title: Věc C-246/08: Žaloba podaná dne 3. června 2008 – Komise Evropských Společenství v. Finská republika

text:
               15.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/29

         Žaloba podaná dne 3. června 2008 – Komise Evropských Společenství v. Finská republika
   (Věc C-246/08)
   (2008/C 209/43)
   Jednací jazyk: finština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských Společenství (zástupci: P. Aalto, D. Triantafyllou, zmocněnci)

      Žalovaná: Finská republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Finská republika tím, že na právní poradenství poskytované státními právními poradnami (tam zaměstnanými veřejnými právními poradci) podle předpisů o právní pomoci za částečnou náhradu rovněž nevybírá žádnou daň z přidané hodnoty, zatímco odpovídající služby poskytované soukromými právními poradci podléhají dani z přidané hodnoty, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 2 odst. 1, jakož i čl. 4 odst. 1, 2 a 5 šesté směrnice o DPH 77/388/EHS (1);

               —

               uložit Finské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Ve Finsku si údajně příjemce právní pomoci může na svou podporu v soudním řízení zvolit mezi veřejným a soukromým právním poradcem. V tom případě jsou služby veřejného právního poradce poskytnuté za částečnou náhradu údajně osvobozeny od daně z přidané hodnoty, zatímco za služby soukromého právního poradce poskytnuté za částečnou náhradu je vybírána daň z přidané hodnoty. Podle názoru Komise se jedná o případ nerovného zacházení u týchž služeb v oblasti daně z přidané hodnoty, které má dopad na vlastní zdroje Společenství.
   Služby státních právních poraden v soudních řízeních údajně nespadají do působnosti čl. 4 odst. 5 prvního pododstavce šesté směrnice o DPH. Tyto služby by bezpochyby nepodléhaly dani z přidané hodnoty, kdyby nebyly poskytnuty za náhradu. Jestliže však příjemce právní pomoci za tuto pomoc platí náhradu, nemohou služby státních právních poraden údajně být považovány za služby osvobozené od daně z přidané hodnoty.
   Podle čl. 4 odst. 5 druhého pododstavce směrnice o dani z přidané hodnoty se veřejnoprávní subjekty údajně považují za osoby povinné k dani v souvislosti s činnostmi svých úřadů, vedlo-li by jejich nepodléhání dani k výraznému narušení hospodářské soutěže. I kdyby se vycházelo z toho, že státní právní poradny tuto činnost vykonávají jako úřady, vedlo by jejich nepodléhání dani v uvedených případech údajně k výraznému narušení hospodářské soutěže. Z tohoto důvodu je třeba je považovat za osoby povinné k dani.

      (1)  Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23.


title: Věc C-502/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Raad van State (Nizozemsko) dne 20. října 2010 — Staatssecretaris van Justicie v. M. Singh

text:
               18.12.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 346/35

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Raad van State (Nizozemsko) dne 20. října 2010 — Staatssecretaris van Justicie v. M. Singh
   (Věc C-502/10)
   ()
   2010/C 346/61
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Raad van State

      Účastníci původního řízení

      Účastník řízení podávající odvolání: Staatssecretaris van Justitie

      Odpůrce: M. Singh

      Předběžné otázky

   Má být pojem „formálně omezené povolení k pobytu“ ve smyslu čl. 3 odst. 2 písm. e) směrnice Rady 2003/109/ES (1) ze dne 25. listopadu 2003 o právním postavení státních příslušníků třetích zemí, kteří jsou dlouhodobě pobývajícími rezidenty, vykládán v tom smyslu, že zahrnuje povolení k pobytu na dobu určitou, které podle nizozemského práva neposkytuje naději na získání povolení k pobytu na dobu neurčitou, i když podle nizozemského práva doba platnosti povolení k pobytu na dobu určitou může být v zásadě neomezeně často prodlužována a i když tím je konkrétní skupina osob, například důchodní vůdci a učitelé náboženství, z působnosti směrnice vyloučena?

      (1)  Úř. věst. L 16, s. 44; Zvl vyd. 19/06, s. 272.


title: Věc C-139/15 P: Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 21. září 2016 – Evropská komise v. Španělské království „Kasační opravný prostředek — Fond soudržnosti — Snížení finanční pomoci — Postup přijímání rozhodnutí Evropskou komisí — Existence lhůty — Nedodržení stanovené lhůty — Důsledky“

text:
               14.11.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 419/16

         Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 21. září 2016 – Evropská komise v. Španělské království
   (Věc C-139/15 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Fond soudržnosti - Snížení finanční pomoci - Postup přijímání rozhodnutí Evropskou komisí - Existence lhůty - Nedodržení stanovené lhůty - Důsledky“)
   (2016/C 419/20)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: S. Pardo Quintillán a D. Recchia, zmocněnci)

      Další účastník řízení: Španělské království (zástupce: A. Rubio González, zmocněnec)

      Vedlejší účastník vystupující na podporu Španělského království: Nizozemské království (zástupci: B. Koopman a M. Bulterman, zmocněnci)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.

               3)

               Nizozemské království ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 155, 11.5.2015.


title: Věc C-154/08: Žaloba podaná dne 15. dubna 2008 – Komise Evropských společenství v. Španělské království

text:
               5.7.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/17

         Žaloba podaná dne 15. dubna 2008 – Komise Evropských společenství v. Španělské království
   (Věc C-154/08)
   (2008/C 171/29)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: M. Afonso a F. Jimeno Fernández, zmocněnci)

      Žalované: Španělské království
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že tím, že mělo Španělské království za to, že služby poskytované „registradores de la propiedad“, jakožto správci jmenovanými oficina liquidatora de distrito hipotecario (výběrčí kancelář hypotekární služby), určité Comunidad Autónoma (autonomní oblast) nepodléhají DPH, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 2 a čl. 4 odst. 1 a 2 šesté směrnice o DPH (1);

               —

               uložit Španělskému království náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

               1.

               „Registradores de la propiedad“ jsou osoby samostatně výdělečně činné jmenované španělským státem a pověřené správou „Registros de Propiedad“ (katastr nemovitostí). Svou činnost provádějí na svůj účet, mohou si podle svého uvážení organizovat práci, vybírat zaměstnance a pobírat honoráře, které představují jejich příjmy. Některé Comunidades Autónomas jim svěřily různé úkoly týkající se výpočtu některých daní a poplatků. „Registradores de la propiedad“ pobírají určitý procentní podíl z vybraných daní.

               2.

               Pokud jde o DPH, měla španělská správa tradičně za to, že v rámci provádění těchto úkolů pro Comunidades Autónomas musejí být „registradores de la Propiedad“ považováni za zaměstnavatele nebo za osoby samostatně výdělečně činné poskytující služby podléhající DPH. Argumenty, které používala španělská správa v tomto ohledu, byly v zásadě založeny na rozsudcích Soudního dvora ze dne 26. března 1987 (C-235/85, Komise v. Nizozemsko
                   (2)) a ze dne 25. července 1991 (C-202/90, Ayuntamiento de Sevilla
                   (3)).

               3.

               Ve svém rozsudku ze dne 12. července 2003 měl Nejvyšší soud Španělska za to, že pokud jde o specifické činnosti, které jim svěřují Comunidades Autónomas při výpočtu a vybírání určitých daní a poplatků, jsou „registradores de la propiedad“ pouze úředníky a jsou součástí veřejné správy. Na základě tohoto rozsudku vydaného v rámci kasačního opravného prostředku „v zájmu zákona“ španělská správa prohlásila, že tyto služby nepodléhají DPH.

               4.

               Naopak Komise má za to, že tyto služby prováděné „registradores de la propiedad“ pro Comunidades Autónomas musejí podléhat DPH v souladu s obecným pravidlem stanoveným v článku 2 šesté směrnice. Toto tvrzení vychází ze skutečnosti, že „registradores-liquidadores“ jednají jako osoby samostatně výdělečné činné, které samostatně a nezávisle spravují své lidské a materiální zdroje za účelem poskytnutí služeb, jak vyžaduje čl. 4 odst. 1 uvedené směrnice, a že se v tomto případě nenacházejí ve vztahu podřízenosti a závislosti, který je zásadní k tomu, aby se mohlo mít za to, že dotčené služby byly provedeny úředníkem správního orgánu, jehož je tento úředník součástí, a že v tomto případě nepodléhají DPH. „Registrador-liquidador“ není správním orgánem Comunidad Autónoma ani začleněným či vnitřním prvkem Comunidad Autónoma, ale nezávislou a odlišnou osobou, se kterou Comunidad Autónoma uzavřela smlouvu o poskytování služeb za úplatu.

               5.

               Komise má rovněž za to, že podmínky vyžadované judikaturou k prokázání odpovědnosti Španělského království vyplývající z jeho výkladu práva Společenství, který není slučitelný s duchem ani účelem judikatury Soudního dvora, jsou splněny. Zaprvé postavení Nejvyššího soudu jakožto nejvyššího soudního orgánu, s výhradou ustanovení v oblasti ústavních záruk. Zadruhé relevance a dopad rozhodnutí, které je v zásadě v rozporu s výkladem Soudního dvora a který vzhledem ke svému závaznému charakteru způsobil úplný obrat v judikatuře nižších soudů a v praxi španělské správy. Zatřetí způsobení nepříznivých účinků v oblasti DPH, které mohou ovlivnit vlastní zdroje Společenství. Proto se španělská správa nemůže dovolávat rozsudku Nejvyššího soudu k odůvodnění nesplnění povinnosti vyplývající z práva Společenství.

      (1)  Šestá směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 19/01, s. 23).

      (2)  Recueil, s. 1471.

      (3)  Recueil, s. 4247.


title: Věc C-629/11 P: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 4. října 2012 — Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE v. Evropská komise ( „Kasační opravný prostředek — Veřejná zakázka zadávaná Komisí — Odmítnutí nabídky — Povinnost uvést odůvodnění — Nařízení (ES, Euratom) č. 1605/2002 — Článek 100 odst. 2 — Lhůta pro zodpovězení žádosti o informace — Nařízení (ES, Euratom) č. 2342/2002 — Článek 149 odst. 2“ )

text:
               24.11.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 366/16

         Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 4. října 2012 — Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE v. Evropská komise
   (Věc C-629/11 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Veřejná zakázka zadávaná Komisí - Odmítnutí nabídky - Povinnost uvést odůvodnění - Nařízení (ES, Euratom) č. 1605/2002 - Článek 100 odst. 2 - Lhůta pro zodpovězení žádosti o informace - Nařízení (ES, Euratom) č. 2342/2002 - Článek 149 odst. 2)
   2012/C 366/27
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (zástupce: N. Korogiannakis, dikigoros)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: D. Calciu a S. Delaude, zmocněnkyně, ve spolupráci s P. Wytinckem, advocaat)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) ze dne 20. září 2011, Europaïki Dynamiki v. Komise (T-298/09), kterým byla zamítnuta žaloba na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 12. května 2009, jímž se odmítá nabídka předložená účastnicí řízení podávající kasační opravný prostředek v rámci řízení o zadání veřejné zakázky EAC/01/2008 týkající se externích služeb v rámci vzdělávacích programů (ESP-ISEP) (Úř. věst. 2008/S 158-212752), jakož i rozhodnutí zadat zakázku jinému uchazeči, a zadruhé návrh na náhradu škody a ušlého zisku — Článek 93 odst. 1 písm. f) finančního nařízení — Doba platnosti nabídek — Mimosmluvní odpovědnost

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnosti Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 49, 18.2.2012.


title: Věc T-284/11: Žaloba podaná dne 7. června 2011 — Metropolis Inmobiliarias y Restauraciones v. OHIM — MIP Metro (METROINVEST)

text:
               6.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 232/35

         Žaloba podaná dne 7. června 2011 — Metropolis Inmobiliarias y Restauraciones v. OHIM — MIP Metro (METROINVEST)
   (Věc T-284/11)
   2011/C 232/61
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Metropolis Inmobiliarias y Restauraciones, SL (Barcelona, Španělsko) (zástupce: J. Carbonell Callicó, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG (Düsseldorf, Německo)

      Návrhová žádání

               —

               změnit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 17. března 2001 ve věci R 954/2010-1 a vyhovět žádosti o ochrannou známku Společenství pro slovní ochrannou známku „METROINVEST“;

               —

               podpůrně a pouze v případě, že předchozí návrh bude zamítnut, zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 17. března 2001 ve věci R 954/2001-1;

               —

               uložit žalovanému a další účastnici řízení před odvolacím senátem náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „METROINVEST“ pro služby zařazené do třídy 36 — Přihláška ochranné známky Společenství č. 7112113

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Zápis německé ochranné známky č. 30348717 týkající se obrazové ochranné známky „METRO“ v modré a žluté barvě pro výrobky a služby zařazené do tříd 1 až 45; přihláška ochranné známky Společenství č. 779116 týkající se obrazové ochranné známky „METRO“ ve žluté barvě pro výrobky a služby zařazené do tříd 1 až 42.

