title: Věc C-702/20: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Augstākā tiesa (Senāts) (Lotyšsko) dne 22. prosince 2020 – SIA DOBELES HES v. Sabiedrisko pakalpojumu regulēšanas komisija, Ekonomikas ministrija, Finanšu ministrija

text:
               8.3.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 79/22

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Augstākā tiesa (Senāts) (Lotyšsko) dne 22. prosince 2020 – SIA DOBELES HES v. Sabiedrisko pakalpojumu regulēšanas komisija, Ekonomikas ministrija, Finanšu ministrija
      (Věc C-702/20)
      (2021/C 79/29)
      Jednací jazyk: lotyština

         Předkládající soud

      Augstākā tiesa (Senāts)

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně v prvním stupni a účastnice řízení podávající vedlejší kasační opravný prostředek: SIA DOBELES HES

         Žalovaná v prvním stupni a účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Sabiedrisko pakalpojumu regulēšanas komisija

         Další účastníci řízení: Ekonomikas ministrija, Finanšu ministrija

         Předběžné otázky

                  1)

                  Je třeba mít za to, že povinnost veřejného poskytovatele vykupovat elektřinu za vyšší než tržní cenu od výrobců, kteří vyrábějí elektřinu z obnovitelných zdrojů, na základě povinnosti konečných spotřebitelů platit úměrně své spotřebě, představuje zásah státu nebo ze státních prostředků ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie?

                  2)

                  Má se pojem „liberalizace trhu s elektřinou“ vykládat v tom smyslu, že liberalizace má být považována za uskutečněnou v okamžiku, kdy se objeví určité znaky volného trhu, jako například smlouvy, jež uzavírá veřejný poskytovatel s dodavateli z jiných členských států? Lze mít za to, že liberalizace trhu s elektřinou začíná v okamžiku, kdy právní předpisy přiznávají některým uživatelům elektřiny (například uživatelům elektřiny připojeným k dopravní síti nebo uživatelům elektřiny jiným než domácnostem, připojeným k distribuční síti) právo na změnu distributora elektřiny? Jaký dopad má vývoj regulace trhu s elektřinou v Lotyšsku, konkrétněji situace existující před rokem 2007, na posouzení podpor poskytnutých výrobcům elektřiny ve světle čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie (pro účely odpovědi na první otázku)?

                  3)

                  Pokud z odpovědí na první a druhou otázku vyplyne, že podpora poskytnutá výrobcům elektřiny nepředstavuje státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie, znamená skutečnost, že žalobkyně působí v současnosti na liberalizovaném trhu s elektřinou a že zaplacení náhrady škody jí v současnosti přiznává výhodu v porovnání s ostatními hospodářskými subjekty působícími na dotčeném trhu, že náhrada škody musí být považována za státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie?

                  4)

                  Pokud z odpovědí na první a druhou otázku vyplyne, že podpora poskytnutá výrobcům elektřiny představuje státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie, je třeba mít za to, v rámci kontroly státních podpor stanovené ve výše uvedeném ustanoven, že návrhové žádání, jímž se žalobkyně domáhá toho, aby jí byla poskytnuta náhrada škody, kterou utrpěla v důsledku neúplného naplnění zákonného práva na získání vyšší platby za vyrobenou elektřinu, představuje žádost o novou státní podporu nebo žádost o část státní podpory, která nebyla předtím vyplacena?

                  5)

                  Pokud bude čtvrtá předběžná otázka zodpovězena v tom smyslu, že žádost o náhradu škody musí být s přihlédnutím k předchozím okolnostem posuzována jako žádost o poskytnutí části státní podpory, která nebyla předtím vyplacena, vyplývá z čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie, že v současnosti musí být o vyplacení výše uvedené státní podpory rozhodnuto na základě analýzy současného stavu trhu a s ohledem na platnou právní úpravu (včetně omezení, jež v současnosti existují s cílem zamezit nadměrným vyrovnávacím platbám)?

                  6)

                  Je pro účely výkladu čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie relevantní skutečnost, že větrným elektrárnám, na rozdíl od vodních elektráren, byla v minulosti vyplácena podpora v plné výši?

                  7)

                  Je pro účely výkladu čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie relevantní skutečnost, že náhrada škody je v současnosti vyplácena pouze některým z vodních elektráren, jež nezískaly podpory v plné výši?

                  8)

                  Musí se čl. 3 odst. 2 a čl. 7 odst. 1 nařízení Komise (EU) č. 1407/2013 ze dne 18. prosince 2013 o použití článků 107 a 108 Smlouvy o fungování Evropské unie na podporu de minimis (1) vykládat v tom smyslu, že je třeba mít za to, že podpora dotčená v projednávané věci splňuje podmínky stanovené pro podpory de minimis, neboť její výše nepřesahuje práh stanovený pro podpory de minimis? Musí se čl. 5 odst. 2 nařízení č. 1407/2013 vykládat v tom smyslu, že v projednávaném případě může skutečnost, že by bylo vyplacení náhrady utrpěné škody považováno za podporu de minimis, vést ke vzniku nepřípustné kumulace, s přihlédnutím k podmínkám pro zamezení nadměrných vyrovnávacích plateb uvedeným v rozhodnutí Komise SA.43140?

                  9)

                  Pokud se v projednávané věci bude mít za to, že byla poskytnuta/vyplacena státní podpora, musí se čl. 1 písm. b) a c) nařízení Rady (EU) 2015/1589 ze dne 13. července 2015, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 108 Smlouvy o fungování Evropské unie (2), vykládat v tom smyslu, že takové okolnosti, jako jsou okolnosti projednávaného případu, odpovídají nové státní podpoře a nikoli existující státní podpoře?

                  10)

                  Pokud bude devátá předběžná otázka zodpovězena kladně, musí se pro účely posouzení, zda je situace žalobkyně slučitelná s podporami, jež jsou považovány za existující podpory, na něž odkazuje čl. 1 písm. b) bod iv) nařízení 2015/1589, zohlednit jako počátek běhu promlčecí lhůty ve smyslu čl. 17 odst. 2 nařízení 2015/1589 jedině den, kdy došlo ke skutečnému vyplacení podpory?

                  11)

                  Pokud se bude mít za to, že byla poskytnuta/vyplacena státní podpora, musí se čl. 108 odst. 3 Smlouvy o fungování Evropské unie a čl. 2 odst. 1 a 3 nařízení 2015/1589 vykládat v tom smyslu, že takový postup oznámení státní podpory, jako je postup dotčený v projednávané věci, je považován za přiměřený, pokud vnitrostátní soud vyhoví žádosti o náhradu utrpěné škody pod podmínkou, že bude vydáno rozhodnutí Komise, jímž bude podpora schválena a jímž bude ministerstvu hospodářství nařízeno předat Komisi do dvou měsíců od vydání rozsudku příslušné prohlášení o podpoře obchodní činnosti?

                  12)

                  Je pro účely výkladu čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie relevantní skutečnost, že je náhrada utrpěné škody vymáhána na subjektu veřejného sektoru (Komise pro regulaci veřejných služeb), který v minulosti nemusel takové náklady nést, jakož i skutečnost, že je rozpočet tohoto subjektu tvořen státními poplatky, jež platí poskytovatelé veřejných služeb patřící do regulovaných odvětví a které musí být určeny výhradně k pokrytí regulační činnosti?

                  13)

                  Je takový režim náhrady škody, jako je režim dotčený v projednávané věci, slučitelný se zásadami zakotvenými v unijním právu, jež jsou použitelné na regulovaná odvětví, konkrétně s článkem 12 a s bodem 30 odůvodnění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/20/ES ze dne 7. března 2002 o oprávnění pro sítě a služby elektronických komunikací (autorizační směrnice) (3), ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/140/ES ze dne 25. listopadu 2009 (4)?

         (1)  Úř. věst. 2013, L 352, s. 1.

         (2)  Úř. věst. 2015, L 248, s. 9.

         (3)  Úř. věst. 2002, L 108, s. 21.

         (4)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/140/ES ze dne 25. listopadu 2009, kterou se mění směrnice 2002/21/ES o společném předpisovém rámci pro sítě a služby elektronických komunikací, směrnice 2002/19/ES o přístupu k sítím elektronických komunikací a přiřazeným zařízením a o jejich vzájemném propojení a směrnice 2002/20/ES o oprávnění pro sítě a služby elektronických komunikací (Úř. věst. 2009, L 337, s. 37)


title: Věc C-719/20: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 30. prosince 2020 – Comune di Lerici v. Provincia di La Spezia

text:
               8.3.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 79/24

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 30. prosince 2020 – Comune di Lerici v. Provincia di La Spezia
      (Věc C-719/20)
      (2021/C 79/30)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Consiglio di Stato

         Účastnice původního řízení

         Navrhovatelka: Comune di Lerici

         Odpůrkyně: Provincia di La Spezia

         Předběžná otázka

      Brání článek 12 směrnice 2014/24/EU (1) ze dne 26. února 2014 takové vnitrostátní právní úpravě, která vyžaduje podnikovou kombinaci společností místních veřejných služeb hospodářského významu, v důsledku čehož hospodářský subjekt nahrazující původního koncesionáře v důsledku podnikových operací uskutečněných transparentními postupy, včetně fúzí nebo akvizic, pokračuje ve správě služeb až do stanovených lhůt, v případě, že:

                  a)

                  původním koncesionářem je společnost, které byla zakázka zadána in house na základě vícestranného obdobného ovládání;

                  b)

                  nástupnický hospodářský subjekt byl vybrán prostřednictvím zadávacího řízení;

                  c)

                  v důsledku podnikové operace spočívající v kombinaci již nejsou splněny požadavky vícestranného obdobného ovládání ve vztahu k některým územním samosprávným celkům, které původně zadaly předmětnou službu?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/24/EU ze dne 26. února 2014 o zadávání veřejných zakázek a o zrušení směrnice 2004/18/ES (Úř. věst. L 94, 28.3.2014, s. 65).


title: Věc C-724/20: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation (Francie) dne 28. prosince 2020 – Paget Approbois SAS, Alpha Insurance A/S v. Depeyre entreprises SARL, Alpha Insurance A/S, Paget Approbois SAS

text:
               8.3.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 79/25

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation (Francie) dne 28. prosince 2020 – Paget Approbois SAS, Alpha Insurance A/S v. Depeyre entreprises SARL, Alpha Insurance A/S, Paget Approbois SAS
      (Věc C-724/20)
      (2021/C 79/31)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Cour de cassation

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: Paget Approbois SAS, Alpha Insurance A/S

         Žalované: Depeyre entreprises SARL, Alpha Insurance A/S, Paget Approbois SAS

         Předběžné otázky

                  1)

                  Musí být článek 292 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/138/ES ze dne 25. listopadu 2009 o přístupu k pojišťovací a zajišťovací činnosti a jejím výkonu tzv. Solventnost II (1), vykládán v tom smyslu, že řízení probíhající u soudu členského státu, které bylo zahájeno věřitelem pohledávky z pojistného plnění za vzniklou škodu, který se domáhá zaplacení pojistného plnění od pojišťovny, proti které bylo zahájeno likvidační řízení v jiném členském státě, se týká majetku nebo práva, kterých byla uvedená pojišťovna zbavena, ve smyslu uvedené směrnice?

