title: Věc C-470/06: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Efeteio Athinon (Řecko) dne 21. listopadu 2006 – Konstantinos Xydias kai Sia OE v. GlaxoSmithKline Anonymi Emporiki Viomichaniki Etairia Farmakeftikon Proïonton

text:
               27.1.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 20/4

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Efeteio Athinon (Řecko) dne 21. listopadu 2006 – Konstantinos Xydias kai Sia OE v. GlaxoSmithKline Anonymi Emporiki Viomichaniki Etairia Farmakeftikon Proïonton
   (Věc C-470/06)
   (2007/C 20/05)
   Jednací jazyk: řečtina
   Předkládající soud
   Efeteio Athinon (Řecko)
   Účastnice původního řízení

      Odvolatelka: Konstantinos Xydias kai Sia OE

      Odpůrkyně: GlaxoSmithKline Anonymi Emporiki Viomichaniki Etairia Farmakeftikon Proïonton
   Předběžné otázky

               1)

               Představuje odmítnutí podniku zaujímajícího dominantní postavení uspokojit plně objednávky, které jsou mu zaslány velkoobchodníky s farmaceutickými výrobky, když toto odmítnutí vede k omezení vývozní činnost těchto velkoobchodníků, a tím i k omezení škody způsobené paralelním obchodem, samo o sobě zneužití ve smyslu článku 82 ES? Je odpověď na tuto otázku ovlivněna skutečností, že paralelní obchod je pro velkoobchodníky velmi výnosný vzhledem k rozdílným cenám existujícím v rámci Evropské unie z důvodu státního zásahu, nebo jinak řečeno, skutečností, že trh s farmaceutickými výrobky nevykazuje podmínky čisté hospodářské soutěže, nýbrž se naopak vyznačuje zvýšeným stupněm státního zásahu? Konečně, je příslušný vnitrostátní orgán v oblasti hospodářské soutěže povinen použít pravidla Společenství týkající se hospodářské soutěže stejným způsobem na trhy, které fungují v rámci režimu hospodářské soutěže, a na trhy, na kterých je hospodářská soutěž narušena zásahem státu?

               2)

               Jak má být eventuální zneužití posuzováno, jestliže Soudní dvůr rozhodne, že omezení paralelního obchodu z výše uvedených důvodů nepředstavuje zneužití vždy, když je provedeno podnikem v dominantním postavení?

         Obzvláště:

               2.1

               Je vhodné použít kritérium procentního podílu, o který je překročena běžná národní spotřeba, nebo kritérium škody, kterou utrpí podnik v dominantním postavení ve vztahu ke svému celkovému obratu a celkovému zisku? V případě kladné odpovědi, jakým způsobem je třeba určit úroveň procentuálního překročení a výši způsobené škody – škody brané jako určitý procentní podíl z obratu a celkového zisku -, nad kterou dotčené jednání může být kvalifikováno jako zneužití?

               2.2

               Je třeba zaujmout přístup založený na zvážení zájmů a v kladném případě, jaké zájmy musí být takto zváženy?
               Konkrétněji:

                           a)

                           Má na odpověď vliv skutečnost, že pacient – konečný spotřebitel získá omezenou hospodářskou výhodu z paralelního obchodu?

                           b)

                           Je třeba vzít v úvahu zájmy orgánů sociálního zabezpečení na získání levnějších léků, a pokud ano, do jaké míry?

               2.3

               Jaká jiná kritéria a jaké jiné přístupy mohou být považovány v projednávaném případě za vhodné?


title: Věc C-472/12: Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 17. července 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Corte suprema di cassazione – Itálie) – Panasonic Italia SpA, Panasonic Marketing Europe GmbH a Scerni Logistics S.r.l. v. Agenzia delle Dogane di Milano „Řízení o předběžné otázce — Nařízení (EHS) č. 2658/87 — Společný celní sazebník — Sazební zařazení zboží — Kombinovaná nomenklatura — Čísla 8471 a 8528 — Plazmové obrazovky — Funkce počítačového monitoru — Potenciální funkce televizní obrazovky po vložení grafické karty“

text:
               15.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 315/5

         Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 17. července 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Corte suprema di cassazione – Itálie) – Panasonic Italia SpA, Panasonic Marketing Europe GmbH a Scerni Logistics S.r.l. v. Agenzia delle Dogane di Milano
   (Věc C-472/12) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Nařízení (EHS) č. 2658/87 - Společný celní sazebník - Sazební zařazení zboží - Kombinovaná nomenklatura - Čísla 8471 a 8528 - Plazmové obrazovky - Funkce počítačového monitoru - Potenciální funkce televizní obrazovky po vložení grafické karty“)
   2014/C 315/07
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Corte suprema di cassazione

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelky: Panasonic Italia SpA, Panasonic Marketing Europe GmbH, Scerni Logistics S.r.l.

      Odpůrce: Agenzia delle Dogane di Milano

      Výrok

               1)

               Pro účely sazebního zařazení obrazovek majících objektivní charakteristické znaky dotčené ve věci v původním řízení v rámci kombinované nomenklatury uvedené v příloze I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku, ve znění nařízení Komise (ES) č. 2388/2000 ze dne 13. října 2000, nařízení Komise (ES) č. 2031/2001 ze dne 6. srpna 2001, nařízení Komise (ES) č. 1832/2002 ze dne 1. srpna 2002 a nařízení Komise (ES) č. 1789/2003 ze dne 11. září 2003, je třeba zohlednit jejich inherentní účel použití spočívající v reprodukci dat ze zařízení pro automatizované zpracování dat i kompozitních videosignálů. Takové obrazovky musí být zařazeny do podpoložky 8471 60 90 kombinované nomenklatury, pokud je jejich výhradní nebo hlavní použití v systému automatizovaného zpracování dat ve smyslu poznámky 5 části B písm. a) kapitoly 84 kombinované nomenklatury, nebo do podpoložky 8528 21 90 této nomenklatury, pokud tomu tak není, což přísluší předkládajícímu soudu určit na základě objektivních charakteristických znaků obrazovek dotčených ve věci v původním řízení, zejména znaků uvedených ve vysvětlivkách k číslu 8471 harmonizovaného systému zavedeného Mezinárodní úmluvou o harmonizovaném systému popisu a číselného označování zboží uzavřenou v Bruselu dne 14. června 1983 a protokolem o její změně ze dne 24. června 1986, konkrétně v bodech 1 až 5 části D kapitoly I harmonizovaného systému věnovaných zobrazovacím jednotkám zařízení pro automatizované zpracování dat.

               2)

               Nařízení Komise (ES) č. 754/2004 ze dne 21. dubna 2004 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury nemůže být použito se zpětnou účinností.

      (1)  Úř. věst. C 399, 22.12.2012.


title: Věc C-443/05 P: Kasační opravný prostředek podaný dne  14. prosince 2005  Common Market Fertilizers SA (CMF) proti rozsudku ze dne  27. září 2005  Soudem prvního stupně Evropských společenství (prvním rozšířeným senátem) ve spojených věcech T-134/03 a T-135/03, Common Market Fertilizers SA (CMF) v. Komise Evropských společenství

text:
               11.2.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 36/26

         Kasační opravný prostředek podaný dne 14. prosince 2005 Common Market Fertilizers SA (CMF) proti rozsudku ze dne 27. září 2005 Soudem prvního stupně Evropských společenství (prvním rozšířeným senátem) ve spojených věcech T-134/03 a T-135/03, Common Market Fertilizers SA (CMF) v. Komise Evropských společenství
   (Věc C-443/05 P)
   (2006/C 36/52)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byl předložen dne 14. prosince 2005 kasační opravný prostředek podaný Common Market Fertilizers SA (CMF), zastoupenou A. Suttonem a N. Flandinem, advokáty, proti rozsudku ze dne 27. září 2005 Soudu prvního stupně Evropských společenství (prvním rozšířeným senátem) ve spojených věcech T-134/03 a T-135/03, Common Market Fertilizers SA (CMF) v. Komise Evropských společenství.
   Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka) navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil napadený rozsudek v celém rozsahu;

               —

               vyhověl v celém rozsahu návrhovým žádáním předloženým navrhovatelkou v prvním stupni;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení o kasačním opravném prostředku, jakož i náhradu nákladů řízení v prvním stupni.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Navrhovatelka uvádí na podporu svého návrhu na zrušení, že se Soud dopustil čtyřikrát nesprávného právního posouzení, které spočívalo v:

               —

               neúplném představení právního rámce s následným chybným výkladem nařízení č. 3319/94 (1), co se týče podmínek požadovaných pro uložení zvláštního cla, a chybném právním výkladu povahy konzultovaného výboru;

               —

               neúplném představení skutkových okolností s jejich následným zkreslením a chybné použití nařízení č. 3319/94, pokud jde o existenci situace, kdy dochází k nepřímé fakturaci;

               —

               chybném právním výkladu, co se týče podmínek uplatnění článku 239 Celního kodexu Společenství (2) a konkrétně použití podmínky neexistence hrubé nedbalosti.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 3319/94 ze dne 22. prosince 1994, kterým se zavádí konečné antidumpingové clo na dovozy roztoku směsi močoviny a dusičnanu amonného z Bulharska a Polska, vyváženého společnostmi, jež nejsou vyňaty z celní povinnosti, a který upravuje konečný výběr částek zajištěných prozatímním clem (Úř. věst. L 350, s. 20) (neoficiální překlad).

      (2)  Nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 302, s. 1; Zvl. vyd. 02/04, s. 307).


title: Věc C-321/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Centrale Raad van Beroep (Nizozemsko) dne 2. července 2012 — F. van der Helder a D. Farrington v. College voor zorgverzekeringen (Cvz)

text:
               22.9.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 287/21

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Centrale Raad van Beroep (Nizozemsko) dne 2. července 2012 — F. van der Helder a D. Farrington v. College voor zorgverzekeringen (Cvz)
   (Věc C-321/12)
   2012/C 287/39
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Centrale Raad van Beroep

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: F. van der Helder, D. Farrington

      Žalovaný: College voor zorgverzekeringen (Cvz)

      Předběžná otázka

   Rozumí se výrazem „právní předpisy, jimž [osoba s nárokem na důchod] podléhala nejdelší dobu“, uvedeným v čl. 28 odst. 2 písm. b) nařízení (EHS) č. 1408/71 (1), právní předpisy o dávkách v nemoci a mateřství, právní předpisy o dávkách ve stáří nebo všechny právní předpisy upravující oblasti sociálního zabezpečení uvedené v článku 4 tohoto nařízení, které byly použitelné na základě hlavy II nařízení?

      (1)  Nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, osoby samostatně výdělečně činné a jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství (Úř. věst. L 149, s. 2).


title: Věc C-363/15 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 13. července 2015 společností Louis Vuitton Malletier proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 21. dubna 2015 ve věci T-359/12, Louis Vuitton Malletier v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) a Nanu-Nana Handelsgesellschaft mbH für Geschenkartikel & Co. KG

text:
               14.12.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 414/13

         Kasační opravný prostředek podaný dne 13. července 2015 společností Louis Vuitton Malletier proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 21. dubna 2015 ve věci T-359/12, Louis Vuitton Malletier v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) a Nanu-Nana Handelsgesellschaft mbH für Geschenkartikel & Co. KG
   (Věc C-363/15 P)
   (2015/C 414/16)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Louis Vuitton Malletier (zástupci: P. Roncaglia, G. Lazzeretti, F. Rossi, N. Parrotta, avocats)

      Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) a Nanu-Nana Handelsgesellschaft mbH für Geschenkartikel & Co. KG

      Návrhová žádání

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka) navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil rozsudek Tribunálu Evropské unie (druhého senátu) ze dne 21. dubna 2015 ve věci T-359/12, oznámený navrhovatelce dne 29. dubna 2015,

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů vynaložených navrhovatelkou v průběhu těchto řízení,

               —

               uložil společnosti Nanu-Nana náhradu nákladů vynaložených navrhovatelkou v průběhu těchto řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

               1.

