title: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 9. prosince 2004 ve věci C-19/02 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberster Gerichtshof): Viktor Hlozek proti Roche Austria Gesellschaft mbH (Sociální politika — Pracovníci a pracovnice — Stejná odměna — Odměna — Pojem — Přechodný důchod („Überbrückungsgeld“) stanovený v podnikové dohodě — Sociální plán vypracovaný v souvislosti s restrukturalizací podniku — Dávky přiznané pracovníkům, kteří dosáhli v době svého propuštění určitého věku — Přiznání dávek od rozdílného věku propuštěných pracovníků v závislosti na jejich pohlaví — Zohlednění zákonného důchodového věku, rozdílného pro obě pohlaví a stanoveného vnitrostátním právem)

text:
               19.2.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/1

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (prvního senátu)
   ze dne 9. prosince 2004
   ve věci C-19/02 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberster Gerichtshof): Viktor Hlozek proti Roche Austria Gesellschaft mbH (1)

   (Sociální politika - Pracovníci a pracovnice - Stejná odměna - Odměna - Pojem - Přechodný důchod („Überbrückungsgeld“) stanovený v podnikové dohodě - Sociální plán vypracovaný v souvislosti s restrukturalizací podniku - Dávky přiznané pracovníkům, kteří dosáhli v době svého propuštění určitého věku - Přiznání dávek od rozdílného věku propuštěných pracovníků v závislosti na jejich pohlaví - Zohlednění zákonného důchodového věku, rozdílného pro obě pohlaví a stanoveného vnitrostátním právem)
   (2005/C 45/02)
   Jednací jazyk: němčina
   Ve věci C-19/02, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím Oberster Gerichtshof (Rakousko) ze dne 20. prosince 2001, došlým Soudnímu dvoru dne 29. ledna 2002, v řízení Viktor Hlozek proti Roche Austria Gesellschaft mbH, Soudní dvůr (první senát), ve složení P. Jann, předseda senátu, A. Rosas (zpravodaj), R. Silva de Lapuerta, K. Lenaerts a S. von Bahr, soudci, generální advokátka: J. Kokott, vedoucí soudní kanceláře: M.-F. Contet, vrchní rada, vydal dne 9. prosince 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:
   Pojem „odměna“ ve smyslu článku 141 ES a článku 1 směrnice 75/117/EHS ze dne 10. února 1975 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se uplatňování zásady stejné odměny za práci pro muže a ženy se vztahuje na takový přechodný důchod, jako je důchod dotčený v původním řízení. Za takových okolností, jako jsou okolnosti v původním řízení, tato ustanovení nebrání použití sociálního plánu, který stanoví rozdílné zacházení s pracovníky a pracovnicemi, pokud jde o věk, v němž vzniká nárok na přechodný důchod, pokud se tito pracovníci a pracovnice nacházejí podle vnitrostátní právní úpravy předčasných důchodů v rozdílných situacích vzhledem ke skutečnostem relevantním pro přiznání uvedeného důchodu.

      (1)  Úř. věst. C 109, 4.5.2002.


title: Věc C-30/09: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 15. října 2009 — Komise Evropských společenství v. Portugalská republika ( Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 96/82/ES — Článek 11 — Vnější havarijní plány )

text:
               5.12.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 297/16

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 15. října 2009 — Komise Evropských společenství v. Portugalská republika
   (Věc C-30/09) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 96/82/ES - Článek 11 - Vnější havarijní plány“)
   2009/C 297/19
   Jednací jazyk: portugalština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: A. Sipos a P. Guerra e Andrade, zmocněnci)

      Žalovaná: Portugalská republika (zástupce: L. Inez Fernandes, zmocněnec)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Porušení čl. 11 směrnice Rady 96/82/ES ze dne 9. prosince 1996 o kontrole nebezpečí závažných havárií s přítomností nebezpečných látek (Úř. věst. L 10, s. 13; Zvl. vyd. 05/02, s, 410), ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/105/ES (Úř. věst. L 345, s. 97; Zvl. vyd. 05/04, s. 398) — Nevypracování vnějších havarijních plánů pro určité závody

      Výrok

               1)

               Portugalská republika tím, že neprovedla opatření uvedená v článku 11 směrnice Rady 96/82/ES ze dne 9. prosince 1996 o kontrole nebezpečí závažných havárií s přítomností nebezpečných látek ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/105/ES ze dne 16. prosince 2003, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z uvedeného článku.

               2)

               Portugalské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 82, 4.4.2009.


title: Věc T-678/13: Žaloba podaná dne 13. prosince 2013 — AEMN v. Parlament

text:
               22.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 85/20

         Žaloba podaná dne 13. prosince 2013 — AEMN v. Parlament
   (Věc T-678/13)
   2014/C 85/35
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Aliance evropských národních hnutí (AEMN) (Matzenheim, Francie) (zástupce: J. P. Le Moigne, advokát)

      Žalovaný: Evropský parlament

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí č. 110655 ze dne 14. října 2013, které s konečnou platností stanovilo příspěvek poskytnutý Evropským parlamentem Alianci evropských národních hnutí za rok 2012 na 186 292,12 eur a v důsledku toho určilo, že Aliance evropských národních hnutí musí vrátit částku 45 476,00 eur, jelikož žalujícímu sdružení již bylo poskytnuto 231 412,80 eur,

               —

               uložil Evropskému parlamentu náhradu veškerých nákladů řízení a zaplatit z tohoto titulu Alianci evropských národních hnutí částku 20 000,00 eur.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod vychází z nepříslušnosti autora aktu, jelikož signatář aktu nedoložil žádné pověření k přijetí, podpisu a oznámení napadeného rozhodnutí.

               2)

               Druhý žalobní důvod vychází z porušení podstatných náležitostí, jelikož Parlament neposkytl žalobkyni možnost vyjádřit se ke zjištěným nesrovnalostem.

               3)

               Třetí žalobní důvod vychází z porušení právního pravidla, jelikož:

                           —

                           nepeněžité vklady jsou řádným způsobem financování,

                           —

                           s rozpočtem žalobkyně bylo zacházeno diskriminačně v porovnání s rozpočty ostatních evropských politických stran,

                           —

                           nebylo dodrženo právo být vyslechnut před přijetím nepříznivého individuálního opatření.

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod vychází ze zneužití pravomoci, jelikož Parlament použil finanční omezení k tomu, aby omezil možnosti politické strany, jejíž ideály někteří členové tohoto orgánu nesdílejí.


title: Věc F-22/07: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 4. září 2008 – Lafili v. Komise ( Veřejná služba — Úředníci — Vstup nařízení (EHS, Euratom) č. 723/2004 v platnost — Články 44 a 46 služebního řádu — Článek 7 přílohy XIII služebního řádu — Povýšení — Zařazení — Koeficient násobení )

text:
               6.12.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 313/56

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 4. září 2008 – Lafili v. Komise
   (Věc F-22/07) (1)

   („Veřejná služba - Úředníci - Vstup nařízení (EHS, Euratom) č. 723/2004 v platnost - Články 44 a 46 služebního řádu - Článek 7 přílohy XIII služebního řádu - Povýšení - Zařazení - Koeficient násobení“)
   (2008/C 313/100)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Paul Lafili (Genk, Belgie) (zástupci: G. Vandersanden a L. Levi, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: J. Currall, H. Kraemer a K. Herrmann, zmocněnci)
   Předmět věci
   Zrušení rozhodnutí o zařazení žalobce do platové třídy AD 13, platového stupně 5, obsaženého ve zprávě GŘ ADMIN ze dne 11. května 2006 a ve výplatní listině za červen 2006 a v následujících výplatních listinách, jelikož toto rozhodnutí porušuje zejména články 44 a 46 služebního řádu úředníků, jakož i článek 7 přílohy XIII tohoto služebního řádu
   Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí vedoucího oddělení A 6 „Struktura pracovních míst, hodnocení a služební postup“ generálního ředitelství „Personál a administrativa“ Komise Evropských společenství ze dne 11. května 2006 se zrušuje.

               2)

               P. Lafili ponese polovinu vlastních nákladů řízení.

               3)

               Komise Evropských společenství ponese vlastní náklady řízení a polovinu nákladů řízení P. Lafiliho.

      (1)  Úř. věst. C 95, 28.4.2007, s. 59.


title: Věc C-191/09 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 29. května 2009 Radou Evropské unie proti rozsudku Soudu prvního stupně (druhého senátu) vydanému dne 10. března 2009 ve věci T-249/06, Interpipe Nikopolsky Seamless Tubes Plant Niko Tube ZAT (Interpipe Niko Tube ZAT), dříve Nikopolsky Seamless Tubes Plant Niko Tube ZAT, Interpipe Nizhnedneprovsky Tube Rolling Plant VAT (Interpipe NTRP VAT), dříve Nizhnedneprovsky Tube-Rolling Plant VAT, v. Rada Evropské unie

text:
               15.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 193/7

         Kasační opravný prostředek podaný dne 29. května 2009 Radou Evropské unie proti rozsudku Soudu prvního stupně (druhého senátu) vydanému dne 10. března 2009 ve věci T-249/06, Interpipe Nikopolsky Seamless Tubes Plant Niko Tube ZAT (Interpipe Niko Tube ZAT), dříve Nikopolsky Seamless Tubes Plant „Niko Tube“ ZAT, Interpipe Nizhnedneprovsky Tube Rolling Plant VAT (Interpipe NTRP VAT), dříve Nizhnedneprovsky Tube-Rolling Plant VAT, v. Rada Evropské unie
   (Věc C-191/09 P)
   2009/C 193/07
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Rada Evropské unie (zástupci: J.-P. Hix, zmocněnec, G. Berrisch, Rechtsanwalt)

      Další účastnice řízení: Interpipe Nikopolsky Seamless Tubes Plant Niko Tube ZAT (Interpipe Niko Tube ZAT), dříve Nikopolsky Seamless Tubes Plant „Niko Tube“ ZAT, Interpipe Nizhnedneprovsky Tube Rolling Plant VAT (Interpipe NTRP VAT), dříve Nizhnedneprovsky Tube-Rolling Plant VAT, Komise Evropských společenství

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil rozsudek Soudu prvního stupně Evropských společenství ze dne 10. března 2009 v rozsahu, v němž Soud prvního stupně 1) zrušil článek 1 napadeného nařízení v rozsahu, v němž antidumpingové clo stanovené na vývozy výrobků vyrobených žalobkyněmi přesahovalo clo, které by bylo použito, kdyby nebyla provedena úprava vývozní ceny z důvodu provize splatné v případě, že byly prodeje uskutečněny prostřednictvím obchodníka ve spojení, Sepco SA, (bod 1 výroku napadeného rozsudku) a 2) rozhodl, že Rada ponese vlastní náklady řízení a nahradí čtvrtinu nákladů řízení vynaložených žalobkyněmi (bod 3 výroku rozsudku, proti němuž směřuje kasační opravný prostředek),

               —

               vydal konečné rozhodnutí ve věci, kterým se žaloba v plném rozsahu zamítá;

               —

               uložil žalobkyním v řízení v prvním stupni náhradu nákladů řízení o kasačním opravném prostředku a řízení před Soudem prvního stupně.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Rada tvrdí, že se Soud prvního stupně

               —

               dopustil nesprávného právního posouzení tím, že použil obdobně judikaturu ke konceptu jediné hospodářské jednotky na čl. 2 odst. 10 písm. i) základního antidumpingového nařízení (1), neboť neuznal, že se na výpočet běžné hodnoty, výpočet vývozní ceny a problematiku úprav, vztahují jiná pravidla. Soud prvního stupně v tomto ohledu rovněž porušil povinnost uvést odůvodnění;

               —

               dopustil nesprávného právního posouzení v pojetí důkazního břemene, které nesou orgány při provádění úpravy podle čl. 2 odst. 10 písm. i) základního nařízení, tím, že nevycházel z důkazního břemene obvyklého pro antidumpingové případy, v důsledku čehož se dopustil nesprávného právního posouzení tím, že neprovedl ve správné míře soudní přezkum hospodářského posouzení provedeného orgány;

               —

               dopustil nesprávného právního posouzení tím, že při posuzování rozhodnutí orgánů o provedení úpravy podle čl. 2 odst. 10 písm. i) použil nesprávné právní kritérium, neboť posuzoval rozhodnutí na základě předpokladu, že se pro srovnání běžné hodnoty a vývozní ceny použije koncept jediné hospodářské jednotky;

               —

               dopustil nesprávného právního posouzení tím, že konstatoval, že se orgány dopustily zjevně nesprávného posouzení při použití čl. 2 odst. 10 prvního pododstavce základního nařízení;

               —

               dopustil nesprávného právního posouzení použitím příliš restriktivního výkladu požadavků souvisejících s poskytováním informací;

               —

               dopustil nesprávného právního posouzení tím, že nesprávně použil právní kritérium týkající se porušení práva na obhajobu, které (správně) rozpoznal;

               —

               dopustil nesprávného právního posouzení při posuzování dopadu namítaného nedostatku řízení vzhledem k tomu, že se opíral o z právního hlediska nesprávný závěr ohledně legality úpravy podle čl. 2 odst. 10 písm. i).

