title: Věc F-87/11: Žaloba podaná dne 13. září 2011 — ZZ v. FRONTEX

text:
               26.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 347/45

         Žaloba podaná dne 13. září 2011 — ZZ v. FRONTEX
   (Věc F-87/11)
   2011/C 347/83
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupce: S. A. Pallas, advokát)

      Žalovaná: Evropská agentura pro řízení operativní spolupráce na vnějších hranicích členských států Evropské unie (FRONTEX)

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí neobnovit pracovní smlouvu dočasného zaměstnance s žalobcem.

      Návrhové žádání žalobce

   Žalobce navrhuje, aby Soud

               —

               zrušil rozhodnutí výkonného ředitele FRONTEX ze dne 16. prosince 2010;

               —

               uložit žalované agentuře náhradu nákladů řízení.


title: Věc F-96/05: Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne  21. března 2006  – Marenco v. Komise

text:
               6.5.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 108/35

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 21. března 2006 – Marenco v. Komise
   (Věc F-96/05) (1)

   (2006/C 108/65)

      Jednací jazyk: francouzština

   Předseda prvního senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 10, 14.1.2006


title: Věc C-309/06: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná House of Lords (Spojené království) dne 17. července 2006 – Marks & Spencer plc v. Her Majesty's Commissioners of Customs and Excise

text:
               28.10.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 261/10

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná House of Lords (Spojené království) dne 17. července 2006 – Marks & Spencer plc v. Her Majesty's Commissioners of Customs and Excise
   (Věc C-309/06)
   (2006/C 261/18)
   Jednací jazyk: angličtina
   Předkládající soud
   House of Lords
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Marks & Spencer plc.

      Žalovaný: Her Majesty's Commissioners of Customs and Excise
   Předběžné otázky

               1.

               Pokud členský stát podle čl. 28 odst. 2 písm. a) šesté směrnice o DPH (1) (před i po její změně provedené směrnicí 92/77 v roce 1992) zachoval ve svých vnitrostátních předpisech o DPH osvobození od daně s vrácením daně odvedené na vstupu pro určitá konkrétní plnění, má subjekt poskytující taková plnění právo na úplné osvobození od daně na základě přímo použitelného právního předpisu Společenství?

               2.

               Pokud je odpověď na první otázku záporná, pokud členský stát podle čl. 28 odst. 2 písm. a) šesté směrnice o DPH (před i po její změně provedené směrnicí 92/77 v roce 1992) zachoval ve svých vnitrostátních předpisech o DPH osvobození od daně s vrácením daně odvedené na vstupu pro určitá konkrétní plnění, avšak na základě chybného výkladu jeho vnitrostátních právních předpisů byly určité dodávky podléhající osvobození od daně s vrácením daně odvedené na vstupu zdaněny základní sazbou, má subjekt poskytující taková plnění s ohledem na obecné zásady práva Společenství, včetně daňové neutrality, právo na vrácení nesprávně odvedených částek v souvislosti s takovými plněními?

               3.

               Pokud je odpověď na první nebo druhou otázku kladná, použijí se zásady rovného zacházení a daňové neutrality vyplývající z práva Společenství v tom směru, že uvedené zásady by byly porušeny, pokud by dotčenému subjektu nebyla vrácena celá nesprávně vyměřená částka v souvislosti s plněními jím poskytnutými v případě, kdy:

                           i)

                           by takový subjekt získal bezdůvodné obohacení v případě, že by mu byla vrácena celá částka;

                           ii)

                           vnitrostátní právní předpisy stanoví, že přeplatek daně nemůže být vrácen, pokud by takové vrácení vedlo k bezdůvodnému obohacení dotčeného subjektu; avšak

                           iii)

                           vnitrostátní právní předpisy neobsahují žádné ustanovení obdobné ustanovení uvedenému v bodu ii), pokud jde o nároky uplatňované subjektem s nárokem na vrácení daně [„repayment trader“] – (subjekt s nárokem na vrácení daně je osoba povinná k dani, která během stanoveného účetního období neodvede příslušným vnitrostátním orgánům žádnou platbu DPH a naopak obdrží platbu od takových orgánů z důvodu, že během takového období částka DPH, kterou je oprávněna odečíst, převyšuje částku DPH splatnou ve vztahu k jí poskytnutým plněním).

               4.

               Má na odpověď na třetí otázku vliv skutečnost, zda existují nebo neexistují důkazy o tom, že rozdílné zacházení mezi subjekty, které uplatňují nárok na vrácení přeplatku na dani odvedené na výstupu, a subjekty, které uplatňují nárok na dodatečné částky na základě odpočtu daně odvedené na vstupu (vyplývající z přiznání vyšší částky daně na vstupu), způsobilo nebo nezpůsobilo jakoukoli finanční ztrátu či újmu prvně jmenovaným subjektům, a pokud ano, jaký?

               5.

               Pokud se v situaci popsané ve třetí otázce uplatní zásady rovného zacházení a daňové neutrality vyplývající z práva Společenství a pokud by takové zásady byly jinak porušeny, vyžaduje nebo připouští právo Společenství, aby soud odstranil rozdíl v zacházení tím, že uzná nárok subjektu na vrácení přeplatku na dani takovým způsobem, že mu vznikne bezdůvodné obohacení, nebo vyžaduje či připouští právo Společenství jiné opatření soudu (a pokud ano, jaké)?

      (1)  Šestá směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23.)


title: Spojené věci T-339/10 a T-532/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 29. ledna 2013 — Cosepuri v. EFSA ( „Veřejné zakázky na služby — Nabídkové řízení — Poskytování služby kyvadlové dopravy v Itálii a v Evropě — Odmítnutí nabídky uchazeče — Rozhodnutí o udělení zakázky jinému uchazeči — Mimosmluvní odpovědnost — Přístup k dokumentům — Nařízení (ES) č. 1049/2001 — Nabídka vybraného uchazeče — Odepření přístupu — Výjimka týkající se ochrany obchodních zájmů třetích osob“ )

text:
               9.3.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 71/15

         Rozsudek Tribunálu ze dne 29. ledna 2013 — Cosepuri v. EFSA
   (Spojené věci T-339/10 a T-532/10) (1)

   (Veřejné zakázky na služby - Nabídkové řízení - Poskytování služby kyvadlové dopravy v Itálii a v Evropě - Odmítnutí nabídky uchazeče - Rozhodnutí o udělení zakázky jinému uchazeči - Mimosmluvní odpovědnost - Přístup k dokumentům - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Nabídka vybraného uchazeče - Odepření přístupu - Výjimka týkající se ochrany obchodních zájmů třetích osob)
   2013/C 71/22
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Cosepuri Soc. coop. pA (Bologna, Itálie) (zástupce: F. Fiorenza, advokát)

      Žalovaný: Evropský úřad pro bezpečnost potravin (EFSA) (zástupci: D. Detken a S. Gabbi, zmocněnci, ve spolupráci s J. Stuyckem a A.- M. Vandrommem, advokáty)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení vztahující se k nabídkovému řízení CFT/EFSA/FIN/2010/01 týkajícímu se dodávky služby kyvadlové dopravy v Itálii a v Evropě (Úř. věst. 2010/S 51-074689), a návrh na náhradu škody (věc T-339/10), jakož i návrh na zrušení rozhodnutí EFSA ze dne 15. září 2010, kterým se žalobkyni odepírá přístup k nabídce vybraného uchazeče vybrané v rámci dotčené veřejné zakázky (věc T-532/10).

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloby se zamítají.

               2)

               Společnosti Cosepuri Soc. Coop. pA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 288, 23.10.2010.


title: Věc C-420/07: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Court of Appeal (Civil Division) (England and Wales) dne 13. září 2007 – Meletis Apostolides v. David Charles Orams, Linda Elizabeth Orams

text:
               8.12.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 297/20

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Court of Appeal (Civil Division) (England and Wales) dne 13. září 2007 – Meletis Apostolides v. David Charles Orams, Linda Elizabeth Orams
   (Věc C-420/07)
   (2007/C 297/34)
   Jednací jazyk: angličtina
   Předkládající soud
   Court of Appeal (Civil Division) (England and Wales)
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Meletis Apostolides

      Žalovaní: David Charles Orams, Linda Elizabeth Orams
   Předběžné otázky

               1)

               Pro účely této otázky

                           —

                           se pojmem „území kontrolované vládou“ rozumí část Kyperské republiky, nad níž vláda Kyperské republiky vykonává skutečnou kontrolu,

                           —

                           se pojmem „severní území“ rozumí část Kyperské republiky, nad níž vláda Kyperské republiky nevykonává skutečnou kontrolu.

                     Brání pozastavení uplatňování acquis communautaire na severním území stanovené v čl. 1 odst. 1 protokolu č. 10 k aktu o přistoupení Kypru k Evropské unii z roku 2003 soudu členského státu uznat a vykonat rozhodnutí vydané soudem Kyperské republiky se sídlem na území kontrolovaném vládou s ohledem na pozemek nacházející se na severním území, pokud je žádost o takové uznání a výkon podána podle nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (1) (dále jen „nařízení č. 44/2001“), jež je součástí acquis communautaire?

               2.

               Opravňuje nebo zavazuje čl. 35 odst. 1 nařízení č. 44/2001 soud členského státu, aby odmítl uznat a vykonat rozhodnutí vydané soudy jiného členského státu, pokud jde o pozemek nacházející se v části území posledně jmenovaného členského státu, nad níž vláda takového členského státu nevykonává skutečnou kontrolu? Je takové rozhodnutí zejména v rozporu s článkem 22 nařízení č. 44/2001?

               3.

               Je možné podle čl. 34 odst. 1 nařízení č. 44/2001 odmítnout uznat nebo vykonat rozhodnutí soudu členského státu, který má sídlo v oblasti takového státu, nad níž vláda uvedeného státu vykonává skutečnou kontrolu, týkající se pozemku nacházejícího se v části území tohoto státu, nad níž vláda takového státu nevykonává skutečnou kontrolu, z důvodu, že toto rozhodnutí nemůže být v praxi vykonáno na území, kde se takový pozemek nachází, přestože je toto rozhodnutí vykonatelné na území členského státu kontrolovaném vládou?

               4.

               V případě, že

                           —

                           bylo proti odpůrci vydáno rozhodnutí pro zmeškání,

                           —

                           odpůrce následně podal před soudem státu, kde bylo takové rozhodnutí vydáno, proti rozhodnutí pro zmeškání opravný prostředek, avšak

                           —

                           takovému opravnému prostředku nebylo po úplném a řádném projednání vyhověno z důvodu, že nebyla prokázána jakákoli dostatečná obhajoba (což je podle vnitrostátního práva podmínkou zrušení takového rozhodnutí),

                     může se takový odpůrce bránit výkonu původního rozhodnutí pro zmeškání nebo rozhodnutí o návrhu na zrušení rozhodnutí pro zmeškání podle čl. 34 odst. 2 nařízení č. 44/2001 z důvodu, že mu nebyl doručen návrh na zahájení řízení v dostatečném časovém předstihu před vydáním původního rozhodnutí pro zmeškání a takovým způsobem, který by mu umožnil přípravu na jednání před soudem? Má na odpověď vliv skutečnost, že předmětem jednání bylo pouze posouzení obhajoby odpůrce[?]

