti“ )

text:
               17.11.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 355/19

         Rozsudek Tribunálu ze dne 27. září 2012 — Guardian Industries a Guardian Europe v. Komise
   (Věc T-82/08) (1)

   (Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Trh s plochým sklem v EHP - Rozhodnutí, jímž se konstatuje porušení článku 81 ES - Stanovení cen - Důkaz protiprávního jednání - Výpočet výše pokut - Vyloučení závislých prodejů - Povinnost uvést odůvodnění - Rovné zacházení - Polehčující okolnosti)
   2012/C 355/39
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Guardian Industries Corp. (Dover, Delaware, Spojené státy) a Guardian Europe Sàrl (Dudelange, Lucembursko) (zástupci: S. Völcker, F. Louis, A. Vallery, C. Eggers a H.-G. Kamann, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: F. Castillo de la Torre a R. Sauer, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C(2007) 5791 final ze dne 28. listopadu 2007 v řízení podle článku 81 [ES] a článku 53 Dohody o EHP (Věc COMP/39165 — Ploché sklo) v rozsahu, v němž se týká žalobkyň, a návrh na snížení pokuty uložené žalobkyním uvedeným rozhodnutím

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnostem Guardian Industries Corp. a Guardian Europe Sàrl se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 107, 26.4.2008.


title: Věc C-290/09: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 23. února 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale Amministrativo per la Sardegna — Itálie) — Telecom Italia SpA v. Regione autonoma della Sardegna za přítomnosti Space SpA a Passamonti Srl a další

text:
               22.5.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 134/28

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 23. února 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale Amministrativo per la Sardegna — Itálie) — Telecom Italia SpA v. Regione autonoma della Sardegna za přítomnosti Space SpA a Passamonti Srl a další
   (Věc C-290/09) (1)

   2010/C 134/45

      Jednací jazyk: italština

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 233, 26.9.2009.


title: Věc T-321/13: Žaloba podaná dne 13. června 2013 — Adorisio a další v. Komise

text:
               10.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 233/12

         Žaloba podaná dne 13. června 2013 — Adorisio a další v. Komise
   (Věc T-321/13)
   2013/C 233/21
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobci: Stefania Adorisio (Řím, Itálie) a 367 dalších (zástupci: F. Sciaudone, L. Dezzani, D. Contini, R. Sciaudone a S. Frazzani, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobci navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise ze dne 22. února 2013 (C(2013) 1053 final) týkající se státní podpory SA.35382 (2013/N) — Nizozemsko (Rescue SNS REAAL 2013) (Úř. věst. C 104, s. 3);

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobci pět žalobních důvodů.

               1)

               První žalobní důvod vychází z porušení čl. 107 odst. 3 písm. b) SFEU a ze zjevně nesprávného posouzení, neboť

                           —

                           sporné podpory nesouvisí s mimořádnými okolnostmi, nýbrž se selháním vedení SNS REAAL a s jeho nedostatečnými podnikatelskými schopnostmi;

                           —

                           tvrzená porucha v nizozemském hospodářství není vážná; nizozemské orgány neprokázaly existenci závažných sociálních a hospodářských obtíží;

                           —

                           tvrzená porucha se nedotýká ani jednoho celého hospodářského odvětví, natož celého hospodářství Nizozemska; nizozemská vláda neprokázala, že by měl úpadek SNS Bank systémový dopad na nizozemský finanční systém a obecně na celé nizozemské hospodářství a neposkytla k tomu žádné kvantitativní hodnocení potenciálních důsledků insolvence banky pro celé hospodářství.

               2)

               Druhý žalobní důvod vychází z porušení čl. 4 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 659/99 (1), neboť rozhodnutí Komise obsahuje jisté podmínky stanovené Komisí, jejichž smyslem bylo pozměnit oznámené podpory, což je v rozporu s čl. 4 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 659/99. Na základě takového ustanovení totiž Komise nemá v rámci předběžného přezkumu pravomoc zasahovat do oznámené státní podpory a měnit ji pomocí podmínek nebo jiných požadavků kladených na členský stát.

               3)

               Třetí žalobní důvod vychází z porušení čl. 4 odst. 4 nařízení Rady (ES) č. 659/99, neboť existovaly skutečnosti a okolnosti, které prokazovaly existenci vážných pochybností o slučitelnosti opatření se společným trhem, jako byl rozpor mezi zjištěním Komise, „že si nizozemské banky v posledním kole zátěžových testů EBA (Evropský orgán pro bankovnictví) vedly dobře díky příznivému vážení rizikově vážených aktiv (včetně hypotečních úvěrů) a měly by být schopny přestát zvýšenou míru výpadků“, a pasivním akceptováním argumentu nizozemských orgánů, že nizozemské bankovní odvětví je naopak slabé a že využití nizozemského systému zajištění vkladů by zhoršilo situaci v odvětví, nebo skutečnost, že napadené rozhodnutí obsahuje podmínky, které rovněž jasně ukazují, že bylo zahájení formálního vyšetřovacího řízení nezbytné.

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z porušení práv žalobců, neboť:

                           —

                           neexistuje důkaz o tom, že stížnost žalobců na státní podpory byla předmětem vyšetřování a posouzení; napadené rozhodnutí se o tom totiž nezmiňuje;

                           —

                           žalobci nebyli o napadeném rozhodnutí nijak uvědomeni.

               5)

               Pátý žalobní důvod vychází z porušení článku 17 Listiny základních práv Evropské unie, neboť:

                           —

                           uplatněním pravidel v oblasti státních podpor nemohou být porušována jiná unijní práva, jako je právo vlastnit majetek; v projednávané věci nemohla Komise vycházet z vyvlastnění investic, aniž jakkoli posoudila, zda bylo provedeno v souladu s právem; vyvlastnění je samo o sobě porušením práva vlastnit majetek a Komise nemohla tuto skutečnost v rámci svého posouzení opomíjet;

                           —

                           Komise měla ověřit podmínky takového vyvlastnění, aby mohla rozhodnout, zda se jedná o skutečnost, z níž může při posuzování podpor vycházet.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (Úř. věst. L 83, s. 1; Zvl. vyd. 08/01, s. 339).


title: Věc C-491/09: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 6. dubna 2010 — Evropská komise v. Belgické království

text:
               17.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 195/16

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 6. dubna 2010 — Evropská komise v. Belgické království
   (Věc C-491/09) (1)

   2010/C 195/24

      Jednací jazyk: francouzština

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 24, 30.1.2010.


title: Věc C-292/15: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 27. října 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Vergabekammer Südbayern – Německo) – Hörmann Reisen GmbH v. Stadt Augsburg, Landkreis Augsburg „Řízení o předběžné otázce — Veřejné zakázky — Veřejné služby v autobusové přepravě cestujících — Nařízení (ES) č. 1370/2007 — Článek 4 odst. 7 — Subdodávky — Požadavek, aby provozovatel veřejných služeb poskytoval převážnou část veřejných služeb v přepravě cestujících sám — Rozsah — Článek 5 odst. 1 — Zadávací řízení — Zadání zakázky postupem podle směrnice 2004/18/ES“

text:
               9.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/20

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 27. října 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Vergabekammer Südbayern – Německo) – Hörmann Reisen GmbH v. Stadt Augsburg, Landkreis Augsburg
   (Věc C-292/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Veřejné zakázky - Veřejné služby v autobusové přepravě cestujících - Nařízení (ES) č. 1370/2007 - Článek 4 odst. 7 - Subdodávky - Požadavek, aby provozovatel veřejných služeb poskytoval převážnou část veřejných služeb v přepravě cestujících sám - Rozsah - Článek 5 odst. 1 - Zadávací řízení - Zadání zakázky postupem podle směrnice 2004/18/ES“)
   (2017/C 006/24)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Vergabekammer Südbayern

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Hörmann Reisen GmbH

      Žalovaní: Stadt Augsburg, Landkreis Augsburg

      Výrok

               1)

               Článek 5 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1370/2007 ze dne 23. října 2007 o veřejných službách v přepravě cestujících po železnici a silnici a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 1191/69 a nařízení Rady (EHS) č. 1107/70 musí být vykládán v tom smyslu, že při zadávání zakázky na veřejné služby v autobusové přepravě cestujících se na tuto zakázku i nadále použije čl. 4 odst. 7 tohoto nařízení.

