title: Věc C-450/13 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 12. srpna 2013 Donaldson Filtration Deutschland GmbH proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 30. května 2013 ve věci T-396/11, ultra air GmbH v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

text:
               26.10.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 313/12

         Kasační opravný prostředek podaný dne 12. srpna 2013 Donaldson Filtration Deutschland GmbH proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 30. května 2013 ve věci T-396/11, ultra air GmbH v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc C-450/13 P)
   2013/C 313/21
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Donaldson Filtration Deutschland GmbH (zástupci: N. Siebertz, M. Teworte-Vey, A. Renvert, Rechtsanwältinnen)

      Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), ultra air GmbH

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozsudek Tribunálu (druhé komory) ze dne 30. května 2013 ve věci T-396/11, a zamítnout tím žalobu ultra air GmbH na zrušení rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu ze dne 18. května 2011 ve věci R 374/2010-4,

               —

               uložit ultra air GmbH náhradu nákladů řízení účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Kasační opravný prostředek proti uvedenému rozsudku Tribunálu je v zásadě odůvodněn následujícími důvody:

               1)

               Neposouzení námitky zneužití práva jako všeobecného právního institutu
               Tribunál se v napadeném rozhodnutí dopustil nesprávného právního posouzení, když v rozporu s judikaturou Soudního dvora, kterému byl předložen tento kasační opravný prostředek k projednání, nepřihlížel ke skutečnosti, že všeobecný právní institut námitky zneužití práva, který umožňuje a vyžaduje posouzení okolností konkrétního případu, má být zohledněn i v právu ochranných známek Společenství. Tribunál se naopak omezil pouze na konstatování, že řízení podle čl. 52 odst. 1 písm. a) ve spojení s čl. 56 odst. 1 písm. a) nařízení 207/2009 (1) se týká návrhu ve veřejném zájmu, a proto se při něm neposuzují uvedené zvláštní okolnosti konkrétního případu.
               Při tom však Tribunál přehlédl, že zákonodárce sice koncipoval řízení o zrušení ochranné známky podle čl. 56 odst. 1 písm. a) nařízení č. 207/2009 jako řízení ve veřejném zájmu, to však nebrání zohlednění námitky zneužití práva jako všeobecně platného právního institutu, který má být zohledněn rovněž v právu Společenství.
               Vyloučení návrhů zneužívajících právo totiž nelze klást na roveň zavedení požadavku pozitivně prokázat právní zájem na podání návrhu ze strany navrhovatele, a proto nevede ani k omezení oprávnění k podání návrhu zavedením určitých dodatečných podmínek. Ve prospěch potřeby zohlednit námitku zneužívání práva v rámci čl. 56 odst. 1 písm. a) nařízení č. 207/2009 navíc hovoří okolnost, že zákonodárce koncipoval řízení na zrušení ochranné známky jako řízení zahajované na návrh, a zrušení zapsané ochranné známky z moci úřední tedy není možné.

               2)

               Neposouzení konkrétních okolností případu
               Vzhledem k tomu, že Tribunál odmítl zohlednit námitku účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek týkající se zneužívání práva jako všeobecně platný právní institut, nebyly zohledněny zvláštní okolnosti konkrétního případu, na základě kterých se se návrh ultra air GmbH na zrušení ochranné známky „ultrafilter international“, CTM 001121839 jeví být návrhem zneužívajícím právo.
               Navrhovatelka má totiž v úmyslu vlastním používáním sporného označení využít ve svůj prospěch obecnou známost ochranné známky, kterou napadla, při vědomém klamání relevantní veřejnosti, a vyvolat mylný dojem, že se na ni vztahuje tradice renomované právní předchůdkyně účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek.
               Tribunál se dále pouze nedostatečně zabýval úlohou jednatele ultra air GmbH jako navrhovatelky zrušení ochranné známky „ultrafilter international“, CTM 001121839, který byl v průběhu své činnosti ve společnosti účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek sám osobně odpovědný za zápis ochranné známky, kterou dnes napadá. Všechny dokumenty, které je nezbytné předložit v řízení o zápise za účelem prokázání užívání napadené ochranné známky, tehdy podal osobně tento jednatel ultra air GmbH a částečně je dokonce sám vyhotovil a tyto dokumenty se nacházely se výlučně v jeho dispoziční moci.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (kodifikované znění), Úř. věst. L 78, 24.3.2009, s. 1.