                  2)

                  V případě kladné odpovědi na předchozí otázku, řídí se právem členského státu, ve kterém probíhá řízení [o zaplacení pojistného plnění], všechny účinky likvidačního řízení na prvně uvedené řízení?
                  Konkrétně, má být toto právo použito v rozsahu, v jakém:

                              —

                              stanoví, že zahájením [likvidačního] řízení se přerušuje probíhající řízení [o zaplacení pojistného plnění],

                              —

                              podmiňuje opětovné zahájení řízení tím, že věřitel přihlásil svou pohledávku na pojistné plnění jako součást závazků dotčené pojišťovny a vznesl svůj nárok proti orgánům pověřeným provedením likvidačního řízení,

                              —

                              a vylučuje možnost uložit povinnost k zaplacení pojistného plnění, vzhledem k tomu, že již lze pouze určit existenci tohoto pojistného plnění a jeho výši?

         (1)  Úř. věst. 2009, L 335, s. 1.


title: Věc C-726/20: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Belgie) dne 29. prosince 2020 – CT, Ferme de la Sarte SPRL v. Région wallonne

text:
               8.3.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 79/26

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Belgie) dne 29. prosince 2020 – CT, Ferme de la Sarte SPRL v. Région wallonne
      (Věc C-726/20)
      (2021/C 79/32)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Conseil d'État

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: CT, Ferme de la Sarte SPRL

         Žalovaný: Région wallonne

         Předběžná otázka

      Musí být článek 17 nařízení Evropského parlamentu a Rady č. 1305/2013 ze dne 17. prosince 2013 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 1698/2005 (1) vykládán v tom smyslu, že do rozsahu jeho působnosti nespadá pěstování trávníků nebo zelených střech?

         (1)  Úř. věst. 2013, L 347, s. 487.


title: Věc C-4/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie) dne 4. ledna 2021 – Fédération des entreprises de la beauté v. Agence nationale de sécurité du médicament et des produits de santé

text:
               8.3.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 79/26

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie) dne 4. ledna 2021 – Fédération des entreprises de la beauté v. Agence nationale de sécurité du médicament et des produits de santé
      (Věc C-4/21)
      (2021/C 79/33)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Conseil d'État

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: Fédération des entreprises de la beauté

         Žalovaný: Agence nationale de sécurité du médicament et des produits de santé

         Předběžné otázky

                  1)

                  Má být dopis vedoucího odboru „Technologie pro spotřebitele, životní prostředí a zdraví“ Generálního ředitelství pro vnitřní trh, průmysl, podnikání a malé a střední podniky Evropské komise ze dne 27. listopadu 2019 považován za přípravný akt k rozhodnutí, kterým Komise určí, zda je prozatímní opatření členského státu odůvodněné na základě čl. 27 odst. 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1223/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o kosmetických přípravcích (1), či nikoli, a to s ohledem na znění uvedeného dopisu a absenci jakékoli skutečnosti, z níž by vyplývalo, že zaměstnanec, který dopis podepsal, má přenesenou pravomoc vydávat rozhodnutí jménem Komise, nebo má být tento dopis považován za takové rozhodnutí vyjadřující konečný postoj Komise?

                  2)

                  Pokud má být dopis ze dne 27. listopadu 2019 považován za přípravný akt k rozhodnutí, kterým Komise určí, zda je prozatímní opatření členského státu odůvodněné na základě čl. 27 odst. 3 nařízení (ES) č. 1223/2009, či nikoli, může vnitrostátní soud pověřený přezkumem legality prozatímního opatření vydaného vnitrostátním orgánem na základě odstavce 1 uvedeného článku předtím, než Komise vydá své rozhodnutí, rozhodnout o souladu uvedeného prozatímního opatření s uvedeným článkem, a pokud ano, v jakém rozsahu a v jakých bodech, nebo musí vnitrostátní soud považovat prozatímní opatření za slučitelné s uvedeným článkem, pokud jej Komise neprohlásí za neodůvodněné?

                  3)

                  V případě kladné odpovědi na předchozí otázku, musí být článek 27 nařízení (ES) č. 1223/2009 vykládán v tom smyslu, že umožňuje přijetí prozatímních opatření pro určitou kategorii přípravků obsahujících stejnou látku?

                  4)

                  Pokud má být dopis ze dne 27. listopadu 2019 považován za rozhodnutí vyjadřující konečný postoj Komise ohledně dotčeného prozatímního opatření, lze platnost uvedeného rozhodnutí napadnout u vnitrostátního soudu, i když nebyla podána žaloba na jeho neplatnost na základě článku 263 Smlouvy o fungování Evropské unie, s ohledem na okolnost, že znění uvedeného dopisu nasvědčuje tomu, že jde pouze o přípravný akt a že Agence nationale de sécurité du médicament et des produits de santé (Národní úřad pro bezpečnost léčiv a zdravotnických výrobků), adresát uvedeného dopisu, na něj odpověděl v tom smyslu, že s ním nesouhlasí a že zachová platnost svého prozatímního opatření, dokud Komise nevydá své konečné rozhodnutí, přičemž posledně uvedená se k tomuto dopisu již dále nevyjádřila?

                  5)

                  V případě kladné odpovědi na předchozí otázku, byl dopis ze dne 27. listopadu 2019 podepsán zaměstnancem s přenesenou pravomocí vydávat rozhodnutí jménem Komise a je platný v rozsahu, v němž se opírá o tvrzení, že mechanismus ochranné doložky upravený v uvedeném článku „se vztahuje na individuální opatření týkající se kosmetických přípravků uváděných na trh, a nikoli na opatření s obecnou působností použitelná na kategorii přípravků obsahujících určitou látku“, s ohledem na to, jak je třeba vykládat ustanovení článku 27 nařízení (ES) č. 1223/2009 ve spojení s ustanoveními článku 31 tohoto nařízení?

                  6)

                  V případě kladné odpovědi na předchozí otázku nebo v případě, že dopis ze dne 27. listopadu 2019 již nelze v projednávané věci napadnout, je třeba považovat prozatímní opatření přijaté na základě článku 27 nařízení (ES) č. 1223/2009 za neslučitelné s uvedeným nařízením již od samého počátku, nebo až od data doručení uvedeného dopisu Agence nationale de sécurité du médicament et des produits de santé (Národní úřad pro bezpečnost léčiv a zdravotnických výrobků), či až od okamžiku uplynutí přiměřené lhůty od jeho doručení, ve které by je bylo možné zrušit, a to rovněž s ohledem na nejistotu spojenou s dosahem uvedeného dopisu a skutečností, že Komise neodpověděla na vyjádření úřadu, že hodlá „zachovat platnost svého rozhodnutí ze dne 13. března 2019 jako preventivního opatření až do vydání rozhodnutí Komise přijatého v souladu s ustanoveními článku 27 nařízení (ES) č. 1223/2009“?

         (1)  Úř. věst. 2009, L 342, s. 59.


title: Věc C-746/19: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 4. prosince 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado Contencioso-Administrativo n° 17 de Barcelona – Španělsko) – UD v. Subdelegación del Gobierno en Barcelona

text:
               8.3.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 79/27

      Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 4. prosince 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado Contencioso-Administrativo no 17 de Barcelona – Španělsko) – UD v. Subdelegación del Gobierno en Barcelona
      (Věc C-746/19) (1)

      (2021/C 79/34)
      Jednací jazyk: španělština
      Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 19, 20.1.2020.


title: Věc C-246/20: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 21. prosince 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rechtbank van eerste aanleg Oost-Vlaanderen Afdeling Gent – Belgie) – Openbaar Ministerie v. EA

text:
               8.3.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 79/28

      Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 21. prosince 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rechtbank van eerste aanleg Oost-Vlaanderen Afdeling Gent – Belgie) – Openbaar Ministerie v. EA
      (Věc C-246/20) (1)

      (2021/C 79/35)
      Jednací jazyk: nizozemština
      Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 297, 7.9.2020.


title: Věc C-467/20: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 14. prosince 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Amtsgericht Hamburg – Německo) – BC v. Deutsche Lufthansa AG

text:
               8.3.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 79/28

      Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 14. prosince 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Amtsgericht Hamburg – Německo) – BC v. Deutsche Lufthansa AG
      (Věc C-467/20) (1)

      (2021/C 79/36)
      Jednací jazyk: němčina
      Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 433, 14.12.2020.


title: Věc T-328/17 RENV: Rozsudek Tribunálu ze dne 20. ledna 2021 – Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi v. EUIPO – M. J. Dairies (BBQLOUMI) („Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie BBQLOUMI – Starší kolektivní slovní ochranná známka Evropské unie HALLOUMI – Relativní důvod pro zamítnutí zápisu – Neexistence nebezpečí záměny – Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001]“)

text:
               8.3.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 79/29

      Rozsudek Tribunálu ze dne 20. ledna 2021 – Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi v. EUIPO – M. J. Dairies (BBQLOUMI)
      (Věc T-328/17 RENV) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie BBQLOUMI - Starší kolektivní slovní ochranná známka Evropské unie HALLOUMI - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Neexistence nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001]“)
      (2021/C 79/37)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi (Nikósie, Kypr) (zástupci: S. Malynicz, QC, V. Marsland, solicitor, a S. Baran, barrister)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: D. Gája a V. Ruzek, zmocněnci)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: M. J. Dairies EOOD (Sofie, Bulharsko) (zástupkyně: D. Dimitrova, advokátka)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 16. března 2017 (věc R 497/2016-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi a společností M. J. Dairies.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi se ukládá náhrada nákladů řízení vedeného před Tribunálem i nákladů řízení o kasačním opravném prostředku před Soudním dvorem.

