title: Věc C-421/15 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 29. července 2015 společností Yoshida Metal Industry Co. Ltd proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 21. května 2015 ve spojených věcech T-331/10 RENV a T-416/10 RENV, Yoshida Metal Industry Co. Ltd v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

text:
               23.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 389/13

         Kasační opravný prostředek podaný dne 29. července 2015 společností Yoshida Metal Industry Co. Ltd proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 21. května 2015 ve spojených věcech T-331/10 RENV a T-416/10 RENV, Yoshida Metal Industry Co. Ltd v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc C-421/15 P)
   (2015/C 389/15)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Yoshida Metal Industry Co. Ltd (zástupci: J. Cohen, Solicitor, G. Hobbs QC, T. St Quintin, Barrister)

      Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Pi-Design AG, Bodum France, Bodum Logistics A/S

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Navrhovatelka se domáhá toho, aby Soudní dvůr:

               a)

               zrušil rozsudek sedmého senátu Tribunálu Evropské unie ze dne 21. května 2015 ve spojených věcech T-331/10 RENV a T-416/10 RENV;

               b)

               prohlásil za přípustnou její žalobu na neplatnost rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 20. května 2010 ve věci R1235/2008 podanou k Tribunálu a zrušil toto rozhodnutí;

               c)

               prohlásil za přípustnou její žalobu na neplatnost rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 20. května 2010 ve věci R1237/2008 podanou k Tribunálu a zrušil toto rozhodnutí;

               d)

               uložil OHIM a vedlejším účastnicím řízení, že ponesou vlastní náklady a nahradí náklady vynaložené navrhovatelkou, včetně nákladů, o kterých nebylo rozhodnuto v rozsudku Soudního dvora vydaného ve spojených věcech C-337/12 P a C-340/12 P, EU:C:2014:129 ze dne 6. března 2014.

         Pokud Soudní dvůr nevyhoví hlavnímu nároku, navrhovatelka se podpůrně domáhá toho, aby:

               a)

               rozsudek sedmého senátu Tribunálu Evropské unie ze dne 21. května 2015 ve spojených věcech T-331/10 RENV a T-416/10 RENV byl zrušen v rozsahu, v němž se týká následujícího zboží, pro které byly zapsány ochranné známky Společenství č. 1 371 244 a č. 137 258, a sice: ve třídě 8, obtahovací brousky na kosy a držáky na brousky a ve třídě 21: nádoby pro použití v domácnosti a kuchyňské nádoby (ne z drahých kovů) a stojánky na odkládání nožů;

               b)

               její žaloba na neplatnost rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 20. května 2010 ve věci R1235/2008 podaná k Tribunálu byla prohlášena za přípustnou a aby bylo zrušeno toto rozhodnutí v rozsahu, v němž se týká následujícího zboží, pro které byla zapsána ochranná známka Společenství č. 1371244, a sice ve třídě 8: obtahovací brousky na kosy a držáky na brousky a ve třídě 21: nádoby pro použití v domácnosti a kuchyňské nádoby (ne z drahých kovů) a stojánky na odkládání nožů;

               c)

               její žaloba na neplatnost rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 20. května 2010 ve věci R1235/2008 podaná k Tribunálu byla prohlášena za přípustnou a aby bylo zrušeno toto rozhodnutí v rozsahu, v němž se týká následujícího zboží, pro které byla zapsána ochranná známka Společenství č. 1372580, a sice ve třídě 8: obtahovací brousky na kosy a držáky na brousky a ve třídě 21: nádoby pro použití v domácnosti a kuchyňské nádoby (ne z drahých kovů) a stojánky na odkládání nožů;

               d)

               uložil OHIM a vedlejším účastnicím řízení, že ponesou vlastní náklady a nahradí náklady vynaložené navrhovatelkou, včetně nákladů, o kterých nebylo rozhodnuto v rozsudku Soudního dvora vydaného ve spojených věcech C 337/12 P a C-340/12 P, EU:C:2014:129 ze dne 6. března 2014.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Na podporu svého kasačního opravného prostředku uplatňuje navrhovatelka dva důvody.

               a)

               První, který vychází ze skutečnosti, že Tribunál popřel smysl čl. 7 odst. 1 písm. e) bodu ii) nařízení (1) tím, že jej nesprávně vyložil a v důsledku toho nesprávně použil ve vztahu k obrazovým označením znázorněným v dotčených ochranných známkách Společenství.

               b)

               Druhý, který vychází ze skutečnosti, že Tribunál popřel navíc smysl čl. 53 odst. 3 nařízení tím, že nepřezkoumal použití čl. 7 odst. 1 písm. e) bodu ii) nařízení ve vztahu ke každé kategorii zboží, pro kterou byla obrazová označení znázorněná v dotčených ochranných známkách Společenství zapsána.

      Souhrnně k podpoře prvního důvodu kasačního opravného prostředku:
   Tribunál dospěl v bodě 39 napadeného rozsudku k závěru, že čl. 7 odst. 1 písm. e) bod ii) nařízení se použije na jakékoli označení bez ohledu na to, zda je dvojrozměrné nebo trojrozměrné, pokud všechny základní vlastnosti označení plní technickou funkci. Tribunál však tím, že dospěl k tomuto závěru a použil jej na dotčené ochranné známky Společenství, se nesprávně odchýlil od závěru, který učinil Soudní dvůr v bodě 48 rozsudku vydaného ve spojených věcech C-48/09 P Lego Juris v. OHIM, EU:C:2010:516) (a v důsledku toho jej nepoužil), a sice že čl. 7 odst. 1 písm. e) bod ii) nařízení brání odmítnutí zápisu tvaru výrobku jako ochranné známky „z pouhého důvodu, že má užitné vlastnosti“. Výrazy „výlučně“ a „nezbytný“ slouží k užšímu omezení působnosti čl. 7 odst. 1 písm. e) bodu ii) nařízení tak, aby byl zamítnut zápis jen tvarů výrobku, které v sobě pouze zahrnují technické řešení.
   Navrhovatelka tvrdí, že Tribunál měl následovat závěr uvedený ve věci Lego Juris, a sice že čl. 7 odst. 1 písm. e) bod ii) nařízení nestanoví žádný právní požadavek týkající se dvojrozměrných nebo trojrozměrných označení, při jehož nesplnění by byla označení považována označení zbavena funkčnosti a nebrání zápisu „smíšených označení“, která zahrnují vzhledově významné ozdobné prvky a zároveň „v sobě [ne]zahrnují pouze technické řešení“, avšak plní také rozlišovací funkci, kterou mají plnit ochranné známky Společenství. Tribunál se však podle navrhovatelky nesprávně odchýlil od relevantních legálních kritérií (a v důsledku toho je nepoužil) pro uplatnění čl. 7 odst. 1 písm. e) bodu ii) nařízení tím, že nepoužil východisko, že obrazová označení znázorněná v dotčených ochranných známkách jsou „smíšená označení“ zahrnující ozdobné prvky (vizuálně významné vzory v podobě černých teček vytvořených vroubkováním a vybarvením vroubků), která mají rozlišovací způsobilost, což bylo potvrzeno v rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 31. října 2001 ve vztahu k bodu 5 rozsudku, proti němuž byl podán kasační opravný prostředek.
   Navrhovatelka tvrdí, že pokud by Tribunál správně vyložil čl. 7 odst. 1 písm. e) bod ii) nařízení a následně jej správně použil tím, že by uplatnil správný přístup ke způsobilosti vroubkování v tom smyslu, že může být funkční a zároveň rozlišující ve vztahu k obrazovým označením znázorněným v dotčených ochranných známkách, měl určit a určil by, že tento článek nevylučuje zápis dotčených označení a že rozhodnutí prvního odvolacího senátu v opačném smyslu jsou nesprávná a mají být zrušena.

      Souhrnně k podpoře druhého důvodu kasačního opravného prostředku:
   Podle navrhovatelky byl Tribunál povinen na základě čl. 53 odst. 3 nařízení mít za to, že podle čl. 7 odst. 1 písm. e) bodu ii) nemohou být obrazová označení znázorněná v dotčených ochranných známkách „jen tvary výrobku, které v sobě pouze zahrnují technické řešení (v bodě 48 rozsudku Soudního dvora ve věci Lego Juris), ve vztahu ke všem kategoriím zboží, pro které byla označení zapsána nebo jen ve vztahu k některých kategoriím a v tomto případě měl určit ke kterým kategoriím. Tvrdí, že Tribunál nesplnil tento základní požadavek a neučinil tudíž zjištění, které nezbytně vyžaduje čl. 7 odst. 1 písm. e) bodu ii) nařízení.
   Dále navrhovatelka tvrdí, že Tribunál nesplnil základní požadavek stanovený v čl. 52 odst. 3 nařízení, když uplatnil ustanovení čl. 7 odst. 1 písm. e) bodu ii) nařízení na veškeré zboží, pro které byla obrazová označení znázorněná v dotčených ochranných známkách zapsána. Označení byla podle navrhovatelky zapsána konkrétně pro následující kategorie zboží, na které nemělo být legálně na základě požadavku čl. 52 odst. 3 nařízení použito ustanovení čl. 7 odst. 1 písm. e) bodu ii) nařízení: třída 8: obtahovací brousky na kosy a držáky na brousky a třída 21: nádoby pro použití v domácnosti a kuchyňské nádoby (ne z drahých kovů) a stojánky na odkládání nožů.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, s. 1).


title: Věc T-221/15: Žaloba podaná dne 5. května 2015 – Arbuzov v. Rada

text:
               24.8.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 279/36

         Žaloba podaná dne 5. května 2015 – Arbuzov v. Rada
   (Věc T-221/15)
   (2015/C 279/44)
   Jednací jazyk: český

      Účastníci řízení

      Žalobce: Sergej Arbuzov (Kyjev, Ukrajina) (zástupce: M. Machytková, advokátka)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Rady (SZBP) 2015/364 ze dne 5. března 2015, kterým se mění rozhodnutí 2014/119/SZBP o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci na Ukrajině, a prováděcího nařízení Rady (EU) 2015/357 ze dne 5. března 2015, kterým se provádí nařízení č. 208/2014 o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci na Ukrajině v rozsahu, v němž se tyto akty týkají žalobce; a

               —

               uložil žalované nahradit žalobci jím vynaložené náklady řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce dva žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z porušení práva na řádnou správu

                           —

                           Žalobce v této souvislosti uvádí, že došlo k porušení práva na řádnou správu garantovaného čl. 41 odst. 1 a 2 písm. a) a c) Listiny základních práv Evropské unie (dále jen „Listina“), protože žalovaná nepostupovala dle jeho názoru s řádnou péčí ukládající žalované důsledně a nestranně zkoumat všechny relevantní skutečnosti případu žalobce.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení vlastnického práva

