title: Věc C-608/19: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 28. října 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Consiglio di Stato – Itálie) – Istituto nazionale per l'assicurazione contro gli infortuni sul lavoro (INAIL) v. Zennaro Giuseppe Legnami Sas di Zennaro Mauro & C („Řízení o předběžné otázce – Státní podpory – Nařízení (EU) č. 1407/2013 – Článek 3 – Podpora de minimis – Článek 6 – Dohled – Podniky, které překročí strop de minimis z důvodu kumulace s dříve získanými podporami – Možnost vybrat si mezi snížením nebo vzdáním se předchozí podpory za účelem dodržení stropu de minimis“)

text:
               14.12.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 433/14

      Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 28. října 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Consiglio di Stato – Itálie) – Istituto nazionale per l'assicurazione contro gli infortuni sul lavoro (INAIL) v. Zennaro Giuseppe Legnami Sas di Zennaro Mauro & C
      (Věc C-608/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Státní podpory - Nařízení (EU) č. 1407/2013 - Článek 3 - Podpora de minimis - Článek 6 - Dohled - Podniky, které překročí strop de minimis z důvodu kumulace s dříve získanými podporami - Možnost vybrat si mezi snížením nebo vzdáním se předchozí podpory za účelem dodržení stropu de minimis“)
      (2020/C 433/15)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Consiglio di Stato

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Istituto nazionale per l'assicurazione contro gli infortuni sul lavoro (INAIL)

         Žalovaná: Zennaro Giuseppe Legnami Sas di Zennaro Mauro & C

         Výrok

                  1)

                  Články 3 a 6 nařízení Komise (EU) č. 1407/2013 ze dne 18. prosince 2013 o použití článků 107 a 108 Smlouvy o fungování Evropské unie na podporu de minimis musí být vykládány v tom smyslu, že podnik, jehož členský stát usazení mu zamýšlí přiznat podporu de minimis, která by z důvodu existence dřívějších podpor zvýšila celkovou částku podpory poskytnuté tomuto podniku nad strop 200 000 eur za tři po sobě jdoucí jednoletá účetní období, stanovený v čl. 3 odst. 2 nařízení č. 1407/2013, se může až do poskytnutí této podpory rozhodnout pro snížení požadovaných finančních prostředků nebo pro úplné nebo částečné vzdání se již získaných dřívějších podpor, aby tento strop nepřekročil.

                  2)

                  Články 3 a 6 nařízení č. 1407/2013 musí být vykládány v tom smyslu, že členské státy nejsou povinny umožnit podnikům žádajícím o podporu změnit jejich žádost o podporu před jejím poskytnutím, aby nepřekročily strop 200 000 eur za tři po sobě jdoucí jednoletá účetní období, stanovený v čl. 3 odst. 2 nařízení č. 1407/2013. Předkládajícímu soudu přísluší posoudit právní důsledky chybějící možnosti podniků provést takové změny, přičemž je třeba upřesnit, že tyto změny mohou být uskutečněny pouze k datu před poskytnutím podpory de minimis.

         (1)  Úř. věst. C 357, 21.10.2019.


title: Věc C-637/19: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 28. října 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Svea hovrätt – Patent- och marknadsöverdomstolen – Švédsko) – BY v. CX („Řízení o předběžné otázce – Autorské právo a práva s ním související – Směrnice 2001/29/ES – Informační společnost – Harmonizace určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících – Článek 3 odst. 1 – Sdělování veřejnosti – Pojem ‚veřejnost‘ – Předání chráněného díla soudu elektronickou cestou jakožto důkazu v rámci soudního řízení“)

text:
               14.12.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 433/14

      Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 28. října 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Svea hovrätt – Patent- och marknadsöverdomstolen – Švédsko) – BY v. CX
      (Věc C-637/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Autorské právo a práva s ním související - Směrnice 2001/29/ES - Informační společnost - Harmonizace určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících - Článek 3 odst. 1 - Sdělování veřejnosti - Pojem ‚veřejnost‘ - Předání chráněného díla soudu elektronickou cestou jakožto důkazu v rámci soudního řízení“)
      (2020/C 433/16)
      Jednací jazyk: švédština

         Předkládající soud

      Svea hovrätt – Patent- och marknadsöverdomstolen

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatel: BY

         Odpůrce: CX

         Výrok

      Článek 3 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/29/ES ze dne 22. května 2001 o harmonizaci určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti musí být vykládán v tom smyslu, že se pojem „sdělování veřejnosti“ uvedený v tomto ustanovení nevztahuje na předání chráněného díla elektronickou cestou soudu jakožto důkazu v rámci soudního řízení mezi jednotlivci.

         (1)  Úř. věst. C 372, 4.11.2019.


title: Věc C-702/19 P: Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 22. října 2020 – Silver Plastics GmbH & Co. KG, Johannes Reifenhäuser Holding GmbH & Co. KG v. Evropská komise („Kasační opravný prostředek – Hospodářská soutěž – Kartelová dohoda – Trh s potravinovými obaly pro maloobchodní prodej – Rozhodnutí konstatující porušení článku 101 SFEU – Nařízení (ES) č. 1/2003 – Článek 23 – Článek 6 Evropské úmluvy o lidských právech – Základní právo na spravedlivý proces – Zásada rovnosti zbraní – Právo ‚na konfrontaci‘ – Výslech svědků – Odůvodnění – Jediné a trvající protiprávní jednání – Maximální výše pokuty“)

text:
               14.12.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 433/15

      Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 22. října 2020 – Silver Plastics GmbH & Co. KG, Johannes Reifenhäuser Holding GmbH & Co. KG v. Evropská komise
      (Věc C-702/19 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Hospodářská soutěž - Kartelová dohoda - Trh s potravinovými obaly pro maloobchodní prodej - Rozhodnutí konstatující porušení článku 101 SFEU - Nařízení (ES) č. 1/2003 – Článek 23 - Článek 6 Evropské úmluvy o lidských právech - Základní právo na spravedlivý proces - Zásada rovnosti zbraní - Právo ‚na konfrontaci‘ - Výslech svědků - Odůvodnění - Jediné a trvající protiprávní jednání - Maximální výše pokuty“)
      (2020/C 433/17)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Silver Plastics GmbH & Co. KG (zástupci: M. Wirtz, a S. Möller, Rechtsanwälte), Johannes Reifenhäuser Holding GmbH & Co. KG (zástupce: C. Karbaum, Rechtsanwalt)

         Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: G. Meessen, I. Zaloguin a L. Wildpanner, zmocněnci)

         Výrok

                  1)

                  Kasační opravný prostředek se zamítá.

                  2)

                  Silver Plastics GmbH & Co. KG a Johannes Reifenhäuser Holding GmbH & Co. KG ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

         (1)  Úř. věst. C 383, 11.11.2019.


title: Věc C-623/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sądem Okręgowym w Gorzowie Wielkopolskim (Polsko) dne 3. října 2018 – Prokuratura Rejonowa w Słubicach v. BQ

text:
               14.12.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 433/15

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sądem Okręgowym w Gorzowie Wielkopolskim (Polsko) dne 3. října 2018 – Prokuratura Rejonowa w Słubicach v. BQ
      (Věc C-623/18)
      (2020/C 433/18)
      Jednací jazyk: polština

         Předkládající soud

      Sąd Okręgowy w Gorzowie Wielkopolskim

         Účastníci původního řízení

         Obžaloba: Prokuratura Rejonowa w Słubicach

         Obžalovaný: BQ
      Usnesením ze dne 6. října 2020 prohlásil Soudní dvůr (osmý senát) žádost o rozhodnutí o předběžné otázce za zjevně nepřípustnou.


title: Věc C-361/20 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 4. srpna 2020 YG proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 28. května 2020 ve věci T-518/18, YG v. Komise

text:
               14.12.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 433/16

      Kasační opravný prostředek podaný dne 4. srpna 2020 YG proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 28. května 2020 ve věci T-518/18, YG v. Komise
      (Věc C-361/20 P)
      (2020/C 433/19)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatel): YG (zástupci: A. Champetier, advokátka, S. Rodrigues, advokát)

         Další účastnice řízení: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Navrhovatel navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  částečně zrušil napadený rozsudek, určil, že návrhová žádání navrhovatele ve věci T-518/18 jsou přípustná a opodstatněná, a potvrdil náhradu nákladů řízení žalovanou, a v důsledku toho

                  —

                  zrušil rozhodnutí napadená v prvním stupni;
                  nebo pokud to není možné,

                  —

                  vrátil věc zpět Tribunálu k rozhodnutí.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

                  1.

                  Zkreslení důkazů a porušení práva na obhajobu.

                  2.

                  Nedostatečné a rozporuplné odůvodnění.


title: Věc C-372/20: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzgericht (Rakousko) dne 6. srpna 2020 – QY v. Finanzamt Wien für den 8., 16. und 17. Bezirk

text:
               14.12.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 433/16

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzgericht (Rakousko) dne 6. srpna 2020 – QY v. Finanzamt Wien für den 8., 16. und 17. Bezirk
      (Věc C-372/20)
      (2020/C 433/20)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Bundesfinanzgericht

