title: Věc C-202/07 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 16. dubna 2007 France Télécom SA proti rozsudku Soudu prvního stupně (pátého rozšířeného senátu) vydanému dne 30. ledna 2007 ve věci T-340/03, France Télécom SA v. Komise Evropských společenství

text:
               21.7.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 170/9

         Kasační opravný prostředek podaný dne 16. dubna 2007 France Télécom SA proti rozsudku Soudu prvního stupně (pátého rozšířeného senátu) vydanému dne 30. ledna 2007 ve věci T-340/03, France Télécom SA v. Komise Evropských společenství
   (Věc C-202/07 P)
   (2007/C 170/16)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: France Télécom SA, původně Wanadoo Interactive SA (zástupci: (O.W. Brouwer, H. Calvet, J. Philippe a T. Janssens, advokáti)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozsudek vydaný Soudem prvního stupně Evropských společenství ve věci T-340/03, France Télécom SA v. Komise Evropských společenství, který zamítl žalobu proti rozhodnutí Komise Evropských společenství ze dne 16. července 2003 ohledně postupu použití článku 82 [ES] (věc COMP/38.233 – Wanadoo Interactive);

               —

               v důsledku toho:

                           —

                           buď vrátit věc Soudu, aby rozhodl znovu;

                           —

                           anebo rozhodnout s konečnou platností a zrušit rozhodnutí Komise Evropských společenství ze dne 16. července 2003 ohledně postupu použití článku 82 [ES] (věc COMP/38.233 – Wanadoo Interactive), a vyhovět tak návrhovým žádáním předloženým žalobkyní v prvním stupni;

               —

               uložit Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Navrhovatelka se dovolává sedmi důvodů na podporu svého kasačního opravného prostředku.
   Svým prvním důvodem kasačního opravného prostředku tak navrhovatelka uplatňuje, že Soud porušil svou povinnosti, jak pokud jde o možnost pokrytí ztrát, které musely být prokázány, tak pokud jde o právo na přizpůsobení se cenám praktikovaným konkurenčními podniky, které Soud zamítl bez vysvětlení.
   Svým druhým důvodem navrhovatelka tvrdí, že Soud porušil článek 82 ES tím, že Wanadoo odmítl právo přizpůsobit v dobré víře ceny cenám svých konkurentů. Toto právo je přitom zakotveno jak v rozhodovací praxi Komise a v judikatuře Soudního dvora, tak v teorii a u francouzských odborníků na hospodářskou soutěž, a krom toho představuje jediný způsob, jak může navrhovatelka zůstat konkurence schopná na trhu.
   Svým třetím důvodem kasačního opravného prostředku navrhovatelka tvrdí, že Soud rovněž porušil článek 82 ES tím, že neopravil metodu použitou Komisí k výpočtu pokrytí nákladů, která údajně vedla ke zkreslení testu predátorského jednání vyžadovaného Soudním dvorem. Metoda, kterou Komise použila, totiž neumožňuje zjistit, zda abonenti získaní společností Wanadoo vytvořili pro tuto společnost po dobu jejich předplatného zisk, nebo ztrátu.
   Svým čtvrtým důvodem kasačního opravného prostředku navrhovatelka tvrdí, že Soud porušil jak článek 82 ES, tak svou povinnost odůvodnění tím, že usoudil, že náklady a příjmy získané po období údajného porušení práva nesmějí být vzaty v úvahu. Právě z důvodu tohoto omezení v čase příjmů a nákladů zohledněných Komisí Komise dospěla nesprávně k závěru o existenci porušení práva.
   Svým pátým důvodem kasačního opravného prostředku navrhovatelka uplatňuje, že Soud rovněž porušil článek 82 ES a povinnost odůvodnění, která mu přísluší, tím, že usoudil, že cena může být predátorská dokonce i tehdy, když je doprovázena velkým snížením části trhu dotčeného podniku. Taková cena totiž nemůže být považována za způsobilou k tomu, aby vedla k vyloučení konkurenčních podniků.
   Svým šestým důvodem kasačního opravného prostředku navrhovatelka tvrdí, že Soud, pokud jde o plán predátorského jednání, zkreslil skutečnosti a důkazy, které mu byly předloženy k posouzení, a zároveň porušil článek 82 ES. Tento článek totiž vyžaduje plán vytlačení objektivně identifikovatelných konkurentů a v žádném případě nemůže být naplněn čistě subjektivním přístupem k pojmu „zneužití dominantního postavení“.
   Konečně svým sedmým důvodem kasačního opravného prostředku navrhovatelka tvrdí, že Soud porušil článek 82 ES nejen tím, že usoudil, že prokázání možnosti pokrytí ztrát nepředchází konstatování praxe predátorské ceny, ale rovněž tím, že zaměnil prokázání Komisí možnosti pokrytí uvedených cen s prokázáním dotčeným podnikem nemožnosti pokrytí těchto ztrát.


title: Věc T-191/10: Žaloba podaná dne 20. dubna 2010 — Greenwood Houseware (Zhuhai) a další v. Rada

text:
               3.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 179/44

         Žaloba podaná dne 20. dubna 2010 — Greenwood Houseware (Zhuhai) a další v. Rada
   (Věc T-191/10)
   2010/C 179/78
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Greenwood Houseware (Zhuhai) Ltd (Zhuhai City, Čína) Brabantia S&S Ltd (Hong Kong, Čína), Brabantia S&L Belgium NV (Overpelt, Belgie), Brabantia Belgium NV (Overpelt, Belgie), Brabantia Netherlands BV (Valkenswaard, Nizozemsko) a Brabantia (U.K.) Ltd (Bristol, Spojené království), (zástupci: E. Vermulst a Y. van Gerven, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání žalobkyň

               —

               zrušit prováděcí nařízení Rady (EU) č. 77/2010 ze dne 19. ledna 2010 (1);

               —

               uložit Radě náhradu nákladů řízení;

               —

               rozhodnout, že případní vedlejší účastníci řízení ponesou vlastní náklady řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Svou žalobou žalobkyně požadují, aby na základě článku 263 SFEU bylo zrušeno prováděcí nařízení Rady (EU) č. 77/2010 ze dne 19. ledna 2010, kterým se mění nařízení (ES) č. 452/2007 o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu žehlicích prken pocházejících mimo jiné z Čínské lidové republiky.
   Na podporu svých návrhů předkládají žalobkyně tyto žalobní důvody:

               Zaprvé, dodatečným zveřejněním informací po vyhlášení napadeného nařízení Rada porušila čl. 20 odst. 4 nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 (2) a práva žalobkyň na obhajobu. Orgány Evropské unie neinformovaly žalobkyně před vypracováním konečné verze napadeného nařízení a jeho zasláním Radě ke schválení o nových skutečnostech a úvahách, na jejichž základě bylo pozměněno antidumpingové clo, a neposkytly žalobkyním příležitost předložit nové argumenty nebo osvětlit dříve poskytnuté informace, což mohlo vést k dalšímu snížení antidumpingového cla.

               Zadruhé, Rada se dopustila zjevně nesprávného posouzení a při výpočtu vývozní ceny porušila čl. 2 odst. 9 a čl. 11 odst. 10 nařízení Rady (ES) č. 1225/2009. Orgány Unie chybně odečetly antidumpingové clo ve výši 38,1 % při výpočtu vývozní ceny, neboť požadavek uvedený v čl. 11 odst. 10 uvedeného nařízení se nemusí u nového vývozce prokazovat. Navíc posouzení odpočtu antidumpingového cla provedeného orgány Unie bylo založeno na nesprávném posouzení skutkového stavu.

               Zatřetí, Rada se dopustila zjevně nesprávného posouzení, porušila zásady náležité péče a řádné správy a zákazu diskriminace a použila nesprávně čl. 2 odst. 10 nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 tím, že provedla nesprávné úpravy vývozní ceny a obvyklé hodnoty. Orgány Unie nesprávně odečetly z vývozní ceny přímé náklady, které žalobkyně u části vývozů dotyčného zboží nezaplatily, a chybně zvýšily obvyklou hodnotu k zohlednění nevratné DPH z vývozních prodejů, ačkoli žádné takové úpravy nebyly provedeny při původním vyšetřování.

               Nakonec se pak orgány Unie dopustily zjevně nesprávného posouzení, porušily zásady náležité péče a řádné správy a zákazu diskriminace a nesprávně použily čl. 2 odst. 7 písm. b) a čl. 2 odst. 7 písm. c) nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 tím, že odmítly přiznat společnosti Greenwood Houseware (Zhuhai) Ltd. postavení společnosti působící v tržním hospodářství. Rozhodnutí orgánů Unie, kterým bylo odmítnuto poskytnutí tržně hospodářského zacházení společnosti Greenwood Houseware (Zhuhai) Ltd. bylo založeno na chybném posouzení skutkového stavu a předložených důkazů. Dále pak orgány Unie při posouzení všech relevantních aspektů týkajících se kritérií 2 a 3 čl. 2 odst. 7 písm. c) uvedeného nařízení nesplnily povinnost náležité a řádné péče.

      (1)  Prováděcí nařízení Rady (EU) č. 77/2010 ze dne 19. ledna 2010, kterým se mění nařízení (ES) č. 452/2007 o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu žehlicích prken pocházejících mimo jiné z Čínské lidové republiky (Úř. věst. L 24, s. 1).

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství. (Úř. věst. L 343, s. 51).


title: Věc C-196/09: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 14. června 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rady pro stížnosti evropských škol) — Paul Miles a další v. Evropské školy ( „Řízení o předběžné otázce — Pojem „soudu členského státu“ ve smyslu článku 267 SFEU — Rada pro stížnosti evropských škol — Systém odměňování učitelů přidělených k evropským školám — Nepřizpůsobení odměn po snížení hodnoty libry šterlinků — Slučitelnost s články 18 SFEU a 45 SFEU“ )

text:
               6.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 232/4

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 14. června 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rady pro stížnosti evropských škol) — Paul Miles a další v. Evropské školy
   (Věc C-196/09) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Pojem „soudu členského státu“ ve smyslu článku 267 SFEU - Rada pro stížnosti evropských škol - Systém odměňování učitelů přidělených k evropským školám - Nepřizpůsobení odměn po snížení hodnoty libry šterlinků - Slučitelnost s články 18 SFEU a 45 SFEU“)
   2011/C 232/06
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Chambre de Recours des Écoles européennes

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Paul Miles a další

      Žalovaný: Evropské školy

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Rada pro stížnosti evropských škol — Výklad článků 12, 39 a 234 Smlouvy o ES — Pojem vnitrostátního soudu ve smyslu článku 234 ES — Systém odměňování učitelů přidělených k evropským školám — Nepřizpůsobení odměňování po snížení hodnoty libry šterlinků — Porušení zásad rovného zacházení a volného pohybu pracovníků

      Výrok

   Soudní dvůr Evropské unie nemá pravomoc k zodpovězení žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce předložené Radou pro stížnosti evropských škol.