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství, Úř. věst. L 56, s. 1, Zvl. vyd. 11/10, s. 45.


title: Věc C-371/06: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden dne 12. září 2006 – Benetton Group SpA v. G-Star International BV

text:
               2.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 294/23

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden dne 12. září 2006 – Benetton Group SpA v. G-Star International BV
   (Věc C-371/06)
   (2006/C 294/41)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Předkládající soud
   Hoge Raad der Nederlanden
   Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Benetton Group SpA

      Žalovaná: G-Star International BV
   Předběžné otázky

               1)

               Musí být čl. 3 odst. 1 písm. e) první odrážka [první směrnice Rady 89/104/EHS ze dne 21. prosince 1988, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách] (1) vykládán v tom smyslu, že v něm obsažený důvod pro zamítnutí zápisu trvale brání zápisu tvaru jako ochranné známky, je-li povaha zboží taková, že jeho vnější podoba a jeho tvar svojí krásou nebo originalitou výlučně nebo do značné míry určují jeho tržní hodnotu, nebo tento důvod pro zamítnutí zápisu neplatí, pokud byla před podáním přihlášky přitažlivost předmětného tvaru pro veřejnost podmíněna především jeho známostí jako rozlišovací znak?

               2)

               V případě, že první otázka bude zodpovězena v posledně uvedeném smyslu: Jak dalece dominantní musí přitažlivost být, aby již důvod pro zamítnutí zápisu neplatil?

      (1)  Úř. věst. L 40, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 92.


title: Věc C-404/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberlandesgericht Naumburg (Německo) dne 18. září 2008 – Investitionsbank Sachsen-Anhalt – Anstalt der Norddeutschen Landesbank – Girozentrale v. Bezirksrevisorin bei dem Landgericht Magdeburg für die Landeskasse des Landes Sachsen-Anhalt

text:
               20.12.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 327/10

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberlandesgericht Naumburg (Německo) dne 18. září 2008 – Investitionsbank Sachsen-Anhalt – Anstalt der Norddeutschen Landesbank – Girozentrale v. Bezirksrevisorin bei dem Landgericht Magdeburg für die Landeskasse des Landes Sachsen-Anhalt
   (Věc C-404/08)
   (2008/C 327/16)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Oberlandesgericht Naumburg
   Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Investitionsbank Sachsen-Anhalt – Anstalt der Norddeutschen Landesbank – Girozentrale

      Žalovaná: Bezirksrevisorin beim Landgericht Magdeburg für die Landeskasse des Landes Sachsen-Anhalt
   Předběžné otázky

               1)

               Musí být čl. 86 odst. 1 Smlouvy o ES ve spojení s čl. 81 odst. 1 písm. a) a d), jakož i odst. 2 Smlouvy o ES vykládán v tom smyslu, že osvobození od nákladů soudního řízení a soudních poplatků podle § 6 odst. 1 Investitionsbank-Begleitgesetz (doprovodný zákon o investiční bance) ze dne 18. prosince 2003 [Gesetz- und Verordnungsblatt des Landes Sachsen-Anhalt č. 47/2003, s. 371 (sbírka zákonů a nařízení spolkové země Saska-Anhaltska)], poskytnuté spolkovou zemí Sasko Anhaltsko investiční bance, kterou tato spolková země zřídila, je neplatné?

               2)

               V případě záporné odpovědi na otázku uvedenou v bodě 1: Musí být pravidla hospodářské soutěže práva Společenství podle čl. 86 odst. 2 první věty Smlouvy o ES vykládána v tom smyslu, že investiční banka požívá osvobození od nákladů soudního řízení a soudních poplatků jako spolková země Sasko-Anhaltsko pouze tehdy, pokud vykonává úkoly veřejné moci podle § 6 Verordnung über die Errichtung der Investitionsbank Sachsen-Anhalt (nařízení o zřízení investiční banky Saska-Anhaltska) ze dne 30. prosince 2003 (GVBl. LSA 2004, s. 20), pozměněného pozměňovacím nařízením ze dne 2. prosince 2006 (GVBl. LSA, s. 534)?


title: Věc C-90/08: Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 5. března 2009 — K & L Ruppert Stiftung & Co. Handels-KG v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Natália Cristina Lopes de Almeida Cunha, Cláudia Couto Simões, Marly Lima Jatobá ( Kasační opravný prostředek — Ochranná známka Společenství — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství CORPO LIVRE — Námitky majitele starší národní a mezinárodní slovní ochranné známky LIVRE — Opožděné předložení důkazu o užívání starších ochranných známek — Zamítnutí námitek )

text:
               20.6.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 141/21

         Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 5. března 2009 — K & L Ruppert Stiftung & Co. Handels-KG v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Natália Cristina Lopes de Almeida Cunha, Cláudia Couto Simões, Marly Lima Jatobá
   (Věc C-90/08) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Společenství - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství CORPO LIVRE - Námitky majitele starší národní a mezinárodní slovní ochranné známky LIVRE - Opožděné předložení důkazu o užívání starších ochranných známek - Zamítnutí námitek“)
   2009/C 141/37
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: K & L Ruppert Stiftung & Co. Handels-KG (zástupkyně: D. Spohn, Rechtsanwältin)

      Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: G. Schneider, zmocněnec), Natália Cristina Lopes de Almeida Cunha, Cláudia Couto Simões, Marly Lima Jatobá

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (druhého senátu) ze dne 12. prosince 2007, K & L Ruppert Stiftung v. OHIM — Lopes de Almeina Cunha, Couto Simões, Lima Jatobá (T-86/05), kterým Soud zamítl žalobu na neplatnost podanou majitelem národní a mezinárodní slovní ochranné známky „LIVRE“ pro výrobky zařazené do třídy 25 proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 7. prosince 2004, jímž byly zamítnuty jeho námitky proti zápisu obrazové ochranné známky Společenství „CORPO LIVRE“ pro výrobky zařazené do tříd 18 až 25 — Námitkové řízení — Zamítnutí námitky založené na opožděném předložení důkazu o užívání starších ochranných známek

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               K & L Ruppert Stiftung & Co. Handels-KG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 142, 7.6.2008.


title: Věc T-33/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 8. února 2013 — Piotrowski v. OHIM (MEDIGYM) ( „Ochranná známka Společenství — Mezinárodní zápis s vyznačením Evropského společenství — Slovní ochranná známka MEDIGYM — Absolutní důvod pro zamítnutí — Popisný charakter — Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009 — Právo být vyslechnut — Článek 75 druhá věta nařízení č. 207/2009“ )

text:
               6.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 101/17

         Rozsudek Tribunálu ze dne 8. února 2013 — Piotrowski v. OHIM (MEDIGYM)
   (Věc T-33/12) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Mezinárodní zápis s vyznačením Evropského společenství - Slovní ochranná známka MEDIGYM - Absolutní důvod pro zamítnutí - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009 - Právo být vyslechnut - Článek 75 druhá věta nařízení č. 207/2009)
   2013/C 101/37
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Elke Piotrowski (Viernheim, Německo) (zástupce: J. Albrecht, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: M. Lenz a G. Schneider, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 18. listopadu 2011 (věc R 734/2011-4) týkajícímu mezinárodního zápisu slovního označení MEDIGYM s vyznačením Evropského společenství.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Elke Piotrowski se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 80, 17.3.2012.


title: Věc C-115/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Østre Landsret (Dánsko) dne 25. února 2016 – N Luxembourg 1 v. Skatteministeriet

text:
               25.7.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 270/17

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Østre Landsret (Dánsko) dne 25. února 2016 – N Luxembourg 1 v. Skatteministeriet
   (Věc C-115/16)
   (2016/C 270/28)
   Jednací jazyk: dánština

      Předkládající soud

   Østre Landsret

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: N Luxembourg 1

      Žalovaný: Skatteministeriet

      Předběžné otázky

               1.

               Musí být čl. 1 odst. 1 směrnice 2003/49/ES (1) ve spojení s jejím čl. 1 odst. 4 vykládán v tom smyslu, že společnost, která je rezidentem členského státu podle článku 3 této směrnice a která za takových okolností, jako jsou okolnosti v projednávané věci, získá úrok od dceřiné společnosti z jiného členského státu, je „skutečným vlastníkem“ tohoto úroku pro účely této směrnice?

                           1.1.

                           Má být pojem „skutečný vlastník“ podle čl. 1 odst. 1 směrnice 2003/49/ES ve spojení s jejím čl. 1 odst. 4 vykládán v souladu s příslušným pojmem nacházejícím se v článku 11 vzorové úmluvy OECD o daních z příjmu a majetku z roku 1977?

                           1.2.

                           V případě kladné odpovědi na otázku 1.1., je třeba tento pojem vykládat pouze s ohledem na komentář k článku 11 vzorové úmluvy OECD o daních z příjmu a majetku z roku 1977 (odstavec 8), anebo lze při výkladu použít i následné komentáře včetně dodatků z roku 2003 týkajících se „prostřednických společností“ (odstavec 8.1, nyní odstavec 10.1), a dodatků z roku 2014 týkajících se „smluvních či zákonných povinností“ (odstavec 10.2)?

                           1.3.

                           Lze-li Komentář z roku 2003 zohlednit při tomto výkladu, je třeba k tomu, aby společnost nebyla považována za „skutečného vlastníka“ pro účely směrnice 2003/49/ES, potřeba, aby skutečně došlo k převedení finančních prostředků na osoby, které stát, jehož rezidentem je osoba, která úrok vyplácí, považuje za „skutečné vlastníky“ předmětného úroku, a pokud ano, je dále třeba, aby převod těchto prostředků proběhl současně se zaplacením úroku nebo v době blízké jeho zaplacení?

                                       1.3.1.

