title: Věc C-233/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Supremo (Španělsko) dne 25. dubna 2016 – Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED) v. Generalitat de Catalunya

text:
               18.7.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 260/21

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Supremo (Španělsko) dne 25. dubna 2016 – Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED) v. Generalitat de Catalunya
   (Věc C-233/16)
   (2016/C 260/27)
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Tribunal Supremo, Sala de lo Contencioso-Administrativo, Sección Segunda

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED)

      Odpůrce: Generalitat de Catalunya

      Předběžné otázky

               1)

               Mají být články 49 SFEU a 54 SFEU vykládány v tom smyslu, že brání regionální dani, která je uložena samostatným velkým maloobchodním provozovnám, jejichž prodejní plocha je alespoň 2 500 m2, z důvodu jejich možného vlivu na území, životní prostředí a oblast městského obchodu v uvedeném regionu, ale která se podle zákona uplatňuje bez ohledu na to, zda se uvedené provozovny nacházejí mimo nebo uvnitř konsolidované urbanistické oblasti, a prakticky se většinou týká podniků z jiných členských států, s ohledem na to, že: i) se netýká obchodníků, kteří vlastní více provozoven se samostatnou prodejní plochou menší než 2 500 m2 bez ohledu na celkovou rozlohu prodejní plochy všech jejich provozoven, ii) jsou od ní osvobozeny společné velké maloobchodní provozovny, iii) nevztahuje se na samostatné obchodní provozovny v oboru zahradnictví, prodeje vozidel, stavebního materiálu, strojů a průmyslových součástek, a iv) v případě obchodních provozoven v oboru prodeje nábytku, sanitárních výrobků, dveří a oken, a prodejen potřeb pro kutily je omezena na 40 % příslušného základu daně?

               2)

               Má být čl. 107 odst. 1 SFEU vykládán v tom smyslu, že i) úplné osvobození samostatných obchodních provozoven, jejichž prodejní plocha je menší než 2 500 m2, společných obchodních provozoven a samostatných obchodních provozoven v oboru zahradnictví, prodeje vozidel, stavebního materiálu, strojů a průmyslových součástek od IGEC a ii) částečné osvobození samostatných obchodních provozoven v oboru prodeje nábytku, sanitárních výrobků, dveří a oken, a prodejen potřeb pro kutily od IGEC představují zakázanou státní podporu podle uvedeného ustanovení?

               3)

               Pokud úplné a částečné osvobození od IGEC představuje státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, jaká by byla časová působnost tohoto rozhodnutí s ohledem na existenci a obsah dopisu Generálního ředitelství Komise pro hospodářskou soutěž zaslaného dne 2. října 2003 zastoupení Španělského království při Evropské unii v souvislosti s věcí CP 11/01, která se týká údajných podpor poskytnutých autonomním společenstvím Katalánsko v souladu se zákonem Katalánského parlamentu?


title: Věc C-264/09: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 15. září 2011 — Evropská komise v. Slovenská republika ( Nesplnění povinnosti státem — Energetika — Vnitřní trh s elektřinou — Směrnice 2003/54/ES — Investiční smlouva — Dvoustranná dohoda o ochraně investic uzavřená před přistoupením k Evropské unii — Článek 307 ES )

text:
               29.10.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 319/2

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 15. září 2011 — Evropská komise v. Slovenská republika
   (Věc C-264/09) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Energetika - Vnitřní trh s elektřinou - Směrnice 2003/54/ES - Investiční smlouva - Dvoustranná dohoda o ochraně investic uzavřená před přistoupením k Evropské unii - Článek 307 ES)
   2011/C 319/02
   Jednací jazyk: slovenština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: O. Beynet, F. Hoffmeister a J. Javorský, zmocněnci)

      Žalovaná: Slovenská republika (zástupkyně: B. Ricziová, zmocněnkyně)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Porušení čl. 9 písm. e) a čl. 20 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/54/ES ze dne 26. června 2003 o společných pravidlech pro vnitřní trh s elektřinou a o zrušení směrnice 96/92/ES (Úř. věst. L 176, s. 37; Zvl. vyd. 12/02, s. 211) — Přednostní přístup určitého provozovatele k části přeshraniční přepravní kapacity elektřiny — Porušení povinnosti zabezpečit nediskriminační přístup k přenosové a distribuční soustavě

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 282, 21.11.2009.


title: Věc C-107/07 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 13. února 2007 Friedrichem Weberem proti usnesení Soudu prvního stupně (druhého senátu) vydanému dne 11. prosince 2006 ve věci T-290/05, Friedrich Weber v. Komise Evropských společenství

text:
               28.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 95/26

         Kasační opravný prostředek podaný dne 13. února 2007 Friedrichem Weberem proti usnesení Soudu prvního stupně (druhého senátu) vydanému dne 11. prosince 2006 ve věci T-290/05, Friedrich Weber v. Komise Evropských společenství
   (Věc C-107/07 P)
   (2007/C 95/49)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatel): Friedrich Weber (zástupce: W. Declair, advokát)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání navrhovatele

               —

               zrušit usnesení Soudu prvního stupně ze dne 11. prosince 2006 ve věci T-290/05 (1).

               —

               zrušit rozhodnutí Komise ze dne 27. května 2005.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Navrhovatel odůvodňuje svůj kasační opravný prostředek proti uvedenému usnesení Soudu následovně:
   Soud neoprávněně odmítl žalobu jako nepřípustnou v rozsahu, v němž měl odpůrkyni v souladu s návrhovým žádáním zavázat, aby umožnila přístup k určitým dokumentům. Podle ustálené judikatury Soudního dvora nemá Soud takové nařizovací právo. Zároveň se v napadeném rozhodnutí uvádí, že opravené návrhové žádání navrhovatele nemůže být vykládáno v tom smyslu, že tento návrh směřuje implicitně ke zrušení napadeného rozhodnutí odpůrkyně. S tím není možné souhlasit: navrhovatel svým opraveným návrhem požadoval výslovně, a nikoliv jen konkludentně zrušení napadeného rozhodnutí odpůrkyně. Změněný návrh navrhovatele je přípustný v rozsahu, v němž požaduje zrušení rozhodnutí Komise. Určení nepřípustnosti žaloby je proto protiprávní v celém rozsahu.
   Soud ve svém napadeném rozhodnutí uvádí, že žaloba obsahuje „obvinění proti německým veřejnoprávním rozhlasovým stanicím a jiným státním orgánům“. Tato kvalifikace vyjádření navrhovatele nepřípustným způsobem diskredituje jeho skutkové argumenty. Pohrdavá charakteristika žaloby jako „obvinění “dokládá, že Soud nepřezkoumal mimořádnou závažnost výtek a s tím spojené porušení práva Společenství relevantně v souvislosti s odůvodněním žaloby. Tím Soud porušil právo být vyslechnut. Tento způsob hodnocení zdrženlivého vyjádření navrhovatele odůvodňuje dokonce podezření z nedostatečné nestrannosti a pochybnosti o spravedlivém procesu.
   Napadené rozhodnutí je v rozporu se zásadami Smlouvy o Evropské unii a Smlouvy o založení Evropského společenství. Nerespektuje projevenou vůli Společenství rozvíjet a posilovat demokracii a právní stát, jakož i dodržování lidských práv a základních svobod. Usnesení Soudu popírá i význam zásady veřejnosti v rámci přiznání se Společenství k demokracii a jeho projevené vůle k ní. Soud opomenul přezkoumat otázku, zda rozhodnutí žalované je slučitelné s cíli Společenství. Tím napadené rozhodnutí porušuje platné právo Společenství.
   Není pravda, že část uplatněného nároku, která se týkala přístupu ke spornému dokumentu Komise, se plně vyřešila. Žalovaná sice před Soudem potvrdila pravost dopisu Komise zveřejněného v jednom časopise, navrhovatel však výslovně prohlásil, že hlavní spor nebyl tímto potvrzením odpůrkyně vyřešen. Jako odůvodnění zejména uvedl, že předmětný časopis není orgánem pro zveřejňování úředních oznámení odpůrkyně.
   Ze všech výše uvedených důvodů je třeba zrušit napadené rozhodnutí Soudu.

      (1)  Úř. věst. C 331, s. 42.


title: Věc C-564/11: Usnesení Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 16. května 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Consiglio di Stato — Itálie) — Consulta Regionale Ordine Ingegneri della Lombardia a další v. Comune di Pavia ( „Článek 99 jednacího řádu — Veřejné zakázky — Směrnice 2004/18/ES — Článek 1 odst. 2 písm. a) a d) — Služby — Studie a vědeckotechnické poradenství pro vyhotovení aktů tvořících územní plán obce — Smlouva uzavřená mezi dvěma veřejnoprávními entitami, z nichž jednou je univerzita — Veřejnoprávní entita, kterou lze kvalifikovat jako hospodářský subjekt“ )

text:
               3.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 225/42

         Usnesení Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 16. května 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Consiglio di Stato — Itálie) — Consulta Regionale Ordine Ingegneri della Lombardia a další v. Comune di Pavia
   (Věc C-564/11) (1)

   (Článek 99 jednacího řádu - Veřejné zakázky - Směrnice 2004/18/ES - Článek 1 odst. 2 písm. a) a d) - Služby - Studie a vědeckotechnické poradenství pro vyhotovení aktů tvořících územní plán obce - Smlouva uzavřená mezi dvěma veřejnoprávními entitami, z nichž jednou je univerzita - Veřejnoprávní entita, kterou lze kvalifikovat jako hospodářský subjekt)
   2013/C 225/71
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Consiglio di Stato

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Consulta Regionale Ordine Ingegneri della Lombardia, Ordine degli Ingegneri della Provincia di Brescia, Ordine degli Ingegneri della Provincia di Como, Ordine degli Ingegneri della Provincia di Cremona, Ordine degli Ingegneri della Provincia di Lecco, Ordine degli Ingegneri della Provincia di Lodi, Ordine degli Ingegneri della Provincia di Milano, Ordine degli Ingegneri della Provincia di Pavia, Ordine degli Ingegneri della Provincia di Varese

      Žalovaná: Comune di Pavia

      za přítomnosti: Università degli Studi di Pavia

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Consiglio di Stato — Výklad čl. 1 odst. 2 písm. a) a d), článků 2 a 28, jakož i kategorií 8 a 12 přílohy II směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby (Úř. věst. L 134, s. 114) — Přidělení zakázky mimo postup zadání veřejné zakázky stanovený směrnicí — Smlouva uzavřená mezi dvěma subjekty veřejné správy, v jejímž rámci je poskytovatelem služeb univerzita a v níž má protiplnění v podstatě neúplatnou povahu

      Výrok

   Unijní právo v oblasti veřejných zakázek brání vnitrostátní právní úpravě, která dovoluje, aby byla bez výzvy k účasti v soutěži uzavřena smlouva, na jejímž základě mezi sebou veřejnoprávní entity zavádějí spolupráci, jestliže — a to přísluší ověřit předkládajícímu soudu — předmětem takové smlouvy není zajistit plnění úkolu v rámci veřejných služeb, který je těmto entitám společný, jestliže se neřídí pouze ohledy a požadavky souvisejícími se sledováním cílů ve veřejném zájmu nebo jestliže může soukromoprávnímu poskytovateli zajistit výhodnější postavení ve vztahu k jeho konkurentům.