      (1)  Úř. věst. C 193, 15.8.2009.


title: Věc C-467/12: Žaloba podaná dne 19. října 2012 — Christophe Gassiat v. Ordre des avocats de Paris

text:
               13.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 108/13

         Žaloba podaná dne 19. října 2012 — Christophe Gassiat v. Ordre des avocats de Paris
   (Věc C-467/12)
   2013/C 108/25
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Christophe Gassiat

      Žalovaný: Ordre des avocats de Paris
   Usnesením ze dne 21. února 2013 se Soudní dvůr (sedmý senát) prohlásil za zjevně nepříslušný k rozhodnutí o této žalobě; žaloba je v důsledku toho prohlášena za nepřípustnou. Soudní dvůr rozhodl, že Christoph Gassiat ponese vlastní náklady řízení.


title: Věc T-57/06: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 7. listopadu 2007 – Marly v. OHIM – Erdal (Top iX) ( Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Top iX — Starší mezinárodní slovní ochranná známka TOFIX — Relativní důvod pro zamítnutí — Neexistence nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 — Žádost o důkaz skutečného užívání starší ochranné známky předložená poprvé před Soudem — Nepřípustnost )

text:
               22.12.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 315/37

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 7. listopadu 2007 – Marly v. OHIM – Erdal (Top iX)
   (Věc T-57/06) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Top iX - Starší mezinárodní slovní ochranná známka TOFIX - Relativní důvod pro zamítnutí - Neexistence nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 - Žádost o důkaz skutečného užívání starší ochranné známky předložená poprvé před Soudem - Nepřípustnost“)
   (2007/C 315/69)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: NV Marly SA (Brusel, Belgie) (zástupci: B. Mouffe a O. Rodesch, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: S. Petrequin a A. Rassat, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem, vystupující jako vedlejší účastnice před Soudem: Erdal GmbH (Hallein, Rakousko) (zástupci: M. Thewes a V. Wiot, advokáti)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 14. prosince 2005 (věc R 1147/2004-2), týkajícího se námitkového řízení mezi Erdal GmbH a NV Marly SA
   Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               NV Marly SA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 96, 22.4.2006.


title: Věc T-47/07: Žaloba podaná dne 21. února 2007 – ratiopharm v. OHIM (BioGeneriX)

text:
               14.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/50

         Žaloba podaná dne 21. února 2007 – ratiopharm v. OHIM (BioGeneriX)
   (Věc T-47/07)
   (2007/C 82/104)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: ratiopharm GmbH (Ulm, Německo) (zástupce: S. Völker, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu ze dne 20. prosince 2006 ve věci odvolání R1047/2004-4, které se týká přihlášky ochranné známky Společenství č. 001701762;

               —

               uložit Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „BioGeneriX “pro výrobky a služby zařazené do tříd 5, 35 40 a 42 (přihláška č. 1 701 762).

      Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí přihlášky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení Rady (ES) č. 40/94 (1), jelikož přihlášená ochranná známka má nezbytnou míru rozlišovací způsobilosti a v žádném případě neexistuje potřeba dostupnosti.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1994, L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).


title: Věc C-155/13: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 13. března 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Commissione Tributaria Regionale di Mestre-Venezia – Itálie) – Società Italiana Commercio e Servizi srl, v likvidaci (SICES) a další v. Agenzia Dogane Ufficio delle Dogane di Venezia „Zemědělství  — Nařízení (ES) č. 341/2007  — Článek 6 odst. 4  — Celní kvóty  — Česnek čínského původu  — Dovozní licence  — Nepřevoditelnost práv plynoucích z některých dovozních licencí  — Obcházení  — Zneužití práva“

text:
               5.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 135/16

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 13. března 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Commissione Tributaria Regionale di Mestre-Venezia – Itálie) – Società Italiana Commercio e Servizi srl, v likvidaci (SICES) a další v. Agenzia Dogane Ufficio delle Dogane di Venezia
   (Věc C-155/13) (1)

   („Zemědělství - Nařízení (ES) č. 341/2007 - Článek 6 odst. 4 - Celní kvóty - Česnek čínského původu - Dovozní licence - Nepřevoditelnost práv plynoucích z některých dovozních licencí - Obcházení - Zneužití práva“)
   2014/C 135/17
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Commissione Tributaria Regionale di Mestre-Venezia

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Società Italiana Commercio e Servizi srl, v likvidaci (SICES), Agrima KG D. Gritsch Herbert & Gritsch Michael & Co., Agricola Lusia srl, Romagnoli Fratelli SpA, Agrimediterranea srl, Francesco Parini, Duoccio srl, Centro di Assistenza Doganale Triveneto Service srl, Novafruit srl, Evergreen Fruit Promotion srl

      Žalovaný: Agenzia Dogane Ufficio delle Dogane di Venezia

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Commissione Tributaria Regionale di Mestre-Venezia – Výklad článku 6 nařízení Komise (ES) 341/2007 ze dne 29. března 2007 o otevření a správě celních kvót a zavedení režimu dovozních licencí a osvědčení o původu pro česnek a některé jiné zemědělské produkty dovážené ze třetích zemí (Úř. věst. L 90, s. 12) – Nepřevoditelnost práv plynoucích z licencí „A“ – Společnosti, které jsou držitelkami dovozních licencí a které před dovozem koupily čínský česnek prostřednictvím společnosti, jež není držitelkou takových licencí, a které po zaplacení cel předmětný česnek opětovně prodaly téže společnosti

      Výrok

   Článek 6 odst. 4 nařízení Komise (ES) č. 341/2007 ze dne 29. března 2007 o otevření a správě celních kvót a zavedení režimu dovozních licencí a osvědčení o původu pro česnek a některé jiné zemědělské produkty dovážené ze třetích zemí musí být vykládán v tom smyslu, že v zásadě nebrání transakcím, kterými dovozce, jenž je držitelem licencí na dovoz se sníženou celní sazbou, nakoupí zboží mimo Evropskou unii od subjektu, jenž je sám tradičním dovozcem ve smyslu čl. 4 odst. 2 tohoto nařízení, avšak vyčerpal vlastní licence na dovoz se sníženou celní sazbou, a pak mu ho zpětně prodá poté, co ho doveze do Unie. Takové transakce nicméně představují zneužití práva, pokud byly vytvořeny uměle za hlavním účelem využití preferenčního sazebního režimu. K ověření existence zneužívající praktiky je zapotřebí, aby předkládající soud zohlednil všechny skutečnosti a okolnosti projednávaného případu, včetně obchodních transakcí, které dotčenému dovozu předcházely a po něm následovaly.

      (1)  Úř. věst. C 178, 22.6.2013.


title: Spojené věci C-357/10 až C-359/10: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 10. května 2012 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia — Itálie) — Duomo Gpa Srl (C-357/10), Gestione Servizi Pubblici Srl (C-358/10), Irtel Srl (C-359/10) v. Comune di Baranzate (C-357/10 a C-358/10), Comune di Venegono Inferiore (C-359/10) ( „Články 3 ES, 10 ES, 43 ES, 49 ES a 81 ES — Svoboda usazování — Volný pohyb služeb — Směrnice 2006/123/ES — Články 15 a 16 — Koncese na služby vyúčtování, vyměřování a vybírání daní nebo jiných příjmů místních správních celků — Vnitrostátní právní předpisy — Minimální základní kapitál — Povinnost“ )

text:
               30.6.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 194/2

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 10. května 2012 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia — Itálie) — Duomo Gpa Srl (C-357/10), Gestione Servizi Pubblici Srl (C-358/10), Irtel Srl (C-359/10) v. Comune di Baranzate (C-357/10 a C-358/10), Comune di Venegono Inferiore (C-359/10)
   (Spojené věci C-357/10 až C-359/10) (1)

   (Články 3 ES, 10 ES, 43 ES, 49 ES a 81 ES - Svoboda usazování - Volný pohyb služeb - Směrnice 2006/123/ES - Články 15 a 16 - Koncese na služby vyúčtování, vyměřování a vybírání daní nebo jiných příjmů místních správních celků - Vnitrostátní právní předpisy - Minimální základní kapitál - Povinnost)
   2012/C 194/03
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Duomo Gpa Srl (C-357/10), Gestione Servizi Pubblici Srl (C-358/10), Irtel Srl (C-359/10)

      Žalovaní: Comune di Baranzate (C-357/10 a C-358/10), Comune di Venegono Inferiore (C-359/10)

      za přítomnosti: Agenzia Italiana per le Pubbliche Amministrazioni SpA (AIPA)

      Předmět věci

   Žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce — Tribunale amministrativo regionale per la Lombardia — Výklad článků 15 a 16 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/123/ES ze dne 12. prosince 2006 o službách na vnitřním trhu (Úř. věst. L 376, s. 36) a článků 3 ES, 10 ES, 43 ES, 49 ES a 81 ES — Obchodní sdělení regulovaných povolání — Koncese na služby vyúčtování, vyměřování a vybírání poplatků a jiných příjmů místních správních celků — Minimální základní kapitál stanovený vnitrostátními právními předpisy

      Výrok

   Články 43 ES a 49 ES musí být vykládány v tom smyslu, že brání takovému ustanovení, jako je ustanovení dotčené v původních řízeních, které stanoví:

               —

               povinnost hospodářských subjektů, s výjimkou společností ve většinovém vlastnictví veřejnoprávních subjektů, přizpůsobit případně výši 10 miliónů eur minimální splacený základní kapitál, aby byly oprávněny vykonávat činnosti vyúčtování, vyměřování a vybírání poplatků a jiných příjmů místních správních celků;

               —

               neplatnost zadání takových služeb subjektům, které tento požadavek minimálního základního kapitálu nesplňují, a

               —

               zákaz získání nových zakázek nebo účasti v nabídkových řízeních vyhlášených za účelem zadání těchto služeb, dokud není splněna povinnost přizpůsobení základního kapitálu.

      (1)  Úř. věst. C 260, 25.9.2010.


title: Věc C-279/04: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Reten i Hørsholm (Dánsko) ze dne 4. června 2004 ve věci Anklagemyndigheden proti Steffenu Rydborgovi

text:
               11.9.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 228/25

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Reten i Hørsholm (Dánsko) ze dne 4. června 2004 ve věci Anklagemyndigheden proti Steffenu Rydborgovi
   (Věc C-279/04)
   (2004/C 228/50)
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Reten i Hørsholm (Dánsko) ze dne 4. června 2004 ve věci Anklagemyndigheden proti Steffenu Rydborgovi, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 28. června 2004, předložena žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Reten i Hørsholm žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               1.

               Musí být články 39, 49 a 10 ES vykládány tak, že brání členskému státu, aby požadoval registraci motorového vozidla, které patří zaměstnavateli usazenému v sousedním členském státu a které je používáno k pracovním a soukromým účelům v obou členských státech zaměstnancem s pobytem v prvně uvedeném členském státu?

               2.