               Svým kasačním opravným prostředkem Louis Vuitton Malletier (dále jen „Louis Vuitton“ nebo „navrhovatelka“) navrhuje, aby Soudní dvůr zrušil rozsudek Tribunálu Evropské unie (druhého senátu) ze dne 21. dubna 2015 ve věci T-359/12 (dále jen „rozsudek, který je předmětem kasačního opravného prostředku“), kterým Tribunál zamítl žalobu podanou společností Luis Vuitton proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 4. května 2012 ve věci R 1855/2011-1, kterým byl v plném rozsahu zrušen zápis obrazové ochranné známky Společenství č. 370445 z důvodu nedostatku rozlišovací způsobilosti.

               2.

               Tento kasační opravný prostředek má prokázat, že se Tribunál závěrem o tom, že se na spornou ochrannou známku má uplatnit čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení o ochranné známce Společenství (1) a že ustanovení čl. 7 odst. 3 a čl. 52 odst. 2 nařízení o ochranné známce se na daný případ nepoužijí, dopustil pochybení.

               3.

               Zaprvé, potvrzením rozhodnutí odvolacího senátu zrušujícího napadenou ochrannou známku z důvodu, že nemá inherentní rozlišovací způsobilost, Tribunál porušil pravidla týkající se důkazního břemene v řízení o prohlášení neplatnosti.

               4.

               Navrhovatelka zejména tvrdí, že k tomu, aby dodržel zásady předpokladu platnosti, jemuž se těší ochranné známky Společenství, a rozdělení důkazního břemene v řízeních o prohlášení neplatnosti, měl Tribunál napadené rozhodnutí zrušit z důvodu, že Nanu-Nana nesplnila důkazní břemeno, které jí náleželo, jelikož nebyla schopna prokázat, jaké normy a zvyklosti panovaly v relevantním odvětví ke dni podání přihlášky napadené ochranné známky, a že napadená ochranná známka se od nich významně neodchylovala.

               5.

               Zadruhé, tím, že požadoval, aby důkaz o rozlišovací způsobilosti získané užíváním byl předložen pro každý členský stát Evropské unie, Tribunál zcela zjevně nepostupoval v souladu s rozsudkem Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli v. OHIM (C-98/11 P, EU:C:2012:307), podle něhož „i když je […] pravda, že získání rozlišovací způsobilosti ochranné známky užíváním je třeba prokázat pro část Unie, ve které tato ochranná známka neměla takovou způsobilost ab initio, bylo by přílišné vyžadovat, aby důkaz o takovém získání byl poskytnut pro každý členský stát samostatně“ (bod 62).

               6.

               Navrhovatelka zejména zdůrazňuje, že pokud by Tribunál správně uplatnil rozsudek Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli v. OHIM, došel by k závěru, že napadená ochranná známka získala rozlišovací způsobilosti užíváním, a v důsledku toho by zrušil rozhodnutí odvolacího senátu v tomto bodě.

               7.

               Ve světle předchozích úvah navrhovatelka žádá, aby Soudní dvůr rozsudek, který je předmětem kasačního opravného prostředku, zrušil a uložil OHIM a společnosti Nanu Nana náhradu nákladů řízení.

      (1)  Nařízení Rady ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (kodifikované znění) (Úř. věst. L 78, s. 1).


title: Věc C-431/04: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Bundesgerichtshof ze dne 29. června 2004 ve věci řízení o stížnosti Massachusetts Institute of Technology.

text:
               4.12.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 300/33

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Bundesgerichtshof ze dne 29. června 2004 ve věci řízení o stížnosti Massachusetts Institute of Technology.
   (Věc C-431/04)
   (2004/C 300/63)
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Bundesgerichtshof ze dne 29. června 2004 ve věci řízení o stížnosti Massachusetts Institute of Technology, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 7. října 2004, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Bundesgerichtshof žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               1.

               Znamená pojem „kombinace účinných látek léčivého přípravku“ ve smyslu čl. 1 písm. b) nařízení Rady (EHS) č. 1768/92 ze dne 18. června 1992 o zavedení dodatkových ochranných osvědčení pro léčivé přípravky (1), že složky, z nichž se kombinace skládá, jsou každá sama o sobě účinnou látkou s léčivým účinkem?

               2.

               Je „kombinací účinných látek léčivého přípravku“ také případ, kdy u kombinace látek složené ze dvou složek je jedna složka uznanou látkou s léčivými účinky pro určitou indikaci a druhá složka umožňuje takovou formu podávání léčivého přípravku, která způsobuje změnu účinnosti léčivého přípravku pro tuto indikaci (implantát in vivo s kontrolovaným uvolňováním účinné látky za účelem zabránění toxickým účinkům)?

      (1)  Úř. věst. L 182, s. 1.


title: Věc T-484/14: Žaloba podaná dne 26. června 2014 – Monthisa Residencial v. Komise

text:
               11.8.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 261/52

         Žaloba podaná dne 26. června 2014 – Monthisa Residencial v. Komise
   (Věc T-484/14)
   2014/C 261/82
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Monthisa Residencial SA (Madrid, Španělsko) (zástupci: F. de Artíñano Rodríguez de Torres a J. Martínez Muro, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí v rozsahu, v jakém kvalifikuje soubor opatření, která podle ní představují takzvaný španělský systém finančního leasingu, jako novou státní podporu neslučitelnou s vnitřním trhem;

               —

               podpůrně zrušil články 1 a 4 napadeného rozhodnutí, které investory hospodářských zájmových sdružení (AIE) označují jako příjemce údajných podpor a jako jediné adresáty příkazu k navrácení podpory;

               —

               podpůrně zrušil článek 4 napadeného rozhodnutí v rozsahu, v jakém nařizuje vrácené údajných podpor;

               —

               zrušil článek 4 napadeného rozhodnutí v rozsahu, v jakém rozhoduje o legalitě soukromých smluv mezi investory a dalšími subjekty, a

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou totožné se žalobními důvody a hlavními argumenty ve věci T-700/13, Bankia v. Komise.
   Zejména je uplatňováno porušení čl. 107 odst. 1 SFEU a obecné zásady práva Evropské unie týkající se legitimního očekávání.


title: Věc C-57/08 P: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 11. prosince 2008 – Gateway, Inc. v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Fujitsu Siemens Computers GmbH ( Kasační opravný prostředek — Ochranná známka — Nařízení (ES) č. 40/94 — Čl. 8 odst. 1 písm. b) a článek 5 — Starší ochranné známky obsahující slovní označení GATEWAY — Slovní označení ACTIVY Media Gateway — Neexistence podobnosti označení — Neexistence nebezpečí záměny — Zohlednění proslulosti starších ochranných známek při celkovém posouzení kolidujících označení )

text:
               7.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/10

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 11. prosince 2008 – Gateway, Inc. v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Fujitsu Siemens Computers GmbH
   (Věc C-57/08 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Ochranná známka - Nařízení (ES) č. 40/94 - Čl. 8 odst. 1 písm. b) a článek 5 - Starší ochranné známky obsahující slovní označení ‚GATEWAY‘ - Slovní označení ‚ACTIVY Media Gateway‘ - Neexistence podobnosti označení - Neexistence nebezpečí záměny - Zohlednění proslulosti starších ochranných známek při celkovém posouzení kolidujících označení“)
   (2009/C 32/16)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Gateway, Inc. (zástupce: C. R. Jones, Solicitor)

      Další účastník řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec), Fujitsu Siemens Computers GmbH
   Předmět věci
   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (pátého senátu) ze dne 27. listopadu 2007 ve věci T-434/05, Gateway, Inc. v. OHIM, kterým Soud zamítl žalobu na neplatnost podanou majitelem slovních a obrazových ochranných známek Společenství i národních ochranných známek obsahujících slovní prvek „GATEWAY“ pro zboží zařazené do tříd 9, 16, 35, 36, 37 a 38 proti rozhodnutí R 1068/2004-1 prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (OHIM) ze dne 14. září 2005, kterým se zamítá odvolání podané žalobkyní pro rozhodnutí námitkového oddělení, kterým se zamítá námitka podaná žalobkyní proti přihlášce slovní ochranné známky „ACTIVY Media Gateway“ pro výrobky zařazené do tříd 9, 35 38 a 42
   Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Gateway Inc. se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 171, 5.7.2008.


title: Věc C-660/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per la Toscana (Itálie) dne 27. prosince 2011 — Daniele Biasci a další v. Ministero dell’Interno a Questura di Livorno

text:
               10.3.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 73/18

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per la Toscana (Itálie) dne 27. prosince 2011 — Daniele Biasci a další v. Ministero dell’Interno a Questura di Livorno
   (Věc C-660/11)
   2012/C 73/32
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale Amministrativo Regionale per la Toscana

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Daniele Biasci, Alessandro Pasquini, Andrea Milianti, Gabriele Maggini, Elena Secenti, Gabriele Livi

      Žalovaní: Ministero dell’Interno (Ministerstvo vnitra), Questura di Livorno (Policejní ředitelství Livorno)

      Předběžné otázky

               1)

               Mají být články 43 ES a 49 ES vykládány v tom smyslu, že v zásadě brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je italská právní úprava obsažená v článku 88 TULPS, podle kterého „licence pro provozování sázek může být udělena pouze držitelům koncese nebo povolení ministerstva nebo jiných úřadů, jímž zákon vyhrazuje možnost organizovat a provozovat sázky, jakož i subjektům pověřeným držitelem koncese nebo držitelem povolení, a to na základě téže koncese nebo povolení“ a podle čl. odst. 2b nařízení s mocí zákona č. 40 ze dne 25. března 2010, které bylo změněno na zákon č. 73/2010, na jehož základě „článek 88 Testo unico delle leggi di pubblica sicurezza (konsolidované znění zákonů o veřejné bezpečnosti), upravený v královském nařízení č. 773 ze dne 18. června 1931 ve znění pozdějších změn a doplňku se má vykládat v tom smyslu, že pokud se v něm upravené povolení vydává pro obchody, v nichž dochází k provozování a sběru veřejných her s peněžitými cenami, má být považováno za účinné až po té, kdy bude držitelům těchto povolení vydána příslušná koncese na provoz a sběr těchto her ze strany Ministero dell’economia e delle finanze — Amministrazione autonoma dei monopoli di Stato (ministerstvo hospodářství a financí, nezávislá správa státních monopolů)“?

