title: Věc T-173/19: Rozsudek Tribunálu ze dne 11. listopadu 2020 – AV a AW v. Parlament („Veřejná služba – Úředníci – Úhrada léčebných výdajů – Vyšetřování prováděné OLAF – Článek 85 služebního řádu – Vydání bezdůvodného obohacení“)

text:
               11.1.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 9/15

      Rozsudek Tribunálu ze dne 11. listopadu 2020 – AV a AW v. Parlament
      (Věc T-173/19) (1)

      („Veřejná služba - Úředníci - Úhrada léčebných výdajů - Vyšetřování prováděné OLAF - Článek 85 služebního řádu - Vydání bezdůvodného obohacení“)
      (2021/C 9/21)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobci: AV a AW (zástupci: L. Levi, S. Rodrigues a J. Martins, advokáti)

         Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: T. Lazian a I. Lázaro Betancor, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh založený na článku 270 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí Parlamentu ze dne 23. července a 1. srpna 2018 o vymáhání částky ve výši 5 289 eur od žalobkyně a částky ve výši 3 880 eur od žalobce z důvodu vrácení platby, která jim byla neoprávněně vyplacena z titulu úhrady léčebných výdajů.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 172, 20.5.2019.


title: Věc T-273/19: Rozsudek Tribunálu ze dne 28. října 2020 – Target Ventures Group v. EUIPO – Target Partners (TARGET VENTURES) („Ochranná známka Evropské unie – Řízení o prohlášení neplatnosti – Slovní ochranná známka Evropské unie TARGET VENTURES – Absolutní důvod neplatnosti – Nedostatek dobré víry – Článek 52 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 59 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001]“)

text:
               11.1.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 9/15

      Rozsudek Tribunálu ze dne 28. října 2020 – Target Ventures Group v. EUIPO – Target Partners (TARGET VENTURES)
      (Věc T-273/19) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o prohlášení neplatnosti - Slovní ochranná známka Evropské unie TARGET VENTURES - Absolutní důvod neplatnosti - Nedostatek dobré víry - Článek 52 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 59 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001]“)
      (2021/C 9/22)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Target Ventures Group Ltd (Road Town, Britské Panenské ostrovy) (zástupci: T. Dolde a P. Homann, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: P. Sipos a V. Ruzek, zmocněnci)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Target Partners GmbH (Mnichov, Německo) (zástupci: A. Klett a C. Mikyska, advokáti)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 4. února 2019 (věc R 1684/2017-2) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Target Ventures Group a Target Partners.

         Výrok

                  1)

                  Rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 4. února 2019 (věc R 1684/2017-2) se zrušuje.

                  2)

                  EUIPO ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady vynaložené společností Target Ventures Group Ltd, včetně nákladů, které posledně uvedená společnost vynaložila před odvolacím senátem.

                  3)

                  Společnost Target Partners GmbH ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 220, 1.7.2019.


title: Věc T-583/19: Rozsudek Tribunálu ze dne 28. října 2020 – Electrolux Home Products v. EUIPO – D. Consult (FRIGIDAIRE) („Ochranná známka Evropské unie – Řízení o zrušení – Slovní ochranná známka Evropské unie FRIGIDAIRE – Řádné užívání – Článek 51 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 58 odst. 1 písm. a) nařízení (EU) 2017/1001]“)

text:
               11.1.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 9/16

      Rozsudek Tribunálu ze dne 28. října 2020 – Electrolux Home Products v. EUIPO – D. Consult (FRIGIDAIRE)
      (Věc T-583/19) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o zrušení - Slovní ochranná známka Evropské unie FRIGIDAIRE - Řádné užívání - Článek 51 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 58 odst. 1 písm. a) nařízení (EU) 2017/1001]“)
      (2021/C 9/23)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Electrolux Home Products, Inc. (Charlotte, Severní Karolína, Spojené státy) (zástupce: P. Brownlow, solicitor)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: V. Ruzek, zmocněnec)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO: D. Consult (Wattignies, Francie)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 17. června 2019 (věc R 166/2018-5) týkajícímu se řízení o zrušení mezi společnostmi D. Consult a Electrolux Home Products.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti Electrolux Home Products, Inc. se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 348, 14.10.2019.


title: Věc T-643/19: Rozsudek Tribunálu ze dne 18. listopadu 2020 – Dermavita v. EUIPO – Allergan Holdings France (JUVEDERM ULTRA) („Ochranná známka Evropské unie – Řízení o zrušení – Slovní ochranná známka Evropské unie JUVEDERM ULTRA – Řádné užívání ochranné známky – Užívání u výrobků, pro které je ochranná známka zapsána – Užívání ve formě, ve které byla ochranná známka zapsána – Užívání se souhlasem majitele – Článek 51 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 58 odst. 1 písm. a) nařízení (EU) 2017/1001]“)

text:
               11.1.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 9/16

      Rozsudek Tribunálu ze dne 18. listopadu 2020 – Dermavita v. EUIPO – Allergan Holdings France (JUVEDERM ULTRA)
      (Věc T-643/19) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o zrušení - Slovní ochranná známka Evropské unie JUVEDERM ULTRA - Řádné užívání ochranné známky - Užívání u výrobků, pro které je ochranná známka zapsána - Užívání ve formě, ve které byla ochranná známka zapsána - Užívání se souhlasem majitele - Článek 51 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 58 odst. 1 písm. a) nařízení (EU) 2017/1001]“)
      (2021/C 9/24)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Dermavita Co. Ltd (Bejrút, Libanon) (zástupce: D. Todorov, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: J. Crespo Carrillo, V. Ruzek a K. Zajfert, zmocněnci)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Allergan Holdings France (Courbevoie, Francie) (zástupci: J. Day, solicitor, a T. de Haan, advokát)

         Předmět

      Žaloba proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 18. července 2019 (spojené věci R 1655/2018-4 a R 1723/2018-4) týkajícímu se řízení o zrušení mezi společnostmi Dermavita Co. a Allergan Holdings France.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Dermavita Co. Ltd ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Úřadem Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO).

                  3)

                  Allergan Holdings France ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 383, 11.11.2019.


title: Věc T-664/19: Rozsudek Tribunálu ze dne 18. listopadu 2020 – Allergan Holdings France v. EUIPO – Dermavita (JUVEDERM ULTRA) („Ochranná známka Evropské unie – Řízení o zrušení – Slovní ochranná známka Evropské unie JUVEDERM ULTRA – Řádné užívání ochranné známky – Užívání u výrobků, pro které je ochranná známka zapsána – Článek 51 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 58 odst. 1 písm. a) nařízení (EU) 2017/1001]“)

text:
               11.1.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 9/17

      Rozsudek Tribunálu ze dne 18. listopadu 2020 – Allergan Holdings France v. EUIPO – Dermavita (JUVEDERM ULTRA)
      (Věc T-664/19) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o zrušení - Slovní ochranná známka Evropské unie JUVEDERM ULTRA - Řádné užívání ochranné známky - Užívání u výrobků, pro které je ochranná známka zapsána - Článek 51 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 58 odst. 1 písm. a) nařízení (EU) 2017/1001]“)
      (2021/C 9/25)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Allergan Holdings France (Courbevoie, Francie) (zástupci: J. Day, solicitor, a T. de Haan, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: J. Crespo Carrillo, V. Ruzek a K. Zajfert, zmocněnci)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Dermavita Co. Ltd (Bejrút, Libanon) (zástupce: D. Todorov, advokát)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 18. července 2019 (spojené věci R 1655/2018-4 a R 1723/2018-4) týkajícímu se řízení o zrušení mezi společnostmi Dermavita Co. a Allergan Holdings France.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti Allergan Holdings France se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 383, 11.11.2019.


title: Věc T-857/19: Rozsudek Tribunálu ze dne 28. října 2020 – Dehousse v. Soudní dvůr Evropské unie („Přístup k dokumentům – Soudní dvůr Evropské unie – Dokumenty držené orgány v souvislosti s výkonem jejich správních funkcí – Článek 266 SFEU – Rozhodnutí přijaté ke splnění povinností vyplývajících z rozsudku Tribunálu – Opatření vyplývající ze zrušujícího rozsudku – Domněnka, že dokumenty neexistují nebo se v držení nenacházejí – Věrohodná vysvětlení umožňující určit, proč dokumenty neexistují nebo se v držení nenacházejí – Povinnost uvést odůvodnění – Uchovávání dokumentace – Zásada řádné správy“)

text:
               11.1.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 9/18

      Rozsudek Tribunálu ze dne 28. října 2020 – Dehousse v. Soudní dvůr Evropské unie
      (Věc T-857/19) (1)

      („Přístup k dokumentům - Soudní dvůr Evropské unie - Dokumenty držené orgány v souvislosti s výkonem jejich správních funkcí - Článek 266 SFEU - Rozhodnutí přijaté ke splnění povinností vyplývajících z rozsudku Tribunálu - Opatření vyplývající ze zrušujícího rozsudku - Domněnka, že dokumenty neexistují nebo se v držení nenacházejí - Věrohodná vysvětlení umožňující určit, proč dokumenty neexistují nebo se v držení nenacházejí - Povinnost uvést odůvodnění - Uchovávání dokumentace - Zásada řádné správy“)
      (2021/C 9/27)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Franklin Dehousse (Brusel, Belgie) (zástupci: L. Levi a S. Rodrigues, advokáti)

         Žalovaný: Soudní dvůr Evropské unie (zástupci: J. Inghelram a Á. Almendros Manzano, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh na základě článku 263 SFEU znějící na zrušení rozhodnutí vedoucího soudní kanceláře Soudního dvora Evropské unie ze dne 14. října 2019, jímž se přijímá opatření vyplývající z rozsudku ze dne 20. září 2019, Dehousse v. Soudní dvůr Evropské unie (T-433/17, EU:T:2019:632).