                                       Jaký význam má v této souvislosti to, že pro účely úvěru je využit vlastní kapitál, že předmětný úrok přirůstá k jistině, že příjemce úroku následně uskuteční v rámci skupiny převod na svou mateřskou společnost, která je rezidentem v tomtéž státě, s cílem upravit příjmy pro daňové účely podle platných právních předpisů tohoto státu, že předmětný úrok je následně přeměněn na vlastní kapitál ve společnosti, která je dlužníkem z úvěru, že příjemce úroku má smluvní či zákonnou povinnost převést jej na jinou osobu, a že většina osob, které stát, jehož rezidentem je osoba vyplácející úrok, považuje za „skutečné vlastníky“ úroku, je rezidenty v jiných členských státech nebo ve státech, s nimiž Dánsko uzavřelo smlouvu o zamezení dvojímu zdanění, takže podle dánských daňových předpisů by nebyl dán základ pro sražení daně u zdroje, pokud by tyto osoby byly poskytovateli úvěru a úrok jim tak plynul přímo?

                           1.4.

                           Jaký význam má pro posouzení otázky, zda lze příjemce úroku považovat za „skutečného vlastníka“ pro účely uvedené směrnice, pokud předkládající soud dospěl po posouzení skutkového stavu k závěru, že příjemce — který nemá povinnost převést přijatý úrok na jinou osobu na základě smlouvy ani zákona — nemá „plné“ právo na to „požívat a užívat“ úrok ve smyslu Komentáře z roku 2014 ke vzorové úmluvě OECD o daních z příjmu a majetku z roku 1977?

               2.

               Je podmínkou k tomu, aby se členský stát mohl dovolávat čl. 5 odst. 1 směrnice 2003/49/ES týkajícího se uplatnění vnitrostátních předpisů zamezujících daňovým únikům a zneužití daňových režimů nebo čl. 5 odst. 2 této směrnice, že dotyčný členský stát přijal zvláštní vnitrostátní předpis provádějící článek 5 této směrnice nebo že vnitrostátní právní úprava obsahuje obecná ustanovení či zásady týkající se daňových úniků a zneužití daňových režimů, které lze vykládat v souladu s článkem 5?

                           2.1.

                           V případě kladné odpovědi na otázku 2, lze § 2 odst. 2 písm. d) zákona o korporační dani, který stanoví, že omezená povinnost k dani z úroku se nevztahuje na „úrok osvobozený od daně […] podle směrnice 2003/49/ES o společném systému zdanění úroků a licenčních poplatků mezi přidruženými společnostmi z různých členských států“, považovat za zvláštní vnitrostátní předpis ve smyslu článku 5 uvedené směrnice?

               3.

               Je ustanovení ve smlouvě o zamezení dvojímu zdanění, která byla sepsána podle vzorové úmluvy OECD o daních z příjmu a majetku, kterou uzavřely dva členské státy a podle níž je úrok zdaňován v závislosti na tom, zda je příjemce úroku považován za skutečného vlastníka úroku, smluvním ustanovením zamezujícím zneužití daňových režimů ve smyslu článku 5 směrnice 2003/49/ES?

               4.

               Jde o zneužívání daňového režimu atd. podle směrnice 2003/49/ES, pokud členský stát, jehož rezidentem je osoba, která úrok vyplácí, umožňuje odpočet úroku, zatímco členský stát, jehož rezidentem je osoba, která úrok přijímá, úrok nezdaňuje?

               5.

               Musí členský stát, který nehodlá uznat, že společnost v jiném členském státě je skutečným vlastníkem úroku, a tvrdí, že společnost v jiném členském státě je tzv. umělou prostřednickou společností, určit na základě směrnice 2003/49/ES či článku 10 ES, koho v takovém případě považuje za skutečného vlastníka?

               6.

               Pokud se má za to, že společnost, která je rezidentem jednoho členského státu (mateřská společnost), není podle směrnice 2003/49/ES osvobozena od srážkové daně z úroku získaného od společnosti, která je rezidentem v druhém členském státě (dceřiná společnost), a mateřská společnost v tomto druhém členském státě zde má omezenou povinnost k dani z tohoto úroku, brání článek 43 ES ve spojení s článkem 48 ES právní úpravě, podle níž tento druhý členský stát vyžaduje, aby společnost, která má povinnost zaplatit srážkovou daň (dceřiná společnost), zaplatila v případě prodlení s platbou srážkové daně úrok z prodlení ve vyšší úrokové sazbě, než je sazba úroku z prodlení, kterou tento členský stát stanoví pro pohledávky z korporační daně (včetně příjmu z úroků) za společností, která je rezidentem v tomtéž členském státě?

               7.

               Pokud se má za to, že společnost, která je rezidentem jednoho členského státu (mateřská společnost), není podle směrnice 2003/49/ES osvobozena od srážkové daně z úroku získaného od společnosti, která je rezidentem v druhém členském státě (dceřiná společnost), a mateřská společnost v tomto druhém členském státě má v tomto státě omezenou povinnost k dani z tohoto úroku, brání článek 43 ES ve spojení s článkem 48 ES (a subsidiárně článek 56 ES) jako celek či zvlášť takové právní úpravě, podle níž:

                           a)

                           druhý členský stát vyžaduje, aby osoba, která vyplácí úrok, srazila u zdroje daň z tohoto úroku, a stanoví, že tato osoba má povinnost odvést orgánům daň, kterou nesrazila u zdroje, jestliže povinnost srazit daň u zdroje neplatí v případě, že je příjemce úroku rezidentem v tomto druhém členském státě?

                           (b)

                           by mateřská společnost v druhém členském státě nemusela zaplatit zálohy na korporační daň v prvních dvou daňových obdobích a korporační daň by začala platit k mnohem pozdějšímu datu, než je datum splatnosti srážkové daně?

                     Soudní dvůr Evropské unie je žádán, aby odpověď na otázku 6 zahrnul do odpovědi na otázku 7.

      (1)  Směrnice Rady 2003/49/ES ze dne 3. června 2003 o společném systému zdanění úroků a licenčních poplatků mezi přidruženými společnostmi z různých členských států)Úř. věst. L 157, s. 49; Zvl. vyd. 09/01, s. 380).


title: Věc T-614/13: Žaloba podaná dne 26. listopadu 2013 — Romonta v. Komise

text:
               1.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 31/13

         Žaloba podaná dne 26. listopadu 2013 — Romonta v. Komise
   (Věc T-614/13)
   2014/C 31/24
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Romonta GmbH (Seegebiet Mansfelder Land, Německo) (zástupci: I. Zenke, M. Vollmer, C. Telschow a A. Schulze, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               prohlásil za neplatné rozhodnutí Komise 2013/448/EU ze dne 5. září 2013 o vnitrostátních prováděcích opatřeních pro přechodné bezplatné přidělování povolenek na emise skleníkových plynů v souladu s čl. 11 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES, kterým jí bylo v jeho čl. 1 odst. 1 zamítnuto přidělení povolenek na emise požadovaných za třetí obchodovací období let 2013 až 2020 za případy tvrdosti podle § 9 odst. 5 německého zákona o obchodování s emisemi skleníkových plynů (Treibhausgas-Emissionshandelsgesetz)

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod: Porušení zásady proporcionality
               Podle tvrzení žalobkyně porušuje napadené rozhodnutí zásadu proporcionality, jelikož zamítnutí přidělení emisních povolenek za případy tvrdosti je s ohledem na cíl formulovaný žalovanou chybné a k tomu i zcela nepřiměřené ve vztahu k nevýhodě, která tím žalobkyni vzniká. Podpůrně žalobkyně uvádí, že rozhodnutí 2011/278/EU (1) je v rozporu s unijním právem a je neplatné.

               2)

               Druhý žalobní důvod: Porušení zásady subsidiarity
               V rámci tohoto žalobního důvodu žalobkyně tvrdí, že napadené rozhodnutí porušuje zásadu subsidiarity, podle které se musí činnost Evropské unie omezovat jen na to, co je nezbytné. Na rozdíl od názoru žalované si členský státy ponechaly (byť jen omezené) právo k přijetí pravidel pro přidělování povolenek. K úpravám, jejichž přijetí spadá nadále do pravomoci členských států, spadá právní úprava případů tvrdosti, jako je tomu v případě § 9 odst. 5 německého zákona o obchodování s emisemi skleníkových plynů.

               3)

               Třetí žalobní důvod: Porušení základních práv
               V tomto ohledu žalobkyně uvádí, že napadené rozhodnutí porušuje její základní práva týkající se svobody podnikání, svobody povolání a právo na vlastnictví, aniž jsou tyto zásahy odůvodněné cíli obecného zájmu nebo cíli ochrany práv a svobod druhých uznanými Evropskou unií.

      (1)  2011/278/EU: Rozhodnutí Komise ze dne 27. dubna 2011, kterým se stanoví přechodná pravidla harmonizovaného přidělování bezplatných povolenek na emise platná v celé Unii podle článku 10a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES (oznámeno pod číslem C(2011) 2772) (Úř. věst. L 130, s. 1).


title: Věc F-56/14: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 14. července 2016 – Dominguez Perez v. Komise „Veřejná služba — Důchody — Článek 11 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu — Nároky na důchod vzniklé na základě vnitrostátního důchodového systému před nástupem do služby v Unii — Převedení do unijního důchodového systému — Návrh na započtení příspěvkových let založený na nových obecných prováděcích ustanoveních a odsouhlasený dotyčnou osobou — Akt, který nezasahuje nepříznivě do právního postavení — Právní jistota — Legitimní očekávání — Rovné zacházení — Článek 81 jednacího řádu“

text:
               5.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/34

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 14. července 2016 – Dominguez Perez v. Komise
   (Věc F-56/14) (1)

   („Veřejná služba - Důchody - Článek 11 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu - Nároky na důchod vzniklé na základě vnitrostátního důchodového systému před nástupem do služby v Unii - Převedení do unijního důchodového systému - Návrh na započtení příspěvkových let založený na nových obecných prováděcích ustanoveních a odsouhlasený dotyčnou osobou - Akt, který nezasahuje nepříznivě do právního postavení - Právní jistota - Legitimní očekávání - Rovné zacházení - Článek 81 jednacího řádu“)
   (2016/C 326/58)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Dolores Dominguez Perez (Brusel, Belgie) (zástupkyně: M. Casado García-Hirschfeld, advokátka)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně J. Currall a G. Gattinara, zmocněnci, poté G. Gattinara, zmocněnec, a nakonec G. Gattinara a F. Simonetti, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení dvou návrhů na výpočet převodu nároků žalobkyně na důchod do unijního důchodového systému, v nichž jsou použita nová obecná prováděcí opatření k článkům 11 a 12 přílohy VIII služebního řádu úředníků.

      Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se zčásti odmítá jako zjevně nepřípustná a zčásti zamítá jako zjevně neopodstatněná.