               2)

               Mají být uvedené články 43 ES a 49 ES vykládány v tom smyslu, že jim v zásadě odporuje taková právní úprava členského státu, jaká je uvedena v čl. 38 odst. 2 nařízení s mocí zákona č. 223 ze dne 4. července 2006, které bylo změněno na zákon č. 248/2006 (…) (1)?
               Předmětem otázky týkající se slučitelnosti výše uvedených zásad Společenství a čl. 38 odst. 2 citovaného předpisu jsou výlučně ty části uvedeného ustanovení, v nichž: a) se stanovení všeobecná tendence na ochranu koncesí vydaných před změnou právního rámce, b) zavádějí se povinnosti otevření nových prodejních míst v určité vzdálenosti od již přidělených prodejních míst, které de facto zaručují udržení nabytých obchodních pozic. Kromě toho je předmětem otázky všeobecný výklad, který ve vztahu k čl. 38 odst. 2 citovaného předpisu poskytla Amministrazione autonoma dei monopoli di Stato, která do dohod o udělení koncese (čl. 23 odst. 3) vložila doložku o uplynutí platnosti koncese, která byla dříve stanovena pro případ přímého či nepřímého provozování přeshraničních her podobných hrám, které jsou předmětem koncese;

               3)

               V případě kladné odpovědi, tj. takové odpovědi, která považuje vnitrostátní předpisy uvedené v předchozích bodech za slučitelné s právní úpravou Společenství, má se článek 49 ES dále vykládat v tom smyslu, že v případě omezení volného pohybu služeb provedeného z důvodů obecného zájmu je třeba ověřit, zda tento obecný zájem již nebyl dostatečně zohledněn v rámci právních předpisů, dohledu a kontrol, kterým poskytovatel služeb podléhá ve státě, v němž je usazen?

               4)

               V případě kladné odpovědi ve smyslu specifikovaném v předcházejícím bodě musí předkládající soud v rámci přezkumu proporcionality takového omezení přihlížet k tomu, že dotčená ustanovení ve státě, v němž je poskytovatel služeb usazen, jsou dokonce ještě přísnější než právní předpisy státu, v němž dochází k poskytování služeb?

      (1)  Vynechává se část otázky, která přebírá plné znění tohoto článku zveřejněného v GU č.153 ze dne 4. července 2006.


title: Věc C-470/08: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 21. ledna 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Gerechtshof te Arnhem — Nizozemsko) — K. van Dijk v. Gemeente Kampen ( Společná zemědělská politika — Integrovaný systém správy a kontroly týkající se určitých režimů podpor — Nařízení (ES) č. 1782/2003 — Režim jednotné platby — Převod platebních nároků — Uplynutí doby platnosti pachtovní smlouvy — Povinnosti pachtýře a propachtovatele )

text:
               13.3.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/13

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 21. ledna 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Gerechtshof te Arnhem — Nizozemsko) — K. van Dijk v. Gemeente Kampen
   (Věc C-470/08) (1)

   („Společná zemědělská politika - Integrovaný systém správy a kontroly týkající se určitých režimů podpor - Nařízení (ES) č. 1782/2003 - Režim jednotné platby - Převod platebních nároků - Uplynutí doby platnosti pachtovní smlouvy - Povinnosti pachtýře a propachtovatele“)
   2010/C 63/20
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Gerechtshof te Arnhem

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: K. van Dijk

      Žalovaná: Gemeente Kampen

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Gerechtshof te Arnhem — Výklad nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 ze dne 29. září 2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce a kterým se mění nařízení (EHS) č. 2019/93, (ES) č. 1452/2001, (ES) č. 1453/2001, (ES) č. 1454/2001, (ES) č. 1868/94, (ES) č. 1251/1999, (ES) č. 1254/1999, (ES) č. 1673/2000, (EHS) č. 2358/71 a (ES) č. 2529/2001 (Úř. věst. L 270, s. 1; Zvl. vyd. 03/40, s. 269), a nařízení Komise (ES) č. 795/2004 ze dne 21. dubna 2004, kterým se stanoví prováděcí pravidla k režimu jednotné platby podle nařízení Rady (ES) č. 1782/2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce (Úř. věst. L 141, s. 1; Zvl. vyd. 03/44, s. 226) — Integrovaný systém řízení a kontroly týkající se některých režimů podpor — Režim jednotné platby — Převod platebních nároků — Povinnosti nájemce a pronajímatele

      Výrok

   Právo Společenství neukládá pachtýři povinnost, aby při uplynutí pachtovní smlouvy vrátil propachtovateli propachtovanou půdu spolu s platebními nároky, které ve vztahu k této půdě vznikly nebo které s ní souvisejí, anebo mu vyplatil náhradu.

      (1)  Úř. věst. C 6, 10.1.2009.


title: Věc T-402/06: Žaloba podaná dne 27. prosince 2006 – Španělsko v. Komise

text:
               24.2.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 42/35

         Žaloba podaná dne 27. prosince 2006 – Španělsko v. Komise
   (Věc T-402/06)
   (2007/C 42/62)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Španělské království (zástupce: J. M. Rodríguez Cárcamo)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí Komise K(2006) 5105 ze dne 20. října 2006, kterým se snižují podpory z Fondu soudržnosti pro osm projektů prováděných na území Autonomní oblasti Katalánsko (Comunidad Autónoma de Cataluña);

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Tato žaloba směřuje proti rozhodnutí Komise K(2006) 5105 ze dne 20. října 2006, kterým se snižují podpory z Fondu soudržnosti pro osm projektů prováděných na území Autonomní oblasti Katalánsko, a to jsou:

               —

               č. 2001.ES.16.C.PE.058 (projekt rozšíření biologického zpracování na čističku Besos).

               —

               č. 2003.ES.16.C.PE.005 (projekt sanační infrastruktury malých městských aglomerací v Katalánsku).

               —

               č. 2001.ES.16.C.PE.054 (projekt čištění, zpracování bláta a opětovného využití městských odpadních vod v Katalánsku).

               —

               č. 2000.ES.16.C.PE.112 (projekt sanace a čištění povodí řeky Ebro: Monzón, Caspe a vnitřních povodí Katalánska).

               —

               č. 2002.ES.16.C.PE.006 (projekt závodu na odsolování mořské vody v ústí řeky Tordera).

               —

               č. 2001.ES.16.C.PE.055 (projekt konstrukce a úpravy infrastruktury na zpracování městského odpadu v Katalánsku).

               —

               č. 2001.ES.16.C.PE.057 (projekt závodů na zpracování městských odpadů v okresech Urgell, Pallars Jussà a povodí Barberà).

               —

               č. 2002.ES.16.C.PE.041 (projekt vytvoření a zlepšování sítí infrastruktury na zpracování městských odpadů v Katalánsku).

         V napadeném rozhodnutí uplatnila žalovaná opravu ve výši 2 % příspěvku Společenství (85 %) uděleného projektu 2001.ES.16.C.PE.058, protože správní společnost fakturovala neuplatnitelné náklady.
   Ohledně ostatních projektů Komise s ohledem na použití systému „průměrných cen“ a kritérium „zkušenosti s předchozích prací“ souhlasila s uplatněním finanční opravy ve výši 100 % rozdílu Společenství ve smyslu příspěvku Společenství na vybrané nabídky a přepočítané pro každou smlouvu zvlášť.
   Na podporu svých návrhů žalující stát hlavně tvrdí, že výklad čl. 30 odst. 1 směrnice 93/17/EHS (1) a čl. 36 odst. 1 a 2 směrnice 92/50/EHS (2) je nesprávný v rozsahu, v jakém napadené rozhodnutí obsahuje závěr, že uplatnění systému průměrných cen při hodnocení „hospodářsky nejvýhodnější nabídky“ pro vybrané projekty porušuje zásadu rovnosti zacházení, neboť diskriminuje příliš levné nabídky ve srovnání s dražšími.
   Podpůrně uvádí rovněž porušení ustanovení čl. H odst. 2 přílohy II nařízení (ES) č. 1164/94 (3) na základě porušení zásady proporcionality a zásady řádné správy.
   Konkrétně ohledně projektu čističky Besos uvádí také porušení článku 17 nařízení č. 1386/2002 (4) z důvodu neexistence skutečných nesrovnalostí a podpůrně z důvodu porušení tam stanovené zásady subsidiarity.

      (1)  Směrnice Rady 93/37/EHS ze dne 14. června 1993 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce (Úř. věst. L 111, s. 115; Zvl. vyd. 06/02, s. 163).

      (2)  Směrnice Rady 92/50/EHS ze dne 18. června 1992 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na služby (Úř. věst. L 209, s. 1; Zvl. vyd. 06/01, s. 322).

      (3)  Nařízení Rady (ES) č. 1164/94 ze dne 16. května 1994 o zřízení Fondu soudržnosti (Úř. věst. L 130, s. 1; Zvl. vyd. 14/01, s. 9).

      (4)  Nařízení Komise (ES) č. 1386/2002 ze dne 29. července 2002, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1164/94, pokud jde o řídicí a kontrolní systémy pro pomoc poskytovanou z Fondu soudržnosti a o postup provádění finančních oprav (Úř. věst. L 201, s. 5; Zvl. vyd. 14/01, s. 162).


title: Věc C-330/09: Žaloba podaná dne 17. srpna 2009 — Komise Evropských společenství v. Rakouská republika

text:
               26.9.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 233/13

         Žaloba podaná dne 17. srpna 2009 — Komise Evropských společenství v. Rakouská republika
   (Věc C-330/09)
   2009/C 233/22
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: G. Braun a M. Adam, zmocněnci)

      Žalovaná: Rakouská republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Rakouská republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2006/43/ES ze dne 17. května 2006 o povinném auditu ročních a konsolidovaných účetních závěrek, o změně směrnic Rady 78/660/EHS a 83/349/EHS a o zrušení směrnice Rady 84/253/EHS (1) nebo v každém případě o těchto předpisech neuvědomila Komisi, nesplnila povinnosti, které pro ni z této směrnice vyplývají.

               —

               uložit Rakouské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Lhůta pro provedení směrnice uplynula dne 29. června 2008. Ke dni podání této žaloby žalovaná dosud nepřijala všechna opatření nezbytná k provedení směrnice nebo o nich v každém případě neuvědomila Komisi.

      (1)  Úř. věst. L 157, s. 87.


title: Věc T-615/13: Žaloba podaná dne 20. listopadu 2013 — AIC v. OHIM — ACV Manufacturing (výměníky tepla)

text:
               25.1.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/34

         Žaloba podaná dne 20. listopadu 2013 — AIC v. OHIM — ACV Manufacturing (výměníky tepla)
   (Věc T-615/13)
   2014/C 24/64
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: AIC S.A. (Gdynia, Polsko) (zástupce: J. Radlowski, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: ACV Manufacturing (Seneffe, Belgie)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí třetího odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 10. září 2013 ve věci R 291/2012-3;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů tohoto řízení a řízení před odvolacím senátem.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaný (průmyslový) vzor Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: (Průmyslový) vzor výrobku popsaný jako „výměníky tepla“ — zapsaný (průmyslový) vzor Společenství č. 1 618 703-0001

      Majitelka (průmyslového) vzoru Společenství: Žalobkyně

      Účastnice řízení navrhující prohlášení neplatnosti (průmyslového) vzoru Společenství: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Odůvodnění návrhu na prohlášení neplatnosti: Bylo tvrzeno, že (průmyslový) vzor nesplňuje požadavky čl. 4 odst. 1 a 2, ve spojení s články 5 a 6 a zejména s čl. 8 odst. 1 a 2 nařízení (ES) č. 6/2002.