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitkám

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení článků 6 a 14 Úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod týkajících se práva na spravedlivý proces a zákazu diskriminace, jakož i obecné zásady rovného zacházení zakotvené v právu Společenství. Porušení článku 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 207/2009 odvolacím senátem z důvodu neexistence nebezpečí záměny obou sporných ochranných známek.


title: Věc C-463/10 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 27. září 2010 Deutsche Post AG proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 14. července 2010 ve věci T-570/08, Deutsche Post AG v. Evropská komise

text:
               4.12.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 328/17

         Kasační opravný prostředek podaný dne 27. září 2010 Deutsche Post AG proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 14. července 2010 ve věci T-570/08, Deutsche Post AG v. Evropská komise
   (Věc C-463/10 P)
   ()
   2010/C 328/32
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Deutsche Post AG (zástupci: J. Sedemund a T. Lübbig, Rechtsanwälte)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               1)

               zrušit v plném rozsahu napadené usnesení Tribunálu (prvního senátu) ze dne 14. července 2010 ve věci T-570/08;

               2)

               odmítnout námitku nepřípustnosti, kterou podala Komise u Tribunálu;

               3)

               zrušit rozhodnutí Evropské komise ze dne 30. října 2008 o „příkazu k poskytnutí informací“ podle čl. 10 odst. 3 nařízení (ES) č. 659/1999 v řízení „státní podpora C-36/2007 — Německo; státní podpora ve prospěch Deustche Post AG“;

               4)

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Předmětem projednávaného kasačního opravného prostředku je usnesení Tribunálu, kterým tento soud odmítl z důvodu nepřípustnosti žalobu navrhovatelky proti příkazu Komise ze dne 30. října 2008 určenému Spolkové republice Německo poskytnout informace v řízení o státní podpoře ve prospěch navrhovatelky.
   V projednávaném kasačním opravném prostředku jde hlavně o otázku, zda a za jakých předpokladů je rozhodnutí Komise o poskytnutí informací podle čl. 10 odst. 3 nařízení (ES) č. 659/1999 napadnutelné. Podle názoru navrhovatelky je žaloba proti rozhodnutí, kterým bylo přikázáno poskytnout informace, kterými disponuje pouze ona, přípustná, pokud zpochybní dodržení procesních pravidel podle čl. 10 odst. 3 nařízení č. 659/1999 a nezbytnost požadovaných informací.
   Tribunál přípustnost takové žaloby naopak odmítl v podstatě s tvrzením, že rozhodnutí o poskytnutí informací nemá žádné právní účinky. Jedná se pouze o mezitímní opatření, které slouží k přípravě konečného rozhodnutí.
   Navrhovatelka uplatňuje pět důvodů kasačního opravného prostředku:

               1)

               Tribunál v napadeném usnesení popřel, že příkaz k poskytnutí informací jako závazný právní akt Unie podléhá přezkoumání evropskými soudy. Členský stát je závazně povinen podle čl. 10 odst. 3 nařízení č. 659/1999 ve spojení s čl. 288 odst. 4 SFEU a z důvodu zásady loajální spolupráce podle čl. 4 odst. 3 Smlouvy o EU poskytnout požadované informace. Jelikož se rozhodnutí musí v členském státě nezbytně provést, přenáší se povinnost poskytnout informace bezprostředně na navrhovatelku, která (výlučně) disponuje požadovanými informacemi.

               2)

               Tribunál dále popřel, že by bylo neslučitelné se zárukou právní ochrany dle práva Unie, pokud by členský stát a přímo dotčený podnik musel poskytnout jakoukoliv informaci požadovanou Komisí na základě čl. 10 odst. 3 nařízení č. 659/1999 a to bez ohledu na skutečnost, zda byly vůbec dodrženy procesní požadavky stanovené v čl. 10 odst. 3 a zda požadované informace vykazují nějak souvislost s účelem řízení o kontrole státní podpory.

               3)

               Tribunál nesprávně vyložil čl. 10 odst. 3 a čl. 13 odst. 3 větu třetí nařízení č. 659/1999, protože neuznal, že rozhodnutí o poskytnutí informací má bezprostřední účinky na právní postavení členského státu a dotčeného podniku i proto, že čl. 13 odst. 3 věta třetí nařízení č. 659/1999 umožňuje Komisi v případě nedodržení příkazu k poskytnutí informací přijmout rozhodnutí o případné podpoře na základě dostupných informací. Z toho vyplývající snížení úrovně důkazní povinnosti Komise vede k značně zhoršenému procesnímu postavení dotčeného podniku, takže pro zachování svých práv je prakticky nucený poskytnout požadované informace.

               4)

               Tribunál se dopustil právních pochybení i proto, že zamítl právní účinky rozhodnutí o poskytnutí informací s argumentem, že se jedná o pouhé mezitímní opatření pro přípravu konečného rozhodnutí. Přitom Tribunál neuznal, že toto nevylučuje napadnutelnost, pokud údajné mezitímní opatření — jako rozhodnutí podle čl. 10 odst. 3 nařízení č. 659/1999 — způsobuje vlastní negativní právní účinky.

               5)

               Tribunál konečně neuznal, že porušení právních předpisů Komisí při přijetí rozhodnutí o poskytnutí informací nemůže být dostatečně zohledněno v rámci žaloby proti konečnému rozhodnutí, zejména protože by pak nebylo možné odvolat se na neúplnost zjištění skutkových okolností. Zároveň by nicméně mohlo být předběžné uposlechnutí protiprávního příkazu k poskytnutí informací pro dotčený podnik, jako v tomto případě, spojeno se značnými časovými a finančními náklady.


title: Věc C-449/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 20. srpna 2015 – Regione autonoma della Sardegna v. Comune di Portoscuso

text:
               16.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 381/16

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 20. srpna 2015 – Regione autonoma della Sardegna v. Comune di Portoscuso
   (Věc C-449/15)
   (2015/C 381/19)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Consiglio di Stato

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Regione autonoma della Sardegna

      Žalovaná: Comune di Portoscuso

      Předběžná otázka

   Brání zásady svobody usazovaní, zákazu diskriminace a ochrany hospodářské soutěže zakotvené v článcích 49, 56 a 106 SFEU, jakož i předpoklad racionality, jež je v nich zahrnut, vnitrostátní právní úpravě, jež v důsledku po sobě následujících zákonodárných aktů stanoví opakované prodlužování data uplynutí koncesí k veřejnému majetku v oblasti mořských, jezerních a vodních zdrojů, jež jsou významné z hospodářského hlediska, přičemž doba trvání koncesí je zákonem prodloužena nejméně o jedenáct let, takže si tentýž koncesionář ponechává výlučné právo k hospodářské využívání majetku navzdory uplynutí doby trvání koncese, jež byla uvedenému koncesionáři dříve udělena, což vede k vyloučení hospodářských subjektů, jež mají o získání koncesí k tomuto majetku zájem, z jejich získání na základě veřejného zadávacího řízení?


title: Věc T-466/10: Žaloba podaná dne 27. září 2010 — Hannigan v. Komise

text:
               4.12.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 328/47

         Žaloba podaná dne 27. září 2010 — Hannigan v. Komise
   (Věc T-466/10)
   ()
   2010/C 328/75
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Eugene Hannigan (Killybegs, Irsko) (zástupci: A. Collins SC, N. Travers, Barrister a D. Barry, Solicitor)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhové žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí Komise oznámené pod číslem dokumentu K(2010) 4754 ze dne 13. července 2010 jako dopis do Irska, kterým se zamítá žádost o zvýšení bezpečnostní kapacity nového rybářského plavidla Niamh Eoghan a které nahradilo rozhodnutí týkající se této žádosti obsažené v rozhodnutí Komise 2003/245 ze dne 4. dubna 2003 o žádostech obdržených Komisí o zvýšení cílů víceletého orientačního programu IV za účelem zlepšení bezpečnosti, plavby na moři, hygieny, kvality výrobků a pracovních podmínek pro plavidla o celkové délce větší než dvanáct metrů (Úř. věst. L 90, s. 48), které bylo zrušeno v rozsahu, v němž se týká žalobce, rozsudkem Soudu vydaným dne 13. června 2006, Boyle a další v. Komise, spojené věci T-218/03 až T-240/03, Sb. rozh. s. II-1699; a

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Touto žalobou se žalobce domáhá podle článku 263 SFEU zrušení rozhodnutí Komise oznámeného pod číslem dokumentu K(2010) 4754 ze dne 13. července 2010 jako dopis do Irska, kterým se zamítá žádost o zvýšení bezpečnostní kapacity nového rybářského plavidla Niamh Eoghan a které nahradilo rozhodnutí týkající se této žádosti obsažené v rozhodnutí Komise 2003/245 ze dne 4. dubna 2003 o žádostech obdržených Komisí o zvýšení cílů víceletého orientačního programu IV za účelem zlepšení bezpečnosti, plavby na moři, hygieny, kvality výrobků a pracovních podmínek pro plavidla o celkové délce větší než dvanáct metrů (Úř. věst. L 90, s. 48), které bylo zrušeno v rozsahu, v němž se týká žalobce, rozsudkem Soudu vydaným dne 13. června 2006, Boyle a další v. Komise, spojené věci T-218/03 až T-240/03, Sb. rozh. s. II-1699.
   Na podporu této žaloby uvádí žalobce tyto žalobní důvody:

               Zaprvé žalobce tvrdí, že žalovaná jednala bez právního základu. Článek 4 odst. 2 rozhodnutí Rady č. 97/413/ES ze dne 26. června 1997 o cílech a pravidlech restrukturalizace rybolovu Společenství v průběhu období od 1. ledna 1997 do 31. prosince 2001 k vytvoření trvalé rovnováhy mezi zdroji a jejich využíváním (Úř. věst. L 175, s. 27) nadále představuje vhodný právní základ pro napadené rozhodnutí a Komise tak dle něj chyběl právní základ pro přijetí rozhodnutí jako ad hoc rozhodnutí.

