title: Věc T-491/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 16. prosince 2015 – Perfetti Van Melle Benelux v. OHIM – Intercontinental Great Brands (TRIDENT PURE) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky TRIDENT PURE — Starší prostorové a slovní ochranné známky Společenství, národní ochranné známky a ochranné známky Beneluxu PURE WHITE, mentos PURE FRESH PURE BREATH, PURE, PURE FRESH, mentos PURE FRESH a mentos PURE WHITE — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/200“

text:
               8.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 48/46

         Rozsudek Tribunálu ze dne 16. prosince 2015 – Perfetti Van Melle Benelux v. OHIM – Intercontinental Great Brands (TRIDENT PURE)
   (Věc T-491/13) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky TRIDENT PURE - Starší prostorové a slovní ochranné známky Společenství, národní ochranné známky a ochranné známky Beneluxu PURE WHITE, mentos PURE FRESH PURE BREATH, PURE, PURE FRESH, mentos PURE FRESH a mentos PURE WHITE - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/200“)
   (2016/C 048/51)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Perfetti Van Melle Benelux BV (Breda, Nizozemsko) (zástupce: P. Perani, G. Ghisletti a F. Braga, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: L. Rampini, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Intercontinental Great Brands LLC (East Hanover, New Jersey, Spojené státy) (zástupce: M. Haak, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 9. července 2013 (věc R 06/2012-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Perfetti Van Melle Benelux BV a Kraft Foods Global Brands LLC.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti Perfetti Van Melle Benelux BV se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 344, 23.11.2013.


title: Rozsudek Soudního dvora ze dne 31. března 2015 ve věci E-21/14 – Kontrolní úřad ESVO v. Island (Nesplnění povinností státem EHP/ESVO – neprovedení směrnice 2010/30/EU o uvádění spotřeby energie)

text:
               22.10.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 350/7

         ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
   ze dne 31. března 2015
   ve věci E-21/14
   Kontrolní úřad ESVO v. Island
   (Nesplnění povinností státem EHP/ESVO – neprovedení směrnice 2010/30/EU o uvádění spotřeby energie)
   (2015/C 350/10)
   Ve věci E-21/14, Kontrolní úřad ESVO v. Island – žaloba na prohlášení, že nepřijetím opatření nezbytných k provedení aktu uvedeného v bodě 4 kapitoly IV přílohy II Dohody o Evropském hospodářském prostoru (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2010/30/EU ze dne 19. května 2010 o uvádění spotřeby energie a jiných zdrojů na energetických štítcích výrobků spojených se spotřebou energie), začleněného do Dohody o EHP protokolem 1 k uvedené dohodě, a/nebo jejich neoznámením ve stanovené lhůtě Kontrolnímu úřadu ESVO Island nesplnil své povinnosti podle tohoto aktu a podle článku 7 Dohody o EHP, Soudní dvůr ve složení Carl Baudenbacher (předseda), Per Christiansen (soudce zpravodaj) a Páll Hreinsson (soudce) vynesl dne 31. března 2015 rozsudek, jehož výrok zní:
   Soudní dvůr tímto:

               1.

               prohlašuje, že nepřijetím opatření nezbytných k provedení aktu ve stanovené lhůtě Island nesplnil své povinnosti podle aktu uvedeného v bodě 4 kapitoly IV přílohy II Dohody o EHP (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2010/30/EU ze dne 19. května 2010 o uvádění spotřeby energie a jiných zdrojů na energetických štítcích výrobků spojených se spotřebou energie), začleněného do Dohody o EHP protokolem 1, a podle článku 7 této dohody;

               2.

               ukládá Islandu uhradit náklady řízení.


title: Věc C-61/12: Žaloba podaná dne 6. února 2012 — Evropská komise v. Litevská republika

text:
               21.4.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 118/12

         Žaloba podaná dne 6. února 2012 — Evropská komise v. Litevská republika
   (Věc C-61/12)
   2012/C 118/20
   Jednací jazyk: litevština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: A. Steiblytės, G. Wilms a G. Zavvos)

      Žalovaná: Litevská republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Litevská republika tím, že zakazuje registraci osobních motorových vozidel, jejichž řízení je umístěno na pravé straně, nebo před registrací požaduje, aby řízení, které je umístěno na pravé straně nového osobního motorového vozidla nebo osobního motorového vozidla předtím registrovaného v jiném členském státě, bylo přemístěno na levou stranu, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají ze směrnice Rady 70/311/EHS (1) ze dne 8. června 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se mechanismu řízení motorových vozidel a jejich přípojných vozidel, ze směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/46/ES (2) ze dne 5. září 2007, kterou se stanoví rámec pro schvalování motorových vozidel a jejich přípojných vozidel, jakož i systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků určených pro tato vozidla, a z článku 34 Smlouvy o fungování Evropské unie,

               —

               uložit Litevské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

               1)

               Podle právní úpravy Litevské republiky údajně není dovoleno registrovat nová osobní motorová vozidla s řízením na pravé straně, i když tato vozidla odpovídají všem požadavkům rámcové směrnice 2007/46/ES a zvláštních směrnic uvedených v příloze IV uvedené rámcové směrnice. Dne 29. dubna 2009 údajně byla směrnice 70/156/EHS (3) zrušena a změněna směrnicí 2007/46/ES. Členské státy měly povinnost provést ustanovení směrnice 2007/46/ES do svého vnitrostátního práva do 29. dubna 2009.

               2)

               Podle čl. 4 odst. 3 rámcové směrnice 2007/46/ES jsou příslušné orgány členských států povinny provést registraci nového osobního motorového vozidla, pokud splňuje technické požadavky uvedené v této rámcové směrnici a ve zvláštních směrnicích. Směrnice 2007/46/ES nestanoví možnost zamítnout registraci nového osobního motorového vozidla z důvodu skutečnosti, na které straně je umístěn mechanismus řízení. Tento závěr je údajně potvrzen i ustanoveními zvláštní směrnice 70/311/EHS, která jsou uvedena v příloze IV rámcové směrnice. Článek 2a směrnice 70/311/EHS členským státům zakazuje odmítnout registraci osobního motorového vozidla z důvodů týkajících se jeho mechanismu řízení, pokud tento mechanismus splňuje požadavky směrnice. V přílohách směrnice 70/311/EHS není stanoveno, na které straně má být umístěn mechanizmus řízení, včetně volantu. Navíc ani nestanoví, že umístění mechanismu řízení se určuje podle strany cesty, po které musí vozidlo jezdit.

               3)

               Pokud osobní motorové vozidlo splňuje všechny požadavky výše uvedených směrnic, není žádný důvod, aby členský stát, na jehož území se jezdí vpravo, požadoval pro registraci vozidla přemístění mechanismu řízení na levou stranu. Podle rámcové směrnice a zvláštních směrnic není při provozu po pravé straně vozovky nutné z důvodu bezpečnosti silničního provozu požadovat přemístění mechanismu řízení vozidla z pravé strany na levou.

               4)

               Litevská právní úprava údajně rovněž neumožňuje registraci osobních motorových vozidel s mechanismem řízení na pravé straně, která již dříve byla registrována v jiných členských státech. Je třeba poukázat na to, že litevská právní úprava nerozlišuje podle toho, zda bylo vozidlo předtím zaregistrováno v členském státě, na jehož území se jezdí vlevo nebo v členském státě, na jehož území se jezdí vpravo.

               5)

               Na tyto zákazy je použitelný článek 34 SFEU zakazující množstevní omezení obchodu a veškerá opatření s rovnocenným účinkem. Podle ustálené judikatury Soudního dvora právní úpravy členských států, které mohou přímo nebo nepřímo, skutečně nebo potenciálně bránit obchodu v rámci Unie, musejí být považovány za opatření s rovnocenným účinkem jako množstevní omezení obchodu.

               6)

               Zákaz registrace osobních motorových vozidel s mechanismem řízení na pravé straně, který uplatňuje Litevská republika navzdory tomu, že tato vozidla byla předtím zaregistrována v jiném členském státě, má rovnocenný účinek jako množstevní omezení ve smyslu článku 34 SFEU, protože výrobek jiného členského státu (osobní motorová vozidla vyrobená a zaregistrovaná v jiném členském státě) může být na litevském trhu používán pouze tehdy, pokud je jeho mechanismus řízení přemístěn na druhou stranu. Odmítnutí registrace vozidla s mechanismem řízení na pravé straně nutí majitele těchto vozidel přemístit mechanismus řízení, což je poměrně drahé, a brání dovozu těchto vozidel do Litevské republiky.

               7)

               Odmítnutí registrace osobních motorových vozidel s mechanismem řízení na pravé straně není vhodným způsobem zajištění bezpečnosti silničního provozu. Podle názoru Komise vozidlo s mechanismem řízení na pravé straně nezpůsobuje problémy, pokud jde o bezpečnost silničního provozu, při jízdě vpravo si však řidič musí zvyknout na řízení vozidla s mechanismem řízení na pravé straně tak, aby řízení tohoto vozidla nepředstavovalo pro ostatní účastníky silničního provozu žádné nebezpečí. Stanovisku Litevské republiky není podle Komise logické: osoby příležitostně řídící osobní motorová vozidla s mechanismem řízení na pravé straně (například turisté), které nejsou zvyklé na zvláštní okolnosti při řízení vozidla vpravo, představují větší hrozbu pro bezpečnost silničního provozu než řidiči, kteří tato vozidla trvale řídí na pravé straně vozovky. Řidiči trvale řídící osobní motorová vozidla s mechanismem řízení na pravé straně si po určité době zvyknou na silniční provoz na pravé straně vozovky a nepředstavují žádné nebezpečí pro bezpečnost silničního provozu.

      (1)  Směrnice Rady ze dne 8. června 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se mechanismu řízení motorových vozidel a jejich přípojných vozidel (Úř. věst. L 133, s. 10).

      (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/46/ES, kterou se stanoví rámec pro schvalování motorových vozidel a jejich přípojných vozidel, jakož i systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků určených pro tato vozidla (rámcová směrnice) (Úř. věst. L 263, s. 1).

      (3)  Směrnice Rady 70/156/EHS ze dne 6. února 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel (Úř. věst. L 42, s. 1).


title: Věc F-70/15: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 2. srpna 2016 – Polizzi v. Komise „Veřejná služba – Smluvní zaměstnanci – Důchody – Článek 11 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu – Převod důchodových nároků nabytých v jiných systémech do důchodového systému Unie – Rozhodnutí týkající se uznání let služby, v němž byla uplatněna nová obecná prováděcí ustanovení k článkům 11 a 12 přílohy VIII služebního řádu – Článek 81 jednacího řádu – Žaloba zčásti zjevně nepřípustná a zčásti zjevně neopodstatněná“

text:
               3.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 364/55

      Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 2. srpna 2016 – Polizzi v. Komise
      (Věc F-70/15) (1)

      („Veřejná služba - Smluvní zaměstnanci - Důchody - Článek 11 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu - Převod důchodových nároků nabytých v jiných systémech do důchodového systému Unie - Rozhodnutí týkající se uznání let služby, v němž byla uplatněna nová obecná prováděcí ustanovení k článkům 11 a 12 přílohy VIII služebního řádu - Článek 81 jednacího řádu - Žaloba zčásti zjevně nepřípustná a zčásti zjevně neopodstatněná“)
      (2016/C 364/72)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Rosalba Polizzi (Brusel, Belgie) (zástupci: S. Orlandi a T. Martin, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně J. Currall a G. Gattinara, zmocněnci, poté G. Gattinara, zmocněnec)

         Předmět věci

      Návrh na zrušení konečného rozhodnutí o převodu důchodových nároků žalobkyně do důchodového systému Unie, v němž byla uplatněna nová obecná prováděcí ustanovení (OPU) k článku 11 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu ze dne 3. března 2011.