         (1)  Úř. věst. C 239, 24.7.2017.


title: Věc T-656/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 20. ledna 2021 – Jareš Procházková a Jareš v. EUIPO – ELTON hodinářská (MANUFACTURE PRIM 1949) („Ochranná známka Evropské unie – Řízení o prohlášení neplatnosti – Obrazová ochranná známka Evropské unie MANUFACTURE PRIM 1949 – Neexistence staršího práva nabytého na základě vnitrostátního práva – Článek 52 odst. 2 písm. c) nařízení (ES) č. 40/94 [nyní čl. 60 odst. 2 písm. c) nařízení (EU) 2017/1001]“)

text:
               8.3.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 79/29

      Rozsudek Tribunálu ze dne 20. ledna 2021 – Jareš Procházková a Jareš v. EUIPO – ELTON hodinářská (MANUFACTURE PRIM 1949)
      (Věc T-656/18) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o prohlášení neplatnosti - Obrazová ochranná známka Evropské unie MANUFACTURE PRIM 1949 - Neexistence staršího práva nabytého na základě vnitrostátního práva - Článek 52 odst. 2 písm. c) nařízení (ES) č. 40/94 [nyní čl. 60 odst. 2 písm. c) nařízení (EU) 2017/1001]“)
      (2021/C 79/38)
      Jednací jazyk: čeština

         Účastníci řízení

         Žalobci: Hana Jareš Procházková (Praha, Česká republika), Antonín Jareš (Praha) (zástupce: M. Kyjovský, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: D. Gája, zmocněnec)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: ELTON hodinářská, a.s. (Nové Město nad Metují, Česká republika) (zástupce: T. Matoušek, advokát)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 7. září 2018 (věc R 1159/2017-4), týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi H. Jareš Procházkovou a A. Jarešem na jedné straně a společností ELTON hodinářská na straně druhé.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Hana Jareš Procházková a Antonín Jareš ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Úřadem Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO).

                  3)

                  Společnost ELTON hodinářská, a.s., ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 4, 7.1.2019.


title: Věc T-712/18: Usnesení Tribunálu ze dne 19. ledna 2021 – Umweltinstitut München v. Komise („Přístup k dokumentům – Nařízení (ES) č. 1049/2001 – Dokumenty týkající se zasedání Smíšeného řídícího výboru pro sanitární a fytosanitární opatření zřízeného Komplexní hospodářskou a obchodní dohodou mezi Kanadou na jedné straně a Evropskou unií a jejími členskými státy na straně druhé (CETA) – Částečné odepření přístupu – Zpřístupnění požadovaného dokumentu po podání žaloby – Zánik právního zájmu na pokračování v řízení – Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)

text:
               8.3.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 79/30

      Usnesení Tribunálu ze dne 19. ledna 2021 – Umweltinstitut München v. Komise
      (Věc T-712/18) (1)

      („Přístup k dokumentům - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Dokumenty týkající se zasedání Smíšeného řídícího výboru pro sanitární a fytosanitární opatření zřízeného Komplexní hospodářskou a obchodní dohodou mezi Kanadou na jedné straně a Evropskou unií a jejími členskými státy na straně druhé (CETA) - Částečné odepření přístupu - Zpřístupnění požadovaného dokumentu po podání žaloby - Zánik právního zájmu na pokračování v řízení - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
      (2021/C 79/39)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobce: Umweltinstitut München-Verein zur Erforschung und Verminderung der Umweltbelastung eV (Mnichov, Německo) (zástupkyně: M. John, advokátka)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: C. Ehrbar, F. Erlbacher a C. Vollrath, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 263 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí Komise C(2018) 6539 final ze dne 2. října 2018, kterým se odpírá přístup k určitým dokumentům týkajícím se zasedání Smíšeného řídícího výboru pro sanitární a fytosanitární opatření zřízeného Komplexní hospodářskou a obchodní dohodou mezi Kanadou na jedné straně a Evropskou unií a jejími členskými státy na straně druhé (CETA) podepsané v Bruselu dne 30. října 2016, které se konalo dne 26. a 27. března 2018 v Ottawě (Kanada).

         Výrok

                  1)

                  O žalobě již není důvodné rozhodnout.

                  2)

                  Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 44, 4. 2. 2019.


title: Věc T-34/20: Usnesení Tribunálu ze dne 18. ledna 2021 – Datenlotsen Informationssysteme v. Komise („Žaloba na neplatnost – Státní podpory – Softwarová řešení pro vysokoškolský sektor – Daňové zvýhodnění a veřejné financování – Formální vyšetřovací řízení – Rozhodnutí kvalifikující provedená opatření jako státní podporu – Nedostatek osobního dotčení – Neexistence nařizovacího aktu – Nepřípustnost“)

text:
               8.3.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 79/31

      Usnesení Tribunálu ze dne 18. ledna 2021 – Datenlotsen Informationssysteme v. Komise
      (Věc T-34/20) (1)

      („Žaloba na neplatnost - Státní podpory - Softwarová řešení pro vysokoškolský sektor - Daňové zvýhodnění a veřejné financování - Formální vyšetřovací řízení - Rozhodnutí kvalifikující provedená opatření jako státní podporu - Nedostatek osobního dotčení - Neexistence nařizovacího aktu - Nepřípustnost“)
      (2021/C 79/40)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Datenlotsen Informationssysteme GmbH (Hamburk, Německo) (zástupce: T. Lübbig, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupkyně: K. Blanck a K. Herrmann, zmocněnkyně)

         Předmět

      Návrh podaný na základě článku 263 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí Komise (EU) 2020/391 ze dne 20. září 2019 o opatření SA.34402 – 2015/C (ex 2015/NN), které provedlo Německo ve prospěch společnosti Hochschul-Informations-System GmbH (Úř. věst. 2020, L 74, s. 22).

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se odmítá.

                  2)

                  Návrh Spolkové republiky Německo na vstup vedlejší účastnice do řízení na podporu Evropské komise se stal bezpředmětný.

                  3)

                  Společnosti Datenlotsen Informationssysteme GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 77, 9.3.2020.


title: Věc T-736/20: Žaloba podaná dne 11. prosince 2020 – OP v. Komise

text:
               8.3.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 79/31

      Žaloba podaná dne 11. prosince 2020 – OP v. Komise
      (Věc T-736/20)
      (2021/C 79/41)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: OP (zástupce: S. Pappas, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil i) rozhodnutí výběrové Komise ze dne 5. února 2020 nezařadit žalobce na seznam úspěšných uchazečů v otevřeném výběrovém řízení EPSO/AST/147/19 a ii) rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování ze dne 3. září 2020, kterým byla zamítnuta stížnost žalobce proti rozhodnutí výběrové Komise ze dne 5. února 2020, v rozsahu, v němž obsahuje dodatečné odůvodnění;

                  —

                  uložil žalované, že ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené žalobcem.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce čtyři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z porušení zásad rovného zacházení, transparentnosti a objektivity a článku 1d odst. 5 služebního řádu.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z porušení práva na řádnou správu.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z nedostatečného a nepřiměřeného odůvodnění.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení článku 27 služebního řádu.


title: Věc T-741/20: Žaloba podaná dne 16. prosince 2020 – Advansa Manufacturing a další v. Komise

text:
               8.3.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 79/32

      Žaloba podaná dne 16. prosince 2020 – Advansa Manufacturing a další v. Komise
      (Věc T-741/20)
      (2021/C 79/42)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobci: Advansa Manufacturing GmbH (Frankfurt nad Mohanem, Německo) a 14 dalších žalobců (zástupci: D. Haverbeke, L. Ruessmann a P. Sellar, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobci navrhují, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil přílohu I sdělení Komise – Pokyny k některým opatřením státní podpory v souvislosti se systémem obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů po roce 2021 (1), v rozsahu, v němž nesprávně vylučuje odvětví výroby chemických vláken;

                  —

                  podle článku 264 SFEU prohlásil, že příloha I napadeného aktu bude vyvolávat účinky do té doby, než žalovaná přijme opatření vyplývající z rozhodnutí Tribunálu podle článku 266 SFEU;

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládají žalobci sedm žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z toho, že příloha I napadeného aktu je stižena vadou spočívající v nedostatku pravomoci.

                              —

                              Podle čl. 5 odst. 1 a čl. 5 odst. 2 SEU jedná EU pouze v mezích pravomocí svěřených jí členskými státy. Pravomoci, které nejsou Smlouvami EU svěřeny, náležejí členským státům.

                              —

                              Podle čl. 10a odst. 6 směrnice 2003/87/ES, ve znění pozdějších předpisů (2), nemá pravomoc k přijetí napadeného aktu žalovaná, nýbrž členské státy.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází z toho, že příloha I napadeného aktu je stižena vadou spočívající v porušení podstatné formální náležitosti.

                              —

                              Z odůvodnění napadeného aktu, které je vyžadováno v článku 296 SFEU, jasně a jednoznačně nevyplývají úvahy, na jejichž základě žalovaná vypočítala hodnotu intenzity nepřímých emisí pro odvětví žalobců, jež představuje klíčový faktor pro zařazení do přílohy I napadeného aktu, nebo pro vyloučení z této přílohy.

                              —

                              V důsledku tohoto nedostatku odůvodnění žalobci nemohou uplatňovat svá práva a Tribunál nemůže vykonat přezkum.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vychází z toho, že příloha I napadeného aktu odporuje zásadě subsidiarity.

                              —

                              Podle čl. 5 odst. 3 SFEU platí, že Evropská unie jedná v oblastech, které nespadají do její výlučné pravomoci, pouze tehdy a do té míry, pokud cílů zamýšlené činnosti nemůže být dosaženo uspokojivě členskými státy, a může jich tudíž být, z důvodu jejího rozsahu či účinků, lépe dosaženo na úrovni EU.

                              —

                              Ačkoliv vnitrostátní opatření založená na čl. 10a odst. 6 směrnice 2003/87/ES podléhají přezkumu státních podpor, žalovaná porušila zásadu subsidiarity tím, že vyhotovila ex ante seznam, kterým se omezuje výčet odvětví a pododvětví, která mohou být způsobilá pro vyrovnání nepřímých nákladů na emise, jelikož a) členské státy mohou nejlépe vyhodnotit skutečné riziko úniku uhlíku pro každé průmyslové odvětví v důsledku značných skutečně vynaložených nepřímých nákladů a b) žalovaná přijala přílohu I, aniž dostatečně vysvětlila, proč bylo nezbytné takto postupovat.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vychází z toho, že příloha I napadeného aktu odporuje zásadě transparentnosti.

                              —

                              Postup vedoucí k přijetí napadeného aktu nebyl v základních ohledech transparentní, především: a) žalovaná v napadeném aktu, ani v přiloženém posouzení vlivu neuvedla, jaké údaje použila k výpočtu hodnoty intenzity nepřímých emisí pro sektor žalobců; b) žalovaná na podporu svého posouzení týkajícího se toho, která pododvětví mají největší potenciál k elektrifikaci, neuvedla žádné vysvětlení.

                              —

                              V rámci přijímání napadeného aktu žalovaná odmítla dotčeným stranám sdělit, jak bude vypočtena jejich hodnota intenzity nepřímých emisí a jak bude uplatněno kritérium elektrifikace, takže jim bránila v tom, aby s ní v průběhu konzultačních období mohly zahájit věcnou rozpravu.