      (1)  Úř. věst. C 73, 10.3.2012.


title: Věc T-294/15: Žaloba podaná dne 5. června 2015 – ArcelorMittal Ruhrort v. Komise

text:
               14.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 302/59

         Žaloba podaná dne 5. června 2015 – ArcelorMittal Ruhrort v. Komise
   (Věc T-294/15)
   (2015/C 302/74)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: ArcelorMittal Ruhrort GmbH (Duisburg, Německo) (zástupci: H. Jansen a G. Engel, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               v souladu s článkem 264 SFEU zrušil rozhodnutí Komise ze dne 25. listopadu 2014 v řízení o státní podpoře SA.33995 (2013) (ex 2013/NN) – Německo, podpora produkce elektřiny z obnovitelných zdrojů energie a omezení poplatku podle zákona o obnovitelných zdrojích energie pro energeticky náročné podniky C(2014) 8786 final;

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z porušení čl. 107 odst. 1 SFEU
               Žalobkyně uvádí, že omezení poplatku podle zákona o obnovitelných zdrojích není státní podporou, jelikož státní prostředky nebyly ani poskytnuty, ani se jich nikdo nezřekl. K omezení poplatku podle zákona o obnovitelných zdrojích nedochází ani selektivně. Navíc ani nenarušuje hospodářskou soutěž, ani obchod na vnitřním trhu.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 108 odst. 3 SFEU
               Pokud na rozdíl od názoru žalobkyně státní podpora existovala, žalovaná podle jejího názoru v každém případě neměla právo nařídit vrácení podle čl. 108 odst. 3 SFEU. Omezení poplatku podle zákona o obnovitelných zdrojích totiž podle jejího názoru nepředstavuje novou podporu, jelikož právní úprava, která mu předcházela a v podstatných ohledech měla stejný obsah jako uvedený zákon, byla žalovanou schválena již v roce 2002.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z porušení čl. 107 odst. 3 SFEU
               Kromě toho žalobkyně tvrdí, že dané rozhodnutí porušuje čl. 107 odst. 3 SFEU a zásadu ochrany legitimního očekávání. Žalovaná v tomto ohledu nesměla posuzovat jí přezkoumávaný skutkový stav na základě svých pokynů ke státní podpoře v oblasti ochrany životního prostředí a energetiky pro období let 2014–2020, které byly zveřejněny teprve dne 28. června 2014. Namísto toho měla použít pokyny zveřejněné v roce 2008. V případě, že by žalovaná vycházela z kritérií uplatňovaných v roce 2008, musela by dospět k jedinému závěru, že údajná podpora byla slučitelná s vnitřním trhem.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 108 odst. 1 SFEU a zásady právní jistoty
               Žalobkyně nakonec uvádí, že žalovaná porušila zásadu právní jistoty, jakož i čl. 108 odst. 1 SFEU, když vydala napadené rozhodnutí v řízení o nových podporách. Vzhledem k tomu, že žalovaná schválila právní úpravu, která předcházela zákonu o obnovitelných zdrojích z roku 2012, měla vydat rozhodnutí v řízení o stávajících podporách, a nikoli v řízení o nových podporách.


title: Věc T-259/14: Žaloba podaná dne 24. dubna 2014 – Lucembursko v. Komise

text:
               14.7.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 223/20

         Žaloba podaná dne 24. dubna 2014 – Lucembursko v. Komise
   (Věc T-259/14)
   2014/C 223/25
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Lucemburské velkovévodství (zástupci: L. Delvaux, zmocněnec, ve spolupráci s P.-E. Partschem, A. Steichenem, D. Waelbroeckem, advokáty, a D. Slater, solicitor)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               prohlásil projednávanou žalobu za přípustnou a opodstatněnou,

               —

               zrušil rozhodnutí Komise ze dne 24. března 2014, kterým bylo Lucembursku přikázáno poskytnout informace týkající se režimu zdanění příjmů z duševního vlastnictví,

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Touto žalobou se žalobce domáhá zrušení rozhodnutí Komise C (2014) 1987 final, kterým uvedený orgán žalobci přikázal, aby na základě čl. 10 odst. 3 nařízení č. 659/1999 (1) poskytl informace týkající se režimu zdanění příjmů z duševního vlastnictví.
   Na podporu žaloby předkládá žalobce čtyři žalobní důvody, které jsou v zásadě shodné nebo podobné s těmi, které byly uplatněny ve věci T-258/14, Lucembursko v. Komise.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (Úř. věst. L 83, s. 1; Zvl. vyd. 08/01, s. 339).


title: Věc C-409/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberster Patent- und Markensenat (Rakousko) dne 6. září 2012 — Backaldrin Österreich The Kornspitz Company GmbH v. Pfahnl Backmittel GmbH

text:
               22.12.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/9

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberster Patent- und Markensenat (Rakousko) dne 6. září 2012 — Backaldrin Österreich The Kornspitz Company GmbH v. Pfahnl Backmittel GmbH
   (Věc C-409/12)
   2012/C 399/14
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Oberster Patent- und Markensenat

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Backaldrin Österreich The Kornspitz Company GmbH

      Žalovaná: Pfahnl Backmittel GmbH

      Předběžné otázky

               1)

               Stala se ochranná známka „označením obvyklým pro výrobky nebo služby“ ve smyslu čl. 12 odst. 2 písm. a) směrnice 2008/95/ES (1), pokud

                           a)

                           si jsou obchodníci sice vědomi, že se v tomto ohledu jedná o údaj o původu, avšak konečným spotřebitelům to zpravidla neprozrazují, a

                           b)

                           koneční spotřebitelé (rovněž) z tohoto důvodu již nechápou ochrannou známku jako údaj o původu, nýbrž jako označení obvyklé pro výrobky nebo služby, pro které je ochranná známka zapsána.

               2)

               Jedná se o „nečinnost“ ve smyslu čl. 12 odst. 2 písm. a) směrnice 2008/95/ES již tehdy, pokud majitel ochranné známky zůstává nečinný, ačkoliv obchodníci neupozorňují zákazníky na to, že se jedná o zapsanou ochrannou známku?

               3)

               Je třeba prohlásit za zaniklou ochrannou známku, která se na základě činnosti nebo nečinnosti jejího majitele stala pro konečné spotřebitele, nikoli však v oblasti obchodu označením obvyklým, tehdy, avšak jen tehdy, pokud jsou koneční spotřebitelé na toto označení odkázáni, protože neexistují žádné rovnocenné alternativy?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/95/ES ze dne 22. října 2008, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách (kodifikované znění) (Úř. věst. L 299, s. 25).


title: Spojené věci C-627/13 a C-2/14: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 5. února 2015 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof – Německo) – trestní řízení proti Miguelu M. (C-627/13), Thi Bich Ngoc Nguyen, Nadine Schönherr (C-2/14) „Řízení o předběžné otázce – Prekursory drog – Sledování obchodu mezi členskými státy – Nařízení (ES) č. 273/2004 – Sledování obchodu mezi Evropskou unií a třetími zeměmi – Nařízení (ES) č. 111/2005 – Obchodování s léčivými přípravky, které obsahují efedrin a pseudoefedrin – Pojem „uvedená látka“ – Složení – Vyloučení všech léčivých přípravků nebo jenom těch, které obsahují uvedené látky, jejichž složení je takové, že tyto látky nelze snadno extrahovat – Směrnice 2001/83/ES – Pojem „léčivý přípravek““

text:
               30.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 107/11

      Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 5. února 2015 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof – Německo) – trestní řízení proti Miguelu M. (C-627/13), Thi Bich Ngoc Nguyen, Nadine Schönherr (C-2/14)
      (Spojené věci C-627/13 a C-2/14) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Prekursory drog - Sledování obchodu mezi členskými státy - Nařízení (ES) č. 273/2004 - Sledování obchodu mezi Evropskou unií a třetími zeměmi - Nařízení (ES) č. 111/2005 - Obchodování s léčivými přípravky, které obsahují efedrin a pseudoefedrin - Pojem „uvedená látka“ - Složení - Vyloučení všech léčivých přípravků nebo jenom těch, které obsahují uvedené látky, jejichž složení je takové, že tyto látky nelze snadno extrahovat - Směrnice 2001/83/ES - Pojem „léčivý přípravek““)
      (2015/C 107/13)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Bundesgerichtshof

         Účastníci původního trestního řízení

      Miguel M. (C-627/13), Thi Bich Ngoc Nguyen, Nadine Schönherr (C-2/14)

         Výrok

      Články 2 písm. a) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 273/2004 ze dne 11. února 2004 o prekursorech drog a nařízení Rady (ES) č. 111/2005 ze dne 22. prosince 2004, kterým se stanoví pravidla pro sledování obchodu s prekursory drog mezi Společenstvím a třetími zeměmi, musejí být vykládány v tom smyslu, že takový léčivý přípravek, jako je přípravek definovaný v článku 1 bodu 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/83/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků, ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1901/2006 ze dne 12. prosince 2006, nelze jako takový kvalifikovat jako „uvedenou látku“, a to i za předpokladu, že obsahuje látku stanovenou v příloze I nařízení č. 273/2004, jakož i v příloze nařízení č. 111/2005, kterou lze snadno použít nebo extrahovat snadno dostupnými nebo hospodárnými prostředky.

         (1)  Úř. věst. C 39, 8.2.2014.

         Úř. věst. C 71, 8.3.2014.


               16.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 216/9

         Žaloba podaná dne 17. prosince 2015 Kontrolním úřadem ESVO proti Islandu
   (Věc E-31/15)
   (2016/C 216/06)
   Dne 17. prosince 2015 podal Kontrolní úřad ESVO, zastoupený zástupci Kontrolního úřadu ESVO (se sídlem na adrese 35, Rue Belliard, 1040 Brusel, Belgie) Carstenem Zatschlerem, Øyvindem Bøem a Íris Ísbergovou, k Soudnímu dvoru ESVO žalobu na Island.
   Kontrolní úřad ESVO požaduje, aby Soudní dvůr ESVO:

               1.

               prohlásil, že Island nepřijetím opatření nutných k provedení aktu uvedeného v bodě 9f přílohy XVII Dohody o Evropském hospodářském prostoru (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/77/EU ze dne 27. září 2011, kterou se mění směrnice 2006/116/ES o době ochrany autorského práva a určitých práv s ním souvisejících), začleněného do Dohody o EHP protokolem 1 k uvedené dohodě, nesplnil ve stanovené lhůtě své povinnosti vyplývající z uvedeného právního aktu a článku 7 Dohody o EHP a v každém případě o této skutečnosti neinformoval Kontrolní úřad ESVO;

               2.

               uložil Islandu uhradit náklady tohoto řízení.