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: QY

         Žalovaný: Finanzamt Wien für den 8., 16. und 17. Bezirk

         Předběžné otázky

      První otázka:
      Musí být čl. 11 odst. 3 písm. e) nařízení 883/2004 (1) vykládán v tom smyslu, že do jeho působnosti spadá situace zaměstnankyně se státní příslušností členského státu, v němž má ona a její děti své bydliště, která se zaměstnavatelem se sídlem v jiném členském státě uzavře pracovní poměr jako humanitární pracovnice podléhající podle právních předpisů státu sídla systému povinného pojištění a kterou zaměstnavatel sice nikoliv ihned po nástupu do zaměstnání, nýbrž po absolvování přípravné doby a po návratu po dobu reintegrace ve státě sídla, vyšle do třetí země?
      Druhá otázka:
      Porušuje takové vnitrostátní ustanovení, jako je ustanovení § 53 odst. 1 Familienlastenausgleichsgesetz (zákon o vyrovnání rodinných výdajů pomocí dávek) (FLAG), v němž je mimo jiné samostatně zakotveno rovné postavení s rezidenty, zákaz provádění nařízení ve smyslu čl. 288 druhého pododstavce SFEU?
      Třetí a čtvrtá otázka se týkají případu, že situace navrhovatelky spadá do působnosti čl. 11 odst. 3 písm. e) nařízení 883/2004 a unijní právo ukládá povinnost poskytovat rodinné dávky výlučně členskému státu bydliště.
      Třetí otázka:
      Musí být zákaz diskriminace na základě státní příslušnosti, který je pro zaměstnance zakotven v čl. 45 druhém pododstavci SFEU, a podpůrně v článku 18 SFEU, vykládán v tom smyslu, že brání takovému vnitrostátnímu ustanovení, jako je ustanovení § 13 odst. 1 Entwicklungshelfergesetz (zákon o humanitárních pracovnících) (EHG), ve znění účinném do 31. prosince 2018, které nárok na rodinné dávky v členském státě, který není podle unijního práva příslušný, váže na podmínku, že humanitární pracovník musí mít již před začátkem zaměstnání středisko svých životních zájmů, příp. svůj obvyklý pobyt na území členského státu sídla, přičemž tento požadavek musí splňovat také rezidenti?
      Čtvrtá otázka:
      Musí být čl. 68 odst. 3 nařízení 883/2004 a čl. 60 odst. 2 a 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 987/2009 (2) vykládány v tom smyslu, že instituce členského státu, o němž se žadatelka domnívala, že se jedná o členský stát zaměstnání, který má hlavní odpovědnost a jemuž byla předložena žádost o rodinné dávky, jehož právní předpisy však nejsou použitelné ani přednostně ani sekundárně, [v němž] však existuje nárok na rodinné dávky podle alternativního ustanovení vnitrostátního práva, musí analogicky použít ustanovení upravující povinnost postoupení žádosti, informování, přijetí prozatímního rozhodnutí o použitelných pravidlech přednosti a prozatímním vyplacení dávek?
      Pátá otázka:
      Týká se povinnost přijetí prozatímního rozhodnutí o použitelných pravidlech přednosti výlučně dotčeného orgánu jako dané instituce nebo také správního soudu, u něhož byl podán opravný prostředek?
      Šestá otázka:
      V jakém okamžiku je správní soud povinen přijmout prozatímní rozhodnutí o použitelných pravidlech přednosti?
      Sedmá otázka se týká případu, že situace žadatelky spadá do působnosti čl. 11 odst. 3 písm. a) nařízení 883/2004 a unijní právo ukládá povinnost vyplácet rodinné dávky společně členskému státu zaměstnání a členskému státu bydliště.
      Sedmá otázka:
      Musí být sousloví „uvedená instituce […] postoupí žádost“ v čl. 68 odst. 3 písm. a) nařízení 883/2004 a sousloví „tato instituce danou žádost […] postoupí“ v článku 60 nařízení 987/2009 vykládána v tom smyslu, že tato ustanovení spojují instituci členského státu, který má hlavní odpovědnost, a instituci členského státu, který je příslušný sekundárně, tím způsobem, že oba členské státy musí vyřídit JEDNU žádost o rodinné dávky nebo musí žadatel o případný doplatek dané instituce členského státu, jehož právní předpisy se nepoužijí přednostně, požádat zvlášť, takže žadatel musí u dvou institucí dvou členských států podat dvě fyzické žádosti (formuláře), s nimiž jsou přirozeně spojeny různé lhůty?
      Osmá a devátá otázka se týkají období od 1. ledna 2019, kdy Rakousko společně se zavedením indexace rodinných dávek zrušilo poskytování rodinných dávek pro humanitární pracovníky tím, že zrušilo čl. 13 odst. 1 EHG v původním znění.
      Osmá otázka:
      Musí být čl. 4 odst. 4, články 45 a 208 SFEU, čl. 4 odst. 3 SEU a články 2, 3 a 7 a hlava II nařízení 883/2004 vykládány v tom smyslu, že členskému státu obecně zakazují, aby zrušil rodinné dávky pro humanitární pracovníky, kteří své rodinné příslušníky vezmou s sebou na místo výkonu mise v třetí zemi?
      Alternativně devátá otázka:
      Musí být čl. 4 odst. 4, články 45 a 208 SFEU, čl. 4 odst. 3 SEU a články 2, 3 a 7 a hlava II nařízení 883/2004 vykládány v tom smyslu, že humanitárnímu pracovníkovi, který získal nárok na rodinné dávky již v předchozích obdobích, v situaci, o jakou se jedná ve věci v původním řízení, zaručují zachování tohoto nároku v individuálně konkrétním případě pro budoucí období, ačkoliv členský stát poskytování rodinných dávek humanitárním pracovníkům zrušil?

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 883/2004 ze dne 29. dubna 2004 o koordinaci systémů sociálního zabezpečení (Úř. věst. L 166, 30.4.2004, s. 1).

         (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 987/2009 ze dne 16. září 2009 , kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 883/2004 o koordinaci systémů sociálního zabezpečení (Úř. věst. 2009, L 284, s. 1).


title: Věc C-421/20: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberlandesgericht Düsseldorf (Německo) dne 8. září 2020 – Acacia Srl v. Bayerische Motoren Werke Aktiengesellschaft

text:
               14.12.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 433/19

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberlandesgericht Düsseldorf (Německo) dne 8. září 2020 – Acacia Srl v. Bayerische Motoren Werke Aktiengesellschaft
      (Věc C-421/20)
      (2020/C 433/22)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Oberlandesgericht Düsseldorf

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: Acacia Srl

         Žalovaná: Bayerische Motoren Werke Aktiengesellschaft

         Předběžné otázky

                  1.

                  Může vnitrostátní soud, který má rozhodnout ve věci porušení (průmyslových) vzorů Společenství a jehož mezinárodní soudní příslušnost byla založena podle čl. 82 odst. 5 nařízení o (průmyslových) vzorech Společenství (1), použít při posuzování následných nároků, vztahujících se na území jeho členského státu, vnitrostátní právo členského státu, na jehož území má sídlo soud, který má rozhodnout ve věci porušení práv (lex fori)?

                  2.

                  V případě záporné odpovědi na první otázku: Může se „původní místo porušení práv“ ve smyslu rozhodnutí Soudního dvora C-24/16, C-25/16, Nintendo (2), pro určení práva rozhodného pro následné nároky podle čl. 8 odst. 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. července 2007 o právu rozhodném pro mimosmluvní závazkové vztahy („Řím II“) (3), nacházet také v členském státě, na jehož území se nacházejí spotřebitelé, na které je zaměřena internetová reklama a ve kterém jsou uváděny na trh předměty porušující (průmyslové) vzory ve smyslu článku 19 nařízení o průmyslových vzorech, pokud je u soudu napadena pouze nabídka a uvádění na trh v tomto členském státě, a to i v případě, že internetové nabídky, které jsou základem nabídky a uvádění na trh, byly spuštěny v jiném členském státě?

         (1)  Nařízení Rady (ES) č. 6/2002 ze dne 12. prosince 2001 o (průmyslových) vzorech Společenství (Úř. věst. 2002, L 3, s. 1).

         (2)  ECLI:EU:C:2017:724.

         (3)  Úř. věst. 2007, L. 199, s. 40.


title: Věc C-434/20: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Frankfurt am Main (Německo) dne 16. září 2020 – flightright GmbH v. SunExpressGünes Ekspres Havacilik A.S

text:
               14.12.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 433/20

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Frankfurt am Main (Německo) dne 16. září 2020 – flightright GmbH v. SunExpressGünes Ekspres Havacilik A.S
      (Věc C-434/20)
      (2020/C 433/23)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Landgericht Frankfurt am Main

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: flightright GmbH

         Žalovaná: SunExpressGünes Ekspres Havacilik A.S

         Předběžné otázky

                  1.

                  Musí být články 4 a 7 nařízení Rady (ES) č. 261/2004 (1) vykládány v tom smyslu, že změna rezervace na jiný předcházející let, kterým cestující dosáhne cílového místa určení 10 hodin a 1 minutu před plánovaným časem příletu původně rezervovaného letu, představuje odepření nástupu na palubu?

                  2.

                  V případě kladné odpovědi na první otázku: Musí se cestující – jak v zásadě vyžaduje čl. 3 odst. 2 resp. čl. 2 písm. j) nařízení Rady (ES) č. 261/2004 -, a to ve stanoveném časem odletu, resp. nejpozději 45 minut před oznámením času odletu původně rezervovaného letu přihlásit k odbavení, resp. k nástupu na palubu, aby se použilo nařízení Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004 nebo aby se jednalo o odepření nástupu na palubu zakládající povinnost náhrady, i když to již ve skutečnosti nebylo možné z důvodu využití dřívějšího náhradního letu, na který byla změněna rezervace?

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91(Úř. věst. L 46, 17.2.2004, s. 1).


title: Věc C-435/20: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Schleswig-Holsteinisches Verwaltungsgericht (Německo) dne 16. září 2020 – C v. Spolková republika Německo

text:
               14.12.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 433/20

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Schleswig-Holsteinisches Verwaltungsgericht (Německo) dne 16. září 2020 – C v. Spolková republika Německo
      (Věc C-435/20)
      (2020/C 433/24)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Schleswig-Holsteinisches Verwaltungsgericht

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: C

         Žalovaná: Spolková republika Německo

         Předběžné otázky

                  1.

                  Je vnitrostátní právní úprava, podle níž lze žádost o mezinárodní ochranu odmítnout jako nepřípustnou následnou žádost, v souladu s čl. 33 odst. 2 písm. d) a čl. 2 písm. q) směrnice 2013/32/EU (1), pokud se první neúspěšné azylové řízení uskutečnilo v jiném členském státě Evropské unie?

                  2.

                  V případě kladné odpovědi na první otázku: Je vnitrostátní právní úprava, podle níž lze žádost o mezinárodní ochranu odmítnout jako nepřípustnou následnou žádost, v souladu s čl. 33 odst. 2 písm. d) a čl. 2 písm. q) směrnice 2013/32/EU i tehdy, pokud se první neúspěšné azylové řízení neuskutečnilo v členském státě Evropské unie, nýbrž ve Švýcarsku?

                  3.

                  V případě záporné odpovědi na druhou otázku: Je vnitrostátní právní úprava, podle níž je žádost o azyl v případě následné žádosti nepřípustná, přičemž se nerozlišuje mezi postavením uprchlíka a doplňkovou ochranou, v souladu s čl. 33 odst. 2 [písm. d)] směrnice 2013/32/EU?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/32/EU ze dne 26. června 2013 o společných řízeních pro přiznávání a odnímání statusu mezinárodní ochrany (Úř. věst. L 180, 29.6.2013, s. 60).


title: Věc C-438/20: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Düsseldorf (Německo) dne 18. září 2020 – BT v. Eurowings GmbH

text:
               14.12.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 433/21

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Düsseldorf (Německo) dne 18. září 2020 – BT v. Eurowings GmbH
      (Věc C-438/20)
      (2020/C 433/25)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Landgericht Düsseldorf

         Účastnice původního řízení

         Navrhovatelka v odvolacím řízení: BT

         Odpůrkyně v odvolacím řízení: Eurowings GmbH

         Předběžné otázky

                  1.

                  Jedná se o „odepření nástupu na palubu“ ve smyslu článku 4 a čl. 2 písm. j) nařízení (ES) č. 261/2004 (1) také v případě, kdy je cestujícím odepřen nástup na příslušný let nikoliv až při přihlášení se k nástupu na palubu letadla (na odletové bráně), nýbrž již dříve u přepážky registrace k přepravě [dále také „odbavovací přepážka“] a cestující se z tohoto důvodu k přihlášení k nástupu na palubu letadla (k odletové bráně) ani nedostaví?

                  2.

                  V případě kladné odpovědi na první otázku: Jedná se o „odepření nástupu na palubu“ ve smyslu článku 4 a čl. 2 písm. j) nařízení č. 261/2004 také v případě, kdy je cestujícímu odepřen nástup na palubu až několik málo minut před plánovaným odletem u přepážky registrace k přepravě, tedy v okamžiku, kdy je nástup na palubu letadla již zjevně ukončen a další nástup cestujících tedy ve skutečnosti již není možný?