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Prohlášení sporného (průmyslového) vzoru Společenství za neplatný

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 25 odst. 1 písm. b) ve spojení s čl. 4 odst. 2 nařízení (ES) č. 6/2002.


title: Věc C-204/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tatabányai Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Maďarsko) dne 23. dubna 2014 – István Tivadar Szabó v. Nemzeti Adó és Vámhivatal Közép dunántúli Regionális Adó Főigazgatósága

text:
               28.7.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 245/4

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tatabányai Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Maďarsko) dne 23. dubna 2014 – István Tivadar Szabó v. Nemzeti Adó és Vámhivatal Közép dunántúli Regionális Adó Főigazgatósága
   (Věc C-204/14)
   2014/C 245/06
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Tatabányai Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: István Tivadar Szabó

      Žalovaná: Nemzeti Adó és Vámhivatal Közép dunántúli Regionális Adó Főigazgatósága

      Předběžné otázky

               1)

               Je vnitrostátní soud v soudním řízení správním, jehož předmětem je soudní přezkum rozhodnutí vydaného správním orgánem členského státu, prováděný na základě žaloby podané dotčeným jednotlivcem, povinen přezkoumat, zda vnitrostátní předpis, na němž je založeno správní rozhodnutí, je v rozporu s některým ustanovením unijního práva, jež je přímo použitelné a je navíc v projednávané věci relevantní?

               2)

               V případě kladné odpovědi na první předběžnou otázku: je vnitrostátní soud povinen tak učinit také z úřední povinnosti, nebo pouze pokud se některý z účastníků výslovně dovolává porušení unijního práva?

               3)

               Mohou být čl. 26 odst. 2 SFEU a články 35 SFEU a 56 SFEU vykládány v tom smyslu, že brání právní úpravě členského státu, jako je úprava obsažená v § 24/C a 24/D daňového řádu, jestliže podle takové právní úpravy maďarská obchodní společnost, jež vyvíjí obchodní činnost částečně v jiných členských státech Evropské unie, nemůže přijmout jako člena vedení maďarského občana, který byl dříve ve vedení jiné maďarské obchodní společnosti, jež vyvíjí činnost na vnitřním trhu, pouze na základě skutečnosti, že tato jiná obchodní společnost nahromadila určitý daňový dluh, jestliže nahromadění takového dluhu není přičitatelné uvedenému maďarskému občanovi v jeho postavení bývalého člena vedení společnosti?


title: Věc C-187/11: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 6. července 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Treviso — Itálie) — Procura della Repubblica v. Elena Vermisheva

text:
               10.9.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/39

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 6. července 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Treviso — Itálie) — Procura della Repubblica v. Elena Vermisheva
   (Věc C-187/11) (1)

   2011/C 269/85
   Jednací jazyk: italština
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 211, 16.7.2011.


title: Věc C-394/05: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 24. května 2007 – Komise Evropských společenství v. Italská republika (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2000/53/ES — Vozidla s ukončenou životností — Článek 3 odst. 5, čl. 5 odst. 1, čl. 7 odst. 2, jakož i čl. 8 odst. 3 a 4 — Nesprávné provedení)

text:
               7.7.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 155/4

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 24. května 2007 – Komise Evropských společenství v. Italská republika
   (Věc C-394/05) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2000/53/ES - Vozidla s ukončenou životností - Článek 3 odst. 5, čl. 5 odst. 1, čl. 7 odst. 2, jakož i čl. 8 odst. 3 a 4 - Nesprávné provedení)
   (2007/C 155/05)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: D. Recchia a M. Konstantinidis, zmocněnci)

      Žalovaná: Italská republika (zástupci: I. M. Braguglia a P. Gentili, zmocněnci)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Porušení článků 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 10 a 12 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/53/ES ze dne 18. září 2000 o vozidlech s ukončenou životností (Úř. věst. L 269, s. 34; Zvl. vyd. 15/05, s. 224)
   Výrok

               1)

               Italská republika tím, že přijala legislativní nařízení č. 209 ze dne 24. června 2003, které do vnitrostátního práva provádí ustanovení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/53/ES ze dne 18. září 2000 o vozidlech s ukončenou životností způsobem, který s ní není v souladu, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 3 odst. 5, čl. 5 odst. 1, čl. 7 odst. 2 písm. a) druhý pododstavec, jakož i z čl. 8 odst. 3 a 4 této směrnice.

               2)

               Italské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 22, 28.1.2006.


title: Věc F-17/14: Žaloba podaná dne 4. března 2014 – ZZ v. Parlament

text:
               16.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 184/41

         Žaloba podaná dne 4. března 2014 – ZZ v. Parlament
   (Věc F-17/14)
   2014/C 184/67
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupce: M. Casado García-Hirschfeld, advokát)

      Žalovaný: Evropský parlament

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí nepřidělit žalobci tři body za zásluhy při povyšování za rok 2012

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování ze dne 3. července 2013, týkajícího se bodů za zásluhy za rok 2012;

               —

               v případě potřeby zrušit rozhodnutí ze dne 6. prosince 2013 o zamítnutí stížnosti;

               —

               uložit žalovanému náhradu veškerých nákladů řízení.


title: Věc T-701/14: Žaloba podaná dne 22. září 2014 — Niche Generics v. Komise

text:
               1.12.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 431/38

         Žaloba podaná dne 22. září 2014 — Niche Generics v. Komise
   (Věc T-701/14)
   (2014/C 431/61)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Niche Generics Ltd (Hitchin, Spojené království) (zástupci: E. Batchelor, M. Healy, Solicitors, a F. Carlin, Barrister)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí;

               —

               zrušil nebo v každém případě snížil výši pokuty; a

               —

               uložil Komisi náhradu jejích nákladů řízení, jakož i nákladů řízení žalobkyně.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobkyně se domáhá částečného zrušení rozhodnutí Komise C(2014) 4955 final ze dne 9. července 2014 ve věci AT.39612 – Perindopril (Servier)
   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně jedenáct žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod: Komise nepoužila správný právní test „objektivní nezbytnosti“ za účelem určení, zda dohoda o urovnání v souvislosti s patenty spadá pod čl. 101 odst. 1 SFEU.

               2.

               Druhý žalobní důvod: Komise porušila zásadu rovného zacházení, když na dohodu o urovnání nepoužila pokyny k nařízení o blokových výjimkách pro dohody o převodu technologií.

               3.

               Třetí žalobní důvod: Komise se dopustila nesprávného právního posouzení, když kvalifikovala urovnání jako porušení čl. 101 odst. 1 SFEU „podle cíle“.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod: Komise nesprávně použila svůj právní test „protiprávního jednání podle cíle“ na specifickou faktickou situaci žalobkyně.

               5.

               Pátý žalobní důvod: Komise se dopustila nesprávného právního posouzení, když dospěla k závěru, že dohoda o urovnání má protisoutěžní účinky.

               6.

               Šestý žalobní důvod: podpůrně žalobkyně tvrdí, že se Komise dopustila nesprávného právního posouzení, když neuznala, že dohoda o urovnání splňuje kritéria pro uplatnění výjimky podle čl. 101 odst. 3 SFEU.

               7.

               Sedmý žalobní důvod: Komise porušila práva žalobkyně na obhajobu a zásadu řádné správy, když při vyšetřování v souvislosti s právně chráněnými dokumenty jednala s nátlakem.

               8.

               Osmý žalobní důvod: Komise porušila zásadu rovného zacházení, když při výpočtu pokuty zacházela se žalobkyní bez objektivního důvodu odlišně než se společností Servier.

               9.

               Devátý žalobní důvod: Komise porušila při uložení pokuty zásadu proporcionality, své pokyny k udělování pokut a dřívější zavedenou praxi.

               10.

               Desátý žalobní důvod: Komise porušila čl. 23 odst. 2 nařízení č. 1/2003 (1) , když překročila maximální strop pokut ve výši 10 %.

               11.

               Jedenáctý žalobní důvod: Komise porušila svou povinnost uvést odůvodnění podle článku 296 SFEU, pokud jde o výpočet pokuty a vyhodnocení závažnosti protiprávního jednání žalobkyně.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích [101 SFEU] a [102 SFEU] (Úř. věst. 2003, L 1, s. 1).


title: Věc C-180/15: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 8. září 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Nacka tingsrätt – Mark- och miljödomstolen – Švédsko) – Borealis AB a další v. Naturvårdsverket „Řízení o předběžné otázce — Systém obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů v Evropské unii — Směrnice 2003/87/ES — Článek 10a — Metoda přidělování bezplatných povolenek — Výpočet jednotného opravného koeficientu pro všechna odvětví — Rozhodnutí 2013/448/EU — Článek 4 — Příloha II — Platnost — Stanovení referenční úrovně produktu pro tekutý kov — Rozhodnutí 2011/278/EU — Příloha I — Platnost — Článek 3 písm. c) — Článek 7 — Článek 10 odst. 1 až 3 a 8 — Příloha IV — Přidělování bezplatných povolenek pro spotřebu a export tepla — Měřitelné teplo dodávané do soukromých domácností — Zákaz dvojího započítávání emisí a dvojího přidělování povolenek“

text:
               31.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 402/7

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 8. září 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Nacka tingsrätt – Mark- och miljödomstolen – Švédsko) – Borealis AB a další v. Naturvårdsverket
   (Věc C-180/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Systém obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů v Evropské unii - Směrnice 2003/87/ES - Článek 10a - Metoda přidělování bezplatných povolenek - Výpočet jednotného opravného koeficientu pro všechna odvětví - Rozhodnutí 2013/448/EU - Článek 4 - Příloha II - Platnost - Stanovení referenční úrovně produktu pro tekutý kov - Rozhodnutí 2011/278/EU - Příloha I - Platnost - Článek 3 písm. c) - Článek 7 - Článek 10 odst. 1 až 3 a 8 - Příloha IV - Přidělování bezplatných povolenek pro spotřebu a export tepla - Měřitelné teplo dodávané do soukromých domácností - Zákaz dvojího započítávání emisí a dvojího přidělování povolenek“)
   (2016/C 402/09)
   Jednací jazyk: švédština

      Předkládající soud

   Nacka tingsrätt – Mark- och miljödomstolen

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Borealis AB, Kubikenborg Aluminium AB, Yara AB, SSAB EMEA AB, Lulekraft AB, Värmevärden i Nynäshamn AB, Cementa AB, Höganäs Sweden AB

      Žalovaný: Naturvårdsverket

      Výrok

               1)

               Přezkum první, druhé a třinácté otázky neodhalil žádnou skutečnost, kterou by mohla být dotčena platnost čl. 15 odst. 3 rozhodnutí Komise 2011/278/EU ze dne 27. dubna 2011, kterým se stanoví přechodná pravidla harmonizovaného přidělování bezplatných povolenek na emise platná v celé Unii podle článku 10a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES.

               2)

               Přezkum páté otázky neodhalil žádnou skutečnost, kterou by mohla být dotčena platnost přílohy I rozhodnutí 2011/278.

               3)

               Článek 4 a příloha II rozhodnutí Komise 2013/448/EU ze dne 5. září 2013 o vnitrostátních prováděcích opatřeních pro přechodné bezplatné přidělování povolenek na emise skleníkových plynů v souladu s čl. 11 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES jsou neplatné.