title: Přidělení soudců k senátům

text:
               7.8.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 201/16

      PŘIDĚLENÍ SOUDCŮ K SENÁTŮM

   (2004/C 201/34)
   Soud v návaznosti na nástup do funkce soudkyně pí Trstenjak rozhodl na své všeobecné schůzi konané dne 8. července 2004 změnit rozhodnutí všeobecné schůze ze dne 13. května 2004 o přidělení soudců k senátům.
   Na dobu od 8. července 2004 do 31. srpna 2004 jsou přiděleni
   k prvnímu senátu, v němž zasedají tři soudci:
   p. Vesterdorf, předseda, p. Mengozzi, pí Martins Ribeiro, pí Labucka a pí Trstenjak, soudci;
   k prvnímu rozšířenému senátu, v němž zasedá pět soudců:
   p. Vesterdorf, předseda, p. Mengozzi, pí Martins Ribeiro, pí Labucka a pí Trstenjak, soudci;
   Ve věcech, v nichž písemná část řízení byla ukončena a jednání k ústní část řízení se konalo nebo bylo stanoveno před 8. červencem 2004, zasedá první senát, v němž zasedají tři soudci a první rozšířený senát, v němž zasedá pět soudců, nadále pro účely ústní části řízení, porady a rozsudku ve svém předchozím složení.


title: Věc T-404/16: Žaloba podaná dne 29. července 2016 – Galletas Gullon v. EUIPO – O2 Holdings (Shape of a package)

text:
               19.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 343/42

         Žaloba podaná dne 29. července 2016 – Galletas Gullon v. EUIPO – O2 Holdings (Shape of a package)
   (Věc T-404/16)
   (2016/C 343/56)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Galletas Gullon, SA (Aguilar de Campoo, Španělsko) (zástupce: M. Escudero Pérez, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: O2 Holdings Ltd (Slough, Spojené království)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Majitel sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Trojrozměrná ochranná známka Evropské unie (tvar obalu) – ochranná známka Evropské unie č. 3 408 424

      Řízení před EUIPO: Řízení o zrušení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 19. května 2016, ve věci R 1613/2015-4

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil EUIPO a další účastnici, vstoupí-li do tohoto řízení, náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 51 odst. 1 písm. a) nařízení č. 207/2009.


title: Věc F-81/08: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 11. června 2009 — Ketselidou v. Komise ( Veřejná služba — Úředníci — Žaloba — Rozsudek některého ze soudů Společenství — Nová podstatná skutečnost — Neexistence )

text:
               15.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 193/35

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 11. června 2009 — Ketselidou v. Komise
   (Věc F-81/08) (1)

   („Veřejná služba - Úředníci - Žaloba - Rozsudek některého ze soudů Společenství - Nová podstatná skutečnost - Neexistence“)
   2009/C 193/59
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Zoe Ketselidou (Brusel, Belgie) (zástupce: S. A. Pappas, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: D. Martin a K. Herrmann, zmocněnci)

      Předmět věci

   Zrušení konkludentního rozhodnutí o zamítnutí žádosti podané žalobkyní ohledně přezkumu výpočtu odsloužených let započitatelných pro účely důchodu, které je nutno zohlednit při převodu jejích nároků na důchod nabytých v Řecku do režimu Společenství.

      Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se zamítá jako zjevně neopodstatněná.