                  3.

                  V případě záporné odpovědi na druhou otázku: Je změna rezervace cestujícího na jiný let „odepřením nástupu na palubu“ ve smyslu článku 4 a čl. 2 písm. j) nařízení č. 261/2004 v případě, kdy se cestující dostaví k přepážce registrace k přepravě jen několik minut před plánovaným odletem, tedy v okamžiku, kdy je nástup na palubu letadla již zjevně ukončen a další nástup cestujících tedy ve skutečnosti již není možný, a cestujícímu je odepřen nástup na palubu z důvodu již ukončeného nástupu na palubu letadla?

                  4.

                  V případě, že první až třetí předběžná otázka budou zodpovězeny záporně: Musí být čl. 2 písm. j) nařízení č. 261/2004 vykládán v tom smyslu, že se v případě, kdy se cestující včas (v projednávané věci cca dvě hodiny) před odletem zařadí do fronty před přepážkou registrace k přepravě, ale z důvodu organizačních nedostatků letecké společnosti (např. nedostatečný počet otevřených přepážek registrace k přepravě, chybějící personál, neinformování cestujících hlášením z reproduktorů) a/nebo v důsledku závad na letišti (v projednávané věci závada pásového dopravníku pro zavazadla) se na řadu u přepážky registrace k přepravě dostanou až v okamžiku (v projednávané věci pět minut před plánovaným odletem), kdy je nástup na palubu letadla již ukončen a cestujícím není z tohoto důvodu umožněn nástup na palubu, jedná o případ „odepření nástupu na palubu“ ve smyslu čl. 2 písm. j) nařízení č. 261/2004.

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91(Úř. věst. 2004, L 46, s. 1).


title: Věc C-442/20: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Nürnberg (Německo) dne 21. září 2020 – flightright GmbH v. Ryanair Designated Activity Company

text:
               14.12.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 433/22

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Nürnberg (Německo) dne 21. září 2020 – flightright GmbH v. Ryanair Designated Activity Company
      (Věc C-442/20)
      (2020/C 433/26)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Amtsgericht Nürnberg

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: flightright GmbH

         Žalovaná: Ryanair Designated Activity Company

         Předběžné otázky

                  1.

                  Je stávka zaměstnanců provozujícího leteckého dopravce organizovaná odbory „mimořádnou okolností“ ve smyslu čl. 5 odst. 3 nařízení (ES) č. 261/2004 (1)?

                  2.

                  Je v tomto ohledu relevantní, zda se uvedená stávka koná z důvodu požadavků zaměstnanců, které do té doby nebyly předmětem dohody uzavřené mezi zaměstnanci a leteckým dopravcem?

                  3.

                  Je v tomto ohledu relevantní, zda byla stávka vyvolána určitým chováním leteckého dopravce během jednání s odborovou organizací?

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91 (Úř. věst. 2004, L 46, s. 1).


title: Věc C-445/20: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Nürnberg (Německo) dne 21. září 2020 – PN a LM v. Ryanair Designated Activity Company

text:
               14.12.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 433/24

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Nürnberg (Německo) dne 21. září 2020 – PN a LM v. Ryanair Designated Activity Company
      (Věc C-445/20)
      (2020/C 433/29)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Amtsgericht Nürnberg

         Účastnici původního řízení

         Žalobci: PN a LM

         Žalovaná: Ryanair Designated Activity Company

         Předběžné otázky

                  1.

                  Je stávka zaměstnanců provozujícího leteckého dopravce organizovaná odbory „mimořádnou okolností“ ve smyslu čl. 5 odst. 3 nařízení (ES) č. 261/2004 (1)?

                  2.

                  Je v tomto ohledu relevantní, zda se uvedená stávka koná z důvodu požadavků zaměstnanců, které do té doby nebyly předmětem dohody uzavřené mezi zaměstnanci a leteckým dopravcem?

                  3.

                  Je v tomto ohledu relevantní, zda byla stávka vyvolána určitým chováním leteckého dopravce během jednání s odborovou organizací?

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91 (Úř. věst. 2004, L 46, s. 1).


title: Věc C-449/20: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Supremo Tribunal Administrativo (Portugalsko) dne 22. září 2020 – Real Vida Seguros SA v. Autoridade Tributária e Aduaneira

text:
               14.12.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 433/24

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Supremo Tribunal Administrativo (Portugalsko) dne 22. září 2020 – Real Vida Seguros SA v. Autoridade Tributária e Aduaneira
      (Věc C-449/20)
      (2020/C 433/30)
      Jednací jazyk: portugalština

         Předkládající soud

      Supremo Tribunal Administrativo

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelka: Real Vida Seguros SA

         Odpůrkyně: Autoridade Tributária e Aduaneira

         Předběžná otázka

      Představuje porušení volného pohybu kapitálu, zakotveného v článcích 63 SFEU a následujících, to, že podle článků 31 a 2 Estatuto dos Benefícios Fiscais [právní předpis, který upravuje daňové výhody], pro účely imposto sobre [o rendimento] [d]as pessoas coletivas [daň z příjmů právnických osob] (IRC), kterou odvedla navrhovatelka v souvislosti se zdaňovacími roky 1999 a 2000, lze učinit odpočet 50 % dividend získaných na vnitrostátních burzách (portugalských), s tím, že odpočet za dividendy získané v ostatních zemích Evropské unie je vyloučen?


title: Věc C-451/20: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landesgericht Korneuburg (Rakousko) dne 23. září 2020 – Airhelp Limited v. Austrian Airlines AG

text:
               14.12.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 433/25

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landesgericht Korneuburg (Rakousko) dne 23. září 2020 – Airhelp Limited v. Austrian Airlines AG
      (Věc C-451/20)
      (2020/C 433/31)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Landesgericht Korneuburg

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: Airhelp Limited

         Žalovaná: Austrian Airlines AG

         Předběžné otázky

                  1.

                  Musí být čl. 3 odst. 1 nařízení (ES) č. 261/2004 (1) vykládán v tom smyslu, že nařízení se uplatní také na letecké spojení rezervované pod jedním číslem a sestávající ze dvou úseků, u něhož oba úseky mají být provozovány jedním (stejným) leteckým dopravcem Společenství, pokud se jak místo odletu prvního úseku, tak i místo příletu druhého úseku nachází ve třetí zemi, a pouze místo příletu prvního úseku a místo odletu druhého úseku leží na území členského státu?
                  V případě kladné odpovědi na první otázku:

                  2.

                  Musí být čl. 5 odst. 1 písm. c) bod iii) nařízení č. 261/2004 vykládán v tom smyslu, že cestující má nárok na náhradu podle čl. 7 odst. 1 nařízení také tehdy, pokud by jemu nabídnutým přesměrováním letu sice podle letového plánu dosáhl místa určení nejpozději dvě hodiny po plánovaném čase příletu zrušeného letu, ve skutečnosti jej však v tomto časovém rámci nedosáhne.

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91 (Úř. věst. 2004, L 46, s. 1).


title: Věc C-456/20 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 21. září 2020 Crédit agricole SA proti rozsudku Tribunálu (druhého rozšířeného senátu) vydanému dne 8. července 2020 ve věci T-576/18, Crédit agricole SA v. ECB

text:
               14.12.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 433/26

      Kasační opravný prostředek podaný dne 21. září 2020 Crédit agricole SA proti rozsudku Tribunálu (druhého rozšířeného senátu) vydanému dne 8. července 2020 ve věci T-576/18, Crédit agricole SA v. ECB
      (Věc C-456/20 P)
      (2020/C 433/33)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Crédit agricole SA (zástupkyně: A. Champsaur, A. Delors, advokátky)

         Další účastnice řízení: Evropská centrální banka

         Návrhová žádání

                  —

                  Zrušit bod 2 výroku rozsudku Tribunálu ze dne 8. července 2020, Crédit Agricole SA v. ECB (T-576/18), kterým byla ve zbývající části zamítnuta návrhová žádání navrhovatelky, aby bylo zrušeno rozhodnutí ECB ECB/SSM/2018-FRCAG-75 ze dne 16. července 2018;

                  —

                  Vyhovět všem návrhovým žádáním předloženým navrhovatelkou v prvním stupni před Tribunálem;

                  —

                  uložit ECB náhradu veškerých nákladů řízení.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Navrhovatelka tvrdí, že:

                  (1)

                  se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení při uplatnění čl. 26 odst. 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 575/2013 ze dne 26. června 2013 o obezřetnostních požadavcích na úvěrové instituce a investiční podniky a porušil zásadu zpětného použití mírnějšího trestněprávního předpisu, když rozhodl, že se navrhovatelka dopustila protiprávního jednání v rámci zpřístupňování informací v souvislosti s pilířem 3 a ve zprávě COREP za druhé čtvrtletí roku 2016;

                  (2)

                  se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení a porušil povinnost uvést odůvodnění, když se nevyjádřil k žalobnímu důvodu vycházejícímu z rozporu rozhodnutí ECB/SSM/2018-FRCAG-75 se zásadou právní jistoty, a porušil zásadu právní jistoty, když konstatoval existenci porušení čl. 26 odst. 3 nařízení č. 575/2013, ačkoli výslovně uznal nejasnost tohoto ustanovení;

                  (3)

                  Tribunál porušil čl. 18 odst. 1 nařízení Rady (EU) 1024/2013 ze dne 15. října 2013, kterým se ECB svěřují zvláštní úkoly týkající se politik, které se vztahují k obezřetnostnímu dohledu nad úvěrovými institucemi, jakož i povinnost uvést odůvodnění, když neprokázal nedbalostní jednání navrhovatelky;

                  (4)

                  se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení a porušil povinnost uvést odůvodnění, když se nevyjádřil k žalobnímu důvodu vycházejícímu z rozporu rozhodnutí ECB/SSM/2018-FRCAG-75 se zásadou proporcionality a zásadou rovného zacházení, a porušil tyto dvě zásady, když implicitně rozhodl, že sankce byla v zásadě opodstatněná.


title: Věc C-457/20 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 21. září 2020 Crédit agricole Corporate and Investment Bank proti rozsudku Tribunálu (druhého rozšířeného senátu) vydanému dne 8. července 2020 ve věci T-577/18, Crédit agricole Corporate and Investment Bank v. ECB

text:
               14.12.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 433/27

      Kasační opravný prostředek podaný dne 21. září 2020 Crédit agricole Corporate and Investment Bank proti rozsudku Tribunálu (druhého rozšířeného senátu) vydanému dne 8. července 2020 ve věci T-577/18, Crédit agricole Corporate and Investment Bank v. ECB
      (Věc C-457/20 P)
      (2020/C 433/34)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Crédit agricole Corporate and Investment Bank (zástupkyně: A. Champsaur, A. Delors, advokátky)

         Další účastnice řízení: Evropská centrální banka

         Návrhová žádání

                  —

                  Zrušit bod 2 výroku rozsudku Tribunálu ze dne 8. července 2020, Crédit Agricole Corporate and Investment Bank v. ECB (T-577/18), kterým byla ve zbývající části zamítnuta návrhová žádání navrhovatelky, aby bylo zrušeno rozhodnutí ECB ECB/SSM/2018-FRCAG-76 ze dne 16. července 2018;