      Právní a skutkové okolnosti a žalobní důvody:

               —

               podle této žaloby Island nejpozději do 8. června 2015 nevyhověl odůvodněnému stanovisku Kontrolního úřadu ESVO ze dne 8. dubna 2015, které se zabývá skutečností, že země do svého vnitrostátního právního řádu neprovedla směrnici Evropského parlamentu a Rady 2011/77/ES ze dne 27. září 2011, kterou se mění směrnice 2006/116/ES o době ochrany autorského práva a určitých práv s ním souvisejících, uvedenou v bodě 9f přílohy XVII Dohody o Evropském hospodářském prostoru a začleněnou do této dohody protokolem 1 k uvedené dohodě (dále jen „akt“),

               —

               Kontrolní úřad ESVO tvrdí, že Island ve stanovené lhůtě nepřijal opatření nutná k provedení zmiňovaného aktu, čímž nesplnil své povinnosti vyplývající z tohoto aktu a z článku 7 Dohody o EHP.


title: Věc T-400/15: Žaloba podaná dne 20. července 2015 – Pinto Eliseu Baptista Lopes Canhoto v. OHIM – University College London (CITRUS SATURDAY)

text:
               28.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 320/35

         Žaloba podaná dne 20. července 2015 – Pinto Eliseu Baptista Lopes Canhoto v. OHIM – University College London (CITRUS SATURDAY)
   (Věc T-400/15)
   (2015/C 320/52)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Ana Isabel Pinto Eliseu Baptista Lopes Canhoto (Algés, Porugalsko) (zástupce: A. Pita Negrão, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: University College London (Londýn, Spojené království)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Přihlašovatel sporné ochranné známky: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Společenství „CITRUS SATURDAY“ – Přihláška č. 11 789 195

      Řízení před OHIM: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 29. dubna 2015, ve věci R 2109/2014-2

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               uznal žalobu za přípustnou;

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               vrátil věc námitkovému oddělení Úřadu k dalšímu řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení nařízení o ochranné známce Společenství;

               —

               porušení unijních zásad.


title: Věc T-518/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 5. července 2016 – Future Enterprises v. EUIPO – McDonald’s International Property (MACCOFFEE) „Ochranná známka EU — Řízení o prohlášení neplatnosti — Slovní ochranná známka EU MACCOFFEE — Starší slovní ochranná známka EU McDONALD’S — Článek 53 odst. 1 písm. a) a čl. 8 odst. 5 nařízení (ES) č. 207/2009 — Skupina ochranných známek — Prospěch neprávem získaný z rozlišovací způsobilosti nebo dobrého jména starší ochranné známky — Prohlášení neplatnosti“

text:
               22.8.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 305/26

         Rozsudek Tribunálu ze dne 5. července 2016 – Future Enterprises v. EUIPO – McDonald’s International Property (MACCOFFEE)
   (Věc T-518/13) (1)

   („Ochranná známka EU - Řízení o prohlášení neplatnosti - Slovní ochranná známka EU MACCOFFEE - Starší slovní ochranná známka EU McDONALD’S - Článek 53 odst. 1 písm. a) a čl. 8 odst. 5 nařízení (ES) č. 207/2009 - Skupina ochranných známek - Prospěch neprávem získaný z rozlišovací způsobilosti nebo dobrého jména starší ochranné známky - Prohlášení neplatnosti“)
   (2016/C 305/35)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Future Enterprises Pte Ltd (Singapur, Singapur) (zástupci: původně B. Hitchens, J. Olsen, R. Sharma, M. Henshall, solicitors a R. Tritton, barrister, poté B. Hitchens, J. Olsen, R. Tritton a E. Hughes-Jones, solicitors)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: L. Rampini, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice řízení před Tribunálem: McDonald’s International Property Co. Ltd (Wilmington, Delaware, Spojené státy) (zástupce: C. Eckhartt, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 13. června 2013 (věc R 1178/2012-1), týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi McDonald’s International Property Co. a Future Enterprises.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Future Enterprises Pte Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 352, 30. 11. 2013.


title: Věc T-142/06: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 14. dubna 2008 – Elektrociepłownia Zielona Góra v. Komise

text:
               24.5.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 128/36

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 14. dubna 2008 – Elektrociepłownia „Zielona Góra“ v. Komise
   (Věc T-142/06) (1)

   (2008/C 128/77)

      Jednací jazyk: angličtina

   Předseda šestého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 178, 29.7.2006.


title: Věc F-19/14: Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 4. května 2016 – Nill v. Komise

text:
               20.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 222/48

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 4. května 2016 – Nill v. Komise
   (Věc F-19/14) (1)

   (2016/C 222/71)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda druhého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 184, 16. 6. 2014, s. 41.


title: Věc T-379/17: Žaloba podaná dne 20. června 2017 – Tengelmann Warenhandelsgesellschaft v EUIPO – C & C IP (T)

text:
               7.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 256/39

         Žaloba podaná dne 20. června 2017 – Tengelmann Warenhandelsgesellschaft v EUIPO – C & C IP (T)
   (Věc T-379/17)
   (2017/C 256/45)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Tengelmann Warenhandelsgesellschaft KG (Mülheim an den Ruhr, Německo) (zástupci: H. Prange a S. Köber, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: C & C IP Sàrl (Lucemburk, Lucembursko)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie obsahující slovní prvek „T“ – Přihláška č. 011 623 097

      Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 23. března 2017, ve věci R 415/2015-5

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí pátého odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (Ochranné známky a průmyslové vzory) (EUIPO) ze dne 23. března 2017, ve věci R 415/2015-5 týkající se námitkového řízení č. B 002 256 702 ohledně přihlášky ochranné známky Evropské unie č. 011 623 097, kterou žalovaný obdržel dne 12. dubna 2017, a změnil toto rozhodnutí tak, aby námitka byla v plném rozsahu zamítnuta;

               —

               uložil EUIPO a případně další účastnici v řízení před odvolacím senátem náhradu nákladů řízení, včetně nákladů odvolacího řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 22. června 2004 ve věci T-66/03, Koffiebranderij en Theehandel „Drie Mollen sinds 1818“ BV proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství zahrnující slovní prvek „Galáxia“ — Starší slovní národní a mezinárodní ochranné známky GALA — Relativní důvod zamítnutí — Zamítnutí námitky — Čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94)

text:
               11.9.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 228/38

      ROZSUDEK SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 22. června 2004
   ve věci T-66/03, Koffiebranderij en Theehandel „Drie Mollen sinds 1818“ BV proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství zahrnující slovní prvek „Galáxia“ - Starší slovní národní a mezinárodní ochranné známky GALA - Relativní důvod zamítnutí - Zamítnutí námitky - Čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94)
   (2004/C 228/85)
   Jednací jazyk: angličtina
   Ve věci T-66/03, Koffiebranderij en Theehandel „Drie Mollen sinds 1818“ BV, se sídlem v 's-Hertogenbosch (Nizozemsko), zastoupená P. Steinhauserem, advokátem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku, proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (zmocněnci: J. Novais Gonçalves a S. Laitinen), přičemž druhým účastníkem řízení před odvolacím senátem u OHIM byla Manuel Nabeiro Silveira, Lda, se sídlem v Campo Maior (Portugalsko), jejímž předmětem je žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 17. prosince 2002 (R 270/2001-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi Koffiebranderij en Theehandel „Drie Mollen sinds 1818“ BV a Manuel Nabeiro Silveira, Lda, Soud (druhý senát), ve složení J. Pirrung, předseda, A. W. H. Meij a N. J. Forwood, soudci, tajemník: J. Plingers, rada, vydal 22. června 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Žalobkyni se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 124, 24.5.2003.


title: Věc C-555/11: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 17. října 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Symvoulio tis Epikrateias — Řecko) — Enosi Epangelmation Asfaliston Ellados (EEAE), Syllogos Asfalistikon Praktoron N. Attikis (SPATE), Panellinios Syllogos Asfalistikon Symboulon (PSAS), Syndesmos Ellinon Mesiton Asfaliseon (SEMA), Panellinios Syndesmos Syntoniston Asfalistikon Symboulon (PSSAS) v. Ypourgos Anaptyxis, Omospondia Asfalistikon Syllogou Ellados ( „Směrnice 2002/92/ES — Zprostředkování pojištění — Vyloučení činností vykonávaných pojišťovnou nebo zaměstnancem jednajícím jejím jménem — Možnost uvedeného zaměstnance vykonávat příležitostně činnost v oblasti zprostředkování pojištění — Požadavky na profesní způsobilost“ )

text:
               14.12.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 367/4

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 17. října 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Symvoulio tis Epikrateias — Řecko) — Enosi Epangelmation Asfaliston Ellados (EEAE), Syllogos Asfalistikon Praktoron N. Attikis (SPATE), Panellinios Syllogos Asfalistikon Symboulon (PSAS), Syndesmos Ellinon Mesiton Asfaliseon (SEMA), Panellinios Syndesmos Syntoniston Asfalistikon Symboulon (PSSAS) v. Ypourgos Anaptyxis, Omospondia Asfalistikon Syllogou Ellados
   (Věc C-555/11) (1)

   (Směrnice 2002/92/ES - Zprostředkování pojištění - Vyloučení činností vykonávaných pojišťovnou nebo zaměstnancem jednajícím jejím jménem - Možnost uvedeného zaměstnance vykonávat příležitostně činnost v oblasti zprostředkování pojištění - Požadavky na profesní způsobilost)
   2013/C 367/05
   Jednací jazyk: řečtina

      Předkládající soud

   Symvoulio tis Epikrateias

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Enosi Epangelmation Asfaliston Ellados (EEAE), Syllogos Asfalistikon Praktoron N. Attikis (SPATE), Panellinios Syllogos Asfalistikon Symboulon (PSAS), Syndesmos Ellinon Mesiton Asfaliseon (SEMA), Panellinios Syndesmos Syntoniston Asfalistikon Symboulon (PSSAS)

      Žalovaní: Ypourgos Anaptyxis, Omospondia Asfalistikon Syllogou Ellados

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Symboulio tis Epikrateias — Výklad čl. 2 bodu 3 druhého pododstavce směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/92/ES ze dne 9. prosince 2002 o zprostředkování pojištění — Pojem „zprostředkování pojištění“- Vyloučení činností vykonávaných pojišťovnou nebo zaměstnancem jednajícím jejím jménem — Rozsah

      Výrok

   Ustanovení čl. 2 bodu 3 druhého pododstavce směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/92/ES ze dne 9. prosince 2002 o zprostředkování pojištění, ve spojení s čl. 4 odst. 1 téže směrnice, musí být vykládána tak, že brání tomu, aby zaměstnanec pojišťovny, který nemá kvalifikaci stanovenou v posledně uvedeném ustanovení, příležitostně, a nikoli v rámci svého hlavního zaměstnání, vykonával činnost v oblasti zprostředkování pojištění, když tento zaměstnanec nejedná v rámci vztahu podřízenosti k této pojišťovně, která nicméně dohlíží na jeho činnost.

      (1)  Úř. věst. C 25, 28.1.2012.


               5.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 366/10

         Žádost o poradní stanovisko Soudního dvora ESVO předložená soudem Héraðsdómur Reykjavíkur dne 13. dubna 2015 ve věci Financial Services Compensation Scheme Limited v. the Depositors‘ and Investors‘ Guarantee Fund (TIF)
   (Věc E-8/15)
   (2015/C 366/07)
   Dopisem ze dne 13. dubna 2015, který byl na podatelnu Soudního dvora ESVO doručen dne 17. dubna 2015, požádal islandský soud Héraðsdómur Reykjavíkur (okresní soud v Reykjavíku) Soudní dvůr ESVO o poradní stanovisko ve věci Financial Services Compensation Scheme Limited v. the Depositors‘ and Investors‘ Guarantee Fund (TIF) ohledně následujících otázek:

               1.