               2)

               Dolores Dominguez Perez ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 253, 4.8.2014, s. 70.


title: Věc T-310/03: Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne  25. dubna 2006  – Kreuzer Medien v. Parlament a Rada ( Žaloba na neplatnost — Směrnice 2003/33/ES — Fyzické a právnické osoby — Aktivní legitimace — Nepřípustnost )

text:
               1.7.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 154/16

         Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 25. dubna 2006 – Kreuzer Medien v. Parlament a Rada
   (Věc T-310/03) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Směrnice 2003/33/ES - Fyzické a právnické osoby - Aktivní legitimace - Nepřípustnost“)
   (2006/C 154/43)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Kreuzer Medien GmbH (Lipsko, Německo) (zástupci: původně U. Kornmeier a D. Valbert, poté M. Lenz, advokáti)

      Žalovaní: Evropský parlament (zástupci: E. Waldherr a U. Rösslein, zmocněnci) a Rada Evropské unie (zástupce: E. Karlsson, zmocněnec)

      Vedlejší účastník řízení na podporu žalobkyně: Falstaff Verlags-Gesellschaft mbH (Klosterneuburg, Rakousko) (zmocněnec: W.-G. Schärf, advokát)

      Vedlejší účastníci řízení na podporu žalovaných: Komise Evropských společenství (zástupci: M.-J. Jonczy, L. Pignataro-Nolin a F. Hoffmeister, zmocněnci), Španělské království (zástupce: L. Fraguas Gadea, zmocněnec) a Finská republika (A. Guimaraes-Purokoski, T. Pynnä et E. Bygglin, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení …. Čl. 3 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/33/ES ze dne 26. května 2003 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se reklamy na tabákové výrobky a sponzorství souvisejícího s tabákovými výrobky (Úř. věst. L 152, s. 16).
   Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se zamítá jako nepřípustná.

               2)

               Žalobkyně ponese své vlastní náklady jakož i náklady Parlamentu a Rady.

               3)

               Španělské království a Komise ponesou své vlastní náklady řízení, včetně nákladů týkajících se řízení o předběžném opatření u Soudu.

               4)

               Finská republika ponese své vlastní náklady řízení.

               5)

               Falstaff Verlags-Gesellschaft mbH ponese své vlastní náklady řízení, včetně nákladů týkajících se řízení o předběžném opatření u Soudu.

      (1)  Úř. věst. C 289, 29.11.2003.


title: Věc T-452/05: Žaloba podaná dne  27. prosince 2005  – Belgian Sewing Thread v. Komise

text:
               11.3.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 60/43

         Žaloba podaná dne 27. prosince 2005 – Belgian Sewing Thread v. Komise
   (Věc T-452/05)
   (2006/C 60/83)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Belgian Sewing Thread N.V. (zástupce: H. Gilliams, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Žalobou na neplatnost se žalobkyně domáhá zrušení článku 1 rozhodnutí K (2005) 3452 konečné ze dne 14. září 2005 v řízení podle článku 81 Smlouvy o ES a článku 53 Dohody o EHP (věc 38.337 – PO/Garne) v rozsahu, ve kterém je v něm konstatováno, že se žalobkyně účastnila v něm uvedeného porušení ve stejné míře, jako ostatní zúčastněné podniky, jakož i zrušení článku 2 rozhodnutí v rozsahu, ve kterém je v něm žalobkyni uložena pokuta;

               —

               podpůrně se žalobkyně domáhá zrušení, nebo alespoň podstatného snížení jí v článku 2 rozhodnutí uložené pokuty;

               —

               kromě toho se žalobkyně domáhá uložení náhrady nákladů řízení Komisi;

               —

               žalobou na náhradu škody se žalobkyně domáhá určení odpovědnosti Komise podle článků 235 a 288 ES;

               —

               žalobkyně se dále domáhá, aby byla Komisi uložena povinnost k náhradě všech škod, které jí vznikly, nebo ještě vzniknou v důsledku zveřejnění jejích interních ceníků Komisí;

               —

               žalobkyně se také domáhá toho, aby byla Komisi uložená náhrada škody zvýšena o úroky ve výši 8 % p.a., které začínají běžet od okamžiku Komisí provedeného porušení;

               —

               žalobkyně se domáhá, aby bylo Komisi v očekávání výsledku znaleckého posudku uloženo zaplacení zálohy ve výši 705 812 eur na uloženou náhradu škody;

               —

               kromě toho se žalobkyně domáhá, aby byla Komisi uložena náhrada nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně napadá v první řadě uvedené rozhodnutí v rozsahu, ve kterém je v něm konstatováno, že se žalobkyně účastnila v něm uvedeného porušení ve stejné míře, jako ostatní zúčastněné podniky a domáhá se zrušení, nebo alespoň podstatného snížení jí v něm uložené pokuty.
   Nejprve uplatňuje, že porušení, kterého se dopustila, bylo nesprávně kvalifikováno jako zvlášť závažné. Komise tím porušila zásadu proporcionality, porušila čl. 23 odst. 3 nařízení č. 1/2003, jakož i povinnost uvést odůvodnění a práva obhajoby. Komise nezohlednila, že žalobkyně při plánování a organizaci porušení nehrála žádnou roli, neúčastnila se příslušných jednání v souvislosti s uzavřením dohod omezujících hospodářskou soutěž a dohody neprováděla.
   Žalobkyně dále napadá své zařazení do druhé kategorie při stanovení základní částky pokuty a její výši. Komise přecenila možnost žalobkyně skutečně ovlivnit hospodářskou soutěž jak ve srovnání s vlivem ostatních dotčených podniků, tak i v souvislosti s prekérní finanční situací žalobkyně a omezeným rozsahem trhu. V tomto Komise porušila také zásadu proporcionality, čl. 23 odst. 3 nařízení č. 1/2003, pokyny o metodě stanovování pokut, zásadu rovného zacházení a povinnost uvést odůvodnění.
   Kromě toho bylo žalobkyni za porušení povinnosti uvést odůvodnění, zásady rovného zacházení a zásady proporcionality a sdělení o spolupráci poskytnuto příliš malé snížení pokuty za její spolupráci při šetření.
   Žalobkyně se konečně domáhá náhrady jí vzniklé škody, která byla způsobena tím, že Komise zveřejněním interních ceníků žalobkyně porušila zásadu ochrany legitimního očekávání a povinnost mlčenlivosti.


title: Věc C-360/06: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht Hamburg (Německo) dne 5. září 2006 – Heinrich Bauer Verlag BeteiligungsGmbH v. Finanzamt für Großunternehmen in Hamburg

text:
               16.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 310/1

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht Hamburg (Německo) dne 5. září 2006 – Heinrich Bauer Verlag BeteiligungsGmbH v. Finanzamt für Großunternehmen in Hamburg
   (Věc C-360/06)
   (2006/C 310/02)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Finanzgericht Hamburg
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Heinrich Bauer Verlag BeteiligungsGmbH

      Žalovaný: Finanzamt für Großunternehmen in Hamburg
   Předběžná otázka
   Odporuje článku 52 ve spojení s článkem 58 Smlouvy o EHS/článku 52 ve spojení s článkem 58 Smlouvy o ES, nyní článku 43 ES ve spojení s článkem 48 ES, pokud v rámci oceňování nekótovaných podílů v kapitálových společnostech dochází k tomu, že podíl v tuzemské osobní společnosti má nižší hodnotu než podíl v osobní společnosti usazené v jiném členském státě?


title: Věc F-34/16: Žaloba podaná dne 7. července 2016 – ZZ v. Parlament

text:
               5.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/35

         Žaloba podaná dne 7. července 2016 – ZZ v. Parlament
   (Věc F-34/16)
   (2016/C 326/60)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: ZZ (zástupce: C. Bernard-Glanz, advokát)

      Žalovaný: Evropský parlament

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí o vrácení částek, které žalobkyně neoprávněně obdržela jakožto příspěvek na vzdělání a příspěvek na vyživované dítě, a rozhodnutí, kterými byl zrušen její nárok na některé příspěvky.

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Zrušit nové rozhodnutí o vrácení „toho, co bylo vyplaceno z jiného zdroje“;

               —

               zrušit rozhodnutí o vrácení, „jímž zaniká nárok“, v rozsahu, v němž stanoví zánik nároku žalobkyně na příspěvek na vzdělání pro XX a YY na 1. července 2015, namísto 1. října 2015, a v rozsahu, v němž stanoví zánik jejího nároku na příspěvek na domácnost na 1. srpna 2015, namísto 1. října 2015;

               —

               v případě potřeby zrušit rozhodnutí o zamítnutí stížnosti;

               —

               uložit žalovanému, aby žalobkyni vyplatil úroky z prodlení z částek, které byly neoprávněně zadrženy nebo vráceny, v sazbě stanovené Evropskou centrální bankou pro hlavní refinanční operace navýšené o dva procentní body, a to ode dne, kdy jí měly být jednotlivé částky vyplaceny;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-40/09: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 29. července 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce VAT and Duties Tribunal, Manchester — Spojené království) — Astra Zeneca UK Limited v. Her Majesty's Commissioners of Revenue and Customs ( „Šestá směrnice o DPH — Článek 2 bod 1 — Pojem „poskytování služeb za protiplnění“ — Nákupní poukázky, které společnost poskytne svým zaměstnancům v rámci jejich odměny“ )

text:
               11.9.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 246/4

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 29. července 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce VAT and Duties Tribunal, Manchester — Spojené království) — Astra Zeneca UK Limited v. Her Majesty's Commissioners of Revenue and Customs
   (Věc C-40/09) (1)

   (Šestá směrnice o DPH - Článek 2 bod 1 - Pojem „poskytování služeb za protiplnění“ - Nákupní poukázky, které společnost poskytne svým zaměstnancům v rámci jejich odměny)
   2010/C 246/06
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   VAT and Duties Tribunal, Manchester

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Astra Zeneca UK Limited

      Žalovaný: Her Majesty's Commissioners of Revenue and Customs

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — VAT and Duties Tribunal, Manchester — Výklad čl. 2 odst. 1, čl. 6 odst. 2 písm. b) a čl. 17 odst. 2 směrnice 77/388/EHS: šesté směrnice Rady ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23) — Pojem „poskytování služeb za protiplnění“ — Nákupní poukázky poskytované zaměstnancům v souladu s jejich pracovní smlouvou, přičemž část jejich hodnoty je kvalifikována jako mzda

      Výrok

   Článek 2 bod 1 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně, ve znění směrnice Rady 95/7/ES ze dne 10. dubna 1995, musí být vykládán v tom smyslu, že poskytnutí nákupní poukázky společností, která tuto poukázku získala za cenu zahrnující daň z přidané hodnoty, jejím zaměstnancům, kteří se výměnou za to vzdali části své odměny v hotovosti, je poskytnutím služeb za protiplnění ve smyslu tohoto ustanovení.

      (1)  Úř. věst. C 90, 18.4.2009.


title: Věc C-393/08: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 1. července 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio — Itálie) — Emanuela Sbarigia v. Azienda USL RM/A, Comune di Roma, Assiprofar — Associazione Sindacale Proprietari Farmacia, Ordine dei Farmacisti della Provincia di Roma ( „Vnitrostátní právní předpisy upravující otevírací a uzavírací dobu lékáren — Výjimečné povolení — Pravomoc příslušných orgánů rozhodnout“ )

text:
               28.8.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 234/6

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 1. července 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio — Itálie) — Emanuela Sbarigia v. Azienda USL RM/A, Comune di Roma, Assiprofar — Associazione Sindacale Proprietari Farmacia, Ordine dei Farmacisti della Provincia di Roma
   (Věc C-393/08) (1)

   (Vnitrostátní právní předpisy upravující otevírací a uzavírací dobu lékáren - Výjimečné povolení - Pravomoc příslušných orgánů rozhodnout)
   2010/C 234/08
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Emanuela Sbarigia

      Žalovaní: Azienda USL RM/A, Comune di Roma, Assiprofar — Associazione Sindacale Proprietari Farmacia, Ordine dei Farmacisti della Provincia di Roma

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Tribunale amministrativo regionale per il Lazio — Výklad článků 49, 81 až 86, 152 a 153 ES — Vnitrostátní právní předpisy upravující otevírací a uzavírací dobu lékáren — Zákaz možnosti vzdát se roční uzavírací doby a možnosti překročit stanovený maximální práh otevírací doby

      Výrok

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce předložená Tribunale amministrativo regionale per il Lazio rozhodnutím ze dne 21. května 2008 je nepřípustná.