               Pokud je v rámci odpovědi na první otázku třeba přihlédnout k tomu, zda používání motorového vozidla k soukromým účelům je podružné ve vztahu k používání motorového vozidla k pracovním účelům, podle jakých kritérií může vnitrostátní soudce posoudit míru, v jaké je používání k soukromým účelům pouze podružné ve vztahu k používání k pracovním účelům tam, kde lze tvrdit, že motorové vozidlo je používáno k pracovním účelům, viz rozsudek Soudního dvora ze dne 6. července 1988, Ledoux (127/86, Recueil, s. 3741, bod 18)?


title: Věc T-612/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 20. července 2017 – Basic Net v. EUIPO (vyobrazení tří svislých pruhů) „Ochranná známka Evropské unie — Přihláška k zápisu obrazové ochranné známky Evropské unie zobrazující tři svislé pruhy — Absolutní důvod pro zamítnutí — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 — Nedostatek rozlišovací způsobilosti získané užíváním — Článek 7 odst. nařízení č. 207/2009“

text:
               28.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 283/34

         Rozsudek Tribunálu ze dne 20. července 2017 – Basic Net v. EUIPO (vyobrazení tří svislých pruhů)
   (Věc T-612/15) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška k zápisu obrazové ochranné známky Evropské unie zobrazující tři svislé pruhy - Absolutní důvod pro zamítnutí - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Nedostatek rozlišovací způsobilosti získané užíváním - Článek 7 odst. nařízení č. 207/2009“)
   (2017/C 283/50)
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Basic Net SpA (Turín, Itálie) (zástupce: D. Sindico, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: L. Rampini, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 14. srpna 2015 (věc R 2845/2014-1) týkajícímu se přihlášky k zápisu označení zobrazujícího tři svislé pruhy jako ochranné známky Evropské unie.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Basic Net SpA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 7, 11.1.2016.


title: Věc T-301/14: Žaloba podaná dne 2. května 2014 – Michelin Reifenwerke v. Komise

text:
               14.7.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 223/49

         Žaloba podaná dne 2. května 2014 – Michelin Reifenwerke v. Komise
   (Věc T-301/14)
   2014/C 223/52
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Michelin Reifenwerke AG & Co. KGaA (Karlsruhe, Německo) (zástupci: T. Volz, M. Ringel, B. Wißmann, M. Püstow, C. Oehme a T. Wielsch, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               prohlásil za neplatné podle čl. 263 odst. 1 SFEU rozhodnutí Evropské komise ze dne 18. prosince 2013 o zahájení formálního vyšetřovacího řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU proti Spolkové republice Německo kvůli podpoře výroby elektřiny z obnovitelných zdrojů a omezení poplatku EEG pro energeticky náročné podniky, státní podpora SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN), v rozsahu, ve kterém se týká omezení poplatku EEG pro energeticky náročné podniky;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z toho, že nedošlo ke zvýhodnění ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU

                           —

                           Žalobkyně tvrdí, že omezení poplatku EEG pro energeticky náročné podniky stanovené v zákoně o upřednostnění obnovitelných zdrojů energie (dále jen EEG) není podporou ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU. Na tomto místě uvádí, že energeticky náročné podniky touto úpravou nejsou zvýhodněny. Zvláštní ustanovení o vyrovnání je spíše vyrovnáním mimořádného zatížení, se kterým se žalobkyně a srovnatelné podniky setkávají v rámci podpory výroby elektřiny z obnovitelných zdrojů a slouží k obnovení konkurenceschopnosti energeticky náročných podniků, které byly poplatkem EEG zprvu značně poškozeny.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že nešlo o státní prostředky ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU

                           —

                           Žalobkyně nadto tvrdí, že zvláštní vyrovnávací ustanovení není poskytnutím „podpory státu nebo ze státních prostředků“. V této souvislosti uvádí, že sám poplatek EEG není státním prostředkem a tedy ani zřeknutí se ho prostřednictvím zvláštního vyrovnávacího ustanovení nemůže představovat opatření poskytnuté ze státních prostředků.

                           —

                           Poplatek EEG není vybírán státem nebo státem jmenovaným nebo zřízeným veřejným nebo soukromým zařízením. Spíše může být poplatek EEG přímo prostřednictvím provozovatelů přenosových soustav vybírán na základě příslušného občanskoprávního nároku. Poplatek EEG není příjmem státního rozpočtu, takže zvláštní vyrovnávací ustanovení v žádném případě nepřímo nebo přímo nesnižuje příjmy státu.

                           —

                           Prostředky EEG také nejsou orgánům státu k dispozici. Kromě toho neexistuje veřejná kontrola nad prostředky EEG, jako např. ze strany Spolkového úřadu pro hospodářství a kontrolu vývozu (Bundesamt für Wirtschaft und Ausfuhrkontrolle, BAFA) nebo spolkové agentury pro elektrickou energii, plyn, telekomunikace, poštu a železnice (Bundesnetzagentur, regulační subjekt).


title: Věc C-320/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Giudice di Pace – Ischia (Itálie) dne 15. července 2008 – Multiservice S.R.L. v. Telecom Italia S.p.A

text:
               13.9.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 236/11

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Giudice di Pace – Ischia (Itálie) dne 15. července 2008 – Multiservice S.R.L. v. Telecom Italia S.p.A
   (Věc C-320/08)
   (2008/C 236/18)
   Jednací jazyk: italština
   Předkládající soud
   Giudice di Pace – Ischia
   Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Multiservice S.R.L.

      Žalovaná: Telecom Italia S.p.A
   Předběžná otázka
   Mají předpisy Společenství uvedené v článku 6 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod, ve směrnici 2002/22/ES (1), ve směrnici 1999/44/ES (2), v doporučení Komise 2001/310/ES (3) a ve směrnici 1998/257/ES (4), přímo závazný účinek a musí být vykládány v tom smyslu, že spory „v oblasti elektronických komunikací mezi konečnými uživateli a operátory, které vyplývají z nedodržení ustanovení týkajících se univerzální služby a práv konečných uživatelů stanovených právními předpisy, rozhodnutími orgánů, smluvními podmínkami a chartami služeb“ (spory stanovené článkem 2 rozhodnutí garančního orgánu č. 173/07/CONS) nesmí podléhat podmínce povinného pokusu o smír, při jejímž nedodržení se nelze obrátit na soud, přičemž mají přednost před úpravou vyplývající z čl. 3 odst. 1 výše uvedeného nařízení garančního orgánu pro komunikace.

      (1)  Úř. věst. L 108, s. 51; Zvl. vyd. 13/29, s. 367.

      (2)  Úř. věst. L 171, s. 12; Zvl. vyd. 15/04, s. 223.

      (3)  Úř. věst. L 109, s. 56.

      (4)  Úř. věst. L 115, p. 31 (Doporučení Komise).


title: Věc T-39/07: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. července 2011 — ENI v. Komise ( „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Trh butadienového kaučuku a styren-butadienového kaučuku vyrobeného emulzní polymerizací — Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES — Přičitatelnost protiprávního jednání — Pokuty — Závažnost protiprávního jednání — Přitěžující okolnosti“ )

text:
               10.9.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/41

         Rozsudek Tribunálu ze dne 13. července 2011 — ENI v. Komise
   (Věc T-39/07) (1)

   (Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Trh butadienového kaučuku a styren-butadienového kaučuku vyrobeného emulzní polymerizací - Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES - Přičitatelnost protiprávního jednání - Pokuty - Závažnost protiprávního jednání - Přitěžující okolnosti)
   2011/C 269/90
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: ENI SpA (Řím, Itálie) (zástupci: G. M. Roberti a I. Perego, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: V. Di Bucci, G. Conte a V. Bottka, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh směřující ke zrušení rozhodnutí Komise K(2006) 5700 v konečném znění ze dne 29. listopadu 2006 v řízení podle článku 81 [ES] a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/F/38.638 — Butadienový kaučuk a styren-butadienový kaučuk vyrobený emulzní polymerizací) v rozsahu, ve kterém se týká společnosti ENI SpA, nebo podpůrně zrušení nebo snížení pokuty uložené společnosti ENI.

      Výrok rozsudku

               1)

               Článek 2 písm. c) rozhodnutí Komise K(2006) 5700 v konečném znění ze dne 29. listopadu 2006 v řízení podle článku 81 [ES] a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/F/38.638 — Butadienový kaučuk a styren butadienový kaučuk vyrobený emulzní polymerizací) se zrušuje v rozsahu, ve kterém stanoví, že společnosti ENI SpA se ukládá pokuta ve výši 272,25 milionů eur.

               2)

               Pokuta uložená společnosti ENI se stanovuje na 181,5 milionů eur.

               3)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               4)

               Každá účastnice řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 82, 14.4.2007.


title: Věc C-469/07: Žaloba podaná dne 22. října 2007 – Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství

text:
               12.1.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 8/6

         Žaloba podaná dne 22. října 2007 – Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství
   (Věc C-469/07)
   (2008/C 8/10)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupce: H. Kraemer, zmocněnec)

      Žalovaný: Lucemburské velkovévodství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Určit, že Lucemburské velkovévodství tím, že nesdělilo Komisi seznam soudů pro (průmyslové) vzory Společenství, nesplnilo povinnosti, které pro ně vyplývají z čl. 80 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 6/2002 ze dne 12. prosince 2001 o (průmyslových) vzorech Společenství (1);

               —

               uložit Lucemburskému velkovévodství náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lucemburské velkovévodství nesplnilo povinnost stanovenou v čl. 80 odst. 2 nařízení (ES) č. 6/2002, podle kterého každý členský stát sdělí Komisi nejpozději do 6. března 2005 seznam soudů pro (průmyslové) vzory Společenství s označením jejich názvu a místní příslušnosti.

      (1)  Úř. věst. L 3, s. 1.


title: Věc C-45/07: Žaloba podaná dne 2. února 2007 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika

text:
               14.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/19

         Žaloba podaná dne 2. února 2007 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika
   (Věc C-45/07)
   (2007/C 82/35)
   Jednací jazyk: řečtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: K. Simonsson, M. Konstantinidis a F. Hoffmeister)

      Žalovaná: Řecká republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Řecká republika tím, že předložila dne 18. března 2005 Mezinárodní námořní organizaci návrh za účelem „kontroly shody lodí a přístavních zařízení s požadavky kapitoly XI-2 SOLAS a kodexu ISPS“, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají na základě článků 10, 71 a čl. 80 odst. 2 Smlouvy o založení Evropského společenství;

               —

               uložit Řecké republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Komise má za to, že Řecká republika tím, že předložila Mezinárodní námořní organizaci návrh týkající se otázky vyplývající z nařízení č. 725/2004 (1) o zvýšení bezpečnosti lodí a přístavních zařízení, aniž by byla výslovně pověřena Společenstvím, porušila povinnosti, které pro ni vyplývají na základě článků 10, 71 a čl. 80 odst. 2 Smlouvy o založení Evropského společenství.
   Komise tvrdí, že od přijetí nařízení č. 725/2004 má Společenství výlučnou pravomoc přebírat mezinárodní závazky ve věcech námořní bezpečnosti. V důsledku toho členské státy již nemají nadále pravomoc – aniž by byly výslovně pověřeny Společenstvím – prezentovat národní hlediska před Mezinárodní námořní organizací o otázkách spadajících do výlučné pravomoci Společenství.

      (1)  Úř. věst. L 129, 31.3.2004, s. 6; Zvl. vyd. 07/08, s. 74.


title: Věc T-427/05: Žaloba podaná dne  29. listopadu 2005  – Vienne a další v. Parlament

text:
               28.1.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/24

         Žaloba podaná dne 29. listopadu 2005 – Vienne a další v. Parlament
   (Věc T-427/05)
   (2006/C 22/42)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobci: Philippe Vienne (Bascharage, Lucembursko) a další (zástupci: G. Bounéou, F. Frabetti, advokáti)

      Žalovaný: Evropský parlament
   Návrhová žádání žalobců

               —

               zrušit konkludentní rozhodnutí o odmítnutí pomoci podle článku 24 služebního řádu;

               —

               uložit Evropskému parlamentu solidární náhradu škody utrpěné na základě této skutečnosti žalobci;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobci se nacházejí v situaci, která je obdobná situaci žalobců ve věci T-359/05 a na podporu své žaloby se dovolávají stejných žalobních důvodů a argumentů dovolávaných žalobci v této posledně uvedené věci.


title: Věc C-111/06: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sozialgericht Berlin dne 24. února 2006 – Irene Werich v. Deutsche Rentenversicherung Bund

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/24

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sozialgericht Berlin dne 24. února 2006 – Irene Werich v. Deutsche Rentenversicherung Bund
   (Věc C-111/06)
   (2006/C 326/48)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Sozialgericht Berlin
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Irene Werich

      Žalovaná: Deutsche Rentenversicherung Bund
   Předběžná otázka
   Je ustanovení přílohy VI části D (původně C) Německo č. 1 k nařízení (EHS) č. 1408/71 (1) o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, osoby samostatně výdělečně činné a jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství (nařízení EHS 1408/71) v souladu s nadřazeným evropským právem, zejména s požadavkem volného pohybu, jakož i požadavkem vyplácení dávek do zahraničí podle článku 42 Smlouvy o založení Evropského společenství (SES), i v rozsahu, v němž vylučuje vyplácení dávek starobního důchodu za dobu, pro kterou byly placeny povinné příspěvky podle říšských zákonů o sociálním pojištění?