               Je slučitelné s ustanoveními Dohody o EHP, a zejména s čl. 7 odst. 1 směrnice 94/19/ES o systémech pojištění vkladů, aby byly v případě systémové krize povinnosti předfinancovaného systému pojištění vkladů omezeny na jeho aktiva v době, kdy se vklady stanou nedisponibilními ve smyslu čl. 1 odst. 3 směrnice a kdy aktiva nepostačují k uspokojení nároků každého vkladatele do výše 20 000 EUR?

               2.

               Je slučitelné s ustanoveními směrnice 94/19/ES o systémech pojištění vkladů, aby v návaznosti na systémovou krizi členský stát vydal právní předpisy nebo regulatorní akty, kterými povolí předfinancovanému systému pojištění vkladů zavést nové oddělení nebo účet pro výběr pojistného a rozhodnout o tom, že dané pojistné bude plynout do tohoto nového oddělení nebo na tento nový účet za účelem vytvoření fondu, jehož výhradním smyslem bude zvládnutí potenciálních výkyvů v budoucnu a jenž nebude k dispozici pro platby v rámci dřívějších povinností?

               3.

               Je slučitelné s článkem 11 směrnice 94/19/ES o systémech pojištění vkladů, aby vnitrostátní systém pojištění vkladů (tj. TIF) provádějící platby z pojištění nabyl práv nad rámec svého práva převzít nároky vkladatelů v likvidačním řízení ve výši, která se rovná jeho platbám z fondu?


title: Věc C-202/06 P: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 18. prosince 2007 – Cementbouw Handel & Industrie BV v. Komise Evropských společenství (Kasační opravný prostředek — Hospodářská soutěž — Nařízení (EHS) č. 4064/89 — Příslušnost Komise — Pojem spojení s významem pro celé Společenství — Závazky navržené stranami — Dopad na příslušnost Komise — Povolení pod podmínkou dodržení určitých závazků — Zásada proporcionality)

text:
               23.2.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 51/15

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 18. prosince 2007 – Cementbouw Handel & Industrie BV v. Komise Evropských společenství
   (Věc C-202/06 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Hospodářská soutěž - Nařízení (EHS) č. 4064/89 - Příslušnost Komise - Pojem „spojení s významem pro celé Společenství“ - Závazky navržené stranami - Dopad na příslušnost Komise - Povolení pod podmínkou dodržení určitých závazků - Zásada proporcionality)
   (2008/C 51/24)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Cementbouw Handel & Industrie BV (zástupci: W. Knibbeler, O. Brouwer a P. Kreijger, advocaten)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství (zástupci: E. Gippini Fournier, A. Nijenhuis a A. Whelan, zmocněnci)
   Předmět věci
   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (čtvrtého rozšířeného senátu) ze dne 23. února 2006 ve věci T-282/02, Cementbouw Handel & Industrie v. Komise, kterým Soud zamítl žalobu na neplatnost rozhodnutí Komise K(2002)2315 konečné ze dne 26. června 2002 v řízení podle nařízení Rady (EHS) č. 4064/89 – COMP/M.2650-Haniel/Cementbouw/JV [CVK] prohlašujícího spojení, jehož záměrem bylo získání společné kontroly nad družstevní společností CVK společnostmi Franz Haniel & Cie GmbH a Cementbouw Handel & Industrie BV, za slučitelné se společným trhem a Dohodou o EHP za podmínky, že budou dodrženy určité závazky za účelem nápravy dominantního postavení vytvořeného na nizozemském trhu stavebních materiálů pro nosné zdi – Nesprávný výklad článků 1 a 2 a čl. 3 odst. 1 nařízení Rady (EHS) č. 4064/89 ze dne 21. prosince 1989 o kontrole spojování podniků (Úř. věst. L 395, s. 1) a čl. 8 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 1310/97 ze dne 30. června 1997, kterým se mění nařízení (EHS) č. 4064/89 (Úř. věst. L 180, s. 1) – Porušení zásady proporcionality
   Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Cementbouw Handel & Industrie BV se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 178, 29.7.2006.


title: Věc T-202/06: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 13. prosince 2007 – Select Appointments v. OHIM – Manpower (TELESELECT)

text:
               23.2.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 51/60

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 13. prosince 2007 – Select Appointments v. OHIM – Manpower (TELESELECT)
   (Věc T-202/06) (1)

   (2008/C 51/111)

      Jednací jazyk: angličtina

   Předseda třetího senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 294, 2.12.2006.


title: Věc T-348/06: Rozsudek Tribunálu ze dne 27. září 2012 — Total Nederland v. Komise ( „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Nizozemský trh se silničním bitumenem — Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES — Trvalý charakter protiprávního jednání — Přičitatelnost protiprávního jednání — Pokuty — Závažnost a doba trvání protiprávního jednání“ )

text:
               17.11.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 355/15

         Rozsudek Tribunálu ze dne 27. září 2012 — Total Nederland v. Komise
   (Věc T-348/06) (1)

   (Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Nizozemský trh se silničním bitumenem - Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES - Trvalý charakter protiprávního jednání - Přičitatelnost protiprávního jednání - Pokuty - Závažnost a doba trvání protiprávního jednání)
   2012/C 355/26
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci/Účastnice řízení

      Žalobkyně: Total Nederland NV (Voorburg, Nizozemsko) (zástupce: A. Vandencasteele, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Bouquet a F. Castillo de la Torre, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise C(2006) 4090 final ze dne 13. září 2006 v řízení podle článku 81 [ES] [věc COMP/F/38.456 — Bitumen — (Nizozemsko)] a podpůrně návrh na snížení pokuty uložené žalobkyni uvedeným rozhodnutím.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Total Nederland NV se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 20, 27.1.2007.


title: Věc T-563/15: Žaloba podaná dne 24. září 2015 – Paglieri Sell System v. OHIM (APOTEKE)

text:
               9.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 371/45

         Žaloba podaná dne 24. září 2015 – Paglieri Sell System v. OHIM (APOTEKE)
   (Věc T-563/15)
   (2015/C 371/46)
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Paglieri Sell System SpA (Pozzolo Formigaro, Itálie) (zástupci: P. Pozzi, F. Braga, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Společenství obsahující slovní prvek „APOTEKE“ – Přihláška č. 13 014 691

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu OHIM ze dne 23. července 2015, ve věci R 2428/2014-5

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               určil, že byl porušen a nesprávně uplatněn čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) a odst. 2 nařízení č. 207/2009;

               —

               určil, že byl porušen článek 75 nařízení č. 207/2009;

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení č. 207/2009;

               —

               Porušení čl. 7 odst. 2 nařízení č. 207/2009;

               —

               Porušení článku 75 nařízení č. 207/2009 .


title: Věc C-355/08: Usnesení Soudního dvora ze dne 5. května 2009 — WWF-UK v. Rada Evropské unie, Komise Evropských společenství ( Kasační opravný prostředek — Nařízení (ES) č. 2371/2002 — Konzultace opatření, jimiž se řídí přístup do vod a ke zdrojům a udržitelné provozování rybolovných činností, s regionálními poradními sbory — Nařízení (ES) č. 41/2007 — Stanovení celkových přípustných odlovů pro rybolov tresky obecné na rok 2007 — Členové regionálního poradního sboru, kteří vydali menšinové stanovisko lišící se od zprávy vydané tímto sborem o celkových přípustných odlovech — Žaloba na neplatnost nařízení č. 41/2007 podaná jedním z těchto členů — Nepřípustnost — Zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek )

text:
               29.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 205/16

         Usnesení Soudního dvora ze dne 5. května 2009 — WWF-UK v. Rada Evropské unie, Komise Evropských společenství
   (Věc C-355/08) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Nařízení (ES) č. 2371/2002 - Konzultace opatření, jimiž se řídí přístup do vod a ke zdrojům a udržitelné provozování rybolovných činností, s regionálními poradními sbory - Nařízení (ES) č. 41/2007 - Stanovení celkových přípustných odlovů pro rybolov tresky obecné na rok 2007 - Členové regionálního poradního sboru, kteří vydali menšinové stanovisko lišící se od zprávy vydané tímto sborem o celkových přípustných odlovech - Žaloba na neplatnost nařízení č. 41/2007 podaná jedním z těchto členů - Nepřípustnost - Zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek“)
   2009/C 205/28
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: WWF-UK Ltd (zástupci: P. Sands a J. Simor, Barristers, R. Stein, Solicitor)

      Další účastnice řízení: Rada Evropské unie (zástupci:. Moore, zmocněnec, A. De Gregorio Merino), Komise Evropských společenství (zástupci: P. Oliver, zmocněnec)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti usnesení Soudu prvního stupně (osmého senátu) ze dne 2. června 2008, WWF-UK v. Rada (T-91/07), ve kterém Soud prohlásil za nepřípustný návrh na částečné zrušení nařízení Rady (ES) č. 41/2007 ze dne 21. prosince 2006, kterým se na rok 2007 stanoví rybolovná práva a související podmínky pro některé populace ryb a skupiny populací ryb platné ve vodách Společenství a pro plavidla Společenství ve vodách podléhajících omezením odlovu (Úř.věst. L 15, s. 1), v rozsahu, ve kterém na rok 2007 stanoví „celkové přípustné odlovy“ (TAC) pro rybolov tresky obecné v oblastech, na které se vztahuje nařízení Rady ES č. 423/2004 (Úř.věst. L 70, s. 8) — Požadavek osobního dotčení napadeným aktem

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               WWF UK Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení.

               3)

               Komise Evropské unie ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 260, 11.10.2008.


title: Věc C-473/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sächsisches Finanzgericht (Německo) dne 5. listopadu 2008 – Ingenieurbüro Eulitz GbR Thomas und Marion Eulitz v. Finanzamt Dresden I

text:
               21.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/26

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sächsisches Finanzgericht (Německo) dne 5. listopadu 2008 – Ingenieurbüro Eulitz GbR Thomas und Marion Eulitz v. Finanzamt Dresden I
   (Věc C-473/08)
   (2009/C 44/43)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Sächsisches Finanzgerichts
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Ingenieurbüro Eulitz GbR Thomas und Marion Eulitz

      Žalovaný: Finanzamt Dresden I
   Předběžné otázky

               1)

               Je výuková a zkušební činnost, kterou na vzdělávacím institutu, který byl zřízen jako sdružení soukromého práva, poskytuje diplomový inženýr účastníkům kurzů dalšího vzdělávání, kteří již mají ukončené studium přinejmenším na univerzitě nebo na vysoké odborné škole jako architekti, resp. inženýři, nebo kteří disponují rovnocenným vzděláním, přičemž tyto kurzy jsou zakončeny zkouškou, činností „školského nebo vysokoškolského vyučování“ ve smyslu čl. 13 části A odst. 1 písm. j) šesté směrnice 77/388/EHS (1)?