               2)

               Článek 4 odst. 7 nařízení č. 1370/2007 musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání tomu, aby veřejný zadavatel stanovil, že provozovatel pověřený řízením a provozováním takových veřejných služeb v autobusové přepravě cestujících, jako jsou služby dotčené ve věci v původním řízení, je povinen zajistit 70 % těchto služeb z vlastních zdrojů.

      (1)  Úř. věst. C 294, 7.9.2015.


title: Věc T-571/11: Žaloba podaná dne 7. listopadu 2011 — El Corte Inglés v. OHIM — Chez Gerard (CLUB GOURMET)

text:
               14.1.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 13/19

         Žaloba podaná dne 7. listopadu 2011 — El Corte Inglés v. OHIM — Chez Gerard (CLUB GOURMET)
   (Věc T-571/11)
   2012/C 13/41
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: El Corte Inglés, SA (Madrid, Španělsko) (zástupci: E. Seijo Veiguela, J. L. Rivas Zurdo, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Groupe Chez Gerard Restaurants Ltd (Londýn, Spojené království)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 28. července 2011 ve věci R 1946/2010-1;

               —

               uložil náhradu nákladů řízení žalovanému, jakož i případně vedlejší účastnici, pokud se osobně zúčastní řízení a bude žalobě odporovat.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Groupe Chez Gerard Restaurants Ltd.

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „CLUB GOURMET“ pro výrobky zařazené do tříd 16, 21, 29, 30, 32 a 33

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Národní obrazová ochranná známka „CLUB DEL GOURMET, EN … El Corte Inglés“, přihlášky národní slovní ochranné známky „EL SITIO DEL GOURMET“ a národní ochranné známky a ochranné známky Společenství „CLUB DEL GOURMET“ pro služby zařazené do třídy 35

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitek

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) a čl. 8 odst. 3 nařízení č. 207/2009 vzhledem k neexistenci nebezpečí záměny mezi kolidujícími ochrannými známkami.


title: Věc T-550/14: Žaloba podaná dne 23. července 2014 – Volkswagen v. OHIM (COMPETITION)

text:
               22.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 329/24

         Žaloba podaná dne 23. července 2014 – Volkswagen v. OHIM (COMPETITION)
   (Věc T-550/14)
   2014/C 329/33
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Volkswagen AG (Wolfsburg, Německo) (zástupce: U. Sander, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 15. května 2014 ve věci R 2082/2013-1;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „COMPETITION“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 12, 28, 35 a 37 – přihláška ochranné známky Společenství č. 1 1 7 69  171

      Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí přihlášky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-117/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 28. března 2014 – Itálie v. Komise „EFRR — Snížení finanční pomoci — Regionální operační program 2000-2006 pro region Puglia (Itálie), spadající pod cíl 1 — Závažné nedostatky v systémech řízení nebo kontroly, jež by mohly vést k systémovým nesrovnalostem — Zásada partnerství — Proporcionalita — Článek 39 odst. 3 písm. b) nařízení (ES) č. 1260/1999 — Články 4, 8, 9 a 10 nařízení (ES) č. 438/2001 — Povinnost uvést odůvodnění — Nedostatek příslušnosti“

text:
               19.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 151/17

         Rozsudek Tribunálu ze dne 28. března 2014 – Itálie v. Komise
   (Věc T-117/10) (1)

   („EFRR - Snížení finanční pomoci - Regionální operační program 2000-2006 pro region Puglia (Itálie), spadající pod cíl 1 - Závažné nedostatky v systémech řízení nebo kontroly, jež by mohly vést k systémovým nesrovnalostem - Zásada partnerství - Proporcionalita - Článek 39 odst. 3 písm. b) nařízení (ES) č. 1260/1999 - Články 4, 8, 9 a 10 nařízení (ES) č. 438/2001 - Povinnost uvést odůvodnění - Nedostatek příslušnosti“)
   2014/C 151/21
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Italská republika (zástupci: G. Palmieri, zmocněnkyně, ve spolupráci s P. Gentilim, avvocato dello Stato)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupkyně: A. Steiblytė a D. Recchia, zmocněnkyně)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C(2009) 10350 final ze dne 22. prosince 2009 o snížení finanční pomoci z Evropského fondu pro regionální rozvoj, poskytnuté Italské republice na základě rozhodnutí Komise C (2000) 2349 ze dne 8. srpna 2000, kterým se schvaluje operační program POR Puglia, spadající pod cíl 1 (2000 - 2006)

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Italská republika ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 148, 5.6.2010.


title: Výmaz věci T-306/99

text:
               11.9.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 228/43

         Výmaz věci T-306/99 (1)

   (2004/C 228/99)

      (Jednací jazyk: nizozemština)

   Usnesením ze dne 11. května 2004 rozhodl předseda rozšířeného druhého senátu Soudu prvního stupně Evropských společenství o výmazu věci T-306/99, Oliecentrum Nederland B. V., podporovaná Nizozemským královstvím, proti Komisi Evropských společenství.

      (1)  Úř. věst. C 63, 4.3.2000.


title: Věc F-45/10: Žaloba podaná dne 11. června 2010 — Kaser v. Komise

text:
               14.8.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 221/60

         Žaloba podaná dne 11. června 2010 — Kaser v. Komise
   (Věc F-45/10)
   ()
   2010/C 221/96
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Ferdinand Kaser (Brusel, Belgie) (zástupce: M. Schober, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Jednak zrušení rozhodnutí Evropské komise CMS 07/046, jímž byl žalobce odvolán z funkce bez snížení nároku na důchod s účinností od 15. srpna 2009 a zrušení všech rozhodnutí přijatých proti žalobci v období od září 2003 do jeho odvolání z funkce, a jednak uplatnění nároku na odškodnění.

      Návrhové žádání žalobce

   Žalobce navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí CMS 07/046 z důvodu šikany, nesprávného řízení a porušení základního práva být vyslechnut;

               —

               zrušil všechna rozhodnutí přijatá orgánem oprávněným ke jmenování proti žalobci v období od září 2003 do odvolání z funkce, a to z důvodu šikany a nesprávného řízení jakožto následku porušení práva žalobce být vyslechnut;

               —

               umožnil vyslechnutí žalobce podle čl. 7 odst. 1 a článku 24 služebního řádu a zohlednění žádostí předložených v únoru 2008 a březnu 2008;

               —

               přiznal žalobci symbolické odškodné ve výši jednoho (1) eura jakožto náhrady jeho nemateriální a profesní újmy konkretizované v této žalobě, jelikož předmětem tohoto nároku nejsou peníze, ale uznání důstojnosti a profesní reputace žalobce.


title: Věc C-588/10: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 26. ledna 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Naczelny Sąd Administracyjny Izba Finansowa Wydział I — Polsko) — Minister Finansów v. Kraft Foods Polska SA ( „Daně — DPH — Směrnice 2006/112/ES — Článek 90 odst. 1 — Snížení ceny po uskutečnění plnění — Vnitrostátní právní úprava, která váže snížení základu daně na podmínku, že dodavatel zboží nebo poskytovatel služeb má potvrzení o přijetí opravné faktury od příjemce zboží nebo služeb — Zásada neutrality DPH — Zásada proporcionality“ )

text:
               10.3.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 73/5