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Franklinu Dehousseovi se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 61, 24.2.2020.


title: Věc T-25/20: Rozsudek Tribunálu ze dne 11. listopadu 2020 – Deutsche Post v. EUIPO – Pošta Slovenije (Zobrazení stylizovaného lesního rohu) („Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie představující stylizovaný lesní roh – Starší obrazová ochranná známka Evropské unie zobrazující poštovní roh na žlutém pozadí – Relativní důvod pro zamítnutí – Neexistence nebezpečí záměny – Podobnost označení – Nedostatek rozlišovací způsobilosti starší ochranné známky – Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001]“)

text:
               11.1.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 9/19

      Rozsudek Tribunálu ze dne 11. listopadu 2020 – Deutsche Post v. EUIPO – Pošta Slovenije (Zobrazení stylizovaného lesního rohu)
      (Věc T-25/20) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie představující stylizovaný lesní roh - Starší obrazová ochranná známka Evropské unie zobrazující poštovní roh na žlutém pozadí - Relativní důvod pro zamítnutí - Neexistence nebezpečí záměny - Podobnost označení - Nedostatek rozlišovací způsobilosti starší ochranné známky - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001]“)
      (2021/C 9/28)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Deutsche Post AG (Bonn, Německo) (zástupce: M. Viefhues, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: J. Crespo Carrillo a V. Ruzek, zmocněnci)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Pošta Slovenije d.o.o. (Maribor, Slovinsko) (zástupci: M. Kavčič a R. Jerovšek, advokáti)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 18. listopadu 2019 (věc R 994/2019-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Deutsche Post a Pošta Slovenije.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti Deutsche Post AG se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 68, 2.3.2020.


title: Věc T-629/19: Usnesení Tribunálu ze dne 16. října 2020 – L. Oliva Torras v. EUIPO – Mecánica del Frío (Zařízení pro spojování vozidel) („(Průmyslový) vzor Společenství – Řízení o prohlášení neplatnosti – (Průmyslový) vzor Společenství představující zařízení pro připojení chladicích a klimatizačních zařízení k motorovému vozidlu – Důvod neplatnosti – Nedodržení podmínek ochrany – Články 4 až 9 a čl. 25 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 6/2002 – Rozsah přezkumu prováděného odvolacím senátem – Žalobní důvody týkající se jiného rozhodnutí – Žaloba po právní stránce zjevně zcela neopodstatněná“)

text:
               11.1.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 9/20

      Usnesení Tribunálu ze dne 16. října 2020 – L. Oliva Torras v. EUIPO – Mecánica del Frío (Zařízení pro spojování vozidel)
      (Věc T-629/19) (1)

      („(Průmyslový) vzor Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - (Průmyslový) vzor Společenství představující zařízení pro připojení chladicích a klimatizačních zařízení k motorovému vozidlu - Důvod neplatnosti - Nedodržení podmínek ochrany - Články 4 až 9 a čl. 25 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 6/2002 - Rozsah přezkumu prováděného odvolacím senátem - Žalobní důvody týkající se jiného rozhodnutí - Žaloba po právní stránce zjevně zcela neopodstatněná“)
      (2021/C 9/29)
      Jednací jazyk: španělština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: L. Oliva Torras, SA (Manresa, Španělsko) (zástupkyně: E. Sugrañes Coca, advokátka)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: J. Crespo Carrillo, zmocněnec)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Mecánica del Frío, SL (Cornellá de Llobregat, Španělsko) (zástupce: J. Torras Toll, zmocněnec)

         Předmět

      Žaloba proti rozhodnutí třetího odvolacího senátu EUIPO ze dne 10. července 2019 (věc R 1399/2017-3), týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi L. Oliva Torras a Mecánica del Frío.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se odmítá.

                  2)

                  L. Oliva Torras, SA, ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Úřadem Evropské unie pro duševní vlastnictví a společností Mecánica del Frío, SL.

         (1)  Úř. věst. C 399, 25.11.2019.


title: Věc T-13/20: Usnesení Tribunálu ze dne 16. října 2020 – Valiante v. Komise („Žaloba na neplatnost – Veřejná služba – Úředníci – Vnitřní výběrové řízení COM/1/AD 10/18 (AD 10) – Podání přihlášky prostřednictvím formuláře k tomu určeného a stanoveného v článku 2 přílohy III služebního řádu – Žádost o přijetí do výběrového řízení podaná současně na samostatném listu k AIPN – Podmínky způsobilosti – Rozhodnutí výběrové komise o odmítnutí přihlášky žalobce – Rozhodnutí AIPN o zamítnutí žádosti žalobce o nezohlednění jedné z podmínek stanovených v oznámení o výběrovém řízení za účelem jeho přijetí do výběrového řízení – Napadení rozhodnutí AIPN a nikoli rozhodnutí výběrové komise – Právní zájem na podání žaloby – Nepřípustnost“)

text:
               11.1.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 9/20

      Usnesení Tribunálu ze dne 16. října 2020 – Valiante v. Komise
      (Věc T-13/20) (1)

      („Žaloba na neplatnost - Veřejná služba - Úředníci - Vnitřní výběrové řízení COM/1/AD 10/18 (AD 10) - Podání přihlášky prostřednictvím formuláře k tomu určeného a stanoveného v článku 2 přílohy III služebního řádu - Žádost o přijetí do výběrového řízení podaná současně na samostatném listu k AIPN - Podmínky způsobilosti - Rozhodnutí výběrové komise o odmítnutí přihlášky žalobce - Rozhodnutí AIPN o zamítnutí žádosti žalobce o nezohlednění jedné z podmínek stanovených v oznámení o výběrovém řízení za účelem jeho přijetí do výběrového řízení - Napadení rozhodnutí AIPN a nikoli rozhodnutí výběrové komise - Právní zájem na podání žaloby - Nepřípustnost“)
      (2021/C 9/30)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: Diego Valiante (Anvers-Berchem, Belgie) (zástupce: R. Wardyn, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: D. Milanowska a L. Vernier, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh založený na článku 270 SFEU a směřující ke zrušení rozhodnutí Komise ze dne 14. března 2019, kterým orgán oprávněný ke jmenování tohoto orgánu zamítl žádost žalobce o přijetí do vnitřního výběrového řízení COM/1/AD 10/18 (AD 10) z důvodu, že nesplňuje podmínku stanovenou v oznámení o výběrovém řízení týkající se dosažení platové třídy AD 8.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

                  2)

                  Diegu Valiantemu se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 95, 23.3.2020.


title: Věc T-14/20: Usnesení Tribunálu ze dne 16. října 2020 – Tratkowski v. Komise („Žaloba na neplatnost – Veřejná služba – Úředníci – Vnitřní výběrové řízení COM/2/AD 12/18 (AD 12) – Podání přihlášky prostřednictvím formuláře k tomu určeného a stanoveného v článku 2 přílohy III služebního řádu – Žádost o přijetí do výběrového řízení podaná současně na samostatném listu k AIPN – Podmínky způsobilosti – Rozhodnutí výběrové komise o odmítnutí přihlášky žalobce – Rozhodnutí výběrové komise o zamítnutí žádosti uchazeče o přezkoumání z důvodu opožděnosti – Rozhodnutí AIPN o zamítnutí žádosti žalobce o nezohlednění jedné z podmínek stanovených v oznámení o výběrovém řízení za účelem jeho přijetí do výběrového řízení – Napadení rozhodnutí AIPN a nikoli rozhodnutí výběrové komise – Právní zájem na podání žaloby – Nepřípustnost“)

text:
               11.1.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 9/21

      Usnesení Tribunálu ze dne 16. října 2020 – Tratkowski v. Komise
      (Věc T-14/20) (1)

      („Žaloba na neplatnost - Veřejná služba - Úředníci - Vnitřní výběrové řízení COM/2/AD 12/18 (AD 12) - Podání přihlášky prostřednictvím formuláře k tomu určeného a stanoveného v článku 2 přílohy III služebního řádu - Žádost o přijetí do výběrového řízení podaná současně na samostatném listu k AIPN - Podmínky způsobilosti - Rozhodnutí výběrové komise o odmítnutí přihlášky žalobce - Rozhodnutí výběrové komise o zamítnutí žádosti uchazeče o přezkoumání z důvodu opožděnosti - Rozhodnutí AIPN o zamítnutí žádosti žalobce o nezohlednění jedné z podmínek stanovených v oznámení o výběrovém řízení za účelem jeho přijetí do výběrového řízení - Napadení rozhodnutí AIPN a nikoli rozhodnutí výběrové komise - Právní zájem na podání žaloby - Nepřípustnost“)
      (2021/C 9/31)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: Michal Tratkowski (Brusel, Belgie) (zástupce: R. Wardyn, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: D. Milanowska a L. Vernier, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh založený na článku 270 SFEU a směřující ke zrušení rozhodnutí Komise ze dne 14. března 2019, kterým orgán oprávněný ke jmenování tohoto orgánu zamítl žádost žalobce o přijetí do vnitřního výběrového řízení COM/2/AD 12/18 (AD 12) z důvodu, že nesplňuje podmínku stanovenou v oznámení o výběrovém řízení týkající se dosažení platové třídy AD 10.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

                  2)

                  Michalu Tratkowskému se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 95, 23.3.2020.


title: Věc T-38/20: Usnesení Tribunálu ze dne 15. října 2020 – Lotto24 v. EUIPO (LOTTO24) („Ochranná známka Evropské unie – Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie LOTTO24 – Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu – Popisný charakter – Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (EU) 2017/1001 – Článek 7 odst. 2 nařízení 2017/1001 – Žaloba po právní stránce zjevně zcela neopodstatněná“)

text:
               11.1.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 9/22

      Usnesení Tribunálu ze dne 15. října 2020 – Lotto24 v. EUIPO (LOTTO24)
      (Věc T-38/20) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie LOTTO24 - Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (EU) 2017/1001 - Článek 7 odst. 2 nařízení 2017/1001 - Žaloba po právní stránce zjevně zcela neopodstatněná“)
      (2021/C 9/32)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Lotto24 AG (Hamburk, Německo) (zástupce: O. Brexl, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: R. Manea a A. Söder, zmocněnci)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 5. listopadu 2019 (věc R 1216/2019-2) týkajícímu se přihlášky obrazového označení LOTTO24 jako ochranné známky Evropské unie.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se odmítá.

                  2)

                  Společnosti Lotto24 AG se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 77, 9.3.2020.


title: Věc T-377/20 R II: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 19. října 2020 – KN v. EHSV („Řízení o předběžných opatřeních – Veřejná služba – Člen EHSV – Obtěžování – Vyšetřování OLAF – Rozhodnutí předsednictva EHSV – Návrh na odklad vykonatelnosti – Nová žádost – Nové skutečnosti – Neexistence naléhavosti“)

text:
               11.1.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 9/22

      Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 19. října 2020 – KN v. EHSV
      (Věc T-377/20 R II)
      („Řízení o předběžných opatřeních - Veřejná služba - Člen EHSV - Obtěžování - Vyšetřování OLAF - Rozhodnutí předsednictva EHSV - Návrh na odklad vykonatelnosti - Nová žádost - Nové skutečnosti - Neexistence naléhavosti“)
      (2021/C 9/33)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: KN (zástupci: M. Casado García-Hirschfeld a M. Aboudi, advokáti)

         Žalovaný: Evropský hospodářský a sociální výbor (zástupci: M. Pascua Mateo, K. Gambino, X. Chamodraka, I. Pouli a A. Carvajal García Valdecasas, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh na základě článků 278 a 279 SFEU znějící na odklad vykonatelnosti rozhodnutí EHSV ze dne 9. června 2020, kterým je žalobce zejména zbaven všech činností dohledu a personálního řízení.

         Výrok

                  1)

                  Návrh na předběžné opatření se zamítá.