                           —

                           Žalobce na daném místě tvrdí, že došlo k porušení vlastnického práva garantovaného žalobci čl. 17 odst. 1 Listiny a článku 1 Dodatkového protokolu č. 1 k Úmluvě o ochraně lidských práv a základních svobod, které spočívá v tom, že v důsledku porušení práva na řádnou správu došlo přijetím napadených aktů k omezení vlastnického práva žalobce bez právního důvodu a v rozporu s podmínkami vyjmenovanými v ustanovení čl. 52 odst. 1 Listiny.


title: Věc T-243/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 27. září 2012 — Fedecom v. Komise ( „Státní podpory — Odvětví ovoce a zeleniny —  „Roční hospodářské plány“ na podporu trhu s ovocem a zeleninou ve Francii — Rozhodnutí prohlašující podporu za neslučitelnou se společným trhem — Pojem státní podpory — Státní prostředky — Spolufinancování veřejnou institucí a z dobrovolných příspěvků organizací producentů — Argumenty, které jsou v rozporu se skutkovými okolnostmi uvedenými ve správním řízení — Provozní podpory — Legitimní očekávání“ )

text:
               17.11.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 355/21

         Rozsudek Tribunálu ze dne 27. září 2012 — Fedecom v. Komise
   (Věc T-243/09) (1)

   (Státní podpory - Odvětví ovoce a zeleniny - „Roční hospodářské plány“ na podporu trhu s ovocem a zeleninou ve Francii - Rozhodnutí prohlašující podporu za neslučitelnou se společným trhem - Pojem státní podpory - Státní prostředky - Spolufinancování veřejnou institucí a z dobrovolných příspěvků organizací producentů - Argumenty, které jsou v rozporu se skutkovými okolnostmi uvedenými ve správním řízení - Provozní podpory - Legitimní očekávání)
   2012/C 355/42
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Fédération de l’organisation économique fruits et légumes (Fedecom) (Paříž, Francie) (zástupce: C. Galvez, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupce: B. Stromsky, zmocněnec)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C(2009) 203 final ze dne 28. ledna 2009 týkajícího se „ročních hospodářských plánů“ v odvětví ovoce a zeleniny prováděných Francouzskou republikou.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Fédération de l’organisation économique fruits et légumes (Fedecom) se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 205, 29.8.2009.


title: Výmaz věci C-527/03

text:
               3.9.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/31

         Výmaz věci C-527/03 (1)

   (2005/C 217/63)

      (Jednací jazyk: nizozemština)

   Usnesením ze dne 8. června 2005 rozhodl předseda Soudního dvora Evropských společenství o výmazu věci C-527/03: Komise Evropských společenství proti Nizozemskému království.

      (1)  Úř. věst. C 59, 6.3.2004.


title: Věc C-494/11 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 23. září 2011 Otis Luxembourg Sàrl, dříve General Technic-Otis Sàrl, Otis SA, Otis BV, Otis Elevator Company, Otis GmbH & Co. OHG proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 13. července 2011 ve věci T-141/07, Otis Luxembourg Sàrl, dříve General Technic-Otis Sàrl, Otis SA, Otis BV, Otis Elevator Company, Otis GmbH & Co. OHG v. Evropská komise

text:
               26.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 347/18

         Kasační opravný prostředek podaný dne 23. září 2011 Otis Luxembourg Sàrl, dříve General Technic-Otis Sàrl, Otis SA, Otis BV, Otis Elevator Company, Otis GmbH & Co. OHG proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 13. července 2011 ve věci T-141/07, Otis Luxembourg Sàrl, dříve General Technic-Otis Sàrl, Otis SA, Otis BV, Otis Elevator Company, Otis GmbH & Co. OHG v. Evropská komise
   (Věc C-494/11 P)
   2011/C 347/27
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastníce řízení podávající kasační opravný prostředek: Otis Luxembourg Sàrl, dříve General Technic-Otis Sàrl, Otis SA, Otis BV, Otis Elevator Company, Otis GmbH & Co. OHG (zástupci: A. Winckler, advokát, J. Temple Lang, solicitor, C.J. Cook, advokát, D. Gerard, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastnic řízení podávajících kasační opravný prostředek

               —

               zrušit napadený rozsudek;

               —

               na základě skutečností, které má Soudní dvůr k dispozici, částečně zrušit napadené rozhodnutí a snížit pokuty v něm stanovené, nebo, pokud to bude považovat za správné, zrušit napadený rozsudek a vrátit věc Tribunálu pro přezkoumání relevantních skutečností;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení v tomto stupni, jakož i řízení před Tribunálem.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelky“) prvním důvodem zpochybňují závěr Tribunálu, podle kterého Komise právem přičetla společnosti OTIS SA odpovědnost za protiprávní jednání, kterého se dopustila GTO v Lucemburku. Tento důvod je rozdělen do čtyř částí. Zaprvé, Tribunál se dopustil porušení hmotného práva, které spočívá v tom, že porušil kritéria stanovená rozsudkem Soudního C-97-08 P, Akzo Nobel a další v. Komise a pojem jediného podniku. Zadruhé, Tribunál překročil své pravomoci tím, že se opíral o skutkové okolnosti, které Komise nepřijala v napadeném rozhodnutí a nejsou uvedeny v jejím spisu. Zatřetí, Tribunál nepřesně charakterizoval povahu a rozsah právních vazeb mezi GTO a Otis SA a zkreslil tak skutkové okolnosti. Začtvrté, Tribunál dostatečně neodůvodnil zamítnutí žalobního důvodu vycházejícího z nesplnění povinnosti rovného zacházení s mateřskými společnostmi GTO a MEE.
   Druhým důvodem navrhovatelky tvrdí, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení tím, že přijal stanovení základu pokuty uložené z titulu německého protiprávního jednání. Tento důvod je rozdělen do dvou částí. Zaprvé, Tribunál nesprávně vyložil pokyny pro výpočet pokut z roku 1998, když rozhodl že Komise nebyla povinna vzít v úvahu velikost dotčeného trhu pro stanovení základu pokuty. Zadruhé, Tribunál dostatečně neodůvodnil své konstatování ohledně stanovení velikosti dotčeného trhu a kategorizace účastníků.
   Třetím důvodem navrhovatelky tvrdí, že se Tribunál dopustil nesprávných právních posouzení a překročil své pravomoci tím, že odmítl přiznat společnosti OTI „částečnou imunitu“ na základě posledního odstavce bodu 28 písm. b) sdělení o shovívavosti. Tento důvod je rozdělen do dvou částí. Zaprvé, Tribunál nepoužil správná kritéria poskytnutí „částečné imunity“ a překročil své pravomoci tím, že nahradil vlastní posouzení důkazů předložených společností Otis posouzením Komise a porušil ustálená pravidla o důkazech. Zadruhé, Tribunál nesprávně vyložil povinnost Komise uvést odůvodnění.


title: Věc C-500/14: Usnesení Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 6. října 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale ordinario di Torino – Itálie) – Ford Motor Company v. Wheeltrims srl „Řízení o předběžné otázce — (Průmyslové) vzory — Směrnice 98/71/ES — Článek 14 — Nařízení (ES) č. 6/2002 — Článek 110 — Tzv. ustanovení ‚o opravách‘ — Užívání ochranné známky třetí osobou bez souhlasu majitele pro náhradní díly nebo příslušenství motorových vozidel, které jsou totožné s výrobky, pro něž je známka zapsána“

text:
               1.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/14

         Usnesení Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 6. října 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale ordinario di Torino – Itálie) – Ford Motor Company v. Wheeltrims srl
   (Věc C-500/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - (Průmyslové) vzory - Směrnice 98/71/ES - Článek 14 - Nařízení (ES) č. 6/2002 - Článek 110 - Tzv. ustanovení ‚o opravách‘ - Užívání ochranné známky třetí osobou bez souhlasu majitele pro náhradní díly nebo příslušenství motorových vozidel, které jsou totožné s výrobky, pro něž je známka zapsána“)
   (2016/C 038/18)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale ordinario di Torino

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Ford Motor Company

      Žalovaná: Wheeltrims srl

      Výrok

   Článek 14 směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/71/ES ze dne 13. října 1998 o právní ochraně (průmyslových) vzorů a článek 110 nařízení Rady (ES) č. 6/2002 ze dne 12. prosince 2001 o (průmyslových) vzorech Společenství musí být vykládány v tom smyslu, že neopravňují výrobce náhradních dílů a příslušenství pro motorová vozidla, jako jsou kryty kol, aby odchylně od ustanovení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/95/ES ze dne 22. října 2008, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách, a nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství umístili na své výrobky označení totožné s ochrannou známkou výrobce motorových vozidel, zapsanou mimo jiné pro takové výrobky, bez souhlasu tohoto výrobce s odůvodněním, že takové užití ochranné známky představuje jediný způsob opravy dotčeného vozidla s obnovením jeho původního vzhledu jako složeného výrobku.

      (1)  Úř. věst. C 46, 9. 2. 2015.


title: Věc T-473/04: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 19. června 2007 – Asturias Cuerno v. Komise ( Úředníci — Odměňování — Příspěvek za práci v zahraničí — Článek 4 odst. 1 písm. a) přílohy VII služebního řádu — Práce konaná pro mezinárodní organizaci — Příspěvek na zařízení — Denní příspěvek )

text:
               4.8.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 183/32

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 19. června 2007 – Asturias Cuerno v. Komise
   (Věc T-473/04) (1)

   („Úředníci - Odměňování - Příspěvek za práci v zahraničí - Článek 4 odst. 1 písm. a) přílohy VII služebního řádu - Práce konaná pro mezinárodní organizaci - Příspěvek na zařízení - Denní příspěvek“)
   (2007/C 183/62)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Cristina Asturias Cuerno (Brusel, Belgie) (zástupci: R. García-Gallardo Gil-Fournier a A. Sayagués Torres, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: J. Currall, zmocněnec, ve spolupráci s J. Rivasem Andrésem, J. Gutiérrezem Gisbertem a M. Canalem Fontcubertou, advokáty)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 25. srpna 2004, kterým se zamítá stížnost žalobkyně ze dne 27. dubna 2004 a kterým se zamítá její právo na pobírání příspěvku za práci v zahraničí stanoveného v čl. 4 odst. 1 písm. a) přílohy VII služebního řádu úředníků Evropských společenství, jakož i dalších souvisejících příspěvků.
   Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Komise ze dne 28. ledna a 25. srpna 2004 se zrušují.

               2)

               Žalobkyně má právo na pobírání příspěvku za práci v zahraničí stanoveného v čl. 4 přílohy VII služebního řádu úředníků Evropských společenství, jakož i na příspěvek na zařízení stanovený v čl. 5 uvedené přílohy.