               4)

               Časové účinky prohlášení neplatnosti článku 4 a přílohy II rozhodnutí 2013/448 se omezují tak, aby toto prohlášení nabylo účinnosti až po uplynutí deseti měsíců od data vyhlášení rozsudku ze dne 28. dubna 2016, Borealis Polyolefine a další (C 191/14, C 192/14, C 295/14, C 389/14 a C 391/14 až C 393/14, EU:C:2016:311), a Komise tak mohla přijmout nezbytná opatření, a aby opatření přijatá do té doby na základě zrušených ustanovení nemohla být zpochybněna.

               5)

               Článek 10a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/29/ES ze dne 23. dubna 2009, a čl. 10 odst. 1 až 3 a 8 rozhodnutí 2011/278 musejí být vykládány v tom smyslu, že za účelem zamezení dvojímu přidělení umožňují nepřidělit povolenky na emise skleníkových plynů dílčímu zařízení pro referenční úroveň tepla, pokud toto zařízení dodává do soukromých domácností teplo, které získává z dílčího zařízení pro referenční úroveň paliva.

               6)

               Článek 10 odst. 8 rozhodnutí 2011/278 musí být vykládán v tom smyslu, že brání tomu, aby se bezplatné povolenky na emise skleníkových plynů přidělovaly provozovateli na spotřebu tepla, které bylo zohledněno v rámci dílčího zařízení pro referenční úroveň paliva, v dílčím zařízení pro referenční úroveň tepla.

               7)

               Článek 7 a příloha IV rozhodnutí 2011/278 musí být vykládány v tom smyslu, že umožňují členskému státu, aby při shromažďování údajů, na které tato ustanovení dopadají, za účelem zamezení dvojímu započtení nezohlednil celkové emise z produkce tepla dodávaného dílčím zařízením pro referenční úroveň tepla do soukromých domácností.

               8)

               Článek 10a odst. 1 a 4 směrnice 2003/78, ve znění směrnice 2009/29, a čl. 10 odst. 3 rozhodnutí 2011/278 musí být vykládány v tom smyslu, že umožňují nepřidělit dodatečné bezplatné povolenky na emise skleníkových plynů související s produkcí měřitelného tepla spalováním odpadních plynů, které vznikly v zařízení pro referenční úroveň tekutého kovu, pokud je počet povolenek stanovený na základě referenční úrovně tepla nižší než střední hodnota historických emisí souvisejících s výrobou tohoto tepla.

               9)

               Článek 7 a příloha IV rozhodnutí 2011/278 musejí být vykládány v tom smyslu, že nebrání tomu, aby členský stát při shromažďování údajů, na které tato ustanovení dopadají, upravoval číselné údaje, které získal, tak aby emise skleníkových plynů pocházející ze spalování odpadních plynů v dílčím zařízení pro referenční úroveň tepla byly rovnocenné emisím, které pocházejí ze spalování zemního plynu, pokud referenční úroveň produktu zohledňuje emise související s produkcí odpadních plynů.

               10)

               Článek 3 písm. c) rozhodnutí 2011/278 musí být vykládán v tom smyslu, že pojem „dílčí zařízení pro referenční úroveň tepla“ zahrnuje činnost spočívající v dodávání měřitelného tepla pocházejícího ze zařízení spadajícího do systému obchodování s povolenkami do parovodní sítě, pokud ji lze kvalifikovat jako „zařízení nebo jiný subjekt, na který se nevztahuje systém Unie“.

      (1)  Úř. věst. C 205, 22.6.2015.


title: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 16. června 2005 ve věci C-125/02: Evropský parlament proti HDI International (Rozhodčí doložka — Pojistné smlouvy — Vypovězení z důvodu zvýšení pojistného rizika — Zneužití — Smluvní odpovědnost — Náhrada škody)

text:
               6.8.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 193/2

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (třetího senátu)
   ze dne 16. června 2005
   ve věci C-125/02: Evropský parlament proti HDI International (1)

   (Rozhodčí doložka - Pojistné smlouvy - Vypovězení z důvodu zvýšení pojistného rizika - Zneužití - Smluvní odpovědnost - Náhrada škody)
   (2005/C 193/03)
   Jednací jazyk: francouzština
   Ve věci C-125/02, jejímž předmětem je žaloba na základě článku 238 ES, podaná dne 5. dubna 2002, Evropský parlament (zmocněnci: D. Petersheim, O. Caisou-Rousseau a M. Ecker) proti HDI International (advokáti: J.-L. Fagnart a L. Vael), Soudní dvůr (třetí senát), ve složení A. Rosas, předseda senátu, R. Schintgen (zpravodaj) a K. Schiemann, soudci, generální advokát: P. Léger, vedoucí soudní kanceláře: M. Múgica Arzamendi, vrchní rada, vydal dne 16. června 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Výpověď pojistného krytí ve smlouvě č. 5.013.347, která byla Evropskému parlamentu oznámena HDI International dne 30. října 2001, jakož i 13. a 20. listopadu 2001, představuje nepřiměřenou výpověď této smlouvy.

               2)

               HDI International se ukládá náhrada škody, která Evropskému parlamentu vznikla z důvodu nepřiměřené výpovědi smlouvy č. 5.013.347.

               3)

               Dlužná částka náhrady škody způsobené Evropskému parlamentu HDI International, se vypočítá jednak vynásobením částky 389 291,73 EUR procentní sazbou pojistného, kterou HDI International obdržela z celkové částky, kterou Evropský parlament dlužil čtyřem spolupojistitelům za pojištění za rok 2002; od takto zjištěného součinu je třeba odečíst částku, kterou by Parlament musel zaplatit HDI International za pojištění svého majetku ve Francii proti veškerým hmotným škodám za rok 2002.

               4)

               Částky, které HDI International dluží Evropskému parlamentu, se úročí od 4. dubna 2002 zákonnou úrokovou sazbou použitelnou ve Francii.

               5)

               HDI International se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 144, 15.6.2002


title: Rozsudek Soudního dvora ze dne 17. října 2014 ve věci E-28/13 – LBI hf. v. Merrill Lynch International Ltd (Ustanovení čl. 30 odst. 1 směrnice 2001/24/ES – likvidace úvěrových institucí – rozhodné právo – neplatnost, neúčinnost nebo odporovatelnost právních úkonů – úkony, které se řídí právem jiného státu EHP)

text:
               7.5.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 150/10

         ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
   ze dne 17. října 2014
   ve věci E-28/13
   LBI hf. v. Merrill Lynch International Ltd
   (Ustanovení čl. 30 odst. 1 směrnice 2001/24/ES – likvidace úvěrových institucí – rozhodné právo – neplatnost, neúčinnost nebo odporovatelnost právních úkonů – úkony, které se řídí právem jiného státu EHP)
   (2015/C 150/10)
   Ve věci E-28/13, LBI hf. v. Merrill Lynch International Ltd – ŽÁDOST předložená Soudnímu dvoru okresním soudem v Reykjavíku (Héraðsdómur Reykjavíkur) podle článku 34 Dohody mezi státy ESVO o zřízení Kontrolního úřadu a Soudního dvora ohledně výkladu čl. 30 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/24/ES o reorganizaci a likvidaci úvěrových institucí, Soudní dvůr ve složení Carl Baudenbacher, předseda, Per Christiansen (soudce-zpravodaj) a Páll Hreinsson, soudci, vynesl dne 17. října 2014 rozsudek, jehož výrok zní:

               1.

               Výraz „neplatnost, neúčinnost nebo odporovatelnost právních úkonů“ v čl. 30 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/24/ES o reorganizaci a likvidaci úvěrových institucí se rovněž vztahuje na zrušení podle zákona o úpadku na základě pravidel pro dovolání se neplatnosti, jako jsou pravidla uvedená v kapitole XX islandského zákona o úpadku č. 21/1991.

               2.

               Podle čl. 30 odst. 1 druhé odrážky směrnice 2001/24/ES musí osoba, v jejíž prospěch byly úkony učiněny, z hmotněprávních nebo procesněprávních důvodů prokázat, že právo, kterým se úkon poškozující všechny věřitele řídí, napadení předmětného právního úkonu nepřipouští nebo připouštět přestalo.
               Daný právní úkon musí být podroben konkrétnímu posouzení. I když tedy podle práva země EHP, kterým se úkon řídí, lze úkon v zásadě napadnout, postačí, když osoba, v jejíž prospěch byl učiněn, prokáže, že v daném případě nejsou pro takové napadení splněny podmínky.
               Zda osoba, v jejíž prospěch byl úkon učiněn, prokázala, či neprokázala, že právo, jež je pro daný úkon rozhodné, nepřipouští žádné prostředky napadení, je nutno posoudit podle pravidel domovského státu EHP.


title: Věc C-386/09: Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 15. září 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour du travail de Bruxelles — Belgie) — Jhonny Briot v. Randstad Interim, Sodexho SA, Rada Evropské unie ( Článek 104 odst. 3 druhý pododstavec jednacího řádu — Směrnice 2001/23/ES — Převod podniků — Zachování práv zaměstnanců — Neprodloužení pracovní smlouvy zaměstnance agentury práce uzavřené na dobu určitou )

text:
               18.12.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 346/22

         Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 15. září 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour du travail de Bruxelles — Belgie) — Jhonny Briot v. Randstad Interim, Sodexho SA, Rada Evropské unie
   (Věc C-386/09) (1)

   (Článek 104 odst. 3 druhý pododstavec jednacího řádu - Směrnice 2001/23/ES - Převod podniků - Zachování práv zaměstnanců - Neprodloužení pracovní smlouvy zaměstnance agentury práce uzavřené na dobu určitou)
   2010/C 346/36
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour du travail de Bruxelles

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Jhonny Briot

      Žalované: Randstad Interim, Sodexho SA, Rada Evropské unie

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Cour du travail de Bruxelles — Výklad čl. 1 (odst. 1), čl. 2 (odst. 1 písm. a) a odst. 2 písm. c)), čl. 3 (odst. 1) a čl. 4 (odst. 1) směrnice Rady 2001/23/ES ze dne 12. března 2001 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se zachování práv zaměstnanců v případě převodů podniků, závodů nebo částí podniků nebo závodů (Úř. věst. L 82, s. 16) — Neprodloužení smlouvy na dobu určitou zaměstnance agentury práce z důvodu převodu podniku — Možnost považovat agenturu práce, případně orgán Společenství využívající služeb zaměstnanců agentur práce, není-li to u agentury práce možné, za „zaměstnavatele-převodce“- Možnost vyloučit zaměstnance agentur práce ze záruk přiznaných touto směrnicí — Povinnost či možnost nabyvatele zachovat pracovní poměr

      Výrok

   Neprodloužení pracovní smlouvy zaměstnance agentury práce uzavřené na dobu určitou, která skončila uplynutím sjednané doby, a to před datem převodu činnosti, k jejímuž výkonu byl tento zaměstnanec určen, neporušuje za takových okolností, jaké jsou dány ve věci v původním řízení, zákaz stanovený v čl. 4 odst. 1 směrnice Rady 2001/23/ES ze dne 12. března 2001 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se zachování práv zaměstnanců v případě převodů podniků, závodů nebo částí podniků nebo závodů. Uvedeného zaměstnance agentury práce nelze proto považovat za zaměstnance, který k datu uvedeného převodu zůstává přidělen k uživateli.