                  2)

                  O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc T-165/20: Žaloba podaná dne 30. října 2020 – JC v. EUCAP Somalia

text:
               11.1.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 9/23

      Žaloba podaná dne 30. října 2020 – JC v. EUCAP Somalia
      (Věc T-165/20)
      (2021/C 9/34)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: JC (zástupkyně: A. Van Himst, advokátka)

         Žalovaná: EUCAP Somalia (Mogadišo, Somálsko)

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí ze dne 4. listopadu 2019, adresované misí EUCAP SOMALIA, jehož prostřednictvím je ukončen zaměstnanecký vztah mezi žalobcem a misí EUCAP SOMALIA,

                  —

                  zrušil rozhodnutí ze dne 3. prosince 2019, adresované misí EUCAP SOMALIA, kterým byl ukončen zaměstnanecký vztah mezi žalobcem a misí EUCAP SOMALIA,

                  —

                  v případě potřeby zrušil rozhodnutí ze dne 24. ledna 2020 o zamítnutí odvolání proti rozhodnutí o ukončení zaměstnaneckého vztahu,

                  —

                  uložil žalované povinnost vyplatit žalobci zpětně odměnu až do dne, kdy bude smluvní vztah ukončen definitivně, řádně a v souladu s právem,

                  —

                  uložil žalované zvýšit částky o úrok se sazbou stanovenou ECB pro hlavní refinanční operace navýšenou o 3,5 procentního bodu,

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce čtyři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod týkající se skutečnosti, že první oznámení bylo žalobci adresováno až prostřednictvím rozhodnutí o zamítnutí jeho stížnosti, a vycházející:

                              —

                              z neexistujících účinků a přinejmenším ze zpětné účinnosti oznámení ze dne 4. listopadu 2019,

                              —

                              z nedodržení formálního postupu před zahájením soudního řízení a z porušení článku 21 smlouvy, neboť žalobce nebyl zástupcem vedoucího mise před vydáním rozhodnutí o zamítnutí jeho interní stížnosti vyslechnut.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z porušení článku 18 pracovní smlouvy a z porušení článku 296 SFEU a článku 41 Listiny základních práv Evropské unie, neboť žalovaná své rozhodnutí (svá rozhodnutí) o propuštění neodůvodnila.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z porušení článku 18 pracovní smlouvy a z nesprávného právního posouzení při uplatňování článku 17.2 pracovní smlouvy, neboť žalovaná měla dodržet výpovědní dobu v trvání minimálně jednoho měsíce.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení loi du 3 juillet 1978 sur le contrat de travail (belgický zákon ze dne 3. července 1978 o pracovní smlouvě), o němž žalovaná tvrdí, že se na smlouvu použije.


title: Věc T-630/20: Žaloba podaná dne 14. října 2020 – MW v. Parlament

text:
               11.1.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 9/24

      Žaloba podaná dne 14. října 2020 – MW v. Parlament
      (Věc T-630/20)
      (2021/C 9/35)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: MW (zástupkyně: M. Casado García-Hirschfeld, advokátka)

         Žalovaný: Evropský parlament

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  prohlásil tuto žalobu za přípustnou a opodstatněnou;
                  a v důsledku toho

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí ze dne 11. prosince 2019, kterým byla jeho smlouva na místo dočasného zaměstnance na dobu neurčitou vypovězena a jeho činnost zastavena;

                  —

                  uložil náhradu majetkové újmy, která činí 10 000 eur, navýšené o částky, které mají být vypočteny z titulu náhrady výdajů na vzdělávání, a náhradu nemajetkové újmy vyčíslené na částku 30 000 eur;

                  —

                  uložil žalovanému náhradu všech nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce dva žalobní důvody.
      První žalobní důvod vycházející z porušení článku 80 pracovního řádu ostatních zaměstnanců Evropské unie, které mělo za následek nesprávné posouzení a zneužití pravomoci. Žalobce zejména tvrdí, že žalovaný nezohlednil veškeré skutečnosti způsobilé ovlivnit jeho rozhodnutí.
      Druhý žalobní důvod vycházející z porušení práva na slušné a spravedlivé pracovní podmínky, zneužití pravomoci a porušení zákazu jakékoliv formy psychického nebo sexuálního obtěžování, stanoveného v článcích 12 a 12a služebního řádu úředníků Evropské unie.


title: Věc T-633/20: Žaloba podaná dne 9. října 2020 – CNMSE a další v. Parlament a Rada

text:
               11.1.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 9/24

      Žaloba podaná dne 9. října 2020 – CNMSE a další v. Parlament a Rada
      (Věc T-633/20)
      (2021/C 9/36)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobci: Coordination nationale médicale santé – environnement (CNMSE) (Paříž, Francie) a pět dalších žalobců (zástupce: G. Tumerelle, advokát)

         Žalovaní: Evropský parlament a Rada Evropské unie

         Návrhová žádání

      Žalobci navrhují, aby Tribunál:

                  —

                  rozhodl o neplatnosti evropského nařízení č. 2020/1043.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládají žalobci tři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z důsledků a rizik spojených s napadeným nařízením (1). Žalobci se v tomto ohledu domnívají, že upuštění od všech opatření k vyhodnocení rizik souvisejících s geneticky modifikovanými organismy nebylo odůvodněné. Rovněž kritizují neprovedení konzultace s veřejností, chybějící informace a označování a absenci vědeckého odůvodnění.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází z vad, kterými je stižena formální legalita napadeného aktu. Žalobci mají za to, že v rámci předmětného postupu nedošlo ke konzultaci s veřejností, nebyl dodržen odlišný postup zakotvený v článku 7 směrnice 2001/18 (2) a došlo k porušení formálních náležitostí. Namítají rovněž absenci dostatečného právního základu a nesprávné posouzení.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vychází z vad, kterými je stižena materiální legalita napadeného aktu. Žalobci v tomto ohledu namítají nedodržení zásady předběžné opatrnosti, nedodržení základní zásady unijního práva týkající se legitimního očekávání a nabytých práv na ochranu zdraví a životního prostředí. Žalobci rovněž namítají porušení zásad subsidiarity a proporcionality, jakož i zjevně nesprávné posouzení.

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2020/1043 ze dne 15. července 2020 ze dne 15. července 2020 o provádění klinických hodnocení s humánními léčivými přípravky, které obsahují geneticky modifikované organismy nebo z nich sestávají a jsou určeny k léčbě nebo prevenci onemocnění koronavirem (COVID-19), a o jejich výdeji (JO 2020, L 231, p. 12).

         (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/18/ES ze dne 12. března 2001 o záměrném uvolňování geneticky modifikovaných organismů do životního prostředí a o zrušení směrnice Rady 90/220/EHS (Úř. věst. 2001, L 106, s. 1; Zvl. vyd. 15/06, s. 77).


title: Věc T-640/20: Žaloba podaná dne 16. října 2020 – Validity v. Komise

text:
               11.1.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 9/25

      Žaloba podaná dne 16. října 2020 – Validity v. Komise
      (Věc T-640/20)
      (2021/C 9/37)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: Validity Foundation – Mental Disability Advocacy Centre (Budapešť, Maďarsko) (zástupce: B. Van Vooren, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Komise C(2020) 5540 final ze dne 6. srpna 2020 určené spoluvýkonnému řediteli Validity Foundation podle nařízení č. 1049/2001 (1);

                  —

                  uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce dva žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z toho, že napadené rozhodnutí odporuje právu na účast na veřejném životě ve spojení s právem na nezávislý způsob života a na integraci osob se zdravotním postižením (článek 26 Listiny základních práv Evropské unie ve spojení s články 29 a 19 Úmluvy OSN o právech osob se zdravotním postižením).

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází z toho, že napadené rozhodnutí porušuje čl. 4 odst. 3 nařízení č. 1049/2001 ve spojení s čl. 15 odst. 3 SFEU a článkem 42 Listiny základních práv Evropské unie.

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. 2001, L 145, s. 43; Zvl. vyd. 01/03, s. 331).


title: Věc T-645/20: Žaloba podaná dne 23. října 2020 – NC a další v. Parlament a Rada

text:
               11.1.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 9/26

      Žaloba podaná dne 23. října 2020 – NC a další v. Parlament a Rada
      (Věc T-645/20)
      (2021/C 9/38)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobci: NC, ND, NE, NF, Uniunea Naţională a Transportatorilor Rutieri din România (UNTRR) (Bukurešť, Rumunsko) (zástupce: R. Martens, advokát)

         Žalovaní: Evropský parlament a Rada Evropské unie

         Návrhová žádání

      Žalobci navrhují, aby Tribunál:

                  —

                  částečně zrušil čl. 1 odst. 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2020/1055 ze dne 15. července 2020, kterým se mění nařízení (ES) č. 1071/2009, (ES) č. 1072/2009 a (EU) č. 1024/2012 za účelem jejich přizpůsobení vývoji v odvětví silniční dopravy,

                  —

                  uložil žalovaným náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládají žalobci pět žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z porušení článku 2, čl. 4 odst. 2 and článku 9 SEU, článků 18 a 95 SFEU, článku 21 Listiny základních práv Evropské unie a zásad rovného zacházení a zákazu diskriminace jako obecných zásad unijního práva ve spojení s čl. 5 odst. 4 SEU a zásadou proporcionality jako obecnou zásadou unijního práva, pokud jde o zásadní a nepřímou diskriminaci.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z porušení článků 26, 49 a 56 SFEU, článku 16 a čl. 52 odst. 1 Listiny základních práv Evropské unie ve spojení s čl. 5 odst. 4 SEU a zásadou proporcionality jako obecnou zásadou unijního práva, pokud jde o protiprávní omezení volného poskytování služeb, svobody usazování a podnikání.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z porušení čl. 3 odst. 3 SEU, článků 11 a 191 SFEU a článku 37 Listiny základních práv Evropské unie, pokud jde o rozpor se zachováním, ochranou a zlepšením životního prostředí.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 296 odst. 2 SFEU, článku 5 protokolu 2 SFEU, interinstitucionální dohody o zdokonalení tvorby právních předpisů a povinnosti odůvodnění, pokud jde o neposkytnutí podrobných důvodů a neprovedení posouzení dopadu.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vycházející z porušení článků 91 a 94 SFEU ve spojení s čl. 5 odst. 4 SEU a zásadou proporcionality jako obecnou zásadou unijního práva, pokud jde o závažné dopady na životní úroveň, úroveň zaměstnanosti a hospodářské okolnosti.


title: Věc T-647/20: Žaloba podaná dne 21. října 2020 – Verelst v. Rada

text:
               11.1.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 9/27

      Žaloba podaná dne 21. října 2020 – Verelst v. Rada
      (Věc T-647/20)
      (2021/C 9/39)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Jean-Michel Verelst (Eghezée, Belgie) (zástupce: C. Molitor, advokát)

         Žalovaná: Rada Evropské unie

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil napadený akt;