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 26. ledna 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Naczelny Sąd Administracyjny Izba Finansowa Wydział I — Polsko) — Minister Finansów v. Kraft Foods Polska SA
   (Věc C-588/10) (1)

   (Daně - DPH - Směrnice 2006/112/ES - Článek 90 odst. 1 - Snížení ceny po uskutečnění plnění - Vnitrostátní právní úprava, která váže snížení základu daně na podmínku, že dodavatel zboží nebo poskytovatel služeb má potvrzení o přijetí opravné faktury od příjemce zboží nebo služeb - Zásada neutrality DPH - Zásada proporcionality)
   2012/C 73/07
   Jednací jazyk: polština

      Předkládající soud

   Naczelny Sąd Administracyjny Izba Finansowa Wydział I

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Minister Finansów

      Žalovaná: Kraft Foods Polska SA

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Naczelny Sąd Administracyjny — Výklad čl. 90 odst. 1 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1) — Základ daně — Snížení ceny po uskutečnění plnění — Vnitrostátní právní úprava, která váže snížení základu daně na podmínku, že smluvní partner obdržel opravenou fakturu a potvrdil ji

      Výrok

   Požadavek, jenž váže snížení základu daně, který vyplývá z původní faktury, na podmínku, že osoba povinná k dani musí od příjemce zboží nebo služeb obdržet potvrzení o přijetí opravné faktury, spadá pod pojem podmínky uvedený v čl. 90 odst. 1 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty.
   Zásada neutrality daně z přidané hodnoty a zásada proporcionality v zásadě takovému požadavku nebrání. Pokud však vyjde najevo, že je pro osobu povinnou k dani, tj. dodavatele zboží nebo poskytovatele služeb, nemožné nebo nadměrně obtížné získat takové potvrzení o přijetí v přiměřené lhůtě, nelze mu upírat možnost, aby ve vztahu k vnitrostátním daňovým orgánům prokázal i jinými prostředky zaprvé, že vynaložil za okolností daného případu nezbytné úsilí k tomu, aby se ujistil, že příjemce zboží nebo služeb obdržel opravnou fakturu a seznámil se s ní, a zadruhé, že dotčené plnění bylo opravdu uskutečněno v souladu s podmínkami uvedenými na uvedené opravné faktuře.

      (1)  Úř. věst. C 89, 19.3.2011.


title: Věc C-565/08: Žaloba podaná dne 19. prosince 2008 – Komise Evropských společenství v. Italská republika

text:
               7.3.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 55/12

         Žaloba podaná dne 19. prosince 2008 – Komise Evropských společenství v. Italská republika
   (Věc C-565/08)
   (2009/C 55/19)
   Jednací jazyk: italština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: E. Traversa a L. Prete, zmocněnci)

      Žalovaná: Italská republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Italská republika tím, že zavedla ustanovení, která advokátům ukládají povinnost dodržovat maximální sazby, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 43 ES a 49 ES,

               —

               uložit Italské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Stanovení závazných maximálních sazeb pro soudní a mimosoudní činnosti advokátů představuje omezení svobody usazování ve smyslu článku 43 ES, jakož i omezení volného pohybu služeb ve smyslu článku 49 ES. Závazný tarifní sazebník, který má být použit nezávisle na druhu vykonaného úkonu, na práci nezbytné pro jeho provedení a na nákladech vynaložených na jeho realizaci, může totiž způsobit, že italský trh s právními službami nebude pro zahraniční podnikatele atraktivní. Advokáti usazení v jiných členských státech jsou tedy odrazováni od usazování v Itálii nebo od toho, aby tam dočasně poskytovali vlastní služby.
   Zaprvé, je to z důvodu, že povinnost přizpůsobit se novému systému tarifikace (který je ostatně velmi složitý) zahrnuje dodatečné náklady, které mohou bránit výkonu základních svobod uznaných ve Smlouvě.
   Zadruhé, maximální hranice tarifního sazebníku představuje další překážku volného pohybu právních služeb v rámci vnitřního trhu, neboť brání tomu, aby činnosti vykonávané advokáty usazenými v jiných členských státech než Itálie byly řádně odměňovány, a tedy takové advokáty, kteří požadují odměnu vyšší než odměnu stanovenou italskou právní úpravou v závislosti na vlastnostech italského trhu, odrazují od toho, aby v Itálii dočasně poskytovali vlastní služby, nebo aby se v takovém státě usadili.
   Konečně přísnost italského systému tarifikace brání advokátům (včetně advokátů usazených v zahraničí) v tom, aby činili nabídky ad hoc v konkrétních situacích nebo pro jednotlivé klienty, například nabízeli soubor určitých právních služeb za stanovenou cenu nebo nabízeli soubor právních služeb poskytovaných v různých členských státech v rámci společného sazebníku. Italské právní předpisy tedy mohou vést ke ztrátě konkurenceschopnosti, pokud jde o advokáty usazené v zahraničí, neboť je zbavují účinných technik pronikání na italský právní trh.
   Krom toho se nezdá, že je sporné opatření vhodné k dosažení cílů obecného zájmu stanovených italskými orgány, ani že je za tímto účelem nejméně omezující. Konkrétně se nezdá, že je toto opatření vhodné za účelem zajištění přístupu k soudu pro méně majetné osoby nebo k zajištění ochrany příjemců právních služeb nebo také k zajištění řádného výkonu spravedlnosti. Nezdá se ani, že je toto opatření přiměřené vzhledem k tomu, že existují jiná opatření, která se jeví podstatně méně omezující ve vztahu k advokátům usazeným v zahraničí, rovněž tak (nebo více) vhodná ke sledování cílů ochrany stanovených italskými orgány.
   Konečně italské orgány nevysvětlily, zda a jaká alternativní opatření méně omezujícího charakteru ve vztahu k advokátům usazeným v jiných členských státech byla zkoumána, ani neuvedly důvody, pro které sledované obecné zájmy již nejsou chráněny ustanoveními, která upravují povolání advokáta v jiných členských státech Společenství.


title: Spojené věci T-115/09 a T-116/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 14. února 2012 — Electrolux a Whirlpool Europe v. Komise ( „Státní podpory — Podpora na restrukturalizaci pro výrobce velkých domácích elektrospotřebičů, kterou oznámila Francouzská republika — Rozhodnutí prohlašující podporu za slučitelnou se společným trhem při splnění podmínek — Zjevně nesprávná posouzení — Pokyny pro státní podpory na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích“ )

text:
               24.3.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 89/21

         Rozsudek Tribunálu ze dne 14. února 2012 — Electrolux a Whirlpool Europe v. Komise
   (Spojené věci T-115/09 a T-116/09) (1)

   (Státní podpory - Podpora na restrukturalizaci pro výrobce velkých domácích elektrospotřebičů, kterou oznámila Francouzská republika - Rozhodnutí prohlašující podporu za slučitelnou se společným trhem při splnění podmínek - Zjevně nesprávná posouzení - Pokyny pro státní podpory na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích)
   2012/C 89/33
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Electrolux AB (Stockholm, Švédsko) (zástupci: F. Wijckmans a H. Burez, advokáti) (věc T-115/09) a Whirlpool Europe BV (Breda, Nizozemsko) (zástupci: původně F. Tuytschaever a B. Bellen, poté H. Burez a F. Wijckmans, advokáti) (věc T-116/09)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: L. Flynn a C. Giolito, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Francouzská republika (zástupci: původně G. de Bergues a A. L. Vendrolini, poté G. de Bergues a J. Gstalter, zmocněnci); Fagor France SA (Rueil Malmaison, Francie) (zástupci: J. Derenne a A. Müller Rappard, advokáti)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2009/485/ES ze dne 21. října 2008 o státní podpoře C 44/07 (ex N 460/07), kterou Francie zamýšlí poskytnout ve prospěch společnosti FagorBrandt (Úř. věst. 2009, L 160, s. 11)

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Komise 2009/485/ES ze dne 21. října 2008 o státní podpoře C 44/07 (ex N 460/07), kterou Francie zamýšlí poskytnout ve prospěch společnosti FagorBrandt, se zrušuje.