         Výrok usnesení

                  1)

                  Žaloba se zčásti odmítá jako zjevně nepřípustná a zčásti zamítá jako zjevně neopodstatněná.

                  2)

                  Každá účastnice řízení ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 245, 27.7.2015, s. 49.


title: Věc C-220/13 P: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 10. července 2014 – Kalliopi Nikolaou v. Účetní dvůr Evropské unie „Kasační opravný prostředek — Mimosmluvní odpovědnost — Opomenutí Účetního dvora — Návrh na náhradu škody — Zásada presumpce neviny — Zásada loajální spolupráce — Pravomoci — Průběh předběžných vyšetřování“

text:
               15.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 315/15

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 10. července 2014 – Kalliopi Nikolaou v. Účetní dvůr Evropské unie
   (Věc C-220/13 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Mimosmluvní odpovědnost - Opomenutí Účetního dvora - Návrh na náhradu škody - Zásada presumpce neviny - Zásada loajální spolupráce - Pravomoci - Průběh předběžných vyšetřování“)
   2014/C 315/21
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Kalliopi Nikolaou (zástupci: V. Christianos a S. Paliou, dikigoroi)

      Další účastník řízení: Účetní dvůr Evropské unie (zástupci: T. Kennedy, I. Ní Riagáin Düro, zmocněnci, ve spolupráci s P. Tridimasem, barrister)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Kalliopi Nikolaou se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 189, 29.6.2013.


title: Věc T-389/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 29. března 2017 – J & Joy v. EUIPO – Joy-Sportswear (J&JOY) „Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Obrazová ochranná známka Evropské unie J&JOY — Starší národní obrazová ochranná známka joy SPORTSWEAR — Relativní důvody pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Podobnost výrobků — Podobnost označení — Kritéria pro posouzení — Kombinovaná ochranná známka — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               15.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 151/31

         Rozsudek Tribunálu ze dne 29. března 2017 – J & Joy v. EUIPO – Joy-Sportswear (J&JOY)
   (Věc T-389/15) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Obrazová ochranná známka Evropské unie J&JOY - Starší národní obrazová ochranná známka joy SPORTSWEAR - Relativní důvody pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Podobnost výrobků - Podobnost označení - Kritéria pro posouzení - Kombinovaná ochranná známka - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2017/C 151/39)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: J & Joy SA (Waremme, Belgie) (zástupci: A. Maqua, C. Pirenne a C. Smits, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: H. O’Neill, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Joy-Sportswear GmbH (Ottensoos, Německo) (zástupce: T. Kiphuth, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 22. dubna 2015 (věc R 1355/2014-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi Joy-Sportswear a J & Joy.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá

               2)

               J & Joy SA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 381, 16.11.2015


title: Věc T-276/05: Žaloba podaná dne 20. července 2005 proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) The Black & Decker Corporation

text:
               3.9.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/57

         Žaloba podaná dne 20. července 2005 proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) The Black & Decker Corporation
   (Věc T-276/05)
   (2005/C 217/116)
   Jazyk, ve kterém byla sepsána žaloba: angličtina
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 20. července 2005 žaloba směřující proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) podaná The Black & Decker Corporation, se sídlem v Towson, Maryland (Spojené státy americké), zastoupenou P. Harrisem, advokátem.
   Atlas Copco Aktiebolag se sídlem ve Stockholmu (Švédsko) byla dalším účastníkem řízení před odvolacím senátem.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 3. května 2005 (věc R 790/2004-1);

               —

               prohlásil námitkové řízení B623 613 za nepřípustné;

               —

               uložil OHIM, aby žalobkyni nahradil náklady probíhajícího řízení, jakož i řízení o opravném prostředku.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

               Přihlašovatel ochranné známky Společenství:

               Žalobkyně

               Dotčená ochranná známka Společenství:

               Obrazová ochranná známka v černé a žluté barvě v třídě 7 (ruční přenosné elektrické nářadí atd.)

               Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení:

               Atlas Copco Aktiebolag

               Namítaná ochranná známka nebo označení:

               Nezapsané ochranné známky a označení používané v obchodu ve všech členských státech pro elektrické nářadí

               Rozhodnutí námitkového oddělení:

               Zamítnutí námitek z důvodu jejich nepřípustnosti

               Rozhodnutí odvolacího senátu:

               Zrušení napadeného rozhodnutí a vrácení věci námitkovému oddělení k novému projednání

               Žalobní důvody:

               Žalobkyně tvrdí, že námitky měly být prohlášeny za nepřípustné, jelikož neurčovaly dostatečně jasně dovolávané starší ochranné známky v rozporu s pravidlem 18 odst. 1 nařízení č. 2868/1995 (1).

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 2868/95 ze dne 13. prosince 1995, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 303 ze dne 15.12.1995, s. 1).


title: Věc T-47/12: Žaloba podaná dne 27. ledna 2012 — Intesa Sanpaolo v. OHIM — equinet Bank (EQUITER)

text:
               14.4.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 109/19

         Žaloba podaná dne 27. ledna 2012 — Intesa Sanpaolo v. OHIM — equinet Bank (EQUITER)
   (Věc T-47/12)
   2012/C 109/42
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Intesa Sanpaolo SpA (Turín, Itálie) (zástupci: P. Pozzi, G. Ghisletti a F. Braga, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: equinet Bank AG (Frankfurt nad Mohanem, Německo)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 6. října 2011 ve věci R 2101/2010-1;

               —

               uložil Úřadu náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka „EQUITER“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 16, 35, 36, 38, 41 a 42 — přihláška ochranné známky Společenství č. 66707749

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Zápis ochranné známky Společenství č. 1600816 pro slovní ochrannou známku „EQUINET“ pro služby zařazené do tříd 35, 36 a 38; zápis německé ochranné známky č. 39962727 slovní ochranné známky „EQUINET“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 35, 36 a 38.

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitek

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zrušení rozhodnutí námitkového oddělení

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 42 odst. 2 a 3 ve spojení s čl. 15 odst. 1 písm. a) nařízení Rady č. 207/2009, neboť odvolací senát nesprávně posoudil důkazy předložené na podporu užívání ochranné známky, když: (i) konstatoval, že nebyly předloženy dostatečné důkazy o činnosti, času, místu a rozsahu užívání ochranné známky; (ii) nebyly předloženy dostatečné důkazy týkající se povahy užívání ochranné známky; a (iii) že důkaz předložený osobou, která podala námitky je nedostatečný pro prokázání řádného užívání starší ochranné známky na relevantním území během období pěti let následujících po zveřejnění napadené ochranné známky.


title: Věc T-186/14: Žaloba podaná dne 21. března 2014 – Atlantic Multipower Germany v. OHIM – Nutrichem Diät + Pharma (NOxtreme)

text:
               12.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 142/53

         Žaloba podaná dne 21. března 2014 – Atlantic Multipower Germany v. OHIM – Nutrichem Diät + Pharma (NOxtreme)
   (Věc T-186/14)
   2014/C 142/68
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Atlantic Multipower Germany GmbH & Co. OHG (Hamburk, Německo) (zástupce: W. Berlit, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Nutrichem Diät + Pharma GmbH (Roth, Německo)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 29. ledna 2014 ve věci R 764/2013-4,

               —

               zrušil rozhodnutí zrušovacího oddělení ze dne 12. dubna 2013 (číslo spisu: 6333C),

               —

               uložil další účastnici řízení před odvolacím senátem náhradu nákladů řízení, včetně nákladů vynaložených v řízení před odvolacím senátem.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: slovní ochranná známka „Noxtreme“ pro výrobky spadající do tříd 5, 29, 30 a 32 – ochranná známka Společenství č. 10 177 889

      Majitel ochranné známky Společenství: žalobkyně

      Účastník řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: Nutrichem Diät + Pharma GmbH

      Odůvodnění návrhu na prohlášení neplatnosti: národní obrazová ochranná známka a obrazová ochranná známka Společenství obsahující slovní prvek „X-TREME“ pro výrobky spadající do tříd 5, 29 et 32

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: vyhovění návrhu na prohlášení neplatnosti

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody:

               —

               porušení čl. 57 odst. 2 a 3 a čl. 42 odst. 2 a 3 nařízení č. 207/2009,

               —

               porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-123/04: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 27. září 2005 – Cargo Partner v. OHIM („Ochranná známka Společenství — Slovní označení CARGO PARTNER — Absolutní důvod pro zamítnutí — Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 — Nedostatek rozlišovací způsobilosti“)

text:
               12.11.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 281/21

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 27. září 2005 – Cargo Partner v. OHIM
   (Věc T-123/04) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Slovní označení CARGO PARTNER - Absolutní důvod pro zamítnutí - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 - Nedostatek rozlišovací způsobilosti“)
   (2005/C 281/40)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Cargo Partner AG (Fischamend, Rakousko) (zástupce: M. Wolner, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: G. Schneider, zmocněnec)
   Předmět věci
   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 26. ledna 2004 (věc R 346/2003-1) týkajícímu se přihlášky slovního označení CARGO PARTNER k zápisu jako ochranné známky Společenství.
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Žalobkyni se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 168, 26.6.2004.


title: Věc C-168/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Itálie) dne 2. dubna 2010 — Michele Fanelli v. Ministero dell’Interno

text:
               19.6.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 161/30

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Itálie) dne 2. dubna 2010 — Michele Fanelli v. Ministero dell’Interno
      (Věc C-168/10)
      (2010/C 161/42)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Michele Fanelli

         Žalovaný: Ministero dell’Interno

         Předběžná otázka

      Lze mít za to, že jsou slučitelné vnitrostátní právní předpisy (zavedené počínaje nařízením Bersani, vládní nařízení s mocí zákona č. 223, ze dne 4.7.2006, změněné v zákon č. 248, ze dne 4.8.2006) s články 43 a 49 Smlouvy o ES, tedy „vnitrostátní systém …, který mimo jiné stanoví:

                  a)

                  existenci všeobecné ochrany držitelů koncesí vydaných v předchozím období na základě postupu, který neoprávněně vyloučil část subjektů;

                  b)

                  existenci předpisů skutečně zaručujících zachování získaných obchodních pozic (jako například zákaz pro nové koncesionáře umisťovat svá sázková okénka do určité vzdálenosti od již existujících okének);

                  c)

                  případ zániku koncese v případě, kdy koncesionář přímo či nepřímo provozuje přeshraniční herní činnosti obdobné těm, které jsou předmětem koncese“?