                              —

                              Žalovaná tudíž nedodržela své povinnosti plynoucí z článku 15 SFEU a článku 11 SEU, podle nichž musí zajistit transparentnost postupu vedoucího k přijetí přílohy I napadeného aktu.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vychází z toho, že příloha I napadeného aktu je stižena vadami spočívajícími ve zjevně nesprávném posouzení.

                              —

                              V kontextu své posuzovací pravomoci při provádění komplexního hodnocení hospodářského a sociálního charakteru musí být žalovaná schopna prokázat, že zhodnotila všechny relevantní faktory a okolnosti situace, na které se měl napadený akt vztahovat. Žalovaná se v několika ohledech dopustila zjevně nesprávného posouzení, když ze seznamu způsobilých odvětví obsaženého v příloze I napadeného aktu vyloučila odvětví žalobců, a to zejména tím, že a) nezdůvodnila stanovení dalších dvou prahových hodnot způsobilosti; b) nezohlednila relevantní a úplné údaje o spotřebě elektřiny v odvětví žalobců, v důsledku čehož došlo k podhodnocení intenzity nepřímých emisí tohoto odvětví a k jeho vyloučení z přílohy I; c) nepřihlédla k důkazům předloženým žalobci, aniž tento postup zdůvodnila; d) pokud jde o kvalitativní posouzení, nesprávně posoudila zastupitelnost paliva/elektřiny v daném odvětví a nevysvětlila, proč na základě tohoto kritéria nejsou do přílohy I zahrnuta pododvětví daného odvětví.

                  6.

                  Šestý žalobní důvod vychází z toho, že příloha I napadeného aktu je stižena vadou spočívající v nesprávném uplatnění vhodného kritéria pro posouzení.

                              —

                              Článek 10a odst. 6 směrnice 2003/87/ES vyžaduje, aby byla odvětví posuzována podle kritéria souvisejícího s vyhodnocením „skutečného rizika“ úniku uhlíku.

                              —

                              Žalovaná uplatnila odlišné kritérium, a sice kritérium „značného rizika“. Použila tudíž nesprávné kritérium.

                  7.

                  Sedmý žalobní důvod vychází z toho, že napadený akt odporuje zásadě proporcionality.

                              —

                              Žalovaná porušila zásadu proporcionality, jelikož: a) nesnažila se dosáhnout legitimního cíle spočívajícího v podněcování k nákladově efektivní dekarbonizaci hospodářství tím, že se odvětvím s vysokou energetickou náročností umožní investovat do energetické účinnosti, namísto přemisťování jejich produkce do třetích zemí; b) uvalila na vyloučená odvětví nepřiměřenou zátěž, ačkoliv by cílů napadeného aktu přinejmenším stejným způsobem dosáhla i méně zatěžující řešení (jako například stanovení maximální výše podpory nebo mechanismů podmíněnosti), a c) uvedla stěžejní podrobnosti svého posouzení způsobilých odvětví až čtyři dny před zveřejněním napadeného aktu dne 25. září 2020, tj. pouze něco více než tři měsíce před koncem platnosti aktuálně použitelných Pokynů k některým opatřením státní podpory v souvislosti se systémem obchodování s povolenkami na emise. Žalovaná tak porušila čl. 5 odst. 4 SEU.

         (1)  Úř. věst. 2020, C 317, s. 5.

         (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES (Úř. věst. 2003, L 275, s. 32; Zvl. vyd. 15/07, s. 631), ve znění pozdějších předpisů.


title: Věc T-12/21: Žaloba podaná dne 14. ledna 2021 – PJ v. EIT

text:
               8.3.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 79/34

      Žaloba podaná dne 14. ledna 2021 – PJ v. EIT
      (Věc T-12/21)
      (2021/C 79/43)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: PJ (zástupkyně: N. de Montigny, advokátka)

         Žalovaný: Evropský inovační a technologický institut

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí ze dne 17. prosince 2020, kterým výkonný ředitel odmítl přiznat žalobkyni nárok na uplatnění výjimek ze zákazu pracovat mimo zemi zaměstnání a zamítl její žádost o práci na dálku z místa jejího původu podanou dne 15. prosince 2020;

                  —

                  uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z porušení jednak článku 5.1.b Pokynů pro Komisi použitelných na EIT, a jednak nabytých práv žalobkyně. Žalobkyně dále poukazuje na porušení povinnosti řádné péče ze strany administrativy. Žalobkyně rovněž poukazuje na svévolný výklad pojmu „omezení cestování“, nedostatek předvídatelnosti a právní jistoty, porušení vnitrostátních výkladů týchž hygienických opatření zavedených v každém členském státě. Žalobkyně konečně poukazuje na porušení práva na soukromý a rodinný život, nezohlednění její situace mimo jakýkoli skutečný a odůvodněný zájem služby a nepřiměřený zásah do jejích zájmů.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z námitky nepřípustnosti platných pravidel, pokud by se mělo za to, že tato pravidla žalobkyni nedovolují pracovat na dálku z místa jejího původu v její situaci, z důvodu porušení zásad rovného zacházení, práva na soukromý a rodinný život, dobrých pracovních podmínek, zásady právní jistoty a předvídatelnosti. Žalobkyně se rovněž dovolává vyšší moci a porušení článku 52 Listiny základních práv Evropské unie tím, že omezení jejích práv je protiprávní a nepřiměřené.


title: Věc T-18/21: Žaloba podaná dne 16. ledna 2021 – Be Smart v. Komise

text:
               8.3.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 79/35

      Žaloba podaná dne 16. ledna 2021 – Be Smart v. Komise
      (Věc T-18/21)
      (2021/C 79/44)
      Jednací jazyk: italština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Be Smart Srl (Řím, Itálie) (zástupci: F. Satta, G. Roberti, A. Romano a I. Perego, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  určil, že Komise tím, že nepřijala žádné rozhodnutí ve smyslu článku 4 nařízení (EU) č. 2015/1589, zejména rozhodnutí o zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU ve vztahu ke stížnosti podané žalobkyní dne 15. října 2014 (SA.39639), nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 107 a 108 SFEU, článku 41 Listiny základních práv Evropské unie, jakož i z čl. 12 odst. 1 a čl. 15 odst. 1 nařízení (EU) č. 2015/1589;

                  —

                  uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Tato žaloba je založena na článku 265 SFEU a zní na určení, že Komise protiprávně nezaujala postoj ke stížnosti podané společností Be Smart S.r.l. dne 15. října 2014, zapsané pod číslem SA.39639, jejímž předmětem jsou dvě protiprávní opatření státní podpory přijatá ve prospěch Consorzio Interuniversitario Cineca.
      Na podporu žaloby žalobkyně uvádí, že Komise nesplnila svou povinnost konat, která vyplývá z ustanovení v oblasti protiprávních státních podpor, jelikož zůstala nečinnou po obdržení výzvy k jednání a nepřijala žádný postoj ke stížnosti podané dne 15. října 2014. Komise mimoto porušila základní zásadu řádné správy zakotvenou článkem 41 Listiny základních práv Evropské unie.


title: Věc T-23/21: Žaloba podaná dne 19. ledna 2021 – About You v. EUIPO – Safe-1 Immobilieninvest (Y/O/U)

text:
               8.3.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 79/35

      Žaloba podaná dne 19. ledna 2021 – About You v. EUIPO – Safe-1 Immobilieninvest (Y/O/U)
      (Věc T-23/21)
      (2021/C 79/45)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: About You GmbH (Hamburk, Německo) (zástupce: W. Mosing, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Safe-1 Immobilieninvest GmbH (Mauer, Rakousko)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitelka sporné ochranné známky: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem

         Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie Y/O/U – Ochranná známka Evropské unie č. 10 226 884

         Řízení před EUIPO: Řízení o zrušení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 10. listopadu 2020, ve věci R 527/2020-5

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  nařídil jednání;

                  —

                  zrušil sporné rozhodnutí s tím, že EUIPO zruší ochrannou známku Evropské unie v celém rozsahu;

                  —

                  uložil EUIPO a další účastnici řízení v řízení před EUIPO, rozhodne-li se předložit v tomto řízení písemné vyjádření, že ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady vynaložené žalobkyní v řízení před Tribunálem a v odvolacím řízení před EUIPO.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení procesních pravidel pro z hlediska právní jistoty a zásady legitimního očekávání;

                  —

                  porušení článku 58 ve spojení s článkem 18 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001 a článku 95 Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001 ve spojení s články 10, 19 a 27 nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) 2018/625.


title: Věc T-29/21: Žaloba podaná dne 20. ledna 2021 – Beveland v. EUIPO – Super B (BUCANERO)

text:
               8.3.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 79/36

      Žaloba podaná dne 20. ledna 2021 – Beveland v. EUIPO – Super B (BUCANERO)
      (Věc T-29/21)
      (2021/C 79/46)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Beveland, SA (Sant Joan les Fonts, Španělsko) (zástupce: J. Carbonell Callicó, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Super B, SL (Talavera de la Reina, Španělsko)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitelka sporné ochranné známky: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

         Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka BUCANERO – Ochranná známka Evropské unie č. 390 641

         Řízení před EUIPO: Řízení o prohlášení neplatnosti

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 5. listopadu 2020 ve věci R 1046/2020-5

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí a výslovně zrušil ochrannou známku Evropské unie č. 390 641 BUCANERO (slovní) pro všechny výrobky zapsané ve třídách 32 a 33, a

                  —

                  uložil EUIPO a majitelce napadené ochranné známky, SUPER B, S.L., náhradu všech nákladů řízení před Tribunálem, jakož i nákladů souvisejících s řízením ve věci zrušení před EUIPO.

         Dovolávaný žalobní důvod

      Porušení článků 18 a 58 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-34/21: Žaloba podaná dne 22. ledna 2021 – Ryanair v. Komise

text:
               8.3.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 79/37

      Žaloba podaná dne 22. ledna 2021 – Ryanair v. Komise
      (Věc T-34/21)
      (2021/C 79/47)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Ryanair DAC (Swords, Irsko) (zástupci: E. Vahida, F. C. Laprévote, V. Blanc, S. Rating a I. Metaxas-Maranghidis, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Evropské komise (EU) ze dne 25. června 2020 o státní podpoře SA.57153 (2020/N) – Německo – COVID-19 – Podpora společnosti Lufthansa; a

                  —

                  uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že Evropská komise provedla nesprávný výklad sdělení Dočasného rámce pro opatření státní podpory na podporu hospodářství při stávajícím šíření koronavirové nákazy COVID-19 (1) (dále jen „dočasný rámec“) a překročila své pravomoci, když rozhodla, že Deutsche Lufthansa AG má nárok na podporu, když neposoudila, zda neexistují jiná vhodnější a méně zatěžující opatření, přičemž rozhodla, že výše rekapitalizace je přiměřená a nepoužila vhodné podmínky týkající se ukončení státní účasti, nařídila nedostatečně postoupení letištních časů a neuložila účinný zákaz agresivní expanze ze strany společnosti

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že Evropská komise nesprávně použila čl. 107 odst. 3 písm. b) SFEU, když konstatovala, že podpora napraví vážné narušení německého hospodářství, a když nesplnila svou povinnost zvážit kladné účinky podpory a její záporné účinky na podmínky obchodu a zachování volné hospodářské soutěže („zvážení zájmů“) a vyžadovala opožděné předložení plánu restrukturalizace.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že Komise porušila obecné zásady zákazu diskriminace, volného pohybu služeb a svobody usazování.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že Komise nezahájila formální vyšetřovací řízení i navzdory závažným problémům a porušila základní procesní práva žalobkyně.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že Komise nesplnila svou povinnost odůvodnit své akty.