               Zadruhé žalobce tvrdí, že Komise porušila podstatné procesní náležitosti. Žalobce tvrdí, že podle rozhodnutí Rady č. 97/413/ES mělo být napadené rozhodnutí přijato podle postupu řídícího výboru a že rozhodnutím přijmout rozhodnutí ad hoc Komise jednala v rozporu s podstatnými procesními náležitostmi.

               Zatřetí žalobce tvrdí, že Komise tím, že nesprávně vyložila čl. 4 odst. 2 rozhodnutí Rady č. 97/413/ES, překročila své pravomoci, a to zejména tím, že se opřela o irelevantní kritéria a nevzala do úvahy definici „intenzity rybolovu“ poskytnutou v rozhodnutí č. 97/413/ES a v právních předpisech Společenství o rybolovu použitelných v době podání žádosti žalobce o bezpečností tonáž v prosinci 2001.

               Krom toho se uvádí, že napadené rozhodnutí obsahuje řadu zjevně nesprávných posouzení ohledně žádosti žalobce o bezpečnostní tonáž. Zejména žalobce tvrdí, že rozhodnutí Komise o odmítnutí žádosti žalobce, protože použití náhradní kapacity z řady menších plavidel pro plavidlo Niamh Eoghan znamenalo, že nedošlo ke zvýšení celkové kapacity hlubokomořského úseku irského loďstva, kde bylo plavidlo registrováno, je neopodstatněné.

               Konečně žalobce tvrdí, že Komise porušila právo na řádnou správu. Tvrdí, že odmítnutí Komise posoudit podstatu jeho žádosti představuje porušení její povinnosti podle článku 41 Listiny základních práv Evropské Unie a zejména jeho práva na „náležité posouzení žádosti v přiměřené lhůtě“ podle čl. 4 odst. 2 rozhodnutí Rady č. 97/413/ES.


title: Věc F-150/12: Žaloba podaná dne 13. prosince 2012 — ZZ v. Parlament

text:
               25.5.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 147/36

         Žaloba podaná dne 13. prosince 2012 — ZZ v. Parlament
   (Věc F-150/12)
   2013/C 147/70
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupce: G. Maximini, advokát)

      Žalovaný: Evropský parlament

      Předmět a popis sporu

   Návrh na zrušení rozhodnutí žalovaného neposkytnout žalobci část příspěvku na znovuusídlení, jakož i náhradu některých cestovních výdajů.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí žalovaného ze dne 29. března 2012 v části, ve které toto rozhodnutí odmítá poskytnout žalobci druhou polovinu příspěvku na znovuusídlení podle článku 6 přílohy VII služebního řádu úředníků, jakož i v části, ve které odmítá plnou náhradu cestovních výdajů podle článku 7 téže přílohy;

               —

               uložit žalovanému zaplatit žalobci druhou polovinu příspěvku na znovuusídlení ve výši jednoho základního měsíčního platu, jakož i cestovní výdaje v plné výši do jeho místa původu z důvodu definitivního skončení služebního poměru pro něj, jeho manželku a jeho těžce postiženého syna, který s ním žije ve společné domácnosti;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení a veškerých nutných výdajů žalobce.


title: Věc C-180/05: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne  27. dubna 2006  – Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 92/100/EHS — Práva v oblasti duševního vlastnictví související s autorským právem — Právo na veřejné půjčování — Neprovedení ve stanovené lhůtě)

text:
               17.6.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 143/20

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 27. dubna 2006 – Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství
   (Věc C-180/05) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 92/100/EHS - Práva v oblasti duševního vlastnictví související s autorským právem - Právo na veřejné půjčování - Neprovedení ve stanovené lhůtě)
   (2006/C 143/35)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupce: W. Wils, zmocněnec)

      Žalovaný: Lucemburské velkovévodství (zástupce: S. Schreiner, zmocněnec)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Porušení článků 1 a 5 směrnice Rady 92/100/EHS ze dne 19. listopadu 1992 o právu na pronájem a půjčování a o některých právech v oblasti duševního vlastnictví souvisejících s autorským právem (Úř. věst. L 346, s. 61; Zvl. vyd. 17/01, s. 120)
   Výrok

               1)

               Lucemburské velkovévodství tím, že neuplatnilo ustanovení týkající se práva na veřejné půjčování stanovená směrnicí Rady 92/100/EHS ze dne 19. listopadu 1992 o právu na pronájem a půjčování a o některých právech v oblasti duševního vlastnictví souvisejících s autorským právem, nesplnilo povinnosti, které po něj vyplývají z článků 1 a 5 této směrnice.

               2)

               Lucemburskému velkovévodství se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 171, 9.7.2005.


title: Věc C-369/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Köln (Německo) dne 31. července 2014 – Sommer Antriebs- und Funktechnik GmbH v. Rademacher Geräte-Elektronik GmbH & Co. KG

text:
               8.12.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 439/15

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Köln (Německo) dne 31. července 2014 – Sommer Antriebs- und Funktechnik GmbH v. Rademacher Geräte-Elektronik GmbH & Co. KG
   (Věc C-369/14)
   (2014/C 439/22)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Landgericht Köln

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Sommer Antriebs- und Funktechnik GmbH

      Žalovaný: Rademacher Geräte-Elektronik GmbH & Co. KG

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba čl. 2 odst. 1, čl. 3 písm. a), jakož i přílohu IA a přílohu IB směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/96/ES (1) ze dne 27. ledna 2003 o odpadních elektrických a elektronických zařízeních nebo čl. 2odst. 1 písm. a), čl. 3 odst. 1 písm. a), jakož i přílohu I a přílohu II směrnice Evropského parlamentu a Rady 2012/19/EU (2) ze dne 4. července 2012 o odpadních elektrických a elektronických zařízeních, vykládat v tom smyslu, že pohony (garážových) vrat napájené elektrickým proudem o napětí cca 220 V až 240 V určené k tomu, aby společně s (garážovými) vraty tvořily součást zařízení staveb, spadají pod pojem elektrická a elektronická zařízení, zejména pak pod pojem elektrické a elektronické nástroje?

               2)

               V případě kladné odpovědi na otázku 1):
               Je třeba přílohu IA bod 6 a přílohu IB bod 6 směrnice 2002/96/ES nebo čl. 3 odst. 1 písm. b), přílohu I bod 6, přílohu II bod 6 směrnice 2012/19/ES vykládat v tom smyslu, že pohony (garážových vrat) podle otázky 1) je třeba považovat za součást velkých stacionárních průmyslových nástrojů ve smyslu těchto ustanovení?

               3)

               V případě kladné odpovědi na otázku 1) a záporné odpovědi na otázku 2):
               Je třeba čl. 2 odst. 1 směrnice 2002/96/ES a/nebo čl. 2 odst. 3 písm. b) směrnice 2012/19/ES vykládat v tom smyslu, že pohony (garážových vrat) podle otázky 1) je třeba považovat za součást jiného typu zařízení, které nespadá do oblasti působnosti příslušné směrnice?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/96/ES ze dne 27. ledna 2003 o odpadních elektrických a elektronických zařízeních – Společné prohlášení Evropského parlamentu, Rady a Komise k článku 9, Úř. věst.. L 37, S. 24; Zvl. vyd. 15/07 s. 359.

      (2)  Úř. věst. L 197, s. 38.


title: Věc C-263/14: Žaloba podaná dne 28. května 2014 – Evropský parlament v. Rada Evropské unie

text:
               21.7.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 235/11

         Žaloba podaná dne 28. května 2014 – Evropský parlament v. Rada Evropské unie
   (Věc C-263/14)
   2014/C 235/16
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Evropský parlament (zástupci: R. Passos, A. Caiola, M. Allik, zmocněnci)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí Rady 2014/198/SZBP ze dne 10. března 2014 o podpisu a uzavření Dohody mezi Evropskou unií a Sjednocenou republikou Tanzanií o podmínkách předávání osob podezřelých z pirátství a zabaveného majetku, který je s touto činností spojen, námořními silami pod vedením Evropské unie do Sjednocené republiky Tanzanie (1)

               —

               nařídit, aby byly zachovány účinky rozhodnutí Rady 2014/198/SZBP ze dne 10. března 2014 být, dokud nebude nahrazeno;

               —

               uložit Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Evropský parlament má za to, že rozhodnutí Rady 2014/198/SZBP ze dne 10. března 2014 o podpisu a uzavření Dohody mezi Evropskou unií a Sjednocenou republikou Tanzanie o podmínkách předávání osob podezřelých z pirátství a zabaveného majetku, který je s touto činností spojen, námořními silami pod vedením Evropské unie do Sjednocené republiky Tanzanie je neplatné, protože se netýká výlučně společné zahraniční a bezpečnostní politiky, jak je výslovně stanoveno v čl. 218 odst. 6 druhém pododstavci Smlouvy o fungování EU.
   Evropský parlament má za to, že dohoda mezi Evropskou unií a Republikou Tanzanie se týká též justiční spolupráce v trestních věcech a policejní spolupráce, a tudíž zahrnuje oblasti, na něž se vztahuje řádný legislativní postup.
   Proto měla být tato smlouva uzavřena na hmotněprávním základu článku 37 SEU a článků 82 a 87 SFEU, po obdržení souhlasu Evropského parlamentu podle čl. 218 odst. 6 SFEU.
   Proto se Rada tím, že nevybrala vhodný právní základ pro uzavření této dohody dopustila porušení smluv.
   Kromě toho má Evropský parlament za to, že Rada porušila čl. 218 odst. 10 SFEU, protože plně a okamžitě neinformovala Parlament ve všech fázích sjednávání a uzavírání dohody.
   Pokud by Soudní dvůr napadené rozhodnutí zrušil, Evropský parlament nicméně navrhuje, aby Soudní dvůr vykonal svou diskreční pravomoc a zachoval účinky napadeného rozhodnutí v souladu s čl. 264 druhým pododstavcem Smlouvy o fungování EU, až do doby, kdy bude nahrazeno.

      (1)  Úř. věst. L 108, s. 1.


title: Věc C-385/06: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Raad van State (Nizozemsko) dne 18. září 2006 – Sociaal Economische Samenwerking West-Brabant v. Algemene Directie voor de Arbeidsvoorziening

text:
               16.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 310/3

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Raad van State (Nizozemsko) dne 18. září 2006 – Sociaal Economische Samenwerking West-Brabant v. Algemene Directie voor de Arbeidsvoorziening
   (Věc C-385/06)
   (2006/C 310/05)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Předkládající soud
   Nederlandse Raad van State
   Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Sociaal Economische Samenwerking West-Brabant

      Žalovaná: Algemene Directie voor de Arbeidsvoorziening
   Předběžné otázky

               1.

                           a)

                           Může členský stát, nebo jeho orgán vyvozovat pravomoc přímo z nařízení, tedy bez opory ve vnitrostátním právu?

                           b)

                           Pokud ano, opravňuje čl. 23 odst. 1 nařízení Rady (EHS) č. 4253/88 (1) ze dne 19. prosince 1988, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 2052/88, pokud jde o koordinaci mezi činnostmi jednotlivých strukturálních fondů navzájem a mezi těmito činnostmi a operacemi Evropské investiční banky a jinými stávajícími finančními nástroji, ve znění nařízení Rady (EHS) č. 2082/93 (Úř. věst. L 193, s. 20) (dále jen „koordinační nařízení“), zrušit správní rozhodnutí o poskytnutí příspěvku a vyžadovat vrácení vyplacené částky, protože článek 23 koordinačního nařízení ukládá členským státům tuto povinnost, pokud jde o nesrovnalosti nebo nedbalost ve smyslu tohoto článku 23?