               5.

               Jaké faktory jsou relevantní pro uplatnění kritéria stanoveného v čl. 34 odst. 2 nařízení č. 44/2001, tedy zda byl žalovanému „doručen návrh na zahájení řízení nebo jiná rovnocenná písemnost v dostatečném časovém předstihu a takovým způsobem, který mu umožňuje přípravu na jednání před soudem“? Zejména:

                           a)

                           pokud odpůrci byla ve skutečnosti doručena předmětná písemnost, je namístě přihlédnout k jednání (či opominutí) odpůrce či jeho právních zástupců po okamžiku doručení?

                           b)

                           jaký má případně význam určité jednání či obtíže odpůrce nebo jeho právních zástupců?

                           c)

                           je relevantní, že právní zástupce odpůrce se mohl dostavit k soudu před vydáním rozhodnutí pro zmeškání?

      (1)  Úř. věst. L 12, s. 1.


title: Věc T-156/16: Žaloba podaná dne 7. dubna 2016 – CFA Institute v. EUIPO – Ernst and Häcker (CERTIFIED FINANCIAL MODELER CFM)

text:
               13.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 211/60

      Žaloba podaná dne 7. dubna 2016 – CFA Institute v. EUIPO – Ernst and Häcker (CERTIFIED FINANCIAL MODELER CFM)
      (Věc T-156/16)
      (2016/C 211/74)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: CFA Institute (Charlottesville, Virginie, Spojené státy americké) (zástupci: S. Rohlfing a G. Engels, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastníci řízení před odvolacím senátem: Dietmar Ernst (Nürtingen, Německo), Joachim Häcker (Nürtingen)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatelé sporné ochranné známky: Další účastníci řízení před odvolacím senátem

         Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka EU obsahující slovní prvek „CERTIFIED FINANCIAL MODELER CFM“ – Přihláška č. 9 569 658

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 26. ledna 2016, ve věci R 9/2015-2

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí;

                  —

                  vyhověl námitkám žalobce proti přihlášce ochranné známky č. 9 569 658 účastníků řízení

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení, a;

                  —

                  v případě, že účastníci řízení vstoupí do řízení jako vedlejší účastníci, uložil účastníkům náhradu nákladů řízení vynaložených žalobcem v odvolacím řízení před EUIPO a v řízení před Tribunálem.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009;

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 5 nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-266/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberlandesgericht Düsseldorf (Německo) dne 17. května 2017 – Rhein-Sieg-Kreis v. Verkehrsbetrieb Hüttebräucker GmbH, BVR Busverkehr Rheinland GmbH

text:
               28.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 283/18

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberlandesgericht Düsseldorf (Německo) dne 17. května 2017 – Rhein-Sieg-Kreis v. Verkehrsbetrieb Hüttebräucker GmbH, BVR Busverkehr Rheinland GmbH
   (Věc C-266/17)
   (2017/C 283/25)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Oberlandesgericht Düsseldorf

      Účastníci původního řízení

      Stěžovatel: Rhein-Sieg-Kreis

      Odpůrkyně: Verkehrsbetrieb Hüttebräucker GmbH, BVR Busverkehr Rheinland GmbH

      Předběžné otázky

               1)

               Je čl. 5 odst. 2 nařízení (ES) č. 1370/2007 (1) použitelný na smlouvy, jež nejsou smlouvami, které ve smyslu čl. 5 odst. 1 první věty nařízení (ES) č. 1370/2007 mají podobu koncesí na služby ve smyslu směrnice 2004/17/ES (2) nebo 2004/18/ES (3)?
               V případě kladné odpovědi na první otázku:

               2)

               Je v případě, kdy samostatný příslušný orgán podle čl. 5 odst. 2 nařízení (ES) č. 1370/2007 uzavře smlouvu o veřejných službách přímo s vnitřním provozovatelem, toto v rozporu se společnou kontrolou tohoto orgánu spolu s dalšími společníky vnitřního provozovatele, když je pravomoc zasahovat do veřejné přepravy cestujících v dané územní oblasti (čl. 2 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 1370/2007) rozdělena mezi samostatný příslušný orgán a skupinu orgánů poskytujících integrované veřejné služby v přepravě cestujících, například tak, že pravomoc k uzavírání smluv o veřejných službách s vnitřním provozovatelem zůstane samostatnému příslušnému orgánu, avšak úkolem stanovení tarifu je pověřeno sdružení dopravního svazu zřízené pro zvláštní účely (Zweckverband Verkehrsverbund), ke kterému nepatří pouze tento samostatný orgán, ale i další orgány příslušné v jejich územních oblastech?

               3)

               Je v případě, kdy samostatný příslušný orgán podle čl. 5 odst. 2 nařízení (ES) č. 1370/2007 uzavře smlouvu o veřejných službách přímo s vnitřním provozovatelem, toto v rozporu se společnou kontrolou tohoto orgánu spolu s dalšími společníky vnitřního provozovatele, když podle jejich společenské smlouvy je při rozhodování o uzavírání, změně nebo ukončení smlouvy o veřejných službách podle čl. 5 odst. 2 nařízení (ES) č. 1370/2007 oprávněn hlasovat jen ten společník, který buď on sám, nebo jeho přímý nebo nepřímý vlastník uzavře smlouvu o veřejných službách podle čl. 5 odst. 2 nařízení (ES) č. 1370/2007 s vnitřním provozovatelem?

               4)

               Připouští čl. 5 odst. 2 druhá věta písm. b) nařízení (ES) č. 1370/2007, aby vnitřní provozovatel poskytoval veřejné služby v přepravě cestujících také pro další místně příslušné orgány v rámci jejich působnosti (včetně vnějších linek, nebo jiné vedlejší části dané činnosti zasahující do území v působnosti sousedních příslušných místních orgánů) v případě, kdy tyto služby nebyly zadány v organizovaném zadávacím řízení?

               5)

               Připouští čl. 5 odst. 2 druhá věta písm. b) nařízení (ES) č. 1370/2007, aby vnitřní provozovatel poskytoval veřejné služby v přepravě cestujících mimo oblast působnosti zadávajícího orgánu jiným pověřeným organizacím na základě smluv o veřejných službách, na něž se vztahují ustanovení o přechodném období podle čl. 8 odst. 3 nařízení (ES) č. 1370/2007?

               6)

               K jakému datu musejí být splněny podmínky stanovené v čl. 5 odst. 2 nařízení (ES) č. 1370/2007?

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1370/2007 ze dne 23. října 2007 o veřejných službách v přepravě cestujících po železnici a silnici a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 1191/69 a č. 1107/70 (Úř. věst. L 315, 3.12.2007, s. 1).

      (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/17/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a poštovních služeb (Úř. věst. L 134, 30.4.2004, s. 1).

      (3)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby (Úř. věst. L 134, 30.4.2004, s. 114).


title: Věc C-27/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Administrativen sad – Sofia-grad (Bulharsko) dne 18. ledna 2016 – Angel Marinkov v. Predsedatel na Daržavna agentsia za balgarite v čužbina

text:
               29.3.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 111/12

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Administrativen sad – Sofia-grad (Bulharsko) dne 18. ledna 2016 – Angel Marinkov v. Predsedatel na Daržavna agentsia za balgarite v čužbina
   (Věc C-27/16)
   (2016/C 111/15)
   Jednací jazyk: bulharština

      Předkládající soud

   Administrativen sad – Sofia-grad

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Angel Marinkov

      Žalovaný: Predsedatel na Daržavna agentsia za balgarite v čužbina

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba [čl. 14] odst. 1 písm. c) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/54/ES ze dne 5. července 2006 o zavedení zásady rovných příležitostí a rovného zacházení pro muže a ženy v oblasti zaměstnání a povolání (přepracované znění) (1) a čl. 3 odst. 1 písm. c) směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání (2), vykládat v tom smyslu, že jsou dostatečně jasné a přesné a tudíž se uplatní na právní postavení úředníka propuštěného z veřejné služby, pokud:

                           a)

                           se toto propuštění uskutečnilo z důvodu snižování počtu totožných služebních míst (funkcí), jako je místo zastávané touto propuštěnou osobu a dalšími úředníky – a to muži i ženami;

                           b)

                           k propuštění došlo na základě neutrálního předpisu vnitrostátního práva;

                           c)

                           v uvedeném případě ukončení služebního poměru vnitrostátní právní předpisy nestanoví žádná kritéria a žádné povinnosti posoudit všechny osoby potenciálně dotčené takovým ukončením služebního poměru a ani žádnou povinnost odůvodnit propuštění konkrétní osoby?

               2)

               Je třeba vykládat [čl. 14] odst. 1 písm. b) směrnice 2006/54, jakož i čl. 3 odst. 1 písm. c) směrnice 2000/78 ve spojení s články 30, 47 a čl. 52 odst. 1 Listiny základních svobod v tom smyslu, že umožňují takové vnitrostátní opatření podle čl. 157 odst. 3 Smlouvy o fungování Evropské unie, jako je článek 21 zákona o ochraně před diskriminací (zákon za zaščita od diskriminacija), posuzovaný ve spojení s čl. 106 odst. 1 bodem 2 zákona o úřednících (zákon za daržavnija služitel), pokud tato právní úprava v případě propuštění úředníka veřejné služby popsaném v první předběžné otázce (propuštění z důvodu snížení počtu služebních míst, která byla obsazena muži i ženami) výslovně nestanoví žádnou povinnost provést výběr a nestanoví žádná kritéria jako součást práva provést propuštění – které správní a soudní praxe připouští pouze tehdy, pokud orgán příslušný pro propouštění schválil na základě vlastního volného uvážení postup a kritéria – zatímco v totožném případě propuštění zaměstnance veřejné služby byla normativně stanovena povinnost provést výběr a byla stanovena kritéria pro uskutečnění výběru jakožto součást práva tohoto správního orgánu na propouštění?

               3)

               Je třeba [čl. 14] odst. 1 písm. c) směrnice 2006/54, jakož i čl. 3 odst. 1 písm. c) směrnice 2000/78 ve spojení s článkem 30, 47 a čl. 52 odst. 1 Listiny základních práv vykládat v tom smyslu, že propuštění zaměstnance veřejné služby bylo neoprávněné, a tudíž neslučitelné s uvedenou právní úpravou pouze tehdy, pokud správní orgán neprovedl žádný výběr a neuplatnil žádná objektivní kritéria, případně neuvedl žádné důvody pro své rozhodnutí pro ukončení služebního poměru konkrétní osoby v případě, že tato osoba zastávala totožné služební místo jako jiné osoby, muži i ženy, a k propuštění došlo na základě neutrálního právního předpisu?

               4)

               Je třeba vykládat články 18 a 25 směrnice 2006/54 ve spojení s článkem 30 Listiny základních práv v tom smyslu, že odpovídají zásadě proporcionality a připouštějí takovou vnitrostátní právní úpravu, jako je úprava, která v případě protiprávního propuštění stanoví náhradu škody a uplatní se i v případech porušení unijní zásady rovného zacházení v oblasti zaměstnání a povolání a stanoví maximální náhradu škody v délce nejvýše šesti měsíců a určuje její výši na úrovni základního platu podle zastávaného služebního místa, ale pouze v případě, že tato osoba je nezaměstnaná nebo má nižší plat, a to za předpokladu, že nárok osob na znovujmenování na stejné služební místo existuje odděleně a není součástí jejího nároku na náhradu škody podle vnitrostátního práva příslušného členského státu?