               3)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               4)

               Komise ponese veškeré náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 45, 19.2.2005.


title: Věc T-241/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 16. prosince 2015 – Řecko v. Komise „EZOZF — Záruční sekce — EZZF a EZFRV — Výdaje vyloučené z financování — Hovězí a telecí maso — Skopové a kozí maso — Tabák — Článek 69 nařízení (ES) č. 1782/2003 — Článek 31 odst. 2 nařízení (ES) č. 1290/2005 — Článek 23 odst. 1 nařízení (ES) č. 796/2004“

text:
               8.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 48/44

         Rozsudek Tribunálu ze dne 16. prosince 2015 – Řecko v. Komise
   (Věc T-241/13) (1)

   („EZOZF - Záruční sekce - EZZF a EZFRV - Výdaje vyloučené z financování - Hovězí a telecí maso - Skopové a kozí maso - Tabák - Článek 69 nařízení (ES) č. 1782/2003 - Článek 31 odst. 2 nařízení (ES) č. 1290/2005 - Článek 23 odst. 1 nařízení (ES) č. 796/2004“)
   (2016/C 048/49)
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Řecká republika (zástupci: I. Chalkias, S. Papaïoannou a A. Vasilopoulou, zmocněnci)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Marcoulli a D. Triantafyllou, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení prováděcího rozhodnutí Komise 2013/123/EU ze dne 26. února 2013, kterým se z financování Evropskou unií vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF), v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) (Úř. věst. L 67, s. 20), v rozsahu, v němž vylučuje některé výdaje vynaložené Řeckou republikou.

      Výrok rozsudku

               1)

               Prováděcí rozhodnutí Komise 2013/123/EU ze dne 26. února 2013, kterým se z financování Evropskou unií vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF), v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV), se zrušuje v rozsahu, v němž vylučuje některé výdaje vynaložené Řeckou republikou v odvětví tabáku za rok podání žádosti 2006.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Evropská komise a Řecká republika ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 207, 20. 7. 2013.


title: Věc C-198/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Helsingin hovioikeus (Finsko) dne 22. dubna 2014 – Valev Visnapuu v. Kihlakunnansyyttäjä (Helsinki), Suomen valtio – Tullihallitus

text:
               30.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 202/13

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Helsingin hovioikeus (Finsko) dne 22. dubna 2014 – Valev Visnapuu v. Kihlakunnansyyttäjä (Helsinki), Suomen valtio – Tullihallitus
   (Věc C-198/14)
   2014/C 202/15
   Jednací jazyk: finština

      Předkládající soud

   Helsingin hovioikeus

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Valev Visnapuu

      Žalovaný: Kihlakunnansyyttäjä (Helsinki), Suomen valtio – Tullihallitus

      Předběžné otázky

               1)

               Je přípustnost finské právní úpravy týkající se daně z nápojových obalů, podle níž je tato daň vybírána, pokud obal není součástí systému vracení obalů, nutno posuzovat podle článku 110 SFEU místo článku 34 SFEU? V případě sporného systému vracení obalů se musí jednat o zálohový systém, v jehož rámci subjekt provádějící balení či dovozce nápojů sám nebo způsobem stanoveným podle zákona o odpadech (Jätelaki, 1072/1993) či podle příslušných právních předpisů platných pro provincii Åland zajišťuje opětovné použití nebo recyklaci nápojových obalů tak, že je takový obal znovu použit nebo využit jako surovina.

               2)

               V případě kladné odpovědi na první otázku: Je uvedená právní úprava v souladu s čl. 1 odst. 1 a články 7 a 15 směrnice 94/62/ES (1) i při zohlednění článku 110 SFEU?

               3)

               V případě záporné odpovědi na první otázku: Je uvedená právní úprava v souladu s čl. 1 odst. 1 a články 7 a 15 směrnice 94/62/ES i při zohlednění článku 34 SFEU?

               4)

               V případě záporné odpovědi na třetí otázku: Má být finská právní úprava týkající se daně z nápojových obalů považována za přípustnou podle článku 36 SFEU?

               5)

               Lze požadavek, aby ten, kdo alkoholické nápoje používá pro obchodní účely, musel mít pro svoji činnost související s dováženými alkoholickými nápoji zvláštní povolení pro maloobchodní prodej, považovat v případě, že finský kupující zakoupí prostřednictvím internetu nebo jinak prostřednictvím prodeje na dálku od prodejce působícího v jiném členském státě alkoholické nápoje, které tento prodejce dodá do Finska, za požadavek týkající se existence monopolu nebo za součást fungování monopolu, že mu tedy nebrání ustanovení článku 34 SFEU, nýbrž že je ho nutno posuzovat s ohledem na článek 37 SFEU?

               6)

               V případě kladné odpovědi na pátou otázku: Je požadavek týkající se povolení slučitelný s podmínkami pro státní monopoly obchodní povahy podle článku 37 SFEU?

               7)

               V případě záporné odpovědi na pátou otázku a v případě, že je nutno na projednávaný případ použít článek 34 SFEU: Představuje finská právní úprava, podle níž je při objednávce alkoholických nápojů ze zahraničí prostřednictvím internetu nebo jinak prostřednictvím prodeje na dálku dovolen dovoz nápojů pro vlastní spotřebu pouze tehdy, pokud tyto alkoholické nápoje doveze sám objednatel nebo na prodejci nezávislá třetí osoba, a podle níž je jinak pro dovoz na základě zákona o alkoholu vyžadováno povolení, množstevní omezení dovozu nebo opatření s rovnocenným účinkem, které je v rozporu s článkem 34 SFEU?

               8)

               V případě kladné odpovědi na předchozí otázku: Lze tuto právní úpravu považovat za odůvodněnou a přiměřenou s ohledem na ochranu zdraví a lidského života?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/62/ES ze dne 20. prosince 1994 o obalech a obalových odpadech (Úř. věst. L 365, s. 10).


title: Věc T-466/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 17. března 2015 – RFA International v. Komise „Dumping — Dovoz ferosilicia pocházejícího z Ruska — Zamítnutí žádostí o vrácení zaplaceného antidumpingového cla — Určení vývozní ceny — Jediná hospodářská jednotka — Stanovení dumpingového rozpětí — Použití jiné metody než v původním šetření — Změna okolností — Článek 2 odst. 9 a čl. 11 odst. 9 nařízení (ES) č. 1225/2009“

text:
               4.5.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 146/36

         Rozsudek Tribunálu ze dne 17. března 2015 – RFA International v. Komise
   (Věc T-466/12) (1)

   („Dumping - Dovoz ferosilicia pocházejícího z Ruska - Zamítnutí žádostí o vrácení zaplaceného antidumpingového cla - Určení vývozní ceny - Jediná hospodářská jednotka - Stanovení dumpingového rozpětí - Použití jiné metody než v původním šetření - Změna okolností - Článek 2 odst. 9 a čl. 11 odst. 9 nařízení (ES) č. 1225/2009“)
   (2015/C 146/48)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: RFA International, LP (Calgary, Kanada) (zástupce: B. Evtimov, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: P. Němečková a A. Stobiecka-Kuik, zmocněnkyně)

      Předmět věci

   Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise C (2012) 5577 final, C (2012) 5585 final, C (2012) 5588 final, C (2012) 5595 final, C (2012) 5596 final, C (2012) 5598 final a C (2012) 5611 final ze dne 10. srpna 2012, která se týkají žádostí o vrácení antidumpingových cel zaplacených z dovozů ferosilicia pocházejícího z Ruska, v rozsahu, v němž tato rozhodnutí zamítají vrácení zaplacených antidumpingových cel, s výjimkou těch, v jejichž případě byla žádost prohlášena za nepřípustnou z důvodu uplynutí zákonné lhůty.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti RFA International, LP se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 389, 15. 12. 2012.


title: Věc F-3/10: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 26. října 2010 — AB v. Komise ( Veřejná služba — Smluvní zaměstnanci — Neobnovení pracovní smlouvy na dobu určitou — Opožděná stížnost — Zjevná nepřípustnost )

text:
               15.1.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 13/38

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 26. října 2010 — AB v. Komise
   (Věc F-3/10) (1)

   (Veřejná služba - Smluvní zaměstnanci - Neobnovení pracovní smlouvy na dobu určitou - Opožděná stížnost - Zjevná nepřípustnost)
   2011/C 13/73
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: AB (Brusel, Belgie) (zástupce: S. A. Pappas, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Currall a D. Martin, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí o neobnovení smlouvy smluvního zaměstnance uzavřené se žalobcem.

      Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se zamítá jako zjevně nepřípustná

               2)

               Žalobci se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 100, 17.4.2010, s. 69.


title: Věc T-397/05: Žaloba podaná dne  3. listopadu 2005  – ARCHI.M.E.D. – E.S v. Komise

text:
               25.3.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 74/20

         Žaloba podaná dne 3. listopadu 2005 – ARCHI.M.E.D. – E.S v. Komise
   (Věc T-397/05)
   (2006/C 74/41)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Architecture, Microclimat, Energies Douces – Europe et Sud SARL (ARCHI.M.E.D.-E.S) (Ganges, Francie) (zástupci: P.-P. van Gehuchten, J. Sambon, P. Reyniers, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               prohlásit, že Komise nemohla zrušit smlouvu ze dne 30. srpna 2005,

               —

               uložit Evropské komisi, aby uhradila částku 125 906 EUR, zvýšenou o zákonné úroky z prodlení od 12. února 2002,

               —

               uložit Komisi náhradu všech nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně je stranou smlouvy BU 209-95 uzavřené s Komisí po výběrovém řízení vyhlášeném v rámci zvláštního programu výzkumu a technologického vývoje v oblasti nejaderné energie (1), týkajícího se realizace projektu obnovy budovy v Lyonu za použití metod sluneční a bioklimatické architektury. Smlouva obsahuje rozhodčí doložku, na základě níž jsou k rozhodování sporů mezi smluvními stranami, pokud se týká platnosti, uplatnění a výkladu smlouvy, příslušné pouze soudy Společenství.
   Žalobkyně poté, co splnila své smluvní povinnosti, předala Komisi dne 12. prosince 2001 závěrečnou zprávu o projektu. Komise tuto zprávu nepřijala a dne 5. července 2002 zaslala žalobkyni rozhodnutí o vymáhání vyplacených záloh, když odmítla přijmout některé náklady uvedené žalobkyní v uvedené zprávě. Výměna korespondence mezi stranami, uskutečněná setkání ani zásah prostředníka nemohly vyústit ve smírné vyřízení sporu. Doporučeným dopisem ze dne 30. srpna 2005 Komise zaslala žalobkyni konečné rozhodnutí o vymáhání, kterému předcházel dluhopis ze dne 23. srpna 2005. Toto rozhodnutí bylo předmětem projednávané žaloby podané žalobkyní na základě rozhodčí doložky.
   Žaloba směřuje hlavně k tomu, aby byla Komisi uložena platba 20 % zůstatku dotace údajně náležející žalobkyni na základě smlouvy BU 209-95.
   Na podporu svých tvrzení žalobkyně uplatňuje, že jakékoli zpochybnění, pokud jde o způsob, kterým byl projekt smluvními stranami realizován, mělo být Komisí vyjádřeno před datem, ke kterému bylo předpokládáno, že bude zpráva schválena (dva měsíce od data předložení závěrečné zprávy). Podle názoru žalobkyně je právo Komise prekludováno, a nemůže se tedy považovat za jejího věřitele. V důsledku toho, že je právo prekludováno, zůstává Komise dlužníkem žalobkyně, pokud jde o zůstatek dotace, kterou se zavázala vyplatit na základě dotčené smlouvy.