               2)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vzniklé společnostem Electrolux AB a Whirlpool Europe BV.

               3)

               Francouzská republika a společnost Fagor France SA ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 113, 16.5.2009.


title: Věc T-883/16 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 21. července 2017 – Polsko v. Komise „Řízení o předběžných opatřeních — Vnitřní trh se zemním plynem — Směrnice 2009/73/ES — Návrh Bundesnetzagentur na změnu podmínek pro výjimky z některých požadavků stanovených unijním právem týkající se používání plynovodu OPAL — Rozhodnutí Komise o změně podmínek pro výjimky z unijních pravidel — Návrh na odklad vykonatelnosti — Neexistence naléhavosti“

text:
               4.9.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 293/34

         Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 21. července 2017 – Polsko v. Komise
   (Věc T-883/16 R)
   („Řízení o předběžných opatřeních - Vnitřní trh se zemním plynem - Směrnice 2009/73/ES - Návrh Bundesnetzagentur na změnu podmínek pro výjimky z některých požadavků stanovených unijním právem týkající se používání plynovodu OPAL - Rozhodnutí Komise o změně podmínek pro výjimky z unijních pravidel - Návrh na odklad vykonatelnosti - Neexistence naléhavosti“)
   (2017/C 293/41)
   Jednací jazyk: polština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Polská republika (zástupci: B. Majczyna, M. Kawnik a K. Rudzińska, zmocněnci)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: O. Beynet a K. Herrmann, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalobkyni: Litevská republika (zástupci: D. Kriaučiūnas et R. Krasuckaitė, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovaného: Spolková republika Německo (zástupci: T. Henze a R. Kanitz, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh založený na článcích 278 a 279 SFEU a znějící na odklad vykonatelnosti rozhodnutí Komise (2016) 6950 v konečném znění, ze dne 28. října 2016, o změně podmínek pro výjimky plynovodu OPAL z pravidel pro přístup třetích stran a pro regulaci sazeb stanovených směrnicí 2003/55/ES.

      Výrok

               1)

               Návrh na předběžné opatření se zamítá.

               2)

               Usnesení ze dne 23. prosince 2016, Polsko v. Komise (T-883/16 R,) se zrušuje.

               3)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc C-404/11 P: Usnesení Soudního dvora ze dne 2. února 2012 — Elf Aquitaine SA v. Evropská komise ( „Kasační opravný prostředek — Nařízení (ES) č. 1/2003 — Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Trh s chlorečnanem sodným — Pojem „podnik“ — Předpoklad rozhodujícího vlivu — Dosah tohoto předpokladu — Poznatky, které tento předpoklad nemohou vyvrátit — Osobní pokuta — Soudní přezkum v plné jurisdikci“ )

text:
               5.5.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 133/11

         Usnesení Soudního dvora ze dne 2. února 2012 — Elf Aquitaine SA v. Evropská komise
   (Věc C-404/11 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Nařízení (ES) č. 1/2003 - Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Trh s chlorečnanem sodným - Pojem „podnik“ - Předpoklad rozhodujícího vlivu - Dosah tohoto předpokladu - Poznatky, které tento předpoklad nemohou vyvrátit - Osobní pokuta - Soudní přezkum v plné jurisdikci)
   2012/C 133/20
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Elf Aquitaine SA (zástupci: E. Morgan de Rivery a E. Lagathu, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: E. Gippini Fournier a R. Sauer, zmocněnci)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) ze dne 17. května 2011, Elf Aquitaine v. Komise (T-299/08), kterým Tribunál zamítl žalobu na neplatnost podanou žalobkyní proti rozhodnutí Komise C(2008) 2626 final ze dne 11. června 2008 v řízení podle článku 81 Smlouvy o ES a článku 53 Dohody o EHP (Věc COMP/38.695 — Chlorečnan sodný) — Hospodářská soutěž — Kartelová dohoda — Porušení zásad svěření pravomocí a proporcionality — Zjevně nesprávný výklad — Porušení práva na obhajobu a zásad spravedlnosti a rovnosti zbraní — Povinnost odůvodnění — Protiprávnost osobní pokuty

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Elf Aquitaine SA ponese náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 298, 8.10.2011.


title: Věc C-414/06: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 15. května 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzhof – Německo) – Lidl Belgium GmbH & Co. KG v. Finanzamt Heilbronn (Svoboda usazování — Přímé daně — Zohlednění ztrát stálé provozovny nacházející se ve členském státě a patřící obchodní společnosti se statutárním sídlem v jiném členském státě)

text:
               5.7.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/6

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 15. května 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzhof – Německo) – Lidl Belgium GmbH & Co. KG v. Finanzamt Heilbronn
   (Věc C-414/06) (1)

   (Svoboda usazování - Přímé daně - Zohlednění ztrát stálé provozovny nacházející se ve členském státě a patřící obchodní společnosti se statutárním sídlem v jiném členském státě)
   (2008/C 171/09)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Bundesfinanzhof
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Lidl Belgium GmbH & Co. KG

      Žalovaná: Finanzamt Heilbronn
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Bundesfinanzhof – Výklad článků 43 ES a 56 ES – Odpočet ztrát vyplývajících z činnosti stálé provozovny usazené v jiném členském státě od zdanitelného zisku tuzemské společnosti – Zamítnutí odpočtu založeného na dvoustranné úmluvě o zamezení dvojího zdanění uzavřené s tímto jiným členským státem
   Výrok
   Článek 43 ES nebrání tomu, aby obchodní společnosti usazené v členském státě bylo zakázáno odečíst od jejího základu daně ztráty její stálé provozovny nacházející se v jiném členském státě, pokud jsou na základě smlouvy o zamezení dvojího zdanění příjmy této stálé provozovny zdaňovány v posledně uvedeném členském státě, v němž uvedené ztráty mohou být zohledněny v rámci zdanění příjmu této stálé provozovny v budoucích zdaňovacích obdobích.

      (1)  Úř. věst. C 326, 30.12.2006.


title: Věc C-8/08: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 4. června 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce College van Beroep voor het bedrijfsleven — Nizozemsko) — T-Mobile Netherlands BV, KPN Mobile NV, Orange Nederland NV, Vodafone Libertel NV v. Raad van bestuur van de Nederlandse Mededingingsautoriteit ( Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Článek 81 odst. 1 ES — Pojem,jednání ve vzájemné shodě — Příčinná souvislost mezi jednáním ve vzájemné shodě a chováním podniků na trhu — Posuzování podle předpisů vnitrostátního práva — Dostatečnost jediné schůzky nebo nezbytnost dlouhodobého a pravidelného jednání ve vzájemné shodě )

text:
               1.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 180/12

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 4. června 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce College van Beroep voor het bedrijfsleven — Nizozemsko) — T-Mobile Netherlands BV, KPN Mobile NV, Orange Nederland NV, Vodafone Libertel NV v. Raad van bestuur van de Nederlandse Mededingingsautoriteit
   (Věc C-8/08) (1)

   („Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce - Článek 81 odst. 1 ES - Pojem,jednání ve vzájemné shodě - Příčinná souvislost mezi jednáním ve vzájemné shodě a chováním podniků na trhu - Posuzování podle předpisů vnitrostátního práva - Dostatečnost jediné schůzky nebo nezbytnost dlouhodobého a pravidelného ‚jednání ve vzájemné shodě‘‘)
   2009/C 180/20
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   College van Beroep voor het bedrijfsleven

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: T-Mobile Netherlands BV, KPN Mobile NV, Orange Nederland NV, Vodafone Libertel NV