      (1)  Úř. věst. L 204, s. 23.

      (2)  Úř. věst. L 303, s. 16.


title: Věc T-363/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. května 2015 – Harper Hygienics v. OHIM – Clinique Laboratories (CLEANIC intimate) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství CLEANIC intimate — Starší slovní ochranné známky Společenství CLINIQUE — Relativní důvody pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Podobnost výrobků a služeb — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 — Prospěch neprávem získaný z rozlišovací způsobilosti nebo dobrého jména starších ochranných známek — Článek 8 odst. 5 nařízení č. 207/2009“

text:
               29.6.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/30

         Rozsudek Tribunálu ze dne 13. května 2015 – Harper Hygienics v. OHIM – Clinique Laboratories (CLEANIC intimate)
   (Věc T-363/13) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství CLEANIC intimate - Starší slovní ochranné známky Společenství CLINIQUE - Relativní důvody pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Podobnost výrobků a služeb - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Prospěch neprávem získaný z rozlišovací způsobilosti nebo dobrého jména starších ochranných známek - Článek 8 odst. 5 nařízení č. 207/2009“)
   (2015/C 213/52)
   Jednací jazyk: polština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Harper Hygienics S.A. (Varšava, Polsko) (zástupci: původně R. Rumpel, poté D. Rzążewska a G. Pietras, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: D. Walicka, zmocněnkyně)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Clinique Laboratories, LLC (Wilmington, Delaware, USA) (zástupci: původně V. von Bomhard, advokát, a K. Hughes, solicitor, poté K. Hughes)

      Předmět věci

   Žaloba proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu OHIM ze dne 29. dubna 2013 (věc R 606/2012-5) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Clinique Laboratories, LLC, a Harper Hygienics S.A.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Harper Hygienics S.A. ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Úřadem pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) a společností Clinique Laboratories, LLC.

      (1)  Úř. věst. C 274, 21.9.2013.


title: Výmaz věci C-382/03

text:
               7.8.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 201/15

         Výmaz věci C-382/03 (1)

   (2004/C 201/33)
   Usnesením ze dne 11. května 2004 rozhodl předseda Soudního dvora Evropských společenství o výmazu věci C-382/03 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Supreme Court, Dublin): Ryanair Ltd proti Aer Rianta cpt.

      (1)  Úř. věst. C 275, 15.11.2003.


title: Věc C-203/12: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 17. října 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Högsta domstolen — Švédsko) — Billerud Karlsborg AB, Billerud Skärblacka AB v. Naturvårdsverket ( „Směrnice 2003/87/ES — Systém pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů — Pokuta za překročení emisí — Pojem „překročení emisí“ — Postavení na roveň nesplnění povinnosti ve lhůtách stanovených směrnicí vyřadit dostačující množství povolenek ke krytí emisí za předchozí rok — Neexistence liberačního důvodu v případě skutečného držení nevyřazených povolenek, s výjimkou vyšší moci — Nemožnost změnit pokutu — Proporcionalita“ )

text:
               14.12.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 367/12

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 17. října 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Högsta domstolen — Švédsko) — Billerud Karlsborg AB, Billerud Skärblacka AB v. Naturvårdsverket
   (Věc C-203/12) (1)

   (Směrnice 2003/87/ES - Systém pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů - Pokuta za překročení emisí - Pojem „překročení emisí“ - Postavení na roveň nesplnění povinnosti ve lhůtách stanovených směrnicí vyřadit dostačující množství povolenek ke krytí emisí za předchozí rok - Neexistence liberačního důvodu v případě skutečného držení nevyřazených povolenek, s výjimkou vyšší moci - Nemožnost změnit pokutu - Proporcionalita)
   2013/C 367/20
   Jednací jazyk: švédština

      Předkládající soud

   Högsta domstolen

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Billerud Karlsborg AB, Billerud Skärblacka AB

      Žalovaný: Naturvårdsverket

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Högsta domstolen — Výklad čl. 16 odst. 3 a 4 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES (Úř. věst. L 275, s. 32; Zvl. vyd. 15/07, s. 631) — Sankce stanovené směrnicí — Povinnost provozovatele, který nejpozději k 30. dubnu každého roku nevyřadí dostatečný počet povolenek na emise, zaplatit pokutu, i v tom případě, kdy k nevyřazení došlo z důvodu nedbalosti, administrativní chyby nebo technického — Možnost rozhodnout o prominutí pokuty nebo o snížení její výše, či nikoliv

      Výrok

               1)

               Článek 16 odst. 3 a 4 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES brání tomu, aby provozovatel, který nejpozději do 30. dubna průběžného roku nevyřadil povolenky na emise ekvivalentu oxidu uhličitého odpovídající jeho emisím za uplynulý rok, unikl uložení pokuty stanovené v daném článku za překročení emisí, ačkoli k uvedenému datu má v držení dostačující množství povolenek.

               2)

               Unijní zákonodárce mohl, aniž porušil zásadu proporcionality, stanovit v čl. 16 odst. 3 a 4 směrnice 2003/87 paušální pokutu, kterou vnitrostátní soud nemůže upravit.

      (1)  Úř. věst. C 184, 23.6.2012.


title: Věc T-18/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 15. července 2014 – Łaszkiewicz v. OHIM – Cables y Eslingas (PROTEKT) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství PROTEKT — Starší španělské slovní ochranné známky PROTEK — Relativní důvod zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 — Článek 75 nařízení č. 207/2009“

text:
               1.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 292/39

         Rozsudek Tribunálu ze dne 15. července 2014 – Łaszkiewicz v. OHIM – Cables y Eslingas (PROTEKT)
   (Věc T-18/13) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství PROTEKT - Starší španělské slovní ochranné známky PROTEK - Relativní důvod zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Článek 75 nařízení č. 207/2009“)
   2014/C 292/48
   Jednací jazyk: polština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Grzegorz Łaszkiewicz (Łódź, Polsko) (zástupce: J. Gwiazdowska, advokátka)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: D. Walicka, zmocněnkyně)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Cables y Eslingas, SA (Cerdanyola del Valles, Španělsko)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 24. října 2012 (věc R 701/2011-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi společností Cables y Eslingas, SA a G. Łaszkiewiczem

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Grzegorzi Łaszkiewiczovi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 108, 13.4.2013.


title: Věc C-347/10: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 17. ledna 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rechtbank Amsterdam — Nizozemsko) — A. Salemink v. Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen ( „Sociální zabezpečení migrujících pracovníků — Nařízení (EHS) č. 1408/71 — Pracovník zaměstnaný na plošině pro těžbu zemního plynu umístěné na kontinentálním šelfu přiléhajícím k Nizozemsku — Povinné pojištění — Odmítnutí vyplatit nemocenské“ )

text:
               10.3.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 73/3

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 17. ledna 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rechtbank Amsterdam — Nizozemsko) — A. Salemink v. Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen
   (Věc C-347/10) (1)

   (Sociální zabezpečení migrujících pracovníků - Nařízení (EHS) č. 1408/71 - Pracovník zaměstnaný na plošině pro těžbu zemního plynu umístěné na kontinentálním šelfu přiléhajícím k Nizozemsku - Povinné pojištění - Odmítnutí vyplatit nemocenské)
   2012/C 73/04
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Rechtbank Amsterdam

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: A. Salemink

      Žalovaná: Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Rechtbank Amsterdam — Výklad článků 45 a 355 SFEU, článku 52 SEU a hlav I a II nařízení Rady (ES) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby a jejich rodiny pohybující se v rámci Společenství (Úř. věst. L 149, s. 2; Zvl. vyd. 05/01, s. 35) — Neuplatnění vnitrostátního systému povinného zdravotního pojištění na osoby zaměstnané na ropných těžebních zařízeních na nizozemském kontinentálním šelfu u zaměstnavatele usazeného v Nizozemsku, které mají trvalý pobyt v jiném členském státě

      Výrok

   Článek 13 odst. 2 písm. a) nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, samostatně výdělečně činné osoby a jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství, ve znění pozměněném a aktualizovaném nařízením Rady (ES) č. 118/97 ze dne 2. prosince 1996, ve znění nařízení Rady (ES) č. 1606/98 ze dne 29. června 1998, a článek 39 ES musí být vykládány v tom smyslu, že brání tomu, aby pracovník, který vykonává práci na stálém zařízení umístěném v oblasti kontinentálního šelfu přiléhajícího k členskému státu, nebyl na základě vnitrostátní úpravy sociálního zabezpečení pojištěn v rámci systému povinného pojištění tohoto členského státu jen proto, že nemá bydliště v tomto, nýbrž v jiném členském státě.

      (1)  Úř. věst. C 246, 11.9.2010.


title: Věc C-25/12 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 17. ledna 2012 Ginem Trevisanatem proti usnesení Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 13. prosince 2011 ve věci T-510/11, Gino Trevisanato v. Evropská komise

text:
               3.3.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 65/10

         Kasační opravný prostředek podaný dne 17. ledna 2012 Ginem Trevisanatem proti usnesení Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 13. prosince 2011 ve věci T-510/11, Gino Trevisanato v. Evropská komise
   (Věc C-25/12 P)
   2012/C 65/20
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Gino Trevisanato (zástupce: L. Sulfaro, avvocato)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

               —

               zrušit v plném rozsahu usnesení vydané Tribunálem (sedmým senátem) dne 13. prosince 2011 ve věci T-510/11, tím, že se shledá přípustnost a pravomoc Tribunálu k projednání návrhových žádání předložených v žalobě pro nečinnost podané navrhovatelem dne 29. září 2011 proti Evropské komisi podle čl. 265 odst. 3 SFEU;

               —

               poté, co bude vyhověno výše uvedenému návrhovému žádání, rozhodnout ve věci samé a uložit náhradu nákladů řízení tomu účastníku řízení, který nebude mít ve věci úspěch, nebo podpůrně vrátit věc Tribunálu k rozhodnutí ve věci samé.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Navrhovatel uplatňuje na podporu svého kasačního opravného prostředku tři důvody:

               Zaprvé, navrhovatel tvrdí, že usnesení je stiženo závažnou vadou spočívající v nesprávném posouzením skutkového stavu z důvodu zkreslení jeho návrhu. Nenavrhoval, totiž, aby Tribunál určil, že Komise protiprávně nezaujala stanovisko, prostřednictvím odůvodněného stanoviska ve smyslu článku 258 SFEU, k otázce nesprávného provedení do italského právního řádu směrnice 98/59/ES (1) týkající se hromadného propouštění, jak to uvádí usnesení. Naopak navrhovatel navrhoval, aby Tribunál učinil závěr o protiprávní nečinnosti Komise, která je příslušná k vypracování a sdělení navrhovateli právně závazného stanoviska k otázce, která byla čtyři roky po podání stížnosti opětovně položena dne 11. července 2011, ohledně existence práva zaměstnanců ve vedoucích pozicích dovolávat se směrnice 98/59/ES o hromadném propuštění, jež bylo italským soudem odepřeno navrhovateli, s nímž společnost IBM v Itálii rozvázala pracovní poměr v rámci propuštění tohoto typu.