         (1)  Sdělení Dočasný rámec pro opatření státní podpory na podporu hospodářství při stávajícím šíření koronavirové nákazy COVID-19, Úř. věst C 91I/1 20.3. 2020 ve znění pozdějších předpisů.


title: Věc T-199/20: Usnesení Tribunálu ze dne 15. ledna 2021 – Aldi Stores v. EUIPO – Dualit (Tvar topinkovače)

text:
               8.3.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 79/38

      Usnesení Tribunálu ze dne 15. ledna 2021 – Aldi Stores v. EUIPO – Dualit (Tvar topinkovače)
      (Věc T-199/20) (1)

      (2021/C 79/49)
      Jednací jazyk: angličtina
      Předseda pátého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 201, 15.6.2020.


title: Věc T-608/20: Usnesení Tribunálu ze dne 20. ledna 2021 – JD v. EIB

text:
               8.3.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 79/38

      Usnesení Tribunálu ze dne 20. ledna 2021 – JD v. EIB
      (Věc T-608/20) (1)

      (2021/C 79/50)
      Jednací jazyk: angličtina
      Předseda čtvrtého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 433, 14.12.2020.


title: Věc C-895/19: Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 18. března 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Wojewódzkiego Sądu Administracyjnego w Gliwicach – Polsko) – A. v. Dyrektor Krajowej Informacji Skarbowej („Řízení o předběžné otázce – Nepřímé daně – DPH – Směrnice 2006/112/ES – Pořízení zboží uvnitř Společenství – Odpočet daně na vstupu splatné při takovém pořízení – Formální požadavky – Hmotněprávní požadavky – Lhůta pro podání daňového přiznání – Zásady daňové neutrality a proporcionality“)

text:
               10.5.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 182/16

      Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 18. března 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Wojewódzkiego Sądu Administracyjnego w Gliwicach – Polsko) – A. v. Dyrektor Krajowej Informacji Skarbowej
      (Věc C-895/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Nepřímé daně - DPH - Směrnice 2006/112/ES - Pořízení zboží uvnitř Společenství - Odpočet daně na vstupu splatné při takovém pořízení - Formální požadavky - Hmotněprávní požadavky - Lhůta pro podání daňového přiznání - Zásady daňové neutrality a proporcionality“)
      (2021/C 182/22)
      Jednací jazyk: polština

         Předkládající soud

      Wojewódzki Sąd Administracyjny w Gliwicach

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: A.

         Žalovaný: Dyrektor Krajowej Informacji Skarbowej

         za přítomnosti: Rzecznika Małych i Średnich Przedsiębiorców

         Výrok

      Články 167 a 178 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty, ve znění směrnice Rady 2010/45/EU ze dne 13. června 2010, musí být vykládány v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, podle které je uplatnění nároku na odpočet daně z přidané hodnoty (DPH) vztahující se k pořízení zboží uvnitř Společenství během téhož zdaňovacího období, jako je období, ve kterém je DPH splatná, podmíněno uvedením splatné DPH v daňovém přiznání podaném ve lhůtě tří měsíců od konce měsíce, v němž vznikla daňová povinnost týkající se pořízeného zboží.

         (1)  Úř. věst. C 54, 17.2.2020.


title: Věc C-96/20: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 10. března 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Corte suprema di cassazione – Itálie) – Ordine Nazionale dei Biologi, MX, NY, OZ v. Presidenza del Consiglio dei Ministri („Řízení o předběžné otázce – Veřejné zdraví – Článek 168 SFEU – Směrnice 2002/98/ES – Standardy jakosti a bezpečnosti pro lidskou krev a krevní složky – Cíl zajišťující vysokou úroveň ochrany lidského zdraví – Článek 4 odst. 2 a čl. 9 odst. 2 – Transfuzní zařízení – Odpovědná osoba – Minimální kvalifikační předpoklady – Možnost členského státu stanovit přísnější režim – Prostor pro uvážení vyhrazený členským státům“)

text:
               10.5.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 182/20

      Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 10. března 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Corte suprema di cassazione – Itálie) – Ordine Nazionale dei Biologi, MX, NY, OZ v. Presidenza del Consiglio dei Ministri
      (Věc C-96/20) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Veřejné zdraví - Článek 168 SFEU - Směrnice 2002/98/ES - Standardy jakosti a bezpečnosti pro lidskou krev a krevní složky - Cíl zajišťující vysokou úroveň ochrany lidského zdraví - Článek 4 odst. 2 a čl. 9 odst. 2 - Transfuzní zařízení - Odpovědná osoba - Minimální kvalifikační předpoklady - Možnost členského státu stanovit přísnější režim - Prostor pro uvážení vyhrazený členským státům“)
      (2021/C 182/27)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Corte suprema di cassazione

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: Ordine Nazionale dei Biologi, MX, NY, OZ

         Žalovaný: Presidenza del Consiglio dei Ministri

         za přítomnosti: Sds Snabi, Agenzia Regionale Protezione Ambiente (ARPA)

         Výrok

      Článek 9 odst. 2 písm. a) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/98/ES ze dne 27. ledna 2003, kterou se stanoví standardy jakosti a bezpečnosti pro odběr, vyšetření, zpracování, skladování a distribuci lidské krve a krevních složek a kterou se mění směrnice 2001/83/ES, ve spojení s čl. 4 odst. 2 této směrnice, musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání vnitrostátní právní úpravě, která stanoví, že odpovědnou osobou transfuzního zařízení mohou být jmenovány jen osoby, které jsou držiteli diplomu v oboru lékařství a chirurgie, za předpokladu, že tato právní úprava dodržuje unijní právo v každém ohledu.

         (1)  Úř. věst. C 209, 22.6.2020.


title: Věc C-701/19 P: Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 4. února 2021 – Pilatus Bank plc v. Evropská centrální banka („Kasační opravný prostředek – Článek 181 jednacího řádu Soudního dvora – Zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek – Hospodářská a měnová politika – Obezřetnostní dohled nad úvěrovými institucemi – Opatření spočívající v pozastavení, která přijal vnitrostátní orgán dohledu – Určení kontaktní osoby – Podmíněná komunikace s Evropskou centrální bankou (ECB) – Odnětí povolení před podáním žaloby – Žaloba na neplatnost – Nepřípustnost – Absence dostatečně jasného a přesného popisu žalobních důvodů uplatňovaných v řízení před Tribunálem – Neprokázání právního zájmu na podání žaloby – Nesprávná kvalifikace přípravného aktu – Nahrazení odůvodnění“)

text:
               10.5.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 182/22

      Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 4. února 2021 – Pilatus Bank plc v. Evropská centrální banka
      (Věc C-701/19 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Článek 181 jednacího řádu Soudního dvora - Zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek - Hospodářská a měnová politika - Obezřetnostní dohled nad úvěrovými institucemi - Opatření spočívající v pozastavení, která přijal vnitrostátní orgán dohledu - Určení kontaktní osoby - Podmíněná komunikace s Evropskou centrální bankou (ECB) - Odnětí povolení před podáním žaloby - Žaloba na neplatnost - Nepřípustnost - Absence dostatečně jasného a přesného popisu žalobních důvodů uplatňovaných v řízení před Tribunálem - Neprokázání právního zájmu na podání žaloby - Nesprávná kvalifikace přípravného aktu - Nahrazení odůvodnění“)
      (2021/C 182/30)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Pilatus Bank plc (zástupci: původně O. H. Behrends a M. Kirchner, Rechtsanwälte, poté O. H. Behrends)

         Další účastnice řízení: Evropská centrální banka (zástupci: E. Yoo, M. Anastasiou a A. Karpf, zmocněnci)

         Výrok

                  1)

                  Kasační opravný prostředek se zamítá.

                  2)

                  Pilatus Bank plc se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 406, 2.12.2019.


title: Věc C-321/20: Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 4. února 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Audiencia Provincial de Barcelona – Španělsko) – CDT, S. A., v. MIMR, HRMM („Řízení o předběžné otázce – Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora – Ochrana spotřebitele – Časové účinky rozsudku – Směrnice 93/13/EHS – Zneužívající ujednání ve spotřebitelských smlouvách – Pravomoci vnitrostátního soudu v případě, kdy je ujednání kvalifikováno jako zneužívající – Ujednání o zesplatnění úvěru před původně sjednaným datem – Částečné odstranění obsahu zneužívajícího ujednání – Zásada právní jistoty – Povinnost konformního výkladu“)

text:
               10.5.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 182/23

      Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 4. února 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Audiencia Provincial de Barcelona – Španělsko) – CDT, S. A., v. MIMR, HRMM
      (Věc C-321/20) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora - Ochrana spotřebitele - Časové účinky rozsudku - Směrnice 93/13/EHS - Zneužívající ujednání ve spotřebitelských smlouvách - Pravomoci vnitrostátního soudu v případě, kdy je ujednání kvalifikováno jako zneužívající - Ujednání o zesplatnění úvěru před původně sjednaným datem - Částečné odstranění obsahu zneužívajícího ujednání - Zásada právní jistoty - Povinnost konformního výkladu“)
      (2021/C 182/32)
      Jednací jazyk: španělština

         Předkládající soud

      Audiencia Provincial de Barcelona

         Účastníci původního řízení

         Odvolatelka: CDT, S. A.

         Žalovaní: MIMR, HRMM

         Výrok

                  1)

                  Unijní právo, zejména zásada právní jistoty, musí být vykládáno v tom smyslu, že nebrání tomu, aby vnitrostátní soud upustil od uplatnění ustanovení vnitrostátního práva, které mu umožňuje zhojit vady zneužívajícího ujednání smlouvy uzavřené mezi prodávajícím nebo poskytovatelem a spotřebitelem, jestliže toto ustanovení, které bylo rozsudkem ze dne 14. června 2012, Banco Español de Crédito (C-618/10, EU:C:2012:349), prohlášeno za neslučitelné s čl. 6 odst. 1 směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o zneužívajících ujednáních ve spotřebitelských smlouvách, nebylo v okamžiku uzavření této smlouvy ještě změněno legislativním postupem, v souladu s uvedeným rozsudkem.