      (1)  Úř. věst. C 312, 19.12.2009.


title: Věc T-449/10: Usnesení Tribunálu ze dne 9. listopadu 2011 — ClientEarth a další v. Komise ( „Přístup k dokumentům orgánů — Nařízení (ES) č. 1049/2001 — Implicitní odepření přístupu — Právní zájem na podání žaloby — Výslovné rozhodnutí přijaté po podání žaloby — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“ )

text:
               7.1.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/17

         Usnesení Tribunálu ze dne 9. listopadu 2011 — ClientEarth a další v. Komise
   (Věc T-449/10) (1)

   (Přístup k dokumentům orgánů - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Implicitní odepření přístupu - Právní zájem na podání žaloby - Výslovné rozhodnutí přijaté po podání žaloby - Nevydání rozhodnutí ve věci samé)
   2012/C 6/31
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: ClientEarth (Londýn, Spojené království); European Federation for Transport and Environment (T&E) (Brusel, Belgie); European Environmental Bureau (EEB) (Brusel); a BirdLife International (Brusel) (zástupci: S. Hockman, QC, a P. Kirch, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: K. Herrmann a C. ten Dam, zmocněnci)

      Předmět

   Návrh na zrušení implicitního rozhodnutí Komise ze dne 20. července 2010, kterým byl žalobcům odepřen přístup k určitým dokumentům týkajícím se návrhů zprávy studující dopad cílů Evropské unie v oblasti biopaliv na životní prostředí a světový obchod.

      Výrok

               1)

               O žalobě již není důvodné rozhodnout.

               2)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené ClientEarth, European Federation for Transport and Environment (T&E), European Environmental Bureau (EEB) a BirdLife International.

      (1)  Úř. věst. C 346, 18.12.2010.


title: Věc C-10/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht Hamburg (Německo) dne 10. ledna 2011 — WEGO Landwirtschaftliche Schlachtstellen GmbH v. Hauptzollamt Hamburg-Jonas

text:
               16.4.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 120/4

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht Hamburg (Německo) dne 10. ledna 2011 — WEGO Landwirtschaftliche Schlachtstellen GmbH v. Hauptzollamt Hamburg-Jonas
   (Věc C-10/11)
   2011/C 120/06
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Finanzgericht Hamburg

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: WEGO Landwirtschaftliche Schlachtstellen GmbH

      Žalovaný: Hauptzollamt Hamburg-Jonas

      Předběžná otázka

   Je Hauptzollamt příslušný k poskytnutí vývozní náhrady vázán dodatečnou opravou v kolonce 2 vývozního prohlášení resp. kontrolního exempláře T 5 (1), provedenou celním úřadem vývozu?

      (1)  Nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 302, s. 1; Zvl. vyd. 02/04, s. 307).


title: Věc T-587/08: Žaloba podaná dne 31. prosince 2008 – Fresh Del Monte Produce v. Komise

text:
               21.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/66

         Žaloba podaná dne 31. prosince 2008 – Fresh Del Monte Produce v. Komise
   (Věc T-587/08)
   (2009/C 44/113)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Fresh Del Monte Produce Inc. (George Town, Kajmanské ostrovy) (zástupci: B. Meyring, advokát, a E. Verghese, solicitor)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit články 1, 2, 3 a 4 rozhodnutí Komise K(2008) 5955 v konečném znění, ze dne 15. října 2008 ve věci COMP/39.188 – Banány v rozsahu, v jakém se jí týká;

               —

               podpůrně podstatně snížit pokutu uloženou žalobkyni na základě čl. 2 písm. c) tohoto rozhodnutí;

               —

               podpůrně zrušit články 1 a 3 tohoto rozhodnutí v rozsahu, v jakém se jí týkají;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Prostřednictvím této žaloby se žalobkyně domáhá, na základě článku 230 ES, zrušení rozhodnutí Komise K(2008) 5955 v konečném znění, ze dne 15. října 2008 (věc COMP/39.188 – Banány) v řízení podle čl. 81 odst. 1 ES, které jí shledává společně a nerozdílně odpovědnou za jednání společnosti Internationale Fruchtimport Gesellschaft Weichert & Co. Komise má za to, že společnost Weichert porušila článek 81 ES tím, že se účastnila jednání ve vzájemné shodě v souvislosti s koordinací referenčních cen banánů dovážených do osmi členských států severo-evropského regionu Společenství. Podpůrně se domáhá změny čl. 2 písm. c) tohoto rozhodnutí v rozsahu, v němž žalobkyni ukládá pokutu.
   Na podporu svého tvrzení žalobkyně uplatňuje osm žalobních důvodů, rozdělených do čtyř částí.
   V první části žalobkyně uplatňuje důvody na podporu svého návrhového žádání směřujícího ke zrušení rozhodnutí o její společné a nerozdílné odpovědnosti za jednání společnosti Weichert.
   Zaprvé uvádí, že Komise chybně použila čl. 81 odst. 1 ES a čl. 23 odst. 2 písm. a) nařízení č. 1/2003 (1), když na základě dohody o distribuci a její nepřímé účasti ve společnosti Weichert jakožto komandista (Kommanditist), což (samo nebo v kombinaci) přiznává žalobkyni rozhodující vliv nad společností Weichert, shledala, že je žalobkyně společně a nerozdílně odpovědná za jednání společnosti Weichert.
   Zadruhé žalobkyně uvádí, že Komise tím, že neposkytla odůvodnění ohledně přičtení odpovědnosti žalobkyni, která nemá se společností Weichert přímý vztah, porušila článek 253 ES.
   Zatřetí žalobkyně uvádí, že Komise porušila její právo na obhajobu tím, že odepřela zpřístupnění relevantních důkazů.
   Žalobkyně na podporu svého návrhového žádání směřujícího ke zrušení napadeného rozhodnutí v rozsahu, v němž se týká žalobkyně a společnosti Weichert, uplatňuje sekundární a podpůrné žalobní důvody. V této části své žaloby žalobkyně vznáší čtvrtý a pátý žalobní důvod.
   Čtvrtý žalobní důvod se týká chybného použití článku 81 ES z důvodu, že Komise dospěla k závěru, že společnost Weichert jednala ve vzájemné shodě s cílem omezit hospodářskou soutěž.
   Pátý žalobní důvod se týká zásahu do práva žalobkyně na obhajobu tím, že jí nebylo přiznáno právo být vyslechnuta v důsledku podstatné změny v argumentaci Komise mezi oznámením námitek a rozhodnutím.
   Ve třetí části žaloby (opět podpůrně) žalobkyně uplatňuje preventivní žalobní důvod na podporu svého návrhového žádání směřujícího ke snížení pokuty uložené společně a nerozdílně žalobkyni a společnosti Weichert. Tato část zahrnuje šestý a sedmý žalobní důvod.
   Svým šestým žalobním důvodem žalobkyně tvrdí, že se Komise dopustila zjevně nesprávného posouzení tím, že při určování výše pokuty řádně neposoudila závažnost porušení.
   Sedmý žalobní důvod se týká porušení článku 23 nařízení č. 1/2003 a legitimního očekávání z důvodu skutečnosti, že Komise nezohlednila spolupráci společnosti Weichert při šetření.
   Čtvrtá část žaloby směřuje ke zrušení článků 1 a 3 rozhodnutí v části týkající se žalobkyně na základě osmi žalobních důvodů uvádějících, že tyto články obsahují chybné použití článku 81 ES, porušení článku 7 nařízení č. 1/2003 a článku 253 ES.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. L 1, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205).


title: Věc C-271/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Raad van State dne 31. května 2010 — Vereniging van Educatieve en Wetenschappelijke Auteurs (VEWA) v. Belgický stát

text:
               28.8.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 234/22

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Raad van State dne 31. května 2010 — Vereniging van Educatieve en Wetenschappelijke Auteurs (VEWA) v. Belgický stát
   (Věc C-271/10)
   ()
   2010/C 234/36
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Raad van State (Belgie)

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Vereniging van Educatieve en Wetenschappelijke Auteurs (VEWA)

      Žalovaný: Belgický stát

      Předběžné otázky

   Brání čl. 5 odst. 1 směrnice Rady 92/100/EHS (1) ze dne 19. listopadu 1992 o právu na pronájem a půjčování a o některých právech v oblasti duševního vlastnictví souvisejících s autorským právem, nyní čl. 6 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/115/ES (2) ze dne 12. prosince 2006 o právu na pronájem a půjčování a o některých právech v oblasti duševního vlastnictví souvisejících s autorským právem, podle něhož musí alespoň autoři obdržet odměnu za veřejné půjčování, vnitrostátnímu ustanovení, které jako odměnu stanoví paušální částku ve výši 1 eura za rok za každého dospělého a ve výši 0,5 eura za rok za každého nezletilého?

      (1)  Úř. věst. L 346, s. 61.

      (2)  Úř. věst. L 376, s. 28.


title: Věc C-598/12: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 22. listopadu 2013 – Evropská komise v. Polská republika, vedlejší účastníci: Nizozemské království, Spolková republika Německo, Česká republika, Finská republika, Spojené království Velké Británie a Severního Irska, Estonská republika

text:
               7.4.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 102/28

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 22. listopadu 2013 – Evropská komise v. Polská republika, vedlejší účastníci: Nizozemské království, Spolková republika Německo, Česká republika, Finská republika, Spojené království Velké Británie a Severního Irska, Estonská republika
   (Věc C-598/12) (1)

   2014/C 102/39
   Jednací jazyk: polština
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 79, 16. 3. 2013.


title: Věc C-593/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landesgericht Korneuburg (Rakousko) dne 23. listopadu 2016 – Admiral Casinos & Entertainment AG v. Alexander Holiczky

text:
               3.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 104/24

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landesgericht Korneuburg (Rakousko) dne 23. listopadu 2016 – Admiral Casinos & Entertainment AG v. Alexander Holiczky
   (Věc C-593/16)
   (2017/C 104/36)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Landesgericht Korneuburg

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Admiral Casinos & Entertainment AG

      Žalovaný: Alexander Holiczky
   Tato věc byla usnesením ze dne 7. února 2017 vyškrtnuta z rejstříku Soudního dvora.


title: Věc C-388/07: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) (Spojené království) dne 9. srpna 2007 – The Queen, na žádost Incorporated Trustees of the National Council for Ageing (Age Concern England) v. Secretary of State for Business, Enterprise and Regulatory Reform

text:
               24.11.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 283/9

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) (Spojené království) dne 9. srpna 2007 – The Queen, na žádost Incorporated Trustees of the National Council for Ageing (Age Concern England) v. Secretary of State for Business, Enterprise and Regulatory Reform
   (Věc C-388/07)
   (2007/C 283/16)
   Jednací jazyk: angličtina
   Předkládající soud
   High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Incorporated Trustees of the National Council for Ageing (Age Concern England)

      Žalovaný: Secretary of State for Business, Enterprise and Regulatory Reform
   Předběžné otázky
   Vzhledem ke směrnici Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání (1) (dále jen „směrnici“):
   1.   Vnitrostátní věk odchodu do důchodu a rozsah působnosti směrnice

               i)

               Vztahuje se směrnice na vnitrostátní předpisy, které umožňují zaměstnavatelům propustit zaměstnance, kteří dovršili 65 let, z důvodu odchodu do důchodu?

               ii)

               Vztahuje se směrnice na vnitrostátní právní předpisy, které umožňují zaměstnavateli propustit zaměstnance, kteří dovršili 65 let, z důvodu odchodu do důchodu, pokud byly přijaty po vstupu směrnice v platnost?

               iii)

               S ohledem na odpovědi na první otázku body i) a ii),

                           1)

                           představoval článek 109 nebo článek 156 zákona z roku 1996, anebo

                           2)

                           představují články 30 a 7 nařízení, ve spojení s přílohami 8 a 6 nařízení, vnitrostátní ustanovení stanovící věk odchodu do důchodu ve smyslu čtrnáctého bodu odůvodnění [směrnice]?