               Zadruhé, Tribunál se neprávem prohlásil za nepříslušný, když vycházel z judikatury vyplývající z usnesení Soudního dvora ze dne 26. října 1995, spojené věci C-199/94 P a C-200/94 P, Pevasa a Impesca. Tato judikatura není v projednávané věci relevantní, neboť její kontext se podstatně liší od kontextu uvedeného usnesení.

               Konečně Tribunál porušil svůj jednací řád a článek 47 Listiny základních práv, když žalobu nedoručil žalované a v Úředním věstníku zveřejnil její shrnutí a když nekonzultoval generálního advokáta.

      (1)  Úř. věst. L 225, s 16.


title: Věc T-476/16: Žaloba podaná dne 25. srpna 2016 – Adama Agriculture a Adama France v. Komise

text:
               31.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 402/48

         Žaloba podaná dne 25. srpna 2016 – Adama Agriculture a Adama France v. Komise
   (Věc T-476/16)
   (2016/C 402/57)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Adama Agriculture BV (Amsterodam, Nizozemsko) a Adama France (Sèvres, Francie) (zástupci: C. Mereu a M. Grunchard, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               prohlásil žalobu za přípustnou a opodstatněnou,

               —

               zrušil napadené rozhodnutí (1) a rozhodl, že i) schválení účinné látky isoproturonu (IPU) by mělo být obnoveno, nebo, podpůrně, (ii) vrátil věc žalované, aby znovu provedla posouzení obnovení schválení IPU, a přerušil běh všech lhůt stanovených nařízením č. 1107/2009 a jeho prováděcími nařízeními, tak aby umožnil uplatnění vhodného harmonogramu pro přijetí nového rozhodnutí o obnovení schválení IPU, a

               —

               uložil žalované náhradu veškerých nákladů vynaložených v rámci tohoto řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu své žaloby žalobkyně tvrdí, že při přijímání napadeného rozhodnutí žalovaná porušila práva a zásady zaručené Unií. Tvrdí, že uvedené rozhodnutí je protiprávní, jelikož porušuje Smlouvu o fungování Evropské unie (dále jen „SFEU“) a sekundární unijní právo, přičemž se opírá o následujících pět žalobních důvodů:

               1.

               První žalobní důvod vychází ze zjevně nesprávných posouzení: podle bodů 8, 9 a 10 odůvodnění napadeného rozhodnutí byl IPU zakázán na základě i) rizika kontaminace podzemních vod metabolitem, ii) rizika pro ptactvo, savce a vodní organismy a iii) návrhu na zařazení IPU mezi látky toxické pro reprodukci kategorie 2. Všechny úvahy, na nichž se napadené rozhodnutí zakládá, jsou však stiženy formálními nebo věcnými pochybeními a nezohledňují informace, které byly předloženy žalobkyněmi.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z porušení postupu stanoveného nařízením (ES) č. 1272/2008 (2) – tj. z aktu ultra vires: žalovaná tím, že navrhla zařadit IPU mezi látky toxické pro reprodukci, a tím, že tímto návrhem odůvodnila neobnovení schválení IPU, porušila nařízení č. 1272/2008 i nařízení (ES) č. 1107/2009 (3), a překročila tak své pravomoci.

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází z porušení práva na obhajobu a zásady řádné správy: svým jednáním zpravodajský členský stát, EFSA a Komise jednotlivě i společně porušily právo žalobkyň být vyslechnut i jejich právo na obhajobu, a neumožnily jim tak využít spravedlivý proces. Zejména, navzdory pravidelným a proaktivním pokusům kontaktovat zpravodajský členský stát a EFSA se žalobkyním včas nedostalo žádné reakce. Navíc nebylo zohledněno vyjádření předložené žalobkyněmi.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z porušení zásad nediskriminace a rovného zacházení: Komise přijala ve vztahu k IPU striktní přístup (na základě zjevně nesprávných posouzení a procesních pochybení), ale v obdobných situací u předchozích rozhodnutí týkajících se látek vyvolávajících stejné otazníky to neudělala, což představuje porušení zásad rovného zacházení a nediskriminace.

               5.

               Pátý žalobní důvod vychází z porušení zásady proporcionality: tím, že nepřijala méně omezující opatření, která by dosáhla týchž cílů (například schválení podléhající podmínkám vyhodnoceným na úrovni členských států nebo schválení podléhající předložení potvrzujících informací na unijní úrovni v souladu s článkem 6 nařízení č. 1107/2009) a že místo toho IPU zakázala, Komise porušila zásadu proporcionality.

      (1)  Prováděcí nařízení Komise (EU) 2016/872 ze dne 1. června 2016, kterým se v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1107/2009 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh neobnovuje schválení účinné látky isoproturon a kterým se mění prováděcí nařízení Komise (EU) č. 540/2011 (Úř. věst. 2016, L 145, s. 7).

      (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1272/2008 ze dne 16. prosince 2008 o klasifikaci, označování a balení látek a směsí, o změně a zrušení směrnic 67/548/EHS a 1999/45/ES a o změně nařízení (ES) č. 1907/2006 (Úř. věst. 2008, L 353, s. 1).

      (3)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1107/2009 ze dne 21. října 2009 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh a o zrušení směrnic Rady 79/117/EHS a 91/414/EHS (Úř. věst. 2009, L 309, s. 1).


title: Věc C-105/04 P: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 21. září 2006 – Nederlandse Federatieve Vereniging voor de Groothandel op Elektrotechnisch Gebied v. Technische Unie BV, Komise Evropských společenství, CEF City Electrical Factors BV, CEF Holdings Ltd (Kasační opravný prostředek — Kartelové dohody — Trh s elektrotechnikou v Nizozemsku — Národní sdružení velkoobchodníků — Dohody a jednání ve vzájemné shodě, jejichž předmětem je kolektivní systém exkluzivity a určování cen — Pokuty)

text:
               2.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 294/4

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 21. září 2006 – Nederlandse Federatieve Vereniging voor de Groothandel op Elektrotechnisch Gebied v. Technische Unie BV, Komise Evropských společenství, CEF City Electrical Factors BV, CEF Holdings Ltd
   (Věc C-105/04 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Kartelové dohody - Trh s elektrotechnikou v Nizozemsku - Národní sdružení velkoobchodníků - Dohody a jednání ve vzájemné shodě, jejichž předmětem je kolektivní systém exkluzivity a určování cen - Pokuty)
   (2006/C 294/07)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Nederlandse Federatieve Vereniging voor de Groothandel op Elektrotechnisch Gebied (zástupci: E. Pijnacker Hordijk a M. De Grave, advokáti)

      Další účastnice účastníci řízení: Technische Unie BV (zástupci: P. Bos a C. Hubert, advokáti), Komise Evropských společenství (zástupci: W. Wils a H. Gilliams, advokáti), CEF City Electrical Factors BV, CEF Holdings Ltd (zástupci: J. Stuyck, C. Vinken-Geijselaers a M. Poelman, advokáti)
   Předmět věci
   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (prvního senátu) ze dne 16. prosince 2003, Nederlandse Federatieve Vereniging voor de Groothandel op Elektrotechnisch Gebied a Technische Unie v. Komise (spojené věci T-5/00 a T-6/00), jímž Soud zrušil rozhodnutí Komise 2000/117/ES ze dne 26. října 1999 v řízení podle článku 81 Smlouvy o ES (Věc IV/33.884 – Nederlandse Federatieve Vereniging voor de Groothandel op Elektrotechnisch Gebied a Technische Unie) (Úř. věst. 2000, L 39, s. 1)
   Výrok

               1)

               Rozsudek Soudu prvního stupně Evropských společenství ze dne 16. prosince 2003, Nederlandse Federatieve Vereniging voor de Groothandel op Elektrotechnisch Gebied a Technische Unie v. Komise (T-5/00 a T-6/00), se zrušuje pouze v rozsahu, v němž Soud opomenul v rámci přezkumu žalobního důvodu vycházejícího z porušení zásady přiměřené lhůty ověřit, zda nadměrnou délkou trvání celého správního řízení, tedy včetně fáze předcházející oznámení námitek, přičitatelnou Komisi Evropských společenství, mohly být dotčeny budoucí možnosti obhajoby Nederlandse Federatieve Vereniging voor de Groothandel op Elektrotechnisch Gebied.

               2)

               Ve zbývající části se kasační opravný prostředek zamítá.

               3)

               Žaloba podaná Nederlandse Federatieve Vereniging voor de Groothandel op Elektrotechnisch Gebied k Soudu prvního stupně se v rozsahu, v němž je zčásti založena na žalobním důvodu vycházejícím z porušení zásady přiměřené lhůty, zamítá.

               4)

               Nederlandse Federatieve Vereniging voor de Groothandel op Elektrotechnisch Gebied se ukládá náhrada nákladů tohoto řízení o kasačním opravném prostředku. Náklady spojené s řízeními v prvním stupni, která vedla k rozsudku ze dne 16. prosince 2003, Nederlandse Federatieve Vereniging voor de Groothandel op Elektrotechnisch Gebied a Technische Unie v. Komise (T-5/00 a T-6/00), ponese i nadále Nederlandse Federatieve Vereniging voor de Groothandel op Elektrotechnisch Gebied v souladu s podmínkami vymezenými v bodě 2 výroku uvedeného rozsudku.

      (1)  Úř. věst. C 106, 30.4.2004.


title: Věc F-41/14: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 26. března 2014 – CW v. Parlament „Veřejná služba — Úředníci — Hodnotící zpráva — Zjevně nesprávná posouzení — Zneužití pravomoci — Psychické obtěžování — Rozhodnutí, jímž je udělen jeden bod za zásluhy“

text:
               11.5.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 155/43

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 26. března 2014 – CW v. Parlament
   (Věc F-41/14) (1)

   („Veřejná služba - Úředníci - Hodnotící zpráva - Zjevně nesprávná posouzení - Zneužití pravomoci - Psychické obtěžování - Rozhodnutí, jímž je udělen jeden bod za zásluhy“)
   (2015/C 155/63)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: CW (zástupce: C. Bernard-Glanz, advokát)

      Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: M. Dean a J. Steele, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení hodnotící zprávy žalobce za rok 2012, jakož i rozhodnutí, jímž mu byl udělen pouze jeden bod za zásluhy.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               CW ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropským parlamentem.