      (1)  Program zavedený rozhodnutím Rady 94/806/ES ze dne 23. listopadu 1994, Úř. věst. L 334, 22. prosince 1994, s. 87.


title: Věc T-591/15: Žaloba podaná dne 13. října 2015 – Transavia Airlines v. Komise

text:
               30.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 398/74

         Žaloba podaná dne 13. října 2015 – Transavia Airlines v. Komise
   (Věc T-591/15)
   (2015/C 398/87)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Transavia Airlines (Schiphol, Nizozemsko) (zástupci: R. Elkerbout a M. R. Baneke, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil čl. 1 odst. 3 a (v rozsahu, v němž se týkají čl. 1 odst. 3) články 3, 4 a 5 rozhodnutí Evropské komise;

               —

               uložil Komise náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobkyně se domáhá částečného zrušení rozhodnutí Komise (EU) 2015/1227 ze dne 23. července 2014 o státní podpoře SA.22614 (C 53/07) poskytnuté Francií ve prospěch Obchodní a průmyslové komory Pau-Béarn a společností Ryanair, Airport Marketing Services a Transavia [oznámeno pod číslem C(2014) 5085] (Úř. věst. 2015, L 201, s. 109).
   Na podporu své žaloby předkládá žalobkyně šest žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z porušení zásady řádné správy zakotvené v článku 41 Listiny základních práv Evropské unie a porušení práva na obhajobu.

                           —

                           Žalobkyni nebyla před přijetím napadeného rozhodnutí poskytnuta možnost, aby vyjádřila svůj názor.

                           —

                           Komise nebyla oprávněna zamítnout žádost žalobkyně ze dne 25. srpna 2015 o zpřístupnění některých dokumentů ze spisu.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 107 odst. 1 SFEU v rozsahu, v němž byla údajná státní podpora nesprávně připsána francouzskému státu.

                           —

                           Komise nesprávně kvalifikovala „Obchodní a průmyslovou komoru v Pau–Béarn“ jako veřejný orgán.

                           —

                           Komise si při posouzení povahy „Obchodní a průmyslové komory Pau–Béarn“ protiřečí.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z porušení čl. 107 odst. 1 SFEU v rozsahu, v němž bylo kritérium subjektu v tržním hospodářství uplatněno nesprávně.

                           —

                           Komise dostatečně nevysvětlila důvody, pro které uplatnila kritérium ziskovosti namísto toho, aby provedla srovnání s tržní cenou.

                           —

                           Komise uplatnila kritérium ziskovosti nesprávně, jelikož nezohlednila důvody letiště v Pau, které vedly k uzavření dohody se žalobkyní, přičemž zohlednila pouze krátkodobé výhledy a neuvedla jasně, které příjmy a výhody pro letiště v Pau vzala v úvahu.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 107 odst. 1 SFEU v rozsahu, v němž byla hospodářská výhoda nesprávně považována za selektivní.

               5.

               Pátý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 107 odst. 1 SFEU v rozsahu, v němž nebylo posouzeno, zda předpokládané hospodářské výhody skutečně mají negativní dopady na hospodářskou soutěž.

               6.

               Šestý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 107 odst. 1 SFEU a čl. 108 odst. 2 SFEU v rozsahu, v němž se Komise dopustila nesprávného posouzení a dospěla k nesprávnému výkladu práva, když konstatovala, že podpora pro žalobkyni byla stejná jako kumulované ztráty letiště v Pau v období let 2006 – 2009, zatímco měla přezkoumat výhodu, kterou žalobkyně skutečně získala.


title: Věc T-257/04: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 10. června 2009 — Polsko v. Komise ( Zemědělství — Společná organizace trhů — Přechodná opatření, která mají být přijata z důvodu přistoupení nových členských států — Nařízení (ES) č. 1972/2003 o opatřeních, pokud jde o obchod se zemědělskými produkty — Žaloba na neplatnost — Lhůta pro podání žaloby — Začátek běhu — Opožděnost — Změna ustanovení nařízení — Znovuotevření možnosti podat žalobu proti tomuto ustanovení a proti všem ustanovením tvořícím s ním jeden celek — Částečná přípustnost — Přiměřenost — Zásada zákazu diskriminace — Legitimní očekávání — Odůvodnění )

text:
               1.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 180/42

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 10. června 2009 — Polsko v. Komise
   (Věc T-257/04) (1)

   („Zemědělství - Společná organizace trhů - Přechodná opatření, která mají být přijata z důvodu přistoupení nových členských států - Nařízení (ES) č. 1972/2003 o opatřeních, pokud jde o obchod se zemědělskými produkty - Žaloba na neplatnost - Lhůta pro podání žaloby - Začátek běhu - Opožděnost - Změna ustanovení nařízení - Znovuotevření možnosti podat žalobu proti tomuto ustanovení a proti všem ustanovením tvořícím s ním jeden celek - Částečná přípustnost - Přiměřenost - Zásada zákazu diskriminace - Legitimní očekávání - Odůvodnění“)
   2009/C 180/76
   Jednací jazyk: polština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Polská republika (zástupci: původně J. Pietras, poté E. Ośniecka-Tamecka, T. Nowakowski, M. Dowgielewicz a B. Majczyna, zmocněnci, ve spolupráci s M. Szpunarem, advokátem)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: původně A. Stobiecka-Kuik, L. Visaggio a T. van Rijn poté T. van Rijn, H. Tserepa-Lacombe a A. Szmytkowska, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žaloba na neplatnost článku 3 a čl. 4 odst. 3 a odst. 5 osmé odrážky nařízení Komise (ES) č. 1972/2003 ze dne 10. listopadu 2003 o přechodných opatřeních, která mají být přijata, pokud jde o obchod se zemědělskými produkty v důsledku přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska (Úř. věst. L 293; Zvl. vyd. 3/40, s. 474), ve znění nařízení Komise (ES) č. 230/2004 ze dne 10. února 2004 (Úř. věst. L 39, s. 13; Zvl. vyd. 3/42, s. 443), jakož i nařízení Komise (ES) č. 735/2004 ze dne 20. dubna 2004 (Úř. věst. L 114, s. 13; Zvl. vyd. 3/44, s. 111).

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Polská republika ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Komisí.

      (1)  Úř. věst. C 251, 9.10.2004.


title: Věc T-136/13: Žaloba podaná dne 11. března 2013 — Hanwha SolarOne a další v. Parlament a další

text:
               27.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 123/22

         Žaloba podaná dne 11. března 2013 — Hanwha SolarOne a další v. Parlament a další
   (Věc T-136/13)
   2013/C 123/38
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Hanwha SolarOne (Qidong) Co. Ltd (Qidong, Čína); Hanwha SolarOne Technology Co. Ltd (Lianyungang, Čína); Hanwha SolarOne Solar Technology (Shanghai) Co. Ltd (Shanghai, Čína); a Hanwha Solar Electric Power Engineering Co. Ltd (Qidong) (zástupce: F. Graafsma, advokát)

      Žalovaní: Evropský parlament, Evropská komise a Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1168/2012 ze dne 12. prosince 2012, kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (Úř. věst. L 344, s. 1) v rozsahu, v němž se týká žalobkyň;

               —

               zrušil rozhodnutí Komise ze dne 3 ledna 2013, v němž Komise odmítla zkoumat žádost o zacházení jako v tržním hospodářství (STE) a

               —

               uložil žalovaným náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně jeden žalobní důvod.
   Žalobkyně požadují zrušení nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1168/2012 v rozsahu, v němž se týká žalobkyň a jejich žádostí STE podaných podle čl. 2 odst. 7 písm. c) základního nařízení k Evropské komisi v rámci antidumpingového řízení týkajícího se dovozu krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků a destiček) pocházejících z Čínské lidové republiky (oznámení o zahájení antidumpingového řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie ze dne 6. září 2012, Úř. věst. C 269, s. 5). Žalobkyně krom toho žádají zrušení rozhodnutí Komise ze dne 3. ledna 2013, v němž Komise odmítla zkoumat v rámci výše uvedeného postupu žádosti STE.
   Žalobkyně uplatňují, že nařízení (EU) č. 1168/2012, tak jak bylo uplatněno Komisí na žalobkyně v rozhodnutí ze dne 3. ledna 2013 a rozhodnutí ze dne 3. ledna [2013], ve kterém Komise odmítla zkoumat žaloby STE, porušují jejich legitimní očekávání a se zpětným účinkem je staví bez odůvodnění do horší právní situace. Nařízení (EU) č. 1168/2012 tak jak bylo Komisí použito na žalobkyně v rozhodnutí ze dne 3. ledna 2013 a rozhodnutí ze dne 3. ledna 2013 tudíž jednoznačně porušují základní zásady právní jistoty a dobrou víru žalobkyň.


title: Věc T-187/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 10. května 2011 — Emram v. OHIM — Guccio Gucci (G) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství G — Starší obrazová národní ochranná známka G a starší obrazová ochranná známka Společenství G — Relativní důvod pro zamítnutí zápisu — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“ )

text:
               25.6.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 186/25

         Rozsudek Tribunálu ze dne 10. května 2011 — Emram v. OHIM — Guccio Gucci (G)
   (Věc T-187/10) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství G - Starší obrazová národní ochranná známka G a starší obrazová ochranná známka Společenství G - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)
   2011/C 186/47
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Maurice Emram (Marseille, Francie) (zástupce: M. Benavï, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Guccio Gucci SpA (Florencie, Itálie) (zástupce: F. Jacobacci, advokát)

      Předmět

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 11. února 2010 (věc R 1281/2008-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi společností Guccio Gucci SpA a M. Emramem.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Maurici Emramovi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 179, 3.7.2010.


title: Věc T-428/07: Žaloba podaná dne 22. listopadu 2007 – Centre d'Étude et de Valorisation des Algues v. Komise

text:
               26.1.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/48

         Žaloba podaná dne 22. listopadu 2007 – Centre d'Étude et de Valorisation des Algues v. Komise
   (Věc T-428/07)
   (2008/C 22/90)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Centre d'Étude et de Valorisation des Algues SA (CEVA) (Pleubian, Francie) (zástupce: J.-M. Peyrical, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobce

               —

               konstatovat vadu řízení a nedodržení zásady kontradiktornosti, a tudíž zrušit oznámení Komise o dluhu č. 3240908670 ze dne 20. září 2007 a nařídit Komisi, aby zaplatila částku uvedenou v dotčeném oznámení o dluhu ve prospěch CEVA;

               —

               podpůrně konstatovat, že chyby učiněné ve zprávě o auditu se nevyznačují takovou závažností, aby mohl být použit článek 3.5 přílohy II smlouvy, zrušit oznámení Komise o dluhu č. 3240908670 ze dne 20. září 2007 v rozsahu, v němž žádá o vrácení všech částek zaplacených CEVA v rámci smlouvy SEAHEALTH, a nařídit Komisi, aby zaplatila částku uvedenou v dotčeném oznámení o dluhu ve prospěch CEVA;