                  2)

                  Zásada právní jistoty musí být vykládána v tom smyslu, že vnitrostátnímu soudu, jenž konstatoval zneužívající povahu smluvního ujednání ve smyslu článku 3 směrnice 93/13, neumožňuje zhojit vady obsahu tohoto ujednání, takže tento soud musí upustit od ujednání tohoto ustanovení. Články 6 a 7 této směrnice ovšem nebrání tomu, aby vnitrostátní soud nahradil takové ujednání dispozitivním ustanovením vnitrostátního práva, jestliže by smlouva o úvěru nemohla po odstranění tohoto zneužívajícího ujednání nadále existovat a prohlášení smlouvy za neplatnou v celém rozsahu by pro spotřebitele mělo zvlášť nepříznivé důsledky, což musí ověřit předkládající soud.

         (1)  Úř. věst. C 359, 26.10.2020.


title: Věc C-64/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sądem Najwyższym (Polsko) dne 2. února 2021 – Rigall Arteria Management Sp. z o.o. sp. k. v. Bank Handlowy w Warszawie S.A.

text:
               10.5.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 182/28

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sądem Najwyższym (Polsko) dne 2. února 2021 – Rigall Arteria Management Sp. z o.o. sp. k. v. Bank Handlowy w Warszawie S.A.
      (Věc C-64/21)
      (2021/C 182/41)
      Jednací jazyk: polština

         Předkládající soud

      Sąd Najwyższy

         Účastnice původního řízení

         Navrhovatelka v řízení o kasačním opravném prostředku: Rigall Arteria Management Sp. z o.o. sp. k.

         Odpůrkyně v řízení o kasačním opravném prostředku: Bank Handlowy w Warszawie S.A.

         Předběžná otázka

      Musí být ustanovení čl. 7 odst. 1 písm. b Směrnice Rady 86/653/EHS ze dne 18. prosince 1986 o koordinaci právní úpravy členských států týkající se nezávislých obchodních zástupců (1), ve světle jeho znění a účelu chápáno v tom smyslu, že přiznává nezávislému obchodnímu zástupci bezpodmínečný nárok na provizi ze smlouvy uzavřené v době trvání smlouvy o obchodním zastoupení s třetí osobou, kterou jíž dříve pro obchod stejného druhu získal jako zákazníka, nebo takové právo může být smluvně vyloučeno?

         (1)  Úř. věst. 1986, L 382, s. 17


title: Věc C-77/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Fővárosi Törvényszék (Maďarsko) dne 8. února 2021 – Digi Távközlési és Szolgáltató Kft. v. Nemzeti Adatvédelmi és Információszabadság Hatóság

text:
               10.5.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 182/30

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Fővárosi Törvényszék (Maďarsko) dne 8. února 2021 – Digi Távközlési és Szolgáltató Kft. v. Nemzeti Adatvédelmi és Információszabadság Hatóság
      (Věc C-77/21)
      (2021/C 182/43)
      Jednací jazyk: maďarština

         Předkládající soud

      Fővárosi Törvényszék

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Digi Távközlési és Szolgáltató Kft.

         Žalovaný: Nemzeti Adatvédelmi és Információszabadság Hatóság

         Předběžné otázky

                  1)

                  Musí být pojem „účelové omezení“ definovaný v čl. 5 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/679 ze dne 27. dubna 2016 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů a o zrušení směrnice 95/46/ES (1) (dále jen „nařízení“) vykládán v tom smyslu, že je v souladu s výše uvedeným pojmem skutečnost, že správce údajů si v jiné databázi současně uchovává osobní údaje, které byly shromážděny nebo uloženy za omezeným legitimním účelem, nebo naopak, pokud jde o paralelní databázi údajů, již není platný omezený legitimní účel shromáždění údajů?

                  2)

                  Je-li odpověď na první otázku taková, že souběžné uchovávání údajů je samo o sobě neslučitelné se zásadou „účelového omezení“, je skutečnost, že správce údajů současně uchovává v jiné databázi osobní údaje, které byly jinak shromážděny a uloženy za omezeným legitimním účelem, v souladu se zásadou „omezení uložení“ stanovenou v čl. 5 odst. 1 písm. e) nařízení?

         (1)  Úř. věst. 2016, L 119, s. 1.


title: Věc C-98/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhof (Německo) dne 15. února 2021 – Finanzamt R v. W-GmbH

text:
               10.5.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 182/32

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhof (Německo) dne 15. února 2021 – Finanzamt R v. W-GmbH
      (Věc C-98/21)
      (2021/C 182/45)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Bundesfinanzhof

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatel v řízení o opravném prostředku „Revision“: Finanzamt R

         Odpůrkyně v řízení o opravném prostředku „Revision“: W-GmbH

         Předběžné otázky

                  1.

                  Je třeba chápat za takových okolností, jako jsou okolnosti věci v původním řízení, čl. 168 písm. a) ve spojení s článkem 167 směrnice 2006/112/ES (1) v tom smyslu, že řídící holding, který poskytuje zdanitelná plnění na výstupu dceřiným společnostem, má nárok na odpočet daně odvedené na vstupu i pro plnění, která obdržel od třetích subjektů a která vkládá do dceřiných společností výměnou za podíl na obecném zisku, ačkoli obdržená plnění na vstupu přímo a bezprostředně nesouvisejí s vlastními plněními holdingu, nýbrž s činnostmi dceřiných společností, které jsou (z velké části) osvobozeny od daně, obdržená plnění na vstupu se nepromítají do ceny zdanitelných plnění (poskytovaných dceřiným společnostem) a nepatří mezi obecné nákladové prvky vlastní ekonomické činnosti holdingu?

                  2.

                  V případě kladné odpovědi na první otázku: Jedná se o zneužití práva ve smyslu judikatury Soudního dvora Evropské unie, pokud je řídící holding „zapojen“ do přijímání plnění dceřinými společnostmi takovým způsobem, že sám odebírá plnění, u nichž by dceřiné společnosti v případě, že by tato plnění odebraly přímo, neměly nárok na odpočet daně odvedené na vstupu, vkládá je do dceřiných společností výměnou za podíl na jejich zisku a následně s odvoláním na své postavení řídícího holdingu uplatňuje nárok na plný odpočet daně odvedené z těchto plnění na vstupu, nebo může být toto zapojení odůvodněno jinými než daňovými důvody, ačkoli plný odpočet daně odvedené na vstupu je sám o sobě v rozporu se systémem a vedl by ke konkurenčnímu zvýhodnění holdingových struktur oproti jednostupňovým podnikům?

         (1)  Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. 2006, L 347, s. 1).


title: Věc T-713/20: Žaloba podaná dne 30. listopadu 2020 – OQ v. Komise

text:
               10.5.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 182/56

      Žaloba podaná dne 30. listopadu 2020 – OQ v. Komise
      (Věc T-713/20)
      (2021/C 182/76)
      Jednací jazyk: chorvatština

         Účastníci řízení

         Žalobce: OQ (zástupkyně: R. Štaba, advokátka)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  v souladu s článkem 263 SFEU zrušil rozhodnutí Evropského úřadu pro výběr personálu ze dne 3. září 2020 přijaté v rámci výběrového řízení EPSO/AD/378/20 (AD7) – Právníci-lingvisté (AD 7) chorvatského jazyka (HR), oblast: právník-lingvista u Soudního dvora Evropské unie, Úřední věstník Evropské unie, C 72 A – ze dne 5. března 2020, a

                  —

                  zrušil rozhodnutí Evropského úřadu pro výběr personálu ze dne 12. října 2020 přijaté v rámci výběrového řízení EPSO/AD/378/20 (AD7) – Právníci-lingvisté (AD 7) chorvatského jazyka (HR), oblast: právník-lingvista u Soudního dvora Evropské unie, Úřední věstník Evropské unie, C 72 A – ze dne 5. března 2020,

                  —

                  a uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce dva žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z překročení pravomoci na straně žalované
                  Dne 12. října 2020 přijal EPSO rozhodnutí, jímž zamítl stížnost žalobce proti rozhodnutí ze dne 3. září 2020 o provedení následující etapy výběrového řízení, a to zejména z důvodu, že nemá diplom z chorvatského práva ani znalosti chorvatského práva a že usnesení ze dne 13. března 2013, kterým byl tento diplom uznán v Chorvatské republice, neobsahuje srovnání studijních programů. EPSO tak podle žalobce provedl vlastní vyhodnocení, ačkoli mu k tomu žádné ustanovení unijního práva nedává pravomoc, a porušil tím zásadu rozdělení pravomocí v rámci Evropské unie a překročil své svěřené pravomoci, neboť je nesporné, že hodnocení zahraničních diplomů musí být prováděno výlučně vnitrostátním orgánem, který je k tomu zákonem zmocněn a kterým je v projednávané věci Agentura pro vědy a vysokoškolské vzdělávání v souladu se zákonem o uznávání zahraničních diplomů, s nařízením o hodnocení zahraničních vysokoškolských diplomů a s kritérii pro hodnocení v rámci postupu uznávání profesních kvalifikací. Došlo tak k porušení jedné ze základních zásad, a sice zásady subsidiarity.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející ze zjevně nesprávného posouzení skutkového stavu
                  EPSO postupoval svévolně a diskrečně, když nezohlednil ani právní předpisy Chorvatské republiky, judikaturu ústavního soudu Chorvatské republiky a usnesení Agentury pro vědy a vysokoškolské vzdělávání ze dne 13. března 2013, kterým byl uznán žalobcův zahraniční diplom, ani skutečnost, že žalobce byl zapsán na seznam advokátních koncipientů u Chorvatské advokátní komory v souladu s chorvatským zákonem o advokacii, přičemž pro účely tohoto zápisu byl zahraniční diplom žalobce považován za rovnocenný chorvatskému diplomu potřebnému pro výkon činnosti advokátního koncipienta. Žalobce konal stáž v advokátních kancelářích a z toho jasně plyne – na rozdíl od tvrzení žalované – že žalobce má znalosti o chorvatském právním řádu a chorvatském právu a má dostatečnou úroveň odborných znalostí a zkušeností pro dané pracovní místo, pro které je výběrové řízení pořádáno (žalobce mezitím rovněž úspěšně složil soudní zkoušku). EPSO rovněž nezohlednil skutečnost, že má žalobce více než tříletou zkušenost v oboru překladatelství.


title: Věc T-217/21: Žaloba podaná dne 20. dubna 2021 – SB v. eu-LISA

text:
               14.6.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 228/36