      (1)  Úř. věst. C 235, 21.7.2014, s. 34.


title: Věc C-101/07 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 21. února 2007 Coop de France Bétail et Viande, původně nazvanou Fédération nationale de la coopération bétail et viande (FNCBV) proti rozsudku Soudu prvního stupně (prvního senátu) ze dne 13. prosince 2006 ve spojených věcech T-217/03 a T-245/03, FNCBV a další v. Komise

text:
               28.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 95/25

         Kasační opravný prostředek podaný dne 21. února 2007 Coop de France Bétail et Viande, původně nazvanou Fédération nationale de la coopération bétail et viande (FNCBV) proti rozsudku Soudu prvního stupně (prvního senátu) ze dne 13. prosince 2006 ve spojených věcech T-217/03 a T-245/03, FNCBV a další v. Komise
   (Věc C-101/07 P)
   (2007/C 95/46)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Coop de France Bétail et Viande, původně nazvaná Fédération nationale de la coopération bétail et viande (FNCBV) (zástupce: M. Ponsard, advokát)

      Další účastníci řízení: Fédération nationale des syndicats d'exploitants agricoles (FNSEA), Fédération nationale bovine (FNB), Fédération nationale des producteurs de lait (FNPL), Jeunes agriculteurs (JA), Komise Evropských společenství, Francouzská republika
   Návrhová žádání

               —

               zrušit rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 13. prosince 2006 ve věci T-217/03;

               —

               rozhodnout, že není namístě ukládat navrhovatelce pokutu;

               —

               podpůrně snížit částku pokuty uložené tímto rozsudkem;

               —

               uložit Komisi náhradu veškerých nákladů týkajících se řízení o předběžném opatření a hlavního řízení před Soudem, jakož i řízení před Soudním dvorem.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Navrhovatelka se na podporu svého kasačního opravného prostředku dovolává šesti důvodů. Ve svých prvních pěti důvodech, jež směřují ke zrušení napadeného rozsudku, navrhovatelka uvádí zaprvé pochybení, jehož se dopustil Soud, když neuznal porušení práv obhajoby ze strany Komise, související s neuvedením způsobu výpočtu pokut ve sdělení žalobních důvodů, zadruhé zkreslení důkazů týkajících se tajné dohody ze dne 24. října 2001 Soudem, zatřetí nesprávné právní posouzení Soudu, neboť Soud měl za to, že navrhovatelka souhlasí s pokračováním dohod, když odkázal na souhrnnou dohodu mezi provozovateli jatek a chovateli, aniž by konkrétně prokázal souhlas navrhovatelky s pokračováním uvedené dohody, začtvrté a za předpokladu, že tento souhlas byl prokázán, pochybení, jehož se Soud dopustil, když označil dohodu za protisoutěžní, aniž by zkoumal obecný právní a hospodářský kontext, v němž se nachází, a její případné účinky, a zapáté porušení povinnosti uvést odůvodnění, jakož i rozpor v odůvodnění napadeného rozsudku, pokud jde o zohlednění obratů členů navrhovatelky – a nikoliv pouze obratu navrhovatelky – k ověření toho, že nebyla překročena hranice 10 % obratu uvedená v čl. 15 odst. 2 nařízení č. 17.
   Navrhovatelka ve svém šestém důvodu kasačního opravného prostředku, jenž směřuje podpůrně k dosažení snížení pokuty, která jí byla uložena, konečně uplatňuje, že zamítne-li Soudní dvůr předcházející důvody, je v každém případě na místě snížit výši uložené pokuty, neboť tato pokuta odpovídá 20 % jejího obratu, nikoliv 10 %, což porušuje znění čl. 15 odst. 2 nařízení č. 17.


title: Věc C-293/07: Žaloba podaná dne 18. června 2007 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika

text:
               4.8.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 183/27

         Žaloba podaná dne 18. června 2007 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika
   (Věc C-293/07)
   (2007/C 183/47)
   Jednací jazyk: řečtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: M. Konstantinidis a D. Recchia)

      Žalovaná: Řecká republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Řecká republika tím, že nepřijala všechna opatření k zavedení a provedení soudržné, zvláštní a jednotné právní úpravy, která by zaručovala udržitelnou regulaci a účinnou ochranu oblastí označených jako zvláště chráněné oblasti, z hlediska cílů ochrany směrnice Rady 79/409/EHS ze dne 2. dubna 1979 o ochraně volně žijících ptáků (1), nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 4 odst. 1 a 2 této směrnice ve vzájemném spojení s čl. 4 odst. 4 první odrážkou směrnice, ve znění čl. 6 odst. 2 až 4 směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin;

               —

               uložit Řecké republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Na základě velkého počtu stížností, parlamentních otázek a peticí Komise uplatňuje, že Řecká republika správně neuplatňuje ustanovení směrnice 79/409/EHS, která stanoví přijetí opatření pro předcházení a zamezení znečišťování nebo poškozování stanovišť volně žijících ptáků.
   Podle názoru Komise spočívá porušení směrnice v neexistenci ochrany zvláště chráněných oblastí (ZCHO) a rovněž v existenci činností, které mohou poškodit integritu ZCHO a mít negativní následky z hlediska cílů ochrany ZCHO a druhů, pro které byly tyto oblasti vymezeny.
   Argument řeckých orgánů, že stávající právní rámec dostatečně zajišťuje ochranu všech druhů volně žijících ptáků a jejich stanovišť, je odmítnut Komisí, která tvrdí, že uvedený rámec nepředstavuje specifický a účinný ochranný rámec pro všechny ZCHO.

      (1)  Úř. věst. L 103, 25.4.1979, s. 1; Zvl. vyd. 15/01, s. 98.


title: Věc T-17/13: Žaloba podaná dne 11. ledna 2013 — ANKO v. Komise

text:
               16.3.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 79/24

         Žaloba podaná dne 11. ledna 2013 — ANKO v. Komise
   (Věc T-17/13)
   2013/C 79/43
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias (Atény, Řecko) (zástupce: B. Christianos, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               určil, že žalobkyně není povinna vrátit — jakožto neoprávněně vyplacenou -částku, kterou jí Komise vyplatila na projekt POCEMON;

               —

               určil, že žalobkyně není povinna zaplatit Komisi paušální náhradu škody co se týče projektu POCEMON;

               —

               určil, že Komise nemohla oprávněně započíst částku, kterou měla vyplatit společnosti ANKO, a

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení vzniklých žalobkyni.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Tato žaloba se týká odpovědnosti Komise ve smyslu článku 272 SFEU vyplývající ze smlouvy č. 216088 o provedení projektu „Point Of CarE MONitoring and Diagnostics for Autoimmune Diseases“ (POCEMON). Žalobkyně zejména tvrdí, že přestože splnila své smluvní závazky, Komise v rozporu s touto smlouvou, zásadou dobré víry, zákazem zneužití práva a zásadou proporcionality požádala o vrácení částek vyplacených společnosti ANKO. Komise mimoto započetla pohledávky, které nebyly jisté, nezněly na určitou částku a nebyly splatné.

               —

               Z výše uvedených důvodů žalobkyně zaprvé tvrdí, že není povinna vrátit — jakožto neoprávněně vyplacenou — částku v plné výši, kterou jí Komise vyplatila na projekt POCEMON. Zadruhé tvrdí, že není povinna zaplatit Komisi paušální náhradu škody (liquidated damages) co se týče projektu POCEMON. Zatřetí uvádí, že Komise nebyla oprávněna započíst částky, které nejsou jisté, neznějí na určitou výši a nejsou splatné.


title: Věc T-277/08: Žaloba podaná dne 15. července 2008 – Bayer Healthcare v. OHIM – Laboratorios ERN (CITRACAL)

text:
               13.9.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 236/15

         Žaloba podaná dne 15. července 2008 – Bayer Healthcare v. OHIM – Laboratorios ERN (CITRACAL)
   (Věc T-277/08)
   (2008/C 236/26)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Bayer Healthcare LLC (Morristown, Spojené státy) (zástupce: M. Edenborough, barrister)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Laboratorios ERN, SA (Sant Just Desvern, Španělsko)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 5. května 2008 ve věci R 459/2007-4 a

               —

               uložit žalovanému nebo podpůrně další účastnici řízení před odvolacím senátem náhradu nákladů řízení. Případně podpůrně uložit žalovanému a další účastnici řízení před odvolacím senátem, aby za náhradu nákladů řízení odpovídaly společně a nerozdílně.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně (dříve Mission Pharmacal Company)

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „CITRACAL“ pro výrobky zařazené do třídy 5, přihláška č. 1 757 855

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Další účastnice řízení před odvolacím senátem (dříve Laboratorios Diviser-Aquilea, SL)

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Španělská ochranná známka – zápis pod číslem 223 532 označení „CITRACAL“ pro výrobky zařazené do tříd 1 a 5

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Námitkám bylo vyhověno ve vztahu k veškerým namítaným výrobkům

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Odvolací senát se dopustil nesprávného hodnocení důkazů o užívání a zejména v otázce předložení vhodného překladu seznamu výrobků, ve vztahu k nimž bylo označení namítané v námitkovém řízení užíváno. Odvolací senát dále nesprávně posoudil existenci nebezpečí záměny mezi kolidujícími ochrannými známkami.


title: Věc T-445/05: Žaloba podaná dne  19. prosince 2005  – Associazione italiana del risparmio gestito a Fineco Asset Management v. Komise

text:
               25.2.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 48/41

         Žaloba podaná dne 19. prosince 2005 – Associazione italiana del risparmio gestito a Fineco Asset Management v. Komise
   (Věc T-445/05)
   (2006/C 48/78)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Associazione italiana del risparmio gestito a Fineco Asset Management S.p.A. (Itálie) (zástupci: Gabriele Escalar a Giuseppe Maria Cipolla, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyň

               —

               zrušit rozhodnutí Komise Evropských společenství C (2005) 3302 ze dne 6. září 2005, kterým bylo ukončeno řízení C-19/2004 (ex NN 163/03);

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení a všech dalších souvisejících nákladů.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Tato žaloba směřuje proti stejnému rozhodnutí, které bylo napadeno ve věci T-424/05, Italská republika v. Komise (1).
   Na podporu svých návrhových žádání žalobkyně uplatňují:

               —

               Nedostatečnost a rozporuplnost napadeného rozhodnutí, co se týče zaprvé existence selektivní hospodářské výhody, poněvadž ze znění rozhodnutí nevyplývá, jaká hospodářská výhoda je spornými daňovými opatřeními poskytnuta, a kdo jsou zvýhodněné subjekty. Zadruhé, co se týče případné existence narušení hospodářské soutěže, které by narušilo obchod v rámci Společenství, je odůvodnění rozhodnutí nutno považovat rovněž za nedostatečné.

               —

               Porušení čl. 87 odst. 1 ES, neboť snížením zdanění kapitálových výnosů subjektů kolektivního investování do převoditelných cenných papírů (SKIPCP), které se specializují na akcie společností s malou nebo střední kapitalizací (SMSK), nepředstavuje státní podporu. V této souvislosti je zejména nutno zohlednit, že snížení sporného zdanění představuje hospodářskou výhodu pro všechny dotčené hospodářské subjekty, ale není selektivní pro ty subjekty, kterým přísluší správa. Všechny italské společnosti spravování úspor a všechny společnosti spravování úspor ze Společenství totiž mohly spravovat SKIPCP specializované na SMSK, a všechny italské SICAV a všechny SICAV ze Společenství (investiční společnosti s proměnlivým základním kapitálem) se mohly specializovat na SMSK. K tomu se ještě váže to, že se v každém případě i tehdy, pokud by sporná opatření vedla pro SKIPCP k hospodářské výhodě, nejedná o státní podporu, protože investiční fondy jsou majetkovou masou bez vlastní subjektivity, nemají vlastní správní orgány a nesledují vlastní hospodářské cíle, neboť nemají žádné orgány, které by projevily příslušnou vůli. Kromě toho sporná daňová opatření neobsahují pro SMSK žádné selektivní hospodářské výhody.