               2.

               Pokud ne, musí být vnitrostátní právní předpis jako čl. 4:49 odst. 1 Algemene wet bestuursrecht (obecný správní zákon), na jehož základě může orgán zrušit stanovení příspěvku nebo jej změnit v neprospěch příjemce, pokud a) existují skutečnosti nebo okolnosti, o kterých při stanovení příspěvku nemohl z rozumných důvodů vědět a při jejichž existenci by byl stanoven nižší příspěvek než ten, který byl uveden ve správním rozhodnutí o poskytnutí příspěvku, b) příspěvek byl stanoven neoprávněně a příjemce o tom věděl nebo musel vědět, nebo c) příjemce po stanovení příspěvku nesplnil podmínky, které byly spojeny s jeho poskytnutím, vykládán podle článku 10 ES ve spojení s článkem 249 ES v souladu s nařízením?

               3.

               Pokud ano, je tento výklad omezen obecnými zásadami práva Společenství, zejména zásadami právní jistoty a legitimního očekávání?

               4.

               V případě kladné odpovědi na třetí otázku, vyvstává ve vztahu k tomuto omezení následující otázka: Mohou mít vnitrostátní právní zásady právní jistoty a legitimního očekávání, které jsou základem čl. 4:49 odst. 1 Algemene wet bestuursrecht (obecný správní zákon) širší rozsah než obecné zásady práva Společenství, zejména zásady právní jistoty a legitimního očekávání, které je nutno zohlednit při použití koordinačního nařízení?

               5.

               Má vzhledem k článku 10 ES při použití zásad právní jistoty a legitimního očekávání práva Společenství význam skutečnost, že se u příjemce jedná o právnickou osobu veřejného práva?

               6.

               Musí být podle čl. 23 odst. 1 koordinačního nařízení zrušeno stanovení příspěvku a požadováno vrácení vyplacených částek, pokud je nesporné, že členský stát neoprávněně poskytnutý příspěvek již Evropskému sociálnímu fondu vrátil nebo pro to v každém případě přijal opatření, jestliže je nutno buď na základě čl. 23 odst. 1 koordinačního nařízení, nebo na základě výkladu čl. 4:49 odst. 1 Algemene wet bestuursrecht, který je v souladu s nařízením, stanovení příspěvku zrušit a požadovat vrácení vyplacených částek?

               7.

               Obsahuje právo Společenství, pokud podle čl. 23 odst. 1 koordinačního nařízení neexistuje povinnost ke zrušení a vrácení, jiná ustanovení jako například čl. 4 odst. 1 nařízení č. 2988/95 ze dne 18. prosince 1995 o ochraně finančních zájmů Evropských společenství (2), na jejichž základě je členský stát povinen přímo nebo prostřednictvím výkladu čl. 4:49 odst. 1 Algemene wet bestuursrecht v souladu s nařízením zrušit a požadovat vrácení příspěvků, jako těch, o které se jedná v projednávaném případě, které byly poskytnuty v rozporu s právem Společenství?

      (1)  Úř. věst. L 374, s.1.

      (2)  Úř. věst. L 312, s. 1.


title: Věc C-37/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Naczelny Sąd Administracyjny (Polsko) dne 22. ledna 2016 – Minister Finansów v. Stowarzyszeniu Artystów Wykonawców Utworów Muzycznych i Słowno-Muzycznych SAWP z siedzibą w Warszawie (SAWP)

text:
               25.4.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 145/17

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Naczelny Sąd Administracyjny (Polsko) dne 22. ledna 2016 – Minister Finansów v. Stowarzyszeniu Artystów Wykonawców Utworów Muzycznych i Słowno-Muzycznych SAWP z siedzibą w Warszawie (SAWP)
   (Věc C-37/16)
   (2016/C 145/22)
   Jednací jazyk: polština

      Předkládající soud

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: Minister Finansów

      Odpůrce: Stowarzyszeniu Artystów Wykonawców Utworów Muzycznych i Słowno-Muzycznych SAWP z siedzibą w Warszawie (SAWP)

      Předběžné otázky

               1)

               Poskytují tvůrci, výkonní umělci a další nositelé práv služby ve smyslu čl. 24 odst. 1 a čl. 25 písm. a) směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (1) služby výrobcům a dovozcům audiorekordérů, obdobných zařízení a prázdných nosičů, z nichž organizace pro kolektivní správu vybírá na jejich účet, ale svým jménem, poplatky při jejich prodeji?

               2)

               Jednají v případě kladné odpovědi na první otázku organizace pro kolektivní správu při výběru poplatků ze zařízení a nosičů při jejich prodeji výrobci a dovozci jako osoby povinné k dani uvedené v článku 28 směrnice 2006/112, a jsou tak povinny při této činnosti vydávat pro účely čl. 220 odst. 1 uvedené směrnice výrobcům a dovozcům audiorekordérů, obdobných zařízení a prázdných nosičů faktury, na nichž bude uvedena DPH odváděná z vybraných poplatků, a jsou v okamžiku, kdy jsou poplatky vybrané na účet autorů, výkonných umělců a dalších nositelů práv rozdělovány, tito povinni doložit příjem z poplatků fakturou uvádějící DPH předložené organizaci pro kolektivní správu, která poplatek vybrala?

      (1)  Úř. věst. L 347, s. 1.


title: Věc T-340/05: Žaloba podaná dne  13. září 2005  – Adler Modemärkte GmbH v. OHIM

text:
               26.11.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 296/28

         Žaloba podaná dne 13. září 2005 – Adler Modemärkte GmbH v. OHIM
   (Věc T-340/05)
   (2005/C 296/61)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Adler Modemärkte GmbH (Haibach, Německo) (zástupce: R. Kaase, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: BVM S.p.A. (Bologna, Itálie)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 23. května 2005 ve věci R 434/2003-4 z toho důvodu, že není v souladu s čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 40/94;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „Eagle“ pro výrobky tříd 3, 18 a 25 – přihláška č. 1 595 909

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: BVM S.p.A.

      Namítaná ochranná známka nebo označení: národní a mezinárodní slovní a obrazová ochranná známka „Blue Eagle“ pro výrobky tříd 3, 18 a 25

      Rozhodnutí námitkového oddělení: vyhovění námitkám pro všechny sporné výrobky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání žalobkyně

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 40/94 tím, že neexistuje žádné nebezpečí záměny u dotčené veřejnosti těchto dvou kolidujících ochranných známek. Obě ochranné známky vytváří podstatně odlišný obecný dojem a prvek „eagle“ není dominantním prvkem namítané ochranné známky.


title: Věc C-371/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Supremo (Španělsko) dne 13. července 2015 – Cepsa Quimica, S.A. v. Administración del Estado

text:
               21.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 311/39

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Supremo (Španělsko) dne 13. července 2015 – Cepsa Quimica, S.A. v. Administración del Estado
   (Věc C-371/15)
   (2015/C 311/43)
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Tribunal Supremo

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Cepsa Quimica, S.A.

      Žalovaná: Administración del Estado

      Předběžné otázky

               1)

               Je rozhodnutí 2013/448/EU (1) v rozporu s článkem 296 Smlouvy o fungování Evropské unie a s článkem 41 Listiny základních práv (2), v rozsahu, v němž byl opravný koeficient stanovený prostřednictvím mechanismu, který v rozporu s povinností uvést odůvodnění neumožňuje provozovatelům dotčených zařízení seznámit se s údaji, výpočty a kritérií zohledněnými při jeho přijímání?

               2)

               Je rozhodnutí 2013/448/EU, které konkretizuje a určuje maximální množství emisí průmyslového odvětví a opravný koeficient jednotný pro všechna odvětví, jež jsou upraveny v čl. 10a odst. 5 směrnice 2003/87/ES (3) a v článku 15 rozhodnutí 2011/278/EU (4), v rozporu s čl. 10a odst. 1 a čl. 23 odst. 3 uvedené směrnice z roku 2003, jelikož nebylo přijato regulativním postupem s kontrolou, který upravovalo rozhodnutí 1999/468/ES (5)?

               3)

               S ohledem na skutečnost, že rozhodnutí 2013/448/EU nebo článek 15 rozhodnutí 2011/278/EU vytvářejí asymetrii mezi

                           —

                           základem pro výpočet upraveným v čl. 10a odst. 5 písm. a) a b) [směrnice 2003/87/ES], jelikož do těchto základů nezahrnují emise z výroby elektřiny související se spalováním odpadních plynů a z kombinované výroby tepla, které se uskutečňují v zařízeních zařazených do přílohy I uvedené směrnice a

                           —

                           kritérií stanovenými v čl. 10a odst. 1 a 4 uvedené směrnice pro bezplatné přidělování povolenek na emise, které tuto kategorii zahrnují,

                                       a)

                                       je rozhodnutí 2013/448/EU nebo článek 15 rozhodnutí 2011/278/EU v rozporu s čl. 10a odst. 5 ve spojení s čl. 3 písm. u) a třetím pododstavcem in fine uvedeného čl. 10 odst. 1 směrnice 2003/78/ES, jestliže je v nich uvedeno, že emise vyprodukované při spalování odpadních plynů a nebo při výrobě tepla v zařízeních, ve kterých se vyrábí elektřina a jež jsou zařazeny do přílohy I uvedené směrnice, jsou v každém případě pro účely stanovení maximální hranice emisí pro průmyslové odvětví emisemi „výrobců elektřiny“, a proto jsou vyloučeny z tohoto výpočtu?

                                       b)

                                       Je i v případě záporné odpovědi na předchozí otázku rozhodnutí 2013/448/EU nebo článek 15 rozhodnutí 2011/278/EU v rozporu s čl. 10a odst. 5 směrnice 2003/87/ES nebo s cíli této směrnice, jestliže vylučují ze základu pro výpočet maximální hranice průmyslových emisí, kterou upravuje uvedené ustanovení, emise z výroby elektřiny na základě odpadních plynů a z kombinované výroby tepla vyprodukované v zařízeních zařazených do přílohy I uvedené směrnice, kterým však lze přidělit bezplatné povolenky na emise v souladu s čl. 10a odst. 1 až 4 téže směrnice?

               4)

               Je rozhodnutí Komise [2013/448/EU], a případně rozhodnutí 2011/278/EU, kterým se provádí uvedené rozhodnutí, v rozporu s čl. 10a [odst.] 12 směrnice, tím, že rozšiřuje opravný koeficient jednotný pro všechna odvětví na odvětví vymezená v rozhodnutí Komise 2010/2/EU (6) (v současnosti rozhodnutí 2014/746/EU) (7), která jsou vystavena závažnému riziku úniku uhlíku, a v důsledku toho snižuje počet bezplatně přidělených povolenek na emise?

               5)

               Je rozhodnutí [2013/448/EU] v rozporu s čl. 10a odst. 5 směrnice 2003/87/ES v rozsahu, v němž Evropská komise při určování ověřených emisí vyprodukovaných v období 2005-2007, jež jsou uvedeny v písm. a) b) uvedeného podstavce,

                           a)

                           nezohlednila emise, které nebyly uvedeny v nezávislém protokolu transakcí Společenství, i když se jednalo o emise, jejichž registrace nebyla v posuzovaném období povinná,

                           b)

                           pokud to bylo možné, získala relevantní údaje z ověřených emisí v letech následujících po roce 2008 tak, že uplatnila koeficient 1,74 % opačným směrem,

                           c)

                           vyloučila všechny emise ze zařízení, jejichž provoz byl ukončen před 30. červnem 2011?