      (1)  Úř. věst. L 149, s. 2 (Zvl. vyd. 15/01, s. 248).


title: Věc C-306/06: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 3. dubna 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberlandesgericht Köln – Německo) – 01051 Telecom GmbH v. Deutsche Telekom AG (Směrnice 2000/35/ES — Postup proti opožděným platbám v obchodních transakcích — Článek 3 odst. 1 písm. c) bod ii) — Opožděné platby — Bankovní převod — Okamžik, od něhož je třeba platbu považovat za provedenou)

text:
               24.5.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 128/7

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 3. dubna 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberlandesgericht Köln – Německo) – 01051 Telecom GmbH v. Deutsche Telekom AG
   (Věc C-306/06) (1)

   (Směrnice 2000/35/ES - Postup proti opožděným platbám v obchodních transakcích - Článek 3 odst. 1 písm. c) bod ii) - Opožděné platby - Bankovní převod - Okamžik, od něhož je třeba platbu považovat za provedenou)
   (2008/C 128/10)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Oberlandesgericht Köln
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: 01051 Telecom GmbH

      Žalovaná: Deutsche Telekom AG
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Oberlandesgericht Köln – Výklad čl. 3 odst. 1 písm. c) bodu ii) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/35/ES ze dne 29. června 2000, o postupu proti opožděným platbám v obchodních transakcích (Úř. věst. L 200, s. 35; Zvl. vyd. 17/01, s. 226) – Oprávnění věřitele vyžadovat úroky z prodlení – Pojem „přijetí“ dlužné částky věřitelem – Vnitrostátní právní úprava považující za okamžik platby okamžik, kdy dlužník udělí příkaz k úhradě bankovním převodem, a nikoli okamžik připsání částky na účet věřitele
   Výrok
   Článek 3 odst. 1 písm. c) bod ii) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/35/ES ze dne 29. června 2000 o postupu proti opožděným platbám v obchodních transakcích musí být vykládán v tom smyslu, že vyžaduje, nemá-li při platbě bankovním převodem dojít k nabíhání úroků z prodlení nebo má-li nabíhání úroků ustat, aby byla splatná částka připsána na účet věřitele včas.

      (1)  Úř. věst. C 249, 14.10.2006.


title: Věc T-398/08: Rozsudek Tribunálu ze dne 12. dubna 2013 — Stowarzyszenie Autorów ZAiKS v. Komise ( „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Autorská práva k veřejnému provozování hudebních děl prostřednictvím internetu, družicového vysílání a kabelového přenosu — Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES — Rozdělení zeměpisného trhu — Dvoustranné smlouvy mezi vnitrostátními organizacemi pro kolektivní správu — Jednání ve vzájemné shodě vylučující možnost udělit licence pro více území a více repertoárů — Důkaz — Presumpce neviny“ )

text:
               1.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 156/27

         Rozsudek Tribunálu ze dne 12. dubna 2013 — Stowarzyszenie Autorów ZAiKS v. Komise
   (Věc T-398/08) (1)

   (Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Autorská práva k veřejnému provozování hudebních děl prostřednictvím internetu, družicového vysílání a kabelového přenosu - Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES - Rozdělení zeměpisného trhu - Dvoustranné smlouvy mezi vnitrostátními organizacemi pro kolektivní správu - Jednání ve vzájemné shodě vylučující možnost udělit licence pro více území a více repertoárů - Důkaz - Presumpce neviny)
   2013/C 156/45
   Jednací jazyk: polština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Stowarzyszenie Autorów ZAiKS (Varšava, Polsko) (zástupci: B. Borkowska a M. Błeszyński, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: F. Castillo de la Torre a K. Mojzesowicz, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na částečně zrušení rozhodnutí Komise C(2008) 3435 final ze dne 16. července 2008 v řízení podle článku 81 (ES) a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/C2/38.698 — CISAC).

      Výrok rozsudku

               1)

               Článek 3 rozhodnutí Komise C(2008) 3435 final ze dne 16. července 2008 v řízení podle článku 81 ES a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/C2/38.698 — CISAC) se zrušuje v rozsahu, v němž se týká Stowarzyszenie Autorów ZAiKS.

               2)

               Článek 4 odst. 2 a 3 rozhodnutí C(2008) 3435 final se zrušuje v rozsahu, v němž odkazuje na článek 3 tohoto rozhodnutí, pokud jde o Stowarzyszenie Autorów ZAiKS.

               3)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               4)

               Evropská komise ponese náklady řízení spojené s hlavním řízením.

               5)

               Stowarzyszenie Autorów ZAiKS a Komise ponesou každý vlastní náklady řízení spojené s řízením o předběžném opatření.

      (1)  Úř. věst. C 285, 8.11.2008.


title: Věc T-606/14: Žaloba podaná dne 11. srpna 2014 – Makhlouf v. Rada

text:
               13.10.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 361/22

         Žaloba podaná dne 11. srpna 2014 – Makhlouf v. Rada
   (Věc T-606/14)
   2014/C 361/34
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Ehab Makhlouf (Damašek, Sýrie) (zástupci: E. Ruchat a C. Cornet d’Elzius, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               prohlásil žalobu žalobce za přípustnou a opodstatněnou;

               —

               v důsledku toho zrušil rozhodnutí 2014/309/SZBP ze dne 28. května 2014, jakož i následné akty k provedení tohoto rozhodnutí, v rozsahu, v němž se týkají žalobce;

               —

               uložil Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce tři žalobní důvody, které jsou v zásadě totožné nebo podobné s žalobními důvody předloženými ve věci T-432/11, Makhlouf v. Rada (1).

      (1)  Úř. věst. C 290, s. 13.


title: Věc T-44/13: Usnesení Tribunálu ze dne 17. července 2014 – AbbVie v. EMA

text:
               13.10.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 361/30

         Usnesení Tribunálu ze dne 17. července 2014 – AbbVie v. EMA
   (Věc T-44/13) (1)

   2014/C 361/45
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda čtvrtého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 79, 16. 3. 2013.


title: Věc C-57/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Supremo (Španělsko) dne 7. února 2011 — Vodafone España, S.A. v. Ayuntamiento de Tudela

text:
               7.5.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 139/13

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Supremo (Španělsko) dne 7. února 2011 — Vodafone España, S.A. v. Ayuntamiento de Tudela
   (Věc C-57/11)
   2011/C 139/23
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Tribunal Supremo

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Vodafone España, S.A.

      Žalovaný: Ayuntamiento de Tudela

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba článek 13 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/20/ES (1) ze dne 7. března 2002 o oprávnění pro sítě a služby elektronických komunikací (autorizační směrnice) vykládat v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, která umožňuje ukládat poplatek za práva na instalování zařízení na obecním veřejném majetku operátorům, kteří používají síť k poskytování mobilních telefonních služeb, aniž jsou vlastníky této sítě?

               2)

               Pro případ, že tento poplatek bude shledán slučitelným s uvedeným článkem 13 směrnice 2002/20/ES, jsou podmínky, za nichž napadené obecní nařízení poplatek ukládá, v souladu s požadavky objektivity, přiměřenosti a nediskriminace, stanovenými uvedeným ustanovením, jakož i s potřebou zajistit optimální využití dotčených zdrojů?

               3)

               Je třeba uvedenému článku 13 směrnice 2002/20/ES přiznat přímý účinek?

      (1)  Úř. věst. L 108, s. 21; Zvl. vyd. 13/29, s. 337.


title: Věc C-251/08 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 3. června 2008 Ammayappanem Ayyanarsamym proti rozsudku Soudu prvního stupně (pátého senátu) vydanému dne 1. dubna 2008 ve věci T-412/07, Ammayappan Ayyanarsamy v. Komise Evropských společenství a Spolková republika Německo

text:
               20.6.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 141/22

         Kasační opravný prostředek podaný dne 3. června 2008 Ammayappanem Ayyanarsamym proti rozsudku Soudu prvního stupně (pátého senátu) vydanému dne 1. dubna 2008 ve věci T-412/07, Ammayappan Ayyanarsamy v. Komise Evropských společenství a Spolková republika Německo
   (Věc C-251/08 P)
   2009/C 141/38
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Ammayappan Ayyanarsamy (zástupce: H. Kotzur, advokát)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství, Spolková republika Německo
   Usnesením ze dne 17. března 2009 Soudní dvůr (osmý senát) zamítl kasační opravný prostředek a rozhodl, že Ammayappan Ayyanarsamy ponese vlastní náklady řízení.


title: Věc F-97/09: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 30. listopadu 2010 — Taillard v. Parlament ( Veřejná služba — Úředníci — Po sobě jdoucí volna z důvodu nemoci — Posouzení nezávislým lékařem — Nález potvrzující práceschopnost — Odmítnutí řádně vydaného nového lékařského potvrzení — Neexistence lékařského vyšetření — Snížení nároků na dovolenou za kalendářní rok o dobu volna z důvodu nemoci — Nepřípustnost — Žaloba na neplatnost a žaloba na náhradu škody )

text:
               29.1.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 30/62

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 30. listopadu 2010 — Taillard v. Parlament
   (Věc F-97/09) (1)

   (Veřejná služba - Úředníci - Po sobě jdoucí volna z důvodu nemoci - Posouzení nezávislým lékařem - Nález potvrzující práceschopnost - Odmítnutí řádně vydaného nového lékařského potvrzení - Neexistence lékařského vyšetření - Snížení nároků na dovolenou za kalendářní rok o dobu volna z důvodu nemoci - Nepřípustnost - Žaloba na neplatnost a žaloba na náhradu škody)
   2011/C 30/120
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Christine Taillard (Thionville, Francie) (zástupci: N. Cambonie a C. Lelièvre, advokáti)

      Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: K. Zejdová a S. Seyr, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žádost směřující ke zrušení rozhodnutí, kterým Evropský parlament prohlásil za nepřípustné lékařské potvrzení o pracovní neschopnosti žalobkyně a následné rozhodnutí o odebrání dnů dovolené. Dále žádost směřující k náhradě škody způsobené žalobkyni

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 15. ledna 2009, kterým Parlament odmítl uznat lékařské potvrzení ze dne 5. ledna 2009 a snížil nároky Ch. Taillard na dovolenou za kalendářní rok o dobu její nepřítomnosti ve dnech 6. až 9. ledna 2009, se ruší.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Parlament ponese kromě vlastních nákladů řízení také náklady vynaložené Ch. Taillard.