      Žalovaný: Raad van bestuur van de Nederlandse Mededingingsautoriteit

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — College van Beroep voor het bedrijfsleven — Výklad článku 81 ES — Pojem jednání ve vzájemné shodě — Nezbytnost příčinné souvislosti mezi jednáním ve vzájemné shodě a chováním podniků na trhu — Posuzování nebo neposuzování podle předpisů vnitrostátního práva — Dostatečnost jediného jednání nebo nezbytnost dlouhodobého a pravidelného jednání ve vzájemné shodě

      Výrok

               1)

               Jednání ve vzájemné shodě má protisoutěžní cíl ve smyslu čl. 81 odst. 1 ES, jestliže z důvodu svých znaků a účelu a s ohledem na hospodářský a právní kontext, do kterého spadá, je prakticky způsobilé vyloučit, omezit nebo narušit hospodářskou soutěž na společném trhu. Není nezbytné, aby hospodářská soutěž byla skutečně vyloučena, omezena nebo narušena ani aby existovala přímá souvislost mezi tímto jednáním ve vzájemné shodě a spotřebitelskými cenami. Výměna informací mezi soutěžiteli sleduje protisoutěžní cíl, jestliže může odstranit nejistoty ohledně chování zamýšleného dotyčnými podniky.

               2)

               V rámci přezkumu příčinné souvislosti mezi vzájemnou shodou a chováním podniků, které se na ní podílely, na trhu, souvislosti, která je vyžadována pro prokázání existence jednání ve vzájemné shodě ve smyslu čl. 81 odst. 1 ES, je vnitrostátní soud povinen, neexistuje-li důkaz o opaku, jehož předložení přísluší těmto podnikům, použít domněnku příčinné souvislosti uvedenou v judikatuře Soudního dvora, podle které uvedené podniky, jestliže zůstávají na tomto trhu aktivní, zohledňují informace, které si vyměnily se svými soutěžiteli.

               3)

               Pokud podnik podílející se na jednání ve vzájemné shodě zůstane na dotyčném trhu aktivní, použije se domněnka příčinné souvislosti mezi vzájemnou shodou a chováním tohoto podniku na tomto trhu i v případě, kdy se jednání ve vzájemné shodě zakládá pouze na jediné schůzce dotyčných podniků.

      (1)  Úř. věst. C 92, 12.4.2008.


title: Spojené věci T-192/01 a T-245/04: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 30. září 2009 — Lior v. Komise a Komise v. Lior ( Rozhodčí doložka — Programy Thermie a Altener II — Smlouvy týkající se projektů v oblasti podpory obnovitelných zdrojů energie a úspor energie — Přípustnost — Žádost o zaplacení — Prokázání nákladů — Žádost o vrácení zaplacených záloh — Náhrada škody )

text:
               21.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/34

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 30. září 2009 — Lior v. Komise a Komise v. Lior
   (Spojené věci T-192/01 a T-245/04) (1)

   („Rozhodčí doložka - Programy Thermie a Altener II - Smlouvy týkající se projektů v oblasti podpory obnovitelných zdrojů energie a úspor energie - Přípustnost - Žádost o zaplacení - Prokázání nákladů - Žádost o vrácení zaplacených záloh - Náhrada škody“)
   2009/C 282/63
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně ve věci T-192/01: Lior GEIE (Brusel, Belgie) (zástupci: původně V. Marien a J. Choucroun, poté V. Marien, advokáti)

      Žalovaná ve věci T-192/01: Komise Evropských společenství (zástupci: původně H. Støvlbæk, zmocněnec, ve spolupráci s M. Bra, advokátkou, poté H. Støvlbæk a M. Konstantinidis, zmocněnci, ve spolupráci s B. Wägenbaurem, advokátem)

      Žalobkyně ve věci T-245/04: Komise Evropských společenství

      Žalované ve věci T-245/04: Lior GEIE a Lior International NV (Hoeilaart, Belgie) (zástupkyně: V. Marien)

      Předmět věci

   Dvě žaloby na základě článku 238 ES podané jednak společností Lior GEIE, a jednak Komisí v návaznosti na sedm smluv uzavřených mezi Komisí a společností Lior v rámci programu Thermie a jednu smlouvu uzavřenou mezi Komisí a společností Lior v rámci programu Altener II

      Výrok rozsudku

               1)

               Společnosti Lior se ukládá, aby uhradila Komisi:

                           —

                           částku 6 156,75 eur za smlouvu Biogaz, smlouvu Biomasse a smlouvu Maxibrochure bioclimatique, navýšenou o úroky z prodlení ode dne 28. února 2002 ve výši sazby stanovené Evropskou centrální bankou pro její hlavní repo operace platné v měsíci únoru 2002, navýšené o jeden a půl procentního bodu do dne 31. prosince 2002, a o tři a půl procentního bodu počínaje dnem 1. ledna 2003, a to až do úplného zaplacení;

                           —

                           za smlouvu Biomasse částku 16 325,11 eur, navýšenou o úroky z prodlení ode dne 30. června 2002 ve výši sazby stanovené Evropskou centrální bankou pro její hlavní repo operace platné v měsíci únoru 2002, navýšené o jeden a půl procentního bodu do dne 31. prosince 2002, a o tři a půl procentního bodu počínaje dnem 1. ledna 2003, a to až do úplného zaplacení;

                           —

                           za smlouvu Wind Energy částku 3 980 eur, navýšenou o úroky z prodlení ode dne 15. ledna 2002 ve výši sazby stanovené Evropskou centrální bankou pro její hlavní repo operace platné v měsíci únoru 2002, navýšené o jeden a půl procentního bodu do dne 31. prosince 2002, a o tři a půl procentního bodu počínaje dnem 1. ledna 2003, a to až do úplného zaplacení;

                           —

                           za smlouvu Transport částku 36 000 eur, navýšenou o úroky z prodlení ode dne 31. srpna 2002 ve výši sazby stanovené Evropskou centrální bankou pro její hlavní repo operace platné v měsíci únoru 2002, navýšené o jeden a půl procentního bodu do dne 31. prosince 2002, a o tři a půl procentního bodu počínaje dnem 1. ledna 2003, a to až do úplného zaplacení;

                           —

                           za smlouvu Photovoltaïque částku 36 000 eur, navýšenou o úroky z prodlení ode dne 31. srpna 2002 ve výši sazby stanovené Evropskou centrální bankou pro její hlavní repo operace platné v měsíci únoru 2002, navýšené o jeden a půl procentního bodu do dne 31. prosince 2002, a o tři a půl procentního bodu počínaje dnem 1. ledna 2003, a to až do úplného zaplacení.

               2)

               Společnosti Lior se ukládá, aby uhradila Komisi za smlouvu Agores částku 32 800 eur, navýšenou o úroky z prodlení ode dne 28. února 2003 ve výši sazby stanovené Evropskou centrální bankou pro její hlavní repo operace platné v měsíci únoru 2003, navýšené o jeden a půl procentního bodu, a to až do úplného zaplacení.

               3)

               Není namístě rozhodovat o návrhových žádáních Komise ve věci T-245/04, v nichž Komise požaduje, aby bylo společnosti Lior International NV uloženo na základě společné a nerozdílné odpovědnosti uhradit částky dlužné společností Lior.

               4)

               Společnost Lior ponese vlastní náklady hlavního řízení ve spojených věcech T-192/01 a T-245/04, jakož i čtvrtinu nákladů Komise vztahujících se k tomuto řízení.

               5)

               Společnosti Lior se ukládá nahradit veškeré náklady řízení vztahující se k řízení o předběžných opatřeních ve věci T-192/01 R.

               6)

               Komise ponese tři čtvrtiny vlastních nákladů hlavního řízení ve věci T-192/01 a tři čtvrtiny vlastních nákladů v řízení ve věci T-245/04 vedeném proti společnosti Lior.