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby podané proti prováděcímu rozhodnutí Rady (EU) 2020/1117 ze dne 27. července 2020 o jmenování evropských žalobců Úřadu evropského veřejného žalobce, a to v rozsahu, v němž jmenuje p. Yvese Van Den Berga evropským žalobcem Úřadu evropského veřejného žalobce jako dočasného zaměstnance zařazeného do platové třídy AD 13 na neobnovitelné funkční období šesti let ode dne 29. července 2020 (Úř. věst. 2020, L 244, s. 18), uplatňuje žalobce dva žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z porušení pravidel pro jmenování evropských žalobců. Jedná se o články 288, 289, 291 a 296 SFEU, články 20, 21 a 41 Listiny základních práv Evropské unie (dále jen „Listina“), obecné zásady práva Evropské unie, a sice zásady právní jistoty, legitimního očekávání, legality a zákazu diskriminace, o nařízení Rady (EU) 2017/1939 ze dne 12. října 2017, kterým se provádí posílená spolupráce za účelem zřízení Úřadu evropského veřejného žalobce (Úř. věst. 2017, L 283, s. 1), a zejména jeho čl. 14 odst. 3 a čl. 16 odst. 1, 2 a 3, o článek 1 prováděcího rozhodnutí Rady (EU) 2018/1696 ze dne 13. července 2018 o pravidlech fungování výběrové komise podle čl. 14 odst. 3 nařízení (EU) 2017/1939, kterým se provádí posílená spolupráce za účelem zřízení Úřadu evropského veřejného žalobce (Úř. věst. 2018, L 282, s. 8), o pravidla fungování výběrové komise stanovená v uvedeném prováděcím rozhodnutí, zejména články VI.2 a VII.2, a o podstatné procesní náležitosti. V tomto žalobním důvodu žalobce kritizuje napadený akt v rozsahu, v němž jmenuje do funkce evropského žalobce jednoho z kandidátů navržených Belgií:

                              —

                              zaprvé (první část) z důvodu, že nebyl přijat na základě ani při zohlednění závěrů, k nimž dospěla výběrová komise po posouzení přihlášek a po uskutečnění slyšení s kandidáty a které byly formalizovány v jejím odůvodněném stanovisku, ale naopak zejména na základě jiného hodnocení zásluh těchto kandidátů, které bylo provedeno v rámci příslušných přípravných orgánů Rady, a

                              —

                              zadruhé (druhá část) z důvodu, že bylo zacházeno odlišně se skupinou tvořenou kandidáty navrženými Českem, Německem, Estonskem, Řeckem, Španělskem, Francií, Chorvatskem, Itálií, Kyprem, Lotyšskem, Litvou, Lucemburskem, Maltou, Nizozemskem, Rakouskem, Rumunskem, Slovinskem, Slovenskem a Finskem na jedné straně a skupinou tvořenou kandidáty navrženými Belgií, Bulharskem a Portugalskem na straně druhé, když se v případě první skupiny vycházelo ze stanoviska výběrové komise, jak je stanoveno v nařízení, a v případě druhé skupiny byl použit jiný postup hodnocení zásluh kandidátů, který nařízení nestanoví a který provedl orgán, jenž k tomu nebyl oprávněn.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází z nedostatečného odůvodnění, z porušení práva na řádnou správu a ze zjevně nesprávného posouzení. Tento žalobní důvod vychází zejména z porušení článku 296 SFEU, z porušení článku 41 Listiny, z porušení výše uvedeného nařízení (EU) 2017/1939, zejména pak jeho čl. 14 odst. 3 a čl. 16 odst. 1, 2 a 3, z porušení článku 1 výše uvedeného prováděcího rozhodnutí (EU) 2018/1696 a z porušení pravidel fungování výběrové komise stanovených v uvedeném prováděcím rozhodnutí, zejména článků VI.2 a VII.2, z porušení zásady řádné správy a povinnosti náležité péče, z porušení podstatných procesních náležitostí a ze zjevně nesprávného posouzení.
                  V tomto ohledu žalobce kritizuje, že v napadeném aktu bylo rozhodnuto, že je do funkce evropského žalobce, pokud jde o Belgii, jmenován navržený kandidát, čímž byl upřednostněn před ostatními kandidáty, konkrétně pak před žalobcem, a to na základě analýzy praxe jmenovaného kandidáta v oblasti finanční kriminality a mezinárodní soudní spolupráce, a že byl učiněn závěr, že kvalifikace a odborná praxe tohoto kandidáta vyhovují nejlépe funkci veřejného žalobce.


title: Věc T-662/20: Žaloba podaná dne 5. listopadu 2020 – Muratbey Gida v. EUIPO – M. J. Dairies (Sýr ve tvaru trojité šroubovice)

text:
               11.1.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 9/28

      Žaloba podaná dne 5. listopadu 2020 – Muratbey Gida v. EUIPO – M. J. Dairies (Sýr ve tvaru trojité šroubovice)
      (Věc T-662/20)
      (2021/C 9/40)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Muratbey Gida Sanayí Ve Tícaret AŞ (Istanbul, Turecko) (zástupkyně: M. Schork, advokátka)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: M. J. Dairies EOOD (Sofie, Bulharsko)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitelka sporného (průmyslového) vzoru: Žalobkyně

         Sporný (průmyslový) vzor: Mezinárodní zápis (průmyslového) vzoru DM/080641-0002 (Sýr ve tvaru trojité šroubovice v žluté barvě) s vyznačením Evropské unie

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí třetího odvolacího senátu EUIPO ze dne 21. srpna 2020, ve věci R 1925/2019-3

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí a zamítl návrh na prohlášení neplatnosti napadeného mezinárodního zápisu č. DM/080641-0002 s vyznačením Evropské unie, který podala další účastnice řízení před odvolacím senátem;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení článku 6 nařízení Rady (ES) č. 6/2002;

                  —

                  Porušení čl. 7 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 6/2002.


title: Věc T-663/20: Žaloba podaná dne 30. října 2020 – One Voice v. ECHA

text:
               11.1.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 9/28

      Žaloba podaná dne 30. října 2020 – One Voice v. ECHA
      (Věc T-663/20)
      (2021/C 9/41)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: One Voice (Štrasburk, Francie) (zástupkyně: A. Ghersi, advokátka)

         Žalovaná: Evropská agentura pro chemické látky

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  rozhodl, že se odvolací senát ECHA dopustil nesprávného posouzení při stanovení spojitosti mezi nařízením o kosmetických přípravcích a nařízením REACH,

                  —

                  rozhodl, že odvolací senát ECHA porušil ustanovení nařízení REACH,
                  a tedy

                  —

                  zrušil rozhodnutí odvolacího senátu ECHA ze dne 18. srpna 2020 č. A-009-2018,

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z nesprávného posouzení při stanovení spojitosti mezi nařízením o kosmetických přípravcích (1) a nařízením REACH (2). Podle žalobkyně odvolací senát nesprávně posoudil článek 18 nařízení o kosmetických přípravcích v rámci uplatnění nařízení REACH a porušil cíl sledovaný nařízením o kosmetických přípravcích v oblasti zkoušek na zvířatech. Konečně má žalobkyně za to, že ECHA nemá pravomoc k poskytování závazného výkladu spojitosti mezi nařízením o kosmetických přípravcích a nařízením REACH.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází z porušení ustanovení nařízení REACH. Žalobkyně v tomto ohledu zejména uvádí, že nařízení REACH ukládá zásadu zákazu zkoušek na zvířatech, kromě případu, že neexistuje žádné jiné řešení. Odvolací senát přitom takovou výjimku v napadeném rozhodnutí nepopsal.

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1223/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o kosmetických přípravcích (Úř. věst. 2009, L 342, s. 59).

         (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 ze dne 18. prosince 2006 o registraci, hodnocení, povolování a omezování chemických látek, o zřízení Evropské agentury pro chemické látky, o změně směrnice 1999/45/ES a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 793/93, nařízení Komise (ES) č. 1488/94, směrnice Rady 76/769/EHS a směrnic Komise 91/155/EHS, 93/67/EHS, 93/105/ES a 2000/21/ES (Úř. věst. 2006, L 396, s. 1 a oprava Úř. věst. 2007, L 136, s. 3).


title: Věc T-664/20: Žaloba podaná dne 30. října 2020 – One Voice v. ECHA

text:
               11.1.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 9/29

      Žaloba podaná dne 30. října 2020 – One Voice v. ECHA
      (Věc T-664/20)
      (2021/C 9/42)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: One Voice (Štrasburk, Francie) (zástupkyně: A. Ghersi, advokátka)

         Žalovaná: Evropská agentura pro chemické látky

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  rozhodl, že se odvolací senát ECHA dopustil nesprávného posouzení při stanovení spojitosti mezi nařízením o kosmetických přípravcích a nařízením REACH,

                  —

                  rozhodl, že odvolací senát ECHA porušil ustanovení nařízení REACH,

            a tedy

                  —

                  zrušil rozhodnutí odvolacího senátu ECHA ze dne 18. srpna 2020 č. A-010-2018,

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z nesprávného posouzení při stanovení spojitosti mezi nařízením o kosmetických přípravcích (1) a nařízením REACH (2). Podle žalobkyně odvolací senát nesprávně posoudil článek 18 nařízení o kosmetických přípravcích v rámci uplatnění nařízení REACH a porušil cíl sledovaný nařízením o kosmetických přípravcích v oblasti zkoušek na zvířatech. Konečně má žalobkyně za to, že ECHA nemá pravomoc k poskytování závazného výkladu spojitosti mezi nařízením o kosmetických přípravcích a nařízením REACH.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází z porušení ustanovení nařízení REACH. Žalobkyně v tomto ohledu zejména uvádí, že nařízení REACH ukládá zásadu zákazu zkoušek na zvířatech, kromě případu, že neexistuje žádné jiné řešení. Odvolací senát přitom takovou výjimku v napadeném rozhodnutí nepopsal.

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1223/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o kosmetických přípravcích (Úř. věst. 2009, L 342, s. 59).