      Žaloba podaná dne 20. dubna 2021 – SB v. eu-LISA
      (Věc T-217/21)
      (2021/C 228/48)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: SB (zástupce: H. Tagaras, advokát)

         Žalovaná: Agentura Evropské unie pro provozní řízení rozsáhlých informačních systémů v prostoru svobody, bezpečnosti a práva

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  vyhověl žalobě,

                  —

                  zrušil napadené akty,

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu své žaloby na neplatnost rozhodnutí Agentury Evropské unie pro provozní řízení rozsáhlých informačních systémů v prostoru svobody, bezpečnosti a práva (eu-LISA) ze dne 3. srpna 2020 týkajícího se propuštění žalobce po uplynutí jeho zkušební doby, tento uplatňuje šest žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z porušení povinnosti uvést odůvodnění, jelikož zpráva o zkušební době zejména neuvádí jakoukoliv konkrétní zkušenost a omezuje se na abstraktní posouzení nijak nepodepřená skutečnostmi nebo odkazy na údajná pochybení žalobce při plnění úkolů. Žalobce rovněž orgánu oprávněnému k uzavírání pracovních smluv vytýká, že zprávu o zkušební době spolupodepsal, aniž by upřesnil, z jakých posouzení autorů zprávy sám vycházel.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází z porušení pravidla vyžadujícího, aby zkušební doba proběhla za „obvyklých podmínek“, jelikož žalobci je vytýkáno neuspokojivé plnění úkolů, které mu nikdy nebyly uloženy, jakož i jeho nedostatečné znalosti anglického jazyka, navzdory tomu, že žalovaná tyto znalosti před přijetím žalobce dvakrát ověřovala.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vychází z porušení práva být vyslechnut, jelikož žalobci nebylo umožněno okomentovat zápis z formálního pohovoru s hodnotitelem své zkušební doby a ke slyšení orgánem oprávněným k uzavírání pracovních smluv byl vyzván až po přijetí rozhodnutí o propuštění.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vychází z procesních pochybení spočívajících mimo jiné v nedodržení lhůt pro vypracování uvedené zprávy, v přítomnosti nepovolané osoby u formálního hodnotícího pohovoru, v nekonzultování přímého nadřízeného žalobce a v absenci jakéhokoliv odkazu ve zprávě na uložení nových cílů žalobci během zkušební doby.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vychází z porušení povinnosti péče a článku 84 pracovního řádu ostatních zaměstnanců, jelikož žalobce byl před koncem své zkušební doby ponouknut k výrazné snaze o zlepšení, aby mohl být potvrzen na svém místě, aby mu pak následně bylo sděleno, že ke zlepšení došlo pozdě, třebaže administrativa vykázala zpoždění při zahajování jednotlivých řízení. V téže souvislosti žalobce žalované vytýká, že jeho zkušební dobu neprodloužila, což by bylo umožnilo „změřit“ jeho zlepšení, a to i s přihlédnutím k omezením souvisejícím se zdravotní krizí.

                  6.

                  Šestý žalobní důvod vychází ze zjevně nesprávného posouzení a porušení zásady řádné správy z výše uvedených důvodů.


title: Věc C-5/21 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 6. ledna 2021 Deutsche Post AG proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 11. listopadu 2020 ve věci T-25/20, Deutsche Post AG v. EUIPO – Pošta Slovenije (Zobrazení stylizovaného lesního rohu)

text:
               21.6.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 242/2

      Kasační opravný prostředek podaný dne 6. ledna 2021 Deutsche Post AG proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 11. listopadu 2020 ve věci T-25/20, Deutsche Post AG v. EUIPO – Pošta Slovenije (Zobrazení stylizovaného lesního rohu)
      (Věc C-5/21 P)
      (2021/C 242/02)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Deutsche Post AG (zástupce: M. Viefhues, Rechtsanwalt)

         Další účastníci řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO), Pošta Slovenije d.o.o.
      Usnesením ze dne 5. května 2021 rozhodl Soudní dvůr (senát, který rozhoduje o přípustnosti kasačního opravného prostředku), že kasační opravný prostředek je nepřípustný a že společnost Deutsche Post AG ponese vlastní náklady řízení.


title: Věc C-221/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Obvodním soudem pro Prahu 1 (Česká republika) dne 26. března 2021 – Správa železnic, státní organizace v. České dráhy a.s. a další

text:
               21.6.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 242/11

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Obvodním soudem pro Prahu 1 (Česká republika) dne 26. března 2021 – Správa železnic, státní organizace v. České dráhy a.s. a další
      (Věc C-221/21)
      (2021/C 242/14)
      Jednací jazyk: čeština

         Předkládající soud

      Obvodní soud pro Prahu 1

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Správa železnic, státní organizace

         Žalované: České dráhy a.s.,
      PKP CARGO INTERNATIONAL, a.s.,
      PDV RAILWAY a.s.,
      KŽC Doprava, s.r.o.

         Předběžné otázky

                  1)

                  Splňuje vnitrostátní úprava dle části páté zákona č. 99/1963 Sb., občanský soudní řád, ve znění pozdějších předpisů (dále též „občanský soudní řád“ nebo „o. s. ř.“), požadavky na soudní přezkum rozhodnutí regulačního subjektu dle článku 56 odstavce 10 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2012/34/EU (1) ze dne 21. listopadu 2012 o vytvoření jednotného evropského železničního prostoru (dále jen „směrnice 2012/34“)?

                  2)

                  Pokud je odpověď na první otázku kladná, je možné vykládat článek 56 odstavec 10 směrnice 2012/34 tak, že soudní přezkum rozhodnutí regulačního subjektu lze uzavřít soudním smírem dle § 99 o. s. ř.?

                  3)

                  Pokud je odpověď na první otázku kladná, připouští požadavky na zřízení jediného vnitrostátního regulačního subjektu pro železniční odvětví dle článku 55 odstavce 1 na funkce regulačního subjektu podle článku 56 odstavců 2, 6, 11 a 12 a na spolupráci regulačních subjektů podle článku 57 odstavce 2 směrnice 2012/34 možnost, aby rozhodnutí regulačního subjektu byla ve věci samé nahrazována rozsudky jednotlivých obecných soudů, které nejsou vázány skutkovým stavem, jak byl zjištěn regulačním subjektem?

         (1)  Úř. věst. 2012, L 343, s. 32.


title: Věc T-644/19: Rozsudek Tribunálu ze dne 28. dubna 2021 – Linde Material Handling v. EUIPO – Verti Aseguradora (VertiLight) („Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie VertiLight – Starší národní slovní ochranná známka VERTI – Relativní důvod pro zamítnutí – Neexistence zásahu do dobrého jména – Neexistence spojitosti mezi dotčenými ochrannými známkami – Článek 8 odst. 5 nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 5 nařízení (EU) 2017/1001]“)

text:
               21.6.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 242/30

      Rozsudek Tribunálu ze dne 28. dubna 2021 – Linde Material Handling v. EUIPO – Verti Aseguradora (VertiLight)
      (Věc T-644/19) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie VertiLight - Starší národní slovní ochranná známka VERTI - Relativní důvod pro zamítnutí - Neexistence zásahu do dobrého jména - Neexistence spojitosti mezi dotčenými ochrannými známkami - Článek 8 odst. 5 nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 5 nařízení (EU) 2017/1001]“)
      (2021/C 242/40)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Linde Material Handling GmbH (Aschaffenbourg, Německo) (zástupci: J. C. Plate a R. Kaase, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: J. Crespo Carrillo a V. Ruzek, zmocněnci)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Verti Aseguradora, Compañía de seguros y reaseguros, SA (Madrid, Španělsko) (zástupkyně: A. Sanz Cerralbo, advokátka)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 5. července 2019 (věc R 1849/2018-5) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Verti Aseguradora, Compañía de seguros y reaseguros a Linde Material Handling.

         Výrok

                  1)

                  Rozhodnutí pátého odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 5. července 2019 (věc R 1849/2018-5) se zrušuje.

                  2)

                  EUIPO ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností Linde Material Handling GmbH.

                  3)

                  Společnost Verti Aseguradora, Compañía de seguros y reaseguros, SA ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 383, 11.11.2019.


title: Věc T-44/20: Rozsudek Tribunálu ze dne 21. dubna 2021 – Chanel v. EUIPO – Huawei Technologies (Ztvárnění kruhu obsahujícího dvě propletené křivky) („Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie znázorňující kruh obsahující dvě propletené křivky – Starší národní obrazová ochranná známka znázorňující dva horizontálně propletené půlkruhy – Starší národní obrazová ochranná známka znázorňující kruh obsahující dva horizontálně propletené půlkruhy – Relativní důvody pro zamítnutí zápisu – Neexistence nebezpečí záměny – Neexistence podobnosti označení – Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001] – Neexistence zásahu do dobrého jména – Článek 8 odst. 5 nařízení č. 207/2009 (nyní čl. 8 odst. 5 nařízení 2017/1001)“)

text:
               21.6.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 242/34

      Rozsudek Tribunálu ze dne 21. dubna 2021 – Chanel v. EUIPO – Huawei Technologies (Ztvárnění kruhu obsahujícího dvě propletené křivky)
      (Věc T-44/20) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie znázorňující kruh obsahující dvě propletené křivky - Starší národní obrazová ochranná známka znázorňující dva horizontálně propletené půlkruhy - Starší národní obrazová ochranná známka znázorňující kruh obsahující dva horizontálně propletené půlkruhy - Relativní důvody pro zamítnutí zápisu - Neexistence nebezpečí záměny - Neexistence podobnosti označení - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001] - Neexistence zásahu do dobrého jména - Článek 8 odst. 5 nařízení č. 207/2009 (nyní čl. 8 odst. 5 nařízení 2017/1001)“)
      (2021/C 242/45)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Chanel (Neuilly-sur-Seine, Francie) (zástupce: J. Passa, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: J. Crespo Carrillo a V. Ruzek, zmocněnci)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Huawei Technologies Co. Ltd (Šen-čen, Čína) (zástupce: M. Edenborough, QC)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 28. listopadu 2019 (věc R 1041/2019-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Chanel a Huawei Technologies.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti Chanel se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 103, 30.3.2020.


title: Věc T-202/20: Usnesení Tribunálu ze dne 23. dubna 2021 – Target Brands v. EUIPO – The a.r.t. company b&s (ART CLASS) („Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Zrušení napadeného rozhodnutí – Zánik předmětu sporu – Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)

text:
               21.6.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 242/45

      Usnesení Tribunálu ze dne 23. dubna 2021 – Target Brands v. EUIPO – The a.r.t. company b&s (ART CLASS)
      (Věc T-202/20) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Zrušení napadeného rozhodnutí - Zánik předmětu sporu - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
      (2021/C 242/64)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Target Brands Inc. (Minneapolis, Minnesota, Spojené státy) (zástupce: A. Norris, barrister)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: H. O’Neill, zmocněnec)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: The a.r.t. company b&s, SA (Quel, Španělsko) (zástupce: J. Villamor Muguerza, advokát)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 23. ledna 2020 (věc R 1597/2019-5) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi The a.r.t. company b&s a Target Brands.