                  —

                  Vyhovět všem návrhovým žádáním předloženým Crédit Agricole Corporate and Investment Bank v prvním stupni před Tribunálem;

                  —

                  uložit ECB náhradu veškerých nákladů řízení.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Ve třech důvodech kasačního opravného prostředku navrhovatelka tvrdí, že:

                  (1)

                  se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení a porušil povinnost uvést odůvodnění, když se nevyjádřil k žalobnímu důvodu vycházejícímu z rozporu rozhodnutí ECB/SSM/2018-FRCAG-76 se zásadou právní jistoty, a porušil zásadu právní jistoty, když konstatoval existenci porušení čl. 26 odst. 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 575/2013 ze dne 26. června 2013 o obezřetnostních požadavcích na úvěrové instituce a investiční podniky, ačkoli výslovně uznal nejasnost tohoto ustanovení;

                  (2)

                  Tribunál porušil čl. 18 odst. 1 nařízení Rady (EU) 1024/2013 ze dne 15. října 2013, kterým se ECB svěřují zvláštní úkoly týkající se politik, které se vztahují k obezřetnostnímu dohledu nad úvěrovými institucemi, jakož i povinnost uvést odůvodnění, když neprokázal nedbalostní jednání navrhovatelky;

                  (3)

                  se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení a porušil povinnost uvést odůvodnění, když se nevyjádřil k žalobnímu důvodu vycházejícímu z rozporu rozhodnutí ECB/SSM/2018-FRCAG-76 se zásadou proporcionality a zásadou rovného zacházení, a porušil tyto dvě zásady, když implicitně rozhodl, že sankce byla v zásadě opodstatněná.


title: Věc C-458/20 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 21. září 2020 CA Consumer Finance proti rozsudku Tribunálu (druhého rozšířeného senátu) vydanému dne 8. července 2020 ve věci T-578/18, CA Consumer Finance v. ECB

text:
               14.12.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 433/28

      Kasační opravný prostředek podaný dne 21. září 2020 CA Consumer Finance proti rozsudku Tribunálu (druhého rozšířeného senátu) vydanému dne 8. července 2020 ve věci T-578/18, CA Consumer Finance v. ECB
      (Věc C-458/20 P)
      (2020/C 433/35)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): CA Consumer Finance (zástupkyně: A. Champsaur, A. Delors, advokátky)

         Další účastnice řízení: Evropská centrální banka

         Návrhová žádání

                  —

                  Zrušit bod 2 výroku rozsudku Tribunálu ze dne 8. července 2020, CA Consumer Finance v. ECB (T-578/18), kterým byla ve zbývající části zamítnuta návrhová žádání navrhovatelky, aby bylo zrušeno rozhodnutí ECB ECB/SSM/2018-FRCAG-77 ze dne 16. července 2018;

                  —

                  Vyhovět všem návrhovým žádáním předloženým CA Consumer Finance v prvním stupni před Tribunálem, a

                  —

                  uložit ECB náhradu veškerých nákladů řízení.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Ve třech důvodech kasačního opravného prostředku navrhovatelka tvrdí, že:

                  (1)

                  se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení a porušil povinnost uvést odůvodnění, když se nevyjádřil k žalobnímu důvodu vycházejícímu z rozporu rozhodnutí ECB/SSM/2018-FRCAG-77 se zásadou právní jistoty, a porušil zásadu právní jistoty, když konstatoval existenci porušení čl. 26 odst. 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 575/2013 ze dne 26. června 2013 o obezřetnostních požadavcích na úvěrové instituce a investiční podniky, ačkoli výslovně uznal nejasnost tohoto ustanovení;

                  (2)

                  Tribunál porušil čl. 18 odst. 1 nařízení Rady (EU) 1024/2013 ze dne 15. října 2013, kterým se ECB svěřují zvláštní úkoly týkající se politik, které se vztahují k obezřetnostnímu dohledu nad úvěrovými institucemi, jakož i povinnost uvést odůvodnění, když neprokázal nedbalostní jednání navrhovatelky;

                  (3)

                  se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení a porušil povinnost uvést odůvodnění, když se nevyjádřil k žalobnímu důvodu vycházejícímu z rozporu rozhodnutí ECB/SSM/2018-FRCAG-77 se zásadou proporcionality a zásadou rovného zacházení, a porušil tyto dvě zásady, když implicitně rozhodl, že sankce byla v zásadě opodstatněná.


title: Věc C-462/20: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Milano (Itálie) dne 25. září 2020 – Associazione per gli Studi Giuridici sull’Immigrazione (ASGI) a další v. Presidenza del Consiglio dei Ministri – Dipartimento per le politiche della famiglia, Ministero dell’Economia e delle Finanze

text:
               14.12.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 433/28

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Milano (Itálie) dne 25. září 2020 – Associazione per gli Studi Giuridici sull’Immigrazione (ASGI) a další v. Presidenza del Consiglio dei Ministri – Dipartimento per le politiche della famiglia, Ministero dell’Economia e delle Finanze
      (Věc C-462/20)
      (2020/C 433/36)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Tribunale di Milano

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: Associazione per gli Studi Giuridici sull’Immigrazione (ASGI), Avvocati per niente onlus (APN), Associazione NAGA – Organizzazione di volontariato per l’Assistenza Socio-Sanitaria e per i Diritti di Cittadini Stranieri, Rom e Sinti

         Žalovaní: Presidenza del Consiglio dei Ministri – Dipartimento per le politiche della famiglia, Ministero dell’Economia e delle Finanze

         Předběžné otázky

                  1)

                  Brání čl. 11 odst. 1 písm. d) nebo f) směrnice 2003/109/ES (1) takové vnitrostátní právní úpravě, jako je předmětná vnitrostátní právní úprava, která stanoví, že vláda členského státu vydá dokument, který přiznává nárok na slevu na dodání zboží nebo služeb ze strany veřejných a soukromých subjektů, které uzavřely dohodu s vládou předmětného členského státu, pouze státním příslušníkům tohoto členského státu a jiných členských států Evropské unie, s vyloučením dlouhodobě pobývajících státních příslušníků třetích zemí?

                  2)

                  Brání čl. 12 odst. 1 písm. e) směrnice 2011/98/EU (2) ve spojení s čl. 1 písm. z) a čl. 3 písm. j) nařízení 883/2004/ES (3) nebo čl. 12 odst. 1 písm. g) směrnice 2011/98/EU takové vnitrostátní právní úpravě, jako je předmětná vnitrostátní právní úprava, která stanoví, že vláda členského státu vydá dokument, který přiznává nárok na slevu na dodání zboží nebo služeb ze strany veřejných a soukromých subjektů, které uzavřely dohodu s vládou předmětného členského státu, pouze státním příslušníkům tohoto členského státu a jiných členských států Evropské unie, s vyloučením státních příslušníků třetích zemí uvedených v čl. 3 odst. 1 písm. b) a c) směrnice 2011/98/EU?

                  3)

                  Brání čl. 14 odst. 1 písm. e) směrnice 2009/50/ES (4) ve spojení s čl. 1 písm. z) a čl. 3 písm. j) nařízení 883/2004/ES nebo čl. 14 odst. 1 písm. g) směrnice 2009/50/ES takové vnitrostátní právní úpravě, jako je předmětná vnitrostátní právní úprava, která stanoví, že vláda členského státu vydá dokument, který přiznává nárok na slevu na dodání zboží nebo služeb ze strany veřejných a soukromých subjektů, které uzavřely dohodu s vládou předmětného členského státu, pouze státním příslušníkům tohoto členského státu a jiných členských států Evropské unie, s vyloučením státních příslušníků třetích zemí, kteří jsou držitelé „Modré karty EU“ ve smyslu směrnice 2009/50/ES?

                  4)

                  Brání článek 29 směrnice 2011/95/EU takové vnitrostátní právní úpravě, jako je předmětná vnitrostátní právní úprava, která stanoví, že vláda členského státu vydá dokument, který přiznává nárok na slevu na dodání zboží nebo služeb ze strany veřejných a soukromých subjektů, které uzavřely dohodu s vládou předmětného členského státu, pouze státním příslušníkům tohoto členského státu a jiných členských států Evropské unie, s vyloučením státních příslušníků třetích zemí, kterým byla přiznána mezinárodní ochrana?

         (1)  Směrnice Rady 2003/109/ES ze dne 25. listopadu 2003 o právním postavení státních příslušníků třetích zemí, kteří jsou dlouhodobě pobývajícími rezidenty (Úř. věst. 2004, L 16, s. 44).

         (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/98/EU ze dne 13. prosince 2011 o jednotném postupu vyřizování žádostí o jednotné povolení k pobytu a práci na území členského státu pro státní příslušníky třetích zemí a o společném souboru práv pracovníků ze třetích zemí oprávněně pobývajících v některém členském státě (Úř. věst. 2011, L 343, s. 1).

         (3)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 883/2004 ze dne 29. dubna 2004 o koordinaci systémů sociálního zabezpečení (Úř. věst. 2004, L 166, s. 1).

         (4)  Směrnice Rady 2009/50/ES ze dne 25. května 2009 o podmínkách pro vstup a pobyt státních příslušníků třetích zemí za účelem výkonu zaměstnání vyžadujícího vysokou kvalifikaci (Úř. věst. 2009, L 155, s. 17).


title: Věc C-467/20: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Hamburg (Německo) dne 28. září 2020 – BC v. Deutsche Lufthansa AG

text:
               14.12.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 433/31

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Hamburg (Německo) dne 28. září 2020 – BC v. Deutsche Lufthansa AG
      (Věc C-467/20)
      (2020/C 433/38)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Amtsgericht Hamburg

         Účastnici původního řízení

         Žalobce: BC

         Žalovaná: Deutsche Lufthansa AG

         Předběžná otázka

      Musí být čl. 5 odst. 1 písm. c) a čl. 7 odst. 1 nařízení č. 261/2004 (1), ve spojení s jeho čl. 3 odst. 5, vykládány v tom smyslu, že cestující, který v případě letu sestávajícího ze dvou úseků letu (tedy s mezipřistáním), který byl rezervován v rámci jediné rezervace, s odletem z letiště nacházejícího se mimo území členského státu (třetí země), s mezipřistáním na letiště ve třetí zemi, s cílovým letištěm na území jednoho z členských států, dorazí do svého cílového místa určení se zpožděním tří hodin nebo více, přičemž toto zpoždění vzniklo v první části letu, který provozoval v rámci dohody o sdílení kódů letecký dopravce se sídlem ve třetí zemi, může podat žalobu na náhradu škody podle tohoto nařízení vůči leteckému dopravci Společenství, u kterého si rezervoval jediný let a který provozoval jen druhý úsek letu?

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91 (Úř. věst. 2004, L 46, s. 1).


title: Věc C-470/20: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Riigikohus (Estonsko) dne 29. září 2020 – AS Veejaam, OÜ Espo v. Elering AS

text:
               14.12.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 433/31

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Riigikohus (Estonsko) dne 29. září 2020 – AS Veejaam, OÜ Espo v. Elering AS
      (Věc C-470/20)
      (2020/C 433/39)
      Jednací jazyk: estonština

         Předkládající soud

      Riigikohus

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: AS Veejaam, OÜ Espo

         Žalovaná: Elering AS

         Předběžné otázky

                  1.