               7)

               Komise ponese vlastní náklady řízení vztahující se k řízení o žalobě proti Lior International ve věci T-245/04.

               8)

               Lior International ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 303, 27.10.2001.


title: Věc C-44/09: Žaloba podaná dne 30. ledna 2009 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika

text:
               21.3.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 69/29

         Žaloba podaná dne 30. ledna 2009 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika
   (Věc C-44/09)
   (2009/C 69/54)
   Jednací jazyk: řečtina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: M. Van Beek a M. Karanasou-Apostolopoulou)

      Žalovaná: Řecká republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Řecká republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Rady 2004/113/ES ze dne 13. prosince 2004, kterou se zavádí zásada rovného zacházení s muži a ženami v přístupu ke zboží a službám a jejich poskytování (1), nebo v každém případě tím, že Komisi o těchto předpisech neuvědomila, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice;

               —

               uložit Řecké republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta k provedení směrnice 2004/113/ES do vnitrostátního právního řádu uplynula dne 21. prosince 2007.

      (1)  Úř. věst. L 373, 21.12.2004, s. 37.


title: Věc T-317/07: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 19. listopadu 2008 – Komise v. B2 Test ( Rozhodčí doložka — Smlouva uzavřená v rámci zvláštního programu výzkumu a technologického rozvoje, včetně demonstrace, v oblasti průmyslových technologií a technologií materiálů (1994-1998) — Nedodržení smlouvy — Vrácení zůstatku zálohy vyplacené Komisí )

text:
               10.1.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/27

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 19. listopadu 2008 – Komise v. B2 Test
   (Věc T-317/07) (1)

   („Rozhodčí doložka - Smlouva uzavřená v rámci zvláštního programu výzkumu a technologického rozvoje, včetně demonstrace, v oblasti průmyslových technologií a technologií materiálů (1994-1998) - Nedodržení smlouvy - Vrácení zůstatku zálohy vyplacené Komisí“)
   (2009/C 6/55)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: L. Escobar Guerrero, zmocněnec, ve spolupráci s E. Boutierem a J. Marthanem, advokáty)

      Žalovaná: B2 Test SA (Gardanne, Francie) (zástupce: M. Baffert, advokát)
   Předmět věci
   Návrh na základě článku 238 ES, směřující k vrácení zůstatku zálohy vyplacené Evropským společenstvím spolu s úroky z prodlení v rámci smlouvy BRST-CT-98-5452, jakož i uhrazení náhrady škody
   Výrok

               1)

               Společnosti B2 Test SA se ukládá, aby Komisi vrátila částku 43 437,94 eur jako jistinu, spolu s úroky z prodlen,í podle roční zákonné sazby použitelné ve Francii, od 31. července 2002 do úplného zaplacení dluhu.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Společnosti B2 Test SA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 269, 10.11.2007.


title: Věc T-28/06: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 6. listopadu 2007 – RheinfelsQuellen H. Hövelmann v. OHIM (VOM URSPRUNG HER VOLLKOMMEN) ( Ochranná známka Společenství — Přihláška slovní ochranné známky Společenství VOM URSPRUNG HER VOLLKOMMEN — Absolutní důvody pro zamítnutí — Popisná povaha — Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 40/94 )

text:
               22.12.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 315/36

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 6. listopadu 2007 – RheinfelsQuellen H. Hövelmann v. OHIM (VOM URSPRUNG HER VOLLKOMMEN)
   (Věc T-28/06) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Přihláška slovní ochranné známky Společenství VOM URSPRUNG HER VOLLKOMMEN - Absolutní důvody pro zamítnutí - Popisná povaha - Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 40/94“)
   (2007/C 315/68)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: RheinfelsQuellen H. Hövelmann GmbH & Co. KG (Duisburg, Německo) (zástupci: W. Kellenter a A. Lambrecht, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: G. Schneider, zmocněnec)
   Předmět věci
   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 17. listopadu 2005 (věc R 1179/2004-2), týkajícímu se přihlášky slovní ochranné známky VOM URSPRUNG HER VOLLKOMMEN k zápisu jako ochranné známky Společenství.
   Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               RheinfelsQuellen H. Hövelmann GmbH & Co. KG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 86, 8.4.2006.


title: Věc C-389/06: Usnesení předsedy šestého senátu Soudního dvora ze dne 11. září 2007 – Komise Evropských společenství v. Belgické království

text:
               8.12.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 297/33

         Usnesení předsedy šestého senátu Soudního dvora ze dne 11. září 2007 – Komise Evropských společenství v. Belgické království
   (Věc C-389/06) (1)

   (2007/C 297/55)

      Jednací jazyk: francouzština

   Předseda šestého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 261, 28.10.2006.


title: Věc T-101/10: Usnesení Tribunálu ze dne 19. března 2012 — Polsko v. Komise

text:
               5.5.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 133/28

         Usnesení Tribunálu ze dne 19. března 2012 — Polsko v. Komise
   (Věc T-101/10) (1)

   2012/C 133/55
   Jednací jazyk: polština
   Předseda šestého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 113, 1.5.2010.


title: Věc T-289/07: Žaloba podaná dne 30. července 2007 – Caisse Nationale des Caisses d'Épargne et de Prévoyance v. Komise

text:
               6.10.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 235/18

         Žaloba podaná dne 30. července 2007 – Caisse Nationale des Caisses d'Épargne et de Prévoyance v. Komise
   (Věc T-289/07)
   (2007/C 235/32)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Caisse Nationale des Caisses d'Épargne et de Prévoyance (CNCEP) (Paříž, Francie) (zástupci: F. Sureau, D. Théophile, É. Renaudeau, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Komise K(2007) 2110 konečné ze dne 10. května 2007 podle čl. 86 odst. 3 ES týkající se zvláštních práv udělených Banque Postale, Caisses d'Épargne et de Prévoyance a Crédit Mutuel na distribuci vkladních knížek typu „livret A“ a „livret bleu“;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Předloženou žalobou žalobkyně požaduje, aby bylo zrušeno rozhodnutí Komise K(2007) 2110 konečné ze dne 10. května 2007, které prohlašuje ustanovení francouzského měnového a finančního zákoníku (Code Monétaire et Financier), která vyhrazují třem úvěrovým institucím, Banque Postale, Caisses d'Épargne et de Prévoyance a Crédit Mutuel, zvláštní práva na distribuci vkladních knížek typu „livret A“ a „livret bleu“, za neslučitelná s čl. 86 odst. 1 ES ve spojení s články 43 ES a 49 ES.
   Na podporu své žaloby uplatňuje šest žalobních důvodů.
   První žalobní důvod se týká porušení podstatných procesních náležitostí, jelikož Komise nedodržela práva obhajoby žalobkyně a jelikož rozhodnutí je nedostatečně odůvodněno.
   K věci samé žalobkyně tvrdí, že se Komise dopustila nesprávného právního posouzení, když se domnívala, že zvláštní práva na distribuci vkladních knížek typu „livret A“ a „livret bleu“ představují per se omezení svobody usazování. Podle žalobkyně se Komise dopustila nesprávného posouzení, jelikož se domnívala, že tato zvláštní práva v praxi způsobí, že výkon svobod Společenství ve Francii bude méně přitažlivý.
   Krom toho žalobkyně tvrdí, že napadené rozhodnutí vykazuje právní vady a vady posouzení v rozsahu, v němž Komise usoudila, že zvláštní práva nemohou být odůvodněna podle čl. 86 odst. 2 ES, a je stiženo nesprávným posouzením v rozsahu, v němž se Komise domnívala, že nemohou být odůvodněna naléhavými důvody obecného zájmu.
   Konečně žalobkyně uplatňuje, že se Komise dopustila pochybení, když posuzovala dotčené vnitrostátní opatření z hlediska svobody volného pohybu služeb.