      (1)  Úř. věst. C 285, 8.11.2008.


title: Věc C-558/07: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 7. července 2009 [žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court of Justice (Queen's Bench Division) — Spojené království] — The Queen, S.P.C.M. SA, C.H. Erbslöh KG, Lake Chemicals and Minerals Ltd, Hercules Inc. v. Secretary of State for the Environment, Food and Rural Affairs ( Nařízení (ES) č. 1907/2006 — Chemické látky — Registrace, hodnocení, povolování a omezování těchto látek (REACH) — Pojem monomerní látky — Platnost — Proporcionalita — Rovné zacházení )

text:
               29.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 205/6

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 7. července 2009 [žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court of Justice (Queen's Bench Division) — Spojené království] — The Queen, S.P.C.M. SA, C.H. Erbslöh KG, Lake Chemicals and Minerals Ltd, Hercules Inc. v. Secretary of State for the Environment, Food and Rural Affairs
   (Věc C-558/07) (1)

   („Nařízení (ES) č. 1907/2006 - Chemické látky - Registrace, hodnocení, povolování a omezování těchto látek (REACH) - Pojem ‚monomerní látky‘ - Platnost - Proporcionalita - Rovné zacházení“)
   2009/C 205/08
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   High Court of Justice (Queen's Bench Division)

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: The Queen, S.P.C.M. SA, C.H. Erbslöh KG, Lake Chemicals and Minerals Ltd, Hercules Inc.

      Žalovaný: Secretary of State for the Environment, Food and Rural Affairs

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — High Court of Justice, Queen's Bench Division — Výklad a platnost čl. 6 odst. 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 ze dne 18. prosince 2006 o registraci, hodnocení, povolování a omezování chemických látek (REACH), o zřízení Evropské agentury pro chemické látky, o změně směrnice 1999/45/ES a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 793/93, nařízení Komise (ES) č. 1488/94, směrnice Rady 76/769/EHS a směrnic Komise 91/155/EHS, 93/67/EHS, 93/105/ES a 2000/21/ES (Úř. věst. L 396, s. 1) — Pojem „monomerní látky“

      Výrok

               1)

               Pojem „monomerní látky“ obsažený v čl. 6 odst. 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 ze dne 18. prosince 2006 o registraci, hodnocení, povolování a omezování chemických látek, o zřízení Evropské agentury pro chemické látky, o změně směrnice 1999/45/ES a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 793/93, nařízení Komise (ES) č. 1488/94, směrnice Rady 76/769/EHS a směrnic Komise 91/155/EHS, 93/67/EHS, 93/105/ES a 2000/21/ES se týká pouze zreagovaných monomerů obsažených v polymerech.

               2)

               Přezkum druhé otázky neodhalil žádnou skutečnost, kterou by mohla být dotčena platnost čl. 6 odst. 3 nařízení REACH.

      (1)  Úř. věst. C 51, 23.2.2008.


title: Věc C-75/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Commissione Tributaria Provinciale di Alessandria (Itálie) dne 20. února 2009 – Agra Srl v. Agenzia Dogane Ufficio delle Dogane di Alessandria

text:
               1.5.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 102/13

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Commissione Tributaria Provinciale di Alessandria (Itálie) dne 20. února 2009 – Agra Srl v. Agenzia Dogane Ufficio delle Dogane di Alessandria
   (Věc C-75/09)
   2009/C 102/20
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Commissione Tributaria Provinciale di Alessandria

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Agra Srl

      Žalovaná: Agenzia Dogane Ufficio delle Dogane di Alessandria

      Předběžná otázka

   Je s ohledem na ustanovení článku 11 legislativního nařízení č. 374/1990 ve vzájemném spojení s čl. 221 odst. 3 a 4 nařízení (EHS) č. 2913/1992, s přihlédnutím k čl. 84 odst. 3 TULD (nařízení prezidenta republiky č. 43/1973) právo Agenzia delle Dogane provést opravu platebního výměru promlčeno nebo zaniklo po uplynutí tří let od data podání celního prohlášení, nebo může být výše uvedená lhůta přerušena nebo může být její běh staven po dobu probíhajícího trestního řízení pro neuhrazení cla, jak je uvedeno v platebním výměru?


title: Věc C-194/09 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 1. června 2009 Alcoa Trasformazioni Srl proti rozsudku Soudu prvního stupně (prvního senátu) vydanému dne 25. března 2009 ve věci T-332/06, Alcoa Trasformazioni Srl v. Komise Evropských společenství

text:
               15.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 193/8

         Kasační opravný prostředek podaný dne 1. června 2009 Alcoa Trasformazioni Srl proti rozsudku Soudu prvního stupně (prvního senátu) vydanému dne 25. března 2009 ve věci T-332/06, Alcoa Trasformazioni Srl v. Komise Evropských společenství
   (Věc C-194/09 P)
   2009/C 193/09
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Alcoa Trasformazioni Srl (zástupci: M. Siragusa, T. Müller-Ibold, T. Graf, F. Salerno, attorneys-at-law)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozsudek prvního senátu Soudu prvního stupně ze dne 25. března 2009 ve věci T-332/06, Alcoa Transformazioni Srl v. Komise Evropských společenství;

               —

               zrušit rozhodnutí Komise 2006/C 214/03 oznámené Italské republice dne 19. července 2006 v rozsahu, v němž se týká sazeb za elektřinu vztahujících se na hliníkárny vlastněné společností Alcoa Transformazioni Srl;

               —

               podpůrně, vrátit věc zpět Soudu prvního stupně k novému posouzení v souladu s rozsudkem Soudního dvora;

               —

               v každém případě, uložit Komisi náhradu právních výdajů a nákladů účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek v souladu s článkem 69 jednacího řádu Soudního dvora, včetně vrácení částek zaplacených Komisi jakožto náklady řízení vynaložené v souvislosti s řízením v prvním stupni.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Vzhledem k minulým zjištěním Komise, že sazby za elektřinu vztahující se na průmyslová odvětví s vysokou spotřebou energie v Itálii nepředstavovaly státní podporu, je otázkou, jakými kritérii ve vztahu k vyšetřování a argumentaci se má Komise za takových okolností řídit předtím, než zahájí formální vyšetřovací řízení. Alcoa tvrdí, že v případě, že Komise již dříve zjistila, že dané opatření nepředstavuje státní podporu, nemůže Komise zahájit takové řízení, aniž by nejprve provedla podrobný předběžný přezkum, aby odůvodnila, proč předchozí zjištění již není platné. Komise musí navíc v rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení podat dostatečně jasné odůvodnění. Alcoa tvrdí, že se Soud prvního stupně dopustil nesprávného právního posouzení, když určil, že Komise mohla zahájit formální vyšetřovací řízení, aniž by přezkoumala, zda se stal původní rozbor v rozhodnutí z roku 1996 neplatným. Dřívější zjištění Komise, že dané opatření nepředstavovalo podporu, otevírá otázku, jaký postup by měl být uplatněn v případě, že se Komise rozhodne věc opětovně přezkoumat a zahájit formální vyšetřovací řízení ve vztahu k dotčenému opatření. Jak z použitelných procesních předpisů, tak ze základních zásad právní jistoty a ochrany legitimního očekávání vyplývá, že za takových okolností musí být uplatněn postup pro přezkum existujících podpor. Soud prvního stupně se údajně dopustil nesprávného právního posouzení, když rozhodl, že Komise v rámci vyšetřování sazeb společnosti Alcoa správně postupovala v souladu s postupem pro přezkum nových podpor.


title: Rozsudek Soudního dvora ze dne 27. června 2014 ve věci E-26/13 – Islandský stát v. Atli Gunnarsson (Volný pohyb osob – článek 28 EHP – směrnice 2004/38/ES – směrnice 90/365/EHS – právo pobytu – právo vystěhování z domovského státu – méně příznivé daňové zacházení)

text:
               26.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 68/3

         ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
   ze dne 27. června 2014
   ve věci E-26/13
   Islandský stát v. Atli Gunnarsson
   (Volný pohyb osob – článek 28 EHP – směrnice 2004/38/ES – směrnice 90/365/EHS – právo pobytu – právo vystěhování z domovského státu – méně příznivé daňové zacházení)
   (2015/C 68/03)
   Ve věci E-26/13, Islandský stát v. Atli Gunnarsson – ŽÁDOST předložená podle článku 34 Dohody mezi státy ESVO o zřízení Kontrolního úřadu a Soudního dvora Nejvyšším soudem Islandu (Hæstiréttur Íslands) týkající se výkladu článku 28 Dohody o EHP a článku 7 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004 o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států, Soudní dvůr ve složení Carl Baudenbacher, předseda, Per Christiansen (soudce-zpravodaj) a Páll Hreinsson, soudci, vynesl dne 27. června 2014 rozsudek, jehož výrok zní:
   Skutečnost, že členský stát EHP manželům, kteří se přestěhovali do jiného státu EHP, neumožňuje sloučit pro účely přiznání daně z příjmu jejich osobní daňové úlevy, zatímco kdyby žili ve svém domovském státě, měli by na sloučení svých osobních daňových úlev nárok, v případě, kdy jeden z nich pobírá z domovského státu důchod, který tvoří celý nebo téměř celý jeho příjem a druhý nemá žádný příjem, není v souladu s článkem 1 směrnice 90/365/EHS a čl. 7 odst. 1 písm. b) a d) směrnice 2004/38/ES.


title: Věc T-214/10: Žaloba podaná dne 7. května 2010 — Moselland v. OHIM — Renta Siete (DIVINUS)

text:
               17.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 195/23

         Žaloba podaná dne 7. května 2010 — Moselland v. OHIM — Renta Siete (DIVINUS)
   (Věc T-214/10)
   2010/C 195/37
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Moselland eG — Winzergenossenschaft (Bernkastel-Kues, Německo) (zástupce: M. Dippelhofer, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Renta Siete, SL (Albacete, Španělsko)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 22. února 2010 ve věci R 1204/2009-2;

               —

               uložit Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) náhradu nákladů řízení, včetně nákladů, které vznikly v odvolacím řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Renta Siete, SL

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „DIVINUS“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 30, 33 a 35

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Národní obrazová ochranná známka, která obsahuje slova „Moselland Divinum“, pro výrobky zařazené do třídy 33

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 76 odst. 2 nařízení (ES) č. 207/2009 (1), jakož i pravidel 19 odst. 2 a 20 odst. 1 nařízení (ES) 2868/95 (2), protože se odvolací senát nezabýval řádně nebo dostatečně důkazem existence dřívějších práv, porušení čl. 76 odst. 1 věta druhá nařízení (ES) č. 207/2009, protože se odvolací senát neomezil na zkoumání důkazů předložených žalobkyní, porušení čl. 78 odst. 1, 3 a 4 nařízení (ES) 207/2009, protože byly nedostatečně hodnoceny důkazy v rozsahu, v němž se odvolací senát spokojil se získáním informace, přestože již byl předložen opačný důkaz k získané informaci, dále porušení čl. 75 věty druhé nařízení (ES) č. 207/2009, protože odvolací senát neposkytl žalobkyni možnost vyjádřit se ke skutečnostem, které byly shromážděny z úřední povinnosti, porušení pravidla 50 odst. 1 nařízení (ES) č. 2868/95, protože odvolací senát neprávem nepovažoval předložení oznámení o přijetí za dostatečný důkaz toho, že dokumenty byly doručeny včas, porušení pravidla 50 odst. 1 věty třetí nařízení (ES) č. 2868/95 z důvodu zneužití pravomoci a konečně porušení pravidla 51 písm. b) nařízení (ES) č. 2868/95, protože odvolací senát neprávem nevrátil poplatek za odvolání.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, 24.3.2009, s. 1).