      (1)  Rozhodnutí Komise 2013/448/EU ze dne 5. září 2013 o vnitrostátních prováděcích opatřeních pro přechodné bezplatné přidělování povolenek na emise skleníkových plynů v souladu s čl. 11 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES

      Úř. věst. L 240, s. 27.

      (2)  Úř. věst. 2000, C 364, s. 1.

      (3)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES

      Úř. věst. L 275, s. 32; Zvl. vyd. 15/07, s. 631.

      (4)  Rozhodnutí Komise 2011/278/EU ze dne 27. dubna 2011, kterým se stanoví přechodná pravidla harmonizovaného přidělování bezplatných povolenek na emise platná v celé Unii podle článku 10a směrnice 2003/87/ES

      Úř. věst. L 130, s. 1.

      (5)  Rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi

      Úř. věst. L 184, s. 23; Zvl. vyd. 01/03, s. 124

      (6)  Rozhodnutí Komise 2010/2/EU ze dne 24. prosince 2009, kterým se podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES sestavuje seznam odvětví a pododvětví, u nichž se má za to, že jim hrozí značné riziko úniku uhlíku

      Úř. věst. L 1, s. 10.

      (7)  Úř. věst. L 308, s. 114


title: Věc C-494/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal de première instance de Bruxelles (Belgie) dne 6. listopadu 2014 – Evropská unie, zastoupená Evropskou komisí v. Axa Belgium SA

text:
               2.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 34/8

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal de première instance de Bruxelles (Belgie) dne 6. listopadu 2014 – Evropská unie, zastoupená Evropskou komisí v. Axa Belgium SA
   (Věc C-494/14)
   (2015/C 034/07)
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Tribunal de première instance de Bruxelles

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Evropská unie, zastoupená Evropskou komisí

      Žalovaná: Axa Belgium SA

      Předběžné otázky

               1)

               Má být výraz „třetí strana“ použitý v čl. 85a odst. 1 služebního řádu evropských úředníků vykládán v unijním právu autonomně, nebo odkazuje na význam, který má ve vnitrostátním právu?

               2)

               Pokud má mít autonomní význam, má být vykládán tak, že se vztahuje na všechny osoby, které způsobily úmrtí, nehodu nebo nemoc, nebo pouze na osobu, jejíž odpovědnost vznikla na základě jejího zavinění?

               3)

               Pokud výraz „třetí strana“ odkazuje na vnitrostátní právo, ukládá unijní právo vnitrostátnímu soudu povinnost vyhovět subrogační žalobě podané Evropskou unií v případě, kdy byl jeden z jejích zaměstnanců obětí dopravní nehody s účastí vozidla, jehož odpovědnost nebyla prokázána, a to vzhledem k tomu, že článek 29a zákona ze dne 21. listopadu 1989 o povinném pojištění odpovědnosti z provozu motorových vozidel stanoví automatické odškodnění zranitelných účastníků ze strany pojistitelů, kteří kryjí odpovědnost vlastníků, řidičů nebo držitelů motorových vozidel zapojených do nehody, aniž by odpovědnost těchto osob musela být prokázána?

               4)

               Implikují obsah nebo systematika ustanovení služebního řádu evropských úředníků, že výdaje vynaložené Evropskou unií podle článků 73 a 78 tohoto řádu musí definitivně zůstat k její tíži?


title: Věc C-318/07: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhof (Německo) dne 11. července 2007 – Hein Persche v. Finanzamt Lüdenscheid

text:
               20.10.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 247/3

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhof (Německo) dne 11. července 2007 – Hein Persche v. Finanzamt Lüdenscheid
   (Věc C-318/07)
   (2007/C 247/04)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Bundesfinanzhof
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Hein Persche

      Žalovaný: Finanzamt Lüdenscheid
   Předběžné otázky

               1)

               Spadají do rozsahu působnosti svobody volného pohybu kapitálu (článek 56 Smlouvy o založení Evropského společenství) věcné dary příslušníka jednoho členského státu ve formě předmětů každodenní potřeby zařízením, která mají své sídlo v jiném členském státě a která jsou podle práva svého členského státu uznána za obecně prospěšná?

               2)

               V případě kladné odpovědi na první otázku:
               Je s ohledem na povinnost finančního orgánu přezkoumat daňová přiznání daňového poplatníka a s ohledem na zásadu proporcionality (čl. 5 odst. 3 Smlouvy o založení Evropského společenství) v rozporu se svobodou volného pohybu kapitálu (článek 56 Smlouvy o založení Evropského společenství), jsou-li podle práva jednoho členského státu dary veřejně prospěšným zařízením daňově zvýhodněny pouze tehdy, pokud jsou tato zařízení usazena v tomto členském státě?

               3)

               V případě kladné odpovědi na druhou otázku:
               Zakládá směrnice 77/799/EHS povinnost finančního orgánu členského státu, aby za účelem objasnění skutkových okolností, ke kterým došlo v jiném členském státě, požádal o pomoc správní orgány jiného členského státu, nebo může být daňový poplatník odkázán na to, že na základě procesního práva svého členského státu mu jde k tíži to, jestliže v případě zahraničních skutkových okolností zůstane rozhodující skutečnost nezjištěna (objektivní důkazní břemeno)?


title: Věc T-353/10 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 25. října 2010 — Lito Maieftiko Gynaikologiko kai Cheirourgiko Kentro v. Komise ( Řízení o předběžných opatřeních — Finanční podpora — Oznámení o dluhu týkající se vrácení finanční podpory — Návrh na odklad vykonatelnosti — Nedodržení formálních požadavků — Nepřípustnost )

text:
               18.12.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 346/43

         Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 25. října 2010 — Lito Maieftiko Gynaikologiko kai Cheirourgiko Kentro v. Komise
   (Věc T-353/10 R)
   (Řízení o předběžných opatřeních - Finanční podpora - Oznámení o dluhu týkající se vrácení finanční podpory - Návrh na odklad vykonatelnosti - Nedodržení formálních požadavků - Nepřípustnost)
   2010/C 346/86
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Lito Maieftiko Gynaikologiko kai Cheirourgiko Kentro AE (Athény, Řecko) (zástupce: E. Tzannini, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: D. Triantafyllou a A. Sauka, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na odklad vykonatelnosti oznámení o dluhu vydaného Komisí dne 22. července 2010 za účelem vrácení částky 109 415,20 eur vyplacené v rámci finanční podpory projektu lékařského výzkumu.

      Výrok

               1)

               Návrh na nařízení předběžného opatření se zamítá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Spojené věci C-359/11 a C-400/11: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 23. října 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof – Německo) – Alexandra Schulz v. Technische Werke Schussental GmbH und Co. KG a Josef Egbringhoff v. Stadtwerke Ahaus GmbH „Řízení o předběžné otázce — Směrnice 2003/54/ES a 2003/55/ES — Ochrana spotřebitele — Vnitřní trh s elektřinou a zemním plynem — Vnitrostátní právní úprava, která určuje obsah smluv uzavíraných se spotřebiteli v rámci všeobecné zásobovací povinnosti — Jednostranná změna ceny služby poskytovatelem — Informace o důvodech, podmínkách a rozsahu změny, poskytnutá v přiměřeném předstihu před nabytím účinku této změny“

text:
               8.12.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 439/2

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 23. října 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof – Německo) – Alexandra Schulz v. Technische Werke Schussental GmbH und Co. KG a Josef Egbringhoff v. Stadtwerke Ahaus GmbH
   (Spojené věci C-359/11 a C-400/11) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Směrnice 2003/54/ES a 2003/55/ES - Ochrana spotřebitele - Vnitřní trh s elektřinou a zemním plynem - Vnitrostátní právní úprava, která určuje obsah smluv uzavíraných se spotřebiteli v rámci všeobecné zásobovací povinnosti - Jednostranná změna ceny služby poskytovatelem - Informace o důvodech, podmínkách a rozsahu změny, poskytnutá v přiměřeném předstihu před nabytím účinku této změny“)
   (2014/C 439/02)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesgerichtshof

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Alexandra Schulz a Josef Egbringhoff

      Žalované: Technische Werke Schussental GmbH und Co. KG a Stadtwerke Ahaus GmbH

      Výrok

   Článek 3 odst. 5 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/54/ES ze dne 26. června 2003 o společných pravidlech pro vnitřní trh s elektřinou a o zrušení směrnice 96/92/ES, ve spojení s přílohou A této směrnice, a čl. 3 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/55/ES ze dne 26. června 2003 o společných pravidlech pro vnitřní trh se zemním plynem a o zrušení směrnice 98/30/ES, ve spojení s přílohou A této směrnice, musí být vykládány v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je právní úprava dotčená ve věci v původním řízení, která určuje obsah smluv o dodávce elektřiny a plynu uzavíraných se spotřebiteli v rámci všeobecné zásobovací povinnosti a stanoví možnost změnit tarif za tyto dodávky, avšak nezaručuje, že spotřebitelé budou v přiměřeném předstihu před nabytím účinku této změny informováni o jejích důvodech, podmínkách a rozsahu.

      (1)  Úř. věst. C 311, 22.10.2011.


title: Spojené věci T-454/10 a T-482/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 30. května 2013 — Anicav a další v. Komise ( „Zemědělství — Společná organizace trhů — Podpora odvětví ovoce a zeleniny — Žaloba na neplatnost — Přímé dotčení — Přípustnost — Výrobky z ovoce a zeleniny — Provozní fondy a operační programy — Financování „nikoli skutečných zpracovatelských činností“ “ )

text:
               3.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 225/64

         Rozsudek Tribunálu ze dne 30. května 2013 — Anicav a další v. Komise
   (Spojené věci T-454/10 a T-482/11) (1)

   (Zemědělství - Společná organizace trhů - Podpora odvětví ovoce a zeleniny - Žaloba na neplatnost - Přímé dotčení - Přípustnost - Výrobky z ovoce a zeleniny - Provozní fondy a operační programy - Financování „nikoli skutečných zpracovatelských činností“)
   2013/C 225/143
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobci: Associazione Nazionale degli Industriali delle Conserve Alimentari Vegetali (Anicav) (Neapol, Itálie) (věc T-454/10); Agrupación Española de Fabricantes de Conservas Vegetales (Agrucon) (Madrid, Španělsko); a šestnáct dalších žalobců, jejichž jména jsou uvedeny v příloze I rozsudku (věc T-482/10) (zástupci: původně J. L. da Cruz Vilaça, S. Estima Martins a S. Carvalho de Sousa, poté S. Estima Martins, S. Carvalho de Sousa a R. Oliveira, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: věc T-454/10, původně B. Schima, M. Vollkommer, poté B. Schima a N. Donnelly; věc T-482/11, K. Banks a B. Schima, zmocněnci)

      Vedlejší účastníci podporující žalobce ve věci T-454/10: Associazione Italiana Industrie Prodotti Alimentari (AIIPA) (Milán, Itálie) a deset dalších vedlejších účastníků, jejichž jména jsou uvedeny v příloze II rozsudku (zástupci: původně J. L. da Cruz Vilaça, S. Estima Martins a S. Carvalho de Sousa, poté S. Estima Martins, S. Carvalho de Sousa et R. Oliveira, advokáti)

      Vedlejší účastníci podporující žalovanou: Confederazione Cooperative Italiane (Řím, Itálie) a osm dalších vedlejších účastníků, jejichž jména jsou uvedeny v příloze III rozsudku (zástupci: M. Merola, M. C. Santacroce a L. Cappelletti, advokáti)

      Předmět věci

   Ve věci T-454/10 návrh na zrušení čl. 52 odst. 2a a přílohy VIII nařízení Komise (ES) č. 1580/2007 ze dne 21. prosince 2007, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2200/96, (ES) č. 2201/96 a (ES) č. 1182/2007 v odvětví ovoce a zeleniny (Úř. věst. L 350, s. 1), ve znění nařízení Komise (EU) č. 687/2010 ze dne 30. července 2010 (Úř. věst. L 199, s. 12), a ve věci T-482/11 návrh na zrušení čl. 50 odst. 3 a čl. 60 odst. 7 prováděcího nařízení Komise (EU) č. 543/2011 ze dne 7. června 2011, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1234/2007 pro odvětví ovoce a zeleniny a odvětví výrobků z ovoce a zeleniny (Úř. věst. L 157, s. 1).