title: Věc C-468/11: Žaloba podaná dne 13. září 2011 — Evropská komise v. Španělské království

text:
               19.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 340/11

         Žaloba podaná dne 13. září 2011 — Evropská komise v. Španělské království
   (Věc C-468/11)
   2011/C 340/19
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: G. Braun a S. Pardo Quintillán, zmocněnci)

      Žalovaný: Španělské království

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Určit, že Španělské království tím, že

                           —

                           podrobuje podniky, které poskytují službu nebo zajišťují síť podle obecného oprávnění, poplatku určenému k financování Corporación de Radio y Televisión Española (RTVE), přičemž v této souvislosti stanoví řadu podmínek a výjimek, jakož i určité mechanismy převodu nadměrných příjmů, a

                           —

                           tím, že neoznámilo řádně svůj záměr učinit změny týkající se obecných oprávnění, ani neposkytlo zainteresovaným stranám, včetně uživatelů a spotřebitelů, dostatečnou lhůtu k vyjádření názorů na navrhované změny,

                     nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 12 a čl. 14 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/20/ES (1) ze dne 7. března 2002 o oprávnění pro sítě a služby elektronických komunikací (autorizační směrnice);

               —

               uložit Španělskému království náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Komise má za to, že článek 5 Ley de RTVE je neslučitelný s článkem 12 autorizační směrnice. Prostřednictvím článku 5 Ley de RTVE zavedly španělské orgány poplatek [který nazývají „aportación“ (příspěvek)] z hrubých příjmů provozovatelů elektronických komunikací s určitým zeměpisným rozsahem, aniž dodržely zásady a požadavky stanovené v článku 12 autorizační směrnice.
   Komise má za to, že Španělské království tím, že neoznámilo řádně svůj záměr učinit změny týkající se obecných oprávnění, ani neposkytlo zainteresovaným stranám, včetně uživatelů a spotřebitelů, dostatečnou lhůtu k vyjádření názorů na navrhované změny, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku čl. 14 odst. 1 autorizační směrnice.

      (1)  Úř. věst. L 108, s. 21


title: Věc T-581/08: Rozsudek Tribunálu ze dne 27. září 2011 — Perusahaan Otomobil Nasional v. OHIM — Proton Motor Fuel Cell (PM PROTON MOTOR) ( Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství PM PROTON MOTOR — Starší národní slovní a obrazové ochranné známky Beneluxu a starší slovní a obrazové ochranné známky Společenství PROTON — Relativní důvody pro zamítnutí — Neexistence nebezpečí záměny — Neexistence podobnosti výrobků a služeb — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009) — Článek 8 odst. 5 nařízení č. 40/94 (nyní čl. 8 odst. 5 nařízení č. 207/2009) )

text:
               12.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 331/17

         Rozsudek Tribunálu ze dne 27. září 2011 — Perusahaan Otomobil Nasional v. OHIM — Proton Motor Fuel Cell (PM PROTON MOTOR)
   (Věc T-581/08) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství PM PROTON MOTOR - Starší národní slovní a obrazové ochranné známky Beneluxu a starší slovní a obrazové ochranné známky Společenství PROTON - Relativní důvody pro zamítnutí - Neexistence nebezpečí záměny - Neexistence podobnosti výrobků a služeb - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009) - Článek 8 odst. 5 nařízení č. 40/94 (nyní čl. 8 odst. 5 nařízení č. 207/2009))
   2011/C 331/31
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Perusahaan Otomobil Nasional Sdn Bhd (Shah Alam, Selangor Darul Ehsan, Malajsie) (zástupci: J. Blind, C. Kleiner a S. Ziegler, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: D. Botis, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Proton Motor Fuel Cell GmbH (Puchheim, Německo) (zástupce: C. Sedlmeir, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 9. října 2008 (věc R 1675/2007-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Perusahaan Otomobil Nasional Sdn Bhd a Proton Motor Fuel Cell GmbH.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Perusahaan Otomobil Nasional Sdn Bhd se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 69, 21.3.2009.


title: Věc C-140/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte Suprema di Cassazione (Itálie) dne 21. března 2011 — trestní řízení proti Dembovi Ngagneovi

text:
               21.5.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 152/16

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte Suprema di Cassazione (Itálie) dne 21. března 2011 — trestní řízení proti Dembovi Ngagneovi
   (Věc C-140/11)
   2011/C 152/28
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Corte Suprema di Cassazione

      Účastník původního trestního řízení

   Demba Ngagne

      Předběžné otázky

               a)

               Je třeba chápat čl. 7 odst. 1 a 4, čl. 8 odst. 1, 3 a 4, a čl. 15 odst. 1 směrnice 2008/115/ES tak, že zakazují členskému státu přikázat prostřednictvím záměny pořadí priorit a procesního postupu neoprávněně pobývajícímu cizímu státnímu příslušníku, aby opustil státní území, pokud nelze přistoupit k nucenému vyhoštění, bezprostředně nebo po zajištění?

               b)

               Je tudíž třeba chápat čl. 15 odst. 1, 4, 5 a 6 směrnice 2008/115/ES tak, že zakazuje členskému státu, aby v důsledku neodůvodněné nespolupráce na dobrovolném návratu ze strany cizího státního příslušníka a jen pro tento důvod obvinil dotyčného cizího státního příslušníka z trestného činu a uložil mu trest odnětí svobody mnohonásobně vyšší (až desetinásobně) než je zajištění za účelem vyhoštění, které již uplynulo, nebo není objektivně možné?

               c)

               Je třeba čl. 2 odst. 2 písm. b) směrnice 2008/115/ES, včetně s ohledem na článek 8 téže směrnice a na oblasti společné politiky vymezené zejména článkem 79 SFEU, chápat tak, že k tomu, aby se směrnice neuplatnila, stačí, že členský stát rozhodne označit za trestný čin nespolupráci na dobrovolném návratu ze strany cizího státního příslušníka?

               d)

               Je naopak třeba čl. 2 odst. 2 písm. b) a čl. 15 odst. 4, 5 a 6 směrnice 2008/115/ES, včetně s ohledem na článek 5 EÚLP, vykládat tak, že brání tomu, aby neoprávněně pobývající cizí státní příslušník, kterého nelze zajistit nebo jej již nelze zajistit, byl podroben sérii příkazů k dobrovolnému návratu a omezením osobní svobody závisejícím na odsouzení za trestné činy nesplnění těchto příkazů?

               e)

               Závěrem lze tvrdit, včetně s ohledem na desátý bod odůvodnění, bývalé ustanovení článku 23 Úmluvy k provedení Schengenské dohody, doporučení a pravidla připomenutá v preambuli směrnice 2008/115 a článek EÚLP, že čl. 7 odst. 4, čl. 8 odst. 1, 3 a 4, čl. 15 odst. 1, 4, 5 a 6 přiznávají zásadám, podle kterých omezení svobody za účelem navrácení musí být považována za „extrema ratio“ a že žádné zajišťovací opatření není odůvodněno, souvisí-li s řízením o vyhoštění, u kterého neexistuje žádná přiměřená perspektiva návratu, hodnotu pravidla?


title: Věc T-608/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 27. června 2013 — Beifa Group v. OHIM — Schwan-Stabilo Schwanhäußer (Psací náčiní) ( „(Průmyslový) vzor Společenství — Řízení o prohlášení neplatnosti — Zapsaný (průmyslový) vzor Společenství zobrazující psací náčiní — Starší národní obrazová ochranná známka a starší národní trojrozměrná ochranná známka — Důvod neplatnosti — Užívání staršího označení, jehož majitel má právo zakázat užívání, v (průmyslovém) vzoru Společenství — Článek 25 odst. 1 písm. e) nařízení (ES) č. 6/2002 — Rozhodnutí přijaté po zrušení předchozího rozhodnutí Tribunálem“ )

text:
               3.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 225/74