      (1)  Úř. věst. C 24, 30.1.2010, s. 81.


title: Věc T-36/15: Žaloba podaná dne 23. ledna 2015 – Hispasat v. Komise

text:
               16.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 89/40

         Žaloba podaná dne 23. ledna 2015 – Hispasat v. Komise
   (Věc T-36/15)
   (2015/C 089/48)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Hispasat, SA (Barcelona, Španělsko) (zástupci: J. Buendía Sierra, A. Lamadrid de Pablo a A. Balcells Cartagena, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí a zejména jeho článek 1 v rozsahu, v němž konstatuje existenci státní podpory neslučitelné s vnitřním trhem v souvislosti se společností HISPASAT;

               —

               zrušil v důsledku toho inkasní příkazy vydané v článcích 3 a 4 rozhodnutí, a

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů tohoto řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů.

               1.

               Žalobkyně má za to, že Komise se tím, že společnost HISPASAT S.A. označila za přímého příjemce sporného opatření, dopustila zjevně nesprávného posouzení skutkových okolností, které musí vést ke zrušení rozhodnutí, jelikož tento podnik se na opatřeních nepodílel ani z nich neměl prospěch. Dále namítá, že Evropská komise tím, že po zahájení šetření bez analýzy nastalých skutkových okolností a bez toho, aby žalobkyni poskytla možnost být ve správním řízení vyslechnuta, označila společnost HISPASAT S.A. za příjemce opatření, porušila zásadu řádné správy.

               2.

               Žalobkyně podpůrně tvrdí, že Komise porušila články 106 SFEU a 107 SFEU, jakož i Protokol č. 26 SFEU, neboť opatření přezkoumávaná v rozhodnutí nepředstavují státní podporu, jelikož neexistuje hospodářská činnost, nýbrž jde o činnost vlastní orgánům veřejné moci coby správních orgánů. Podpůrně k výše uvedenému má žalobkyně za to, že v napadeném rozhodnutí byl učiněn nesprávný závěr, a sice že sporná opatření nemají souvislost s poskytováním veřejné služby v obecném zájmu (služby obecného hospodářského zájmu), a v důsledku něj i nesprávné posouzení jak použitelnosti judikatury Altmark, tak rozhodnutí o službách obecného hospodářského zájmu 2005/842/ES (rozhodnutí podle čl. 86 odst. 2), které mohlo vést k určení, že podpory neexistují, nebo že případné podpory jsou slučitelné.

               3.

               Žalobkyně má také za to, že sporná opatření nejsou s to narušit hospodářskou soutěž ani obchod mezi členskými státy.

               4.

               Žalobkyně rovněž tvrdí, že Komise dospěla v napadeném rozhodnutí ke zjevně nesprávnému posouzení slučitelnosti podpory podle čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU, a to (i) zaprvé tím, že zásadu technologické neutrality považovala za zásadu absolutní; (ii) zadruhé tím, že dospěla k závěru, že sporná opatření jsou – navzdory opačným závěrům obsaženým v odborných zprávách předložených Juntou (vládou autonomního společenství), ústředními orgány španělské státní správy a jedním soukromým subjektem – v rozporu s technologickou neutralitou; (iii) zatřetí závěrem, že sporná opatření nejsou vhodná a přiměřená, a (iv) začtvrté tvrzením, že dané opatření vede ke zbytečnému narušování hospodářské soutěže.

               5.

               Podpůrně žalobkyně tvrdí, že rozhodnutí je v rozporu s nařízením č. 659/1999, neboť je v něm nesprávně posouzena existující podpora podle jeho čl. 1 písm. b) bodu v).


title: Věc T-58/06: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 29. dubna 2009 — HALTE v. Komise ( Státní podpory — Stížnost — Žaloba pro nečinnost — Vyjádření Komise ukončující nečinnost — Nevydání rozhodnutí ve věci samé )

text:
               4.7.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 153/38

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 29. dubna 2009 — HALTE v. Komise
   (Věc T-58/06) (1)

   („Státní podpory - Stížnost - Žaloba pro nečinnost - Vyjádření Komise ukončující nečinnost - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
   2009/C 153/74
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Honorable Association de Logisticiens et de Transporteurs Européens (HALTE) (Neuilly-sur-Seine, Francie) (zástupce: J.-L. Lesquins, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: C. Giolito a E. Righini, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na určení podle článku 232 ES, že Komise tím, že nezahájila formální vyšetřovací řízení podle čl. 88 odst. 2 ES a nepřijala preventivní opatření, pokud jde o podporu údajně poskytnutou v rámci prodeje společnosti Sernam SA, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z práva Společenství.

      Výrok

               1)

               O projednávané žalobě již není třeba rozhodovat.

               2)

               Honorable Association de Logisticiens et de Transporteurs Européens (HALTE) a Komise ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 96, 22.4.2006.


title: Věc T-151/10: Usnesení Tribunálu ze dne 22. října 2010 — Bank Nederlandse Gemeenten v. Komise

text:
               18.12.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 346/58

         Usnesení Tribunálu ze dne 22. října 2010 — Bank Nederlandse Gemeenten v. Komise
   (Věc T-151/10) (1)

   ()
   2010/C 346/115
   Jednací jazyk: nizozemština
   Předseda sedmého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 148, 5.6.2010.


title: Věc C-13/06: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 7. prosince 2006 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika (Nesplnění povinnosti státem — Šestá směrnice o DPH — Osvobození — Článek 13 B písm. a) — Pojišťovací operace — Instituce nabízející plnění silniční pomoci)

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 331/18

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 7. prosince 2006 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika
   (Věc C-13/06) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Šestá směrnice o DPH - Osvobození - Článek 13 B písm. a) - Pojišťovací operace - Instituce nabízející plnění silniční pomoci)
   (2006/C 331/30)
   Jednací jazyk: řečtina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupce: D. Triantafyllou, zmocněnec)

      Žalovaná: Řecká republika (zástupci: P. Mylonopoulos a K. Boskovits, zmocněnci)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Porušení čl. 13 B písm. a) šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1, Zvl. vyd. 09/01, s. 23) – Vynětí pojišťovacích operací – Instituce, na kterou se nevztahují směrnice ohledně pojištění, avšak vykonávající pojišťovací činnost ve smyslu čl. 13 B písm. a)
   Výrok

               1)

               Řecká republika tím, že podrobila služby silniční pomoci v případě poruchy dani z přidané hodnoty, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 13 B písm. a) šesté směrnice Rady 77/388/ EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně.

               2)

               Řecké republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 48, 25.2.2006.


title: Spojené věci T-366/03 a T-235/04: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne  5. října 2005  – Land Oberösterreich a Rakousko v. Komise ( Sbližování právních předpisů — Vnitrostátní předpisy, které se odchylují od harmonizačního opatření — Zákaz používání geneticky modifikovaných organismů v Horním Rakousku — Podmínky použitelnosti čl. 95 odst. 5 ES )

text:
               26.11.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 296/22

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 5. října 2005 – Land Oberösterreich a Rakousko v. Komise
   (Spojené věci T-366/03 a T-235/04) (1)

   („Sbližování právních předpisů - Vnitrostátní předpisy, které se odchylují od harmonizačního opatření - Zákaz používání geneticky modifikovaných organismů v Horním Rakousku - Podmínky použitelnosti čl. 95 odst. 5 ES“)
   (2005/C 296/46)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Spolková země Horní Rakousko (zástupce: F. Mittendorfer, advokát) a Rakouská republika (zástupci: H. Hauer a H. Dossi, zmocněnci)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: M. Patakia a U. Wölker, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2003/653/ES ze dne 2. září 2003 o vnitrostátních předpisech, kterými se zakazuje používání geneticky modifikovaných organismů ve spolkové zemi Horní Rakousko na základě ustanovení čl. 95 odst. 5 Smlouvy o ES (Úř. věst. L 230, s. 34)
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloby se zamítají.

               2)

               Žalobkyním se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 35, 7.2.2004.


title: Věc C-349/06: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 4. října 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgericht Darmstadt – Německo) – Murat Polat v. Stadt Rüsselsheim (Dohoda o přidružení EHS-Turecko — Článek 59 dodatkového protokolu — Článek 7 první pododstavec a článek 14 rozhodnutí rady přidružení č. 1/80 — Směrnice 2004/38/ES — Právo pobytu dítěte tureckého pracovníka — Zletilé dítě, které již není závislé na svých rodičích — Četná odsouzení pro trestný čin — Legalita rozhodnutí o vyhoštění)

text:
               8.12.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 297/14

         Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 4. října 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgericht Darmstadt – Německo) – Murat Polat v. Stadt Rüsselsheim
   (Věc C-349/06) (1)

   (Dohoda o přidružení EHS-Turecko - Článek 59 dodatkového protokolu - Článek 7 první pododstavec a článek 14 rozhodnutí rady přidružení č. 1/80 - Směrnice 2004/38/ES - Právo pobytu dítěte tureckého pracovníka - Zletilé dítě, které již není závislé na svých rodičích - Četná odsouzení pro trestný čin - Legalita rozhodnutí o vyhoštění)
   (2007/C 297/21)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Verwaltungsgericht Darmstadt
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Murat Polat

      Žalovaný: Stadt Rüsselsheim
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Verwaltungsgericht Darmstadt – Výklad čl. 7 prvního pododstavce druhé odrážky rozhodnutí rady přidružení EHS-Turecko 1/80, jakož i článku 59 dodatkového protokolu týkajícího se přechodného období stanoveného dohodou zakládající přidružení mezi Evropským hospodářským společenstvím a Tureckem, podepsaného dne 23. listopadu 1970 (Úř. věst. L 293, s. 1; Zvl. vyd. 11/11, s. 41) a článku 28 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004 o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států, o změně nařízení (EHS) č. 1612/68 a o zrušení směrnic 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS (Úř. věst. L 158, s. 77) – Právo pobytu tureckého státního příslušníka, který vstoupil na území příslušného státu jako nezletilý v rámci sloučení rodiny a následně se po dosažení své zletilosti stal finančně nezávislým – Návrat na území příslušného státu v situaci finanční závislosti na svých rodičích – Získání práva pobytu zletilými, kteří jsou finančně závislí na svých rodičích – Podmínky ztráty práva pobytu – Odsouzení pro trestný čin – Legalita rozhodnutí o vyhoštění
   Výrok

               1)

               Turecký státní příslušník, který jako dítě získal povolení vstoupit na území členského státu v rámci sloučení rodiny a který nabyl právo volného přístupu k jakékoli zaměstnanecké činnosti podle svého výběru na základě čl. 7 prvního pododstavce druhé odrážky rozhodnutí č. 1/80 ze dne 19. září 1980 o vývoji přidružení přijatého radou přidružení, která byla zřízena dohodou o přidružení mezi Evropským hospodářským společenstvím a Tureckem, ztrácí v hostitelském členském státě právo pobytu, které souvisí s uvedeným právem volného přístupu, pouze ve dvou případech, a to:

                           —

                           v případech stanovených v čl. 14 odst. 1 tohoto rozhodnutí, nebo

                           —

                           jestliže opustí území dotyčného členského státu na podstatnou dobu a bez legitimních důvodů,

                     i když je starší 21 let, již není na svých rodičích závislý, nýbrž v dotyčném členském státě vede nezávislý život, a nebyl k dispozici na trhu práce po dobu několika let z důvodu výkonu nepodmíněného trestu odnětí svobody v takové délce trvání, který mu byl uložen.
               V takové situaci, jako je situace žalobce v původním řízení, není předcházející výklad neslučitelný s požadavky článku 59 dodatkového protokolu podepsaného dne 23. listopadu 1970 v Bruselu a uzavřeného, schváleného a potvrzeného jménem Společenství nařízením Rady (EHS) č. 2760/72 ze dne 19. prosince 1972.