               —

               podpůrněji určit znalce, který bude vyhovovat Soudu a jehož posláním bude znovu použít metodu výpočtu CEVA, pokud jde o čas odpracovaný na projektech; srovnat tuto metodu uvedenou ve smlouvě SEAHEALTH s náklady skutečně uvedenými v prohlášeních o výdajích; stanovit ve formě procentního podílu rozdíl mezi chybně zaznamenanou pracovní dobou a pracovní dobou zaznamenanou podle metody použitelné od té doby v CEVA; ohodnotit bezprostřední pracovní dobu nezbytnou pro provedení úkolů CEVA v rámci smlouvy SEAHEALTH; stanovit, zda skutečně odpracovaný čas k provedení jeho úkolů mohl být nižší než 7 092,88 hodin zaznamenaných CEVA.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Touto žalobou žalobce navrhuje zrušení oznámení o dluhu, kterým Komise žádá o vrácení všech záloh zaplacených žalobci v rámci smlouvy SEAHEALTH č. QLK1-CT-2002-02433 týkající se projektu „Potraviny, výživa a zdraví“, jenž je součástí klíčové akce „Kvalita života a řízení živých zdrojů“ (1).
   Na podporu svého návrhu se dovolává žalobního důvodu vycházejícího z porušení práv obhajoby v rozsahu, v němž Komise v rozporu se zásadou kontradiktornosti založila svou žádost o vrácení na časových výkazech a závěrech OLAF, s nimiž nebyl žalobce seznámen.
   Podpůrně žalobce zpochybňuje to, že Komise použila článek 3.5 přílohy II a zjištění Komise, že skutečnosti případu byly dostatečně závažné k tomu, aby mohl být dovoláván pojem „závažné finanční pochybení“ odůvodňující vrácení všech záloh.

      (1)  Pátý rámcový program Evropského společenství pro výzkum, technologický rozvoj a demonstrace 1998–2002.


title: Věc T-76/07: Žaloba podaná dne 12. března 2007 – El Fatmi v. Rada

text:
               26.5.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 117/22

         Žaloba podaná dne 12. března 2007 – El Fatmi v. Rada
   (Věc T-76/07)
   (2007/C 117/36)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Nouriddin El Fatmi (Amsterodam, Nizozemsko) (zástupce: M. J. G. Uiterwaal, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie
   Návrhové žádání žalobce
   Žalobce navrhuje,

               —

               určit, že společný postoj 2002/402/SZBP (Úř. věst. L 344, s. 93) byl v případě žalobce neprávem použit jako základ pro nařízení 2580/2001/ES (Úř. věst. L 344, s. 70; Zvl. vyd. 18/01, s. 207), takže nařízení není vůči žalobci závazné;

               —

               podpůrně, určit, že toto nařízení nesmí být vůči žalobci použito;

               —

               podpůrně, prohlásit rozhodnutí 2006/1008/ES ze dne 21. prosince 2006 (Úř. věst. L 379, s. 123) za neplatné;

               —

               uložit Radě náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobní důvody a hlavní argumenty, které žalobce uvádí, jsou stejné jako ve věci T-75/07, Hamdi. v. Rada, s výjimkou posledního žalobního důvodu, na který se žalobce v projednávané věci neodvolává.


title: Věc T-685/13: Žaloba podaná dne 23. prosince 2013 — Copernicus-Trademarks v. OHIM — Blue Coat Systems (BLUECO)

text:
               22.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 52/41

         Žaloba podaná dne 23. prosince 2013 — Copernicus-Trademarks v. OHIM — Blue Coat Systems (BLUECO)
   (Věc T-685/13)
   2014/C 52/79
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Copernicus-Trademarks Ltd (Borehamwood, Spojené království) (zástupci: L. Pechan, a S. Körber, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Blue Coat Systems, Inc. (Sunnyvale, Spojené státy americké)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 8. října 2013 ve věci R 2028/2012-1 a změnil jej v tom smyslu, že odvolání je opodstatněné a námitky je třeba v důsledku toho zamítnout v plném rozsahu,

               —

               uložil žalovanému úřadu a společnosti Blue Coat Systems, Inc., v případě, že vstoupí do tohoto řízení, náhradu nákladů řízení včetně nákladů odvolacího řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „BLUECO“ pro výrobky zařazené do třídy 9 — přihláška ochranné známky Společenství č. 9 724 675

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Blue Coat Systems, Inc.

      Namítaná ochranná známka nebo označení: slovní ochranná známka „BLUE COAT“ pro výrobky zařazené do třídy 9 a pro služby zařazené do tříd 38 a 42 — ochranná známka Společenství č. 3 016 235

      Rozhodnutí námitkového oddělení: vyhovění námitkám

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-430/10: Žaloba podaná dne 17. září 2010 — Magnesitas de Rubián a další v. Komise

text:
               20.11.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 317/39

         Žaloba podaná dne 17. září 2010 — Magnesitas de Rubián a další v. Komise
   (Věc T-430/10)
   ()
   2010/C 317/71
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Magnesitas de Rubián (Incio, Španělsko), Magnesitas Navarras, SA (Zubiri, Španělsko), Ellinikoi Lefkolithoi Anonimos Metalleftiki Viomichaniki Naftiliaki kai Emporiki Etaireia (Athény, Řecko) (zástupci: H. Brokelmann a P. Martínez-Lage Sobredo, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhové žádání žalobkyň

               —

               zrušit bod 3 referenčního dokumentu o nejlepších dostupných technikách v průmyslových odvětvích výroby cementu, vápna a oxidu hořečnatého (Úř. věst. C 166, 25.6.2010), jakož i odkazy na průmyslové odvětví výroby oxidu hořečnatého uvedené v ostatních bodech tohoto dokumentu;

               —

               podpůrně, a pro případ, že Tribunál nezruší bod 3 uvedeného aktu v celém rozsahu, zrušit bod 3.5.5.4 tohoto aktu, včetně zejména emisních hodnot stanovených v tabulce 3.11;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Tato žaloba směřuje proti aktu přijatému Komisí v rámci směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/1/ES ze dne 15. ledna 2008 o integrované prevenci a omezování znečištění (1), která zavádí systém omezování znečišťování a stanoví mechanismus povolení pro určitá průmyslová zařízení.
   Uvedený akt považuje za nejlepší dostupnou techniku (NDT) snížení emisí SOx ze vzniklých plynů a stanoví emisní hodnoty SOx, které, vedle toho, že jsou nižší než v kterémkoliv jiném odvětví, jsou podle názoru žalobkyň dosažitelné pouze prostřednictvím technik, které způsobují závažné škody na životním prostředí. Krom toho žalobkyně tvrdí, že uvedené hodnoty byly stanoveny na základě údajů poskytnutých jediným podnikem a bez ohledu na k tomu stanovený postup.
   Na podporu své žaloby uplatňují žalobkyně čtyři žalobní důvody.

               —

               Nedostatek pravomoci Evropské komise
               V tomto ohledu žalobkyně tvrdí, že Komise neměla pravomoc k tomu, zařadit výrobu oxidu hořečnatého do napadeného aktu.

               —

               Porušení podstatných formálních náležitostí
               Podle žalobkyň má napadený akt tři podstatné formální vady:

                           —

                           Žalobkyním nebylo oznámeno zahájení procesu vypracování napadeného aktu a účastnily se jej až se zpožděním;

                           —

                           v napadeném aktu nejsou uvedeny „split views“ uvedené žalobkyněmi a

                           —

                           nebyla dodržena stanovená lhůta pro analýzu konečného návrhu napadeného aktu.

               —

               Porušení článku 1 směrnice 2008/1/ES o integrované prevenci a omezování znečištění v rozsahu, v němž napadený akt porušuje cíl uvedený v článku 1 této směrnice, kterým je ochrana životního prostředí jako celku.

               —

               Porušení obecné zásady rovného zacházení.
               Žalobkyně mají za to, že napadený akt porušuje zásadu rovného zacházení tím, že zachází stejně s podniky, které se nacházejí v odlišných situacích.

      (1)  Úř. věst L 24, s. 8.


title: Věc T-87/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 11. října 2011 — Chestnut Medical Technologies v. OHIM (PIPELINE) ( „Ochranná známka Společenství — Přihláška slovní ochranné známky Společenství PIPELINE — Absolutní důvod pro zamítnutí — Popisný charakter — Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009 — Povinnost uvést odůvodnění — Článek 75 nařízení č. 207/2009“ )

text:
               26.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 347/29

         Rozsudek Tribunálu ze dne 11. října 2011 — Chestnut Medical Technologies v. OHIM (PIPELINE)
   (Věc T-87/10) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Přihláška slovní ochranné známky Společenství PIPELINE - Absolutní důvod pro zamítnutí - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009 - Povinnost uvést odůvodnění - Článek 75 nařízení č. 207/2009)
   2011/C 347/46
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Chestnut Medical Technologies, Inc. (Menlo Park, Kalifornie, Spojené státy) (zátupci: H. P. Kunz-Hallstein a R. Kunz-Hallstein, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: D. Botis, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 10. prosince 2009 (věc R 968/2009-2) týkajícímu se týkajícímu se přihlášky slovní ochranné známky PIPELINE jako ochranné známky Společenství.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Chestnut Medical Technologies, Inc. se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 100, 17.4.2010.


title: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 4. května 2005 ve věci T-30/04, João Andrade Sena proti Evropské agentuře pro leteckou bezpečnost (EASA) (Zaměstnanci EASA — Zamítnutí kandidatury na pracovní místo výkonného ředitele — Přijímací řízení — Odůvodnění — Zjevně nesprávné posouzení — Zásada řádného úředního postupu)

text:
               9.7.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/19

      ROZSUDEK SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 4. května 2005
   ve věci T-30/04, João Andrade Sena proti Evropské agentuře pro leteckou bezpečnost (EASA) (1)

   (Zaměstnanci EASA - Zamítnutí kandidatury na pracovní místo výkonného ředitele - Přijímací řízení - Odůvodnění - Zjevně nesprávné posouzení - Zásada řádného úředního postupu)
   (2005/C 171/35)
   Jednací jazyk: francouzština
   Ve věci T-30/04, João Andrade Sena, s bydlištěm v Rhode-Saint-Genèse (Belgie), zastoupený G. Vandersandenem, L. Levim a A. Finchelsteinem, advokáty, proti Evropské agentuře pro leteckou bezpečnost (EASA) (zmocněnci: M. Junkkarri, ve spolupráci s D. Waelbroeckem a I. Antypasem), jejímž předmětem je jednak návrh na zrušení rozhodnutí EASA zamítnout kandidaturu žalobce na pracovní místo výkonného ředitele a jmenovat na uvedené pracovní místo jiného kandidáta a jednak návrh směřující k obdržení náhrady škody za majetkovou a nemajetkovou újmu, Soud (čtvrtý senát), ve složení H. Legal, předseda, P. Lindh a V. Vadapalas, soudci, vedoucí soudní kanceláře: I. Natsinas, rada, vydal dne 4. května 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               EASA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 94, 17.4.2004


title: Věc T-594/15: Žaloba podaná dne 14. října 2015 – Metabolic Balance Holding v. OHIM (Metabolic Balance)

text:
               30.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 398/76