         Podpůrně žalobkyně uplatňují:

               —

               že sporná daňová opatření je nutno podle čl. 87 odst. 2 písm. a) ES považovat za slučitelná se společným trhem a

               —

               že napadené rozhodnutí porušuje článek 14 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, protože je jím uloženo jak navrácení k tíži investičních nástrojů, majících formu obchodní společnosti, tak i podniků, které spravují investiční nástroje, které mají smluvní formu.

      (1)  Dosud nezveřejněna v Úředním věstníku Evropské unie.


title: Věc C-460/16 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 12. srpna 2016 Trefilerías Quijano, SA, proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 2. června 2016 ve spojených věcech T-426/10 až T-429/10 a T-438/12 až T-441/12, Moreda-Riviere Trefilerías a další v. Komise

text:
               24.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 392/18

         Kasační opravný prostředek podaný dne 12. srpna 2016 Trefilerías Quijano, SA, proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 2. června 2016 ve spojených věcech T-426/10 až T-429/10 a T-438/12 až T-441/12, Moreda-Riviere Trefilerías a další v. Komise
   (Věc C-460/16 P)
   (2016/C 392/22)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Trefilerías Quijano, S.A. (zástupci: F. González Díaz, A. Tresandi Blanco, V. Romero Algarra, abogados)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka) navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozsudek Tribunálu ze dne 2. června 2016 ve spojených věcech T-426/10 až T-429/10, a zejména ve věci T-427/10, Trefilerías Quijano v. Evropská komise;

               —

               uložil Evropské komisi náhradu nákladů tohoto řízení i řízení před Tribunálem.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

               1.

               Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení spočívajícího ve zkreslení skutkových okolností a důkazů a nesplnil svou povinnost uvést odůvodnění, a to v souvislosti s údajnou existencí strukturálních vazeb mezi společnostmi TQ a GSW před rokem 1996, nesprávně uplatnil své pravomoci v oblasti soudního přezkumu, respektive jednal nad jejich rámec, a v každém případě vycházel ze skutkových okolností v každém ohledu irelevantních, respektive tyto skutkové okolnosti nesprávně kvalifikoval jako indicie nasvědčující existenci strukturálních vazeb, a v každém případě nesprávně uplatnil pojem „osoba odpovědná za protiprávní jednání“, když uvedl, že společnost TQ patří do skupiny Grupo Celsa.

               2.

               Tribunál se při uplatnění vhodného právního základu a při posuzování důkazů dopustil nesprávného právního posouzení a v každém případě porušil své povinnosti v oblasti soudního přezkumu, když dospěl k závěru, že navrhovatelka k prokázání, že výkonné a kontrolní pravomoci společnosti GSW coby jediného jednatele byly přeneseny na jednotlivé generální ředitele společnosti TQ a že TQ vystupovala na trhu samostatně, předložila jen „osvědčení svých generálních ředitelů“ (ve skutečnosti šlo o místopřísežná prohlášení generálních ředitelů společnosti TQ). Rozhodnutí Tribunálu dále trpí nedostatkem odůvodnění, neboť v něm není vysvětleno, proč nejsou místopřísežná prohlášení generálních ředitelů společnosti TQ, na které tato účastnice řízení odkázala, opodstatněná.

               3.

               Tribunál nesprávně kvalifikoval skutkové okolnosti, a sice dojmy konkurentů, když dospěl k závěru, že tyto dojmy představují pro účely prokázání existence jedné hospodářské jednotky tvořené společnostmi TQ, GSW a dalšími společnostmi, v nichž má GSW podíl, další indicii, potažmo indicii právně relevantní. Tribunál se dopustil i nesprávného právního posouzení spočívajícího ve zkreslení skutkových okolností a důkazů vztahujících se k chápání konkurentů.

               4.

               Tribunál nesprávně kvalifikoval skutkové okolnosti, a sice překrývání personálu ve společnostech TQ, GSW a ve společnostech, v nichž má GSW podíl, když dospěl k závěru, že toto překrývání představuje pro účely prokázání, že tyto společnosti tvoří jednu hospodářskou jednotku, jejíž mateřskou společností měla být GSW, další indicii, potažmo indicii právně relevantní.

               5.

               Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení při právní kvalifikaci blíže určených skutkových okolností, a sice rozdělení výrobních a prodejních činností AP mezi čtyři společnosti, když dospěl k závěru, že toto rozdělení představuje další indicii právně relevantní pro účely prokázání, že TQ je součástí hospodářské jednotky tvořené společnostmi GSW a dalšími společnostmi, v nichž má GSW podíl.

               6.

               Tribunál se podle navrhovatelky dopustil nesprávného právního posouzení při určení právního základu použitelného při posuzování údajného výkonu rozhodujícího vlivu a v každém případě jeho rozhodnutí trpí v souvislosti s údajným výkonem rozhodujícího vlivu společností GSW ve společnosti TQ nedostatkem odůvodnění.

               7.

               Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení při posuzování důkazů a v každém případě porušil své povinnosti v oblasti soudního přezkumu, když odmítl argument navrhovatelky, že GSW nevykonávala rozhodující vliv ve společnosti TQ.

               8.

               Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení spočívajícího v porušení práva na obhajobu, když učinil závěr, že Komise vzhledem k tomu, že při posuzování platební schopnosti navrhovatelky vycházela ze skutečností, které tato předložila a o kterých věděla, neporušila právo navrhovatelky být vyslechnuta.

               9.

               Tribunál se dopustil při posuzování důkazů nesprávného právního posouzení a v každém případě své pravomoci v oblasti soudního přezkumu neuplatnil v souladu s právem. Tribunál se dále dopustil nesprávného právního posouzení spočívajícího v porušení povinnosti uvést odůvodnění. Konečně a v každém případě se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení spočívajícího ve zkreslení skutkových okolností a důkazů vztahujících se k možnosti navrhovatelky získat financování z vnějších zdrojů.

               10.

               Tribunál se při posuzování důkazů dopustil nesprávného právního posouzení a v každém případě porušil svou povinnost provést soudní přezkum v plné jurisdikci, když dospěl k závěru, že navrhovatelka neposkytla Komisi informace nezbytné k posouzení velikosti majetku svých akcionářů. Rozhodnutí Tribunálu trpí navíc podle navrhovatelky nedostatkem odůvodnění, neboť v něm není vysvětleno, proč zprávy společnosti Deloitte, na které tato účastnice řízení odkázala, postrádají veškerou hodnotu i coby neúplný důkaz.


title: Věc C-87/06: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de lo Social n o  3 de Valladolid dne  14. února 2006  – Vicente Pascual García v. Confederación Hidrográfica del Duero

text:
               20.5.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 121/2

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de lo Social no 3 de Valladolid dne 14. února 2006 – Vicente Pascual García v. Confederación Hidrográfica del Duero
   (Věc C-87/06)
   (2006/C 121/04)
   Jednací jazyk: španělština
   Předkládající soud
   Juzgado de lo Social no 3 de Valladolid
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Vicente Pascual García

      Žalovaný: Confederación Hidrográfica del Duero
   Předběžné otázky

               1)

               Brání zásada rovného zacházení, která zakazuje jakoukoliv diskriminaci na základě věku a která je zakotvena v článku 13 ES a v čl. 2 odst. 1 směrnice 2000/781 (1), vnitrostátnímu zákonu (konkrétně prvnímu odstavci jednotného přechodného ustanovení zákona č. 14/2005 o doložkách kolektivních smluv týkajících se dosažení obvyklého věku pro odchod do důchodu), který považuje za platné doložky o povinném odchodu do důchodu obsažené v kolektivních smlouvách, jež vyžadují pouze, aby pracovník dosáhl obvyklého věku pro odchod do důchodu a aby splňoval ostatní podmínky stanovené právními předpisy španělského státu v oblasti sociálního zabezpečení k tomu, aby získal nárok na starobní důchod příspěvkového typu, zatímco u smluv, které budou uzavřeny v budoucnu, možnost ukončení pracovního poměru z důvodu věku nadto vyžaduje od podniku, aby takové ukončení spojil s politikou zaměstnanosti?
               V případě kladné odpovědi na předchozí otázku:

               2)

               Zavazuje zásada rovného zacházení, která zakazuje jakoukoliv diskriminaci na základě věku a která je zakotvena v článku 13 ES a v čl. 2 odst. 1 směrnice 2000/78, vnitrostátní soud k tomu, aby v tomto případě nepoužil uvedené jednotné přechodné ustanovení zákona 14/2005?

      (1)  Směrnice Rady ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání (Úř. věst. L 303, s. 16)


title: Věc C-268/05 P: Opravný prostředek podaný 27. června 2005 Giorgiem Lebedefem proti rozsudku vydanému dne 12. dubna 2005 Soudem prvního stupně Evropských společenství (prvním senátem) ve věci T-191/02, Giorgio Lebedef v. Komise Evropských společenství

text:
               1.10.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 243/5