                  Musí být unijní pravidla státní podpory, mj. požadavek motivačního účinku stanovený v bodě 50 sdělení Komise „Pokyny pro státní podporu v oblasti životního prostředí a energetiky na období 2014-2020“ (1) vykládán v tom smyslu, že režim podpory, který výrobci energie z obnovitelných zdrojů umožňuje požádat o výplatu státní podpory poté, co zahájil práce na projektu, je v souladu s těmito pravidly, jestliže vnitrostátní ustanovení přiznává nárok na podporu každému výrobci splňujícímu podmínky stanovené zákonem a příslušnému orgánu neposkytuje v tomto ohledu žádnou posuzovací pravomoc?

                  2.

                  Je motivační účinek podpory každopádně vyloučen, jestliže investice, která je důvodem podpory, byla učiněna z důvodu změny podmínek environmentálního povolení – a to i v případě, že by žadatel, jako v projednávané věci, svou činnost z důvodu přísnějších podmínek pro povolení pravděpodobně ukončil, pokud by státní podporu nezískal?

                  3.

                  Jedná se – s přihlédnutím mj. k úvahám Soudního dvora Evropské unie rozsudku C-590/14 P (bod 49, 50) (2) – v případě, kdy Komise jako v projednávané věci prohlásila rozhodnutím o podpoře jak existující režim podpory, tak i plánované změny za slučitelné s vnitřním trhem a stát mj. uvedl, že existující režim podpory bude uplatňovat pouze k určitému datu, o novou podporu ve smyslu čl. 1 písm. c) nařízení (EU) 2015/1589 (3), pokud je na základě platných ustanovení existující režim podpory dále uplatňován i po datu stanoveném státem?

                  4.

                  Jsou v případě, že Komise dodatečně rozhodla, že proti režimu podpory uplatňovanému v rozporu s čl. 108 odst. 3 SFEU neuplatní námitky, osoby, které mají nárok na provozní podporu, oprávněny požádat o podporu také na dobu před rozhodnutím Komise, za předpokladu, že to vnitrostátní procesní pravidla umožňují?

                  5.

                  Má žadatel, který v rámci režimu podpory požádal o provozní podporu a který zahájil provádění projektu splňujícího podmínky považované za slučitelné s vnitřním trhem v okamžiku, kdy byl režim podpory uplatňován právoplatně, avšak žádost o státní podporu podal v okamžiku, kdy byl režim podpory prodloužen, aniž byla informována Komise, nehledě na ustanovení čl. 108 odst. 3 SFEU nárok na státní podporu?

         (1)  Úř. věst. 2014, C 200, s. 1

         (2)  Rozsudek Soudního dvora ze dne 26. října 2016 ve věci DEI v. Komise (C-590/14 P, EU:C:2016:797).

         (3)  Nařízení Rady (EU) 2015/1589 ze dne 13. července 2015, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 108 Smlouvy o fungování Evropské unie (Úř. věst. L 248, 24.9.2015, s. 9).


title: Věc C-473/20: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sofijski rajonen sad (Bulharsko) dne 30. září 2020 – INVEST FUND MANAGEMENT v. Komisia za finansov nadzor

text:
               14.12.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 433/32

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sofijski rajonen sad (Bulharsko) dne 30. září 2020 – INVEST FUND MANAGEMENT v. Komisia za finansov nadzor
      (Věc C-473/20)
      (2020/C 433/40)
      Jednací jazyk: bulharština

         Předkládající soud

      Sofiyski rayonen sad

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně:„INVEST FUND MANAGEMENT“ AD

         Žalovaná: Komisia za finansov nadzor

         Předběžné otázky

                  1.

                  Jaký význam měl evropský normotvůrce v úmyslu přiznat pojmu „podstatné náležitosti“ prospektu, jak je uveden v článku 72 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/65/ES ze dne 13. července 2009 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se subjektů kolektivního investování do převoditelných cenných papírů (1) ([omissis] Úř. věst. L 302/32 ze dne 17. listopadu 2009)?

                  2.

                  Musí být čl. 69 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/65/ЕS ze dne 13. července 2009 vykládán v tom smyslu, že každá změna minimální informace v prospektech, která je stanovena v seznamu A přílohy I, spadá do pojmu „podstatné náležitosti“ podle článku 72 směrnice, takže je třeba tyto prospekty včas aktualizovat?

                  3.

                  V případě záporné odpovědi na druhou otázku, je třeba mít za to, že informace týkající se změny osobního složení členů představenstva správcovské společnosti, kteří nejsou výkonnými členy a nebyli pověřeni správou, spadají pod pojem „podstatné náležitosti“ ve smyslu článku 72 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/65/ES ze dne 13. července 2009?

                  4.

                  Musí být ustanovení čl. 99a písm. r) směrnice 2009/65/ES Evropského parlamentu a Rady ze dne 13. července 2009 vykládáno v tom smyslu, že sankci lze uložit správcovské společnosti za každý fond, který spravuje, pouze v případě opakovaného neplnění povinností týkajících se informací poskytovaných investorům uložených podle vnitrostátních předpisů, kterými se provádějí články 68 až 82 směrnice 2009/65/ES Evropského parlamentu a Rady ze dne 13. července 2009?

         (1)  Úř. věst. 2009, L 302, 17.11.2009, s. 32


title: Věc C-487/20: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel Alba Iulia (Rumunsko) dne 2. října 2020 – SC Philips Orăştie S.R.L. v. Direcţia Generală de Administrare a Marilor Contribuabili

text:
               14.12.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 433/34

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel Alba Iulia (Rumunsko) dne 2. října 2020 – SC Philips Orăştie S.R.L. v. Direcţia Generală de Administrare a Marilor Contribuabili
      (Věc C-487/20)
      (2020/C 433/42)
      Jednací jazyk: rumunština

         Předkládající soud

      Curtea de Apel Alba Iulia

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: SC Philips Orăştie S.R.L.

         Žalované: Direcţia Generală de Administrare a Marilor Contribuabili

         Předběžná otázka

      Lze ustanovení článku 179 [prvního pododstavce] a článku 183 [prvního pododstavce] směrnice 112/2006/ES (1), ve spojení se zásadami rovnocennosti, efektivity a neutrality, vykládat v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě nebo praxi, která vyžaduje snížení částky DPH, jež má být vrácena, když do výpočtu splatné DPH zahrnuje částky dodatečných platebních povinností stanovených daňovým výměrem, který byl zrušen nepravomocným rozsudkem, pokud jsou tyto dodatečné povinnosti zaručeny bankovní zárukou a vnitrostátní pravidla daňového řízení uznávají odkladný účinek této záruky na vykonatelnost ve vztahu k ostatním daním a poplatkům?

         (1)  Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, 11.12.2006, s. 1).


title: Věc C-484/20: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberlandesgericht München (Německo) dne 1. října 2020 – Vodafone Kabel Deutschland GmbH v. Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V.

text:
               14.12.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 433/33

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberlandesgericht München (Německo) dne 1. října 2020 – Vodafone Kabel Deutschland GmbH v. Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V.
      (Věc C-484/20)
      (2020/C 433/41)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Oberlandesgericht München

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Vodafone Kabel Deutschland GmbH

         Žalovaný: Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V.

         Předběžná otázka

      Musí být čl. 62 odst. 4 směrnice (EU) 2015/2366 (1) vykládán v tom smyslu, že brání vnitrostátní úpravě nebo zvyklosti, které jako přechodné ustanovení u trvalých závazkových vztahů se spotřebiteli stanoví platnost zákazu poplatků za používání platebních prostředků a platebních služeb podle příslušného vnitrostátního prováděcího předpisu pouze v případě, že dotčený závazkový vztah vznikl dne 13. ledna 2018 nebo po tomto datu, nikoliv však v případě, že dotčený závazkový vztah vnikl před 13. lednem 2018, avšak provádění (dalších) platebních transakcí bylo zahájeno až po 13. lednu 2018?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2015/2366 ze dne 25. listopadu 2015 o platebních službách na vnitřním trhu, o změně směrnice 2002/65/ES, 2009/110/ES, 2013/36/EU a nařízení (EU) č. 1093/2010 a o zrušení směrnice 2007/64/ES (Úř. věst. 2015, L 337, s. 35).


title: Věc C-490/20: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Administrativen sad Sofija-grad (Bulharsko) dne 2. října 2020 – V.М.А. v. Stolična obština, rayon „Pančarevo“

text:
               14.12.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 433/35

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Administrativen sad Sofija-grad (Bulharsko) dne 2. října 2020 – V.М.А. v. Stolična obština, rayon „Pančarevo“
      (Věc C-490/20)
      (2020/C 433/44)
      Jednací jazyk: bulharština

         Předkládající soud

      Administrativen sad Sofija-grad

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: V.М.А.

         Žalované: Stolična obština, rayon „Pančarevo“

         Předběžné otázky

                  1.

                  Musí být články 20 a 21 SFEU, jakož i články 7, 24 a 45 Listiny základních práv Evropské unie vykládány v tom smyslu, že brání tomu, aby bulharské správní orgány, u kterých byla podána žádost o osvědčení narození dítěte s bulharskou státní příslušností, ke kterému došlo v jiném členském státě EU a bylo osvědčeno španělským rodným listem, ve kterém jsou jako matky zapsány dvě osoby ženského pohlaví bez uvedení bližších údajů, zda jedna a pokud ano, která z nich, je biologickou matkou dítěte, nedovolují, aby bulharské správní orgány odmítly vydat bulharský rodný list s odůvodněním, že žalobkyně odmítá sdělit, která z výše uvedených zapsaných osob je biologickou matkou dítěte?

                  2.

                  Musí být čl. 4 odst. 2 SEU, jakož i článek 9 Listiny základních práv Evropské unie vykládány v tom smyslu, že respektování národní a ústavní identity členských států EU znamená, že členské státy mají širokou posuzovací pravomoc, pokud jde o určení původu? Konkrétně:

                              —

                              Musí být čl. 4 odst. 2 SEU vykládán v tom smyslu, že členským státům umožňuje požadovat informace o biologickém původu dítěte?

                              —

                              Musí být čl. 4 odst. 2 SEU ve spojení s článkem 7 a čl. 24 odst. 2 Listiny vykládán v tom smyslu, že je nezbytné za účelem vyvážení zájmů poměřovat na jedné straně národní a ústavní identitu členského státu a na druhé straně nejvlastnější zájem dítěte, přičemž je nutné přihlédnout ke skutečnosti, že v současnosti neexistuje shoda jak ve vztahu k hodnotám, tak z právního hlediska, pokud jde o možnost nechat zapsat do rodného listu jako rodiče osoby téhož pohlaví, bez uvedení bližších údajů, zda jedna a pokud ano, která z nich, je biologickým rodičem dítěte? V případě kladné odpovědi na tuto otázku, jak by bylo možné tohoto vyvážení zájmů konkrétně dosáhnout?

                  3.