         Žaloba podaná dne 14. října 2015 – Metabolic Balance Holding v. OHIM (Metabolic Balance)
   (Věc T-594/15)
   (2015/C 398/88)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Metabolic Balance Holding GmbH (Isen, Německo) (zástupce: W. Riegger, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Společenství obsahující slovní prvek „Metabolic Balance“ – Přihláška č. 1 2 5 86  137

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 12. srpna 2015 ve věci R 2156/2014-1

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení, a to včetně nákladů řízení před odvolacím senátem.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009;

               —

               porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-454/15: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 24. listopadu 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hessisches Landesarbeitsgericht – Německo) – Jürgen Webb-Sämann v. Christopher Seagon (jako insolvenční správce majetku společnosti Baumarkt Praktiker DIY GmbH) „Řízení o předběžné otázce — Sociální politika — Směrnice 2008/94/ES — Článek 8 — Ochrana zaměstnanců v případě platební neschopnosti jejich zaměstnavatele — Ustanovení o sociálním zabezpečení — Působnost — Opatření nezbytná k ochraně nabytých nebo nabývaných práv zaměstnanců v rámci doplňkového důchodového systému — Povinnost stanovit právo na vyloučení nezaplacených důchodových příspěvků z majetkové podstaty v insolvenčním řízení — Neexistence“

text:
               30.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 30/12

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 24. listopadu 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hessisches Landesarbeitsgericht – Německo) – Jürgen Webb-Sämann v. Christopher Seagon (jako insolvenční správce majetku společnosti Baumarkt Praktiker DIY GmbH)
   (Věc C-454/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Sociální politika - Směrnice 2008/94/ES - Článek 8 - Ochrana zaměstnanců v případě platební neschopnosti jejich zaměstnavatele - Ustanovení o sociálním zabezpečení - Působnost - Opatření nezbytná k ochraně nabytých nebo nabývaných práv zaměstnanců v rámci doplňkového důchodového systému - Povinnost stanovit právo na vyloučení nezaplacených důchodových příspěvků z majetkové podstaty v insolvenčním řízení - Neexistence“)
   (2017/C 030/11)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Hessisches Landesarbeitsgericht

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Jürgen Webb-Sämann

      Žalovaný: Christopher Seagon jako insolvenční správce majetku společnosti Baumarkt Praktiker DIY GmbH

      Výrok

   Článek 8 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/94/ES ze dne 22. října 2008 o ochraně zaměstnanců v případě platební neschopnosti zaměstnavatele musí být vykládán v tom smyslu, že nevyžaduje, aby v případě platební neschopnosti zaměstnavatele byly srážky ze mzdy převedené na příspěvky na důchodové zabezpečení bývalého zaměstnance, které měl tento zaměstnavatel povinnost převést na důchodový účet ve prospěch tohoto zaměstnance, vyloučeny z majetkové podstaty v insolvenčním řízení.

      (1)  Úř. věst. C 389, 23. 11. 2015.


title: Věc T-264/10: Žaloba podaná dne 16. června 2010 — Španělsko v. Komise

text:
               14.8.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 221/53

         Žaloba podaná dne 16. června 2010 — Španělsko v. Komise
   (Věc T-264/10)
   ()
   2010/C 221/84
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Španělské království (zástupce: Nuria Díaz Abad, abogado del Estado)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhové žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí Evropské komise ze dne 10. května 2010, kterým bylo přerušeno zpracování žádosti o průběžnou platbu podané Španělskem dne 18. prosince 2009 z důvodů uvedených v bodě I právního odůvodnění žaloby;

               —

               přiznat nárok na úroky vůči Evropské komisi z titulu prodlení se skutečným vyplacením požadovaných průběžných plateb, které byly neoprávněně pozastaveny;

               —

               uložit žalovanému orgánu náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Tato žaloba směřuje proti rozhodnutí Komise přerušit běh lhůty pro vyplacení průběžné platby, o kterou požádalo Španělsko dne 18. prosince 2009. Tato žádost o průběžnou platbu, která dosahuje výše 37 320 854,12 eur, se vztahuje k operačnímu programu podpory Společenství Evropského sociálního fondu Boj proti diskriminaci v rámci cílů konvergence a regionální konkurenceschopnost a zaměstnanost ve Španělsku (CCI 2007ES052PO005)
   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou tytéž jako ve věci T-263/10, Španělsko v. Komise.


title: Věc T-60/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 23. září 2015 – Appelrath-Cüpper v. OHIM – Ann Christine Lizenzmanagement (AC) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství AC — Starší národní a mezinárodní obrazové ochranné známky AC ANN CHRISTINE a starší obrazové ochranné známky Společenství AC ANN CHRISTINE OCEAN a AC ANN CHRISTINE INTIMATE — Relativní důvod pro zamítnutí — Neexistence nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               23.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 389/27

         Rozsudek Tribunálu ze dne 23. září 2015 – Appelrath-Cüpper v. OHIM – Ann Christine Lizenzmanagement (AC)
   (Věc T-60/13) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství AC - Starší národní a mezinárodní obrazové ochranné známky AC ANN CHRISTINE a starší obrazové ochranné známky Společenství AC ANN CHRISTINE OCEAN a AC ANN CHRISTINE INTIMATE - Relativní důvod pro zamítnutí - Neexistence nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2015/C 389/28)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Reiner Appelrath-Cüpper Nachf. GmbH (Kolín nad Rýnem, Německo) (zástupci: C. Schumann a A. Berger, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: J. Crespo Carrillo, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Ann Christine Lizenzmanagement GmbH & Co. KG (Vídeň, Rakousko) (zástupci: M. Hartmann, N. Voß a S. Fröhlich, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 28. listopadu 2012 (věc R 108/2012-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Ann Christine Lizenzmanagement GmbH & Co. KG a Reiner Appelrath-Cüpper Nachf. GmbH.

      Výrok

               1.

               Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 28. listopadu 2012 (věc R 108/2012-4) se zrušuje v rozsahu, v němž částečně vyhovělo odvolání podanému společností Ann Christine Lizenzmanagement GmbH & Co. KG.

               2.

               OHIM ponese vlastní náklady řízení a nahradí polovinu nákladů řízení vynaložených společností Reiner Appelrath-Cüpper Nachf. GmbH.

               3.

               Společnost Ann Christine Lizenzmanagement GmbH & Co. KG ponese vlastní náklady řízení a nahradí polovinu nákladů řízení vynaložených společností Reiner Appelrath-Cüpper Nachf. GmbH pro účely řízení před odvolacím senátem.

      (1)  Úř. věst. C 101 6.4.2013.


title: Věc F-6/08: Žaloba podaná dne 7. ledna 2008 – Blais v. Evropská centrální banka

text:
               7.6.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 142/39

         Žaloba podaná dne 7. ledna 2008 – Blais v. Evropská centrální banka
   (Věc F-6/08)
   (2008/C 142/72)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Jessica Blais (Frankfurt am Main, Německo) (zástupce: B. Karthaus, advokát)

      Žalovaná: Evropská centrální banka
   Předmět a popis sporu
   Zrušení rozhodnutí Evropské centrální banky neposkytnout žalobkyni příspěvek za práci v zahraničí s odůvodněním, že žalobkyně neměla podle čl. 17 (ii) Conditions of Employment (CoE) deset let před nástupem do služby u žalované bydliště mimo území členského státu svého místa zaměstnání
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Evropské centrální banky ze dne 15. srpna 2007, v podobě rozhodnutí prezidenta Evropské centrální banky ze dne 8. listopadu 2007, neposkytnout žalobkyni příspěvek za práci v zahraničí;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-534/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 3. prosince 2008 – KLG Europe Eersel BV v. Reedereikontor Adolf Zeuner GmbH

text:
               21.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/33

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 3. prosince 2008 – KLG Europe Eersel BV v. Reedereikontor Adolf Zeuner GmbH
   (Věc C-534/08)
   (2009/C 44/54)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Předkládající soud
   Hoge Raad der Nederlanden
   Účastnice původního řízení

      Navrhovatelka a odpůrkyně v řízení o vzájemném kasačním opravném prostředku: KLG Europe Eersel BV

      Odpůrkyně a navrhovatelka v řízení o vzájemném kasačním opravném prostředku: Reedereikontor Adolf Zeuner GmbH
   Předběžné otázky

               1)

               Odkazuje pojem „mezi týmiž stranami“ v čl. 34 odst. 3 nařízení (1) na pravidla o subjektivním rozsahu účinku soudních rozhodnutí dotčených členských států, nebo je tím zamýšleno na nařízení nezávislé upřesnění subjektivního rozsahu účinku konkurujících si rozhodnutí?

               2)

               Musí se v případě, že bude první otázka zodpovězena tak, že je pojmem „tytéž strany“ zamýšleno na nařízení nezávislé upřesnění subjektivního rozsahu účinku konkurujících si rozhodnutí,

                           (i)

                           navázat při výkladu tohoto pojmu v čl. 34 odst. 3 nařízení na výklad, který dal Soudní dvůr Evropských společenství ve svém rozsudku ze dne 19. května 1998 ve věci C-351/96 (Drouot, Recueil 1998, s. I-3075) pojmu „mezi týmiž stranami“ ve smyslu článku 21 Bruselské úmluvy, nyní článku 27 nařízení a

                           (ii)

                           K Line, která byla stranou v rotterdamském, nikoliv však v řízení düsseldorfském, považovat z důvodu postoupení práv a pověření za „tutéž stranu“ jako Zeuner, která byla stranou v düsseldorfském řízení, ne však v řízení rotterdamském?

               3)

               Je pro úspěšné odvolání se na důvod neuznání rozhodnutí v čl. 34 odst. 3 nařízení potřebné, aby

                           (i)

                           bylo rozhodnutí vydané v dožádaném státe pravomocné;

                           (ii)

                           rozhodnutí vydané v dožádaném státě bylo vydané před podáním návrhu na doložku vykonatelnosti, resp. před doložkou vykonatelnosti?