title: ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA (prvního senátu) ze dne 27. května 2004 ve věci C-285/02 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgericht Minden [Německo]): Edeltrad Elsner-Lakeberg proti Land Nordrhein-Westfalen (Článek 141 ES — Směrnice 75/117/EHS — Vnitrostátní opatření stanovící, že učitelé na plný úvazek a ti zaměstnaní na částečný úvazek jsou povinni pracovat stejný počet hodin práce přesčas proto, aby měli právo na odměnu — Nepřímá diskriminace pracovníků ženského pohlaví zaměstnaných na částečný úvazek)

text:
               10.7.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 179/1

         ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
   (prvního senátu)
   ze dne 27. května 2004
   ve věci C-285/02 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgericht Minden [Německo]): Edeltrad Elsner-Lakeberg proti Land Nordrhein-Westfalen (1)

   (Článek 141 ES - Směrnice 75/117/EHS - Vnitrostátní opatření stanovící, že učitelé na plný úvazek a ti zaměstnaní na částečný úvazek jsou povinni pracovat stejný počet hodin práce přesčas proto, aby měli právo na odměnu - Nepřímá diskriminace pracovníků ženského pohlaví zaměstnaných na částečný úvazek)
   (2004/C 179/01)
   Jednací jazyk: němčina
   Ve věci C-285/02, jejímž předmětem je žádost zaslaná Soudnímu dvoru na základě článku 234 ES Verwaltungsgericht Minden (Německo) směřující k získání, ve sporu probíhajícím před tímto soudem mezi Edeltradou Elsner-Lakeberg a Land Nordrhein Westfalen, rozhodnutí o předběžné otázce týkající se výkladu článku 141 ES a směrnice Rady 75/117/EHS ze dne 10. února 1975 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se uplatňování zásady stejné odměny za práci pro muže a ženy (Úř. věst. L 45, s. 19), Soudní dvůr (první senát), ve složení P. Jann (zpravodaj), předseda senátu, A. La Pergola, S. von Bahr, R. Silva de Lapuerta a K. Lenaerts, soudci, generální advokát: F. G. Jacobs, tajemník: R. Grass, vydal dne 27. května 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:
   Článek 141 ES a článek 1 směrnice Rady 75/117/EHS ze dne 10. února 1975 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se uplatňování zásady stejné odměny za práci pro muže a ženy musí být vykládány v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, podle které nepobírají učitelé na částečný úvazek – stejně jako ti zaměstnaní na plný úvazek – žádnou odměnu za práci přesčas, nepřekračuje-li tři hodiny za kalendářní měsíc, pokud se toto rozdílné zacházení dotýká značně vyššího počtu žen než mužů a pokud takovéto rozdílné zacházení nemůže být odůvodněno cílem nemajícím nic společného s příslušností k určitému pohlaví nebo pokud není nezbytné pro dosažení sledovaného cíle.

      (1)  Úř. věst. C 247, 12.10.2002.


title: Věc T-333/12: Žaloba podaná dne 25. července 2012 — Soltau v. Komise

text:
               6.10.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 303/22

         Žaloba podaná dne 25. července 2012 — Soltau v. Komise
   (Věc T-333/12)
   2012/C 303/43
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Christoff Soltau (Adendorf, Německo) (zástupce: T. Rosenkranz, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Evropské komise ze dne 14. května 2012;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu své žaloby žalobce tvrdí, že čl. 4 odst. 2 druhá odrážka nařízení (ES) č. 1049/2001 (1) nebrání nároku žalobce na přístup k vyjádření Komise, které tato v rámci kartelově právní věci předložila podle čl. 15 odst. 3 nařízení (ES) č. 1/2003 (2) rakouskému Oberster Gerichtshof (nejvyšší soudní dvůr). Podle názoru žalobce se toto ustanovení na vyžádaný dokument nevztahuje, protože řízení před rakouským soudem v zásadě nespadá do oblasti chráněné tímto ustanovením. I pokud by tomu tak bylo, ustanovení se na dotčený dokument nevztahuje, protože tento nebyl předložen Komisí jako účastníkem řízení. Rozhodnutí Komise nemůže být dále odůvodněno ochranou řízení ve věci Schenker a další, C-681/11, která je projednávána u Soudního dvora Evropské unie. Předběžné otázky sice byly rakouským Oberster Gerichtshof předloženy v rámci předmětné kartelově právní věci, dotyčný dokument však Komisí nebyl vytvořen ani v rámci řízení o předběžné otázce, ani se obsahově předběžných otázek netýká.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, s. 43; Zvl. vyd. 01/03, s. 331).

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. L 1, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205).


title: Věc C-7/05, C-8/05, C-9/05: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podané usnesením Bundesgerichtshof ze dne 11. října 2004 ve věci Saatgut-Treuhandverwaltungs GmbH proti dědicům zůstavitele Dietera Deppeho: 1. Ulrichu Deppemu, 2. Hanne-Rose Deppe, 3. Thomasi Deppemu, 4. Matthiasi Deppemu, 5. Christine Urban roz. Deppe (C-7/05), proti Siegfriedu Hennigsovi (C-8/05) a Harmutu Lübbemu (C-9/05)

text:
               2.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/7

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podané usnesením Bundesgerichtshof ze dne 11. října 2004 ve věci Saatgut-Treuhandverwaltungs GmbH proti dědicům zůstavitele Dietera Deppeho: 1. Ulrichu Deppemu, 2. Hanne-Rose Deppe, 3. Thomasi Deppemu, 4. Matthiasi Deppemu, 5. Christine Urban roz. Deppe (C-7/05), proti Siegfriedu Hennigsovi (C-8/05) a Harmutu Lübbemu (C-9/05)
   (Věc C-7/05, C-8/05, C-9/05)
   (2005/C 82/15)
   Jednací jazyk: němčina
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Bundesgerichtshof ze dne 11. října 2004 ve věci Saatgut-Treuhandverwaltungs GmbH proti dědicům zesnulého Dietera Deppeho: 1. Ulrich Deppe, 2. Hanne-Rose Deppe, 3. Thomas Deppe, 4. Matthias Deppe, 5. Christine Urban roz. Deppe (C-7/05), proti Siegfriedu Hennigsovi (C-8/05) a Harmutu Lübbemu (C-9/05), které došlo kanceláři Soudního dvora dne 14. ledna 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Bundesgerichtshof žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               1)

               Je dodržen požadavek vyměření úhrady ve smyslu čl. 5 odst. 2 nařízení (ES) č. 1768/95 (1), že výše úhrady musí být „výrazně nižší“ než částka, která je požadována na stejném území za licenční výrobu rozmnožovacího materiálu téže odrůdy, také tehdy, pokud je úhrada vyměřena paušálně jako 80 % této částky?

               2)

               Obsahuje čl. 5 odst. 4 a 5 nařízení (ES) č. 2605/98 (2) hodnotové určení výše úhrady za přesévání stanovené zákonem?
               Pokud ano: Je toto určení výrazem obecné myšlenky také pro přesévání, která se uskutečnila před vstupem nařízení (ES) č. 2605/98 v platnost?

               3)

               Zahrnuje úloha dohody mezi organizacemi držitelů odrůdových práv nebo zemědělců jakožto pokynů ve smyslu čl. 5 odst. 4 nařízení (ES) č. 2605/98, že tato, je-li stanovena zákonem, bude ve svých ústředních prvcích (parametry výpočtu) převzata i tehdy, jestliže nejsou držiteli odrůdových práv při výpočtu podle zákona známy všechny potřebné parametry ležící ve sféře zemědělce, které jsou nutné pro výpočet úhrady na základě dohody, a jestliže mu v tomto ohledu nepřísluší proti zemědělci také nárok na sdělení odpovídajících skutečností?

               4)

               Stanoví čl. 5 odst. 5 nařízení (ES) č. 2605/98 horní hranici úhrady smluvních nebo zákonných úprav?

               5)

               Může být přibrána dohoda mezi profesními skupinami jakožto pokyn ve smyslu čl. 5 odst. 4 nařízení (ES) č. 2605/98, když sazba úhrady překračuje 50 % částky podle čl. 5 odst. 5 nařízení (ES) č. 2605/98?

      (1)  Úř. věst. L 173, s. 14.

      (2)  Úř. věst. L 328, s. 6.


title: Věc T-177/10 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 9. července 2010 — Alcoa Trasformazioni v. Komise ( „Předběžné opatření — Státní podpory — Preferenční sazby za dodávky elektřiny — Rozhodnutí prohlašující podporu za neslučitelnou se společným trhem a nařizující její navrácení — Návrh na odklad vykonatelnosti — Neexistence naléhavosti“ )

text:
               28.8.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 234/38

         Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 9. července 2010 — Alcoa Trasformazioni v. Komise
   (Věc T-177/10 R)
   (Předběžné opatření - Státní podpory - Preferenční sazby za dodávky elektřiny - Rozhodnutí prohlašující podporu za neslučitelnou se společným trhem a nařizující její navrácení - Návrh na odklad vykonatelnosti - Neexistence naléhavosti)
   2010/C 234/69
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Alcoa Trasformazioni Srl (Portoscuso, Itálie) (zástupci): M. Siragusa, T. Müller-Ibold a F. Salerno, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: V. Di Bucci a É. Gippini Fournier, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na odklad vykonatelnosti rozhodnutí Komise K(2009) 8112 v konečném znění, ze dne 19. listopadu 2009 o státních podporách C 38/A/2004 (ex NN 58/2004) a C 36/B/2006 (ex NN 38/2006) poskytnutých Italskou republikou ve prospěch společnosti Alcoa Trasformazioni.

      Výrok

               1)

               Návrh na nařízení předběžného opatření se zamítá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Spojené věci C-379/13 P až C-381/13 P: Usnesení Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 10. července 2014 – Associação de Empresas de Construção e Obras Públicas e Serviços (Aecops) v. Evropská komise „Kasační opravný prostředek — Rozhodnutí 83/673/EHS — Nařízení (EHS) č. 2950/83 — Evropský sociální fond — Vzdělávací činnost — Snížení původně poskytnutého příspěvku — Nařízení (ES, Euratom) č. 2988/95 — Ochrana finančních zájmů Evropských společenství“

text:
               17.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 409/23

         Usnesení Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 10. července 2014 – Associação de Empresas de Construção e Obras Públicas e Serviços (Aecops) v. Evropská komise
   (Spojené věci C-379/13 P až C-381/13 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Rozhodnutí 83/673/EHS - Nařízení (EHS) č. 2950/83 - Evropský sociální fond - Vzdělávací činnost - Snížení původně poskytnutého příspěvku - Nařízení (ES, Euratom) č. 2988/95 - Ochrana finančních zájmů Evropských společenství“)
   2014/C 409/32
   Jednací jazyk: portugalština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Associação de Empresas de Construção e Obras Públicas e Serviços (Aecops) (zástupci: L. Pinto Monteiro a N. Morais Sarmento, advogados)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: D. Recchia a P. Guerra e Andrade, zmocněnci)

      Výrok

               1)

               Kasační opravné prostředky se odmítají.