               2)

               Zoe Ketselidou se ukládá náhrada veškerých nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 313, 6.12.2008, s. 59.


title: Spojené věci T-534/12 a T-535/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 26. března 2014 – Still v. OHIM (Fleet Data Services) „Ochranná známka Společenství  — Přihlášky obrazových ochranných známek Společenství Fleet Data Services a Truck Data Services  — Absolutní důvod pro zamítnutí  — Popisný charakter  — Nedostatek rozlišovací způsobilosti  — Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 207/2009  — Právo být vyslechnut  — Článek 75 druhá věta nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               12.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 142/33

         Rozsudek Tribunálu ze dne 26. března 2014 – Still v. OHIM (Fleet Data Services)
   (Spojené věci T-534/12 a T-535/12) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Přihlášky obrazových ochranných známek Společenství Fleet Data Services a Truck Data Services - Absolutní důvod pro zamítnutí - Popisný charakter - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 207/2009 - Právo být vyslechnut - Článek 75 druhá věta nařízení (ES) č. 207/2009“)
   2014/C 142/42
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Still GmbH (Hamburk, Německo) (zástupce: S. Waller, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupkyně: A. Poch, zmocněnkyně)

      Předmět věci

   Dvě žaloby podané proti dvěma rozhodnutím prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 10. září 2012 (věc R 130/2012-1 a věc R 4/2012-1) týkajícím se přihlášek k zápisu obrazového označení Fleet Data Services a obrazového označení Truck Data Services jako ochranných známek Společenství

      Výrok

               1)

               Žaloby se zamítají.

               2)

               Společnosti Still GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 32, 2.2.2013.


title: Věc T-434/05: Žaloba podaná dne  6. prosince 2005  – Gateway v. OHIM

text:
               11.3.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 60/40

         Žaloba podaná dne 6. prosince 2005 – Gateway v. OHIM
   (Věc T-434/05)
   (2006/C 60/78)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Gateway Inc. (Irvine, USA) (zástupci: C. Jones, P. Massey, Solicitors)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: Fujitsu Siemens Computers GmbH (Mnichov, Německo)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM č. 1068/2004 ze dne 14. září 2005 (věc R 1068/2004-1) a přijmout námitky žalobkyně k přihlášce ochranné známky Společenství č. 2 190 627 v námitkovém řízení č. B 502 148 v plném rozsahu;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Fujitsu Siemens Computers GmbH

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „ACTIVY Media Gateway“ pro zboží a služby ve třídách 9, 35, 38 a 42 – přihláška č. 2 190 627

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Národní ochranné známky a ochranné známky Společenství slovní a obrazové „GATEWAY“, „GATEWAY 2000“, „GATEWAY.NET“, „GATEWAY PROFILE“ a „GATEWAY ASTRO“ pro zboží a služby v třídách 9, 16, 35, 36, 37 a 38

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Úplné zamítnutí námitek

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) a čl. 8 odst. 5 nařízení Rady č. 40/94 tím, že odvolací senát chybně definoval relevantní spotřebitele a nesprávně posoudil přihlašovanou ochrannou známku. Dále žalobkyně tvrdí, že odvolací senát nedbal pověsti a dobře známé povahy starších ochranných známek a že, v rozporu s tím, jak odvolací senát rozhodl, jsou starší ochranné známky podobné s přihlašovanou ochrannou známkou.


title: Vyškrtnutí věci C-136/05

text:
               11.3.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 60/33

         Vyškrtnutí věci C-136/05 (1)

   (2006/C 60/70)

      (Jednací jazyk: francouzština)

   Usnesením ze dne 7. prosince 2005 rozhodl předseda Soudního dvora Evropských společenství o vyškrtnutí věci C-136/05, Komise Evropských společenství proti Lucemburskému velkovévodství.