      Výrok rozsudku

               1)

               Článek 52 odst. 2a druhý pododstavec nařízení Komise (ES) č. 1580/2007 ze dne 21. prosince 2007, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2200/96, (ES) č. 2201/96 a (ES) č. 1182/2007 v odvětví ovoce a zeleniny, ve znění nařízení Komise (EU) č. 687/2010 ze dne 30. července 2010, se zrušuje v rozsahu, v němž stanoví, že hodnota „nikoli skutečných zpracovatelských činností“ je zahrnuta do hodnoty produkce uvedené na trh u ovoce a zeleniny určených pro zpracování.

               2)

               Článek 50 odst. 3 prováděcího nařízení Komise (EU) č. 543/2011 ze dne 7. června 2011, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1234/2007 pro odvětví ovoce a zeleniny a odvětví výrobků z ovoce a zeleniny, se zrušuje v rozsahu, v němž stanoví, že hodnota „nikoli skutečných zpracovatelských činností“ je zahrnuta do hodnoty produkce uvedené na trh u ovoce a zeleniny určených pro zpracování.

               3)

               Článek 60 odst. 7 prováděcího nařízení č. 543/2011 se zrušuje.

               4)

               Není třeba rozhodnout o žalobě ve věci T-454/10 v rozsahu, v němž tato žaloba směřuje ke zrušení přílohy VIII nařízení č. 1580/2007.

               5)

               Účinky čl. 52 odst. 2a druhého pododstavce nařízení č. 1580/2007 a čl. 50 odst. 3 prováděcího nařízení č. 543/2011 jsou zachovány v tom smyslu, že platby organizacím producentů provedené na základě těchto ustanovení až do vyhlášení tohoto rozsudku je nutno považovat za konečné.

               6)

               Ve věci T-454/10 Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení Associazione Nazionale degli Industriali delle Conserve Alimentari Vegetali (Anicav) a vedlejších účastníků podporujících návrhová žádání Anicav, jejichž jména jsou obsažena v příloze II.

               7)

               Ve věci T-454/10 ponesou vedlejší účastníci podporující návrhová žádání Komise, jejichž jména jsou obsažena v příloze III, vlastní náklady řízení.

               8)

               Ve věci T-482/11 Komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení l’Agrupación Española de Fabricantes de Conservas Vegetales (Agrucon) a dalších žalobců, jejichž jména jsou obsažena v příloze I.

               9)

               Ve věci T-482/11 ponesou vedlejší účastníci podporující návrhová žádání Komise, jejichž jména jsou obsažena v příloze III, vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 328, 4.12.2010.


title: Věc T-27/07: Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 1. října 2007 – US Steel Košice v. Komise (Žaloba na neplatnost — Směrnice 2003/87/ES — Systém obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů — Slovenský národní plán na přidělování povolenek pro období 2008 až 2012 — Zamítavé rozhodnutí Komise — Neexistence bezprostředního dotčení — Nepřípustnost)

text:
               8.12.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 297/42

         Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 1. října 2007 – US Steel Košice v. Komise
   (Věc T-27/07) (1)

   (Žaloba na neplatnost - Směrnice 2003/87/ES - Systém obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů - Slovenský národní plán na přidělování povolenek pro období 2008 až 2012 - Zamítavé rozhodnutí Komise - Neexistence bezprostředního dotčení - Nepřípustnost)
   (2007/C 297/85)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: US Steel Košice s.r.o. (Košice, Slovensko) (zástupci: E. Vermulst, advokát, a C. Thomas, solicitor)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: D. Lawunmi a Ü. Wölker, zmocněnci)
   Předmět věci
   Žádost o zrušení rozhodnutí Komise ze dne 29. listopadu 2006 o národním alokačním plánu pro přidělování povolenek na emise skleníkových plynů oznámeném Slovenskou republikou pro období 2008 až 2012 podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES (Úř. věst. L 275, s. 32)
   Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá jako nepřípustná.

               2)

               US Steel Košice s.r.o. se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 69, 24.3.2007.


title: Věc F-61/07: Žaloba podaná dne 18. června 2007 – Bauch v. Komise

text:
               25.8.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 199/52

         Žaloba podaná dne 18. června 2007 – Bauch v. Komise
   (Věc F-61/07)
   (2007/C 199/101)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobce: Gerhard Bauch (Berlín, Německo) (zástupce: W. Uhlmann, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobce

               —

               uložit žalované, aby změnila své potvrzení ze dne 12. března 2003 v tom smyslu, že částka vyplacená žalobci není odchodným sloužícím jako finanční náhrada práva na důchod, a nepředstavuje proto starobní důchod nebo ekvivalent starobního důchodu, a podpůrně uložit žalované, aby žalobci vystavila další potvrzení;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobce byl u Komise Evropských společenství zaměstnán jako dočasný zaměstnanec. Během této doby byl jako úředník tehdejšího Spolkového ministerstva hospodářství na neplacené dovolené. Ministerstvo snížilo starobní důchod žalobce z důvodu souběhu dávek důchodového zabezpečení s dávkami z mezistátního a nadstátního zabezpečení, protože Komise Evropských společenství vystavila žalobci potvrzení o vyplacení odchodného jako finanční náhrady práva na důchod.
   Žalobce namítá chybnost tohoto potvrzení Komise spočívající v tom, že jako dočasný úředník nemohl z důvodu krátké doby výkonu služby získat nárok na důchod (články 77 až 84 služebního řádů úředníků), a proto byly žalobci pouze vráceny příspěvky odvedené do důchodového systému.


title: Věc C-685/13: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 11. listopadu 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal de première instance de Liège – Belgie) – Belgacom SA v. Commune de Fléron

text:
               19.1.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 16/23

      Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 11. listopadu 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal de première instance de Liège – Belgie) – Belgacom SA v. Commune de Fléron
      (Věc C-685/13) (1)

      (2015/C 016/34)
      Jednací jazyk: francouzština
      Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 61,1.3.2014.


title: Věc C-491/11 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 26. září 2011 Fuchshuber Agrarhandel GmbH proti usnesení Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 21. července 2011 ve věci T-451/10, Fuchshuber Agrarhandel GmbH v. Komise

text:
               14.1.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 13/3

         Kasační opravný prostředek podaný dne 26. září 2011 Fuchshuber Agrarhandel GmbH proti usnesení Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 21. července 2011 ve věci T-451/10, Fuchshuber Agrarhandel GmbH v. Komise
   (Věc C-491/11 P)
   2012/C 13/07
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Fuchshuber Agrarhandel GmbH (zástupce: G. Lehner, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               provést jednání,

               —

               uložit Evropské komisi, aby žalobkyni zaplatila ve lhůtě 14 dní částku 2 623 253,31 eur včetně 6 % úroku ročně z částky 1 641 372,50 od 24. září 2007 a 6 % úroků ročně z částky 981 909,81 eur od 16. října 2007;

               —

               určit, že Evropská komise je povinna nahradit žalobkyni případné další škody vzniklé v souvislosti s dodávkou KUK459 přidělenou dne 3. září 2007 a dodávkou KUK465 přidělenou dne 17. září 2007;

               —

               určit, že Evropská komise má povinnost nahradit žalobkyni náklady řízení ve lhůtě 14 dnů do rukou zástupce žalobkyně.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Kasační opravný prostředek směřuje proti usnesení Tribunálu, kterým tento soud zamítl z důvodu nedostatku právního základu žalobu na náhradu škody, která vznikla žalobkyni a navrhovatelce tím, že Komise neprovedla kontrolu podmínek provádění stálého nabídkového řízení na další prodej obilovin na trhu Společenství, v daném případě kukuřice držené maďarskou intervenční agenturou.
   Právní názor Tribunálu, dle kterého není možné Komisi vytýkat protiprávní jednání, je nesprávný, protože judikatura citovaná Tribunálem (1), není použitelná na projednávaný případ.
   Na rozdíl od názoru Tribunál z relevantních ustanovení (2) vyplývá, že stálé nabídkové řízení na další prodej obilovin ze zásob intervenčních agentur členských států se vykonává v působnosti Komise. Komise má přitom jak rozhodovací pravomoc tak kontrolní povinnost (3). Uvedené intervenční agentury nemají prostor pro uvážení.
   Kontrolní povinnost Komise neslouží jen k ochraně finančních zájmů Unie, ale i k ochraně zájmů jednotlivých účastníků trhu. Nařízení 884/2006 (4) konkretizuje kontrolní povinnost tak, že platební agentury se minimálně jednou za rok ujistí o jakosti skladovaných intervenčních zásob a jejich neporušenosti, přičemž musí Komisi neprodleně zaslat kopie protokolů z kontrol. V případě, který je předmětem sporu, byly tyto předpisy hrubě porušeny.
   Nevykonání kontrolních pravomocí před sporným vyhlášením nabídkového řízení ze strany Komise tedy představuje kvalifikované a závažné porušení povinnosti.
   Krom toho se Tribunál dopustil procesních pochybení tím, že popis skutkového stavu žalobkyní kvalifikoval bez dokazování jako nesprávný a rozhodl bez ústního jednání.

      (1)  Rozsudek Soudního dvora ze dne 1. ledna 2001, Komise v. Řecko, C-247/98, a rozsudek Tribunálu ze dne 13. listopadu 2008, Itálie v. Komise, T-224/04.

      (2)  Zejména články 6 a 24 nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami (Úř. věst. L 270, s. 78).

      (3)  Článek 37 nařízení Rady (ES) č. 1290/2005 ze dne 21. června 2005 o financování společné zemědělské politiky (Úř. věst. L 209, s. 1).