               2)

               Associação de Empresas de Construção e Obras Públicas e Serviços (Aecops) se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 260, 7.9.2013.


title: Věc C-121/14: Žaloba podaná dne 12. března 2014 – Spojené království Velké Británie a Severního Irska v. Evropský parlament, Rada Evropské unie

text:
               5.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 135/28

         Žaloba podaná dne 12. března 2014 – Spojené království Velké Británie a Severního Irska v. Evropský parlament, Rada Evropské unie
   (Věc C-121/14)
   2014/C 135/33
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupci: M. Holt, zmocněnec, D.J. Rhee, Barrister)

      Žalovaní: Evropský parlament, Rada Evropské unie

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit článek 29 a Přílohu II nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1316/2013 (1) ze dne 11. prosince 2013, kterým se vytváří Nástroj pro propojení Evropy, mění zařízení (EU) č. 913/2010 a zrušují nařízení (ES) č. 680/2007 a (ES) č. 67/2010, v rozsahu, v němž za Londýn rozšiřují původní Koridor 2 ve smyslu původní Přílohy k nařízení (EU) č. 913/2010 (nyní koridor Severní moře – Středomoří); a

               —

               uložit Evropskému parlamentu a Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Některé části napadeného opatření, jejichž zrušení je navrhováno, měly za následek změnu nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 913/2010 (2) ze dne 22. září 2010 o evropské železniční síti pro konkurenceschopnou nákladní dopravu v tom smyslu, že „počáteční koridory pro nákladní dopravu“ stanovené v příloze k tomuto nařízení byly nahrazeny upraveným seznamem „počátečních koridorů pro nákladní dopravu“ ve smyslu Přílohy II k napadenému opatření.
   V důsledku této změny se mj. musí Spojené království účastnit zřízení koridoru pro nákladní dopravu „Severní moře – Středomoří“ a zřídit do 10. listopadu 2016 trasy mezi ostatními členskými státy koridoru a Londýnem a do 20. listopadu 2018 trasy z Lodnýna do Glasgow, Edinburghu, Southamptonu a Felixstowe. Spojené království neschválilo takové rozšíření příslušných počátečních koridorů stanovených v nařízení (EU) 913/2010.
   Spojené království se proto domáhá nápravy z následujících důvodů:

               a)

               rozšíření „počátečních koridorů pro nákladní dopravu“ v důsledku článku 29 sporného opatření sleduje cíle stanovené v článku 170 SFEU, pokud je o transevropskou dopravní politiku. Jelikož jsou tedy články 170 a 172 SFEU pro taková opatření lex specialis, mohou být tato opatření přijata pouze na základě těchto ustanovení a v souladu s nimi;

               b)

               rozšíření „počátečních koridorů pro nákladní dopravu“ na základě článku 29 napadeného opatření jsou (a) projekty společného zájmu (ve smyslu čl. 171 odst. 1 SFEU) a (b) týkají se území všech členských států, které mají povinnost podílet se na jejich zřízení. K těmto rozšířením proto došlo, pokud jde o Spojené království, v rozporu s požadavkem na schválení ze strany dotčeného členského státu stanoveným ve druhém pododstavci článku 172 SFEU;

               c)

               ta část Přílohy II napadeného opatření, která vyžaduje účast Spojeného království na zřízení koridoru Severní moře – Středozemí na jeho území (i) za Londýn (tj. do Glasgow, Edinburghu, Felixstowe a Southamptonu) či (ii) celkově, je oddělitelná od zbývající části Přílohy II. Celá Příloha II k napadenému nařízení (a jeho článek 29) je dále v každém případě samostatná a oddělitelná od zbytku nařízení.

      (1)  Úř. věst. L 348, s. 129

      (2)  Úř. věst. L 276, s. 22


title: Věc T-299/09: Žaloba podaná dne 29. července 2009 — Gühring v. OHIM (kombinace kručinkové žluté a stříbrošedé barvy)

text:
               24.10.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 256/27

         Žaloba podaná dne 29. července 2009 — Gühring v. OHIM (kombinace kručinkové žluté a stříbrošedé barvy)
   (Věc T-299/09)
   2009/C 256/51
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Gühring OHG (Albstadt, Německo) (zástupce: A. von Mühlendahl a H. Hartwig, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 30. dubna 2009 ve věci R 1330/2008-1;

               —

               zrušit rozhodnutí průzkumového oddělení OHIM ze dne 21. července 2008, kterým bylo odmítnuto přihlášení ochranné známky žalobkyně č. 6 703 581;

               —

               konstatovat, že přihlášená ochranná známka č. 6 703 581 je v souladu s podmínkami stanovenými v čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 (1);
               podpůrně

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 30. dubna 2009 ve věci R 1330/2008-1

               —

               uložit OHIM náhradu nákladů řízení, včetně nákladů řízení žalobkyně před odvolacím senátem.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: Ochranná známka sestávající z kombinace kručinkové žluté a stříbrošedé barvy pro výrobky zařazené do třídy 7 (přihláška č. 6 703 581)

      Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí přihlášky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009, neboť přihlašovaná ochranná známka má rozlišovací způsobilost. Dále porušení procesního práva, konkrétně článků 75 a čl. 76 odst. 1 nařízení 207/2009

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, 24.3.2009, s. 1).


title: Věc T-132/09: Žaloba podaná dne 6. dubna 2009 — Epcos v. OHIM — Epco Sistemas (EPCOS)

text:
               6.6.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/19

         Žaloba podaná dne 6. dubna 2009 — Epcos v. OHIM — Epco Sistemas (EPCOS)
   (Věc T-132/09)
   2009/C 129/33
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Epcos AG (Mnichov, Německo) (zástupce: L. von Zumbusch, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Epco Sistemas, SL (Constanti, Španělsko)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu ze dne 19. ledna 2009 ve věci R 1088/2008-2;

               —

               zrušit rozhodnutí námitkového oddělení č. B 979 767 ze dne 22. května 2008 o námitce osoby, která podala námitky, v rozsahu, ve kterém bylo námitce v souvislosti s výrobky „NTC termistory“, „PTC termistory“ a „Senzory“ vyhověno a námitku zamítnout v celém rozsahu;

               —

               uložit žalovanému, resp. osobě, která podala námitky, náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka „EPCOS“ pro výrobky zařazené do tříd 6 a 9 (přihláška č. 4 133 799)

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Epco Sistemas, SL

      Namítaná ochranná známka nebo označení: španělská obrazová ochranná známka „E epco SISTEMAS“ pro výrobky zařazené do třídy 9

      Rozhodnutí námitkového oddělení: částečné vyhovění námitkám

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) a čl. 43 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 40/94 a pravidla 19 odst. 3 nařízení (ES) č. 2868/95 (1), protože namítaná ochranná známka nebyla během posledních pěti let před zveřejněním přihlašované ochranné známky užívána a mezi kolidujícími ochrannými známkami existuje nebezpečí záměny.

      (1)  Nařízení Komise (ES) č. 2868/95 ze dne 13. prosince 1995, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 40/94 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 303, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 189).


title: Věc C-195/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgerichts Kehl (Německo) dne 7. dubna 2016 – I

text:
               18.7.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 260/17

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgerichts Kehl (Německo) dne 7. dubna 2016 – I
   (Věc C-195/16)
   (2016/C 260/22)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Amtsgericht Kehl

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: I

      Předběžné otázky

               1.

               Je třeba vykládat právo Evropské unie, zejména článek 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/126/ES (1) ze dne 20. prosince 2006 o řidičských průkazech (dále jen „3. směrnice o řidičských průkazech“) nebo články 18, 21, 45, 49 a 56 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „SFEU“) v tom smyslu, že brání právní úpravě členského státu, která odmítá uznat řidičské oprávnění získané v jiném členském státu, zejména pokud toto řidičské oprávnění bylo získáno podle požadavků 3. směrnice o řidičských průkazech?

               2.

               Je třeba vykládat právo Evropské unie, zejména článek 2 3. směrnice o řidičských průkazech nebo články 18, 21, 45, 49 a 56 SFEU v tom smyslu, že brání právní úpravě členského státu, která odmítá uznat doklad prokazující nabytí řidičského oprávnění, který byl vystaven držiteli řidičského oprávnění získaného v jiném členském státu podle požadavků 3. směrnice o řidičských průkazech, i když tento členský stát omezil platnost tohoto dokladu časově a [místně] na své území a tento doklad krom toho nesplňuje požadavky vzoru řidičského průkazu 3. směrnice o řidičských průkazech?

               3.

               V případě záporné odpovědi na otázku 1: Je třeba vykládat právo Evropské unie, zejména článek 2 3. směrnice o řidičských průkazech nebo články 18, 21, 45, 49 a 56 SFEU v tom smyslu, že brání právní úpravě členského státu, která může za řízení vozidla uložit trestněprávní sankci z důvodu spáchání deliktu, protože řidič neměl právo řídit [vozidlo], ačkoli tento řidič získal v jiném členském státu řidičské oprávnění podle požadavků 3. směrnice o řidičských průkazech, aniž to však lze prokázat prostřednictvím dokladu prokazujícím nabytí řidičského oprávnění, který odpovídá vzoru řidičského průkazu 3. směrnice o řidičských průkazech?

               4.

               V případě záporné odpovědi na otázku 2: Je třeba vykládat právo Evropské unie, zejména článek 2 3. směrnice o řidičských průkazech nebo články 18, 21, 45, 49 a 56 SFEU v tom smyslu, že brání právní úpravě členského státu, ve kterém je žadateli o řidičské oprávnění obvykle přímo po vykonání praktické řidičské zkoušky vyhotoven konečný řidičský průkaz, a tato právní úprava může uložit za řízení vozidla správní sankci z důvodu správního deliktu, protože řidič, který získal v jiném členském státu řidičské oprávnění podle požadavků 3. směrnice o řidičských průkazech, nemá při jízdě při sobě konečný řidičský průkaz pro prokázání svého oprávnění řídit [vozidlo], protože mu ještě nebyl takový řidičský průkaz vystaven kvůli zvláštnostem postupu pro vydání konečného řidičského průkazu v členském státu, na které nemá řidič žádný vliv, místo toho však má při jízdě u sebe úřední potvrzení o splnění podmínek nezbytných pro získání řidičského oprávnění?