               2)

               Je osoba, která jinak splňuje podmínky kladené na „soukromého učitele“ ve smyslu ustanovení uvedeného v bodě 1, vyloučena z okruhu těchto osob, pokud

                           —

                           obdrží odměnu (celou nebo zčásti) za své kurzy také tehdy, pokud se na konkrétní kurz nepřihlásí žádný účastník, tato osoba ale již vykonala činnost spojenou s přípravou takového kurzu, nebo

                           —

                           je opakovaně a soustavně po významné časové období pověřována prováděním příslušné výukové a zkušební činnosti, nebo

                           —

                           vedle své přímé výukové činnosti zaujímá ve vztahu k ostatním docentům příslušného kurzu odborně nebo organizačně vyčleněnou pozici?

         Je případně nutno takovéto vyloučení potvrdit již tehdy, pokud je dán jen jeden z těchto znaků, nebo teprve tehdy, pokud jsou dány dva nebo všechny tři uvedené znaky?

      (1)  Úř. věst. L 145, s. 1, Zvl. vyd. 09/01, s 23.


title: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 14. října 2004 ve věci C-113/02: Komise Evropských společenství proti Nizozemskému království (Nařízení (EHS) č. 259/93 o dozoru nad přepravou odpadů a o její kontrole — Směrnice 75/442/EHS o odpadech — Vnitrostátní opatření, které stanoví podání námitek proti přepravě odpadů určených k využití, pokud 20 % odpadů tvoří odpady využitelné v členském státě a procento odpadů využitelných v přijímající zemi je nižší — Opatření členského státu zařazující činnost do bodu R 1 (využití spalováním) přílohy II B směrnice 75/442 nebo do bodu D 10 (odstraňování spalováním) přílohy II A téže směrnice, nikoliv podle kritéria skutečného použití, ale podle kritéria tepelné hodnoty spalovaného odpadu)

text:
               4.12.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 300/6

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (prvního senátu)
   ze dne 14. října 2004
   ve věci C-113/02: Komise Evropských společenství proti Nizozemskému království (1)

   (Nařízení (EHS) č. 259/93 o dozoru nad přepravou odpadů a o její kontrole - Směrnice 75/442/EHS o odpadech - Vnitrostátní opatření, které stanoví podání námitek proti přepravě odpadů určených k využití, pokud 20 % odpadů tvoří odpady využitelné v členském státě a procento odpadů využitelných v přijímající zemi je nižší - Opatření členského státu zařazující činnost do bodu R 1 (využití spalováním) přílohy II B směrnice 75/442 nebo do bodu D 10 (odstraňování spalováním) přílohy II A téže směrnice, nikoliv podle kritéria skutečného použití, ale podle kritéria tepelné hodnoty spalovaného odpadu)
   (2004/C 300/10)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Ve věci C-113/02, Komise Evropských společenství (zmocněnci: H. van Lier, M. van der Woude a R. Wezenbeek-Geuke) proti Nizozemskému království (zmocněnec: H. G. Sevenster), jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES, podaná dne 27. března 2002, Soudní dvůr (první senát), ve složení P. Jann (zpravodaj), předseda senátu, A. Rosas, R. Silva de Lapuerta, K. Lenaerts a S. von Bahr, soudci, generální advokát: F. G. Jacobs, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 14. října 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Nizozemské království nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 7 odst. 4 nařízení Rady (EHS) č. 259/93 ze dne 1. února 1993 o dozoru nad přepravou odpadů v rámci Evropského společenství, do něj a z něj a o její kontrole, jakož i z čl. 1 písm. e) a f) směrnice Rady 75/442/EHS ze dne 15. července 1975 o odpadech, ve znění směrnice Rady 91/156/EHS ze dne 18. března 1991 a rozhodnutí Komise 96/350/ES ze dne 24. května 1996.

               2)

               Nizozemskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 144, 15.6.2002.


title: Věc T-201/06: Žaloba podaná dne 1. srpna 2006 – Gerson v. OHIM (Paint filter)

text:
               16.9.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 224/49

         Žaloba podaná dne 1. srpna 2006 – Gerson v. OHIM (Paint filter)
   (Věc T-201/06)
   (2006/C 224/104)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Louis M. Gerson Co., Inc (Middleboro, USA) (zástupce: M. Edenborough, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Zrušit v celém rozsahu rozhodnutí odvolacího senátu ze dne 15. května 2006 (věc R 1387/2005-2);

               —

               uložit Úřadu náhradu nákladů žalobkyně vynaložených v souvislosti s projednáváním této žaloby před Soudem prvního stupně.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: trojrozměrná ochranná známka sestávající ze „světle žluté barvy v požadovaném odstínu, použité na oko na hrotu filtru na barvu“ pro výrobky a služby ve třídách 16 a 21 – přihláška č. 3 969 367.

      Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí přihlášky.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení Rady 40/94. Žalobkyně tvrdí, že se odvolací senát dopustil několika nesprávných skutkových zjištění při posuzování a přijal přinejmenším jedno z pochybení průzkumového referenta. Mimoto při vyhodnocování možných důkazů odvolací senát údajně neprovedl odpovídající vyvážení a tudíž dospěl k nesprávnému závěru při posuzování čl. 7 odst. 1 písm. b) výše uvedeného nařízení.
   Žalobkyně konečně tvrdí, že přihlášku lze odlišit jako pocházející od jednoho obchodního zdroje a tudíž neporušuje čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení. Žalobkyně ve skutečnosti tvrdí, že použití barvy by bylo postřehnuto relevantní veřejností ve spojitosti pouze s jedním obchodním zdrojem.


title: Věc T-171/06: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 17. března 2009 — Laytoncrest v. OHIM ( Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství TRENTON — Starší slovní ochranná známka Společenství LENTON — Právo být vyslechnut — Článek 73 nařízení (ES) č. 40/94 a pravidlo 54 nařízení (ES) č. 2868/95 — Neexistence zpětvzetí přihlášky ochranné známky — Článek 44 odst. 1 nařízení č. 40/94 — Povinnost rozhodnout na základě dostupných důkazů — Pravidlo 20 odst. 3 a pravidlo 50 odst. 1 nařízení č. 2868/95 )

text:
               16.5.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 113/31

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 17. března 2009 — Laytoncrest v. OHIM
   (Věc T-171/06) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství TRENTON - Starší slovní ochranná známka Společenství LENTON - Právo být vyslechnut - Článek 73 nařízení (ES) č. 40/94 a pravidlo 54 nařízení (ES) č. 2868/95 - Neexistence zpětvzetí přihlášky ochranné známky - Článek 44 odst. 1 nařízení č. 40/94 - Povinnost rozhodnout na základě dostupných důkazů - Pravidlo 20 odst. 3 a pravidlo 50 odst. 1 nařízení č. 2868/95“)
   2009/C 113/63
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Laytoncrest Ltd (Londýn, Spojené království) (zástupci: N. Dontas a P. Georgopoulou, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: D. Botis, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Soudem: Erico International Corp. (Solon, Ohio, Spojené státy) (zástupci: M. Samer, O. Gillert a F. Schiwek, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 26. dubna 2006 (věc R- 406/2004-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi Erico International Corp. a Laytoncrest Ltd.

      Výrok

               1.

               Rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 26. dubna 2006 (R 406/2004-2) se zrušuje.

               2.

               OHIM ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení Laytoncrest Ltd.

               3.

               Erico International Corp. ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 212, 2.9.2006.


title: Spojené věci C-260/14 a C-261/14: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 26. května 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Curtea de Apel Bacău - Rumunsko) – Județul Neamț (C-260/14), Judeţul Bacău (C-261/14) v. Ministerul Dezvoltării Regionale și Administrației Publice „Řízení o předběžné otázce — Ochrana finančních zájmů Evropské unie — Nařízení (ES, Euratom) č. 2988/95 — Evropský fond pro regionální rozvoj (EFRR) — Nařízení (ES) č. 1083/2006 — Zadání zakázky příjemcem finančních prostředků jakožto veřejným zadavatelem, jejímž předmětem je provádění financované operace — Pojem ‚nesrovnalost‘ — Kritérium týkající se ‚porušení unijního práva‘ — Zadávací řízení, která jsou v rozporu s vnitrostátními právními předpisy — Povaha finančních oprav přijatých členskými státy — Správní opatření nebo sankce“

text:
               18.7.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 260/2

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 26. května 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Curtea de Apel Bacău - Rumunsko) – Județul Neamț (C-260/14), Judeţul Bacău (C-261/14) v. Ministerul Dezvoltării Regionale și Administrației Publice
   (Spojené věci C-260/14 a C-261/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Ochrana finančních zájmů Evropské unie - Nařízení (ES, Euratom) č. 2988/95 - Evropský fond pro regionální rozvoj (EFRR) - Nařízení (ES) č. 1083/2006 - Zadání zakázky příjemcem finančních prostředků jakožto veřejným zadavatelem, jejímž předmětem je provádění financované operace - Pojem ‚nesrovnalost‘ - Kritérium týkající se ‚porušení unijního práva‘ - Zadávací řízení, která jsou v rozporu s vnitrostátními právními předpisy - Povaha finančních oprav přijatých členskými státy - Správní opatření nebo sankce“)
   (2016/C 260/02)
   Jednací jazyk: rumunština

      Předkládající soud

   Curtea de Apel Bacău

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Județul Neamț (C-260/14), Judeţul Bacău (C-261/14)

      Žalovaný: Ministerul Dezvoltării Regionale și Administrației Publice

      Výrok

               1)

               Článek 1 odst. 2 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 2988/95 ze dne 18. prosince 1995 o ochraně finančních zájmů Evropských společenství a čl. 2 bod 7 nařízení Rady (ES) č. 1083/2006 ze dne 11. července 2006 o obecných ustanoveních o Evropském fondu pro regionální rozvoj, Evropském sociálním fondu a Fondu soudržnosti a o zrušení nařízení (ES) č. 1260/1999 musí být vykládány v tom smyslu, že nedodržení vnitrostátních právních předpisů veřejným zadavatelem, který je příjemcem podpory ze strukturálních fondů v rámci zadávání veřejné zakázky s odhadovanou hodnotou nižší než prahová hodnota stanovená v čl. 7 písm. a) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby, ve znění nařízení Komise (ES) č. 1422/2007 ze dne 4. prosince 2007, může při zadávání této zakázky představovat „nesrovnalost“ ve smyslu uvedeného čl. 1 odst. 2 nebo čl. 2 bodu 7, pokud toto nedodržení vede nebo by mohlo vést ke ztrátě v souhrnném rozpočtu Evropské unie, a to započtením neoprávněného výdaje.

               2)

               Článek 98 odst. 2 první pododstavec druhá věta nařízení č. 1083/2006 musí být vykládán v tom smyslu, že finanční opravy členských států v případě, že byly použity na výdaje spolufinancované ze strukturálních fondů z důvodu nedodržení právních předpisů v oblasti zadávání veřejných zakázek, jsou správními opatřeními ve smyslu článku 4 nařízení č. 2988/95.