      (2)  Nařízení Komise (ES) č. 2868/95 ze dne 13. prosince 1995, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 40/94 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 303, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 189).


title: Věc T-340/02: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 13. července 2006 – Wijsmuller v. Komise

text:
               16.9.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 224/53

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 13. července 2006 – Wijsmuller v. Komise
   (Věc T-340/02) (1)

   (2006/C 224/114)

      Jednací jazyk: nizozemština

   Předseda třetího rozšířeného senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 19, 25.1.2003.


title: Věc C-241/08: Žaloba podaná dne 2. června 2008 – Komise Evropských společenství v. Francouzská republika

text:
               2.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 197/15

         Žaloba podaná dne 2. června 2008 – Komise Evropských společenství v. Francouzská republika
   (Věc C-241/08)
   (2008/C 197/25)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: D. Recchia a J.-B. Laignelot, zmocněnci)

      Žalovaná: Francouzská republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Francouzská republika tím, že nepřijala veškerá právní a správní opatření nezbytná ke správnému provedení čl. 6 odst. 2 a 3 směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin (1), nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice;

               —

               uložit Francouzské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Komise vznáší na podporu své žaloby dva žalobní důvody vycházející z porušení čl. 6 odst. 2 a 3 směrnice 92/43/EHS (směrnice „o stanovištích“).
   Svým prvním žalobním důvodem žalobkyně zdůrazňuje výslovný charakter čl. 6 odst. 2 směrnice „o stanovištích“, který zakazuje jakékoli poškozování chráněných stanovišť. Začlenění pojmu „významných vlivů“ do vnitrostátních právních předpisů k omezení použití výše uvedeného ustanovení na určité lidské činnosti tedy není odůvodněné. Navíc vnitrostátní zákonodárce nemůže v lokalitě „Natura 2000“ nezvratně tvrdit, že určité činnosti, jako je lov nebo rybolov, mají „nerušivý“ charakter, i když jsou vykonávány dočasně nebo v rámci platných vnitrostátních právních předpisů.
   Svým druhým žalobním důvodem Komise nejdříve uvádí, že ustanovení čl. 6 odst. 3 směrnice „o stanovištích“ vyžaduje, aby jakékoli plány nebo projekty, které s určitou lokalitou přímo nesouvisí nebo nejsou pro péči o ni nezbytné, podléhaly odpovídajícímu posouzení, a to s výjimkou případů restriktivního výkladu. Právní předpisy žalované se z hlediska práva Společenství jeví problematickými v rozsahu, v němž systematicky stanovují postup vyhodnocení vlivů prací, staveb nebo zástaveb stanovených smlouvami „Natura 2000“ na životní prostředí.
   Komise dále uvádí, že ve francouzském právu existují projekty, které nevyžadují správní povolení ani schválení, a které v důsledku toho nejsou předmětem postupu vyhodnocení. Některé z těchto projektů přitom mají vzhledem k cílům ochrany druhů významný vliv na lokality „Natura 2000“.
   Vnitrostátní právní úprava má podle Komise konečně uložit žadatelům jasnou povinnost, aby pro případ negativního hodnocení vlivů projektu nebo plánu péče o takovou lokalitu připravili alternativní řešení.

      (1)  Úř. věst. L 206, s. 7; Zvl. vyd. 15/02, s. 102.


title: Věc F-29/08: Žaloba podaná dne 3. března 2008 – Y v. Komise

text:
               9.5.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 116/35

         Žaloba podaná dne 3. března 2008 – Y v. Komise
   (Věc F-29/08)
   (2008/C 116/69)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Y (Brusel, Belgie) (zástupce: N. Lhoëst, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Předmět a popis sporu
   Zrušení rozhodnutí orgánu oprávněného k uzavírání pracovních smluv ze dne 24. května 2007 o propuštění žalobce jako smluvního zaměstnance z důvodu jeho údajně nedostatečné služební výkonnosti a náhrada majetkové a nemajetkové újmy.
   Návrhové žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí orgánu oprávněného k uzavírání pracovních smluv ze dne 24. května 2007, které se týká propuštění žalobce jako smluvního zaměstnance;

               —

               v potřebném rozsahu zrušit výslovné rozhodnutí Komise ze dne 16. listopadu 2007, které se týká zamítnutí stížnosti podané žalobcem podle čl. 90 odst. 2 služebního řádu dne 31. srpna 2007;

               —

               uložit Komisi, aby žalobci uhradila mzdu, kterou by nadále pobíral, pokud by orgán oprávněný k uzavírání pracovních smluv neukončil předčasně a protiprávně jeho smlouvu, jako i všechny další příspěvky, o které mohl žádat;

               —

               uložit Komisi, aby žalobci uhradila náhradu škody stanovenou na 500 000 eur z důvodu nemajetkové újmy, s výhradou jejího zvýšení v průběhu řízení;

               —

               uložit Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.


title: Výmaz věci T-236/99

text:
               25.9.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 239/27

         Výmaz věci T-236/99 (1)

   (2004/C 239/59)

      (Jednací jazyk: nizozemština)

   Usnesením ze dne 4. května 2004 rozhodl předseda druhého rozšířeného senátu Soudu prvního stupně Evropských společenství o výmazu věci T-236/99, Direcks Service Station Bocholtz B.V., podporovaná Nizozemským královstvím proti Komisi Evropských společenství.

      (1)  Úř. věst. C 47, 19.2.2000.


title: Věc T-268/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 21. října 2014 — Itálie v. Komise „Nevykonání rozsudku Soudního dvora určujícího nesplnění povinnosti státem — Penále — Rozhodnutí o úhradě penále — Povinnost vymáhání — Podniky v úpadkovém řízení — Předmět dotčeného úpadkového řízení — Náležitá péče — Důkazní břemeno“

text:
               1.12.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 431/19

         Rozsudek Tribunálu ze dne 21. října 2014 — Itálie v. Komise
   (Věc T-268/13) (1)

   („Nevykonání rozsudku Soudního dvora určujícího nesplnění povinnosti státem - Penále - Rozhodnutí o úhradě penále - Povinnost vymáhání - Podniky v úpadkovém řízení - Předmět dotčeného úpadkového řízení - Náležitá péče - Důkazní břemeno“)
   (2014/C 431/32)
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Italská republika (zástupci: G. Palmieri, zmocněnkyně, ve spolupráci s S. Fiorentinem, avvocato dello Stato)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: V. Di Bucci, G. Conte a B. Stromsky, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C (2013) 1264 final ze dne 7. března 2013, kterým se Italské republice nařizuje zaplatit na účet „Vlastní zdroje Evropské unie“ částku ve výši 1 6 5 33  000 eur jakožto penále.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Italské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 207, 20.7.2013.


title: Věc C-215/09: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 22. prosince 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Markkinaoikeus — Finsko) — Mehiläinen Oy, Terveystalo Healthcare Oy, dříve Suomen Terveystalo Oyj v. Oulun kaupunki ( „Veřejné zakázky na služby — Směrnice 2004/18/ES — Smíšená smlouva — Smlouva uzavřená mezi zadavatelem a soukromou společností, která je na něm nezávislá — Vytvoření společného podniku s rovnou účastí poskytujícího zdravotnické služby — Závazek partnerů nakupovat od společného podniku po dobu přechodného období čtyř let zdravotnické služby, které musí poskytovat svým zaměstnancům“ )

text:
               26.2.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/4

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 22. prosince 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Markkinaoikeus — Finsko) — Mehiläinen Oy, Terveystalo Healthcare Oy, dříve Suomen Terveystalo Oyj v. Oulun kaupunki
   (Věc C-215/09) (1)

   (Veřejné zakázky na služby - Směrnice 2004/18/ES - Smíšená smlouva - Smlouva uzavřená mezi zadavatelem a soukromou společností, která je na něm nezávislá - Vytvoření společného podniku s rovnou účastí poskytujícího zdravotnické služby - Závazek partnerů nakupovat od společného podniku po dobu přechodného období čtyř let zdravotnické služby, které musí poskytovat svým zaměstnancům)
   2011/C 63/07
   Jednací jazyk: finština

      Předkládající soud

   Markkinaoikeus

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Mehiläinen Oy, Terveystalo Healthcare Oy, dříve Suomen Terveystalo Oyj

      Žalovaná: Oulun kaupunki

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Markkinaoikeus — Výklad čl. 1 odst. 2 písm. a) a d) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby (Úř. věst. L 134, s. 114) — Smlouva mezi obcí a nezávislou soukromou společností stanovící založení společného podniku, ve kterém budou mít stejný podíl a na který převedou své příslušné činnosti v oblasti zdraví a příznivých pracovních podmínek — Smlouva, kterou se obec a soukromá společnost zavážou přijímat pro své zaměstnance během přechodného období od nového společného podniku služby v oblasti zdraví a příznivých pracovních podmínek

      Výrok

   Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby musí být vykládána v tom smyslu, že pokud veřejný zadavatel uzavře se soukromou společností, která je na něm nezávislá, smlouvu o vytvoření společného podniku ve formě akciové společnosti, jejímž cílem je poskytování služeb v oblasti zdraví a příznivých pracovních podmínek, zadání zakázky uvedeným zadavatelem, která se týká služeb určených jeho zaměstnancům, jejíž hodnota přesahuje prahovou hodnotu stanovenou uvedenou směrnicí a která je oddělitelná od smlouvy zakládající uvedenou společnost, se musí uskutečnit v souladu s ustanoveními uvedené směrnice, která jsou použitelná na služby spadající do přílohy II B.

      (1)  Úř. věst. C 193, 15.8.2009.


title: Věc C-216/06: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 22. listopadu 2006 – Komise Evropských společenství v. Španělské království

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 331/26

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 22. listopadu 2006 – Komise Evropských společenství v. Španělské království
   (Věc C-216/06) (1)

   (2006/C 331/55)

      Jednací jazyk: španělština

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 165, 15.7.2006.


title: Věc T-317/03: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne  26. ledna 2006  – Volkswagen v. OHIM ( Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství Variant — Starší národní slovní ochranná známka DERBIVARIANT — Zamítnutí zápisu odvolacím senátem — Nebezpečí záměny — Článek 74 odst. 1 a čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 )

text:
               25.3.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 74/17

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 26. ledna 2006 – Volkswagen v. OHIM
   (Věc T-317/03) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství Variant - Starší národní slovní ochranná známka DERBIVARIANT - Zamítnutí zápisu odvolacím senátem - Nebezpečí záměny - Článek 74 odst. 1 a čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94“)
   (2006/C 74/33)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Volkswagen AG (Wolfsburg, Německo) (zástupce: S. Risthaus, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: J. Weberndörfer a G. Schneider, zmocněnci)

      Druhý účastník řízení před odvolacím senátem OHIM: Nacional Motor, SA (Martorelles, Španělsko)
   Předmět věci
   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 17. června 2003 (věc R 610/2001-4), týkajícímu se námitkového řízení mezi Nacional Motor, SA a Volkswagen AG
   Výrok rozsudku

               1.