         Opravný prostředek podaný 27. června 2005 Giorgiem Lebedefem proti rozsudku vydanému dne 12. dubna 2005 Soudem prvního stupně Evropských společenství (prvním senátem) ve věci T-191/02, Giorgio Lebedef v. Komise Evropských společenství
   (Věc C-268/05 P)
   (2005/C 243/07)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byl předložen 27. června 2005 opravný prostředek podaný Giorgiem Lebedefem, zastoupeným G. Bouneouem a F. Frabettim, avocats, proti rozsudku vydanému dne 12. dubna 2005 Soudem prvního stupně Evropských společenství (prvním senátem) ve věci T-191/02, Giorgio Lebedef v. Komise Evropských společenství.
   Účastník řízení podávající opravný prostředek navrhuje, aby Soudní dvůr:
   Zrušil rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 12. dubna 2005 ve věci T-191/02, Giorgio Lebedef, úředník Komise Evropských společenství, s bydlištěm v Senningerbergu, Lucembursko, zastoupený G. Bouneouem a F. Frabettim, avocats, s adresou pro doručování v Lucemburku, žalobce, proti Komisi Evropských společenství, zastoupené J. Currallem, jako zmocněncem, s adresou pro doručování v Lucemburku, žalobkyni, jejímž předmětem je návrh na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 5. prosince 2001, jímž Komise vypověděla rámcovou dohodu ze dne 20. září 1974, opětovně přijala prováděcí pravidla týkající se úrovní, postupů a způsobů jednání dohodnutá mezi většinou odborových a profesních organizací a správou Komise dne 19. ledna 2000, potvrdila dohodu ze dne 4. dubna 2001 týkající se disponibilních zdrojů na zastupování zaměstnanců, potvrdila ustanovení o stávce obsažená v příloze I rámcové dohody ze dne 20. září 1974, vyzvala místopředsedu Komise N. Kinnocka k jednání s odborovými a profesními organizacemi, k návrhu na přijetí nové rámcové dohody sborem komisařů před koncem března 2002 a zařazení do souboru změn služebního řádu, na nichž je třeba se s odborovými a profesními organizacemi shodnout, změnu, jež umožní přijmout volební řád prostřednictvím referenda organizovaného pro zaměstnance orgánu, a pokud bude třeba, žaloba na zrušení dopisu N. Kinnocka ze dne 22. listopadu 2001, zaslaného předsedovi každého odborového svazu jako sdělení rozhodnutí požadovat po Komisi, aby ke dni 5. prosinci 2001 vypověděla zmíněnou rámcovou dohodu ze dne 20. září 1974, a aby přijala některé z uvedených bodů, jakož i návrh na zrušení rozhodnutí E. Halskova ze dne 6. prosince 2001, jímž se žalobci odmítá vydání cestovního příkazu k účasti na schůzi konané za účelem dohody dne 7. prosince 2001 ohledně „obecného balíčku návrhů změn služebního řádu“.
   Důvody opravného prostředku a hlavní argumenty
   Na podporu svého návrhu na zrušení napadeného rozsudku účastník řízení podávající opravný prostředek zpochybňuje bod 4 odst. 96 až 103 rozsudku. Přesněji, přípustnost „(…) návrhu na zrušení rozhodnutí ze dne 5. prosince 2001, pokud jde o přijetí prováděcích pravidel, a v rozsahu, v němž tato pravidla upírají žalobci práva, které pro něho vyplývají z dohody ze dne 4. dubna 2001“.
   Jelikož prováděcí pravila vylučují z jednání odborový svaz, který na nich byl zastoupen účastníkem řízením podávajícím opravný prostředek, mají vliv na jeho osobní situaci, jelikož mu upírají individuální práva vyplývající z jeho postavení zástupce odborového svazu na těchto jednáních (viz v tomto smyslu rozsudek ze dne 11. května 1989, Maurissen a Union Syndicale v. Účetní dvůr, 193/87 a 194/87, Recueil, s. 1045, a rozsudek ze dne 14. července 1998, Lebedef v. Komise, T-42/97, RecueilFP, s. I-A-371 a II-1071, body 18 až 21). V důsledku toho prováděcí pravidla zkracují jeho práva a způsobují jeho zájem je napadnout za účelem jejich zrušení.
   Tento závěr nelze vyvrátit judikaturou v rozsudcích Soudu prvního stupně ze dne 22. června 1994, Rijnoudt a Hockem v. Komise (T-97/02 a T-111/92, RecueilFP, s. I-A-159 a II-511, body 82a 86) a ze dne 15. července 1994, Browet a další v. Komise (T-576/93 až T-582/93, RecueilFP, s. I-A-191 a II-619, bod 44). Situace dotčené ve věcech, ve kterých byly vydány tyto rozsudky, se totiž odlišují od probíhajícího sporu, jelikož v tomto sporu vyplývají práva žalobce přímo z Pravidel o zdrojích, a ačkoli jsou přiznaná pro zjednodušení účasti jeho odborového svazu na jednání, spadají pod soudní agendu veřejné služby, jelikož se bezprostředně dotýkají jeho vlastní právní situace.
   Pokud jde o posuzovanou přípustnost, Soud v napadeném rozsudku de facto uznává, že A&D (odborový svaz žalobce) není reprezentativní. Účastník řízení podávající opravný prostředek zpochybňuje tento názor, jelikož prováděcí pravidla neprovádějí objektivní posouzení reprezentativnosti OSP, a proto došlo ke zjevnému pochybení při srovnávacím posouzení této reprezentativnosti. Navíc došlo k porušení zásady rovného zacházení a zákazu diskriminace, dodržování práv obhajoby, povinnosti uvést odůvodnění a zákazu svévolného jednání, jakož i článku 24a služebního řádu.


title: Spojené věci C-228/13 až C-232/12 a C-254/12 až C-258/12: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 18. července 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio — Itálie) — Vodafone Omnitel NV (C-228/12, C-231/12 a C-258/12), Fastweb SpA (C-229/12 a C-232/12), Wind Telecomunicazioni SpA (C-230/12 a C-254/12), Telecom Italia SpA (C-255/12 a C-256/12), Sky Italia srl (C-257/12) v. Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Presidenza del Consiglio dei Ministri (C-228/12 až C 232/12, C-255/12 a C-256/12), Commissione di Garanzia dell’Attuazione della Legge sullo Sciopero nei Servizi Pubblici Essenziali (C-229/12, C-232/12 a C-257/12), Ministero dell’Economia e delle Finanze (C-230/12) ( „Sítě a služby elektronických komunikací — Směrnice 2002/20/ES — Článek 12 — Správní poplatky uložené podnikům dotčeného odvětví — Vnitrostátní právní úprava ukládající operátorům elektronických komunikací platbu poplatku určeného na pokrytí nákladů na fungování vnitrostátních regulačních orgánů“ )

text:
               7.9.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 260/15

         Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 18. července 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio — Itálie) — Vodafone Omnitel NV (C-228/12, C-231/12 a C-258/12), Fastweb SpA (C-229/12 a C-232/12), Wind Telecomunicazioni SpA (C-230/12 a C-254/12), Telecom Italia SpA (C-255/12 a C-256/12), Sky Italia srl (C-257/12) v. Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Presidenza del Consiglio dei Ministri (C-228/12 až C 232/12, C-255/12 a C-256/12), Commissione di Garanzia dell’Attuazione della Legge sullo Sciopero nei Servizi Pubblici Essenziali (C-229/12, C-232/12 a C-257/12), Ministero dell’Economia e delle Finanze (C-230/12)
   (Spojené věci C-228/13 až C-232/12 a C-254/12 až C-258/12) (1)

   (Sítě a služby elektronických komunikací - Směrnice 2002/20/ES - Článek 12 - Správní poplatky uložené podnikům dotčeného odvětví - Vnitrostátní právní úprava ukládající operátorům elektronických komunikací platbu poplatku určeného na pokrytí nákladů na fungování vnitrostátních regulačních orgánů)
   2013/C 260/25
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Vodafone Omnitel NV (C-228/12, C-231/12 a C-258/12), Fastweb SpA (C-229/12 a C-232/12), Wind Telecomunicazioni SpA (C-230/12 a C-254/12), Telecom Italia SpA (C-255/12 a C-256/12), Sky Italia srl (C-257/12)

      Žalovaní: Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Presidenza del Consiglio dei Ministri (C-228/12 až C-232/12, C-255/12 a C-256/12), Commissione di Garanzia dell’Attuazione della Legge sullo Sciopero nei Servizi Pubblici Essenziali (C-229/12, C-232/12 a C-257/12), Ministero dell’Economia e delle Finanze (C-230/12)

      Za přítomnosti: Wind Telecomunicazioni SpA (C-228/12, C-229/12, C-232/12, C-255/12 až C-258/12), Telecom Italia SpA (C-228/12, C-230/12, C-232/12 a C-254/12), Vodafone Omnitel NV (C-230/12 a C-254/12), Fastweb SpA (C-230/12, C-254/12 a C-256/12), Television Broadcasting System SpA (C-257/12)

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio — Výklad článku 12 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/20/ES ze dne 7. března 2002 o oprávnění pro sítě a služby elektronických komunikací (autorizační směrnice) (Úř. věst. L 108, s. 21; Zvl. vyd. 13/29, s. 337) — Správní poplatky ukládané podnikům — Právní úprava, která stanoví, že všechny náklady vnitrostátních regulačních orgánů, které nejsou financovány státem, jsou rozděleny mezi podniky dotyčného odvětví na základě příjmů dosažených těmito podniky z prodeje relevantního zboží nebo poskytování relevantních služeb

      Výrok

   Článek 12 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/20/ES ze dne 7. března 2002 o oprávnění pro sítě a služby elektronických komunikací (autorizační směrnice) musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání takové právní úpravě členského státu, jako je právní úprava dotčená v původním řízení, na jejímž základě jsou podniky poskytující služby nebo zajišťující síť elektronických komunikací povinny platit poplatek určený na uhrazení veškerých nákladů vzniklých vnitrostátnímu regulačnímu orgánu, které nejsou financovány státem, jehož výše je určována v závislosti na příjmech dosažených těmito podniky, pod podmínkou, že tento poplatek je určen výhradně k pokrytí výdajů souvisejících s činnostmi uvedenými v odstavci 1 písm. a) tohoto ustanovení, že veškeré příjmy dosažené na základě výběru uvedeného poplatku nepřekročí náklady související s těmito činnostmi a že tento poplatek je mezi podniky rozložen objektivním, průhledným a přiměřeným způsobem, ověření čehož spočívá na předkládajícím soudu.

      (1)  Úř. věst. C 217, 21.7.2012.


title: Věc T-39/04: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 14. února 2008 – Orsay v. OHIM – Jiménez Arellano (O orsay) ( Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní a obrazové ochranné známky Společenství O orsay — Starší národní slovní a obrazová ochranná známka D'ORSAY — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 )

text:
               29.3.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 79/25

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 14. února 2008 – Orsay v. OHIM – Jiménez Arellano (O orsay)
   (Věc T-39/04) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní a obrazové ochranné známky Společenství O orsay - Starší národní slovní a obrazová ochranná známka D'ORSAY - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94“)
   (2008/C 79/49)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Orsay GmbH (Willstätt, Německo) (zástupci: D. von Schultz a S. Elbe, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: původně U. Pfeghar, poté G. Schneider, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Soudem: José Jiménez Arellano, SA (Madrid, Španělsko) (zástupci: původně J. Astiz Suárez, poté S. Hernán-Carillo Portolés, a konečně A. Tarí Lázaro, advokáti)
   Předmět věci
   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM (věc R 394/2002-4) ze dne 3. listopadu 2003, týkajícího se námitkového řízení mezi José Jiménez Arellano, SA, a Orsay GmbH.
   Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Orsay GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 106, 30.4.2004.


title: Věc T-226/16: Žaloba podaná dne 10. května 2016 – Ipuri v. EUIPO - van Graaf (IPURI)

text:
               27.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 232/35

         Žaloba podaná dne 10. května 2016 – Ipuri v. EUIPO - van Graaf (IPURI)
   (Věc T-226/16)
   (2016/C 232/46)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Ipuri GmbH (Hamburk, Německo) (zástupkyně: K. Sandberg, advokátka)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: van Graaf GmbH & Co. KG (Vídeň, Rakousko)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „IPURI“ – Přihláška č. 8 971 021

      Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 10. března 2016, ve věci R 886/2015-4

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení včetně nákladů řízení před odvolacím senátem.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení článku 15 ve spojení s čl. 42 odst. 2 a 3 nařízení č. 207/2009, jakož i pravidla 22 odst. 3 a 4 nařízení č. 2868/95 a čl. 78 odst. 1 písm. f) nařízení č. 207/2009;

               —

               Porušení čl. 8 odst. 2 písm. a) uplatněním čl. 42 odst. 3 nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-393/16: Žaloba podaná dne 25. července 2016 – Omnicom International Holdings v. EUIPO – eBay (dA/tA/bA/y)

text:
               3.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 364/16