               3)

               Zásady právní jistoty a ochrany legitimního očekávání musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání tomu, aby členský stát použil finanční opravy upravené vnitrostátním právním předpisem, který vstoupil v platnost poté, co došlo k údajnému porušení právních předpisů v oblasti zadávání veřejných zakázek, za předpokladu, že jde o použití nové právní úpravy na budoucí účinky situací vzniklých za působnosti dřívější právní úpravy, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu s ohledem na všechny relevantní okolnosti věci v původním řízení.

      (1)  Úř. věst. C 292, 1.9.2014.


title: Věc C-179/11: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 27. září 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État — Francie) — CIMADE, Groupe d'information et de soutien des immigrés (Gisti) v. Ministre de l'Intérieur, de l'Outre-mer, des Collectivités territoriales et de l'immigration ( „Žádosti o azyl — Směrnice 2003/9/ES — Minimální normy pro přijímání žadatelů o azyl v členských státech — Nařízení (ES) č. 343/2003 — Povinnost zajistit žadatelům o azyl v průběhu řízení o převzetí nebo vzetí zpět příslušným členským státem minimální podmínky přijetí — Určení členského státu, který má povinnost nést finanční náklady související s poskytováním minimálních podmínek“ )

text:
               24.11.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 366/12

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 27. září 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État — Francie) — CIMADE, Groupe d'information et de soutien des immigrés (Gisti) v. Ministre de l'Intérieur, de l'Outre-mer, des Collectivités territoriales et de l'immigration
   (Věc C-179/11) (1)

   (Žádosti o azyl - Směrnice 2003/9/ES - Minimální normy pro přijímání žadatelů o azyl v členských státech - Nařízení (ES) č. 343/2003 - Povinnost zajistit žadatelům o azyl v průběhu řízení o převzetí nebo vzetí zpět příslušným členským státem minimální podmínky přijetí - Určení členského státu, který má povinnost nést finanční náklady související s poskytováním minimálních podmínek)
   2012/C 366/19
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Conseil d'État

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: CIMADE, Groupe d'information et de soutien des immigrés (Gisti)

      Žalovaný: Ministre de l'Intérieur, de l'Outre-mer, des Collectivités territoriales et de l'immigration

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Conseil d'État (Francie) — Výklad směrnice Rady 2003/9/ES ze dne 27. ledna 2003, kterou se stanoví minimální normy pro přijímání žadatelů o azyl (Úř. věst.L 31, s. 18; Zvl. vyd. 19/06 s. 101) a nařízení Rady (ES) č. 343/2003 ze dne 18. února 2003, kterým se stanoví kritéria a postupy pro určení členského státu příslušného k posuzování žádosti o azyl podané státním příslušníkem třetí země v některém z členských států (Úř. věst. L 50, s. 1; Zvl. vyd. 19/06, s. 109) — Rozsah povinnosti zajistit žadatelům o azyl v průběhu řízení o převzetí nebo vzetí zpět příslušným členským státem minimální podmínky přijetí — Určení členského státu, který má povinnost nést finanční náklady související s poskytováním minimálních podmínek během uvedené doby

      Výrok

               1)

               Směrnice Rady 2003/9/ES ze dne 27. ledna 2003, kterou se stanoví minimální normy pro přijímání žadatelů o azyl musí být vykládána v tom smyslu, že členský stát, kterému byla podána žádost o azyl, je povinen poskytnout minimální podmínky přijetí žadatelů o azyl stanovené směrnicí 2003/09 i tomu žadateli o azyl, v jehož případě se rozhodne na základě nařízení Rady (ES) č. 343/2003 ze dne 18. února 2003, kterým se stanoví kritéria a postupy pro určení členského státu příslušného k posuzování žádosti o azyl podané státním příslušníkem třetí země v některém z členských států, vyzvat jiný členský stát, aby převzal nebo přijal tohoto žadatele zpět jako členský stát příslušný k posouzení jeho žádosti o azyl.

               2)

               Povinnost členského státu, kterému byla předložena žádost o azyl, poskytnout minimální podmínky přijetí stanovené směrnicí 2003/09 žadateli o azyl, v jehož případě se podle nařízení č. 343/2003 rozhodne vyzvat jiný členský stát, aby tohoto žadatele převzal nebo přijal zpět jakožto členský stát příslušný k posouzení jeho žádosti o azyl, končí skutečným přemístěním uvedeného žadatele o azyl dožadujícím členským státem, a finanční náklady související s poskytnutím těchto minimálních podmínek přijetí nese posledně uvedený stát, kterému je uložena uvedená povinnost.

      (1)  Úř. věst. C 186, 25.6.2011.


title: Věc F-118/05: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 14. prosince 2006 – Klopfer v. Komise (Úředníci — Obecné výběrové řízení — Nepřipuštění ke zkouškám — Požadované pracovní zkušenosti — Činnost na částečný pracovní úvazek)

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 331/48

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 14. prosince 2006 – Klopfer v. Komise
   (Věc F-118/05) (1)

   (Úředníci - Obecné výběrové řízení - Nepřipuštění ke zkouškám - Požadované pracovní zkušenosti - Činnost na částečný pracovní úvazek)
   (2006/C 331/107)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobce: Matthias Klopfer (Berlín, Německo) (zástupci: W. Daniels a E. Pätzel, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: H. Kraemer a K. Herrmann, zmocněnci)
   Předmět věci
   Zrušení rozhodnutí Orgánu oprávněného ke jmenování nepřipustit žalobce k písemným zkouškám výběrového řízení EPSO/B/11/03 pro nedostatečné pracovní zkušenosti, přičemž jeho zaměstnání na částečný úvazek bylo zohledněno až po poměrném vážení.
   Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se zamítá jako zjevně neopodstatněná.

               2)

               Každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 60, 11.3.2006.


title: Věc T-184/09: Žaloba podaná dne 14. května 2009 — Řecká republika v. Komise

text:
               15.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 193/23

         Žaloba podaná dne 14. května 2009 — Řecká republika v. Komise
   (Věc T-184/09)
   2009/C 193/37
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Řecká republika (zástupci: B. Kontolaimos, E. Leftheriotou a V. Karra)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství

      Návrhové žádání žalobkyně

               —

               přijmout žalobu a zrušit napadené rozhodnutí, nebo podpůrně změnit napadené rozhodnutí snížením finanční opravy na 5 %, nebo uplatnit 10 % opravu jen na množství cukru dováženého společností E.B.Z.;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Řecká republika ve své žalobě na neplatnost rozhodnutí Komise 2009/253/ES ze dne 19. března 2009, kterým se z financování Společenství vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) [oznámeno pod číslem C(2009) 1945] (Úř. věst. L 75, s. 15) ohledně uplatnění finančních oprav na vývozní náhrady a společnou organizaci trhů s cukrem z důvodu neprovedení kontrol, uvádí tyto žalobní důvody směřující ke zrušení:
   První žalobní důvod směřující ke zrušení se týká zrušení řízení o vyrovnání účtů z důvodu porušení formálních procesních náležitostí stanovených v čl. 8 odst. 1 nařízení (ES) č. 1663/95 (1) a týkajících se dvoustranných jednání o opravách, které se mají uplatňovat v oblasti vývozních náhrad na cukr zahrnutý mezi výrobky, které jsou uvedeny v příloze I.
   Druhý žalobní důvod směřující ke zrušení se týká nesprávného posouzení skutkových okolností, nedostatečného odůvodnění a překročení mezí posuzovací pravomoci Komise, pokud jde o posouzení rizika pro EZOZF.
   Třetí žalobní důvod směřující ke zrušení se týká porušení zásady proporcionality.

      (1)  Nařízení Komise (ES) č. 1663/95 ze dne 7. července 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 729/70 týkající se postupu schválení účetní závěrky záruční sekce EZOZF (Úř. věst. L 158, s. 6; Zvl. vyd. 03/18, s. 31).


title: Věc T-222/13: Žaloba podaná dne 15. dubna 2013 — B&S Europe v. Komise

text:
               8.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 164/24

         Žaloba podaná dne 15. dubna 2013 — B&S Europe v. Komise
   (Věc T-222/13)
   2013/C 164/40
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Business and Strategies in Europe (Brusel, Belgie) (zástupce: L. Bihain, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               prohlásil žalobu na neplatnost za přípustnou a opodstatněnou, a v důsledku toho napadený akt zrušil,

               —

               následně Evropské komisi nařídil, aby žalobkyni zařadila na užší seznam zájemců, kteří se mají účastnit nabídkových řízení v rámci smlouvy EuropeAid/132633/C/SER/multi, část 7: Governance and home affaires (Řízení a vnitro),

               —

               uložil Komisi náhradu veškerých nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod vychází z porušení povinnosti uvést odůvodnění, zásady řádné správy — zejména v tom ohledu, že ukládá povinnost zajistit soudržnost — a zásady dodržování kontradiktornosti a dále z porušení legitimního očekávání žalobkyně a zásady ekvity, když Komise vůbec poprvé až ve svém dopise ze dne 2. dubna 2013, který navazoval na její rozhodnutí ze dne 15. února 2013, odmítla jako neuznatelný projekt č. 25 navržený žalobkyní za účelem splnění kritéria technické kapacity, čímž počet projektů uznatelných za referenční projekty poklesl pod nezbytné minimum.

               2)

               Druhý žalobní důvod vychází z porušení bodu 2.4.11.1.3 druhého pododstavce Praktické příručky smluvními postupy v rámci vnější činnosti Evropské unie a vysvětlení A 47 k oznámení o zakázce, neboť Komise nesprávně vyložila pojem „referenční projekty uznatelné za vyhovující výběrovému kritériu technické kapacity zájemce“.


title: Věc T-778/16: Žaloba podaná dne 9. listopadu 2016 – Irsko v. Komise

text:
               6.2.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/35

         Žaloba podaná dne 9. listopadu 2016 – Irsko v. Komise
   (Věc T-778/16)
   (2017/C 038/48)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Irsko (zástupci: E. Creedon, K. Duggan a A. Joyce, zmocněnci, P. Baker, QC, S. Kingston, C. Donnelly, B. Doherty a A. Goodman, barristers, P. Gallagher, D. McDonald a M. Collins, SC)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise C(2016) 5605 ze dne 30. srpna 2016, určené Irsku, o státní podpoře SA.38373 (2014/C) poskytnuté Irskem společnosti Apple;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení vynaložených Irskem.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce devět žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod, vycházející ze zjevně nesprávného posouzení, jehož se Komise dopustila tím, že nesprávně pochopila irské právo a relevantní skutkové okolnosti

                           —

                           Komise v napadeném rozhodnutí nesprávně uvádí, že Irsko se dvěma posudky, které v letech 1991 a 2007 vystavil irský finanční úřad (Revenue Commissioners), „zřeklo“ příjmu z daní, které by jinak mohlo inkasovat od irských poboček společností Apple Sales International (ASI) a Apple Operations Europe (AOE). V posudcích nedošlo k žádnému odklonu od irského práva. Obecná daňověprávní úprava, které podléhají irské pobočky společností-nerezidentů, je obsažena v článku 25 Taxes Consolidation Act 1997 (zákona o daňové konsolidaci z roku 1997). Vydané posudky jsou pouhým uplatněním citovaného článku 25, podle kterého v souladu se zásadou teritoriality podléhají zdanění jen zisky přičitatelné dané pobočce, a nikoli jiné než irské zisky společnosti. Rozhodnutí také nesprávně kvalifikuje činnosti a úkoly irských poboček ASI a AOE. Tyto pobočky plní rutinní funkce, zatímco všechna důležitá rozhodnutí přijímaná v rámci společností ASI a AOE se přijímala ve Spojených státech, takže zisky vázané na tato rozhodnutí nemohly být oprávněně přičitatelné irským pobočkám společností ASI a AOE. Přičtení licencí k duševnímu vlastnictví společnosti Apple irským pobočkám společností AOE a ASI ze strany Komise je neslučitelné s irským právem a není v souladu ani se zásadami, které Komise dle svého tvrzení uplatňuje, stejně jako její prohlášení, že nezohlední aktivity společnosti Apple Inc.