      (1)  Úř. věst. L 403, s. 18.


title: Věc C-105/13: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 5. června 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce College van Beroep voor het Bedrijfsleven – Nizozemsko) – P. J. Vonk Noordegraaf v. Staatssecretaris van Economische Zaken „Zemědělství — Společná zemědělská politika — Režim jednotné platby — Nařízení (ES) č. 73/2009 — Články 34, 36 a 137 — Platební nároky — Základ pro výpočet — Prémie vyplácené na dobytek a pozemky, jimiž disponuje zemědělec během referenčního období — Změna způsobu určování plochy zemědělských pozemků — Snížení počtu hektarů, na které lze poskytnout podporu — Žádost zemědělce o snížení počtu jeho platebních nároků a o zvýšení jejich jednotkové hodnoty — Nařízení (ES) č. 796/2004 — Článek 73a odst. 2a — Přípustnost“

text:
               4.8.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 253/10

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 5. června 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce College van Beroep voor het Bedrijfsleven – Nizozemsko) – P. J. Vonk Noordegraaf v. Staatssecretaris van Economische Zaken
   (Věc C-105/13) (1)

   („Zemědělství - Společná zemědělská politika - Režim jednotné platby - Nařízení (ES) č. 73/2009 - Články 34, 36 a 137 - Platební nároky - Základ pro výpočet - Prémie vyplácené na dobytek a pozemky, jimiž disponuje zemědělec během referenčního období - Změna způsobu určování plochy zemědělských pozemků - Snížení počtu hektarů, na které lze poskytnout podporu - Žádost zemědělce o snížení počtu jeho platebních nároků a o zvýšení jejich jednotkové hodnoty - Nařízení (ES) č. 796/2004 - Článek 73a odst. 2a - Přípustnost“)
   2014/C 253/13
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   College van Beroep voor het Bedrijfsleven

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: P. J. Vonk Noordegraaf

      Žalovaný: Staatssecretaris van Economische Zaken

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – College van Beroep voor het Bedrijfsleven – Výklad článků 34, 36 a 137 nařízení Rady (ES) č. 73/2009 ze dne 19. ledna 2009, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce a kterým se mění nařízení (ES) č. 1290/2005, (ES) č. 247/2006, (ES) č. 378/2007 a zrušuje nařízení (ES) č. 1782/2003 (Úř. věst. L 30, s. 16) – Režimy přímých podpor – Režim jednotné platby – Zemědělec, který v roce 2006 nabyl platební nároky na základě výroby nezávislé na půdě a ploše, kterou vlastní – Měřící metoda, která byla následně změněna – Snížení plochy hektarů, na kterou lze poskytnout podporu

      Výrok

   Článek 73a odst. 2a nařízení Komise (ES) č. 796/2004 ze dne 21. dubna 2004, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro podmíněnost, modulaci a integrovaný administrativní a kontrolní systém podle nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 a (ES) č. 73/2009, a dále pro podmíněnost podle nařízení Rady (ES) č. 479/2008, ve znění nařízení Komise (ES) č. 380/2009 ze dne 8. května 2009, musí být vykládán v tom smyslu, že platební nároky zemědělce musí být znovu přepočítány v případě, kdy v rámci původního stanovení jeho platebních nároků byla referenční částka tohoto zemědělce vydělena příliš vysokým počtem hektarů v důsledku způsobu stanovení plochy zemědělských pozemků, který byl tehdy uplatňován v dotyčném členském státě. Článek 137 nařízení Rady (ES) č. 73/2009 ze dne 19. ledna 2009, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce a kterým se mění nařízení (ES) č. 1290/2005, (ES) č. 247/2006, (ES) č. 378/2007 a zrušuje nařízení (ES) č. 1782/2003, se nevztahuje na úpravy podle čl. 73a odst. 2a nařízení (ES) č. 796/2004.

      (1)  Úř. věst. C 147, 25.5.2013.


title: Věc T-107/05: Žaloba podaná dne 22. února 2005 François Mullerem proti Účetnímu dvoru Evropských společenství

text:
               14.5.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 115/30

         Žaloba podaná dne 22. února 2005 François Mullerem proti Účetnímu dvoru Evropských společenství
   (Věc T-107/05)
   (2005/C 115/54)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 22. února 2005 žaloba podaná proti Účetnímu dvoru Evropských společenství François Mullerem, s bydlištěm ve Štrasburku (Francie), zastoupeným Georgem Vandersandenem, Laure Levi a Aurore Finchelstein, advokáty.
   Žalobce navrhuje, aby Soud:

               1)

               zrušil důchodový výměr žalobce za květen 2004, s následkem uplatnění opravného koeficientu podle hlavního města jeho země pobytu, nebo přinejmenším opravného koeficientu, který bude moci adekvátním způsobem odrážet rozdíly životních nákladů v místech, kde se předpokládá, že žalobce vynakládá výdaje, a odpovídat tedy zásadě rovnocennosti,

               2)

               uložil Účetnímu dvoru Evropských společenství náhradu všech nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Na podporu své žaloby se žalobce dovolává žalobních důvodů a argumentů totožných s žalobními důvody a argumenty dovolávanými žalobci v rámci věci T-35/05.


title: Věc C-173/03: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 13. června 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Genova – Itálie) – Traghetti del Mediterraneo Spa, v likvidaci v. Italská republika (Mimosmluvní odpovědnost členských států — Škody způsobené jednotlivcům porušením práva Společenství přičitatelným vnitrostátnímu soudu rozhodujícímu v poslední instanci — Omezení odpovědnosti státu vnitrostátním zákonodárcem pouze na případy úmyslu a hrubé nedbalosti soudce — Vyloučení veškeré odpovědnosti související s výkladem právních norem a s posuzováním skutkových okolností a důkazů uskutečněnými v rámci výkonu soudní činnosti)

text:
               12.8.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 190/1

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 13. června 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Genova – Itálie) – Traghetti del Mediterraneo Spa, v likvidaci v. Italská republika
   (Věc C-173/03) (1)

   (Mimosmluvní odpovědnost členských států - Škody způsobené jednotlivcům porušením práva Společenství přičitatelným vnitrostátnímu soudu rozhodujícímu v poslední instanci - Omezení odpovědnosti státu vnitrostátním zákonodárcem pouze na případy úmyslu a hrubé nedbalosti soudce - Vyloučení veškeré odpovědnosti související s výkladem právních norem a s posuzováním skutkových okolností a důkazů uskutečněnými v rámci výkonu soudní činnosti)
   (2006/C 190/01)
   Jednací jazyk: italština
   Předkládající soud
   Tribunale di Genova
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Traghetti del Mediterraneo Spa, v likvidaci

      Žalovaná: Repubblica italiana
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Tribunale di Genova – Mimosmluvní odpovědnost členského státu vůči svým občanům za pochybení svých vlastních soudů při uplatňování práva Společenství, zejména při opomenutí soudu poslední instance předložit věc v souladu s článkem 234 ES Soudnímu dvoru
   Výrok
   Právo Společenství brání vnitrostátním právním předpisům, které obecně vylučují odpovědnost členského státu za škody způsobené jednotlivcům porušením práva Společenství přičitatelným soudu rozhodujícímu v poslední instanci z důvodu, že dotčené porušení vyplývá z výkladu právních pravidel nebo z posouzení skutkových okolností a důkazů uskutečňovaných tímto soudem.
   Právo Společenství rovněž brání vnitrostátním právním předpisům, které omezují založení této odpovědnosti pouze na případy úmyslu nebo hrubé nedbalosti soudce, pokud by takové omezení vedlo k vyloučení založení odpovědnosti dotčeného členského státu v ostatních případech, kdy došlo ke zjevnému porušení použitelného práva tak, jak je upřesněno v bodech 53 až 56 rozsudku ze dne 30. září 2003, Köbler (C-224/01).

      (1)  Úř. věst. C 158, 5.7.2003.


title: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 1. července 2005 ve věci T-482/04, KOMSA Kommunikation Sachsen AG proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (Ochranná známka Společenství — Námitky — Zpětvzetí námitek — Rozhodnutí ve věci je bezpředmětné)

text:
               3.9.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/43

      USNESENÍ SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 1. července 2005
   ve věci T-482/04, KOMSA Kommunikation Sachsen AG proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitky - Zpětvzetí námitek - Rozhodnutí ve věci je bezpředmětné)
   (2005/C 217/95)
   Jednací jazyk: němčina
   Ve věci T-482/04, KOMSA Kommunikation Sachsen AG, se sídlem v Hartmannsdorf (Německo), zastoupená F. Hagemann, advokátkou, proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (zmocněnec: T. Eichenberg), přičemž druhým účastníkem řízení před odvolacím senátem OHIM je Anders + Kern Präsentationssysteme GmbH & Co. KG, se sídlem v Norderstedt (Německo), jejímž předmětem je žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 6. září 2004 (věc R 65/2003-4), týkající se námitkového řízení mezi KOMSA Kommunikation Sachsen AG a Anders + Kern Präsentationssysteme GmbH & Co. KG, Soud (první senát), ve složení J. D. Cooke, předseda, R. García-Valdecasas a I. Labucka, soudci; vedoucí soudní kanceláře: H. Jung, vydal dne 1. července 2005 usnesení, jehož výrok je následující:

               1)

               Rozhodnutí ve věci je nadále bezpředmětné.

               2)

               Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 57, 5.3.2005.


title: Věc F-140/12: Žaloba podaná dne 16. listopadu 2012 — ZZ v. Komise

text:
               26.1.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 26/76

         Žaloba podaná dne 16. listopadu 2012 — ZZ v. Komise
   (Věc F-140/12)
   2013/C 26/159
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupce: R. Duta, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí o odmítnutí potvrzující žádosti podané žalobcem Komisi o přístup k některým otázkám, které mu byly položeny v rámci předvýběrové fáze otevřeného výběrového řízení EPSO/AD/230 231/12.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí, kterým Komise odmítla žalobcovu potvrzující žádost o přístup k dokumentům;

               —

               v případě potřeby zrušit rozhodnutí EPSO ze dne 20. července 2012, jimiž bylo žalobci odmítnuto poskytnutí sedmi otázek položených v předvýběrové fázi otevřeného výběrového řízení EPSO/AD/230-231, zejména bude-li prokázáno, že uvedené akty mají povahu rozhodnutí;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-395/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Naczelny Sąd Administracyjny (Polská republika) dne 13 října 2009 — Oasis East sp. z o.o. v. Minister Finansów

text:
               19.12.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 312/21

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Naczelny Sąd Administracyjny (Polská republika) dne 13 října 2009 — Oasis East sp. z o.o. v. Minister Finansów
   (Věc C-395/09)
   2009/C 312/34
   Jednací jazyk: polština

      Předkládající soud

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Oasis East sp. z o.o.

      Žalovaný: Minister Finansów

      Předběžné otázky

   Opravňuje právo Společenství (zejména čl. 17 odst. 6 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (1), nyní článek 176 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (2)) členský stát k použití vnitrostátních právních předpisů, které vylučují právo osoby povinné k dani na snížení částky dlužné daně nebo na vrácení rozdílu dlužné daně v případě dovozu služeb u nichž je protiplnění placeno přímo či nepřímo osobě, která má své bydliště, své sídlo nebo svou hlavní správu na některém z území nebo v některé zemi, které jsou ve vnitrostátním právu uvedeny jako takzvané daňové ráje, přičemž toto vyloučení bylo v členském státu používáno již v době před členstvím ve Společenství?

      (1)  Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23.