         (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 ze dne 18. prosince 2006 o registraci, hodnocení, povolování a omezování chemických látek, o zřízení Evropské agentury pro chemické látky, o změně směrnice 1999/45/ES a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 793/93, nařízení Komise (ES) č. 1488/94, směrnice Rady 76/769/EHS a směrnic Komise 91/155/EHS, 93/67/EHS, 93/105/ES a 2000/21/ES (Úř. věst. 2006, L 396, s. 1 a oprava Úř. věst. 2007, L 136, s. 3).


title: Věc T-671/20: Žaloba podaná dne 9. listopadu 2020 – OA v. EHSV

text:
               11.1.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 9/30

      Žaloba podaná dne 9. listopadu 2020 – OA v. EHSV
      (Věc T-671/20)
      (2021/C 9/43)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: OA (zástupci: M. Casado García-Hirschfeld a M. Aboudi, advokáti)

         Žalovaný: Evropský hospodářský a sociální výbor

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  prohlásil projednávanou žalobu za přípustnou;

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí ze dne 5. prosince 2019, které bylo potvrzeno rozhodnutím o zamítnutí stížnosti žalobce ze dne 5. března 2020;

                  —

                  nařídil náhradu nemajetkové újmy ve výši 30 000 eur a náhradu majetkové újmy ve výši 25 000 eur;

                  —

                  uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce dva žalobní důvody.
      První žalobní důvod vycházející z porušení procesních záruk stanovených v oblasti správního a disciplinárního vyšetřování, jakož i porušení zásad nestrannosti a řádné správy. Žalobce v tomto ohledu tvrdí, že správní vyšetřování, které bylo proti němu vedeno, je stiženo mnohými formálními a procesními vadami.
      Druhý žalobní důvod vycházející z porušení zásady proporcionality a ze zjevně nesprávného posouzení, jakož i ze zneužití pravomoci.


title: Věc T-672/20: Žaloba podaná dne 6. listopadu 2020 – Kerstens v. Komise

text:
               11.1.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 9/31

      Žaloba podaná dne 6. listopadu 2020 – Kerstens v. Komise
      (Věc T-672/20)
      (2021/C 9/44)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Petrus Kerstens (La Forclaz, Švýcarsko) (zástupce: C. Mourato, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Evropské komise ze dne 20. ledna 2020, kterým byla zamítnuta žádost o pomoc D/517/19, kterou dne 17. září 2019 podal p. Petrus Kerstens na základě článků 24 a 12a služebního řádu úředníků Evropské unie;

                  —

                  zrušil rozhodnutí Evropské komise ze dne 31. ledna 2020, kterým byla zamítnuta žádost o pomoc D/516/19, kterou dne 17. září 2019 podal p. Petrus Kerstens na základě článků 24 a 12a služebního řádu úředníků Evropské unie;

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení v souladu s článkem 134 jednacího řádu Tribunálu.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce jediný žalobní důvod, který vychází z porušení zásady řádné správy, z porušení práva na obhajobu a konkrétně práva být vyslechnut podle čl. 41 odst. 2 písm. a) Listiny základních práv Evropské unie, jelikož Komise nevyslechla žalobce před přijetím rozhodnutí o zamítnutí jeho žádostí o pomoc.


title: Věc T-677/20: Žaloba podaná dne 13. listopadu 2020 – Ryanair a Laudamotion v. Komise

text:
               11.1.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 9/31

      Žaloba podaná dne 13. listopadu 2020 – Ryanair a Laudamotion v. Komise
      (Věc T-677/20)
      (2021/C 9/45)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Ryanair DAC (Swords, Irsko) a Laudamotion GmbH (Schwechat, Rakousko) (zástupci: E. Vahida, F. Laprévote, V. Blanc, S. Rating a I. Metaxas-Maranghidis, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Evropské komise (EU) ze dne 6. července 2020 o státní podpoře SA.57539 (2020/N) – Rakousko – COVID-19 – Státní podpora poskytnutá skupině Austrian Airlines; (1) a

                  —

                  uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

            Žalobkyně rovněž požadovaly, aby byla jejich žaloba projednána ve zrychleném řízení uvedeném v článku 23a statutu Soudního dvora.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládají žalobkyně pět žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z tvrzení, že Evropská komise neprovedla přezkum možné státní podpory pro nebo od společnosti Lufthansa.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že Evropská komise porušila konkrétní ustanovení SFEU a obecné zásady evropského práva týkající se zákazu diskriminace, volného poskytování služeb a svobody usazování, na kterých spočívá liberalizace trhu letecké dopravy v EU. Liberalizace letecké dopravy umožnila růst skutečně celoevropských nízkonákladových leteckých společností. Evropská komise tím, že povolila Rakousku vyhradit státní podporu společnosti Austrian Airlines, nezohlednila škody, které takovým celoevropským leteckým společnostem způsobily cestovní omezení v důsledku krize COVID-19.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z tvrzení, že Evropská komise nesprávně použila čl. 107 odst. 2 písm. b) a dopustila se zjevně nesprávného posouzení při přezkumu přiměřenosti státní podpory ve vztahu ke škodě způsobené cestovními omezeními v důsledku krize COVID-19, zejména tím, že zohlednila, že veškerá škoda způsobená krizí COVID-19 společnosti Austrian Airlines byla přímým účinkem cestovních omezení, a tím, že neověřila, že společnost Austrian Airlines snížila veškeré náklady, kterým bylo možné předejít.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že Evropská komise navzdory závažným obtížím a porušením procesních práv žalobkyň nezahájila formální vyšetřovací řízení.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že Evropská komise porušila svoji povinnost uvést odůvodnění.

         (1)  Rozhodnutí Evropské komise (EU) ze dne 6. července 2020 o státní podpoře SA.57539 (2020/N) – Rakousko – COVID-19 – Státní podpora pro společnost Austrian Airlines (Úř. věst. 2020, C 346, s. 2)


title: Věc T-689/20: Žaloba podaná dne 17. listopadu 2020 – HB v. EIB

text:
               11.1.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 9/32

      Žaloba podaná dne 17. listopadu 2020 – HB v. EIB
      (Věc T-689/20)
      (2021/C 9/46)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: HB (zástupce: C. Bernard-Glanz, advokát)

         Žalovaná: Evropská investiční banka (EIB)

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí náměstka generálního tajemníka EIB ze dne 27. dubna 2020, kterým byla ukončena jeho smlouva, a v případě potřeby rozhodnutí, kterým byla zamítnuta jeho žádost o přezkum, a

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce tři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází ze zjevně nesprávného posouzení, porušení zásady řádné správy a porušení povinnosti náležité péče v rozsahu, v němž:

                              —

                              ukončení smlouvy žalobce z důvodu rozpočtových omezení bylo zjevně nesprávné a v rozporu se Zvláštní grantovou dohodou JASPERS 2020 a rozhodnutím řídícího výboru EIB z roku 2019;

                              —

                              ukončení smlouvy žalobce z důvodu, že pracovní vytížení Oddělení inteligentního rozvoje JASPERS, ke kterému byl žalobce přidělen, bylo nižší než u ostatních oddělení JASPERS, a v důsledku toho nebylo nutné, aby žalobce setrval na své pozici, bylo zjevně nesprávné a

                              —

                              ukončení smlouvy žalobce bylo zjevně v rozporu se zájmem služby, ať již ze správního hlediska, finančního hlediska nebo z hlediska pracovního vytížení, a v rozporu se zásadou řádné správy a povinností náležité péče.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází ze svévole a porušení zásady řádné správy v rozsahu, v němž je svévolné a v rozporu s řádnou správnou nestanovit v kontextu, kdy žalovaná tvrdí, že z důvodu rozpočtových omezení musí propustit některé ze svých zaměstnanců, plán na snížení počtu zaměstnanců, zahrnující zejména určení počtu pracovních míst, která mají být zrušena, a objektivní kritéria jejich výběru, na základě kterých by mohla být přijímána rozhodnutí týkající se jednotlivých zaměstnanců před přijetím rozhodnutí o ukončení pracovních smluv, jako je rozhodnutí napadené žalobcem.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vychází z nedostatku pravomoci autora aktu v rozsahu, v němž autor napadeného rozhodnutí, tedy náměstek generálního tajemníka EIB, neměl pravomoc jej přijmout.


title: Věc T-325/19: Usnesení Tribunálu ze dne 6. října 2020 – Cipriani v. EUIPO – Hotel Cipriani (ARRIGO CIPRIANI)

text:
               11.1.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 9/33

      Usnesení Tribunálu ze dne 6. října 2020 – Cipriani v. EUIPO – Hotel Cipriani (ARRIGO CIPRIANI)
      (Věc T-325/19) (1)

      (2021/C 9/47)
      Jednací jazyk: angličtina
      Předseda pátého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 246, 22.7.2019.


title: Spojené věci T-389/19 až T-394/19, T-397/19, T-398/19, T-403/19, T-404/19, T- 406/19, T-407/19, T-409/19 až T-418/19, T-420/19 až T-422/19, T-425/19 až T- 427/19, T-429/29 až T-432/19, T-435/19, T-436/19, T-438/19 až T 442/19, T 444/19 až T-446/19, T-448/19 až T-454/19, T-463/19 a T-465/19: Usnesení Tribunálu ze dne 8. října 2020 – Coppo Gavazzi a další v. Parlament

text:
               11.1.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 9/33

      Usnesení Tribunálu ze dne 8. října 2020 – Coppo Gavazzi a další v. Parlament
      (Spojené věci T-389/19 až T-394/19, T-397/19, T-398/19, T-403/19, T-404/19, T- 406/19, T-407/19, T-409/19 až T-418/19, T-420/19 až T-422/19, T-425/19 až T- 427/19, T-429/29 až T-432/19, T-435/19, T-436/19, T-438/19 až T 442/19, T 444/19 až T-446/19, T-448/19 až T-454/19, T-463/19 a T-465/19) (1)

      (2021/C 9/48)
      Jednací jazyk: italština
      Předseda osmého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci T-449/19.

         (1)  Úř. věst. C 270, 12.8.2019.


title: Věc T-573/19: Usnesení Tribunálu ze dne 14. října 2020 – DS a další v. Komise a ESVČ

text:
               11.1.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 9/34

      Usnesení Tribunálu ze dne 14. října 2020 – DS a další v. Komise a ESVČ
      (Věc T-573/19) (1)

      (2021/C 9/49)
      Jednací jazyk: francouzština
      Předseda sedmého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 357, 21. 10. 2019.


title: Věc T-576/19: Usnesení Tribunálu ze dne 14. října 2020 – DV a další v. Komise

text:
               11.1.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 9/34

      Usnesení Tribunálu ze dne 14. října 2020 – DV a další v. Komise
      (Věc T-576/19) (1)

      (2021/C 9/50)
      Jednací jazyk: francouzština
      Předseda sedmého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 357, 21.10.2019.


title: Žádost o poradní stanovisko Soudního dvora ESVO podaná soudem Trygderetten ve věci O v. Arbeids- og velferdsdirektoratet (Věc E-13/20) 2021/C 15/05

text:
               14.1.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 15/5

      Žádost o poradní stanovisko Soudního dvora ESVO podaná soudem Trygderetten ve věci O v. Arbeids- og velferdsdirektoratet
      (Věc E-13/20)
      (2021/C 15/05)
      Dne 10. září 2020 obdržela podatelna Soudního dvora ESVO žádost o poradní stanovisko ze dne 9. září 2020, kterou Soudnímu dvoru ESVO podal soud Trygderetten (národní soud pro záležitosti sociálního zabezpečení) ve věci O v. Arbeids- og velferdsdirektoratet ohledně následujících otázek:

                  1)

                  Je slučitelné s ustanoveními nařízení (ES) č. 883/2004, včetně čl. 5 písm. b), aby se na nárok na peněžitou dávku v nezaměstnanosti vztahovala podmínka, že nezaměstnaná osoba má v případech, kdy se nepoužijí články 64, 65 nebo 65a, pobyt v dotčeném státě?

                  2)

                  Použije se v případě dočasného pobytu v jiném státě EHP, jak je popsáno v projednávané věci, článek 36 Dohody o EHP?

                  3)

                  Představuje podmínka popsaná v první otázce omezení práva volného pohybu podle článku 31 nebo článku 36 Dohody o EHP?

                  4)

                  Pokud ano, lze omezení odůvodnit tím, že:

                              —

                              pobyt v dotčeném státě dává nezaměstnané osobě lepší pobídky a lepší příležitosti k hledání a nalezení zaměstnání?