                  Jsou pro odpověď na první otázku relevantní právní důsledky Brexitu, jelikož jedna matka, která je uvedena v rodném listě vydaném jiným členským státem, je státní příslušnicí Spojeného království a druhá matka je státní příslušnicí členského státu EU, a to zejména s ohledem na skutečnost, že odmítnutí vydat bulharský rodný list dítěte představuje překážku vydání průkazu totožnosti dítěte členským státem Evropské unie a případně tak ztěžuje neomezený výkon jeho práv jako unijního občana?

                  4.

                  V případě kladné odpovědi na první otázku: ukládá unijní právo, a zejména zásada efektivity, příslušným vnitrostátním orgánům, aby se odchýlily od vzoru pro vyhotovení rodného listu, který je součástí platného vnitrostátního práva?


title: Věc C-499/20: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Symvoulio tis Epikrateias (Řecko) dne 1. října 2020 – DIMCO Dimovasili M.I.K.E. v. Ypourgos Perivallontos kai Energeias

text:
               14.12.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 433/37

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Symvoulio tis Epikrateias (Řecko) dne 1. října 2020 – DIMCO Dimovasili M.I.K.E. v. Ypourgos Perivallontos kai Energeias
      (Věc C-499/20)
      (2020/C 433/46)
      Jednací jazyk: řečtina

         Předkládající soud

      Symvoulio tis Epikrateias

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: DIMCO Dimovasili M.I.K.E.

         Žalovaný: Ypourgos Perivallontos kai Energeias

         Předběžné otázky

                  —

                  Musí být čl. 4 odst. 1.1, čl. 7 odst. 4 a článek 8 ve spojení s přílohou I směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/23/ES ze dne 29. května 1997 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se tlakových zařízení (Úř. věst. L 181) vykládány v tom smyslu, že brání takovým vnitrostátním právním ustanovením, jako jsou odstavce 1.2.4, P9.5.6.9 a P9.5.8.2 řeckého technického předpisu pro vnitřní zařízení zemního plynu s provozním tlakem do 500 mbar, o něž se jedná ve věci v původním řízení, která z důvodu bezpečnosti osob především v případě seismických událostí stanoví podmínky a omezení (povinnost větrání, zákaz podzemního křížení) ohledně způsobů instalace tlakových zařízení (plynových potrubí), když jsou uvedené podmínky a omezení uplatňovány bez rozdílu také na potrubí, jako jsou potrubí, o něž se jedná v projednávané věci, která jsou opatřena označením „CE“ a jsou výrobcem certifikována jako bezpečně instalovatelná a použitelná bez dodržení výše uvedených podmínek a omezení?
                  Nebo

                  —

                  musí být naopak výše uvedená ustanovení směrnice 97/23/ES ve spojení s jejím článkem 2 vykládána v tom smyslu, že nebrání podmínkám a omezením týkajícím se způsobů instalace tlakových zařízení (plynových potrubí), jako jsou předmětná tlaková zařízení?


title: Věc C-510/20: Žaloba podaná dne 12. října 2020 – Evropská komise v. Bulharská republika

text:
               14.12.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 433/39

      Žaloba podaná dne 12. října 2020 – Evropská komise v. Bulharská republika
      (Věc C-510/20)
      (2020/C 433/48)
      Jednací jazyk: bulharština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: O. Beynet, I. Zaloguin, zmocněnci)

         Žalovaná: Bulharská republika

         Návrhová žádání žalobkyně

                  —

                  určit, že Bulharská republika nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 5 odst. 2 písm. a) bodů i), ii) a iii) a čl. 17 odst. 2 a 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/56/ES (1) ze dne 17. června 2008, kterou se stanoví rámec pro činnost Společenství v oblasti mořské environmentální politiky;

                  —

                  uložit Bulharské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Podle Komise Bulharská republika v rozporu s uvedenými ustanoveními směrnice 2008/56/ES nezaslala Komisi ve stanovené lhůtě povinné aktualizace i) počátečního posouzení stavu mořského prostředí, ii) stanovení dobrého stavu prostředí a iii) stanovení environmentálních cílů.

         (1)  Úř. věst. 2008, L 164, s. 19


title: Věc C-520/20: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Administrativen sad Silistra (Bulharsko) dne 16. října 2020 – DB, LY v. Nachalnik na Rayonno upravlenie Silistra pri Oblastna direktsia na Ministerstvo na vatreshnite raboti

text:
               14.12.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 433/40

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Administrativen sad Silistra (Bulharsko) dne 16. října 2020 – DB, LY v. Nachalnik na Rayonno upravlenie Silistra pri Oblastna direktsia na Ministerstvo na vatreshnite raboti
      (Věc C-520/20)
      (2020/C 433/49)
      Jednací jazyk: bulharština

         Předkládající soud

      Administrativen sad Silistra

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: DB, LY

         Žalovaný: Nachalnik na Rayonno upravlenie Silistra pri Oblastna direktsia na Ministerstvo na vatreshnite raboti

         Předběžná otázka

      Musí být článek 39 a zejména čl. 39 odst. 3 rozhodnutí Rady 2007/533/SV ze dne 12. června 2007 o zřízení, provozování a využívání Schengenského informačního systému druhé generace (SIS II) vykládán v tom smyslu, že připouští vnitrostátní právní úpravu a správní praxi, podle níž, pokud existují indicie pro předpoklad, že záznam vložený do SIS neslouží účelům, pro jejichž dosažení byl vložen, a zejména účelům čl. 38 odst. 1, příslušný vykonávající orgán může a musí jeho výkon odmítnout?


title: Věc T-316/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 15. října 2020 – První novinová společnost v. Komise („Státní podpory – Poštovní odvětví – Povinná všeobecná služba – Rozhodnutí nevznášet námitky – Ochrana procesních práv – Délka řízení – Úplné a dostatečné posouzení věci Komisí – Náhrada za plnění povinné všeobecné služby – Služba obecného hospodářského zájmu – Směrnice 97/67/ES – Metoda čistých ušetřených nákladů – Povinnost uvést odůvodnění“)

text:
               14.12.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 433/42

      Rozsudek Tribunálu ze dne 15. října 2020 – První novinová společnost v. Komise
      (Věc T-316/18) (1)

      („Státní podpory - Poštovní odvětví - Povinná všeobecná služba - Rozhodnutí nevznášet námitky - Ochrana procesních práv - Délka řízení - Úplné a dostatečné posouzení věci Komisí - Náhrada za plnění povinné všeobecné služby - Služba obecného hospodářského zájmu - Směrnice 97/67/ES - Metoda čistých ušetřených nákladů - Povinnost uvést odůvodnění“)
      (2020/C 433/51)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: První novinová společnost a.s., právní nástupkyně společnosti Mediaservis s.r.o. (Praha, Česká republika) (zástupci: D. Vosol a C. Schneider, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: L. Flynn, D. Recchia a K. Blanck, zmocněnci)

         Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Česká republika (zástupci: M. Smolek, J. Vláčil, T. Müller a I. Gavrilová, zmocněnci), Česká pošta s. p. (Praha) (zástupce: P. Kadlec, advokát)

         Předmět věci

      Návrh na základě článku 263 SFEU znějící na zrušení rozhodnutí Komise C(2018) 753 final ze dne 19. února 2018, státní podpora SA.45281 (2017/N) a státní podpora SA. 44859 (2016/FC), podle něhož náhrady přiznané Českou republikou Česká poště za uskutečňování její poštovní činnosti v rámci povinné všeobecné služby v období let 2013 až 2017 představují státní podporu slučitelnou s vnitřním trhem v souladu s čl. 106 odst. 2 SFEU.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnost První novinová společnost a.s., právní nástupkyně společnosti Mediaservis s. r. o., ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

                  3)

                  Česká republika a Česká pošta s. p. ponesou vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 276, 6.8.2018.


title: Spojené věci T-479/11 RENV a T-157/12 RENV: Rozsudek Tribunálu ze dne 5. října 2020 – Francie a IFP Énergies nouvelles v. Komise („Státní podpory – Ropný výzkum – Režim podpor zavedený Francií – Implicitní a neomezená státní záruka poskytnutá IFPEN přiznáním postavení EPIC – Výhoda – Domněnka o existenci výhody – Přiměřenost“)

text:
               14.12.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 433/41

      Rozsudek Tribunálu ze dne 5. října 2020 – Francie a IFP Énergies nouvelles v. Komise
      (Spojené věci T-479/11 RENV a T-157/12 RENV) (1)

      („Státní podpory - Ropný výzkum - Režim podpor zavedený Francií - Implicitní a neomezená státní záruka poskytnutá IFPEN přiznáním postavení EPIC - Výhoda - Domněnka o existenci výhody - Přiměřenost“)
      (2020/C 433/50)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně ve věci T 479/11 RENV: Francouzská republika (zástupce: P. Dodeller, zmocněnec)

         Žalobkyně ve věci T 157/12 RENV: IFP Énergies nouvelles (Rueil-Malmaison, Francie) (zástupci: E. Lagathu a É. Barbier de La Serre, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: B. Stromsky a D. Grespan, zmocněnci)

         Předmět věci

      Žaloba založená na článku 263 SFEU znějící na zrušení rozhodnutí Komise 2012/26/EU, ze dne 29. června 2011, o státní podpoře C 35/08 (ex NN 11/08), kterou Francie poskytla veřejné instituci Institut Français du Pétrole (Úř. věst. 2012, L 14, s. 1).

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Článek 5 odstavce 3 a 4, jakož i čl. 6 odst. 1 v rozsahu, v němž se vztahuje na maximální dopad státní záruky odhadovaný v čl. 5 odst. 3 a 4 rozhodnutí Komise 2012/26/EU ze dne 29. června 2011, o státní podpoře C 35/08 (ex NN 11/08), kterou Francie poskytla veřejné instituci „Institut Français du Pétrole“, se zrušují.

                  2)

                  Žaloby se ve zbývající části zamítají.

                  3)

                  Evropská komise, Francouzská republika a IFP Énergies nouvelles ponesou každá vlastní náklady řízení vynaložené ve věcech T-479/11 a T-157/12.

                  4)

                  Francouzská republika, IFP Énergies nouvelles a Komise ponesou každá vlastní náklady řízení vynaložené ve věci C-438/16 P.

                  5)

                  Francouzská republika ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Komisí ve věci T-479/11 RENV.

                  6)

                  IFP Énergies nouvelles a Komise ponesou každá vlastní náklady řízení vynaložené ve věci T-157/12 RENV.