      (2)  Úř. věst. L 347, s. 1.


title: Věc T-265/06: Žaloba podaná dne 20. září 2006 – Lee/DE v. OHIM – Cooperativa Italiana di Ristorazione (PIAZZA del SOLE)

text:
               2.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 294/54

         Žaloba podaná dne 20. září 2006 – Lee/DE v. OHIM – Cooperativa Italiana di Ristorazione (PIAZZA del SOLE)
   (Věc T-265/06)
   (2006/C 294/111)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Sara Lee/DE NV (Utrecht, Nizozemsko) (zástupce: C. Hollier-Larousse, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Cooperativa Italiana di Ristorazione Soc. coop. rl
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit a změnit rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM v rozsahu, v němž potvrzuje zamítnutí částečných námitek podaných žalobkyní proti přihlášce ochranné známky Společenství „PIAZZA del SOLE“ č. 1 518 901 následně námitek č. B 337 081;

               —

               v důsledku toho zamítnout částečně zápis ochranné známky Společenství „PIAZZA del SOLE“ č. 1 518 901 v rozsahu, v němž se tato známka vztahuje na výrobky tříd 21, 29, 30 a 42;

               —

               uložit OHIM náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Cooperativa Italiana di Ristorazione Soc. coop. rl

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „PIAZZA del SOLE“ pro výrobky a služby tříd 16, 21, 25, 29, 30, 35, 36 a 42 – přihláška č. 1 518 901

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Národní a mezinárodní slovní ochranné známky „PIAZZA“ a „PIAZZA D'OR“ pro výrobky tříd 21, 29, 30 a 42

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitek

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 40/94 (1), neboť odvolací senát učinil v napadeném rozhodnutí několik nesprávných posouzení, když se domníval, že rozlišovací způsobilost prvku společného dotčeným označením je nízká, neboť nevyvodil důsledky, které vyplývaly z jeho zjištění, že prvky „D'ORO“ a „DEL SOLE“ jsou běžná slova, jakož i to, že usoudil, že rozdíly mezi označeními převládají při vnímání ochranných známek.

      (1)  Nařízení Rady (ES) ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1994, L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01 s. 146)


title: Věc C-571/07: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Superior de Justicia de Asturias (Španělsko) dne 27. prosince 2007 – José Manuel Blanco Pérez a María del Pilar Chao Gómez v. Consejería de Salud y Servicios Sanitarios del Principado de Asturias a Celso Fernández Gómez

text:
               29.3.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 79/14

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Superior de Justicia de Asturias (Španělsko) dne 27. prosince 2007 – José Manuel Blanco Pérez a María del Pilar Chao Gómez v. Consejería de Salud y Servicios Sanitarios del Principado de Asturias a Celso Fernández Gómez
   (Věc C-571/07)
   (2008/C 79/24)
   Jednací jazyk: španělština
   Předkládající soud
   Tribunal Superior de Justicia de Asturias
   Účastníci původního řízení

      Žalobci: José Manuel Blanco Pérez a María del Pilar Chao Gómez

      Žalovaní: Principado de Asturias a Celso Fernández Gómez
   Předběžná otázka
   Brání článek 43 Smlouvy o založení Evropského hospodářského společenství právní úpravě vydávání povolení ke zřizování lékáren obsažené v právních předpisech autonomní oblasti Asturské knížectví?


title: Věc C-586/15 P: Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 7. září 2016 – Lotte Co. Ltd v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví „Kasační opravný prostředek – Článek 181 jednacího řádu Soudního dvora – Ochranná známka Evropské unie – Obrazová ochranná známka obsahující slovní prvek v japonštině a obrázek koaly na stromě nesoucího malého koalu – Námitky majitele starší trojrozměrné národní ochranné známky KOALA-BÄREN a starší obrazové národní ochranné známky KOALA – Důkaz skutečného užívání ochranné známky – Užívání ochranné známky v podobě, která se liší prvky neměnícími její rozlišovací způsobilost – Článek 15 odst. 1 druhý pododstavec písm. a) a čl. 42 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 207/2009 – Kasační opravný prostředek zčásti zjevně nepřípustný a zčásti zjevně neopodstatněný“

text:
               5.12.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 454/12

      Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 7. září 2016 – Lotte Co. Ltd v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví
      (Věc C-586/15 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Článek 181 jednacího řádu Soudního dvora - Ochranná známka Evropské unie - Obrazová ochranná známka obsahující slovní prvek v japonštině a obrázek koaly na stromě nesoucího malého koalu - Námitky majitele starší trojrozměrné národní ochranné známky KOALA-BÄREN a starší obrazové národní ochranné známky KOALA - Důkaz skutečného užívání ochranné známky - Užívání ochranné známky v podobě, která se liší prvky neměnícími její rozlišovací způsobilost - Článek 15 odst. 1 druhý pododstavec písm. a) a čl. 42 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 207/2009 - Kasační opravný prostředek zčásti zjevně nepřípustný a zčásti zjevně neopodstatněný“)
      (2016/C 454/24)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Lotte Co. Ltd (zástupce: M. Knitter, Rechtsanwältin)

         Další účastníci řízení: Nestlé Unternehmungen Deutschland GmbH (zástupce: A. Jaeger-Lenz, Rechtsanwältin), Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: A. Walicka, zmocněnkyně)

         Výrok

                  1)

                  Kasační opravný prostředek se zamítá.

                  2)

                  Společnost Lotte Co. Ltd ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností Nestlé Unternehmungen Deutschland GmbH.

                  3)

                  Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 59, 15. 2. 2016.


title: Věc T-508/08: Rozsudek Tribunálu ze dne 6. října 2011 — Bang & Olufsen v. OHIM (Vyobrazení reproduktoru) ( Ochranná známka Společenství — Přihláška trojrozměrné ochranné známky Společenství — Vyobrazení reproduktoru — Skutečnost, že OHIM vyhoví rozsudku zrušujícímu rozhodnutí jeho odvolacích senátů — Článek 63 odst. 6 nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 65 odst. 6 nařízení (ES) č. 207/2009) — Absolutní důvod pro zamítnutí — Označení tvořené výlučně tvarem, který dává výrobku podstatnou hodnotu — Článek 7 odst. 1 písm. e) bod iii) nařízení č. 40/94 (nyní čl. 7 odst. 1 písm. e) bod iii) nařízení č. 207/2009) )

text:
               19.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 340/16

         Rozsudek Tribunálu ze dne 6. října 2011 — Bang & Olufsen v. OHIM (Vyobrazení reproduktoru)
   (Věc T-508/08) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Přihláška trojrozměrné ochranné známky Společenství - Vyobrazení reproduktoru - Skutečnost, že OHIM vyhoví rozsudku zrušujícímu rozhodnutí jeho odvolacích senátů - Článek 63 odst. 6 nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 65 odst. 6 nařízení (ES) č. 207/2009) - Absolutní důvod pro zamítnutí - Označení tvořené výlučně tvarem, který dává výrobku podstatnou hodnotu - Článek 7 odst. 1 písm. e) bod iii) nařízení č. 40/94 (nyní čl. 7 odst. 1 písm. e) bod iii) nařízení č. 207/2009))
   2011/C 340/31
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Bang & Olufsen A/S (Struer, Dánsko) (zástupci: původně K. Wallberg, poté J. Glaesel, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: D. Botis a G. Schneider, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 10. září 2008 (věc R 497/2005-1) týkajícímu se přihlášky trojrozměrného označení vyobrazujícího reproduktor jako ochranné známky Společenství,.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Bang & Olufsen A/S se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 19, 24.1.2009.


title: Věc C-66/12: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 19. listopadu 2013 — Rada Evropské unie v. Evropská komise ( „Roční úprava odměn a důchodů úředníků a ostatních zaměstnanců Evropské unie — Služební řád úředníků — Žaloba na neplatnost — Sdělení COM(2011) 829 final — Návrh COM(2011) 820 final — Žaloba pro nečinnost — Předložení návrhů na základě článku 10 přílohy XI služebního řádu úředníků — Nečinnost Komise — Žaloba, která se stala bezpředmětnou — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“ )

text:
               8.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 39/4

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 19. listopadu 2013 — Rada Evropské unie v. Evropská komise
   (Věc C-66/12) (1)

   (Roční úprava odměn a důchodů úředníků a ostatních zaměstnanců Evropské unie - Služební řád úředníků - Žaloba na neplatnost - Sdělení COM(2011) 829 final - Návrh COM(2011) 820 final - Žaloba pro nečinnost - Předložení návrhů na základě článku 10 přílohy XI služebního řádu úředníků - Nečinnost Komise - Žaloba, která se stala bezpředmětnou - Nevydání rozhodnutí ve věci samé)
   2014/C 39/06
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Rada Evropské unie (zástupci: M. Bauer a J. Herrmann, zmocněnci)

      Vedlejší účastníci podporující žalobkyni: Česká republika (zástupci: M. Smolek, D. Hadroušek a J. Vláčil, zmocněnci), Dánské království (zástupci: V. Pasternak Jørgensen a M. C. Thorning, zmocněnci), Spolková republika Německo (zástupci: T. Henze a N. Graf Vitzthum, zmocněnci), Irsko (zástupci: E. Creedon, zmocněnkyně, ve spolupráci s C. Tolandem, BL, a A. Joycem, solicitor), Španělské království (zástupci: N. Díaz Abad a S. Centeno Huerta, zmocněnkyně), Francouzská republika (zástupci: G. de Bergues, D. Colas a J.-S. Pilczer, zmocněnci), Lotyšská republika (zástupci: I. Kalniņš a A. Nikolajeva, zmocněnci), Nizozemské království (zástupci: C. Wissels a M. Bulterman, zmocněnkyně), Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupci: E. Jenkinson a J. Beeko, zmocněnkyně, ve spolupráci s R. Palmerem, barrister)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Currall, D. Martin a J.-P. Keppenne, zmocněnci)

      Vedlejší účastník podporující žalovanou: Evropský parlament (zástupci: A. Neergaard a S. Seyr, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žaloba na neplatnost — Sdělení Komise COM(2011) 829 final ze dne 24. listopadu 2011, podle se kterého nebudou předkládat návrhy na základě „doložky o výjimce“ obsažené v článku 10 přílohy XI služebního řádu — Návrh Komise týkající se nařízení Rady, kterým se s účinkem ode dne 1. července 2011 upravují odměny a důchody úředníků a ostatních zaměstnanců Evropské unie a opravné koeficienty použitelné na tyto odměny a důchody — Žaloba pro nečinnost — Protiprávnost spočívající v tom, že Komise nepředložila návrhy na základě článku 10 přílohy XI služebního řádu

      Výrok

               1)

               Není důvodné rozhodnout ve věci samé.

               2)

               Česká republika, Dánské království, Spolková republika Německo, Irsko, Španělské království, Francouzská republika, Lotyšská republika, Nizozemské království, Spojené království Velké Británie a Severního Irska, Evropský parlament, Rada Evropské unie, jakož i Evropská komise ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 118, 21.4.2012.


title: Věc C-143/09: Usnesení Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 17. září 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Fővárosi Bíróság — Maďarská republika) — Pannon GSM Távközlési Rt. v. Nemzeti Hírközlési Hatóság Tanácsa ( Článek 104 odst. 3 první pododstavec jednacího řádu — Přistoupení k Evropské unii — Směrnice 2002/22/ES — Časová působnost — Příslušnost Soudního dvora )

text:
               27.2.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 51/16

         Usnesení Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 17. září 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Fővárosi Bíróság — Maďarská republika) — Pannon GSM Távközlési Rt. v. Nemzeti Hírközlési Hatóság Tanácsa
   (Věc C-143/09) (1)

   („Článek 104 odst. 3 první pododstavec jednacího řádu - Přistoupení k Evropské unii - Směrnice 2002/22/ES - Časová působnost - Příslušnost Soudního dvora“)
   2010/C 51/25
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Fővárosi Bíróság

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Pannon GSM Távközlési Rt.