               2.

               Druhý žalobní důvod, vycházející ze zjevně nesprávného posouzení, jehož se Komise dopustila při posuzování státní podpory

                           —

                           Tvrzení Komise, že společnostem ASI a AOE bylo přizáno „zvýhodnění“, je nesprávné. Vydané posudky se neodchýlily od „obecného“ zdaňování, neboť ASI ani AOE neodvedly daň v nižší částce, než která byla dlužná podle článku 25. Komise taktéž nesprávně tvrdí, že posudky byly selektivní. V referenčním systému přehlíží Komise bezdůvodně rozdíl mezi společnostmi-rezidenty a společnostmi-nerezidenty. Komise se pokouší přepracovat irskou právní úpravu korporátní daně v tom smyslu, že finanční úřad měl v souvislosti se svými posudky uplatnit zásadu obvyklých tržních podmínek tak, jak ji chápe Komise. Tato zásada není přitom součástí unijního práva ani relevantního irského práva použitelného na přičítání zisku určité pobočce a požadavek Komise se neslučuje se suverenitou členských států v oblasti přímých daní.

               3.

               Třetí žalobní důvod, vycházející z tvrzení, že uplatňování zásady obvyklých tržních podmínek ze strany Komise je nedůsledné a zjevně nesprávné

                           —

                           I kdyby zásada obvyklých tržních podmínek byla z právního hlediska relevantní (což Irsko odmítá), Komise ji neuplatňovala důsledně, respektive neposoudila celkovou situaci ve skupině Apple.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod, vycházející z nesprávnosti odůvodnění, které Komise uvedla podpůrně

                           —

                           Komise neprávem odmítla znalecký posudek předložený Irskem, který dokládá, že i kdyby se měla uplatnit zásada obvyklých tržních podmínek (což Irsko odmítá), bylo daňové zacházení se společnostmi ASI a AOE v souladu s touto zásadou.

               5.

               Pátý žalobní důvod, vycházející z nesprávnosti odůvodnění, které Komise uvedla alternativně

                           —

                           Komise nesprávně tvrdí, že zásada obvyklých tržních podmínek je irskému právu vlastní, že uplatňování článku 25 bylo nedůsledné a že článek 25 přiznává nepřípustnou diskreční pravomoc. Článek 25 daňovému úřadu takovou diskreční pravomoc nepřiznává.

               6.

               Šestý žalobní důvod, vycházející z tvrzení, že Komise nedodržela podstatné formální náležitosti

                           —

                           Komise v žádném okamžiku šetření zcela neobjasnila svou hypotézu státní podpory a v rozhodnutí jsou obsažena skutková zjištění, ke kterým Irsko nemělo možnost se kdykoli vyjádřit. Komise tím, že nepostupovala nestranně a v souladu se svou povinností řádné péče, porušila povinnost řádné správy.

               7.

               Sedmý žalobní důvod, vycházející z tvrzení, že Komise nedodržela zásadu právní jistoty a zásadu legitimního očekávání

                           —

                           Komise tím, že se dovolávala údajných pravidel unijního práva, která dříve nikdy neoznačila, porušila zásadu právní jistoty a zásadu legitimního očekávání. Tato pravidla jsou nová a jejich působnost a dopad jsou zcela neurčité. Komise poukazuje na dokumenty OBSE z roku 2010, které ovšem (i kdyby byly závazné) nebylo možné v letech 1991 a 2007 předvídat.

               8.

               Osmý žalobní důvod, vycházející z nedostatku pravomoci Komise k přijetí napadeného rozhodnutí a z porušení článků 4 a 5 SEU, jakož i zásady daňové autonomie členských států, ze strany Komise

                           —

                           Komise nemá v rámci právní úpravy státních podpor pravomoc jednostranně nahradit způsob, jakým samotný členský stát vnímá zeměpisnou působnost a rozsah daňové pravomoci členského státu, svou vlastní představou o této působnosti a tomto rozsahu. Účelem pravidel v oblasti státních podpor je vypořádat se se zásahy států přiznávajícími selektivní zvýhodnění. Tato pravidla nemohou z povahy věci sloužit k nápravě nesouladu mezi daňovými režimy v globálním měřítku.

               9.

               Devátý žalobní důvod, vycházející z tvrzení, že Komise zjevně porušila článek 296 SFEU a čl. 41 odst. 2 písm. c) Listiny základních práv Evropské unie

                           —

                           Komise tím, že vycházela z výrazně odlišných verzí skutkových okolností zároveň, že si sama protiřečila v otázce pramene pravidla, které Irsko údajně porušilo, a že naznačila, že Irsko poskytlo podporu v souvislosti se zisky zdanitelnými v jiných jurisdikcích, zjevně porušila svou povinnost podat jasné a jednoznačné odůvodnění svého rozhodnutí.


title: Věc T-474/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 24. ledna 2013 — Fercal — Consultadoria e Serviços v. OHIM — Jacson of Scandinavia (JACKSON SHOES) ( „Ochranná známka Společenství — Řízení o prohlášení neplatnosti — Slovní ochranná známka Společenství JACKSON SHOES — Starší obchodní název JACSON OF SCANDINAVIA AB — Relativní důvod pro zamítnutí — Relativní důvod neplatnosti — Článek 8 odstavec 4 a článek 53 odstavec 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009“ )

text:
               9.3.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 71/15

         Rozsudek Tribunálu ze dne 24. ledna 2013 — Fercal — Consultadoria e Serviços v. OHIM — Jacson of Scandinavia (JACKSON SHOES)
   (Věc T-474/09) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Slovní ochranná známka Společenství JACKSON SHOES - Starší obchodní název JACSON OF SCANDINAVIA AB - Relativní důvod pro zamítnutí - Relativní důvod neplatnosti - Článek 8 odstavec 4 a článek 53 odstavec 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009)
   2013/C 71/21
   Jednací jazyk: portugalština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Fercal — Consultadoria e Serviços, Lda (Lisabon, Portugalsko) (zástupce: A. Rodrigues, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: J. Novais Gonçalves, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Jacskon of Scandinavia AB (Vollsjö, Švédsko)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 18. srpna 2009 (věc R 1253/2008-2) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Jacskon of Scandinavia AB a Fercal — Consultadoria e Serviços, Lda.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Fercal — Consultadoria e Serviços, Lda se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 63, 13.3.2010.


title: Věc T-296/06: Žaloba podaná dne 19. října 2006 – Dongguan Nanzha Leco Stationery v. Rada

text:
               16.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 310/25

         Žaloba podaná dne 19. října 2006 – Dongguan Nanzha Leco Stationery v. Rada
   (Věc T-296/06)
   (2006/C 310/47)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Dongguan Nanzha Leco Stationery Mfg. Co., Ltd (Dongguan City, Čína) (zástupce: A. P. Bentley, QC)

      Žalovaná: Rada Evropské unie
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit nařízení Rady (ES) č. 1136/2006 v rozsahu, ve kterém se použije na žalobkyni;

               —

               uložit Radě náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně, která je čínským výrobcem pákových mechanismů, požaduje zrušení nařízení Rady (ES) č. 1136/2006 o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu pákových mechanismů pocházejících z Čínské lidové republiky a o konečném výběru uloženého prozatímního cla (1), v rozsahu, ve kterém se týká žalobkyně.
   Žalobkyně se na podporu své žaloby dovolává porušení čl. 2 odst. 10 základního nařízení (2), jelikož orgány Společenství určily vývozní cenu žalobkyně na úrovni cen ze závodu v Číně, která nezahrnovala prodejní, režijní a administrativní náklady, zatímco běžná hodnota tyto náklady zahrnovala.
   Dále se žalobkyně dovolává porušení zásad řádné správy a pečlivého vyšetřování, neboť orgány Společenství neověřily údaje o prodejních, režijních a administrativních nákladech prodejní společnosti, prostřednictvím které žalobkyně prodává své výrobky, aby stanovily, zda by vývozní cena žalobkyně měla být určena na úrovni cen této prodejní společnosti namísto úrovně cen závodu žalobkyně v Číně.
   Žalobkyně se také dovolává porušení čl. 2 odst. 7 základního nařízení a zásad řádné správy a objektivity, jelikož orgány Společenství změnily bez jakéhokoli objektivního zdůvodnění metodiku pro určování běžné hodnoty.

      (1)  Úř. věst. 2006, L 205, s. 1.

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (Úř. věst. 1996, L 56, s. 1).


title: Věc T-60/15: Žaloba podaná dne 6. února 2015 – Laboratorios Ern v. OHIM – Dermogen Farma (ETERN JUVENTUS)

text:
               30.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 107/35

      Žaloba podaná dne 6. února 2015 – Laboratorios Ern v. OHIM – Dermogen Farma (ETERN JUVENTUS)
      (Věc T-60/15)
      (2015/C 107/46)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Laboratorios Ern, SA (Barcelona, Španlělsko) (zástupce: T. González Martínez, advokát)

         Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

         Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Dermogen Farma, SA (Madrid, Španělsko)

         Údaje týkající se řízení před OHIM

         Přihlašovatel sporné ochranné známky: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem

         Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Společenství „ETERN JUVENTUS“ – Přihláška č. 10 862 548

         Řízení před OHIM: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 6. listopadu 2014 ve věci R 2414/2013-1

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 6. listopadu 2014 ve věci R 2414/2012-1 v rozsahu, v němž se týká částečného udělení ochranné známky pro následující služby: třída 35 „maloobchodní a velkoobchodní služby týkající se zubních past a jejich prodej prostřednictvím globální počítačové sítě, výlučný prodej a zastoupení týkající se zubních past;

                  —

                  zamítl přihlášku ochranné známky Společenství č. 10 862 548 „ETERN JUVENTUS“ pro „maloobchodní a velkoobchodní služby týkající se zubních past a jejich prodej prostřednictvím globální počítačové sítě, výlučný prodej a zastoupení týkající se zubních past“ zařazené do třídy 35 a

                  —

                  uložil OHIM a případně další účastnici řízení před odvolacím senátem náhradu nákladů řízení.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Ve spojených věcech T-376/05 a T-383/05: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne  14. února 2006  – TEA-CEGOS a další v. Komise ( Veřejné zakázky — Zadávací řízení Společenství — Získání technické pomoci pro vypracování krátkodobé expertizy k výlučnému užitku třetích zemí, které mají prospěch z vnější pomoci Evropské komise — Zamítnutí nabídek )

text:
               8.4.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 86/27

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 14. února 2006 – TEA-CEGOS a další v. Komise
   (Ve spojených věcech T-376/05 a T-383/05) (1)

   („Veřejné zakázky - Zadávací řízení Společenství - Získání technické pomoci pro vypracování krátkodobé expertizy k výlučnému užitku třetích zemí, které mají prospěch z vnější pomoci Evropské komise - Zamítnutí nabídek“)
   (2006/C 86/52)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: TEA-CEGOS, SA (Madrid, Španělsko) a Services techniques globaux (STG) SA (Brusel, Belgie), ve věci T-376/05 (zástupci: G. Vandersanden a L. Levi, advokáti) a GHK Consulting Ltd (Londýn, Spojené království) ve věci T-383/05 (zástupci: M. Dittmer a J.-E. Svensson, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: M. Wilderspin a G. Boudot, zmocněnci)
   Předmět věci
   Žádost o zrušení jednak rozhodnutí Komise ze dne 12. října 2005, kterým se zamítají nabídky předložené žalobkyněmi v rámci zadávacího řízení označeného „EuropeAid/119860/C/SV/multi-Lot 7“ a jednak jakéhokoli jiného rozhodnutí přijatého Komisí v rámci téhož zadávacího řízení v návaznosti na rozhodnutí ze dne 12. října 2005
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloby se zamítají.