                              —

                              pobyt v dotčeném státě zajišťuje, že je nezaměstnaná osoba k dispozici službám zaměstnanosti, aby tyto orgány (služby zaměstnanosti) mohly sledovat, zda nezaměstnaná osoba splňuje požadavky pro získání dávky v nezaměstnanosti?

                              —

                              pobyt v dotčeném státě umožňuje službám zaměstnanosti lépe posoudit, zda je případ nezaměstnané osoby patřičně řešen?

                              —

                              požadavek týkající se pobytu zajišťuje hospodářskou rovnováhu systému sociálního zabezpečení?

                  5)

                  Jestliže lze tuto podmínku odůvodnit, je slučitelné s články 31 a 36 Dohody o EHP, aby osobě, která měla pobyt v jiném státě EHP, než je dotčený stát, aniž by splnila povinnost o tomto pobytu informovat příslušný orgán, mohla být uložena povinnost vrátit dávku, která tak byla podle vnitrostátního práva neoprávněně získána? Pokud ano, je slučitelné s články 31 a 36 Dohody o EHP, aby byla od dotčené osoby vybírána úroková přirážka ve výši 10 %?

                  6)

                  Je-li odpověď na otázku č. 3 záporná, použije se v situaci, kdy má nezaměstnaná osoba dočasný pobyt v jiném státě EHP, článek 4, 6 nebo 7 směrnice 2004/38/ES? Jestliže se články 4, 6 nebo 7 použijí a lze se jich vůči domovskému státu dovolat, jsou v příslušných případech položeny stejné otázky jako v otázkách č. 3 až 5.


title: Věc C-809/18 P: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 11. listopadu 2020 – Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví v. John Mills Ltd, Jerome Alexander Consulting Corp. („Kasační opravný prostředek – Ochranná známka Evropské unie – Nařízení (ES) č. 207/2009 – Námitkové řízení – Relativní důvod pro zamítnutí – Článek 8 odst. 3 – Působnost – Totožnost nebo podobnost přihlášené ochranné známky se starší ochrannou známkou – Slovní ochranná známka Evropské unie MINERAL MAGIC – Přihláška k zápisu podaná jednatelem nebo zástupcem majitele starší ochranné známky – Slovní ochranná známka Evropské unie MAGIC MINERALS BY JEROME ALEXANDER“)

text:
               18.1.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 19/2

      Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 11. listopadu 2020 – Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví v. John Mills Ltd, Jerome Alexander Consulting Corp.
      (Věc C-809/18 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Evropské unie - Nařízení (ES) č. 207/2009 - Námitkové řízení - Relativní důvod pro zamítnutí - Článek 8 odst. 3 - Působnost - Totožnost nebo podobnost přihlášené ochranné známky se starší ochrannou známkou - Slovní ochranná známka Evropské unie MINERAL MAGIC - Přihláška k zápisu podaná jednatelem nebo zástupcem majitele starší ochranné známky - Slovní ochranná známka Evropské unie MAGIC MINERALS BY JEROME ALEXANDER“)
      (2021/C 19/02)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupkyně: A. Lukošiūtė, zmocněnkyně)

         Další účastnice řízení: John Mills Ltd (zástupce: S. Malynicz QC), Jerome Alexander Consulting Corp.

         Výrok

                  1)

                  Rozsudek ze dne 15. října 2018, John Mills v. EUIPO – Jerome Alexander Consulting (MINERAL MAGIC) (T 7/17, EU:T:2018:679), se zrušuje.

                  2)

                  Žaloba ve věci T 7/17, podaná společností John Mills Ltd proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO), ze dne 5. října 2016 (věc R 2087/2015-1), se zamítá.

                  3)

                  Společnost John Mills Ltd ponese vlastní náklady řízení a kromě toho nahradí náklady řízení Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO), které souvisejí s tímto kasačním opravným prostředkem a s řízením před Tribunálem, jakož i náklady řízení společnosti Jerome Alexander Consulting Corp. související s řízením před Tribunálem.

         (1)  Úř. věst. C 148, 29.4.2019.


title: Věc C-42/19: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 12. listopadu 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Supremo Tribunal Administrativo – Portugalsko) – Sonaecom SGPS SA v. Autoridade Tributária e Aduaneira („Řízení o předběžné otázce – Daň z přidané hodnoty (DPH) – Šestá směrnice 77/388/EHS – Článek 4 – Pojem ‚osoba povinná k dani‘ – Smíšená holdingová společnost – Článek 17 – Nárok na odpočet DPH odvedené na vstupu – DPH odvedená na vstupu smíšenou holdingovou společností z poradenských služeb týkajících se průzkumu trhu za účelem případného nabytí podílů v jiných společnostech – Upuštění od záměru nabýt podíly – DPH odvedená na vstupu z bankovní provize za přípravu a nastavení dluhopisů určených k tomu, aby byly dceřiným společnostem poskytnuty prostředky nezbytné k uskutečnění investic – Neuskutečněné investice“)

text:
               18.1.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 19/3

      Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 12. listopadu 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Supremo Tribunal Administrativo – Portugalsko) – Sonaecom SGPS SA v. Autoridade Tributária e Aduaneira
      (Věc C-42/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Daň z přidané hodnoty (DPH) - Šestá směrnice 77/388/EHS - Článek 4 - Pojem ‚osoba povinná k dani‘ - Smíšená holdingová společnost - Článek 17 - Nárok na odpočet DPH odvedené na vstupu - DPH odvedená na vstupu smíšenou holdingovou společností z poradenských služeb týkajících se průzkumu trhu za účelem případného nabytí podílů v jiných společnostech - Upuštění od záměru nabýt podíly - DPH odvedená na vstupu z bankovní provize za přípravu a nastavení dluhopisů určených k tomu, aby byly dceřiným společnostem poskytnuty prostředky nezbytné k uskutečnění investic - Neuskutečněné investice“)
      (2021/C 19/03)
      Jednací jazyk: portugalština

         Předkládající soud

      Supremo Tribunal Administrativo

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Sonaecom SGPS SA

         Žalovaný: Autoridade Tributária e Aduaneira

         Výrok

                  1)

                  Článek 4 odst. 1 a 2, jakož i čl. 17 odst. 1, 2 a 5 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně musí být vykládány v tom smyslu, že smíšená holdingová společnost, jejíž zásahy do řízení jejích dceřiných společností jsou opakované, je oprávněna odpočíst daň z přidané hodnoty odvedenou na vstupu z pořízení poradenských služeb týkajících se průzkumu trhu provedeného za účelem nabytí podílů v jiné společnosti i v případě, že k tomuto nabytí nakonec nedošlo.

                  2)

                  Článek 4 odst. 1 a 2, jakož i čl. 17 odst. 1, 2 a 5 šesté směrnice 77/388 musí být vykládány v tom smyslu, že smíšená holdingová společnost, jejíž zásahy do řízení jejích dceřiných společností jsou opakované, není oprávněna odpočíst daň z přidané hodnoty odvedenou na vstupu z provize zaplacené úvěrové instituci za přípravu a nastavení dluhopisů určených k uskutečnění investic v určitém odvětví v případě, že k těmto investicím nakonec nedošlo a kapitál získaný prostřednictvím těchto dluhopisů byl v plné výši vyplacen mateřské společnosti skupiny jako půjčka.

         (1)  Úř. věst. C 139, 15.4.2019.


title: Věc C-61/19: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 11. listopadu 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunalul Bucureşti – Rumunsko) – Orange România SA v. Autoritatea Naţională de Supraveghere a Prelucrării Datelor cu Caracter Personal (ANSPDCP) („Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Směrnice 95/46/ES – Článek 2 písm. h) a čl. 7 písm. a) – Nařízení (EU) 2016/679 – Článek 4 bod 11 a čl. 6 odst. 1 písm. a) – Zpracování osobních údajů a ochrana soukromí – Shromažďování a uchovávání kopií dokladů totožnosti poskytovatelem mobilních telekomunikačních služeb – Pojem ‚souhlas‘ subjektu údajů – Svobodný, konkrétní a informovaný projev vůle – Vyjádření souhlasu prostřednictvím zaškrtnutí políčka – Podpis smlouvy subjektem údajů – Důkazní břemeno“)

text:
               18.1.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 19/4

      Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 11. listopadu 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunalul Bucureşti – Rumunsko) – Orange România SA v. Autoritatea Naţională de Supraveghere a Prelucrării Datelor cu Caracter Personal (ANSPDCP)
      (Věc C-61/19) (1)

      („Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce - Směrnice 95/46/ES - Článek 2 písm. h) a čl. 7 písm. a) - Nařízení (EU) 2016/679 - Článek 4 bod 11 a čl. 6 odst. 1 písm. a) - Zpracování osobních údajů a ochrana soukromí - Shromažďování a uchovávání kopií dokladů totožnosti poskytovatelem mobilních telekomunikačních služeb - Pojem ‚souhlas‘ subjektu údajů - Svobodný, konkrétní a informovaný projev vůle - Vyjádření souhlasu prostřednictvím zaškrtnutí políčka - Podpis smlouvy subjektem údajů - Důkazní břemeno“)
      (2021/C 19/04)
      Jednací jazyk: rumunština

         Předkládající soud

      Tribunalul Bucureşti

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Orange România SA

         Žalovaný: Autoritatea Naţională de Supraveghere a Prelucrării Datelor cu Caracter Personal (ANSPDCP)

         Výrok

      Článek 2 písm. h) a čl. 7 písm. a) směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů, jakož i čl. 4 bod 11 a čl. 6 odst. 1 písm. a) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/679 ze dne 27. dubna 2016 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů a o zrušení směrnice 95/46/ES (obecné nařízení o ochraně osobních údajů), musí být vykládány v tom smyslu, že je na správci, aby prokázal, že subjekt údajů aktivním jednáním projevil souhlas se zpracováním svých osobních údajů a předem získal informace o všech okolnostech souvisejících s tímto zpracováním ve srozumitelné a snadno přístupné formě za použití jasného a jednoduchého jazyka, které mu umožňují jednoduše rozpoznat důsledky tohoto souhlasu, aby bylo zajištěno, že bude udělen s plnou znalostí věci. Smlouvou o poskytování telekomunikačních služeb, která obsahuje ujednání, podle něhož byl subjekt údajů informován a souhlasil se získáním a uchováním kopie jeho dokladu totožnosti za účelem identifikace, nelze prokázat, že tato osoba k tomuto získání a uchování platně udělila souhlas ve smyslu těchto ustanovení, pokud

                  —

                  políčko vztahující se k tomuto ujednání bylo před podpisem této smlouvy zaškrtnuto správcem nebo pokud

                  —

                  smluvní ujednání uvedené smlouvy mohou uvést subjekt údajů v omyl, pokud jde o možnost uzavřít dotčenou smlouvu, i když odmítá souhlasit se zpracováním svých údajů, nebo pokud

                  —

                  svobodná volba odmítnout toto získávání a uchovávání je nežádoucím způsobem ovlivněna tímto správcem tím, že vyžaduje, aby subjekt údajů za účelem odmítnutí udělit svůj souhlas vyplnil dodatečný formulář deklarující toto odmítnutí.