         2.   Vymezení pojmu přímé diskriminace na základě věku: odůvodnění

               iv)

               Umožňuje čl. 6 odst. 1 směrnice členským státům zavést právní předpisy, které stanoví, že rozdílné zacházení na základě věku nepředstavuje diskriminaci, pokud je prokázáno, že představují přiměřený prostředek k dosažení legitimního cíle, nebo ukládá čl. 6 odst. 1 [směrnice] členským státům povinnost vymezit druhy rozdílného zacházení, které mohou být takto odůvodněny, prostřednictvím výčtu nebo jiného opatření, jež má podobnou formu a obsah jako čl. 6 odst. 1 [směrnice]?

         3.   Kritérium odůvodněnosti přímé a nepřímé diskriminace

               v)

               Existují nějaké podstatné praktické rozdíly mezi kritériem odůvodněnosti stanoveným v čl. 2 odst. 2 směrnice, pokud jde o nepřímou diskriminaci, a kritériem odůvodněnosti stanoveným ve vztahu k přímé diskriminaci na základě věku v čl. 6 odst. 1 směrnice, a pokud ano, pak jaké?

      (1)  Úř. věst. L 303, s. 16.


title: Věc C-209/16 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 14. dubna 2016 Spolkovou republikou Německo proti rozsudku Tribunálu (devátého senátu) vydanému dne 4. února 2016 ve věci T-620/16, GFKL Financial Services AG v. Evropská komise

text:
               20.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 222/6

         Kasační opravný prostředek podaný dne 14. dubna 2016 Spolkovou republikou Německo proti rozsudku Tribunálu (devátého senátu) vydanému dne 4. února 2016 ve věci T-620/16, GFKL Financial Services AG v. Evropská komise
   (Věc C-209/16 P)
   (2016/C 222/07)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Spolková republika Německo (zástupci: T. Henze a R. Kanitz, zmocněnci)

      Další účastnice řízení: GFKL Financial Services AG a Evropská komise

      Návrhová žádání účastnice řízení podávajícího kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozsudek vydaný dne 4. února 2016 Tribunálem Evropské unie ve věci T-287/11 v rozsahu, v němž zamítl žalobu jako neopodstatněnou,

               —

               zrušit rozhodnutí Komise ze dne 26. ledna 2011, C(2011)275 final, v řízení o státní podpoře Německa C 7/10 „Zákon o dani z příjmu právnických osob (KStG), systém převodu daňových ztrát (‚Sanierungsklausel‘)“ v souladu s čl. 61 odst. 1 statutu Soudního dvora,

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Účastnice řízení podávajícího kasační opravný prostředek uplatňuje na podporu svého kasačního opravného prostředku jeden důvod.
   Došlo k porušení čl. 107 odst. 1 SFEU. Tribunál nepřihlédl k tomu, že § 8c odst. 1a KStG, „systém převodu daňových ztrát“, není selektivní povahy:

               —

               „Systém převodu daňových ztrát“ není a priori selektivní, jelikož nepředstavuje žádnou odchylku od relevantního referenčního systému a je všeobecným opatřením, z něhož mohou těžit všechny podniky na území členského státu.

               —

               „Systém převodu daňových ztrát“ je odůvodněn rovněž povahou a systematikou daňového systému. Spočívá zaprvé na zásadě zdanění podle platební schopnosti, zadruhé na boji proti zneužívání, tzn. brání mechanismům pro předcházení daňové povinnosti, a zatřetí na objektivních rozdílech mezi „škodlivým“ nabytím účasti a nabytím účasti za účelem restrukturalizace.


title: Věc T-62/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 21. ledna 2016 – BR IP Holder v. OHIM – Greyleg Investments (HOKEY POKEY) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství HOKEY POKEY — Starší nezapsaná národní ochranná známka — Důkaz o užívání — Právo zakázat užívání přihlašované ochranné známky — Článek 8 odst. 4 nařízení (ES) č. 207/2009 — Právo členského státu — Povinnost uvést odůvodnění — Uplatnění z moci úřední“

text:
               7.3.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 90/15

         Rozsudek Tribunálu ze dne 21. ledna 2016 – BR IP Holder v. OHIM – Greyleg Investments (HOKEY POKEY)
   (Věc T-62/14) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství HOKEY POKEY - Starší nezapsaná národní ochranná známka - Důkaz o užívání - Právo zakázat užívání přihlašované ochranné známky - Článek 8 odst. 4 nařízení (ES) č. 207/2009 - Právo členského státu - Povinnost uvést odůvodnění - Uplatnění z moci úřední“)
   (2016/C 090/20)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: BR IP Holder LLC (Canton, Massachusetts, Spojené státy) (zástupci: F. Traub, advokát, a C. Rohsler, Solicitor)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: I. Harrington, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Greyleg Investments Ltd (Baltonsborough, Spojené království)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 22. listopadu 2013 (věc R 1091/2012-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi BR IP Holder LLC et Greyleg Investments Ltd.

      Výrok

               1.

               Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)(OHIM) ze dne 22. listopadu 2013 (věc R 1091/2012–4) se zrušuje.

               2.

               OHIM ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností BR IP Holder LLC.

      (1)  Úř. věst. C 142, 12.5.2014.


title: Věc T-41/05: Rozsudek Tribunálu ze dne 12. října 2011 — Alliance One International v. Komise ( „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Španělský trh nákupu a prvotního zpracování surového tabáku — Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES — Stanovení cen a rozdělení trhu — Pokuty — Přičitatelnost protiprávního jednání — Maximální výše 10 % obratu — Odrazující účinek — Polehčující okolnosti“ )

text:
               26.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 347/26

         Rozsudek Tribunálu ze dne 12. října 2011 — Alliance One International v. Komise
   (Věc T-41/05) (1)

   (Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Španělský trh nákupu a prvotního zpracování surového tabáku - Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES - Stanovení cen a rozdělení trhu - Pokuty - Přičitatelnost protiprávního jednání - Maximální výše 10 % obratu - Odrazující účinek - Polehčující okolnosti)
   2011/C 347/38
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Alliance One International, Inc., dříve Dimon Inc. (Danville, Virginie, Spojené státy americké) (zástupci: původně L. Bergkamp, H. Cogels, J. Dhont, M. Marañon Hermoso a A. Emch, poté M. Odriozola Alén, J. Folguera Crespo, P. Vidal Martínez, M. Barrantes Diaz a A. João Vide, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně É. Gippini Fournier a F. Amato, poté É. Gippini Fournier, N. Khan a J. Bourke, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise K(2004) 4030 ze dne 20. října 2004 v řízení podle čl. 81 odst. 1 [ES] (věc COMP/C.38.238/B.2 — Surový tabák — Španělsko) a podpůrně návrh na snížení pokuty, která byla žalobkyni v tomto rozhodnutí uložena.

      Výrok rozsudku

               1)

               Část pokuty uložené společnosti Agroexpansión, SA v článku 3 rozhodnutí Komise K(2004) 4030 v konečném znění ze dne 20. října 2004 v řízení podle čl. 81 odst. 1 [ES] (věc COMP/C.38.238/B.2 — Surový tabák — Španělsko), za jejíž zaplacení je společnost Alliance One International, Inc. solidárně odpovědná se společností Agroexpansión, se stanoví na 2 187 000 eur.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Společnost Alliance One International ponese devět desetin vlastních nákladů řízení a nahradí devět desetin nákladů řízení vynaložených Evropskou komisí a Evropská komise ponese jednu desetinu vlastních nákladů řízení a nahradí jednu desetinu nákladů řízení vynaložených společností Alliance One International.

      (1)  Úř. věst. C 93, 16.4.2005.


title: Věc C-109/15 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 4. března 2015 Marinosem Nikolaouem proti usnesení Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 16. října 2014 ve věci T-331/13, Marinos Nikolaou v. Komise a Evropská centrální banka

text:
               1.6.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 178/6

         Kasační opravný prostředek podaný dne 4. března 2015 Marinosem Nikolaouem proti usnesení Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 16. října 2014 ve věci T-331/13, Marinos Nikolaou v. Komise a Evropská centrální banka
   (Věc C-109/15 P)
   (2015/C 178/06)
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Marinos Nikolaou (zástupci: E. Efstathiou, K. Efstathiou a K. Liasidou, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská komise, Evropská centrální banka

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

   Navrhovatel navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil napadené usnesení;

               —

               zrušil závěr Tribunálu, že námitce nepřípustnosti se vyhovuje, a zejména zjištění, že „prohlášení Euroskupiny nelze [...] považovat za akt, který má právní účinky vůči třetím osobám“, a tudíž vůči navrhovateli, a že sporným prohlášením Euroskupina „velmi obecně podala zprávu o některých opatřeních, která byla schválena na politické úrovni s Kyperskou republikou“;

               —

               zrušil napadené usnesení, které přisoudilo snížení hodnoty vkladů Kyperské republice, aniž by připsalo jakékoliv jednání, akt nebo rozhodnutí Euroskupině, odpůrkyním nebo odpůrkyním v rámci Euroskupiny;

               —

               zrušil uložení náhrady nákladů řízení navrhovateli.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Navrhovatel předkládá čtyři důvody na podporu svého kasačního opravného prostředku. Konkrétně:

               1.

               Napadené usnesení je stiženo nedostatkem odůvodnění a bylo vydáno na základě nesprávného výkladu skutkového a právního stavu ve vztahu k orgánu, který skutečně přijal rozhodnutí o snížení hodnoty vkladů „bail in“.

               2.

               Napadené usnesení bylo vydáno v rozporu s obecnými právními zásadami v tom, že Tribunál zkreslil skutečnost, že bez ohledu na druh či formu napadeného rozhodnutí přijatého Euroskupinou bylo rozhodnutí v tomto případě aktem napadnutelným žalobou na neplatnost.

               3.

               Napadené usnesení je stiženou vadou v tom, že Tribunál za účelem vydání usnesení nepřezkoumal právní a faktický vztah Evropské komise, Evropské centrální banky a Euroskupiny, a ani nepřezkoumal skutečnost, že na základě zásady příčinné souvislosti a kritéria skutečně odpovědného představovaly akty Euroskupiny akty Evropské centrální banky a Evropské komise, které měly jednat způsobem slučitelným se Smlouvou a protokoly Evropské unie, jakož i na základě sekundárního práva.
               Tribunál tudíž nezkoumal podstatu argumentů a sporu navrhovatele, a nesprávně tak odmítl žalobu na neplatnost.

               4.