      Žaloba podaná dne 25. července 2016 – Omnicom International Holdings v. EUIPO – eBay (dA/tA/bA/y)
      (Věc T-393/16)
      (2016/C 364/12)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Omnicom International Holdings, Inc. (New York, New York, Spojené státy americké) (zástupce: D. Farnswroth, Solicitor)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: eBay, Inc. (San Jose, Kalifornie, Spojené státy americké)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatel sporné ochranné známky: žalobkyně

         Sporná ochranná známka: obrazová ochranná známka obsahující slovní prvky „(dA/tA/bA/y)“ – Přihláška ochranné známky Evropské unie č. 12 354 015

         Řízení před EUIPO: námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 17. května 2016 ve věci R 872/2015-1

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 5 nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-104/13: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 23. října 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Augstākās tiesas Senāts – Lotyšsko) – „Olainfarm“ AS v. Latvijas Republikas Veselības ministrija, Zāļu valsts aģentūra „Řízení o předběžné otázce — Sbližování právních předpisů — Průmyslová politika — Směrnice 2001/83/ES — Humánní léčivé přípravky — Článek 6 — Registrace — Článek 8 odst. 3 písm. i) — Povinnost přiložit k žádosti o registraci léčivého přípravu výsledky farmaceutických a předklinických zkoušek a klinických hodnocení — Odchylka týkající se předklinických zkoušek a klinických hodnocení — Generika — Pojem ‚referenční léčivý přípravek‘  — Subjektivní právo držitele rozhodnutí o registraci referenčního léčivého přípravku bránit registraci generika tohoto referenčního léčivého přípravku — Článek 10a — Léčivé přípravky, jejichž účinné látky mají v Evropské unii dobře zavedené léčebné použití po dobu alespoň deseti let — Možnost použít léčivý přípravek, jehož registrace byla vydána s přihlédnutím k odchylce stanovené v článku 10a, jako referenční léčivý přípravek pro získání rozhodnutí o registraci generika“

text:
               8.12.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 439/3

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 23. října 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Augstākās tiesas Senāts – Lotyšsko) – „Olainfarm“ AS v. Latvijas Republikas Veselības ministrija, Zāļu valsts aģentūra
   (Věc C-104/13) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Sbližování právních předpisů - Průmyslová politika - Směrnice 2001/83/ES - Humánní léčivé přípravky - Článek 6 - Registrace - Článek 8 odst. 3 písm. i) - Povinnost přiložit k žádosti o registraci léčivého přípravu výsledky farmaceutických a předklinických zkoušek a klinických hodnocení - Odchylka týkající se předklinických zkoušek a klinických hodnocení - Generika - Pojem ‚referenční léčivý přípravek‘ - Subjektivní právo držitele rozhodnutí o registraci referenčního léčivého přípravku bránit registraci generika tohoto referenčního léčivého přípravku - Článek 10a - Léčivé přípravky, jejichž účinné látky mají v Evropské unii dobře zavedené léčebné použití po dobu alespoň deseti let - Možnost použít léčivý přípravek, jehož registrace byla vydána s přihlédnutím k odchylce stanovené v článku 10a, jako referenční léčivý přípravek pro získání rozhodnutí o registraci generika“)
   (2014/C 439/04)
   Jednací jazyk: lotyština

      Předkládající soud

   Augstākās tiesas Senāts

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně:„Olainfarm“ AS

      Žalovaní: Latvijas Republikas Veselības ministrija, Zāļu valsts aģentūra

      Za přítomnosti: Grindeks AS

      Výrok

               1)

               Pojem „referenční léčivý přípravek“ ve smyslu čl. 10 odst. 2 písm. a) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/83/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků, ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1394/2007 ze dne 13. listopadu 2007, musí být vykládán v tom smyslu, že zahrnuje léčivý přípravek, pro který bylo rozhodnutí o registraci vydáno na základě článku 10a této směrnice.

               2)

               Článek 10 směrnice 2001/83 ve znění nařízení č. 1394/2007 ve spojení s článkem 47 Listiny základních práv Evropské unie musí být vykládán v tom smyslu, že držitel rozhodnutí o registraci léčivého přípravku, který byl použit jako referenční léčivý přípravek v rámci žádosti o rozhodnutí o registraci generika jiného výrobce, která byla podána na základě článku 10 této směrnice, má právo na opravný prostředek proti rozhodnutí příslušného orgánu, který vydal rozhodnutí o registraci tohoto generika, jedná-li se o dosažení soudní ochrany výhradního práva, které tento článek 10 tomuto držiteli přiznává. Takové právo na opravný prostředek existuje zejména tehdy, pokud uvedený držitel požaduje, aby jeho léčivý přípravek nebyl použit za účelem vydání rozhodnutí o registraci léčivého přípravku podle uvedeného článku 10 pro léčivý přípravek, pro který nemůže být jeho léčivý přípravek považován za referenční léčivý přípravek ve smyslu téhož čl. 10 odst. 2 písm. a).

      (1)  Úř. věst. C 123, 27.4.2013.


title: Věc T-450/04 RENV: Usnesení Tribunálu ze dne 27. června 2014 – Bouygues a Bouygues Télécom v. Komise

text:
               1.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 292/58

         Usnesení Tribunálu ze dne 27. června 2014 – Bouygues a Bouygues Télécom v. Komise
   (Věc T-450/04 RENV) (1)

   2014/C 292/71
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda šestého rozšířeného senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 31, 5.2.2005.


title: Věc T-196/07: Žaloba podaná dne 5. června 2007 – Dyckerhoff Polska v. Komise

text:
               21.7.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 170/38

         Žaloba podaná dne 5. června 2007 – Dyckerhoff Polska v. Komise
   (Věc T-196/07)
   (2007/C 170/72)
   Jednací jazyk: polština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Dyckerhoff Polska sp. z o.o. (zástupci: P. K. Rosiak, právní poradce, a P. Puel, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Komise ze dne 26. března 2007 o národním alokačním plánu pro přidělování povolenek na emise skleníkových plynů oznámeném Polskem v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně navrhuje zrušit rozhodnutí Komise K(2007) 1295 konečné ze dne 26. března 2007 o národním alokačním plánu pro přidělování povolenek na emise skleníkových plynů oznámeném Polskem v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES (1), ve kterém Komise konstatovala, že některé aspekty jí dne 30. června 2006 oznámeného polského národního alokačního plánu pro přidělování povolenek na emise CO2 pro období od 2008 do 2012 nejsou slučitelné s čl. 9 odst. 1 a odst. 3, článkem 10 a čl. 13 odst. 2, jakož i kritérii přílohy III směrnice 2003/87. Napadené rozhodnutí snižuje horní hranici emisí CO2 pro období 2008–2012 o 26,7 % oproti horní hranici, kterou Polsko navrhlo v národním alokačním plánu pro přidělování povolenek oznámeném Komisi.
   Žalobní důvody a hlavní argumenty se shodují se žalobními důvody a argumenty uvedenými ve věci T-195/07.

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES (Úř. věst. L 275, s. 32).


title: Věc T-470/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 12. července 2012 — medi v. OHIM (medi) ( „Ochranná známka Společenství — Přihláška slovní ochranné známky Společenství medi — Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b) a odst. 2 nařízení (ES) č. 207/2009“ )

text:
               25.8.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 258/17

         Rozsudek Tribunálu ze dne 12. července 2012 — medi v. OHIM (medi)
   (Věc T-470/09) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Přihláška slovní ochranné známky Společenství medi - Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) a odst. 2 nařízení (ES) č. 207/2009)
   2012/C 258/28
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: medi GmbH & Co. KG (Bayreuth, Německo) (zástupci: H. Lindner, D. Terheggen a T. Kiphuth, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: původně S. Schäffner, poté G. Schneider, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 1. října 2009 (věc R 692/2008-4) týkajícímu přihlášky slovního označení medi jako ochranné známky Společenství.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Medi GmbH & Co. KG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 24, 30.1.2010.


title: Věc T-700/16: Žaloba podaná dne 30. září 2016 – Laboratorios Ern v. EUIPO – Ascendo Medienagentur (SLIMDYNAMICS)

text:
               12.12.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 462/26

         Žaloba podaná dne 30. září 2016 – Laboratorios Ern v. EUIPO – Ascendo Medienagentur (SLIMDYNAMICS)
   (Věc T-700/16)
   (2016/C 462/33)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Laboratorios Ern, SA (Barcelona, Španělsko) (zástupce: S. Correa Rodríguez, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Ascendo Medienagentur AG (Gamprin-Bendern, Lichtenštejnsko)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Přihlašovatelka: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie obsahující slovní prvek „SLIMDYNAMICS“ – Přihláška č. 12 882 304

      Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 22. července 2016, ve spojených věcech R 1814/2015-4 a R 1780/2015-4

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil v rozsahu, v němž vyhovuje žádosti s ohledem na výrobky ve třídě 5, a zamítl žádost o zápis ochranné známky Evropské unie č. 12 882 304 SLIM DYNAMICS & design pro třídu 5; a

               —

               uložil EUIPO a, v případě, že se rozhodne vstoupit do tohoto řízení jako vedlejší účastník, společnosti ASCENDO MEDIENAGENTUR AG náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-125/07: Žaloba podaná dne 16. dubna 2007 – Scientific and Technological Committee a další v. Potocnik a další, členové Komise

text:
               23.6.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 140/33

         Žaloba podaná dne 16. dubna 2007 – Scientific and Technological Committee a další v. Potocnik a další, členové Komise
   (Věc T-125/07)
   (2007/C 140/55)
   Jednací jazyk: polština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Scientific and Technological Committee of AGH University of Science and Technology a další (Krakov, Polská republika) (zástupce: A. Żuraniewski, advokát)

      Žalovaní: J. Potocnik, S. Dimas a A. Piebalgs, členové Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že členové Komise Evropské unie, J. Potocnik, S. Dimas a A. Piebalgs, tím, že nepřijali okamžitá opatření na ochranu života obyvatelstva EU, když obdrželi tři dopisy, které je informovaly o ohrožení spojeném s technologiemi skladování CO2 v geologických skladištích, se dopustili trestněprávního opomenutí, čímž vyvolali trvalé ohrožení života obyvatelstva EU a nebezpečí ekologické katastrofy;

               —

               poukázat na nezbytnost provedení navržených šetření;

               —

               poukázat na nezbytnost financování v plném rozsahu šetření, která nemají komerční charakter, ale mají chránit bezpečnost života obyvatelstva EU;

               —

               poukázat na nezbytnost zdržet se v EU dalších procesů naplňování CO2 do geologických skladišť až do ukončení navrhovaných šetření.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobci žádají o určení opomenutí členů Evropské komise, kteří poté, co byli žalobci informováni o nebezpečí pro lidské zdraví a životní prostředí z důvodu skladování nebaleného oxidu uhličitého v geologických skladištích, nepřijali žádná vhodná opatření, aby zabránili negativním důsledkům používání takových technik. Žalobci tvrdí, že žalovaní členové Komise, i když byli požádáni, aby přijali vhodné kroky a provedli žalobci navržená šetření vlivů skladování oxidu uhličitého v malých hloubkách, nezaujali žádným způsobem stanovisko k problémům, které byly uvedeny v jim zaslaným stížnostech. Tato nečinnost porušuje právní řád Evropské unie a je neslučitelná s povinnostmi člena Komise.