               Bod 2 výroku rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 17. června 2003 (věc R 610/2001-4) se zrušuje v rozsahu, ve kterém zamítá přihlášku k zápisu slovního označení Variant jako ochranné známky Společenství pro jiné výrobky a služby, než výrobky a služby patřící do tříd 7, 12 a 37.

               2.

               Žaloba se ve zbývající části zamítá.

               3.

               Žalobkyni se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 304, 13.12.2003.


title: Věc C-27/16: Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 8. prosince 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Administrativen sad Sofia-grad – Bulharsko) – Angel Marinkov v. Predsedatel na Daržavna agencija za balgarite v čužbina „Řízení o předběžné otázce — Článek 53 odst. 2 jednacího řádu Soudního dvora — Směrnice 2000/78/ES a 2006/54/ES — Oblast působnosti — Zjevná nepřípustnost — Listina základních práv Evropské unie — Uplatňování unijního práva — Neexistence — Zjevný nedostatek pravomoci“

text:
               20.3.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 86/2

         Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 8. prosince 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Administrativen sad Sofia-grad – Bulharsko) – Angel Marinkov v. Predsedatel na Daržavna agencija za balgarite v čužbina
   (Věc C-27/16) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Článek 53 odst. 2 jednacího řádu Soudního dvora - Směrnice 2000/78/ES a 2006/54/ES - Oblast působnosti - Zjevná nepřípustnost - Listina základních práv Evropské unie - Uplatňování unijního práva - Neexistence - Zjevný nedostatek pravomoci“)
   (2017/C 086/02)
   Jednací jazyk: bulharština

      Předkládající soud

   Administrativen sad Sofia-grad

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Angel Marinkov

      Žalovaný: Predsedatel na Daržavna agencija za balgarite v čužbina

      Výrok

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozhodnutím Administrativen sad Sofia-grad (správní soud města Sofia, Bulharsko) ze dne 28. prosince 2015 je zjevně nepřípustná v rozsahu, v němž se týká směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání, a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/54/ES ze dne 5. července 2006 o zavedení zásady rovných příležitostí a rovného zacházení pro muže a ženy v oblasti zaměstnání a povolání.
   Soudní dvůr Evropské unie zjevně nemá pravomoc odpovědět na položené otázky v rozsahu, v němž se týkají článků 30 a 47, jakož i čl. 52 odst. 1 Listiny základních práv Evropské unie.

      (1)  Úř. věst. C 111, 29.3.2016.


title: Věc T-194/12: Usnesení Tribunálu ze dne 27. března 2013 — Advance Magazine Publishers v. OHIM — Bauer Consumer Media (GOLF WORLD)

text:
               18.5.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 141/26

         Usnesení Tribunálu ze dne 27. března 2013 — Advance Magazine Publishers v. OHIM — Bauer Consumer Media (GOLF WORLD)
   (Věc T-194/12) (1)

   2013/C 141/50
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda šestého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 209, 14.7.2012.


title: Věc C-371/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hof van beroep te Gent (Belgie) dne 13. července 2011 — Punch Graphix Prepress Belgium NV v. Belgický stát

text:
               24.9.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/11

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hof van beroep te Gent (Belgie) dne 13. července 2011 — Punch Graphix Prepress Belgium NV v. Belgický stát
   (Věc C-371/11)
   2011/C 282/22
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hof van beroep te Gent

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Punch Graphix Prepress Belgium NV

      Žalovaný: Belgický stát

      Předběžná otázka

   Mohou vnitrostátní daňové orgány vyloučit použití čl. 4 odst. 1 směrnice Rady ze dne 23. července 1990 (90/435/EWG) o společném systému zdanění mateřských a dceřiných společností z různých členských států na základě ustanovení obsaženého v tomto článku, podle kterého uvedený článek neplatí pro likvidaci dceřiné společnosti, tím, že se odvolají na vnitrostátní právní předpis (v projednávané věci článek 210 WIB’92), který staví fúzi sloučením, při které se likvidace dceřiné společnosti fakticky neuskutečňuje, naroveň s fúzí, při které se taková likvidace dceřiné společnosti uskutečňuje?


title: Usnesení předsedy ze dne 7. října 2015 ve spojených věcech E-8/15 a E-9/15, Financial Services and Compensation Scheme Limited vs. The Depositors' and Investors' Guarantee Fund a De Nederlandsche Bank N.V. vs. The Depositors' and Investors' Guarantee Fund

text:
               8.12.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 457/12

         USNESENÍ PŘEDSEDY
   ze dne 7. října 2015
   ve spojených věcech E-8/15 a E-9/15,
   Financial Services and Compensation Scheme Limited vs. The Depositors' and Investors' Guarantee Fund a De Nederlandsche Bank N.V. vs. The Depositors' and Investors' Guarantee Fund
   (2016/C 457/09)
   K žádostem Héraðsdómur Reykjavíkur (okresního soudu v Reykjavíku) k Soudnímu dvoru o poradní stanovisko podle článku 34 Dohody mezi státy ESVO o zřízení Kontrolního úřadu a Soudního dvora vydal dne 7. října 2015 předseda Soudního dvora usnesení, jehož výrok zní:
   Spojené věci E-8/15 a E-9/15 byly z rejstříku vymazány.


title: Věc C-120/05: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Finanzgericht Hamburg ze dne 2. března 2005 ve věci Heinrich Schulze GmbH & Co KG i.L., zastoupená likvidátorem Ravensberger Honig GmbH, proti Hauptzollamt Hamburg-Jonas

text:
               11.6.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 143/16

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Finanzgericht Hamburg ze dne 2. března 2005 ve věci Heinrich Schulze GmbH & Co KG i.L., zastoupená likvidátorem Ravensberger Honig GmbH, proti Hauptzollamt Hamburg-Jonas
   (Věc C-120/05)
   (2005/C 143/23)
   Jednací jazyk: němčina
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Finanzgericht Hamburg (Německo) ze dne 2. března 2005 ve věci Heinrich Schulze GmbH & Co KG i.L., zastoupená likvidátorem Ravensberger Honig GmbH, proti Hauptzollamt Hamburg-Jonas, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 15. března 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Finanzgericht Hamburg žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               Může být listinný důkaz stanovený v čl. 7 odst. 1 třetím pododstavci nařízení č. 1222/94 (1) nezohledněn, a může být vývozci povoleno uvést důkazy týkající se produktů skutečně použitých při výrobě vyváženého zboží prostřednictvím jiných druhů důkazů, pokud tento vývozce nemůže (již není schopen) uvést listinné důkazy týkající se výroby z důvodu vyšší moci?

               Může výskyt vyšší moci vést ke snížení důkazní povinnosti v tom smyslu, že vývozce musí pouze předložit důkazní materiál nebo hodnověrné nepřímé důkazy týkající se produktů skutečně použitých při výrobě vyváženého zboží?

      (1)  Úř. věst. L 135, s. 5.


               10.3.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 60/26

         Žaloba podaná Kontrolním úřadem ESVO dne 11. ledna 2005 proti Norskému království
   (Věc E-1/05)
   (2005/C 60/10)
   Dne 11. ledna 2005 podal Kontrolní úřad ESVO zastoupený zplnomocněnými zástupci Kontrolního úřadu ESVO, 35, Rue Belliard, B-1040 Brusel, Nielsem Fengerem a Per Andreasem Bjørganem žalobu proti Norskému království k Soudnímu dvoru ESVO.
   Žalobce požaduje, aby soud:

               1.

               prohlásil, že zachováním platnosti požadavku na úhradu nákladů na uzavření smlouvy předem podle čl. 3 odst. 2 norského nařízení č. 1167 ze dne 21. listopadu 1989 o rozdělení nákladů, ztrát, příjmů a finančních prostředků atd. mezi pojišťovacími společnostmi koncernu a mezi pobočkami a zastoupeními pojišťoven, a podle článku 10 norského nařízení č. 827 ze dne 22. září 1995 o pojišťovacích službách a zřizování poboček pojišťoven se sídlem v jiném členském státě EHP, nesplnilo Norské království svůj závazek podle článku 33 právního aktu uvedeného v bodě 11 příloho IX Dohody o Evropském hospodářském prostoru (směrnice Evropského parlamentu a Rady č. 2002/83/ES o životním pojištění) upraveného protokolem 1 Dohody o EHP; a

               2.

               uložil Kontrolnímu úřadu ESVO uhradit náklady řízení.

         Právní a faktické souvislosti a právní zdůvodnění:

               —

               Článek 33 aktu stanoví, že stát EHP závazku „nesmí bránit pojistníkovi v uzavření smlouvy s pojišťovnou, které bylo vydáno povolení za podmínek článku 4, pokud to není v rozporu s právními předpisy chránícími obecný zájem platnými v členském státu závazku“.

               —

               V preambuli aktu se uvádí, že: „V rámci vnitřního trhu je v zájmů pojistníků, aby měli přístup k co nejširšímu rozsahu pojistných produktů dostupných ve Společenství, aby si mohli vybrat ten, který nejlépe odpovídá jejich potřebám. … Na vnitřním trhu s pojištěním bude mít spotřebitel širší a rozmanitější výběr smluv.“

               —

               Podle článku 10 norského nařízení č. 827 ze dne 22. září 1995 jsou zahraniční pojišťovny, pokud chtějí obchodovat v Norsku se svými produkty, povinné vypočítat a požadovat úhradu nákladů na uzavření smlouvy podle čl. 3 odst. 2 nařízení č. 1167 ze dne 21. listopadu 1989.

               —

               Tento požadavek omezuje spotřebitele ve výběru, neboť brání pojistníkovi uzavírat v Norsku smlouvu s pojišťovnou, která si náklady na uzavření smlouvy rozloží na určité časové období.

               —

               Toto ustanovení kromě toho potencionálně omezuje poskytování různých pojišťovacích služeb, neboť pojišťovacím společnostem, kterým bylo vydáno povolení v jiných státech EHP, může být bráněno obchodovat se svými produkty v Norsku.


title: Věc C-661/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhof (Německo) dne 21. prosince 2016 – Finanzamt Göppingen v. Erich Wirtl

text:
               20.3.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 86/13

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhof (Německo) dne 21. prosince 2016 – Finanzamt Göppingen v. Erich Wirtl
   (Věc C-661/16)
   (2017/C 086/16)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesfinanzhof

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Finanzamt Göppingen

      Žalovaný: Erich Wirtl

      Předběžné otázky

               1)

               Podle rozsudku ze dne 13. března 2014, Firin (C-107/13) (1), je odpočet daně související se zálohovou platbou vyloučen, ukáže-li se, že uskutečnění zdanitelného plnění je v době zaplacení zálohy nejisté. Je to třeba posuzovat čistě objektivně, nebo z pohledu osoby, která uskutečnila zálohovou platbu?

               2)

               Má být rozsudek ze dne 13. března 2014, Firin, vykládán v tom smyslu, že podle unijního práva nepodléhá oprava odpočtu uskutečněného osobou povinnou k dani na základě uhrazení zálohové faktury týkající se dodání zboží podmínce vrácení zaplacené zálohy, pokud nakonec k dodání nedojde?

               3)

               Pro případ kladné odpovědi na předchozí otázku, opravňuje článek 186 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (dále jen „směrnice“) (2), který zmocňuje členské státy ke stanovení podmínek opravy uvedené v článku 185 směrnice, členský stát, zde Spolkovou republiku Německo, k tomu, aby ve svém vnitrostátním právu stanovila, že snížení základu daně je možné pouze po vrácení zálohy, a tudíž že daň z obratu a odpočet daně musí být opraveny současně a za stejných podmínek?