         (1)  Úř. věst. C 340, 19.11.2011.


title: Věc T-583/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 5. října 2020 – GVN v. Komise („Státní podpory – Veřejná doprava cestujících – Vyrovnání nákladů spjatých s plněním povinností veřejné služby – Povinnost zavést maximální sazby pro žáky, studenty, učně a osoby s omezenou schopností pohybu – Článek 7a Niedersächsisches Nahverkehrsgesetz (zákon o místní dopravě Spolkové země Dolní Sasko) – Rozhodnutí nevznášet námitky – Článek 3 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 1370/2007 – Převod finančních prostředků z Land na orgány odpovídající za organizaci dopravy na úrovni obcí – Pojem ‚podpora‘“)

text:
               14.12.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 433/42

      Rozsudek Tribunálu ze dne 5. října 2020 – GVN v. Komise
      (Věc T-583/18) (1)

      („Státní podpory - Veřejná doprava cestujících - Vyrovnání nákladů spjatých s plněním povinností veřejné služby - Povinnost zavést maximální sazby pro žáky, studenty, učně a osoby s omezenou schopností pohybu - Článek 7a Niedersächsisches Nahverkehrsgesetz (zákon o místní dopravě Spolkové země Dolní Sasko) - Rozhodnutí nevznášet námitky - Článek 3 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 1370/2007 - Převod finančních prostředků z Land na orgány odpovídající za organizaci dopravy na úrovni obcí - Pojem ‚podpora‘“)
      (2020/C 433/52)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobce: Gesamtverband Verkehrsgewerbe Niedersachsen e.V. (GVN) (zástupce: C. Antweiler, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: F. Tomat a K.-P. Wojcik, zmocněnci)

         Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Spolková republika Německo (zástupci: J. Möller, D. Klebs a S. Heimerl, zmocněnci) a Land Niedersachsen (Německo) (zástupkyně: S. Barth a H. Gading, advokátky)

         Předmět věci

      Návrh na základě článku 263 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí Komise C(2018) 4385 final ze dne 12. července 2018, nevznášet námitky týkající se opatření přijaté Land Niedersachsen na základě článku 7a Niedersächsisches Nahverkehrsgesetz [věc SA.46538 (2017/NN)] (Úř. věst. 2018, C 292, s. 1).

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Gesamtverband Verkehrsgewerbe Niedersachsen e.V. (GVN) ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

                  3)

                  Spolková republika Německo a Land Niedersachsen ponesou vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 427, 26.11.2018.


title: Věc T-597/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 5. října 2020 – Hermann Albers v. Komise („Státní podpory – Veřejná doprava cestujících – Vyrovnání nákladů spjatých s plněním povinností veřejné služby – Povinnost zavést maximální sazby pro žáky, studenty, učně a osoby s omezenou schopností pohybu – Článek 7a Niedersächsisches Nahverkehrsgesetz (zákon o místní dopravě Spolkové země Dolní Sasko) – Rozhodnutí nevznášet námitky – Článek 3 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 1370/2007 – Převod finančních prostředků z Land na orgány odpovídající za organizaci dopravy na úrovni obcí – Pojem ‚podpora‘ – Oznamovací povinnost“)

text:
               14.12.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 433/43

      Rozsudek Tribunálu ze dne 5. října 2020 – Hermann Albers v. Komise
      (Věc T-597/18) (1)

      („Státní podpory - Veřejná doprava cestujících - Vyrovnání nákladů spjatých s plněním povinností veřejné služby - Povinnost zavést maximální sazby pro žáky, studenty, učně a osoby s omezenou schopností pohybu - Článek 7a Niedersächsisches Nahverkehrsgesetz (zákon o místní dopravě Spolkové země Dolní Sasko) - Rozhodnutí nevznášet námitky - Článek 3 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 1370/2007 - Převod finančních prostředků z Land na orgány odpovídající za organizaci dopravy na úrovni obcí - Pojem ‚podpora‘ - Oznamovací povinnost“)
      (2020/C 433/53)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Hermann Albers e.K. (Neubörger, Německo) (zástupce: S. Roling, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: F. Tomat a K.-P. Wojcik, zmocněnci)

         Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Spolková republika Německo (zástupci: J. Möller, D. Klebs a S. Heimerl, zmocněnci) a Land Niedersachsen (Německo) (zástupkyně: S. Barth a H. Gading, advokátky)

         Předmět věci

      Návrh na základě článku 263 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí Komise C(2018) 4385 final ze dne 12. července 2018, nevznášet námitky týkající se opatření přijaté Land Niedersachsen na základě článku 7a Niedersächsisches Nahverkehrsgesetz (zákon o místní dopravě Spolkové země Dolní Sasko) [věc SA.46697 (2017/NN)] (Úř. věst. 2018, C 292, s. 1).

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnost Hermann Albers e.K. ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

                  3)

                  Spolková republika Německo a Land Niedersachsen ponesou vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 427, 26.11.2018.


title: Věc T-48/19: Rozsudek Tribunálu ze dne 15. října 2020 – smart things solutions v. EUIPO – Samsung Electronics (smart:)things) („Ochranná známka Evropské unie – Řízení o prohlášení neplatnosti – Obrazová ochranná známka Evropské unie smart:)things – Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu – Popisný charakter – Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (EU) 2017/1001 – Článek 59 odst. 1 písm. a) nařízení 2017/1001 – Článek 95 odst. 1 nařízení 2017/1001“)

text:
               14.12.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 433/44

      Rozsudek Tribunálu ze dne 15. října 2020 – smart things solutions v. EUIPO – Samsung Electronics (smart:)things)
      (Věc T-48/19) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o prohlášení neplatnosti - Obrazová ochranná známka Evropské unie smart:)things - Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (EU) 2017/1001 - Článek 59 odst. 1 písm. a) nařízení 2017/1001 - Článek 95 odst. 1 nařízení 2017/1001“)
      (2020/C 433/54)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: smart things solutions GmbH (Seefeld, Německo) (zástupce: R. Dissmann, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: A. Söder, H. O’Neill a V. Ruzek, zmocněnci)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Samsung Electronics GmbH (Schwalbach/Taunus, Německo) (zástupci: T. Schmitz, M. Breuer a I. Dimitrov, advokáti)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 20. listopadu 2018 (věc R 835/2018-4) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Samsung Electronics a smart things solutions.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnost smart things solutions GmbH ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady vynaložené Úřadem Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) a společností Samsung Electronics GmbH.

         (1)  Úř. věst. C 103, 18.3.2019.


title: Věc T-249/19: Rozsudek Tribunálu ze dne 15. října 2020 – Karpeta-Kovalyova v. Komise („Veřejná služba – Smluvní zaměstnanci – Odměňování – Rozhodnutí, kterým se odmítá nárok na příspěvek za práci v zahraničí, denní příspěvek, příspěvek na zařízení a náhrada nákladů na stěhování a cestovních výdajů v souvislosti s převzetím služebních povinností – Článek 4 odst. 1 písm. a) přílohy VII služebního řádu – Diplomatický status – Pětileté referenční období – Pojem ‚obvyklé bydliště‘“)

text:
               14.12.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 433/45

      Rozsudek Tribunálu ze dne 15. října 2020 – Karpeta-Kovalyova v. Komise
      (Věc T-249/19) (1)

      („Veřejná služba - Smluvní zaměstnanci - Odměňování - Rozhodnutí, kterým se odmítá nárok na příspěvek za práci v zahraničí, denní příspěvek, příspěvek na zařízení a náhrada nákladů na stěhování a cestovních výdajů v souvislosti s převzetím služebních povinností - Článek 4 odst. 1 písm. a) přílohy VII služebního řádu - Diplomatický status - Pětileté referenční období - Pojem ‚obvyklé bydliště‘“)
      (2020/C 433/55)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Marina Karpeta-Kovalyova (Woluwe-Saint-Pierre, Belgie) (zástupce: S. Pappas, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: T. Bohr a D. Milanowska, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 270 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 14. června 2018, kterým byl žalobkyni odepřen nárok na příspěvek za práci v zahraničí, denní příspěvek, příspěvek na zařízení a náhrada cestovních výdajů v souvislosti s převzetím služebních povinností, jakož i nákladů na stěhování.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Marině Karpeta-Kovalyové se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 187, 3.6.2019.


title: Věc T-607/19: Rozsudek Tribunálu ze dne 15. října 2020 – Itinerant Show Room v. EUIPO – (FAKE DUCK) („Ochranná známka Evropské unie – Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie FAKE DUCK – Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu – Popisný charakter – Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (EU) 2017/1001 – Zásady rovného zacházení a legality“)

text:
               14.12.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 433/46

      Rozsudek Tribunálu ze dne 15. října 2020 – Itinerant Show Room v. EUIPO – (FAKE DUCK)
      (Věc T-607/19) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie FAKE DUCK - Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (EU) 2017/1001 - Zásady rovného zacházení a legality“)
      (2020/C 433/57)
      Jednací jazyk: italština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Itinerant Show Room Srl (San Giorgio in Bosco, Itálie) (zástupce: E. Montelione, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: M. Capostagno, zmocněnec)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 1. července 2019 (věc R 830/2019-2) týkajícímu se přihlášky obrazového označení FAKE DUCK jako ochranné známky Evropské unie.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti Itinerant Show Room Srl se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 372, 4.11.2019.


title: Věc T-788/19: Rozsudek Tribunálu ze dne 15. října 2020 – Body Attack Sports Nutrition v. EUIPO – Sakkari (Sakkattack) („Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie Sakkattack – Starší mezinárodní slovní ochranné známky ATTACK a Body Attack a starší obrazová ochranná známka Body Attack SPORTS NUTRITION – Relativní důvod pro zamítnutí – Nebezpečí záměny – Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001“)

text:
               14.12.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 433/46

      Rozsudek Tribunálu ze dne 15. října 2020 – Body Attack Sports Nutrition v. EUIPO – Sakkari (Sakkattack)
      (Věc T-788/19) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie Sakkattack - Starší mezinárodní slovní ochranné známky ATTACK a Body Attack a starší obrazová ochranná známka Body Attack SPORTS NUTRITION - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001“)
      (2020/C 433/58)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Body Attack Sports Nutrition GmbH & Co. KG (Hamburk, Německo) (zástupce: S. Labesius, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: J. Crespo Carrillo a V. Ruzek, zmocněnci)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Maria Sakkari (Nikósie, Kypr) (zástupkyně: M. Nikolaraki, advokátka)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 26. srpna 2019 (spojené věci R 2432/2018-4 a R 2562/2018-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi společností Body Attack Sports Nutrition a M. Sakkari.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti Body Attack Sports Nutrition GmbH & Co. KG se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 10, 13.1.2020.


title: Věc T-818/19: Rozsudek Tribunálu ze dne 15. října 2020 – Dvectis CZ v. EUIPO – Yado (Podložka pro sezení) („Průmyslový vzor Společenství – Řízení o prohlášení neplatnosti – Zapsaný (průmyslový) vzor Společenství znázorňující podložku pro sezení – Starší (průmyslový) vzor Společenství – Důvod neplatnosti – Nedostatek individuální povahy – Informovaný uživatel – Míra volnosti původce vzoru – Neexistence odlišného celkového dojmu – Článek 6 a čl. 25 odst. 1 písm. b) nařízení č. 6/2002 – Povinnost uvést odůvodnění“)

text:
               14.12.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 433/47

      Rozsudek Tribunálu ze dne 15. října 2020 – Dvectis CZ v. EUIPO – Yado (Podložka pro sezení)
      (Věc T-818/19) (1)