               Je-li tomuto kasačnímu opravnému prostředku vyhověno, navrhovateli se neuloží náhrada nákladů tohoto řízení, ani nákladů vynaložených v řízení v prvním stupni.


title: Věc C-494/12: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 21. listopadu 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce First-tier Tribunal (Tax Chamber) — Spojené království) — Dixons Retail plc v. Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs ( „Směrnice 2006/112/ES — Daň z přidané hodnoty — Dodání zboží — Pojem — Podvodné použití bankovní karty“ )

text:
               8.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 39/7

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 21. listopadu 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce First-tier Tribunal (Tax Chamber) — Spojené království) — Dixons Retail plc v. Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs
   (Věc C-494/12) (1)

   (Směrnice 2006/112/ES - Daň z přidané hodnoty - Dodání zboží - Pojem - Podvodné použití bankovní karty)
   2014/C 39/11
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   First-tier Tribunal (Tax Chamber)

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Dixons Retail plc

      Žalovaná: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — First-tier Tribunal (Tax Chamber) — Výklad čl. 14 odst. 1 a článku 73 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1) — Pojem „dodání zboží“ — Dodání následující po nákupu uskutečněném prostřednictvím neschváleného a podvodného použití kreditní karty

      Výrok

   Článek 2 bod 1, čl. 5 odst. 1 a čl. 11 bod A odst. 1 písm. a) šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně, jakož i čl. 2 odst. 1 písm. a), čl. 14 odst. 1 a článek 73 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty, musí být vykládány v tom smyslu, že za okolností, jako jsou okolnosti dotčené ve věci v původním řízení, fyzické předání zboží kupujícímu, který podvodně použije bankovní kartu jako platební prostředek, představuje „dodání zboží“ ve smyslu uvedených čl. 2 bod 1, čl. 5 odst. 1, čl. 2 odst. 1 písm. a) a čl. 14 odst. 1, a že v rámci takového předání, platba provedená třetí osobou na základě smlouvy uzavřené mezi posledně uvedenou osobou a dodavatelem zboží, kterou se tato třetí osoba zavázala zaplatit uvedenému dodavateli zboží, které prodal kupujícím, kteří takovou kartu použili jako platební prostředek, představuje „protiplnění“ ve smyslu uvedeného čl. 11 bodu A odst. 1 písm. a) a článku 73.

      (1)  Úř. věst. C 26, 26.1.2013.


title: Věc C-500/04: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Finanzgericht Düsseldorf ze dne 29. listopadu 2004 ve věci Proxxon GmbH proti Oberfinanzdirektion Köln

text:
               5.3.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 57/14

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Finanzgericht Düsseldorf ze dne 29. listopadu 2004 ve věci Proxxon GmbH proti Oberfinanzdirektion Köln
   (Věc C-500/04)
   (2005/C 57/26)
   Jednací jazyk: němčina
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Finanzgericht Düsseldorf (Německo) ze dne 29. listopadu 2004 ve věci Proxxon GmbH proti Oberfinanzdirektion Köln, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 2. prosince 2004, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Finanzgericht Düsseldorf žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               1)

               Patří samostatně dovezené ploché, křížové, TX (Innentorx) zástrčné šroubováky na čtyřhran a šrouby s šestihranným vybráním hlavy, jejichž druh je blíže popsán v usnesení do položky 8204 ?

               2)

               Patří samostatně dovezené, v usnesení blíže popsané součásti sady na čtyřhran, které se při použití nedotýkají přímo spojovacího materiálu (matka, šroub) do položky 8204 ?

               3)

               Patří samostatně dovezené momentové měřící klíče ze sady na čtyřhran, jenž jsou blíže popsány v usnesení do položky 8204 ?


title: Věc T-49/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 7. října 2015 – Zentralverband des Deutschen Bäckerhandwerks v. Komise „Chráněné zeměpisné označení — ‚Kołocz śląski‘ nebo ‚Kołacz śląski‘ — Řízení o prohlášení neplatnosti — Právní základ — Nařízení (ES) č. 510/2006 — Nařízení (EU) č. 1151/2012 — Důvody zrušení — Základní práva“

text:
               30.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 398/41

         Rozsudek Tribunálu ze dne 7. října 2015 – Zentralverband des Deutschen Bäckerhandwerks v. Komise
   (Věc T-49/14) (1)

   („Chráněné zeměpisné označení - ‚Kołocz śląski‘ nebo ‚Kołacz śląski‘ - Řízení o prohlášení neplatnosti - Právní základ - Nařízení (ES) č. 510/2006 - Nařízení (EU) č. 1151/2012 - Důvody zrušení - Základní práva“)
   (2015/C 398/51)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Zentralverband des Deutschen Bäckerhandwerks eV (Berlín, Německo) (zástupci: I. Jung, M. Teworte-Vey, A. Renvert a J. Saatkamp, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Guillem Carrau a D. Triantafyllou, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žádost o zrušení prováděcího rozhodnutí Komise 2013/663/EU ze dne 14. listopadu 2013, kterým se zamítá žádost o zrušení zápisu názvu zapsaného v rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1151/2012 [Kołocz śląski/kołacz śląski (CHZO)] (Úř. věst. L 306, s. 40)

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Zentralverband des Deutschen Bäckerhandwerks eV se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 112, 14.4.2014.


title: Věc C-162/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundeskommunikationssenat (Rakousko) dne 4. dubna 2011 — Publikumsrat des Österreichischen Rundfunks v. Österreichischer Rundfunk

text:
               18.6.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 179/11

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundeskommunikationssenat (Rakousko) dne 4. dubna 2011 — Publikumsrat des Österreichischen Rundfunks v. Österreichischer Rundfunk
   (Věc C-162/11)
   2011/C 179/20
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundeskommunikationssenat

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Publikumsrat des Österreichischen Rundfunks

      Žalovaný: Österreichischer Rundfunk

      Předběžná otázka

   Je třeba čl. 1 písm. c), články 10, 11 a čl. 18 odst. 3 směrnice Rady 89/552/EHS ze dne 3. října 1989 (1) o koordinaci některých právních a správních předpisů členských států upravujících provozování televizního vysílání ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/36/ES ze dne 30. června 1997 (2), kterou se mění směrnice Rady 89/552/EHS o koordinaci některých právních a správních předpisů členských států upravujících provozování televizního vysílání, vykládat v tom smyslu, že jakákoli oznámení subjektu televizního vysílání v jeho pořadech a relacích o vlastních (volně dostupných) pořadech a relacích spadají do pojmu „televizní reklama“ [článek 1 písm. c)], a proto se i na tato oznámení musí použít mimo jiné ustanovení o oddělenosti a rozeznatelnosti v článku 10 a o zařazování reklamy v článku 11?

      (1)  Úř. věst. L 298, s. 23; Zvl. vyd. 06/01, s. 224.

      (2)  Úř. věst. L 202, s. 60; Zvl. vyd. 06/02, s. 321.


title: Věc C-398/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Fermo (Itálie) dne 29. srpna 2012 — trestní řízení proti M

text:
               17.11.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 355/9

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Fermo (Itálie) dne 29. srpna 2012 — trestní řízení proti M
   (Věc C-398/12)
   2012/C 355/15
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale di Fermo

      Účastník původního řízení

   M

      Předběžné otázky

   Má pravomocný rozsudek o zastavení trestního stíhání, který byl vydán členským státem Evropské unie, která přistoupila k ÚPSD (1) po ukončení rozsáhlého vyšetřování při vyšetřování v rámci řízení, které by mohlo být obnoveno, v případě, že se objeví nové důkazy, prekluzivní účinky vzhledem k zahájení nebo vedení řízení pro tentýž čin a proti stejné osobě v jiném smluvní státě?

      (1)  Úmluva k provedení Schengenské dohody uzavřené dne 14. června 1985 mezi vládami států Hospodářské unie Beneluxu, Spolkové republiky Německo a Francouzské republiky o postupném odstraňování kontrol na společných hranicích; Úř. věst. 2000, L 239, s. 19.


title: Věc C-410/04: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Tribunale Amministrativo Regionale per la Puglia ze dne 22. července 2004 ve věci Associazione Nazionale Autotrasporto Viaggiatori – A.N.A.V. proti Comune di Bari a A.M.T.A.B. Servizio SpA

text:
               4.12.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 300/27

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Tribunale Amministrativo Regionale per la Puglia ze dne 22. července 2004 ve věci Associazione Nazionale Autotrasporto Viaggiatori – A.N.A.V. proti Comune di Bari a A.M.T.A.B. Servizio SpA
   (Věc C-410/04)
   (2004/C 300/53)
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Tribunale Amministrativo Regionale per la Puglia (Itálie) ze dne 22. července 2004 ve věci Associazione Nazionale Autotrasporto Viaggiatori – A.N.A.V. proti Comune di Bari a A.M.T.A.B. Servizio SpA, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 27. září 2004, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Tribunale Amministrativo Regionale per la Puglia žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následující otázce:
   „Je čl. 113 pátý pododstavec vládního nařízení s mocí zákona č. 267/00 ve znění článku 14 vládního nařízení s mocí zákona č. 269/03 v části, ve které nestanoví žádné omezení svobody volby orgánu veřejné správy mezi různými formami zadávání zakázky na veřejné služby, a zejména mezi zadáním zakázky prostřednictvím veřejného nabídkového řízení a přímým zadáním zakázky společnosti, kterou orgán veřejné správy zcela ovládá, slučitelný s právem Společenství, a zejména se zásadami transparentnosti a volné hospodářské soutěže vyjádřenými v článcích 46, 49 a 86 Smlouvy o ES?“


title: Věc T-210/01: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne  14. prosince 2005  – General Electric v. Komise ( Žaloba na neplatnost — Hospodářská soutěž — Rozhodnutí Komise prohlašující spojení za neslučitelné se společným trhem — Nařízení (EHS) č. 4064/89 — Trhy v oblasti letectví — Nabytí společnosti Honeywell společností General Electric — Vertikální integrace — Spojené prodeje — Vylučující účinky — Horizontální překrytí — Práva obhajoby )

text:
               25.2.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 48/26

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 14. prosince 2005 – General Electric v. Komise
   (Věc T-210/01) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Hospodářská soutěž - Rozhodnutí Komise prohlašující spojení za neslučitelné se společným trhem - Nařízení (EHS) č. 4064/89 - Trhy v oblasti letectví - Nabytí společnosti Honeywell společností General Electric - Vertikální integrace - Spojené prodeje - Vylučující účinky - Horizontální překrytí - Práva obhajoby“)
   (2006/C 48/49)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: General Electric Company (Fairfiel, Connecticut, Spojené státy) (zástupci: N. Green, C. Booth, QC, J. Simor, K. Bacon, barristers, S. Barter, solicitor, L. Vogel a J. Vogel, advokáti, jakož i původně M. Van Kerckhove, advokát, poté J. O'Leary, solicitor)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: R. Lyal, P. Hellström a F. Siredey-Garnier, zmocněnci)

      Vedlejší účastníci na podporu žalované: Rolls-Royce plc (Londýn, Spojené království) (zástupce: A. Renshaw, solicitor] a Rockwell Collins, Inc. (Cedar Rapids, Iowa, Spojené státy) [zástupci: T. Soames, J. Davies a A. Ryan, solicitors, a P.D. Camesasca, advokát]
   Předmět věci
   Zrušení rozhodnutí Komise 2004/134/ES ze dne 3. července 2001, kterým se prohlašuje spojení za neslučitelné se společným trhem a s dohodou o EHP (věc COMP/M.2220 – General Electric/Honeywell) (Úř. věst. 2004, L 48, s. 1)
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Žalobkyně ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady řízení vynaložené Komisí a vedlejšími účastníky.

      (1)  Úř. věst. C 331, 24.11.2001.