      (1)  EU:C:2014:151.

      (2)  Úř. věst. 2006, L 347, s. 1.


title: Věc C-300/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal da Relação de Guimarães (Portugalsko) dne 17. června 2010 — Vítor Hugo Marques Almeida v. Companhia de Seguros Fidelidade-Mundial, S.A., Jorge Manuel da Cunha Carvalheira, Paulo Manuel Carvalheira, Fundo de Garantia Automóvel

text:
               28.8.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 234/26

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal da Relação de Guimarães (Portugalsko) dne 17. června 2010 — Vítor Hugo Marques Almeida v. Companhia de Seguros Fidelidade-Mundial, S.A., Jorge Manuel da Cunha Carvalheira, Paulo Manuel Carvalheira, Fundo de Garantia Automóvel
   (Věc C-300/10)
   ()
   2010/C 234/42
   Jednací jazyk: portugalština

      Předkládající soud

   Tribunal da Relação de Guimarães

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Vítor Hugo Marques Almeida

      Žalovaní: Companhia de Seguros Fidelidade-Mundial, S.A., Jorge Manuel da Cunha Carvalheira, Paulo Manuel Carvalheira, Fundo de Garantia Automóvel

      Předběžná otázka

   Je na místě vykládat čl. 3 odst. 1 první směrnice (72/166/EHS) (1), čl. 2 odst. 1 druhé směrnice (84/5/EHS) (2) a články 1 a 1a třetí směrnice (90/232/EHS) (3) tak, že brání tomu, aby vnitrostátní občanskoprávní předpis (konkrétně čl. 503 odst. 1 a články 504, 505 a 570 Código Civil) stanovil, že v případě nehody motorových vozidel — v jejímž důsledku utrpí osoba cestující v jednom z těchto vozidel (zraněný, který požaduje náhradu škody) škodu na zdraví — u níž nebylo prokázáno zavinění žádného z řidičů, má být odmítnuta nebo omezena náhrada škody, na kterou má tato cestující osoba právo, a to z toho důvodu, že se poškozený svým zaviněním podílel na vzniku škody, neboť cestoval na předním sedadle vedle řidiče, aniž by přitom použil bezpečnostní pás, což je v rozporu s požadavky stanovenými ve vnitrostátních právních předpisech,

               a)

               s přihlédnutím k tomu, že bylo prokázáno, že v době střetu dotčených vozidel narazila uvedená cestující osoba v důsledku nehody a v důsledku nepoužití bezpečnostního pásu prudce hlavou na čelní sklo, které prasklo a způsobilo jí hluboké řezné rány na hlavě a v obličeji;

               b)

               a také s přihlédnutím k tomu, že s ohledem na to, že ke dni vzniku nehody nemělo jedno z dotčených vozidel uzavřenu žádnou platnou a účinnou pojistnou smlouvu u některé z pojišťovacích společností, žaloba směřuje jednak proti pojistiteli druhého z dotčených vozidel, jednak proti majiteli vozidla, které nebylo pojištěno, proti řidiči tohoto vozidla a proti Fundo de Garantia Automóvel, kterým lze na základě objektivní odpovědnosti uložit, aby společně a nerozdílně uhradili náhradu škody?

      (1)  Směrnice Rady 72/166/EHS ze dne 24. dubna 1972 o sbližování právních předpisů členských států týkajících pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel a kontroly povinnosti uzavřít pro případ takové odpovědnosti pojištění (Úř. věst. L 103, s. 1)

      (2)  Druhá Směrnice Rady 84/5/EHS ze dne 30. prosince 1983 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel (Úř. věst. 1984 L 8, s. 17)

      (3)  Třetí směrnice Rady 90/232/EHS ze dne 14. května 1990 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel (Úř. věst. L 129, s. 33)


title: Výmaz věci C-21/04

text:
               18.12.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 314/11

         Výmaz věci C-21/04 (1)

   (2004/C 314/27)
   Usnesením ze dne 8. září 2004 rozhodl předseda pátého senátu Soudního dvora Evropských společenství o výmazu věci C-21/04: Komise Evropských společenství proti Irsku.

      (1)  Úř. věst. C 59, 6.3.2004.


title: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 30. listopadu 2004 ve věci T-168/02, IFAW Internationaler Tierschutz-Fonds GmbH proti Komisi Evropských společenství (Žaloba na neplatnost — Přístup k dokumentům — Nařízení (ES) č. 1049/2001 — Článek 4 odstavec 5 — Nezveřejňování dokumentu pocházejícího z členského státu bez předchozího souhlasu tohoto státu)

text:
               5.2.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 31/19

      ROZSUDEK SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 30. listopadu 2004
   ve věci T-168/02, IFAW Internationaler Tierschutz-Fonds GmbH proti Komisi Evropských společenství (1)

   (Žaloba na neplatnost - Přístup k dokumentům - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Článek 4 odstavec 5 - Nezveřejňování dokumentu pocházejícího z členského státu bez předchozího souhlasu tohoto státu)
   (2005/C 31/37)
   Jednací jazyk: angličtina
   Ve věci T-168/02, IFAW Internationaler Tierschutz-Fonds GmbH, dříve Internationaler Tierschutz-Fonds (IFAW) GmbH, se sídlem v Hamburku (Německo), zastoupená S. Crosbym, advokátem, podporovaná Nizozemským královstvím (zmocněnci: H. Sevenster, S. Terstal, N. Bel a C. Wissels, s adresou pro účely doručování v Lucemburku), Švédským královstvím (zmocněnci: A. Kruse a K. Wistrand, s adresou pro účely doručování v Lucemburku) a Dánským královstvím (zmocněnci: původně J. Bering Liisberg, poté J. Molde, s adresou pro účely doručování v Lucemburku) proti Komisi Evropských společenství (zmocněnci: C. Docksey a P. Aalto), podporované Spojeným královstvím Velké Británie a Severního Irska (zastoupeným R. Caudwell, jako zmocněnkyní, a M. Hoskinsem, advokátem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku), jejímž předmětem je návrh na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 26. března 2002, kterým odmítla žalobkyni na základě čl. 4 odst. 5 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, s. 43) přístup k určitým dokumentům týkajícím se deklasifikace chráněné lokality, Soud (pátý rozšířený senát), ve složení P. Lindh, předsedkyně senátu, R. García-Valdecasas, J. D. Cooke, P. Mengozzi a M. E. Martins Ribeiro, soudci, vedoucí soudní kanceláře: D. Christensen, rada, vydal dne 30. listopadu 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Žalobkyně ponese své vlastní náklady, jakož i náklady řízení vynaložené Komisí.

               3)

               Nizozemské království, Švédské království, Dánské království a Spojené království Velké Británie a Severního Irska ponesou své vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 202, 24.8.2002.


title: Věc T-598/14: Usnesení Tribunálu ze dne 15. září 2015 – Almashreq Investment Fund v. Rada

text:
               16.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 381/60

         Usnesení Tribunálu ze dne 15. září 2015 – Almashreq Investment Fund v. Rada
   (Věc T-598/14) (1)

   (2015/C 381/79)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda sedmého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 361, 13.10.2014.


title: Věc T-82/05: Žaloba podaná dne 17. února 2005 Italskou republikou proti Komisi Evropských společenství

text:
               16.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 93/41

         Žaloba podaná dne 17. února 2005 Italskou republikou proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-82/05)
   (2005/C 93/74)
   Jednací jazyk: italština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 17. února 2005 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Italskou republikou, zastoupenou Antoniem Cingolem, advokátem.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil sdělení ze dne 8. prosince 2004, D (2004) 12075, jehož předmětem jsou platby provedené Komisí, odlišné od požadovaných částek (věc: Program POR Campania, žádost o platbu č. 2004 2245), v části, v níž Evropská komise, Generální ředitelství pro regionální politiku – Zásahy na Kypru, v Řecku, v Itálii, na Maltě, v Maďarsku a v Nizozemsku, oznámila následující rozhodnutí: „Jak je uvedeno v dopise ministerstva hospodářství č. 0037474 ze dne 25. listopadu 2004, částka 1 994 835 eur nebyla v rámci opatření 4.2 uznána, neboť odpovídá zálohám vyplaceným v rámci režimu podpor po 19. únoru 2003 nebo zálohám, u nichž lhůta k podání žádosti k tomuto datu neuplynula, které konečný příjemce nepoužil k úhradě skutečných nákladů“.

               —

               zrušil veškeré související a předběžné akty;

               —

               uložil Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou totožné s těmi, jichž se žalobkyně dovolává ve věci T-345/04, Italská republika v. Komise. (1)

      (1)  Úř. věst. C 262, 23.10.2004, s. 55.


title: Věc C-73/06: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Finanzgericht Köln ze dne  19. ledna 2006  ve věci Planzer Luxembourg Sàrl proti Bundeszentralamt für Steuern

text:
               22.4.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 96/5

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Finanzgericht Köln ze dne 19. ledna 2006 ve věci Planzer Luxembourg Sàrl proti Bundeszentralamt für Steuern
   (Věc C-73/06)
   (2006/C 96/08)
   Jednací jazyk: němčina
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Finanzgericht Köln ze dne 19. ledna 2006 ve věci Planzer Luxembourg Sàrl proti Bundeszentralamt für Steuern, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 8. února 2006, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Finanzgericht Köln žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               1.

               Vyplývají z osvědčení podniku podle vzoru v příloze B osmé směrnice Rady 79/1072/EHS ze dne 6. prosince 1979 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Úprava vracení daně z přidané hodnoty osobám povinným k dani neusazeným v tuzemsku (1) závazné účinky nebo nevyvratitelná domněnka pro usazení podniku ve státě, kde bylo osvědčení vystaveno?

               2.

               V případě záporné odpovědi na první otázku:
               Má se pojem „sídlo hospodářské činnosti“ ve smyslu čl. 1 bodu 1 třinácté směrnice vykládat tak, že se jím rozumí místo, kde má společnost registrované sídlo,
               nebo místo, kde se přijímají rozhodnutí obchodního řízení,
               nebo místo, kde se přijímají zásadní rozhodnutí pro každodenní provoz?

      (1)  Úř.věst. L 331, s. 11; Zvl. vyd. 09/001, s. 79.


title: Věc F-29/12: Žaloba podaná dne 5. března 2012 — ZZ a další v. Komise

text:
               5.5.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 133/31

         Žaloba podaná dne 5. března 2012 — ZZ a další v. Komise
   (Věc F-29/12)
   2012/C 133/62
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobci: ZZ a další (zástupci: D. Abreu Caldas, S. Orlandi, A. Coolen, J. N. Louis a É. Marchal, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí o převodu nároků na důchod nabytých před nástupem do služebního poměru u Komise vycházejícího z nově vypočteného návrhu Úřadu pro správu a vyplácení individuálních nároků (PMO).

      Návrhová žádání žalobců

               —

               určit, že článek 9 obecných prováděcích ustanovení k čl. 11 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu je protiprávní;

               —

               zrušit rozhodnutí zrušující a nahrazující nabídky započtení nároků na důchod žalobců;

               —

               zrušit rozhodnutí uplatnit na žádosti žalobců o převod nároků na důchod parametry uvedené v obecných prováděcích ustanoveních k čl. 11 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu ze dne 3. března 2011;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.