         Rozsudek Tribunálu ze dne 27. června 2013 — Beifa Group v. OHIM — Schwan-Stabilo Schwanhäußer (Psací náčiní)
   (Věc T-608/11) (1)

   ((Průmyslový) vzor Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Zapsaný (průmyslový) vzor Společenství zobrazující psací náčiní - Starší národní obrazová ochranná známka a starší národní trojrozměrná ochranná známka - Důvod neplatnosti - Užívání staršího označení, jehož majitel má právo zakázat užívání, v (průmyslovém) vzoru Společenství - Článek 25 odst. 1 písm. e) nařízení (ES) č. 6/2002 - Rozhodnutí přijaté po zrušení předchozího rozhodnutí Tribunálem)
   2013/C 225/163
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Beifa Group Co. Ltd (Ningbo, Čína) (zástupci: R. Davis, barrister, N. Cordell, solicitor, a B. Longstaff, barrister)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Schwan-Stabilo Schwanhäußer GmbH & Co. KG (Heroldsberg, Německo) (zástupci: H. Gauß a U. Blumenröder, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí třetího odvolacího senátu OHIM ze dne 9. srpna 2011 (věc R 1838/2010-3) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi Schwan-Stabilo Schwanhäußer GmbH & Co. KG a Ningbo Beifa Group Co., Ltd.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Beifa Group Co. Ltd. se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 32, 4.2.2012.


title: Věc T-325/15: Žaloba podaná dne 22. června 2015 – Sun System Kereskedelmi és Szolgáltató v. OHIM – Hollandimpex Kereskedelmi és Szolgáltató (Choco Love)

text:
               24.8.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 279/41

         Žaloba podaná dne 22. června 2015 – Sun System Kereskedelmi és Szolgáltató v. OHIM – Hollandimpex Kereskedelmi és Szolgáltató (Choco Love)
   (Věc T-325/15)
   (2015/C 279/51)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Sun System Kereskedelmi és Szolgáltató kft (Budapešť, Maďarsko) (zástupce: Á. László, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Hollandimpex Kereskedelmi és Szolgáltató kft (Budapešť, Maďarsko)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Přihlašovatelka: další účastnice v řízení před odvolacím senátem

      Sporná ochranná známka: obrazová ochranná známka Společenství obsahující slovní prvky „Choco love“ – přihláška ochranné známky Společenství č. 11 496 916

      Řízení před OHIM: námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 26. března 2015 ve věci R 1369/2014-1

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               vyhověl žalobě, změnil napadené rozhodnutí přijetím námitek a zamítl přihlášku ochranné známky Společenství „Choco love“, nebo podpůrně:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí a vrátil věc OHIM k novému projednání;

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyní.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Výmaz věci T-224/02

text:
               20.11.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 284/30

         Výmaz věci T-224/02 (1)

   (2004/C 284/58)

      (Jednací jazyk: francouzština)

   Usnesením ze dne 16. září 2004 Soud prvního stupně Evropských společenství (první senát) rozhodl o výmazu věci T-224/02, Miguel Forcat Icardo proti Komisi Evropských společenství.

      (1)  Úř. věst. C 247, 12.10.2002.


title: Věc F-58/10: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 18. září 2012 — Allgeier v. FRA ( „Veřejná služba — Povinnost poskytnout pomoc — Článek 24 služebního řádu — Psychické obtěžování — Správní šetření“ )

text:
               10.11.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 343/22

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 18. září 2012 — Allgeier v. FRA
   (Věc F-58/10) (1)

   (Veřejná služba - Povinnost poskytnout pomoc - Článek 24 služebního řádu - Psychické obtěžování - Správní šetření)
   2012/C 343/38
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Timo Allgeier (Vídeň, Rakousko) (zástupkyně: L. Levi a M. Vandenbussche, advokátky)

      Žalovaný: Agentura Evropské unie pro základní práva (FRA) (zástupci: M. Kjærum, zmocněnec, ve spolupráci s B. Wägenbaurem, advokátem)

      Předmět věci

   Zaprvé návrh na zrušení rozhodnutí žalované, kterým nevyhověla stížnosti na psychické obtěžování podané žalobcem. Zadruhé návrh na uznání, že žalobce byl obětí psychického obtěžování ze strany svých nadřízených, jakož návrh na náhradu hmotné a nehmotné újmy.

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Agentury Evropské unie pro základní práva ze dne 16. října 2009 se zrušuje.

               2)

               Agentuře Evropské unie pro základní práva se ukládá zaplatit T. Allgeierovi částku ve výši 5 000 eur.

               3)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               4)

               Agentura Evropské unie pro základní práva ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené T. Allgeierem.

      (1)  Úř. věst. C 260, 25.9.2010, s. 27.


title: Věc C-673/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie) dne 29. prosince 2011 — Établissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer), právní nástupce Office national interprofessionnel des fruits, des légumes, des vins et de l'horticulture (VINIFLHOR) v. Organisation de producteurs Les Cimes

text:
               24.3.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 89/8

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie) dne 29. prosince 2011 — Établissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer), právní nástupce Office national interprofessionnel des fruits, des légumes, des vins et de l'horticulture (VINIFLHOR) v. Organisation de producteurs Les Cimes
   (Věc C-673/11)
   2012/C 89/12
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Conseil d'État

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: Établissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer), právní nástupce Office national interprofessionnel des fruits, des légumes, des vins et de l'horticulture (VINIFLHOR)

      Odpůrkyně: Organisation de producteurs Les Cimes

      Předběžné otázky

               1)

               Jakým způsobem může členský stát provést možnost danou článkem 2 odst. 4 nařízení Rady (EHS) č. 4045/89 ze dne 21. prosince 1989 o kontrole opatření tvořících součást systému financování záruční sekcí EZOZF, prováděné členskými státy (1), tedy možnost rozšíření kontrolovaného období „na období (…), která předcházejí nebo následují (…) dvanáctiměsíční období“, které je vymezeno tamtéž, zaprvé s ohledem na požadavky ochrany finančních zájmů Společenství a zadruhé s ohledem na zásadu právní jistoty a na nutnost, aby kontrolní orgány nebyly nadány neomezenou pravomocí?

               2)

               A konkrétně:

                           —

                           Musí kontrolované období vždy končit v průběhu dvanáctiměsíčního období předcházejícího tzv. „kontrolnímu“ období, během kterého se provádí kontrola, s tím, že v opačném případě by byla kontrola stižena nesrovnalostmi, na jejichž základě by kontrolovaný subjekt mohl rozhodnutí založené na výsledcích této kontroly napadnout?

                           —

                           Jak je třeba chápat, v případě kladné odpovědi na předchozí otázku, možnost rozšíření kontrolovaného období na období, „která následují dvanáctiměsíční období“, výslovně upravenou nařízením?

                           —

                           Musí v případě záporné odpovědi na první otázku kontrolované období přesto zahrnovat dvanáctiměsíční období, které končí v průběhu kontrolního období předcházejícího období, ve kterém byla kontrola provedena, s tím, že v opačném případě by byla kontrola stižena nesrovnalostmi, na jejichž základě by kontrolovaný subjekt mohl rozhodnutí založené na výsledcích této kontroly napadnout, anebo je možné, aby se kontrola týkala jen období končícího před začátkem předcházejícího kontrolního období?

      (1)  Nařízení Rady (EHS) č. 4045/89 ze dne 21. prosince 1989 o kontrole opatření tvořících součást systému financování záruční sekcí Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF), prováděné členskými státy, a o zrušení směrnice 77/435/EHS (Úř. věst. L 388, s. 18; Zvl. vyd. 03/09, s. 208)