      Žalovaný: Nemzeti Hírközlési Hatóság Tanácsa

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Fővárosi Bíróság — Výklad Aktu o podmínkách přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky a o úpravách smluv, na nichž je založena Evropská unie (Úř. věst. L 236, s. 33), článku 10 ES, čl. 87 odst. 1 ES a článku 249 ES, jakož i směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/22/ES ze dne 7. března 2002 o univerzální službě a právech uživatelů týkajících se sítí a služeb elektronických komunikací (směrnice o univerzální službě) (Úř. věst. L 108, s. 51; Zvl. vyd. 13/29, s. 367) — Rozdělení čistých nákladů na plnění povinností vyplývajících z univerzální služby mezi provozovateli sítě a poskytovateli elektronických komunikací — Vnitrostátní právní úprava způsobu rozdělení nákladů, která předpokládá použití předpisů, jež nejsou v souladu se směrnicí, pokud jde o financování univerzálních služeb poskytovaných v roce předcházejícím přistoupení dotčeného členského státu k Evropské unii

      Výrok

   Článek 13 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/22/ES ze dne 7. března 2002 o univerzální službě a právech uživatelů týkajících se sítí a služeb elektronických komunikací (směrnice o univerzální službě), jakož ani příloha IV uvedené směrnice se nevztahují na skutkové okolnosti sporu, jako je spor v původním řízení, který se týká příspěvku v oblasti elektronických komunikací požadovaného orgány Maďarské republiky za rok 2003.

      (1)  Úř. věst. C 153, 4.7.2009.


title: Věc T-37/05: Rozsudek Tribunálu ze dne 8. března 2011 — World Wide Tobacco España v. Komise ( „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Španělský trh pro nákup a prvotní zpracování surového tabáku — Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES — Stanovení cen a rozdělení trhu — Pokuty — Odrazující účinek — Rovné zacházení — Polehčující okolnosti — Maximální výše 10 % obratu — Spolupráce“ )

text:
               16.4.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 120/11

         Rozsudek Tribunálu ze dne 8. března 2011 — World Wide Tobacco España v. Komise
   (Věc T-37/05) (1)

   (Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Španělský trh pro nákup a prvotní zpracování surového tabáku - Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES - Stanovení cen a rozdělení trhu - Pokuty - Odrazující účinek - Rovné zacházení - Polehčující okolnosti - Maximální výše 10 % obratu - Spolupráce)
   2011/C 120/27
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: World Wide Tobacco España, SA (Madrid, Španělsko) (zástupci: původně M. Odriozola Alén, M. Marañon Hermoso a A. Emch, poté M. Odriozola Alén, M. Barrantes Diaz a A. João Vide, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: F. Castillo de la Torre a É. Gippini Fournier, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na snížení pokuty uložené žalobkyni rozhodnutím Komise K(2004) 4030 v konečném znění ze dne 20. října 2004 v řízení podle čl. 81 odst. 1 [ES] (věc COMP/C.38.238/B.2 — Surový tabák — Španělsko).

      Výrok rozsudku

               1)

               Výše pokuty uložené společnosti World Wide Tobacco España, SA v článku 3 rozhodnutí Komise K(2004) 4030 v konečném znění ze dne 20. října 2004 v řízení podle čl. 81 odst. 1 [ES] (věc COMP/C.38.238/B.2 — Surový tabák — Španělsko) se stanovuje na 1 579 500 eur.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               World Wide Tobacco España ponese tři čtvrtiny vlastních nákladů řízení a nahradí tři čtvrtiny nákladů řízení vynaložených Evropskou komisí, posledně uvedená pak ponese čtvrtinu vlastních nákladů řízení a nahradí čtvrtinu nákladů řízení vynaložených společností World Wide Tobacco España.

      (1)  Úř. věst. C 82, 2.4.2005.


title: Věc T-423/04: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne  5. října 2005  – Bunker & BKR v. OHIM ( Ochranná známka Společenství — Námitky — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství obsahující slovní prvek  B.K.R.  — Starší národní slovní ochranná známka BK RODS — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 )

text:
               26.11.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 296/22

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 5. října 2005 – Bunker & BKR v. OHIM
   (Věc T-423/04) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitky - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství obsahující slovní prvek ‚B.K.R.‘ - Starší národní slovní ochranná známka BK RODS - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94“)
   (2005/C 296/48)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Bunker & BKR, SL (Almansa, Španělsko) (zástupce: J. Astiz Suárez, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: J. García Murillo, zmocněnec)

      Druhý účastník řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastník řízení před Soudem: Marine Stock Ltd (Tortola, Britské panenské ostrovy, Spojené království) (zástupce: M. de Justo Bailey, advokát)
   Předmět věci
   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 30. června 2004 (věc R 0458/2002- 4), týkajícímu se námitkového řízení mezi Bunker & BKR, SL a Marine Stock Ltd
   Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 30. června 2004 (věc R 0458/2002-4) se zrušuje.

               2)

               OHIM ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady vynaložené žalobkyní.

               3)

               Vedlejší účastník ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 314, 18.12.2004


title: Věc T-489/08: Usnesení Tribunálu ze dne 24. května 2011 — Power-One Italy v. Komise ( „Žaloba na náhradu škody — Projekt spolufinancovaný finančním nástrojem LIFE+ — Vývoj nového systému dodávky energie pro užívání v oblasti mobilních telefonních služeb (projekt Pneuma) — Zneužití řízení — Nedodržení formálních náležitostí — Nepřípustnost“ )

text:
               16.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 211/23

         Usnesení Tribunálu ze dne 24. května 2011 — Power-One Italy v. Komise
   (Věc T-489/08) (1)

   (Žaloba na náhradu škody - Projekt spolufinancovaný finančním nástrojem LIFE+ - Vývoj nového systému dodávky energie pro užívání v oblasti mobilních telefonních služeb (projekt Pneuma) - Zneužití řízení - Nedodržení formálních náležitostí - Nepřípustnost)
   2011/C 211/51
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Power-One Italy SpA (Terranova Bracciolini, Itálie) (zástupci: R. Giuffrida a A. Giussani, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: P. Oliver a D. Recchia, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žaloba na náhradu škody směřující k získání náhrady škody údajně utrpěné žalobkyní v důsledku rozhodnutí Komise ukončit projekt Pneuma (LIFE04 ENV/IT/000595) s cílem spolufinancovat vývoj nového systému dodávky energie pro užívání v oblasti mobilních telefonních služeb.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnost Power-One Italy SpA ponese vlastní náklady řízení a ukládá se jí rovněž náhrada nákladů řízení vynaložených Komisí.

      (1)  Úř. věst. C 6, 10.1.2009.


title: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 7. června 2004 ve věci T-333/02, Gestoras Pro-Amnistía a další proti Radě Evropské unie (Žaloba na náhradu škody — Spravedlnost a vnitřní věci — Společný postoj Rady — Opatření týkající se osob, skupin nebo subjektů, které jsou zapojeny do teroristických činů — Zjevná nepříslušnost — Zjevně neopodstatněná žaloba)

text:
               11.9.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 228/40

      USNESENÍ SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 7. června 2004
   ve věci T-333/02, Gestoras Pro-Amnistía a další proti Radě Evropské unie (1)

   (Žaloba na náhradu škody - Spravedlnost a vnitřní věci - Společný postoj Rady - Opatření týkající se osob, skupin nebo subjektů, které jsou zapojeny do teroristických činů - Zjevná nepříslušnost - Zjevně neopodstatněná žaloba)
   (2004/C 228/90)
   Jednací jazyk: francouzština
   Ve věci T-333/02, Gestoras Pro-Amnistía, Juan Mari Olano Olano, s bydlištěm v Gradignanu (Francie), Julen Zelarain Errasti, s bydlištěm v Madridu (Španělsko), zastoupení D. Rougetem, advokátem, proti Radě Evropské unie (zmocněnci: M. Vitsentzatos a M. Bauer), podporované Španělským královstvím, zastoupeným svým zmocněncem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku a Spojeným královstvím Velké Británie a Severního Irska (zmocněnci: původně P. Ormond, poté C. Jackson, s adresou pro účely doručování v Lucemburku), jejímž předmětem je návrh na náhradu škody směřující k náhradě újmy údajně utrpěné žalobci kvůli zápisu Gestoras Pro-Amnistía na seznam osob, skupin nebo subjektů uvedených v článku 1 společného postoje Rady 2001/931/SZBP ze dne 27. prosince 2001 o uplatnění zvláštních opatření k boji proti terorismu (Úř. věst. L 344, s. 93), společného postoje Rady 2002/340/SZBP ze dne 2. května 2002, kterým se aktualizuje společný postoj 2001/031 (Úř. věst. L 116, s. 75) a společného postoje Rady 2002/462/SZBP ze dne 17. června 2002, kterým se aktualizuje společný postoj 2001/931 a zrušuje společný postoj 2002/340 (Úř. věst. L 160, s. 32), Soud (druhý senát), ve složení J. Pirrung, předseda, A. W. H. Meij a N. J. Forwood, soudci; tajemník: H. Jung, vydal dne 7. června 2004 usnesení, jehož výrok je následující:

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Každý účastník ponese své náklady.

      (1)  Úř. věst. C 19, 25.1.2003.


title: Věc C-343/05: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne  18. května 2006  – Komise Evropských společenství v. Finská republika (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2001/37/ES — Výroba, obchodní úprava a prodej tabákových výrobků — Zákaz uvádění žvýkacího tabáku na trh — Neprovedení ve stanovené lhůtě)

text:
               29.7.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 178/10

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 18. května 2006 – Komise Evropských společenství v. Finská republika
   (Věc C-343/05) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2001/37/ES - Výroba, obchodní úprava a prodej tabákových výrobků - Zákaz uvádění žvýkacího tabáku na trh - Neprovedení ve stanovené lhůtě)
   (2006/C 178/16)
   Jednací jazyk: finština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: L. Pignataro-Nolin a M. Huttunen, zmocněnci)

      Žalovaná: Finská republika (zástupce: J. Himmanen, zmocněnec)
   Předmět
   Nesplnění povinnosti státem – Neprovedení článku 8a směrnice Rady 89/622/EHS ze dne 13. listopadu 1989 o sbližování právních a správních předpisů členských států, týkajících se označování tabákových výrobků (Úř. věst. L 359, s. 1), který byl vložen směrnicí Rady 92/41/EHS ze dne 15. května 1992, kterou se mění uvedená směrnice (Úř. věst. L 158, s. 30) a článku 8 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/37/ES ze dne 5. června 2001 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se výroby, obchodní úpravy a prodeje tabákových výrobků (Úř. věst. L 194, s. 26) – Zákaz uvádění žvýkacího tabáku na trh, pokud jde o ostrovy Aland a lodě registrované ve Finsku
   Výrok

               1)

               Finská republika tím, že nezajistila provedení článku 8a směrnice Rady 89/622/EHS ze dne 13. listopadu 1989 o sbližování právních a správních předpisů členských států, týkajících se označování tabákových výrobků, ve znění směrnice Rady 92/41/EHS ze dne 15. května 1992, převzatého v článku 8 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/37/ES ze dne 5. června 2001 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se výroby, obchodní úpravy a prodeje tabákových výrobků, ostrovy Aland a tím, že nezajistila dodržování zákazu uvádění žvýkacího tabáku na trh stanoveného uvedeným ustanovením na zde registrovaných lodích, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají ze Smlouvy o ES a směrnice 2001/37/ES.