         (1)  Úř. věst. C 164, 13.5.2019.


title: Věc C-287/19: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 11. listopadu 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberster Gerichtshof – Rakousko) – DenizBank AG v. Verein für Konsumenteninformation („Řízení o předběžné otázce – Ochrana spotřebitelů – Směrnice (EU) 2015/2366 – Platební služby na vnitřním trhu – Článek 4 bod 14 – Pojem ‚platební prostředek‘ – Personalizované multifunkční platební karty – Funkce komunikace v blízkém poli (NFC) – Článek 52 bod 6 písm. a) a čl. 54 odst. 1 – Informace, které musí být poskytnuty uživateli – Změna podmínek rámcové smlouvy – Mlčky učiněné přijetí – Článek 63 odst. 1 písm. a) a b) – Práva a povinnosti v souvislosti s platebními službami – Výjimka pro platební prostředky pro platby malých částek – Podmínky uplatnění – Platební prostředek bez možnosti blokace – Anonymně použitý platební prostředek – Omezení časových účinků rozsudku“)

text:
               18.1.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 19/5

      Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 11. listopadu 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberster Gerichtshof – Rakousko) – DenizBank AG v. Verein für Konsumenteninformation
      (Věc C-287/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Ochrana spotřebitelů - Směrnice (EU) 2015/2366 - Platební služby na vnitřním trhu - Článek 4 bod 14 - Pojem ‚platební prostředek‘ - Personalizované multifunkční platební karty - Funkce komunikace v blízkém poli (NFC) - Článek 52 bod 6 písm. a) a čl. 54 odst. 1 - Informace, které musí být poskytnuty uživateli - Změna podmínek rámcové smlouvy - Mlčky učiněné přijetí - Článek 63 odst. 1 písm. a) a b) - Práva a povinnosti v souvislosti s platebními službami - Výjimka pro platební prostředky pro platby malých částek - Podmínky uplatnění - Platební prostředek bez možnosti blokace - Anonymně použitý platební prostředek - Omezení časových účinků rozsudku“)
      (2021/C 19/05)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Oberster Gerichtshof

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: DenizBank AG

         Žalovaný: Verein für Konsumenteninformation

         Výrok

                  1)

                  Článek 52 bod 6 písm. a) směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2015/2366 ze dne 25. listopadu 2015 o platebních službách na vnitřním trhu, kterou se mění směrnice 2002/65/ES, 2009/110/ES a 2013/36/EU a nařízení (EU) č. 1093/2010 a zrušuje směrnice 2007/64/ES, ve spojení s čl. 54 odst. 1 této směrnice, musí být vykládán v tom smyslu, že upravuje informace a podmínky, které musí poskytovatel platebních služeb poskytnout v případě, že si chce s uživatelem jeho služeb sjednat v souladu s podmínkami stanovenými v těchto ustanoveních fikci přijetí změn rámcové smlouvy, kterou uzavřeli, ale nestanoví omezení ohledně postavení uživatele nebo druhu smluvních ujednání, jež mohou být předmětem takovéto dohody, aniž je tím však dotčen možný přezkum zneužívající povahy těchto ujednání z hlediska ustanovení směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o zneužívajících ujednáních ve spotřebitelských smlouvách v případě, že uživatel má postavení spotřebitele.

                  2)

                  Článek 4 bod 14 směrnice 2015/2366 musí být vykládán v tom smyslu, že funkce komunikace v blízkém poli (Near Field Communication), kterou je vybavena personalizovaná multifunkční bankovní karta a která umožňuje provádět platby malých částek k tíži bankovního účtu spojeného s touto kartou, představuje „platební prostředek“, jak je definován v uvedeném ustanovení.

                  3)

                  Článek 63 odst. 1 písm. b) směrnice 2015/2366 musí být vykládán v tom smyslu, že bezkontaktní platba malé částky za použití funkce komunikace v blízkém poli (Near Field Communication) personalizované multifunkční bankovní karty představuje „anonymní“ použití dotyčného platebního prostředku ve smyslu této výjimky.

                  4)

                  Článek 63 odst. 1 písm. a) směrnice 2015/2366 musí být vykládán v tom smyslu, že se poskytovatel platebních služeb, který se chce dovolávat výjimky stanovené v tomto ustanovení, nemůže omezit na tvrzení, že dotyčný platební prostředek není možné zablokovat nebo zabránit jeho dalšímu použití, ačkoli s ohledem na objektivní stav dostupných technických poznatků nelze takovou nemožnost prokázat.

         (1)  Úř. věst. C 246, 22.7.2019.


title: Věc C-300/19: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 11. listopadu 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado de lo Social n° 3 de Barcelona – Španělsko) – UQ v. Marclean Technologies, S.L.U. („Řízení o předběžné otázce – Sociální politika – Hromadné propouštění – Směrnice 98/59/ES – Článek 1 odst. 1 první pododstavec písm. a) – Pojem ‚hromadné propouštění‘ – Způsoby stanovení počtu propuštěných zaměstnanců – Referenční období, které je třeba zohlednit“)

text:
               18.1.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 19/6

      Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 11. listopadu 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado de lo Social no 3 de Barcelona – Španělsko) – UQ v. Marclean Technologies, S.L.U.
      (Věc C-300/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Sociální politika - Hromadné propouštění - Směrnice 98/59/ES - Článek 1 odst. 1 první pododstavec písm. a) - Pojem ‚hromadné propouštění‘ - Způsoby stanovení počtu propuštěných zaměstnanců - Referenční období, které je třeba zohlednit“)
      (2021/C 19/06)
      Jednací jazyk: španělština

         Předkládající soud

      Juzgado de lo Social no 3 de Barcelona

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: UQ

         Žalovaná: Marclean Technologies, S.L.U.

         za přítomnosti: Ministerio Fiscal, Fondo de Garantía Salarial

         Výrok

      Článek 1 odst. 1 první pododstavec písm. a) směrnice Rady 98/59/ES ze dne 20. července 1998 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se hromadného propouštění musí být vykládán v tom smyslu, že pro účely posouzení, zda napadené individuální propuštění je součástí hromadného propouštění, musí být referenční období stanovené v tomto ustanovení k určení toho, zda se jedná o hromadné propouštění, počítáno s přihlédnutím ke každému období 30 nebo 90 po sobě následujících dnů, během něhož došlo k tomuto individuálnímu propuštění a v němž zaměstnavatel propustil nejvíce zaměstnanců z jednoho nebo několika důvodů, které nesouvisejí s osobou zaměstnance ve smyslu téhož ustanovení.

         (1)  Úř. věst. C 295, 2.9.2019.


title: Věc C-433/19: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 11. listopadu 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberster Gerichtshof – Rakousko) – Ellmes Property Services Limited v. SP („Řízení o předběžné otázce – Justiční spolupráce v občanských věcech – Nařízení (EU) č. 1215/2012 – Příslušnost a uznávání a výkon soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech – Článek 24 odst. 1 – Výlučná příslušnost pro řízení, jejichž předmětem jsou věcná práva k nemovitostem – Článek 7 bod 1 písm. a) – Zvláštní příslušnost, pokud předmět sporu tvoří smlouva nebo nároky ze smlouvy – Žaloba spoluvlastníka, kterou se domáhá, aby se jiný spoluvlastník zdržel užívání spoluvlastněné nemovitosti pro turistické účely“)

text:
               18.1.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 19/8

      Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 11. listopadu 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberster Gerichtshof – Rakousko) – Ellmes Property Services Limited v. SP
      (Věc C-433/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Justiční spolupráce v občanských věcech - Nařízení (EU) č. 1215/2012 - Příslušnost a uznávání a výkon soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech - Článek 24 odst. 1 - Výlučná příslušnost pro řízení, jejichž předmětem jsou věcná práva k nemovitostem - Článek 7 bod 1 písm. a) - Zvláštní příslušnost, pokud předmět sporu tvoří smlouva nebo nároky ze smlouvy - Žaloba spoluvlastníka, kterou se domáhá, aby se jiný spoluvlastník zdržel užívání spoluvlastněné nemovitosti pro turistické účely“)
      (2021/C 19/09)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Oberster Gerichtshof

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Ellmes Property Services Limited

         Žalovaný: SP

         Výrok

                  1)

                  Článek 24 bod 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1215/2012 ze dne 12. prosince 2012 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech musí být vykládán v tom smyslu, že žaloba, kterou se vlastník jednotky domáhá, aby bylo jinému vlastníkovi jednotky v téže nemovitosti zakázáno svévolně a bez souhlasu ostatních vlastníků jednotek změnit účel užívání jím vlastněné jednotky, který byl určen ve smlouvě o bytovém spoluvlastnictví, musí být považována za žalobu, „jejímž předmětem jsou věcná práva k nemovitostem“ ve smyslu tohoto ustanovení, pokud je možné takto stanovený účel užívání namítat nejen vůči spoluvlastníkům uvedené nemovitosti, nýbrž vůči každému, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu.

                  2)

                  Článek 7 bod 1 písm. a) nařízení č. 1215/2012 musí být vykládán v tom smyslu, že v případě, že účel užívání jednotky, který byl určen ve smlouvě o bytovém spoluvlastnictví, nelze namítat vůči každému, musí být žaloba, kterou se vlastník jednotky domáhá, aby bylo jinému vlastníkovi jednotky v téže nemovitosti zakázáno svévolně a bez souhlasu ostatních vlastníků jednotek změnit tento účel užívání, považována za žalobu, jejíž „předmět sporu tvoří smlouva nebo nároky ze smlouvy“ ve smyslu tohoto ustanovení. S výhradou ověření předkládajícím soudem je místem plnění závazku, o nějž se v této žalobě jedná, místo, kde se uvedená jednotka nachází.

         (1)  Úř. věst. C 357, 21. 10. 2019.


title: Věc C-446/19 P: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 12. listopadu 2020 – Stephan Fleig v. Evropská služba pro vnější činnost („Kasační opravný prostředek – Veřejná služba – Smluvní zaměstnanci – Evropská služba pro vnější činnost (ESVČ) – Článek 47 písm. c) bod i) pracovního řádu ostatních zaměstnanců Evropské unie – Výpověď pracovní smlouvy uzavřené na dobu neurčitou – Nemoc z povolání – Ztráta důvěry – Právo na spravedlivý proces – Článek 47 druhý pododstavec Listiny základních práv Evropské unie – Povinnost jednat s náležitou péčí – Články 30 a 41 de la Listiny základních práv – Zkreslení skutkového stavu – Rozsah soudního přezkumu“)

text:
               18.1.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 19/9

      Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 12. listopadu 2020 – Stephan Fleig v. Evropská služba pro vnější činnost
      (Věc C-446/19 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Smluvní zaměstnanci - Evropská služba pro vnější činnost (ESVČ) - Článek 47 písm. c) bod i) pracovního řádu ostatních zaměstnanců Evropské unie - Výpověď pracovní smlouvy uzavřené na dobu neurčitou - Nemoc z povolání - Ztráta důvěry - Právo na spravedlivý proces - Článek 47 druhý pododstavec Listiny základních práv Evropské unie - Povinnost jednat s náležitou péčí - Články 30 a 41 de la Listiny základních práv - Zkreslení skutkového stavu - Rozsah soudního přezkumu“)
      (2021/C 19/10)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Stephan Fleig (zástupce: H. Tettenborn, advokát)

         Další účastnice řízení: Evropská služba pro vnější činnost (zástupci: S. Marquardt a R. C. Weiss, zmocněnci)

         Výrok

                  1)

                  Kasační opravný prostředek se zamítá.