               2)

               Článek 14 odst. 1 rozhodnutí č. 1/80 musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání tomu, aby bylo rozhodnutí o vyhoštění přijato vůči tureckému státnímu příslušníkovi, který byl několikrát odsouzen pro trestný čin, pokud jeho osobní chování představuje skutečnou a dostatečně závažnou hrozbu, kterou je dotčen základní zájem společnosti. Předkládajícímu soudu přísluší, aby ověřil, zda je tomu tak ve věci v původním řízení.

      (1)  Úř. věst. C 281, 18.11.2006.


title: Věc T-105/05: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 12. června 2007 – Assembled Investments (Proprietary) v. OHIM – Waterford Wedgwood (WATERFORD STELLENBOSCH) (Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství WATERFORD STELLENBOSCH — Starší slovní ochranná známka Společenství WATERFORD — Relativní důvod pro zamítnutí zápisu — Neexistence nebezpečí záměny — Neexistence podobnosti výrobků — Neexistence komplementarity — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94)

text:
               21.7.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 170/22

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 12. června 2007 – Assembled Investments (Proprietary) v. OHIM – Waterford Wedgwood (WATERFORD STELLENBOSCH)
   (Věc T-105/05) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství WATERFORD STELLENBOSCH - Starší slovní ochranná známka Společenství WATERFORD - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Neexistence nebezpečí záměny - Neexistence podobnosti výrobků - Neexistence komplementarity - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94)
   (2007/C 170/41)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Assembled Investments (Proprietary) Ltd (Stellenbosch, Jižní Afrika) (zástupci: P. Hagmann a S. Ziegler, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)

      Druhá účastnice řízení před odvolacím senátem, vedlejší účastnice před Soudem: Waterford Wedgwood plc (Waterford, Irsko) (zástupce: K. Manhaeve, advokát)
   Předmět věci
   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 15. prosince 2005 (věc R 240/2004-1), týkajícího se námitkového řízení proti Waterford Wedgwood a Assembled Investments (Proprietary) Ltd.
   Výrok

               1.

               Rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 15. prosince 2005 (věc R 240/2004-1) se ruší.

               2.

               Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) a Waterford Wedgwood plc ponesou kromě svých nákladů řízení i náklady řízení vynaložené žalobkyní.

      (1)  Úř. věst. C 115, 14.5.2005.


title: Věc T-388/06: Žaloba podaná dne 20. prosince 2006 – Inter-IKEA v. OHIM (vyobrazení nakládací lišty)

text:
               27.1.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 20/35

         Žaloba podaná dne 20. prosince 2006 – Inter-IKEA v. OHIM (vyobrazení nakládací lišty)
   (Věc T-388/06)
   (2007/C 20/53)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Inter-IKEA Systems BV (Delft, Nizozemsko) (zástupce: J. Gulliksson, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu ze dne 26. září 2006 ve věci R 354/2006-1;

               —

               uložit OHIM náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka vyobrazující nakládací lištu sestávající z podlouhlé obdélníkové plošiny nebo podkladu a stejně podlouhlého okraje ozdobeného kulatými otvory, přičemž plošina a okraj navzájem svírají úhel 90 stupňů, pro výrobky a služby zařazené do tříd 6, 7, 16, 20, 35, 39 a 42 – přihláška č. 4 073 731

      Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí přihlášky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 40/94, jelikož ochranná známka má dostatečnou rozlišovací způsobilost k zápisu.


title: Věc T-58/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 8. ledna 2015 – Club Hotel Loutraki a další v. Komise „Státní podpory — Provozování videoloterijních terminálů — Vydání výlučné koncese Řeckou republikou — Rozhodnutí konstatující neexistenci státní podpory — Nezahájení formálního vyšetřovacího řízení — Závažné obtíže — Procesní práva zúčastněných osob — Povinnost (uvést) odůvodnění — Právo na účinnou soudní ochranu — Výhoda — Společné vyhodnocení oznámených opatření“

text:
               16.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 56/15

         Rozsudek Tribunálu ze dne 8. ledna 2015 – Club Hotel Loutraki a další v. Komise
   (Věc T-58/13) (1)

   („Státní podpory - Provozování videoloterijních terminálů - Vydání výlučné koncese Řeckou republikou - Rozhodnutí konstatující neexistenci státní podpory - Nezahájení formálního vyšetřovacího řízení - Závažné obtíže - Procesní práva zúčastněných osob - Povinnost (uvést) odůvodnění - Právo na účinnou soudní ochranu - Výhoda - Společné vyhodnocení oznámených opatření“)
   (2015/C 056/19)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobci: Club Hotel Loutraki AE (Loutraki, Řecko); Vivere Entertainment AE (Atény, Řecko); Theros International Gaming, Inc. (Patra, Řecko); Elliniko Casino Kerkyras (Atény); Casino Rodos (Rhodos, Řecko); Porto Carras AE (Alimos, Řecko); a Kazino Aigaiou AE (Syros, Řecko) (zástupce: S. Pappas, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: M. Afonso a P. J. Loewenthal, zmocněnci)

      Vedlejší účastníci podporující žalovanou: Řecká republika (zástupci: E. M. Mamouna a K. Boskovits, zmocněnci); a Organismos Prognostikon Agonon Podosfairou AE (OPAP) (Atény, Řecko) (zástupci: původně K. Fountoukakos-Kyriakakos, solicitor, L. Van den Hende a M. Sánchez Rydelski, advokáti, poté M. Petite a A. Tomtsis, advokáti)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C (2012) 6777 final ze dne 3. října 2012, týkajícího se státní podpory SA 33  988 (2011/N) – Řecko – Podmínky prodloužení výlučného práva OPAP k provozování třinácti hazardních her a vydání výlučného povolení k provozování 35  000 loterijních videoterminálů na období deseti let.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Club Hotel Loutraki AE, Vivere Entertainment AE, Theros International Gaming, Inc., Elliniko Casino Kerkyras, Casino Rodos, Porto Carras AE a Kazino Aigaiou AE ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí a Organismos Prognostikon Agonon Podosfairou AE (OPAP).

               3)

               Řecká republika ponese vlastní náklady řízení

      (1)  Úř. věst. C 114, 20.4.2013.


title: Věc C-224/12 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 11. května 2012 Evropskou komisí proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 2. března 2012 ve spojených věcech T-29/10 a T-33/10, Nizozemsko a ING Groep v. Komise

text:
               25.8.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 258/8

         Kasační opravný prostředek podaný dne 11. května 2012 Evropskou komisí proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 2. března 2012 ve spojených věcech T-29/10 a T-33/10, Nizozemsko a ING Groep v. Komise
   (Věc C-224/12 P)
   2012/C 258/14
   Jednací jazyky: nizozemština a angličtina

      Účastníci řízení

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: L. Flynn, S. Noë a H. van Vliet)
   Další účastníci řízení:

               Nizozemské království

               ING Groep NV

               De Nederlandsche Bank NV

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozsudek Tribunálu (prvního senátu) ze dne 2. března 2012 ve spojených věcech T-29/10 a T-33/10, Nizozemsko a ING Groep v. Komise, doručený Komisi dne 6. března 2012;

               —

               zamítnout návrhy na částečné zrušení rozhodnutí Komise (1) ze dne 18. listopadu 2009 o státní podpoře C 10/09 (ex N 138/09), kterou Nizozemsko poskytlo pro záložní facilitu pro nelikvidní aktiva a plán restrukturalizace podniku ING;

               —

               uložit žalobcům v prvním stupni náhradu nákladů řízení;

               —

               podpůrně,

                           —

                           vrátit věc Tribunálu k opětovnému projednání;

                           —

                           rozhodnout, že o nákladech řízení v obou stupních bude rozhodnuto později;
                           nebo dále podpůrně,

                           —

                           zrušit čl. 2 odst. 3 napadeného rozhodnutí;

                           —

                           uložit žalobcům v prvním stupni náhradu nákladů řízení o kasačním opravném prostředku.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Podle názoru Komise je nutno napadený rozsudek zrušit z následujících důvodů.

         Zaprvé
      , neexistuje žádná právní povinnost uplatnit zásadu obezřetného investora v tržním hospodářství na změnu podmínek splatnosti v souvislosti s opatřením, které samo představovalo státní podporu.

         Zadruhé
      , Tribunál nesprávně ocenil ušlé příjmy členského státu v důsledku změny podmínek splatnosti, které byly předmětem přezkumu v rozhodnutí Komise ze dne 18. listopadu 2009 o státní podpoře C 10/09 (ex N 138/09), kterou Nizozemsko poskytlo pro záložní facilitu pro nelikvidní aktiva a plán restrukturalizace podniku ING (napadené rozhodnutí).

         Zatřetí
      , Tribunál nebyl oprávněn, — i když Komise pozměněné podmínky splatnosti neoprávněně považovala za státní podporu — zrušit čl. 2 odst. 1 napadeného rozhodnutí v celém rozsahu.

         Začtvrté
      , Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení tím, že konstatoval, že čl. 2 odst. 2 napadeného rozhodnutí je nutně protiprávní, protože Komise neoprávněně dospěla k závěru, že pozměněné podmínky splatnosti představují státní podporu.

         Zapáté
      , Tribunál rozhodl ultra petita tím, že zrušil čl. 2 odst. 2 napadeného rozhodnutí a jeho přílohu II.

         Zašesté
       a podpůrně, i pokud by Tribunál zrušil čl. 2 odst. 1 a 2 napadeného rozhodnutí a jeho přílohu II oprávněně, neměl upustit od zrušení čl. 2 odst. 3 napadeného rozhodnutí.