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (Úř. věst. L 12, s. 1; Zvl. vyd. 19/04, s. 42).


title: Věc T-592/13: Žaloba podaná dne 11. listopadu 2013 — Ratioparts-Ersatzteile v. OHIM — Norwood Industries (NORTHWOOD professional forest equipment)

text:
               25.1.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/29

         Žaloba podaná dne 11. listopadu 2013 — Ratioparts-Ersatzteile v. OHIM — Norwood Industries (NORTHWOOD professional forest equipment)
   (Věc T-592/13)
   2014/C 24/52
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Ratioparts-Ersatzteile-Vertriebs GmbH (Euskirchen, Německo) (zástupce: M. Koch, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Norwood Industries (Kilworthy, Kanada)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               změnil rozhodnutí druhého odvolacího senátu ze dne 28. srpna 2013 (věc R 356/2013-2) v tom smyslu, že námitka B1771461 se v plném rozsahu zamítá; a

               —

               uložil účastnici řízení, která namítá ochrannou známku, náhradu nákladů námitkového řízení a odpůrkyni v odvolacím řízení náhradu nákladů odvolacího řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka „NORTHWOOD professional forest equipment“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 8, 9, 20, 25 a 35 — přihláška ochranné známky Společenství č. 9 412 776

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Norwood Industries

      Namítaná ochranná známka nebo označení: slovní ochranná známka Společenství „NORWOOD“ pro výrobky zařazené do třídy 7

      Rozhodnutí námitkového oddělení: částečné vyhovění námitce

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009.


title: Věc T-90/10: Žaloba podaná dne 19. února 2010 — Ferriere Nord v. Komise

text:
               1.5.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 113/60

         Žaloba podaná dne 19. února 2010 — Ferriere Nord v. Komise
   (Věc T-90/10)
   2010/C 113/92
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Ferriere Nord SpA (Osoppo, Itálie) (zástupci: W. Viscardini, advokát, G. Donà, adovokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhové žádání žalobkyně

               —

                     primárně
                   zrušit na základě článku 263 Smlouvy o fungování Evropské unie rozhodnutí Evropské komise K(2009) 7492 v konečném znění, ze dne 30. září 2009 — ve znění pozměněném a doplněném rozhodnutím K (2009) 9912 v konečném znění, ze dne 8. prosince 2009, doručené dne 9. prosince 2009 — kterým Evropská komise v řízení podle článku 65 Smlouvy o ESUO (COMP/37.956 — kruhová ocel pro výztuž do betonu, nové přijetí) uložila žalobkyni pokutu ve výši 3 570 000 eur;

               —

                     podpůrně
                   částečně zrušit rozhodnutí K(2009) 7492 v konečném znění — ve znění pozměněném a doplněném rozhodnutím K(2009) 9912 v konečném znění — a snížit výši uložené pokuty.

               —

                     v každém případě
                   uložit Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žaloba je namířena proti rozhodnutí ze dne 30. září 2009, ve znění pozměněném a doplněném rozhodnutím ze dne 8. prosince 2009, kterým Komise uložila sankci za porušení článku 65 ESUO ve smyslu nařízení (ES) č. 1/2003 (1).
   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou obdobné důvodům a argumentům uplatněným v jiných žalobách podaných proti výše uvedenému rozhodnutí.
   Žalobkyně zejména uplatňuje následující žalobní důvody:

               —

               nepříslušnost Komise k uložení sankce za porušení Smlouvy o ESUO po pozbytí její platnosti;

               —

               nedoručení nového „oznámení námitek“;

               —

               absence nového vyslechnutí před úředníkem pro slyšení;

               —

               konečná zpráva úředníka pro slyšení byla pozdějšího data než vydání rozhodnutí ze dne 30. září 2009;

               —

               přijetí rozhodnutí ze dne 30. září 2009 bez příloh, na které se v něm odkazuje.

         Podpůrně se žalobkyně domáhá částečného zrušení uvedených rozhodnutí pro několik důvodů, mezi nimiž uvádí:

               —

               nesprávné posouzení skutkového stavu (pokud jde o délku trvání její účasti na kartelové dohodě, vznesené výtky, základní ceny, „příplatku“ za rozměr, omezení výroby nebo prodeje);

               —

               nepřiměřenost pokuty závažnosti a době trvání kartelové dohody;

               —

               neuznání polehčujících okolností;

               —

               nesprávné uplatnění kritérií stanovených ve „sdělení Komise ze dne 18. července 1996 o neuložení nebo snížení pokut v případech kartelových dohod“.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy o ES (Úř. věst. L 1, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205).


title: Věc T-477/07: Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 3. září 2008 – Cofra v. Komise ( Žaloba na neplatnost — Přístup k dokumentům — Zpětvzetí rozhodnutí o odmítnutí přístupu — Zveřejnění dokumentů v rozporu s výslovným stanoviskem jejich autora — Nevydání rozhodnutí ve věci samé )

text:
               25.10.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 272/26

         Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 3. září 2008 – Cofra v. Komise
   (Věc T-477/07) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Přístup k dokumentům - Zpětvzetí rozhodnutí o odmítnutí přístupu - Zveřejnění dokumentů v rozporu s výslovným stanoviskem jejich autora - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
   (2008/C 272/50)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Cofra srl (Bari, Itálie) (zástupce: A. Calabrese, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: P. Costa de Oliveira a G. Conte, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 17. října 2007, které žalobkyni odmítá přístup k některým dokumentům, které italské orgány předaly Komisi v rámci vyšetřovacího řízení ohledně režimu státní podpory.
   Výrok

               1)

               Není již namístě vydávat rozhodnutí ve věci samé.

               2)

               Každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 64, 8.3.2008.


title: Věc T-285/11: Usnesení Tribunálu ze dne 15. prosince 2011 — Gooré v. Rada ( „Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Omezující opatření přijatá vzhledem k situaci v Pobřeží slonoviny — Vynětí ze seznamu dotčených osob — Žaloba na neplatnost — Nevydání rozhodnutí ve věci samé — Žaloba na náhradu škody — Zjevně neopodstatněná žaloba“ )

text:
               18.2.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 49/24

         Usnesení Tribunálu ze dne 15. prosince 2011 — Gooré v. Rada
   (Věc T-285/11) (1)

   (Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vzhledem k situaci v Pobřeží slonoviny - Vynětí ze seznamu dotčených osob - Žaloba na neplatnost - Nevydání rozhodnutí ve věci samé - Žaloba na náhradu škody - Zjevně neopodstatněná žaloba)
   2012/C 49/44
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Charles Kader Gooré (Abidžan, Pobřeží slonoviny) (zástupce: F. Meynot, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: B. Driessen, G. Étienne a M. Chavrier, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení nařízení Rady (EU) č. 330/2011 ze dne 6. dubna 2011 o změně nařízení (ES) č. 560/2005, kterým se ukládají některá zvláštní omezující opatření namířená proti některým osobám a subjektům vzhledem k situaci v Pobřeží slonoviny (Úř. věst. L 93, s. 10), v rozsahu, ve kterém se týká žalobce, a návrh na náhradu škody.

      Výrok

               1)

               Není již namístě rozhodovat o návrhu na zrušení nařízení Rady (EU) č. 330/2011 ze dne 6. dubna 2011 o změně nařízení (ES) č. 560/2005, kterým se ukládají některá zvláštní omezující opatření namířená proti některým osobám a subjektům vzhledem k situaci v Pobřeží slonoviny.

               2)

               Návrh na náhradu škody se zamítá.

               3)

               Každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady řízení.

               4)

               Není namístě rozhodovat o návrhu Evropské komise na vstup do řízení jako vedlejší účastnice.

      (1)  Úř. věst. C 238, 13.8.2011.


title: Věc C-165/05: Žaloba podaná dne 8. dubna 2005 Komisí Evropských společenství proti Lucemburskému velkovévodství

text:
               28.5.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 132/20

         Žaloba podaná dne 8. dubna 2005 Komisí Evropských společenství proti Lucemburskému velkovévodství
   (Věc C-165/05)
   (2005/C 132/38)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 8. dubna 2005 žaloba směřující proti Lucemburskému velkovévodství podaná Komisí Evropských společenství, zastoupenou Gérardem Rozetem, jako zmocněncem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Komise Evropských společenství navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               určil, že Lucemburské velkovévodství tím, že uložilo ve svých právních předpisech získání pracovního povolení pro státní příslušníky třetích zemí, kteří uzavřeli sňatek s migrujícími pracovníky Evropské unie, a tím, že neuvedlo své právní předpisy do souladu s právem Společenství, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 11 nařízení Rady (EHS) č. 1612/68 ze dne 15. října 1968 o volném pohybu pracovníků uvnitř Společenství (1),

               —

               uložil Lucemburskému velkovévodství náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   Článek 11 nařízení č. 1612/68 stanoví, že manžel nebo manželka a děti mladší 21 let nebo závislí na státním příslušníkovi členského státu, který vykonává na území jiného členského státu zaměstnání nebo samostatně výdělečnou činnost, jsou oprávněni k přístupu k jakémukoli zaměstnání na celém území stejného státu, a to i pokud nejsou státními občany žádného členského státu.
   Právo pracovat je bezpodmínečné a znamená, že po manželi nebo manželce nebo jinému členu rodiny, který je státním příslušníkem třetí země, nemůže být požadováno, aby žádali o nebo získávali pracovní povolení pro to, aby měli přístup k zaměstnání, vzhledem k tomu, že by to mělo za následek podmínit toto právo předběžnou dodatečnou podmínkou, která by byla v rozporu s výslovnými ustanoveními výše uvedeného článku 11.
   Lucemburští státní občané nemusejí mít pracovní povolení pro to, aby měli ve velkovévodství přístup k zaměstnání. V důsledku toho je uložení takové povinnosti státním příslušníkům třetích zemí, kteří uzavřeli sňatek s migrujícími pracovníky Evropské unie, v rozporu s článkem 3 nařízení č. 1612/68.
   Vnitrostátní právní rámec nemůže ponechávat žádnou pochybnost nebo nejasnost nikoli pouze, pokud se týká obsahu uplatnitelné vnitrostátní právní úpravy, ale také pokud se týká formální hodnoty této právní úpravy.
   Neslučitelnost vnitrostátních právních předpisů s ustanoveními Smlouvy, dokonce přímo uplatnitelnými, může být s konečnou platností odstraněna pouze závaznými vnitrostátními ustanoveními, která mají stejnou právní hodnotu jako ustanovení, která musejí být změněna.

      (1)  Úř. věst. L 257, 19.10.1968, s. 2


title: Věc T-36/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 16. prosince 2015 – Japan Airlines v. Komise „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Evropský trh letecké nákladní dopravy — Dohody a jednání ve vzájemné shodě ve vztahu k několika složkám cen za služby letecké nákladní dopravy (zavedení palivových a bezpečnostních příplatků, odmítnutí uhradit provizi z příplatků) — Článek 101 SFEU, článek 53 Dohody o EHP a článek 8 dohody mezi Evropským společenstvím a Švýcarskem o letecké dopravě — Povinnost uvést odůvodnění“

text:
               8.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 48/31

         Rozsudek Tribunálu ze dne 16. prosince 2015 – Japan Airlines v. Komise
   (Věc T-36/11) (1)

   („Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Evropský trh letecké nákladní dopravy - Dohody a jednání ve vzájemné shodě ve vztahu k několika složkám cen za služby letecké nákladní dopravy (zavedení palivových a bezpečnostních příplatků, odmítnutí uhradit provizi z příplatků) - Článek 101 SFEU, článek 53 Dohody o EHP a článek 8 dohody mezi Evropským společenstvím a Švýcarskem o letecké dopravě - Povinnost uvést odůvodnění“)
   (2016/C 048/35)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Japan Airlines Co. Ltd, původně Japan Airlines International Co. Ltd (Tokio, Japonsko) (zástupci: J.-F. Bellis, K. Van Hove, advokáti, a R. Burton, solicitor)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně N. von Lingen a S. Noë, poté S. Noë a J. Bourke a nakonec A. Dawes, zmocněnci, ve spolupráci s J. Holmesem, barrister)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C (2010) 7694 final ze dne 9. listopadu 2010 v řízení podle článku 101 SFEU, článku 53 Dohody o EHP a článku 8 Dohody mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o letecké dopravě (věc COMP/39258 – letecká nákladní doprava), a podpůrně na snížení pokuty uložené žalobkyni a společnosti Japan Airlines Corp.