               2)

               Žalobkyním se ukládá náhrada nákladů řízení, včetně nákladů řízení o předběžném opatření.

      (1)  Úř. věst. C 315, 10.12.2005


title: Věc C-404/05: Žaloba podaná dne  17. listopadu 2005  Komisí Evropských společenství proti Spolkové republice Německo

text:
               14.1.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 10/15

         Žaloba podaná dne 17. listopadu 2005 Komisí Evropských společenství proti Spolkové republice Německo
   (Věc C-404/05)
   (2006/C 10/30)
   Jednací jazyk: němčina
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 17. listopadu 2005 žaloba směřující proti Spolkové republice Německo podaná Komisí Evropských společenství, zastoupenou Enricem Traversou a Geraldem Braunem, jako zmocněnci, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               určil, že Spolková republika Německo tím, že požadovala, aby soukromé kontrolní subjekty v oblasti ekologického zemědělství, které mají sídlo a jsou registrovány v jiném členském státě, měly v Německu obchodní provozovnu nebo jinou trvalou infrastrukturu, aby tam mohly vykonávat svoji činnost, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 49 ES;

               2.

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   Německé orgány požadovaly od každého kontrolního subjektu v oblasti ekologického zemědělství, který má sídlo a je registrován v jiném členském státě, aby měl v Německu pobočku nebo zastoupení, aby mohl být v Německu činný. Tento požadavek porušuje svobodu volného pohybu služeb, poněvadž znemožňuje poskytování služeb v Německu podniky se sídlem v jiném členském státě.
   Svobodou volného pohybu služeb ve smyslu článku 49 ES se totiž rozumí právo poskytovat bez překážky jednotlivé služby z jednoho členského státu v druhém členském státě, aniž by se tam udržovalo stálé zastoupení. Zajištění svobody volného pohybu služeb vyžaduje – podle ustálené judikatury Soudního dvora – nejen odstranění veškeré diskriminace z důvodu státní příslušnosti, nýbrž také zrušení všech omezení, která by mohla činnosti poskytovatele služeb, který má sídlo v jiném členském státě a tam legálně poskytuje podobné služby, znemožnit, omezit nebo učinila je méně atraktivními. Článek 49 ES proto brání použití vnitrostátní úpravy nebo správní praxe, která bez objektivního odůvodnění omezuje možnost poskytovatele služeb skutečně využít svobody volného pohybu služeb.
   Spolkovou vládou uvedené důvody – tvrzený výkon veřejné moci kontrolními subjekty a obecný zájem – nejsou způsobilé odůvodnit toto omezení volného pohybu služeb. Odvolání na výkon veřejné moci – jako důvod, který vylučuje protiprávnost tohoto omezení svobody volného pohybu služeb – by bylo legální a přijatelné jen tehdy, pokud by se jednalo o činnost, která představuje bezprostřední a specifickou účast na výkonu veřejné moci. Kontrolním subjektům sice jsou spolkovými zeměmi svěřeny správní úkoly a tyto by také měly možnost donucením prosadit sankce stanovené v nařízení, tato skutečnost je v právu Společenství nerozhodná a nemění nic na tom, že činnost kontrolního subjektu upravená právem Společenství smí být v rámci svobody volného pohybu služeb v Německu prováděna také každým, v jiném členském státě na tomto právním základě registrovaným kontrolním subjektem.
   Obecný zájem není ohrožen tím, že kontrolní subjekt nemá v Německu zastoupení, poněvadž efektivní kontrola je realizována podle kritérií práva Společenství při registraci a kontrole daných kontrolních subjektů orgány státu registrace. V tomto případě k tomu existují ještě koordinační a harmonizační ustanovení, která zajišťují, že zájem, který uvádí spolková vláda jako argument, bude podle stejných standardů sledován také v jiných členských státech.


title: Věc C-189/14: Usnesení předsedy prvního senátu Soudního dvora ze dne 11. června 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Eparchiako Dikastirio Lefkosias – Kypr) – Bogdan Chain v. Atlanco LTD

text:
               28.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 320/24

         Usnesení předsedy prvního senátu Soudního dvora ze dne 11. června 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Eparchiako Dikastirio Lefkosias – Kypr) – Bogdan Chain v. Atlanco LTD
   (Věc C-189/14) (1)

   (2015/C 320/33)
   Jednací jazyk: řečtina
   Předseda prvního senátu Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 202, 30.6.2014.


title: Věc C-432/12 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 24. září 2012 Leifheit AG proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 12. července 2012 ve věci T-334/10, Leifheit AG v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

text:
               17.11.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 355/12

         Kasační opravný prostředek podaný dne 24. září 2012 Leifheit AG proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 12. července 2012 ve věci T-334/10, Leifheit AG v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc C-432/12 P)
   2012/C 355/21
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Leifheit AG (zástupci: V. Töbelmann a G. Hasselblatt, Rechtsanwälte)

      Další účastník řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               1)

               zrušit rozsudek Tribunálu ze dne 12. července 2012 ve věci T-334/10,

               2)

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 12. května 2010 ve věci R 924/2009-1,

               3)

               uložit OHIM náhradu nákladů řízení před Soudním dvorem, Tribunálem a před odvolacím senátem jakož i náklady účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek;
               pro případ, že se Vermop Salmon GmbH bude podílet na řízení jako vedlejší účastník, se dále navrhuje

               4)

               uložit vedlejšímu účastníku náhradu vlastních nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Rozsudek Tribunálu ze dne 12. července 2012 je třeba zrušit, neboť Tribunál nesprávně posoudil rozsah zkoumání prováděného odvolacím senátem v rámci odvolání podle čl. 63 odst. 1 a čl. 64 odst. 1 nařízení Rady [ES] č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (1).
   Tribunál nerespektoval zásadu funkční kontinuity mezi odděleními OHIM ani skutečnost, že ani výslovně uplatněné námitky nemohou odvolací senát zprostit jeho povinnosti podrobně přezkoumat napadené rozhodnutí z hlediska právního a skutkového.
   Tribunál opírá své rozhodnutí konečně o konstatování, že otázka skutečného užívání starší ochranné známky je specifická a má předběžnou povahu a jako taková nemusí být nezbytně zkoumána odvolacím senátem.
   Přitom Tribunál přehlédl, že tato otázka se v souvislosti s požadavkem důkazu relevantního používání stala součástí námitkového řízení a jako taková spadá do rozsahu posouzení odvolacím senátem.
   Kromě toho porušil Tribunál čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady [ES] č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství tím, že nesprávně použil obecné zásady posuzování nebezpečí záměny.
   Tribunál se zejména při posuzování podobnosti znaků nechal vést empirickým pravidlem, že spotřebitel považuje za podstatnější začátky slov než ostatní součásti ochranné známky, aniž by zkoumal použitelnost tohoto empirického pravidla na projednávaný případ.
   Krom toho Tribunál nedostatečně zohlednil skutkové tvrzení účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek týkající se podobnosti výrobků. Tribunál naopak převzal tvrzení odvolacího senátu, aniž by je přezkoumal.

      (1)  Úř. věst. L 78, s. 1.


title: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 8. září 2005 ve věci C-500/03: Komise Evropských společenství proti Portugalské republice (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 98/34/ES — Normy a technické předpisy — Vnitrostátní právní úprava použitelná na výletní lodě)

text:
               29.10.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 271/6

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (pátého senátu)
   ze dne 8. září 2005
   ve věci C-500/03: Komise Evropských společenství proti Portugalské republice (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 98/34/ES - Normy a technické předpisy - Vnitrostátní právní úprava použitelná na výletní lodě)
   (2005/C 271/10)
   Jednací jazyk: portugalština
   Ve věci C-500/03, jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti státem na základě článku 226 ES, podaná 26. listopadu 2003, Komise Evropských společenství (zmocněnec: A. Caeiros) proti Portugalské republice (zmocněnci: L. I. Fernandes a M. J. Lois), Soudní dvůr (pátý senát), ve složení R. Silva de Lapuerta, předsedkyně senátu, R. Schintgen a P. Kūris (zpravodaj), soudci, generální advokát: F. G. Jacobs, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 8. září 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Portugalská republika tím, že přijala ministerskou vyhlášku č. 783/98 ze dne 19. září 1998, aniž by ji Komisi Evropských společenství sdělila ve stadiu návrhu, nesplnila své povinnosti, které pro ni vyplývají ze směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/34/ES ze dne 22. června 1998 o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/48/ES ze dne 20. července 1998.

               2)

               Portugalské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 21, 24. 1. 2004.


title: Věc T-189/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 20. října 2011 — Poloplast v. OHIM — Polypipe (P) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství P — Starší obrazové ochranné známky Společenství P a P POLYPIPE — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Podobnost označení — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)“ )

text:
               3.12.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 355/16

         Rozsudek Tribunálu ze dne 20. října 2011 — Poloplast v. OHIM — Polypipe (P)
   (Věc T-189/09) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství P - Starší obrazové ochranné známky Společenství P a P POLYPIPE - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Podobnost označení - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009))
   2011/C 355/27
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Poloplast GmbH & Co. KG (Leonding, Rakousko) (zástupce: G. Bruckmüller, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: R. Pethke, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Polypipe Ltd (Edlinton, Spojené království) (zástupci: původně K. E. Gilbert a M. H. Blair, solicitors, poté K. E. Gilbert, M. H. Blair a S. S. Malynicz, barrister)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 25. února 2009 (věc R 80/2008-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Polypipe Ltd a Poloplast GmbH & Co. KG.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Poloplast GmbH & Co. KG se ukládá náhrada nákladů řízení, včetně nezbytných nákladů vynaložených společností Polypipe Ltd v řízení před odvolacím senátem Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (OHIM).

      (1)  Úř. věst. C 167, 18.7.2009.