               2)

               Finské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 281, 12.11.2005.


title: Věc C-601/10: Žaloba podaná dne 17. prosince 2010 — Evropská komise v. Řecká republika

text:
               26.2.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/22

         Žaloba podaná dne 17. prosince 2010 — Evropská komise v. Řecká republika
   (Věc C-601/10)
   2011/C 63/41
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: M. Patakia a D. Kukovec)

      Žalovaná: Řecká republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Určit, že Řecká republika tím, že za použití vyjednávacího řízení bez předchozího vyhlášení zakázky udělila veřejné zakázky, jejichž předmětem jsou dodatečné služby katastrální evidence a územního plánování, které nebyly uvedeny v původní smlouvě obcí Vasiliki, Kassandra, Egnatia a Arethousa, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 8 a čl. 11 odst. 3 směrnice 92/50/EHS (1), jakož i článku 20 a čl. 31 odst. 4 směrnice 2004/18/ES (2);

               —

               uložit Řecké republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Komise má za to, že vzhledem k tomu, že 1) výše uvedené obce coby místní samosprávné celky spadají pod pojem zadavatel ve smyslu čl. 1 písm. b) směrnice 92/50/EHS a čl. 1 odst. 9 směrnice 2004/18/ES, 2) že se jedná o zakázky sjednané úplatnou smlouvou na služby územního plánování (článek 8, ve spojení s přílohou IA, bodem 12 směrnice 92/50/EHS, a článek 20, ve spojení s přílohou IIA, bodem 12 směrnice 2004/18/ES) a 3) že odhadovaná hodnota každé kritizované zakázky překračuje prahové hodnoty stanovené v článku 7 směrnice 92/50/EHS a v článku 7 směrnice 2004/18/ES, sporné zakázky spadají do působnosti těchto směrnic.
   i)
         Porušení článku 8 a čl. 11 odst. 3 směrnice 92/50/EHS

   Pokud jde o sporné zakázky na dodatečné služby udělené obcí Kassandra, Komise poukazuje na to, že zadavatel zvolil přímé udělení bez předchozího zveřejnění vyhlášení zakázky, přestože nebyly splněny podmínky stanovené v článku 8 a čl. 11 odst. 3 písm. e) směrnice 92/50/EHS, které umožňují využít tohoto výjimečného řízení a uplatní se na dotčené zakázky. Zejména žádná ze sporných zakázek na dodatečné služby nesplňuje podmínku existence nepředvídané události. Podpůrně Komise zdůrazňuje, že i kdyby podmínky stanovené ve výjimečných ustanoveních čl. 11 odst. 3 písm. e) směrnice 92/50/EHS byly splněny, hodnota zakázek zadaných na dodatečné služby překračuje práh 50 % částky původní zakázky stanovený směrnicí.
   ii)
         Porušení článku 20 a čl. 31 odst. 4 směrnice 2004/18/ES

   Pokud jde o sporné zakázky na dodatečné služby udělené obcemi Vasiliki, Egnatia a Arethousa, Komise poukazuje na to, že zadavatelé zvolili přímé udělení zakázky bez předchozího zveřejnění oznámení o zakázce, přestože nebyly splněny podmínky stanovené článkem 20 a čl. 31 odst. 4 písm. a) směrnice 2004/18/ES, které umožňují využít tohoto výjimečného řízení a uplatní se na dotčené zakázky. Zejména žádná ze sporných zakázek na dodatečné služby nesplňuje podmínku existence nepředvídané okolnosti. Podpůrně Komise zdůrazňuje, že i kdyby podmínky stanovené ve výjimečných ustanoveních čl. 31 odst. 4 písm. a) směrnice 2004/18/ES byly splněny, hodnota zakázek zadaných na dodatečné služby překračuje práh 50 % částky původní zakázky stanovený směrnicí.
   Pokud jde o tvrzení Řecké republiky, že řízení zvolené pro udělení kritizovaných zakázek bylo v souladu s vnitrostátní právní úpravou platnou v tehdejší době, Komise podotýká, že zvolené řízení bylo v rozporu se směrnicí 92/50/EHS, která již byla do řeckého právního řádu provedena v době, kdy došlo k udělení výše uvedených zakázek (jakož i se směrnicí 2004/18/ES, přijatou později). V každém případě Komise namítá, že dotčené řízení nebylo v souladu ani s dovolávanou vnitrostátní právní úpravou.
   Vzhledem k tomu, že se členské státy nemohou dovolávat vnitrostátních situací coby důvodu, proč nesplnily povinnosti a nedodržely lhůty vyplývající z práva Společenství, Komise je toho názoru, že Řecká republika tím, že nepřijala a účinně neuplatnila opatření nutná k dosažení souladu s právními předpisy Společenství, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 8 a čl. 11 odst. 3 směrnice 92/50/EHS, jakož i z článku 20 a čl. 31 odst. 4 směrnice 2004/18/ES.

      (1)  Úř. věst. L 209, 24.7.1992, s. 1; Zvl. vyd. 06/01, s. 322.

      (2)  Úř. věst. L 134, 30.4.2004, s. 114; Zvl. vyd. 06/07, s. 132.


title: Věc C-535/06 P: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 3. září 2009 — Moser Baer India Ltd v. Rada Evropské unie, Komise Evropských společenství, Committee of European CD-R and DVD+/-R Manufacturers (CECMA) ( Kasační opravný prostředek — Dumping — Dovozy zapisovatelných kompaktních disků pocházejících z Indie — Nařízení (ES) č. 960/2003 — Výpočet výše napadnutelné subvence — Zjištění újmy — Článek 8 odst. 7 nařízení (ES) č. 2026/97 )

text:
               24.10.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 256/2

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 3. září 2009 — Moser Baer India Ltd v. Rada Evropské unie, Komise Evropských společenství, Committee of European CD-R and DVD+/-R Manufacturers (CECMA)
   (Věc C-535/06 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Dumping - Dovozy zapisovatelných kompaktních disků pocházejících z Indie - Nařízení (ES) č. 960/2003 - Výpočet výše napadnutelné subvence - Zjištění újmy - Článek 8 odst. 7 nařízení (ES) č. 2026/97“)
   2009/C 256/02
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Moser Baer India Ltd (zástupci: K. Adamantopoulos, dikigoros, R. MacLean, Solicitor)

      Další účastnice řízení: Rada Evropské unie (zástupci: J.-P. Hix, zmocněnec, a G. Berrisch, Rechtsanwalt), Komise Evropských společenství (zástupci: H. van Vliet a T. Scharf, zmocněnci), Committee of European CD-R and DVD+/-R Manufacturers (CECMA)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (čtvrtého senátu) ze dne 4. října 2006, Moser Baer India v. Rada (T-300/03), kterým se zamítá žaloba na neplatnost nařízení (ES) č. 960/2003 ze dne 2. června 2003 o uložení konečného vyrovnávacího cla na dovoz zapisovatelných kompaktních disků pocházejících z Indie (Úř. věst. L 138, s. 1) v rozsahu, v jakém se týká účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnosti Moser Baer India Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení.

               3)

               Komise Evropských Společenství ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 69, 24.3.2007.


title: Věc C-681/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesarbeitsgericht (Německo) dne 17. prosince 2015 – Asklepios Dienstleistungsgesellschaft mbH v. Vittoria Graf

text:
               4.4.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 118/6

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesarbeitsgericht (Německo) dne 17. prosince 2015 – Asklepios Dienstleistungsgesellschaft mbH v. Vittoria Graf
   (Věc C-681/15)
   (2016/C 118/07)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesarbeitsgericht

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Asklepios Dienstleistungsgesellschaft mbH

      Žalovaná: Vittoria Graf

      Předběžné otázky

   I.

               1)

               Brání článek 3 směrnice Rady 2001/23/ES ze dne 12. března 2001 (1) vnitrostátní právní úpravě, která stanoví, že v případě převodu podniku nebo závodu přecházejí na nabyvatele všechny pracovní podmínky sjednané na základě soukromé autonomie a individuálně mezi převodcem a zaměstnancem v pracovní smlouvě v nezměněné formě, jako kdyby je sám sjednal se zaměstnancem v konkrétní pracovní smlouvě, pokud vnitrostátní právní předpisy stanoví pro nabyvatele jak dvoustranné, tak i jednostranné možnosti změn?

               2)

               V případě kladné odpovědi na první otázku jako celek nebo v souvislosti s určitou skupinou individuálně dohodnutých pracovních podmínek vyplývajících z pracovní smlouvy mezi převodcem a zaměstnancem:
               Vyplývá z použití článku 3 směrnice 2001/23/ES, že je z nezměněného převodu na nabyvatele třeba vyjmout určité podmínky pracovní smlouvy sjednané na základě soukromé autonomie mezi převodcem a zaměstnancem a upravit je výhradně na základě převodu podniku nebo závodu?

               3)

               Pokud podle kritérií odpovědí Soudního dvora na otázky 1 a 2 individuální odkaz sjednaný v konkrétní smlouvě, podle kterého se určitá pravidla vyplývající z kolektivní smlouvy stávají dynamickým způsobem soukromě obsahem pracovní smlouvy, nepřecházejí v nezměněné formě na nabyvatele:

                           a)

                           Platí to i tehdy, pokud ani převodce ani nabyvatel nejsou stranou kolektivní smlouvy nebo nenáleží k takové straně, tedy pokud by se pravidla vyplývající z kolektivní smlouvy na pracovní poměr s převodcem nepoužily již před převodem podniku nebo závodu případě, že by nebylo na základě soukromé autonomie sjednáno v pracovní smlouvě ustanovení o odkazu?

                           b)

                           V případě kladné odpovědi na tuto otázku:
                           Platí to i tehdy, pokud převodce a nabyvatel jsou podniky téže skupiny společností?

         II.
   Brání článek 16 Listiny základních práv Evropské unie takové vnitrostátní právní úpravě přijaté při provedení směrnic 77/187/EHS (2) nebo 2001/23/ES, která stanoví, že v případě převodu podniku nebo závodu jsou pro nabyvatele pracovní podmínky sjednané mezi převodcem a zaměstnancem před převodem na základě soukromé autonomie a individuálně závazné i tehdy, jako kdyby je sám sjednal, pokud se podle těchto podmínek určitá pravidla vyplývající z kolektivní smlouvy, která jinak neplatí pro pracovní poměr, stávají dynamickým způsobem obsahem pracovní smlouvy, pokud vnitrostátní právní předpisy stanoví pro nabyvatele jak dvoustranné, tak i jednostranné možnosti změn?

      (1)  Směrnice Rady 2001/23/ES ze dne 12. března 2001 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se zachování práv zaměstnanců v případě převodů podniků, závodů nebo částí podniků nebo závodů, Úř. věst. L 82, s. 16.

      (2)  Směrnice Rady 77/187/ES ze dne 14. února 1977 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se zachování práv zaměstnanců v případě převodů podniků, závodů nebo částí podniků nebo závodů, Úř. věst. L 61, s. 26.