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Komise C (2010) 7694 final ze dne 9. listopadu 2010 v řízení podle článku 101 SFEU, článku 53 Dohody o EHP a článku 8 dohody mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o letecké dopravě (věc COMP/39258 – letecká nákladní doprava) se zrušuje v rozsahu, v němž se týká společností Japan Airlines Co. Ltd a Japan Airlines Corp.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vzniklé společnosti Japan Airlines Co. Ltd.

      (1)  Úř. věst. C 80, 12.3.2011.


title: Věc T-461/07: Rozsudek Tribunálu ze dne 14. dubna 2011 — Visa Europe a Visa International Service v. Komise ( „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Trh služeb v oblasti akvizic transakcí uskutečněných kreditními kartami a debetními kartami s odloženou splatností (tzv. charge karty) — Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES — Omezení hospodářské soutěže — Potenciální soutěžitel — Pokuty — Polehčující okolnosti — Přiměřená lhůta — Právní jistota — Právo na obhajobu“ )

text:
               28.5.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 160/15

         Rozsudek Tribunálu ze dne 14. dubna 2011 — Visa Europe a Visa International Service v. Komise
   (Věc T-461/07) (1)

   (Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Trh služeb v oblasti akvizic transakcí uskutečněných kreditními kartami a debetními kartami s odloženou splatností (tzv. charge karty) - Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES - Omezení hospodářské soutěže - Potenciální soutěžitel - Pokuty - Polehčující okolnosti - Přiměřená lhůta - Právní jistota - Právo na obhajobu)
   2011/C 160/18
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Visa Europe Ltd (Londýn, Spojené království) a Visa International Service Association (Wilmington, Delaware, Spojené státy) (zástupci: původně S. Morris, QC, H. Davies a A. Howard, barristers, V. Davies a H. Masters, solicitors, poté S. Morris a P. Scott, solicitor, A. Howard, V. Davies a C. Thomas, solicitor)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně F. Arbault, N. Khan a V. Bottka, poté N. Khan a V. Bottka, zmocněnci)

      Předmět

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise K(2007) 4471 v konečném znění ze dne 3. října 2007 v řízení podle článku 81 Smlouvy o ES a podle článku 53 dohody o EHP (Věc COMP/D1/37.860 — Morgan Stanley v. Visa International a Visa Europe) a podpůrně návrh na zrušení nebo snížení pokuty uložené žalobkyním uvedeným rozhodnutím.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnostem Visa Europe Ltd a Visa International Service se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 51, 23.2.2008.


title: Věc T-78/09 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 25. února 2009 Evropským parlamentem proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu vydanému dne 11. prosince 2008 ve věci F-148/06, Collée v. Parlament

text:
               1.5.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 102/28

         Kasační opravný prostředek podaný dne 25. února 2009 Evropským parlamentem proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu vydanému dne 11. prosince 2008 ve věci F-148/06, Collée v. Parlament
   (Věc T-78/09 P)
   2009/C 102/42
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropský parlament (zástupci: C. Burgos a A. Lukošiūtė, zmocněnci)

      Další účastník řízení: Laurent Collée (Lucemburk, Lucembursko)

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

               —

               zrušit napadený rozsudek Soudu pro veřejnou službu v plném rozsahu;

               —

               vydat konečné rozhodnutí ve sporu, jímž bude zamítnuta žaloba podaná L. Colléem jako neopodstatněná;

               —

               rozhodnout o nákladech řízení podle práva.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Tímto kasačním opravným prostředkem se Parlament domáhá zrušení rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 11. prosince 2008 vydaného ve věci Collée v. Parlament, F-148/06, jímž Soud pro veřejnou službu zrušil rozhodnutí Parlamentu, kterým byly L. Colléovi pro účely povyšování přiděleny za rok 2004 dva body za zásluhy.
   Na podporu svého kasačního opravného prostředku uplatňuje Parlament čtyři důvody vycházející:

               —

               ze zkreslení skutkových okolností a důkazů, jelikož Soud pro veřejnou službu prohlásil, že L. Collée neobdržel třetí bod za zásluhy pouze proto, že jeho zásluhy nebyly vyšší než zásluhy úředníků, kteří získali tři body, zatímco srovnávací posouzení provedené za účelem vyřízení správní stížnosti L. Collého, ukazuje, že jeho hodnotící posudek nebyl stejné úrovně jako hodnotící posudky úředníků, kteří obdrželi tři body;

               —

               z nedostatku odůvodnění, jelikož Soud pro veřejnou službu nevysvětlil důvody svého odklonu od předchozí judikatury, a z rozporu v odůvodnění jednak mezi body 42 a 46 napadeného rozsudku a jeho bodem 18 a jednak mezi body 43 a 46 uvedeného rozsudku a jeho body 44 a 45;

               —

               z porušení článku 45 služebního řádu Společenství a související judikatury, neboť požadavek vyšších zásluh uplatňovaný Parlamentem pro účely přidělení třetího bodu není v rozporu s článkem 45 služebního řádu; v sestupném pořadí podle zásluh se tak musí úředník umístit výše než úředník, který obdržel tři body;

               —

               z porušení zásady rovného zacházení, když Parlamentu bylo vytýkáno, že tuto zásadu porušil, třebaže se L. Collée nenacházel v situaci srovnatelné se situací úředníků, kteří obdrželi tři body za zásluhy.


title: Věc T-440/09: Usnesení Tribunálu ze dne 4. června 2012 — Azienda Agricola Bracesco v. Komise ( „Mimosmluvní odpovědnost — Zemědělství — Ptačí chřipka — Výjimečná opatření na podporu trhu s vejci a drůbeží — Nezahrnutí křepelek mezi druhy drůbeže zakládající nárok na náhradu — Rovné zacházení a zákaz diskriminace — Neexistence příčinné souvislosti — Žaloba zjevně postrádající jakýkoli právní základ“ )

text:
               21.7.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/22

         Usnesení Tribunálu ze dne 4. června 2012 — Azienda Agricola Bracesco v. Komise
   (Věc T-440/09) (1)

   (Mimosmluvní odpovědnost - Zemědělství - Ptačí chřipka - Výjimečná opatření na podporu trhu s vejci a drůbeží - Nezahrnutí křepelek mezi druhy drůbeže zakládající nárok na náhradu - Rovné zacházení a zákaz diskriminace - Neexistence příčinné souvislosti - Žaloba zjevně postrádající jakýkoli právní základ)
   2012/C 217/47
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Azienda Agricola Bracesco Srl — v likvidaci (Orgiano, Itálie) (zástupci: F. Tosello, S. Rizzioli a C. Pauly, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: F. Jimeno Fernández a D. Nardi, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žaloba na náhradu škody směřující k získání náhrady škody, která údajně vznikla žalobkyni v důsledku přijetí nařízení Komise (ES) č. 1010/2006 ze dne 3. července 2006 o některých výjimečných opatřeních na podporu trhu s vejci a drůbeží v některých členských státech (Úř. věst. L 180, s. 3) v rozsahu, v němž toto nařízení nestanoví taková opatření ve prospěch chovatelů drůbeže zabývající se chovem a uváděním křepelek na trh.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá jako zjevně postrádající jakýkoli právní základ.

               2)

               Azienda Agricola Bracesco Srl — v likvidaci ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 312, 19.12.2009.


title: Spojené věci C-167/11 P: Usnesení Soudního dvora ze dne 22. března 2012 — Cantiere navale De Poli SpA v. Evropská komise ( „Kasační opravný prostředek — Článek 119 jednacího řádu — Státní podpory — Neslučitelnost se společným trhem — Rozhodnutí Komise — Změna existující podpory — Nařízení (ES) č. 794/2004 — Nařízení (ES) č. 1177/2002 — Dočasný obranný mechanismus pro stavbu lodí“ )

text:
               30.6.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 194/7

         Usnesení Soudního dvora ze dne 22. března 2012 — Cantiere navale De Poli SpA v. Evropská komise
   (Spojené věci C-167/11 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Článek 119 jednacího řádu - Státní podpory - Neslučitelnost se společným trhem - Rozhodnutí Komise - Změna existující podpory - Nařízení (ES) č. 794/2004 - Nařízení (ES) č. 1177/2002 - Dočasný obranný mechanismus pro stavbu lodí)
   2012/C 194/10
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Cantiere navale De Poli SpA (zástupci: A. Abate a A. Franchi, avvocati)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: V. Di Bucci a C. Urraca Caviedes, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující navrhovatelku: Italská republika (zástupci: G. Palmieri, zmocněnec, P. Gentili, avvocato dello Stato)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) ze dne 3. února 2011 — Cantieri navale Dim Poli v. Komise (T-584/08), kterým Tribunál zamítl žalobu na neplatnost proti rozhodnutí Komise 2010/38/ES ze dne 21. října 2008 o státní podpoře C-20/08 (ex N 62/08), kterou Itálie zamýšlí poskytnout na základě změny režimu podpor N 59/04 týkajícího se dočasného obranného mechanismu pro stavbu lodí (Úř. věst. L 17, s. 50)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnosti Cantiere navale De Poli SpA se ukládá náhrada nákladů řízení.

               3)

               Italská republika ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 173, 11.6.2011.


title: Věc C-539/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 4. prosince 2008 – Staatssecretaris van Financiën v. Fiscale eenheid Facet BV/Facet Trading BV

text:
               21.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/35

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 4. prosince 2008 – Staatssecretaris van Financiën v. Fiscale eenheid Facet BV/Facet Trading BV
   (Věc C-539/08)
   (2009/C 44/57)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Předkládající soud
   Hoge Raad der Nederlanden
   Účastníci původního řízení

      Navrhovatel v řízení o kasačním opravném prostředku: Staatssecretaris van Financiën

      Odpůrkyně v řízení o kasačním opravném prostředku: Fiscale eenheid Facet BV/Facet Trading BV
   Předběžná otázka
   Je třeba čl. 17 odst. 2 a 3 jakož i čl. 28b část A odst. 2 šesté směrnice (1) vykládat tak, že pokud je podle prvního pododstavce posledně uvedeného ustanovení místem pořízení zboží uvnitř Společenství území členského státu, který pořizovateli vydal identifikační číslo pro daň z obratu, jež nabyvatel použil pro nabytí zboží, je tento nabyvatel oprávněn k okamžitému odečtení DPH, kterou je v tomto členském státě povinen odvést, jakožto DPH na vstupu?

      (1)  Šestá směrnice Rady ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23).