      (1)  Rozhodnutí 2010/608/ES (Úř. věst. 2010, L 274, s. 139).


title: Věc C-323/09: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 22. září 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court of Justice (Chancery Division) — Spojené království) — Interflora Inc, Interflora British Unit v. Marks & Spencer plc, Flowers Direct Online Limited ( Ochranné známky — Reklama na internetu prostřednictvím klíčových slov ( keyword advertising ) — Výběr klíčového slova, které odpovídá ochranné známce s dobrým jménem konkurenta, inzerentem — Směrnice 89/104/EHS — Článek 5 odst. 1 písm. a) a odst. 2 — Nařízení (ES) č. 40/94 — Článek 9 odst. 1 písm. a) a c) — Podmínka zásahu do některé z funkcí ochranné známky — Újma způsobená rozlišovací způsobilosti ochranné známky, která získala dobré jméno ( rozmělnění ) — Protiprávní prospěch z rozlišovací způsobilosti nebo dobrého jména této ochranné známky ( parazitování ) )

text:
               12.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 331/2

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 22. září 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court of Justice (Chancery Division) — Spojené království) — Interflora Inc, Interflora British Unit v. Marks & Spencer plc, Flowers Direct Online Limited
   (Věc C-323/09) (1)

   (Ochranné známky - Reklama na internetu prostřednictvím klíčových slov („keyword advertising“) - Výběr klíčového slova, které odpovídá ochranné známce s dobrým jménem konkurenta, inzerentem - Směrnice 89/104/EHS - Článek 5 odst. 1 písm. a) a odst. 2 - Nařízení (ES) č. 40/94 - Článek 9 odst. 1 písm. a) a c) - Podmínka zásahu do některé z funkcí ochranné známky - Újma způsobená rozlišovací způsobilosti ochranné známky, která získala dobré jméno („rozmělnění“) - Protiprávní prospěch z rozlišovací způsobilosti nebo dobrého jména této ochranné známky („parazitování“))
   2011/C 331/03
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   High Court of Justice (Chancery Division)

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Interflora Inc, Interflora British Unit

      Žalované: Marks & Spencer plc, Flowers Direct Online Limited

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Výklad čl. 5 odst. 1 písm. a) a čl. 5 odst. 2 směrnice 89/104/EHS: První směrnice Rady ze dne 21. prosince 1988, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách (Úř. věst. L 40, s. 1), čl. 9 odst. 1 písm. a) a c) nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 11, s. 1), a čl. 12 odst. 1, čl. 13 odst. 1 a čl. 14 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/31/ES ze dne 8. června 2000, o některých právních aspektech služeb informační společnosti, zejména elektronického obchodu, na vnitřním trhu („směrnice o elektronickém obchodu“) (Úř. věst. L 178, s. 1) — Pojem „užívání“ ochranné známky — Registrace označení totožného s ochrannou známkou obchodníkem u poskytovatele služeb, který provozuje internetový vyhledávací program za tím účelem, aby se po zadání tohoto označení jakožto hledaného pojmu na obrazovce automaticky zobrazila URL adresa jeho internetové stránky nabízející zboží a služby, totožné s těmi, na které se vztahuje ochranná známka („AdWords“) — Služba dodávek květin

      Výrok

               1)

               Článek 5 odst. 1 písm. a) první směrnice Rady 89/104/EHS ze dne 21. prosince 1988, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách, a čl. 9 odst. 1 písm. a) nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství musí být vykládány v tom smyslu, že majitel ochranné známky je oprávněn zakázat konkurentovi, aby prostřednictvím klíčového slova, které je totožné s touto ochrannou známkou a které tento konkurent bez souhlasu uvedeného majitele zvolil v rámci služby optimalizace pro vyhledávače na internetu, nechal zobrazit reklamu na výrobky nebo služby, které jsou totožné s těmi, pro které je uvedená ochranná známka zapsána, pokud je toto užívání s to zasáhnout do některé z funkcí ochranné známky. Takové užívání:

                           —

                           zasahuje do funkce označení původu ochranné známky v případě, že reklama zobrazená prostřednictvím uvedeného klíčového slova neumožňuje či umožňuje jen obtížně běžně informovanému a přiměřeně pozornému uživateli internetu zjistit, zda výrobky nebo služby uvedené v inzerci pocházejí od majitele ochranné známky nebo od podniku, který je s ním hospodářsky propojen, či naopak od třetí osoby,

                           —

                           nezasahuje v rámci služby optimalizace pro vyhledávače, která má vlastnosti služby dotčené v původním řízení, do reklamní funkce ochranné známky a

                           —

                           zasahuje do investiční funkce ochranné známky, pokud podstatným způsobem brání tomu, aby uvedený majitel používal svou ochrannou známku k získání či udržení dobré pověsti, která umožňuje přilákat spotřebitele a zachovat si jejich přízeň.

               2)

               Článek 5 odst. 2 směrnice 89/104 a čl. 9 odst. 1 písm. c) nařízení č. 40/94 musí být vykládány v tom smyslu, že majitel ochranné známky s dobrým jménem je oprávněn zakázat konkurentovi, aby založil svou reklamu na klíčovém slově, jež odpovídá této ochranné známce, kterou tento konkurent bez souhlasu uvedeného majitele zvolil v rámci služby optimalizace pro vyhledávače na internetu, pokud tak uvedený konkurent protiprávně těží z rozlišovací způsobilosti nebo dobrého jména ochranné známky (parazitování) nebo pokud uvedená reklama způsobuje újmu této rozlišovací způsobilosti (rozmělnění) nebo tomuto dobrému jménu (pošpinění).
               Reklama prostřednictvím takového klíčového slova způsobuje újmu rozlišovací způsobilosti ochranné známky, která má dobré jméno (rozmělnění), především tehdy, když přispívá ke znehodnocení této ochranné známky na druhový název.
               Majitel ochranné známky, která má dobré jméno, není naopak oprávněn zakázat reklamy zobrazené konkurenty z klíčových slov odpovídajících této ochranné známce, které propagují alternativu k výrobkům nebo službám jejího majitele, aniž tyto reklamy nabízejí pouhou napodobeninu výrobků nebo služeb majitele uvedené ochranné známky, vedou k rozmělnění či pošpinění či zasahují do funkcí uvedené ochranné známky.

      (1)  Úř. věst. C 282, 21.11.2009.


title: Věc C-141/06: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 19. dubna 2007 – Komise Evropských společenství v. Španělské království (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2002/65/ES — Finanční služby — Uvádění na trh na dálku — Neprovedení ve stanovené lhůtě)

text:
               28.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 96/16

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 19. dubna 2007 – Komise Evropských společenství v. Španělské království
   (Věc C-141/06) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2002/65/ES - Finanční služby - Uvádění na trh na dálku - Neprovedení ve stanovené lhůtě)
   (2007/C 96/27)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: A. Aresu a R. Vidal Puig, zmocněnci)

      Žalovaný: Španělské království (zástupce: M. A. Sampol Pucurull, zmocněnec)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Nepřijetí ve stanovené lhůtě, pokud se jedná o jiné finanční služby než soukromé pojištění, právních a správních předpisů nezbytných pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2002/65/ES ze dne 23. září 2002 o uvádění finančních služeb pro spotřebitele na trh na dálku a o změně směrnice Rady 90/619/EHS a směrnic 97/7/ES a 98/27/ES (Úř. věst. L 271, s.16; Zvl. vyd. 06/04, s. 321)
   Výrok

               1)

               Španělské království tím, že pokud jde o finanční služby jiné než soukromé pojištění nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2002/65/ES ze dne 23. září 2002 o uvádění finančních služeb pro spotřebitele na trh na dálku a o změně směrnice Rady 90/619/EHS a směrnic 97/7/ES a 98/27/ES, a v každém případě tím, že tyto předpisy nesdělilo Komisi, porušilo povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice.

               2)

               Španělskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 121, 20.5.2006.


title: Věc C-618/13 P: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 26. ledna 2017 – Zucchetti Rubinetteria SpA v. Evropská komise „Kasační opravný prostředek — Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Belgický, německý, francouzský, italský, nizozemský a rakouský trh zařízení a pevných součástí koupelen — Koordinace cen a výměny citlivých obchodních informací — Nařízení (ES) č. 1/2003 — Článek 23 odst. 2 — Horní hranice 10 % obratu“

text:
               3.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 104/5

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 26. ledna 2017 – Zucchetti Rubinetteria SpA v. Evropská komise
   (Věc C-618/13 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Belgický, německý, francouzský, italský, nizozemský a rakouský trh zařízení a pevných součástí koupelen - Koordinace cen a výměny citlivých obchodních informací - Nařízení (ES) č. 1/2003 - Článek 23 odst. 2 - Horní hranice 10 % obratu“)
   (2017/C 104/07)
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Zucchetti Rubinetteria SpA (zástupci: M. Condinanzi, P. Ziotti a N. Vasile, avvocati)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: L Malferrari a F. Ronkes Agerbeek, zmocněnci)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnosti Zucchetti Rubinetteria SpA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 45, 15.2.2014.


title: Věc T-556/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 27. dubna 2016 – European Dynamics Luxembourg a další v. EUIPO „Veřejné zakázky na služby – Zadávací řízení – Vývoj softwaru a servisních služeb – Odmítnutí nabídky uchazeče – Zařazení uchazeče v rámci kaskádového řízení – Důvody vyloučení – Střet zájmů – Rovné zacházení – Povinnost řádné péče – Kritéria pro zadání – Zjevně nesprávné posouzení – Povinnost uvést odůvodnění – Mimosmluvní odpovědnost – Ztráta příležitosti“

text:
               13.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 211/42

      Rozsudek Tribunálu ze dne 27. dubna 2016 – European Dynamics Luxembourg a další v. EUIPO
      (Věc T-556/11) (1)

      („Veřejné zakázky na služby - Zadávací řízení - Vývoj softwaru a servisních služeb - Odmítnutí nabídky uchazeče - Zařazení uchazeče v rámci kaskádového řízení - Důvody vyloučení - Střet zájmů - Rovné zacházení - Povinnost řádné péče - Kritéria pro zadání - Zjevně nesprávné posouzení - Povinnost uvést odůvodnění - Mimosmluvní odpovědnost - Ztráta příležitosti“)
      (2016/C 211/52)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: European Dynamics Luxembourg SA (Ettelbrück, Lucembursko), European Dynamics Belgium SA (Brusel, Belgie), Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atény, Řecko) (zástupci: původně N. Korogiannakis, M. Dermitzakis a N. Theologou, poté I. Ampazis a nakonec M. Sfyri, advokáti)

         Žalovaný: Úřad pro duševní vlastnictví Evropské unie (EUIPO) (zástupci: původně N. Bambara a M. Paolacci, poté N. Bambara, zmocněnci, ve spolupráci s P. Wytinckem a B. Hoorelbekem, advokáty)

         Předmět věci

      Návrh na zrušení rozhodnutí EUIPO, oznámené dopisem ze dne 11. srpna 2011 a přijaté v rámci zadávacího řízení AO/029/10 nazvaného „Vývoj softwaru a servisních služeb“, kterým byla odmítnuta nabídka European Dynamics Luxembourg SA, a další související rozhodnutí EUIPO přijatá v rámci téhož řízení, včetně rozhodnutí, jimiž byly zadány zakázky jiným uchazečům a dále návrh na náhradu škody.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Rozhodnutí Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) oznámené dopisem ze dne 11. srpna 2011 a přijaté v rámci zadávacího řízení AO/029/10 nazvaného „Vývoj softwaru a servisních služeb“, kterým byla odmítnuta nabídka European Dynamics Luxembourg SA, a další související rozhodnutí EUIPO přijatá v rámci téhož řízení, včetně rozhodnutí, jimiž byly zadány zakázky třem jiným uchazečům, jako úspěšným uchazečům zařazeným na první až třetí místo v rámci kaskádového řízení, se zrušují.

                  2)

                  EUIPO je povinen nahradit škodu, která vznikla European Dynamics Luxembourg z titulu ztráty příležitosti uzavřít rámcovou smlouvu jakožto přinejmenším třetí smluvní strana v rámci kaskádového řízení.

                  3)

                  Účastníci řízení oznámí Tribunálu ve lhůtě tří měsíců od data vyhlášení rozsudku vyčíslenou částku náhrady škody stanovenou vzájemnou dohodou.

                  4)

                  V případě neuzavření takové dohody účastníci řízení zašlou Tribunálu v téže lhůtě své vyčíslené návrhy.

                  5)

                  O nákladech řízení bude rozhodnuto později.