      („Průmyslový vzor Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Zapsaný (průmyslový) vzor Společenství znázorňující podložku pro sezení - Starší (průmyslový) vzor Společenství - Důvod neplatnosti - Nedostatek individuální povahy - Informovaný uživatel - Míra volnosti původce vzoru - Neexistence odlišného celkového dojmu - Článek 6 a čl. 25 odst. 1 písm. b) nařízení č. 6/2002 - Povinnost uvést odůvodnění“)
      (2020/C 433/59)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Dvectis CZ s.r.o. (Brno, Česká republika) (zástupkyně: J. Svojanovská, advokátka)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: J. Ivanauskas a V. Ruzek, zmocněnci)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO: Yado s.r.o. (Handlová, Slovensko)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí třetího odvolacího senátu EUIPO ze dne 10. září 2019 (věc R 513/2018-3) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Yado a Dvectis CZ.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti Dvectis CZ s.r.o. se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 27, 27.1.2020.


title: Věc T-847/19: Rozsudek Tribunálu ze dne 5. října 2020 – X-cen-tek v. EUIPO – Altenloh, Brinck & Co. (PAX) („Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie PAX – Starší obrazová ochranná známka Evropské unie SPAX a starší mezinárodní obrazová ochranná známka SPAX – Relativní důvod pro zamítnutí zápisu – Dominantní prvek – Absence neutralizace – Nebezpečí záměny – Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001] – Časová působnost právních předpisů“)

text:
               14.12.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 433/48

      Rozsudek Tribunálu ze dne 5. října 2020 – X-cen-tek v. EUIPO – Altenloh, Brinck & Co. (PAX)
      (Věc T-847/19) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie PAX - Starší obrazová ochranná známka Evropské unie SPAX a starší mezinárodní obrazová ochranná známka SPAX - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Dominantní prvek - Absence neutralizace - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001] - Časová působnost právních předpisů“)
      (2020/C 433/60)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: X-cen-tek GmbH & Co. KG (Wardenburg, Německo) (zástupce: H. Hillers, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: S. Hanne, zmocněnec)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO: Altenloh, Brinck & Co. GmbH & Co. KG (Ennepetal, Německo)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 27. září 2019 (věc R 2324/2018-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Altenloh, Brinck & Co. a X-cen-tek.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti X-cen-tek GmbH & Co. KG se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 45, 10.2.2020.


title: Věc T-851/19: Rozsudek Tribunálu ze dne 15. října 2020 – Body Attack Sports Nutrition v. EUIPO – Sakkari (SAKKATTACK) („Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie SAKKATTACK – Starší mezinárodní slovní ochranné známky ATTACK a Body Attack a starší obrazová ochranná známka Body Attack SPORTS NUTRITION – Relativní důvod pro zamítnutí – Nebezpečí záměny – Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001“)

text:
               14.12.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 433/48

      Rozsudek Tribunálu ze dne 15. října 2020 – Body Attack Sports Nutrition v. EUIPO – Sakkari (SAKKATTACK)
      (Věc T-851/19) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie SAKKATTACK - Starší mezinárodní slovní ochranné známky ATTACK a Body Attack a starší obrazová ochranná známka Body Attack SPORTS NUTRITION - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001“)
      (2020/C 433/61)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Body Attack Sports Nutrition GmbH & Co. KG (Hamburk, Německo) (zástupce: S. Labesius, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: J. Crespo Carrillo a V. Ruzek, zmocněnci)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Maria Sakkari (Nikósie, Kypr) (zástupkyně: M. Nikolaraki, advokátka)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 14. října 2019 (věc R 2560/2018-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi společností Body Attack Sports Nutrition a M. Sakkari.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti Body Attack Sports Nutrition GmbH & Co. KG se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 61, 24.2.2020.


title: Věc T-2/20: Rozsudek Tribunálu ze dne 15. října 2020 – Laboratorios Ern v. EUIPO – Bio-tec Biologische Naturverpackungen (BIOPLAST BIOPLASTICS FOR A BETTER LIFE) („Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie – Obrazová ochranná známka BIOPLAST BIOPLASTICS FOR A BETTER LIFE – Starší národní slovní ochranná známka BIOPLAK – Relativní důvod pro zamítnutí – Neexistence nebezpečí záměny – Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001“)

text:
               14.12.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 433/49

      Rozsudek Tribunálu ze dne 15. října 2020 – Laboratorios Ern v. EUIPO – Bio-tec Biologische Naturverpackungen (BIOPLAST BIOPLASTICS FOR A BETTER LIFE)
      (Věc T-2/20) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie - Obrazová ochranná známka BIOPLAST BIOPLASTICS FOR A BETTER LIFE - Starší národní slovní ochranná známka BIOPLAK - Relativní důvod pro zamítnutí - Neexistence nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001“)
      (2020/C 433/62)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Laboratorios Ern, SA (Barcelona, Španělsko) (zástupkyně: S. Correa Rodríguez, advokátka)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: J. Crespo Carrillo a E. Śliwińska, zmocněnci)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO: Bio-tec Biologische Naturverpackungen GmbH & Co. KG (Emmerich, Německo)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 10. října 2019 (věc R 418/2019-5) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Laboratorios Ern a Bio-tec Biologische Naturverpackungen.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti Laboratorios Ern, SA. se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 68, 2.3.2020.


title: Věc T-49/20: Rozsudek Tribunálu ze dne 15. října 2020 – Rothenberger v. EUIPO – Paper Point (ROBOX) („Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie ROBOX – Starší slovní ochranná známka Evropské unie OROBOX – Relativní důvod pro zamítnutí – Nebezpečí záměny – Autonomní podkategorie výrobků – Zohlednění popisného prvku – Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001]“)

text:
               14.12.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 433/50

      Rozsudek Tribunálu ze dne 15. října 2020 – Rothenberger v. EUIPO – Paper Point (ROBOX)
      (Věc T-49/20) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie ROBOX - Starší slovní ochranná známka Evropské unie OROBOX - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Autonomní podkategorie výrobků - Zohlednění popisného prvku - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001]“)
      (2020/C 433/63)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Rothenberger AG (Kelkheim, Německo) (zástupci: V. von Bomhard a J. Fuhrmann, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: G. Sakalaitė-Orlovskienė, J. Crespo Carrillo a V. Ruzek, zmocněnci)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO: Paper Point S.n.c. di Daria Fabbroni e Simone Borghini (Arezzo, Itálie)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 31. října 2019 (věc R 210/2019-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Paper Point a Rothenberger.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti Rothenberger AG se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 87, 16.3.2020.


title: Věc T-180/20: Usnesení Tribunálu ze dne 6. října 2020 – Sharpston v. Rada a Konference zástupců vlád členských států („Žaloba na neplatnost – Vystoupení Spojeného království z Unie – Prohlášení Konference zástupců vlád členských států o důsledcích vystoupení Spojeného království pro generální advokáty Soudního dvora – Akt, který nelze napadnout žalobou – Nepřípustnost“)

text:
               14.12.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 433/50

      Usnesení Tribunálu ze dne 6. října 2020 – Sharpston v. Rada a Konference zástupců vlád členských států
      (Věc T-180/20) (1)

      („Žaloba na neplatnost - Vystoupení Spojeného království z Unie - Prohlášení Konference zástupců vlád členských států o důsledcích vystoupení Spojeného království pro generální advokáty Soudního dvora - Akt, který nelze napadnout žalobou - Nepřípustnost“)
      (2020/C 433/64)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Eleanor Sharpston (Schoenfels, Lucembursko) (zástupci: N. Forwood, J. Robb, barristers, a H. Mercer, QC)

         Žalované: Rada Evropské unie, Konference zástupců vlád členských států (zástupci: M. Bauer, R. Meyer a A. Sikora-Kalėda, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 263 SFEU a znějící na částečné zrušení Prohlášení Konference zástupců vlád členských států o důsledcích vystoupení Spojeného království z Evropské unie pro generální advokáty Soudního dvora Evropské unie ze dne 29. ledna 2020.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se odmítá.

                  2)

                  Eleanor Sharpston ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Radou Evropské unie a Konferencí zástupců vlád členských států.

         (1)  Úř. věst. C 201, 15.6.2020.


title: Věc T-184/20: Usnesení Tribunálu ze dne 6. října 2020 – Sharpston v. Soudní dvůr Evropské unie („Žaloba na neplatnost – Vystoupení Spojeného království z Unie – Dopis předsedy Soudního dvora vyzývající členské státy, aby zajistily jmenování generálního advokáta – Akt, který nelze napadnout žalobou – Nepřípustnost“)

text:
               14.12.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 433/51

      Usnesení Tribunálu ze dne 6. října 2020 – Sharpston v. Soudní dvůr Evropské unie
      (Věc T-184/20) (1)

      („Žaloba na neplatnost - Vystoupení Spojeného království z Unie - Dopis předsedy Soudního dvora vyzývající členské státy, aby zajistily jmenování generálního advokáta - Akt, který nelze napadnout žalobou - Nepřípustnost“)
      (2020/C 433/65)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Eleanor Sharpston (Schoenfels, Lucembursko) (zástupce: N. Forwood, barrister)

         Žalovaný: Soudní dvůr Evropské unie (zástupci: J. Inghelram a Á. Almendros Manzano, zmocněnci)

         Předmět

      Návrh podaný na základě článku 263 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí obsaženého v dopise předsedy Soudního dvora ze dne 31. ledna 2020 určeném předsedovi Rady Evropské unie a vyzývajícím členské státy, aby zajistily jmenování generálního advokáta na místo, které v současnosti zastává žalobkyně.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se odmítá.

                  2)

                  Eleanor Sharpston ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Soudním dvorem Evropské unie.

         (1)  Úř. věst. C 201, 15.6.2020.


title: Věc T-550/20: Usnesení Tribunálu ze dne 6. října 2020 – Sharpston v. Rada a zástupci vlád členských států („Žaloba na neplatnost – Vystoupení Spojeného království z Unie – Rozhodnutí zástupců vlád členských států jmenovat generálního advokáta Soudního dvora – Akt, který nelze napadnout žalobou – Zjevná nepřípustnost“)

text:
               14.12.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 433/51

      Usnesení Tribunálu ze dne 6. října 2020 – Sharpston v. Rada a zástupci vlád členských států
      (Věc T-550/20) (1)

      („Žaloba na neplatnost - Vystoupení Spojeného království z Unie - Rozhodnutí zástupců vlád členských států jmenovat generálního advokáta Soudního dvora - Akt, který nelze napadnout žalobou - Zjevná nepřípustnost“)
      (2020/C 433/66)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Eleanor Sharpston (Schoenfels, Lucembursko) (zástupci: N. Forwood, barrister a J. Flynn, QC)

         Žalovaní: Rada Evropské unie, Zástupci vlád členských států (zástupci: M. Bauer, R. Meyer a A. Sikora-Kalėda, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh založený na článku 263 SFEU a znějící na částečné zrušení rozhodnutí zástupců vlád členských států (EU) 2020/1251 ze dne 2. září 2020 o jmenování tří soudců a jednoho generálního advokáta Soudního dvora (Úř. věst. 2020, L 292, s. 1) v rozsahu, v němž se týká jmenování pana Anathasiose Rantose generálním advokátem Soudního dvora.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Paní Eleanor Sharpston ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Radou Evropské unie a zástupci vlád členských států, včetně nákladů řízení vynaložených v řízení o předběžném opatření před Tribunálem a Soudním dvorem ve věcech T 550/20 R, C 423/20 P(R) a C 424/20 P(R).

         (1)  Úř. věst. C 348, 10.10.2020.