                  2)

                  Stephanu Fleigovi se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 337, 7.10.2019.


title: Věc C-676/19 P: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 12. listopadu 2020 – Bruno Gollnisch v. Evropský parlament, Rada Evropské unie („Kasační opravný prostředek – Institucionální právo – Evropský parlament – Pravidla pro poskytování náhrad a příspěvků poslancům Evropského parlamentu – Příspěvek na parlamentní asistenci – Vrácení neoprávněně vyplacených částek – Účinky rozsudku Soudního dvora“)

text:
               18.1.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 19/9

      Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 12. listopadu 2020 – Bruno Gollnisch v. Evropský parlament, Rada Evropské unie
      (Věc C-676/19 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Institucionální právo - Evropský parlament - Pravidla pro poskytování náhrad a příspěvků poslancům Evropského parlamentu - Příspěvek na parlamentní asistenci - Vrácení neoprávněně vyplacených částek - Účinky rozsudku Soudního dvora“)
      (2021/C 19/11)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Bruno Gollnisch (zástupce: B. Bonnefoy-Claudet, advokát)

         Další účastníci řízení: Evropský parlament (zástupkyně: S. Seyr a M. Ecker, zmocněnkyně), Rada Evropské unie

         Výrok

                  1)

                  Kasační opravný prostředek se zamítá.

                  2)

                  Bruno Gollnischovi se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 363, 28.10.2019.


title: Věc C-734/19: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 12. listopadu 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunalul Bucureşti – Rumunsko) – ITH Comercial Timişoara SRL v. Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Bucureşti, Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Bucureşti – Administraţia Sector 1 a Finanţelor Publice („Řízení o předběžné otázce – Společný systém daně z přidané hodnoty (DPH) – Směrnice 2006/112/ES – Odpočet daně odvedené na vstupu – Upuštění od původně zamýšlené činnosti – Oprava odpočtů DPH odvedené na vstupu – Činnost v oblasti nemovitostí“)

text:
               18.1.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 19/10

      Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 12. listopadu 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunalul Bucureşti – Rumunsko) – ITH Comercial Timişoara SRL v. Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Bucureşti, Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Bucureşti – Administraţia Sector 1 a Finanţelor Publice
      (Věc C-734/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Společný systém daně z přidané hodnoty (DPH) - Směrnice 2006/112/ES - Odpočet daně odvedené na vstupu - Upuštění od původně zamýšlené činnosti - Oprava odpočtů DPH odvedené na vstupu - Činnost v oblasti nemovitostí“)
      (2021/C 19/12)
      Jednací jazyk: rumunština

         Předkládající soud

      Tribunalul Bucureşti

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: ITH Comercial Timişoara SRL

         Žalované: Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Bucureşti, Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Bucureşti – Administraţia Sector 1 a Finanţelor Publice

         Výrok

                  1)

                  Články 167, 168, 184 a 185 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty musí být vykládány v tom smyslu, že nárok na odpočet daně z přidané hodnoty (DPH) na vstupu z majetku – v projednávaném případě z nemovitého majetku – a služeb pořízených za účelem uskutečňování zdanitelných plnění je zachován, pokud bylo od původně plánovaných investičních projektů upuštěno z důvodu okolností nezávislých na vůli osoby povinné k dani, a že není namístě provést opravu této DPH, pokud má osoba povinná k dani stále v úmyslu využívat uvedený majetek pro účely zdanitelné činnosti.

                  2)

                  Směrnice 2006/112/ES, konkrétně její článek 28, musí být vykládána v tom smyslu, že v případě neexistence příkazní smlouvy s nepřímým zastoupením se neuplatní institut komisionáře, pokud osoba povinná k dani postaví budovu v souladu s potřebami a požadavky jiné osoby, která si má uvedenou budovu pronajmout.

         (1)  Úř. věst. C 54, 17.2.2020.


title: Věc C-796/19: Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 12. listopadu 2020 – Evropská komise v. Rakouská republika („Nesplnění povinnosti státem – Směrnice 2007/59/ES – Osvědčení strojvedoucích – Článek 3 písm. a) – Příslušný vnitrostátní orgán – Směrnice 2004/49/ES – Článek 16 odst. 1 – Bezpečnostní orgán – Určení několika orgánů“)

text:
               18.1.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 19/10

      Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 12. listopadu 2020 – Evropská komise v. Rakouská republika
      (Věc C-796/19) (1)

      („Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2007/59/ES - Osvědčení strojvedoucích - Článek 3 písm. a) - Příslušný vnitrostátní orgán - Směrnice 2004/49/ES - Článek 16 odst. 1 - Bezpečnostní orgán - Určení několika orgánů“)
      (2021/C 19/13)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: W. Mölls a C. Vrignon, zmocněnci)

         Žalovaná: Rakouská republika (zástupci: J. Schmoll a A. Posch, zmocněnci)

         Výrok

                  1)

                  Rakouská republika tím, že pro účely směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/59/ES ze dne 23. října 2007 o vydávání osvědčení strojvedoucím obsluhujícím hnací vozidla a vlaky v železničním systému Společenství označila za „příslušný orgán“ jiný orgán, než je bezpečnostní orgán uvedený v článku 16 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/49/ES ze dne 29. dubna 2004 o bezpečnosti železnic Společenství a o změně směrnice Rady 95/18/ES o vydávání licencí železničním podnikům a směrnice 2001/14/ES o přidělování kapacity železniční infrastruktury, zpoplatnění železniční infrastruktury a o vydávání osvědčení o bezpečnosti (směrnice o bezpečnosti železnic), nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 3 písm. a) směrnice 2007/59.

                  2)

                  Rakouská republika ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

         (1)  Úř. věst. C 432, 23.12.2019.


title: Věc C-842/19: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 12. listopadu 2020 – Evropská komise v. Belgické království („Nesplnění povinnosti státem – Rozsudek Soudního dvora, kterým se určuje nesplnění povinnosti – Nevyhovění – Volný pohyb kapitálu – Článek 63 SFEU – Neslučitelnost belgických daňových předpisů týkajících se příjmů z nemovitostí v zahraničí – Článek 260 odst. 2 SFEU – Návrh na uložení penále a paušální částky“)

text:
               18.1.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 19/11

      Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 12. listopadu 2020 – Evropská komise v. Belgické království
      (Věc C-842/19) (1)

      („Nesplnění povinnosti státem - Rozsudek Soudního dvora, kterým se určuje nesplnění povinnosti - Nevyhovění - Volný pohyb kapitálu - Článek 63 SFEU - Neslučitelnost belgických daňových předpisů týkajících se příjmů z nemovitostí v zahraničí - Článek 260 odst. 2 SFEU - Návrh na uložení penále a paušální částky“)
      (2021/C 19/14)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: W. Roels a A. Armenia, zmocněnci)

         Žalovaný: Belgické království (zástupci: P. Cottin, J.-C. Halleux a C. Pochet, zmocněnci)

         Výrok

                  1)

                  Belgické království tím, že nepřijalo všechna opatření nezbytná k tomu, aby vyhovělo rozsudku ze dne 12. dubna 2018, Komise v. Belgie (C-110/17, EU:C:2018:250), nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 260 odst. 1 SFEU.

                  2)

                  Belgickému království se ukládá povinnost zaplatit Evropské komisi paušální částku ve výši 2 000 000 eur.

                  3)

                  Belgickému království se ukládá povinnost zaplatit Evropské komisi pokutu ve výši 7 500 eur za každý den ode dne vyhlášení tohoto rozsudku až do splnění povinností vyplývajících z rozsudku ze dne 12. dubna 2018, Komise v. Belgie (C-110/17, EU:C:2018:250).

                  4)

                  Belgickému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 45, 10.2.2020.


title: Věc C-41/20: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Gericht Erster Instanz Eupen (Belgie) dne 28. ledna 2020 – DQ v. Wallonische Region

text:
               18.1.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 19/12

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Gericht Erster Instanz Eupen (Belgie) dne 28. ledna 2020 – DQ v. Wallonische Region
      (Věc C-41/20)
      (2021/C 19/15)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Gericht Erster Instanz Eupen

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: DQ

         Žalovaný: Wallonische Region

         Předběžné otázky

                  1.

                  Je taková vnitrostátní právní úprava, tak jak je uplatňována příslušnými orgány, a to úprava, podle níž je užívání zahraničního vozidla, bez opětovné povinné registrace, které občan usazený v jiném členském státě EU ojediněle a krátkodobě poskytne občanu s bydlištěm v Belgii, podmíněno tím, že tento občan s bydlištěm v Belgii musí mít v dotčeném vozidle u sebe potvrzení o užívání pro soukromé účely, tj. potvrzení ve smyslu čl. 3 § 2 [bodu] 6 královského nařízení ze dne 20. července 2001 o registraci vozidel, v rozporu s příslušnými ustanoveními unijního práva, a to zejména na straně jedné s články 20 a 21 Smlouvy o fungování Evropské unie o volném pohybu osob nebo na straně druhé s články 63 a 64 Smlouvy o fungování Evropské unie o volném pohybu kapitálu jakožto dvěma ze čtyř základních svobod Evropské unie?

                  2.

                  Je taková vnitrostátní právní úprava, jako je právní úprava, která je popsána výše a která je uplatňována Valonským regionem, odůvodněna požadavky veřejné bezpečnosti nebo jiných ochranných opatření a je dodržování vnitrostátní právní úpravy, která je vykládána tak, že kogentně stanoví, že je nutno u sebe mít dokument vystavený zahraničním majitelem vozidla, obsahující časově omezené povolení k používání daného vozidla a uvádějící dobu platnosti, nezbytné pro dosažení sledovaného cíle, nebo by bylo možno tohoto cíle dosáhnout rovněž jinak a méně striktními a formalistickými prostředky?

            Soudní dvůr Evropské unie (šestý senát) rozhodl usnesením ze dne 10. září 2020 takto:
      Článek 63 odst. 1 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že brání právní úpravě členského státu, podle které se rezident tohoto členského státu může dovolávat výjimky z povinnosti registrovat vozidla, která je stanovena v daném členském státě, v případě vozidla, které je registrováno v jiném členském státě a které mu jeho majitel, který má bydliště v tomto jiném členském státě, poskytl bezúplatně na krátkou dobu, pouze tehdy, pokud se doklady prokazující, že dotyčný splňuje podmínky pro uplatnění této výjimky, nacházejí neustále v tomto vozidle, a to bez možnosti pozdější nápravy.