      (4)  Nařízení Komise (ES) č. 884/2006 ze dne 21. června 2006, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1290/2005, pokud jde o financování intervenčních opatření ve formě veřejného skladování Evropským zemědělským záručním fondem (EZZF) a o zaúčtování operací veřejného skladování platebními agenturami členských států (Úř. věst. L 171, s. 35).


title: Věc C-229/08: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 12. ledna 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgerich Franfurkt am Main — Německo) — Colin Wolf v. Stadt Frankfurt am Main ( Směrnice 2000/78/ES — Článek 4 odst. 1 — Zákaz diskriminace na základě věku — Vnitrostátní ustanovení, které stanoví maximální věk pro přijímání úředníků na pracovní místa hasičů na 30 let — Sledovaný cíl — Pojem, podstatný a určující profesní požadavek )

text:
               13.3.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/6

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 12. ledna 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgerich Franfurkt am Main — Německo) — Colin Wolf v. Stadt Frankfurt am Main
   (Věc C-229/08) (1)

   („Směrnice 2000/78/ES - Článek 4 odst. 1 - Zákaz diskriminace na základě věku - Vnitrostátní ustanovení, které stanoví maximální věk pro přijímání úředníků na pracovní místa hasičů na 30 let - Sledovaný cíl - Pojem, podstatný a určující profesní požadavek“)
   2010/C 63/08
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Verwaltungsgerich Franfurkt am Main

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Colin Wolf

      Žalovaný: Stadt Frankfurt am Main

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Verwaltungsgericht Frankfurt am Main (Německo) — Výklad čl. 6 odst. 1 a článku 17 směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání (Úř. věst. L 303, s. 16; Zvl. vyd. 5/4, s. 79) — Zákaz diskriminace na základě věku — Pojmy „objektivně a přiměřeně odůvodněné“ rozdílné zacházení na základě věku, jakož i „nezbytnost přiměřené doby zaměstnání před odchodem do důchodu“ — Vnitrostátní ustanovení, které stanoví maximální věk pro přijímání úředníků na pracovní místa hasičů na 30 let

      Výrok

   Článek 4 odst. 1 směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání, musí být vykládán tak, že nebrání takové vnitrostátní právní úpravě, jakou je právní úprava dotčená v původním řízení, která stanoví maximální věk pro přijímání na pracovní místa ve střední technické složce hasičů na 30 let.

      (1)  Úř. věst. C 223, 30.8.2008.


title: Věc C-47/09: Žaloba podaná dne 2. února 2009 – Komise Evropských společenství v. Italská republika

text:
               4.4.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/18

         Žaloba podaná dne 2. února 2009 – Komise Evropských společenství v. Italská republika
   (Věc C-47/09)
   (2009/C 82/33)
   Jednací jazyk: italština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: F. Clotuche-Duvieusart a M. Nardi, zmocněnci)

      Žalovaná: Italská republika
   Návrhová žádání žalobkyně
   Komise navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               rozhodl, Italská republika tím, že stanovila možnost doplnit přídavným jménem „puro“ nebo slovy „cioccolato puro“ prodejní názvy čokoládových výrobků, které neobsahují jiné rostlinné tuky než kakaové máslo, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z ustanovení článku 3 směrnice 2000/36/ES (1) ve spojení s ustanoveními čl. 2 odst. 1 písm. a) směrnice 2000/13/ES (2), jakož i čl. 3 odst. 5 směrnice 2000/36;

               —

               uložit Italské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Označování a zejména prodejní názvy čokoládových výrobků byly ve Společenství zcela harmonizovány prostřednictvím ustanovení směrnice o označování (2000/13) a směrnice o čokoládových výrobcích (2000/36) s cílem rovněž zajistit přesné informace pro spotřebitele. Směrnice 2000/36 stanoví, že výrobky, které obsahují až do 5 % určitých rostlinných tuků, mají prodejní název nezměněný, ale jejich označení musí obsahovat zvláštní uvedení tučným písmem „kromě kakaového másla obsahuje rostlinné tuky“.
   Italské právní předpisy, které jsou předmětem žaloby a které vyhrazují doplnění slova „puro“ pro prodejní názvy výrobků obsahujících jakožto tuk výlučně kakaové máslo, mění harmonizované definice přijaté na úrovni Společenství a zasahují do nich. Vzhledem k tomu, že v italštině pojem „puro“ znamená nezměněné, bezpečné, a tedy autentické, spotřebitelé si mohou myslet, že výrobky, které při dodržení směrnice a podmínek, jež tato stanoví ohledně prodejních názvů, obsahují jiné rostlinné tuky než kakaové máslo, nejsou čisté, to znamená byly změněny, jsou pančované a nejsou autentické. A to pouze z důvodu, že obsahují rostlinné tuky, které právní úprava připouští ohledně jejich druhu a proporcí, aniž by to měnilo jejich prodejní název.
   Krom toho pojem „puro“ představuje popisné přídavné jméno, jehož použití v prodejním názvu podléhá dodržení určitých podmínek. Zejména čl. 3 odst. 5 směrnice 2000/36 stanoví, že užití informací nebo popisů týkajících se znaků kvality podléhá dodržení minimálních obsahů, co se týče celkové kakaové sušiny, které jsou vyšší než obsahy stanovené pro použití označení, kde tyto popisy obsaženy nejsou. Italské právní předpisy týkající se slova „puro“ jeho uvedení ze své strany podmiňují použitím pouze kakaového másla jako tuku, aniž by bylo nezbytné dodržovat vyšší minimální obsahy předepsané ohledně celkové kakaové sušiny. To představuje přímé porušení čl. 3 odst. 5 směrnice, jakož i matoucí skutečnost pro spotřebitele.

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/36/ES ze dne 23. června 2000 o kakaových a čokoládových výrobcích určených k lidské spotřebě (Úř. věst. L 197, s. 19; Zvl. vyd. 13/26, s. 431).

      (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/13/ES ze dne 20. března 2000 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se označování potravin, jejich obchodní úpravy a související reklamy (Úř. věst. L 109, s. 29; Zvl. vyd. 15/05, s. 75).


               9.3.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 73/23

         Žaloba společnosti Konkurrenten.no AS ze dne 11. ledna 2017 proti Kontrolnímu úřadu ESVO
   (Věc E-1/17)
   (2017/C 73/13)
   Dne 11. ledna 2017 podala společnost Konkurrenten.no AS, zastoupená advokátem Jonem Midthjellem, Advokatfirmaet Midthjell AS, Grev Wedels plass 5, N-0151 Oslo, Norsko, k Soudu ESVO žalobu proti Kontrolnímu úřadu ESVO.
   Žalobce požaduje, aby Soud ESVO:

               1.

               Zrušil rozhodnutí Kontrolního úřadu ESVO č. 179/15/COL ze dne 7. května 2015 a

               2.

               uložil žalované straně a případným vedlejším účastníkům nést náklady řízení.

         Právní a skutkové okolnosti a žalobní důvody:

               —

               Žalobce, Konkurrenten.no AS, je soukromým dopravcem na trhu expresní autobusové dopravy mezi středním a jižním Norskem.

               —

               Dne 23. března 2011 tento žalobce podal proti Norsku kombinovanou žalobu ve věci státní podpory a zadávání veřejných zakázek, na jejímž základě Kontrolní úřad ESVO rozhodl o zahájení dvou samostatných šetření: první šetření se týkalo zadávání veřejných zakázek (Kontrolní úřad ESVO č. 69548 a 69656) a druhé šetření se týkalo státní podpory (Kontrolní úřad ESVO č. 69694 a 73321).

               —

               Část žaloby, která se týkala zadávání veřejných zakázek, vedla Kontrolní úřad ESVO k vydání odůvodněného stanoviska proti Norsku dne 27. června 2012.

               —

               Část žaloby, která se týkala státní podpory, vedla k vydání napadeného rozhodnutí č. 179/15/COL dne 7. května 2015.

               —

               Dne 7. července 2015 norské orgány v souladu s článkem 5 napadeného rozhodnutí informovaly Kontrolní úřad ESVO dopisem, že celková výše protiprávní podpory poskytnuté podniku Nettbuss, který je konkurentem žalobce, činí 99 453 890 NOK.

               —

               Dne 7. září 2015 uplynula lhůta, v níž mělo Norsko podle článku 4 napadeného rozhodnutí získat protiprávně poskytnutou podporu zpět, aniž by se tak stalo.

               —

               Podnik Nettbuss odmítl poskytnutou podporu vrátit a norské orgány se kvůli vzniklému sporu obrátily dopisem ze dne 6. října 2015 na Kontrolní úřad ESVO s žádostí o objasnění napadeného rozhodnutí. Kontrolní úřad ve své odpovědi ze dne 26. října 2015 uvedl, že nesouhlasí s výkladem norských orgánů a podpořil stanovisko podniku Nettbuss.

               —

               Norské orgány v dopise zaslaném Kontrolnímu úřadu ESVO dne 12. listopadu 2015 následně uvedly, že v důsledku výkladu napadeného rozhodnutí Kontrolním úřadem ESVO by musela být vymáhaná částka výrazně snížena.

               —

               Dne 8. září 2016 uzavřely kraj Aust-Agder a podnik Nettbuss dohodu, podle níž Nettbuss souhlasí s vrácením částky 5 000 000 NOK.

               —

               Žalobce nesouhlasí s výkladem Kontrolního úřadu ESVO a tvrdí, že napadené rozhodnutí ponechalo podniku Nettbuss prakticky veškerou podporu, kterou obdržel od kraje Aust-Agder během desetiletého období 2004 až 2014.


title: Věc T-596/10: Žaloba podaná dne 28. prosince 2010 — Almunia Textil v. OHIM — FIBA Europe (EuroBasket)

text:
               12.3.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 80/20

         Žaloba podaná dne 28. prosince 2010 — Almunia Textil v. OHIM — FIBA Europe (EuroBasket)
   (Věc T-596/10)
   2011/C 80/39
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Almunia Textil, SA (La Almunia de Doña Godina, Španělsko) (zástupce: J. E. Astiz Suárez, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: FIBA Europe eV (Mnichov, Německo)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 6. října 2010 ve věci R 280/2010-1.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: FIBA Europe eV.

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „EuroBasket“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 14, 16, 24, 25, 26, 28, 35, 38 a 41.

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: žalobkyně.

      Namítaná ochranná známka nebo označení: obrazová ochranná známka Společenství a národní obrazová ochranná známka obsahující slovní prvek „Basket“ pro výrobky služby zařazené do tříd 18, 25 a 28.

      Rozhodnutí námitkového oddělení: částečné vyhovění námitkám a částečné zamítnutí přihlášky ochranné známky Společenství pro výrobky zařazené do tříd 9, 25, 28 a 41.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: vyhovění odvolání a zamítnutí námitek.

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 (1), jelikož neexistuje nebezpečí záměny kolidujících ochranných známek.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, s. 1).


title: Věc T-86/08: Rozsudek Tribunálu ze dne 5. července 2012 — Řecko v. Komise ( „EZOZF — Záruční sekce — Výdaje vyloučené z financování — Ovoce a zelenina — Rozvoj venkova — Nedodržení platebních lhůt — Vyhovění rozsudku Soudního dvora — Překážka věci rozsouzené — Lhůta 24 měsíců — Zásada proporcionality“ )

text:
               11.8.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 243/13

         Rozsudek Tribunálu ze dne 5. července 2012 — Řecko v. Komise
   (Věc T-86/08) (1)

   (EZOZF - Záruční sekce - Výdaje vyloučené z financování - Ovoce a zelenina - Rozvoj venkova - Nedodržení platebních lhůt - Vyhovění rozsudku Soudního dvora - Překážka věci rozsouzené - Lhůta 24 měsíců - Zásada proporcionality)
   2012/C 243/23
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Řecká republika (zástupci: původně V. Kontolaimos, S. Charitaki a M. Tassopoulou, poté M. Tassopoulou a I. Chalkias a K. Tsagkaropoulos, zmocněnci)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: H. Tserepa-Lacombe, zmocněnkyně, ve spolupráci s P. Katsimanim, advokátem)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí 2008/68/ES ze dne 20. prosince 2007, kterým se z financování Společenství vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) (Úř. věst. 2008, L 18, s. 12), v rozsahu, v němž se vztahuje na některé výdaje uskutečněné Řeckou republikou.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Řecké republice se ukládá náhrada nákladů.