         Výrok

                  1)

                  O žalobě již není důvodné rozhodnout.

                  2)

                  Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností Target Brands Inc.

         (1)  Úř. věst. C 201, 15.6.2020.


title: Věc C-795/19: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 15. července 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Riigikohus – Estonsko) – XX v. Tartu Vangla („Řízení o předběžné otázce – Sociální politika – Rovné zacházení v zaměstnání a povolání – Směrnice 2000/78/ES – Zákaz diskriminace na základě zdravotního postižení – Článek 2 odst. 2 písm. a) – Článek 4 odst. 1 – Článek 5 – Vnitrostátní právní úprava, která stanoví požadavky na sluchovou ostrost příslušníků vězeňské služby – Nedosažení požadovaných minimálních prahových hodnot sluchového vnímání – Absolutní nemožnost setrvání ve funkci“)

text:
               30.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 349/6

      Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 15. července 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Riigikohus – Estonsko) – XX v. Tartu Vangla
      (Věc C-795/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Sociální politika - Rovné zacházení v zaměstnání a povolání - Směrnice 2000/78/ES - Zákaz diskriminace na základě zdravotního postižení - Článek 2 odst. 2 písm. a) - Článek 4 odst. 1 - Článek 5 - Vnitrostátní právní úprava, která stanoví požadavky na sluchovou ostrost příslušníků vězeňské služby - Nedosažení požadovaných minimálních prahových hodnot sluchového vnímání - Absolutní nemožnost setrvání ve funkci“)
      (2021/C 349/07)
      Jednací jazyk: estonština

         Předkládající soud

      Riigikohus

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: XX

         Žalovaná: Tartu Vangla

         za přítomnosti: Justiitsminister, Tervise- ja tööminister, Õiguskantsler

         Výrok

      Článek 2 odst. 2 písm. a), čl. 4 odst. 1 a článek 5 směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání, musí být vykládány v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, která stanoví, že je absolutně nemožné nadále zaměstnávat příslušníka vězeňské služby, jehož sluchová ostrost nedosahuje minimálních prahových hodnot sluchového vnímání, které stanoví tato právní úprava, aniž umožňuje ověřit, zda je tento příslušník schopen plnit své úkoly případně po přijetí přiměřených uspořádání ve smyslu tohoto článku 5.

         (1)  Úř. věst. C 19, 20.1.2020.


title: Věc C-717/20 P: Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 6. července 2021 – Marina Karpeta-Kovalyova v. Evropská komise („Kasační opravný prostředek – Článek 181 jednacího řádu Soudního dvora – Veřejná služba – Smluvní zaměstnanci – Manželka řeckého diplomata, který měl před přijetím do zaměstnání bydliště v Bruselu – Definice místa přijetí do zaměstnání a místo zájmů dlužníka – Zamítnutí návrhu odpůrkyně na příspěvek za práci v zahraničí a další související nároky – Zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek“)

text:
               27.9.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 391/2

      Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 6. července 2021 – Marina Karpeta-Kovalyova v. Evropská komise
      (Věc C-717/20 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Článek 181 jednacího řádu Soudního dvora - Veřejná služba - Smluvní zaměstnanci - Manželka řeckého diplomata, který měl před přijetím do zaměstnání bydliště v Bruselu - Definice místa přijetí do zaměstnání a místo zájmů dlužníka - Zamítnutí návrhu odpůrkyně na příspěvek za práci v zahraničí a další související nároky - Zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek“)
      (2021/C 391/02)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Marina Karpeta-Kovalyova (zástupce: S. Pappas, advokát)

         Další účastnice řízení: Evropská komise

         Výrok

                  1.

                  Kasační opravný prostředek se zamítá jako zjevně neopodstatněný.

                  2.

                  Marina Karpeta-Kovalyova ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 329, 16.8.2021.


title: Věc C-24/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale ordinario di Pordenone (Itálie) dne 14. ledna 2021 – PH v. Regione Autonoma Friuli Venezia Giulia

text:
               27.9.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 391/2

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale ordinario di Pordenone (Itálie) dne 14. ledna 2021 – PH v. Regione Autonoma Friuli Venezia Giulia
      (Věc C-24/21)
      (2021/C 391/03)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Tribunale ordinario di Pordenone

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: PH

         Žalovaný: Regione Autonoma Friuli Venezia Giulia

         Předběžné otázky

                  1)

                  Je zákaz stanovený v článku 2.1 regionálního zákona Furlánsko-Julského Benátska č. 5/2011, který zavádí opatření koexistence, která vedou k zákazu pěstování odrůdy kukuřice MON 810 na území regionu Furlánsko-Julského Benátska, v souladu nebo v rozporu s celou systematikou směrnice 2001/18 (1), a to také ve světle nařízení č. 1829/2003 (2) a doporučení [2010]/C200/01 (3)?

                  2)

                  Může výše uvedený zákaz rovněž představovat opatření s rovnocenným účinkem, a je tedy v rozporu s články 34, 35 a 36 SFEU?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/18/ES ze dne 12. března 2001 o záměrném uvolňování geneticky modifikovaných organismů do životního prostředí a o zrušení směrnice Rady 90/220/EHS (Úř. věst. L 106, 17.4.2001, s. 1).

         (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1829/2003 ze dne 22. září 2003 o geneticky modifikovaných potravinách a krmivech (Úř. věst. L 268, 18.10.2003, s. 1).

         (3)  Doporučení Komise ze dne 13. července 2010 o pokynech pro vytváření vnitrostátních opatření pro koexistenci k předcházení nezáměrné přítomnosti GMO v konvenčních a ekologických plodinách (Úř. věst. C 200, 22.7.2010, s. 1).


title: Věc C-140/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Köln (Německo) dne 5. března 2021 – Deutsche Lufthansa AG v. ED

text:
               27.9.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 391/3

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Köln (Německo) dne 5. března 2021 – Deutsche Lufthansa AG v. ED
      (Věc C-140/21)
      (2021/C 391/05)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Landgericht Köln

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: Deutsche Lufthansa AG

         Žalovaná: ED

         Předběžná otázka

      Představuje stávka vlastních zaměstnanců leteckého dopravce uskutečněná na základě výzvy odborové organizace mimořádnou okolnost ve smyslu čl. 5 odst. 3 nařízení (ES) č. 261/2004 (1)?
      Věc byla usnesením předsedy Soudního dvora ze dne 18. června 2021 vyškrtnuta z rejstříku Soudního dvora.

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91 (Úř. věst. 2004, L 46, s. 1; Zvl. vyd. 07/08, s. 10).


title: Věc C-167/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Köln (Německo) dne 15. března 2021 – PJ v. Deutsche Lufthansa AG

text:
               27.9.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 391/4

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Köln (Německo) dne 15. března 2021 – PJ v. Deutsche Lufthansa AG
      (Věc C-167/21)
      (2021/C 391/06)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Landgericht Köln

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: PJ

         Žalovaná: Deutsche Lufthansa AG

         Předběžná otázka

      Představuje stávka vlastních zaměstnanců leteckého dopravce uskutečněná na základě výzvy odborové organizace mimořádnou okolnost ve smyslu čl. 5 odst. 3 nařízení (ES) č. 261/2004 (1)?
      Věc byla usnesením předsedy Soudního dvora ze dne 18. června 2021 vyškrtnuta z rejstříku Soudního dvora.

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91 (Úř. věst. 2004, L 46, s. 1; Zvl. vyd. 07/08, s. 10).


title: Věc C-337/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Frankfurt am Main (Německo) dne 31. května 2021 – FH v. SunExpress Günes Ekspres Havacilik A.S.

text:
               27.9.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 391/4

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Frankfurt am Main (Německo) dne 31. května 2021 – FH v. SunExpress Günes Ekspres Havacilik A.S.
      (Věc C-337/21)
      (2021/C 391/07)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Landgericht Frankfurt am Main

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: FH

         Žalovaná: SunExpress Günes Ekspres Havacilik A.S.

         Předběžná otázka

      Je nutné článek 7 nařízení (ES) č. 261/2004 (1) vykládat v tom smyslu, že v případě letů rezervovaných u různých leteckých dopravců v rámci jediné rezervace prostřednictvím on-line zprostředkovatele existuje nárok na náhradu škody vůči leteckému dopravci provozujícímu první úsek cesty v případě, že zpoždění na příletu na prvním úseku cesty bylo kratší než tři hodiny, které však vedlo ke zmeškání navazujícího letu, v důsledku čehož cestující dosáhl svého cílového místa určení se zpožděním delším než tři hodiny, a v případě, že letecký dopravce provozující první úsek nebyl ani smluvní stranou smlouvy o přepravě na druhém úseku cesty, ani neměl informaci o okolnosti, že navazující let byl rezervován současně u jiného leteckého dopravce?
      Věc byla usnesením předsedy Soudního dvora ze dne 28. června 2021 vyškrtnuta z rejstříku Soudního dvora.

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91 (Úř. věst. 2004, L 46, s. 1; Zvl. vyd. 07/08, s. 10).


title: Věc C-356/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sądem Rejonowym dla m.st. Warszawy-Mokotowa w Warszawie (Polsko) dne 7. června 2021 – J.K. v. TP S.A.

text:
               27.9.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 391/5

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sądem Rejonowym dla m.st. Warszawy-Mokotowa w Warszawie (Polsko) dne 7. června 2021 – J.K. v. TP S.A.
      (Věc C-356/21)
      (2021/C 391/08)
      Jednací jazyk: polština

         Předkládající soud

      Sąd Rejonowy dla m.st. Warszawy w Warszawie

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: J.K.

         Žalovaný: TP S.A.

         Předběžná otázka

      Musí být čl. 3 odst. 1 písm. a) a c) směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání (1), vykládán v tom smyslu, že umožňuje vyloučit z oblasti působnosti směrnice 2000/78/ES, a v důsledku toho vyloučit i uplatnění sankcí přijatých ve vnitrostátních právních předpisech na základě článku 17 této směrnice, svobodu volby smluvní strany, není-li založena na pohlaví, rase, etnickém původu či státní příslušnosti, v situaci, kdy se diskriminace projevuje odmítnutím uzavřít občanskoprávní smlouvu, podle níž by měla práci odvést fyzická osoba, která vykonává hospodářskou činnost jako samostatně výdělečně činná osoba, a důvodem pro odmítnutí uzavřít tuto smlouvu je sexuální orientace potenciální smluvní strany?

         (1)  Úř. věst. 2000, L 303, s. 16.