         (1)  Úř. věst. C 6, 7. 1. 2012.


title: Spojené věci T-254/00, T-270/00 a T-277/00: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 28. listopadu 2008 – Hôtel Cipriani a další v. Komise ( Státní podpory — Úlevy na sociálních příspěvcích ve prospěch podniků na území Benátek a Chioggia — Rozhodnutí prohlašující režim podpor za neslučitelný se společným trhem ukládající navrácení poskytnutých podpor — Přípustnost — Osobní vztah — Podmínky týkající se ovlivnění obchodu uvnitř Společenství a vlivu na hospodářskou soutěž — Odchylky na základě čl. 87 odst. 3 písm. b) až e) ES a čl. 87 odst. 2 písm. b) ES — Kvalifikace jako nová podpora nebo jako existující podpora — Zásady právní jistoty, ochrany legitimního očekávání, rovného zacházení a proporcionality — Povinnost uvést odůvodnění )

text:
               24.1.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 19/23

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 28. listopadu 2008 – Hôtel Cipriani a další v. Komise
   (Spojené věci T-254/00, T-270/00 a T-277/00) (1)

   („Státní podpory - Úlevy na sociálních příspěvcích ve prospěch podniků na území Benátek a Chioggia - Rozhodnutí prohlašující režim podpor za neslučitelný se společným trhem ukládající navrácení poskytnutých podpor - Přípustnost - Osobní vztah - Podmínky týkající se ovlivnění obchodu uvnitř Společenství a vlivu na hospodářskou soutěž - Odchylky na základě čl. 87 odst. 3 písm. b) až e) ES a čl. 87 odst. 2 písm. b) ES - Kvalifikace jako nová podpora nebo jako existující podpora - Zásady právní jistoty, ochrany legitimního očekávání, rovného zacházení a proporcionality - Povinnost uvést odůvodnění“)
   (2009/C 19/41)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně ve věci T-254/00: Hôtel Cipriani SpA (Benátky, Itálie) (zástupci: původně M. Marinoni, G. M. Roberti a F. Sciaudone, poté G. M. Roberti, F. Sciaudone a A. Bianchini, advokáti)

      Žalobkyně ve věci T-270/00: Società italiana per il gas SpA (Italgas) (Turín, Itálie) (zástupci: M. Merola, C. Tesauro, M. Pappalardo a T. Ubaldi, advokáti)

      Žalobkyně ve věci T-277/00: Coopservice – Servizi di fiducia Soc. coop. rl (Cavriago, Itálie); a Comitato „Venezia vuole vivere“ (Benátky) (zástupci: A. Bianchini a A. Vianello, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: V. Di Bucci, zmocněnec, ve spolupráci s A. Dal Ferrem, advokátem)

      Vedlejší účastnice řízení podporující žalobkyni ve věci T-270/00: Italská republika (zástupci: původně U. Leanza, poté I. Braguglia, zmocněnci, ve spolupráci s P. Gentilim a S. Fiorentinem, avvocati dello Stato)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2000/394/ES ze dne 25. listopadu 1999, o podporách poskytnutých podnikům na území Benátek a Chioggia stanovených zákony č. 30/1997 a č. 206/1995, kterými se zavádějí úlevy na sociálních příspěvcích (Úř. věst. 2000, L 150, s. 50).
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloby se zamítají.

               2)

               Společnost Hotel Cipriani SpA, Società italiana per il gas SpA (Italgas), Coopservice – Servizi di fiducia Soc. Coop. Rl a Comitato „Venezia vuole vivere“ ponesou vlastní náklady řízení a ukládá se jim náhrada nákladů řízení vynaložených Komisí. Coopservice a Comitato „Venezia vuole vivere“ ponesou rovněž veškeré náklady řízení vynaložené v rámci řízení o předběžném opatření.

      (1)  Úř. věst. C 355, 9.12.2000.


title: Věc T-407/09: Usnesení Tribunálu ze dne 9. ledna 2012 — Neubrandenburger Wohnungsgesellschaft v. Komise ( „Žaloba na neplatnost — Státní podpory — Smlouvy týkající se prodeje bytů v rámci privatizace obecních bytů v Neubrandenburgu — Stížnost — Akt, který nemůže být předmětem žaloby — Nepřípustnost — Žaloba pro nečinnost“ )

text:
               25.2.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 58/9

         Usnesení Tribunálu ze dne 9. ledna 2012 — Neubrandenburger Wohnungsgesellschaft v. Komise
   (Věc T-407/09) (1)

   (Žaloba na neplatnost - Státní podpory - Smlouvy týkající se prodeje bytů v rámci privatizace obecních bytů v Neubrandenburgu - Stížnost - Akt, který nemůže být předmětem žaloby - Nepřípustnost - Žaloba pro nečinnost)
   2012/C 58/16
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Neubrandenburger Wohnungsgesellschaft mbH (Neubrandenburg, Německo) (zástupci: M. Núñez-Müller a J. Dammann, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: B. Martenczuk a K. Gross, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Bavaria Immobilien Beteiligungsgesellschaft mbH & Co. Objekte Neubrandenburg KG (Berlín, Německo); a Bavaria Immobilien Trading GmbH & Co. Immobilien Leasing Objekt Neubrandenburg KG (Berlín) (zástupce: C. von Donat, advokát)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení údajného rozhodnutí Komise obsaženého v dopise ze dne 29. července 2009, které prohlašuje, že některé smlouvy uzavřené s žalobkyní, jež se týkaly prodeje bytů v rámci privatizace obecních bytů v Neubrandenburgu, nenáleží do působnosti čl. 87 odst. 1 ES, a návrh směřující ke konstatování nečinnosti Komise ve smyslu článku 232 ES, jelikož posledně uvedená nezaujala postoj k uvedeným smlouvám podle článku 4 nařízení (ES) Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku [88 ES] (Úř. věst. L 83, s. 1).

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Společnost Neubrandenburger Wohnungsgesellschaft mbH ponese vlastní náklady řízení a náklady řízení vynaložené Evropskou komisí a společnostmi Bavaria Immobilien Beteiligungsgesellschaft mbH & Co. Objekte Neubrandenburg KG a Bavaria Immobilien Trading GmbH & Co. Immobilien Leasing Objekt Neubrandenburg KG.

      (1)  Úř. věst. C 312, 19.12.2009.


title: Věc C-574/10: Žaloba podaná dne 9. prosince 2010 — Evropská komise v. Spolková republika Německo

text:
               5.3.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 72/5

         Žaloba podaná dne 9. prosince 2010 — Evropská komise v. Spolková republika Německo
   (Věc C-574/10)
   2011/C 72/08
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: G. Wilms a C. Zadra, zmocněnci)

      Žalovaná: Spolková republika Německo

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že žalovaná tím, že obec Niedernhausen zadala architektonickou zakázku týkající se rekonstrukce víceúčelové haly Autalhalle, aniž byl dodržen postup pro zadávání veřejných zakázek v rámci EU, porušila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 2, článku 9 a článku 20 ve spojení s články 23 až 55 směrnice 2004/18/ES (1);

               —

               uložit Spolkové republice Německo náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Předmětem této žaloby jsou smlouvy o poskytování služeb za úplatu týkající se architektonické zakázky, které uzavřela obec Niedernhausen jakožto zadavatel veřejné zakázky s konkrétní projektovou kanceláří. Ačkoli se všechny dotyčné architektonické zakázky týkají jednoho stavebního projektu, totiž rekonstrukce Autalhalle, byly zadány stejné projektové kanceláři jakožto plánovací činnosti odděleně pro jednotlivé části budovy, aniž byl dodržen postup pro zadávání veřejných zakázek v rámci EU. Hodnoty zakázek byly v souladu s tím rovněž stanoveny odděleně pro jednotlivé zakázky.
   Uvedené smlouvy o architektonické dílo jsou smlouvy o poskytování služeb za úplatu ve smyslu čl. 1 odst. 2 písm. d) směrnice 2004/18/ES. Služby architektů jsou prioritními službami ve smyslu přílohy II A, kategorie 12 směrnice.
   Komise zastává stanovisko, že se u dotyčných projektových služeb jedná o jednotný zadávací postup, pro jehož rozdělení do samostatných zvláštních zakázek nejsou zřejmé objektivní důvody. Jedná se o částečná plnění rekonstrukce jediné budovy navržené, schválené a provedené jako společný projekt. Tato částečná plnění sloužila jednotnému cíli v úzké prostorové, hospodářské a funkční souvislosti. Z tohoto důvodu měla být hodnota zakázky stanovena na základě celkové hodnoty služeb architektů poskytnutých v rámci rekonstrukce. V tomto případě by cena zakázky přesáhla hranici uvedenou v čl. 7 písm. b) směrnice 2004/18/ES a architektonická zakázka měla být tudíž předmětem postupu pro zadávání veřejných zakázek v rámci EU.
   V rámci stavební rekonstrukce samotné Autalhalle se jednalo o jednotnou stavební zakázku ve smyslu evropských právních předpisů o zadávání veřejných zakázek. Přinejmenším to představuje silné vodítko pro tvrzení, že i relevantní plánování je třeba považovat za jednotný projekt získání zakázky. Pokud služby architektů, tak jako tomu je v projednávaném případě, navazují na jednotnou stavební zakázku a pokud je její obsah určen plánovaným stavebním objektem, není zjevného důvodu pro volbu jiného způsobu výpočtu. Služby architektů jsou v určitém smyslu akcesorické ke stavební zakázce. Odpověď na otázku, proč by měla jednotná stavební zakázka vyžadovat nejednotnou architektonickou zakázku, není podle názoru Komise zřejmá.
   Soudní dvůr shledává jednotnou hospodářskou a technickou funkci jednotlivých součástí zakázky za vodítko pro existenci jediného zadávacího postupu. Uvedené kritérium funkčního přístupu bylo sice vytvořeno pro stavební zakázky, Komise nicméně zastává stanovisko, že uvedené platí i pro zakázky na služby. Kritérium technické a hospodářské jednotnosti projektové služby pro jednotlivé části budovy bylo v projednávaném případě splněno, neboť se jedná o rekonstrukci jediné budovy.
   Takřka libovolné rozdělení zakázek by bylo v rozporu s užitečným účinkem směrnice. Vedlo by totiž často k umělému získání hodnot, které nepřesahují hranici danou směrnicí, a tím k omezení její oblasti působnosti. Soudní dvůr v ustálené judikatuře zdůrazňuje význam směrnic o zadávání veřejných zakázek pro volný pohyb služeb a pro spravedlivou hospodářskou soutěž na úrovni Unie. Svévolné a nevhodné „rozdělení” jednotných zakázek na služby by tyto cíle podkopalo.
   Rozpočtové důvody rozdělení do stavebních fází rovněž nemohou odůvodnit umělé rozdělení jednotné hodnoty zakázky. Bylo by v rozporu s účelem evropských směrnic v oblasti zadávání veřejných zakázek pohlížet na jednotný projekt veřejné zakázky, který probíhá z čistě rozpočtových důvodů v několika etapách, pouze z tohoto důvodu jako na několik samostatných zakázek a tím je vyjmout z působnosti směrnice. Článek 9 odst. 3 směrnice naopak zakazuje takové umělé rozdělení jednotného projektu veřejné zakázky.
   Celkově je třeba konstatovat, že se v případě sporných zakázek jedná o jednotný zadávací postup, jehož hodnota by v okamžiku zadání zakázky překročila hranici stanovenou ve směrnici. Zakázka tudíž měla být předmětem postupu pro zadávání veřejných zakázek v rámci EU v souladu se směrnicí. K tomu však nedošlo, a žalovaná tudíž porušila směrnici 2004/18/ES.

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby (Úř. věst. L 134, s. 114; Zvl. vyd. 06/07, s. 132).