      (1)  Úř. věst. C 142, 7.6.2008.


title: Věc T-559/13: Žaloba podaná dne 25. října 2013 — Giovanni Cosmetics v. OHIM — Vasconcelos & Gonçalves (GIOVANNI GALLI)

text:
               25.1.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/23

         Žaloba podaná dne 25. října 2013 — Giovanni Cosmetics v. OHIM — Vasconcelos & Gonçalves (GIOVANNI GALLI)
   (Věc T-559/13)
   2014/C 24/41
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Giovanni Cosmetics, Inc. (Rancho Dominguez, Spojené státy) (zástupci: J. van den Berg a M. Meddens-Bakker, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Vasconcelos & Gonçalves, SA (Lisabon, Portugalsko)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 13. srpna 2013 ve věci R 1189/2012-2;

               —

               nařídil zamítnutí přihlášky ochranné známky Společenství č. 9 232 471;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka obsahující slovní prvek „GIOVANNI GALLI“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 3, 14 a 18 — přihláška ochranné známky Společenství č. 9 232 471

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: zápis č. 2 404 283 slovní ochranné známky Společenství „GIOVANNI“ pro výrobky zařazené do třídy 3

      Rozhodnutí námitkového oddělení: zamítnutí námitky v plném rozsahu

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení o ochranné známce Společenství.


title: Věc T-584/11: Usnesení Tribunálu ze dne 11. prosince 2012 — Atlas Transport v. OHIM — Hartmann (ATLAS TRANSPORT) ( „Ochranná známka Společenství — Řízení o zrušení — Zpětvzetí návrhu na zrušení — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“ )

text:
               9.2.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/24

         Usnesení Tribunálu ze dne 11. prosince 2012 — Atlas Transport v. OHIM — Hartmann (ATLAS TRANSPORT)
   (Věc T-584/11) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Řízení o zrušení - Zpětvzetí návrhu na zrušení - Nevydání rozhodnutí ve věci samé)
   2013/C 38/42
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Atlas Transport GmbH (Düsseldorf, Německo) (zástupci: U. Hildebrandt, K. Schmidt Hern a B. Weichhaus, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: G. Schneider, zmocněnec)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem OHIM: Alfred Hartmann (Leer, Německo)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 1. září 2011 (věc R 2262/2010-1) týkajícímu se řízení o zrušení mezi Alfredem Hartmannem a společností Atlas Transport GmbH.

      Výrok

               1)

               O žalobě již není třeba rozhodnout.

               2)

               Každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 32, 4.2.2012.


title: Věc T-354/99: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne  31. května 2006  – Kuwait Petroleum (Nizozemsko) v. Komise ( Státní podpory — Sdělení Komise o podporách  de minimis  — Zvýšení spotřební daně na pohonné hmoty — Podpory čerpacím stanicím — Naftařské společnosti — Nebezpečí souběhu podpor — Cenová doložka — Zásada řádného úředního postupu )

text:
               29.7.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 178/31

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 31. května 2006 – Kuwait Petroleum (Nizozemsko) v. Komise
   (Věc T-354/99) (1)

   („Státní podpory - Sdělení Komise o podporách de minimis - Zvýšení spotřební daně na pohonné hmoty - Podpory čerpacím stanicím - Naftařské společnosti - Nebezpečí souběhu podpor - Cenová doložka - Zásada řádného úředního postupu“)
   (2006/C 178/56)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně
      : Kuwait Petroleum (Nizozemsko) BV (Rotterdam, Nizozemsko) (zástupce: P. Mathijsen, advokát)

      Žalovaná
      : Komise Evropských společenství (zástupci: původně G. Rozet a H. Speyart, poté G. Rozet a H. van Vliet, zmocněnci)

      Vedlejší účastník podporující žalobkyni
      : Nizozemské království (zástupci: původně M. Fierstra, poté H. Sevenster, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise 1999/705/ES ze dne 20. července 1999 týkajícího se státní podpory, kterou Nizozemsko poskytlo 633 nizozemským čerpacím stanicím nacházejícím se v regionech na hranici s Německem (Úř. věst. L 280, s. 87)
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Žalobkyně ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady řízení Komise.

               3)

               Nizozemské království ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 102, 8. 4. 2000.


title: Věc F-19/13: Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 29. srpna 2016 – Boyd v. Komise

text:
               10.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 371/35

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 29. srpna 2016 – Boyd v. Komise
   (Věc F-19/13) (1)

   (2016/C 371/42)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda třetího senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 123, 27.4.2013, s. 30.


title: Věc F-14/12: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 30. září 2015 – Schönberger v. Účetní dvůr „Veřejná služba — Úředníci — Vrácení věci Soudu po předchozím zrušení jeho rozhodnutí — Povýšení — Povyšovací řízení za rok 2011 — Odmítnutí povýšení — Zčásti zjevně nepřípustná a zčásti zjevně neopodstatněná žaloba“

text:
               9.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 371/46

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 30. září 2015 – Schönberger v. Účetní dvůr
   (Věc F-14/12)
   („Veřejná služba - Úředníci - Vrácení věci Soudu po předchozím zrušení jeho rozhodnutí - Povýšení - Povyšovací řízení za rok 2011 - Odmítnutí povýšení - Zčásti zjevně nepřípustná a zčásti zjevně neopodstatněná žaloba“)
   (2015/C 371/47)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Peter Schönberger (Lucemburk, Lucembursko) (zástupce: O. Mader, advokát)

      Žalovaný: Evropský účetní dvůr (zástupci: B. Schäfer a Í. Ní Riagáin Düro, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí žalovaného nepovýšit žalobce v rámci povyšovacího řízení za rok 2011 do platové třídy AD 13.

      Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se zčásti odmítá jako zjevně nepřípustná a zčásti zamítá jako zjevně neopodstatněná.

               2)

               Ve věcech F-14/12 a F-14/12 RENV Peter Schönberger ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Účetním dvorem Evropské unie.

               3)

               Ve věci T-26/14 P Účetní dvůr Evropské unie ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Peterem Schönbergerem.


title: Věc T-414/10: Žaloba podaná dne 15. září 2010 — Companhia Previdente v. Komise

text:
               20.11.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 317/35

         Žaloba podaná dne 15. září 2010 — Companhia Previdente v. Komise
   (Věc T-414/10)
   ()
   2010/C 317/63
   Jednací jazyk: portugalština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Companhia Previdente — Sociedade de Controle de Participações Financeiras (Lisabon, Portugalsko) (zástupci: D. Proença de Carvalho a J. Caimoto Duarte, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Částečně zrušit články 1 a 2 rozhodnutí Komise ze dne 30. června 2010 týkající se řízení podle článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/38.344 — Předpínací ocel), v rozsahu, v jakém se týká žalobkyně;

               —

               konstatovat, že jakékoli snížení pokuty uložené společnosti Socitrel v rámci dalších řízení týkajících se protiprávního jednání, za které je společnost Companhia Previdente společně a nerozdílně odpovědná, znamená automatické rovnocenné snížení pokuty uložené posledně jmenované.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Rozhodnutí napadené žalobkyní je totožné s rozhodnutím sporným v e věci T-385/10, ArcelorMittal Wire France a další v. Komise.
   Žalobkyně před Tribunálem vznáší tyto žalobní důvody:

               1)

               Porušení článku 101 SFEU a zásady individuální odpovědnosti za protiprávní jednání ve spojení s články 6 Evropské úmluvy o lidských právech a čl. 23 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 1/2003 (1) ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82. Rozhodnutí je stiženo zjevně nesprávným posouzením při určení společné a nerozdílné odpovědnosti společnosti COMPANHIA PREVIDENTE za protiprávní jednání spáchané společností SOCITREL, v rozsahu, v jakém přesahuje maximální výši pokuty stanovenou v čl. 23 odst. 2 nařízení č. 1/2003.

               2)

               Porušení článku 296 SFEU v rozsahu, v jakém nebyly vyvráceny argumenty žalobkyně a nebyla zásadně zamítnuta domněnka výkonu rozhodujícího vlivu společnosti COMPANHIA PREVIDENTE na společnost SOCITREL V OBDOBÍ 1998 až 2002 pro účely přičtení společné s nerozdílné odpovědnosti a výpočtu pokuty, jakož i v rozsahu, v jakém nebylo řádně vysvětleno, na čem se zakládá rozhodnutí o existenci rozhodujícího vlivu v předchozím období, v letech 1994 až 1998, na které se zjevně uvedená domněnka nevztahuje.

         Podpůrně:

               3)

               Porušení čl. 101 odst. 1 SFEU, článku 53 DOhody o EHP a čl. 23 odst. 2 nařízení č. 1/2003 a porušení zásady proporcionality překročením maximální částky pokuty, jež mohla být uložena společnosti COMPANHIA PREVIDENTE.

               4)

               Porušení zásady proporcionality a zásady zákazu diskriminace nezohledněním hospodářského kontextu současné krize a neschopnosti společnosti COMPANHIA PREVIDENTE zaplatit pokutu.

      (1)  Úř. věst. L 1, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205


title: Věc C-559/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhof (Německo) dne 30. října 2013 — Finanzamt Dortmund-Unna v. Josef Grünewald

text:
               15.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/17

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhof (Německo) dne 30. října 2013 — Finanzamt Dortmund-Unna v. Josef Grünewald
   (Věc C-559/13)
   2014/C 45/31
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesfinanzhof

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Finanzamt Dortmund-Unna

      Žalovaný: Josef Grünewald

      Předběžná otázka

   Brání článek 63 Smlouvy o fungování Evropské unie právní úpravě členského státu, podle které soukromé vyživovací renty daňových poplatníků — nerezidentů, související s převodem tuzemského majetku vytvářejícího příjem v důsledku tzv. předjímaného dědění, nejsou daňově odpočitatelné, zatímco odpovídající platby u neomezené daňové povinnosti jsou daňově odpočitatelné, přičemž však má odpočet za následek odpovídající daňovou povinnost (neomezeně k dani povinného) příjemce plnění?


title: Věc F-91/13: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 1. října 2014 – DF v. Komise „Veřejná služba – Odměna – Příspěvek za práci v zahraničí – Cestovní výdaje – Vyslání žalobce do země, jejímž je státním příslušníkem – Podmínka stanovená v čl. 4 odst. 1 písm. b) přílohy VII služebního řádu“

text:
               10.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 395/63

      Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 1. října 2014 – DF v. Komise
      (Věc F-91/13) (1)

      („Veřejná služba - Odměna - Příspěvek za práci v zahraničí - Cestovní výdaje - Vyslání žalobce do země, jejímž je státním příslušníkem - Podmínka stanovená v čl. 4 odst. 1 písm. b) přílohy VII služebního řádu“)
      (2014/C 395/76)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: DF (zástupci: L. Levi a A. Blot, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně J. Currall a V. Joris, zmocněnci, poté J. Currall, zmocněnec)

         Předmět věci

      Návrh na zrušení rozhodnutí požádat žalobce o vrácení příspěvku za práci v zahraničí a cestovních výdajů, které mu byly vyplaceny během jeho vyslání do Německa od 1. září 2009 do 31. srpna 2012, a návrh na vrácení částek, které již byly získány zpět, jakož i na náhradu škody

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Evropské komisi se ukládá, aby DF zaplatila částku ve výši 1 500 eur jako náhradu morální újmy.

                  2)

                  Ve zbývající části se žaloba zamítá.

                  3)

                  Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí jednu čtvrtinu nákladů vynaložených DF.

                  4)

                  DF ponese tři čtvrtiny vlastních nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 367, 14.12.2013, s. 40.