      (1)  Úř. věst. C 115, 14.5.2005.


title: Věc C-528/10: Žaloba podaná dne 15. listopadu 2010 — Evropská komise v. Řecká republika

text:
               29.1.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 30/21

         Žaloba podaná dne 15. listopadu 2010 — Evropská komise v. Řecká republika
   (Věc C-528/10)
   ()
   2011/C 30/35
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: G. Zavvos a H. Støvlbæk)

      Žalovaná: Řecká republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Řecká republika tím, že nepřijala opatření nezbytná k provedení první řady opatření pro železnice, porušila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 6 odst. 2 až 5 a z článku 11 směrnice 2001/14/ES, jakož i z čl. 30 odst.1, 4 a 5 uvedené směrnice;

               —

               uložit Řecké republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   i)
         Neuplatnění systému podnětů ke snižování nákladů na zajištění infrastruktury a výše poplatků za přístup.

   Komise je toho názoru, že Řecká republika bez dostatečného odůvodnění nepřijala opatření nezbytná k uplatnění v praxi systému podnětů poskytovaných provozovatelům infrastruktury ke snižování nákladů na zajištění infrastruktury a výše poplatků za přístup, čímž porušila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 6 odst. 2 až 5 směrnice 2001/14/ES.
   ii)
         Nezavedení systému odměňování výkonu

   Krom toho Komise má za to, že Řecká republika bez dostatečného odůvodnění nepřijala opatření nezbytná k úřednímu zavedení souboru mechanismů umožňujících zajistit vytvoření a uplatňování systému odměňování výkonu, jehož cílem by byla minimalizace závad a zvyšování výkonu železniční sítě v Řecku, a že tudíž nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 11 směrnice 2001/14/ES.
   iii)
         Nezřízení nezávislého regulačního subjektu a nezajištění možnosti tohoto subjektu ukládat sankce

   Krom toho Komise má za to, že Řecká republika bez dostatečného odůvodnění nezajistila zřízení regulačního subjektu odpovědného za záležitosti dopravy, který by byl nezávislý, pokud jde o organizaci, rozhodnutí o financování, právní struktury a rozhodování, na jakémkoli provozovateli infrastruktury, správci poplatků, přidělujícím subjektu nebo žadateli. Konkrétněji Conseil national des Chemins de fer působí pod dohledem ministra dopravy a komunikací, který jak je známo vyvíjí rozhodující vliv na železniční podnik TRAINOSE. Z důvodu tohoto stavu existuje konflikt zájmů vzhledem k pozici zaměstnanců těchto subjektů, kteří jsou coby zaměstnanci regulačního subjektu povinni zajistit neexistenci diskriminace na úkor soutěžitelů veřejnoprávního železničního podniku, přičemž musí zároveň v rámci své regulační povinnosti zohlednit obchodní zájmy podniku působícího pod dohledem samotného ministra. Na základě výše uvedeného má Komise za to, že Řecká republika nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 30 odst. 1 směrnice 2001/14/ES.
   Krom toho Komise má za to, že Řecká republika bez dostatečného odůvodnění nepřijala opatření nezbytná k tomu, aby bylo zajištěno, že regulační subjekt může ukládat sankce v případě odmítnutí poskytnout informace, nebo napravovat situace. Řecká republika zejména nepřijala rozhodnutí, které by vymezovalo povahu sankcí, výši pokut a řízení k jejich uplatnění a vymáhání, což vede k porušení povinností, které pro ni vyplývají z čl. 30 odst. 1, 4 a 5 směrnice 2001/14/ES.


title: Věc C-194/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgerichtshof (Rakousko) dne 9. května 2008 – Dr. Susanne Gassmayr v. Bundesministerin für Wissenschaft und Forschung

text:
               2.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 197/9

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgerichtshof (Rakousko) dne 9. května 2008 – Dr. Susanne Gassmayr v. Bundesministerin für Wissenschaft und Forschung
   (Věc C-194/08)
   (2008/C 197/13)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Verwaltungsgerichtshof
   Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Dr. Susanne Gassmayr

      Žalovaná: Bundesministerin für Wissenschaft und Forschung
   Předběžné otázky

               1.

                           1.1.

                           Má čl. 11 body 1, 2 a 3 směrnice Rady 92/85/EHS ze dne 19. října 1992 o zavádění opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví při práci těhotných zaměstnankyň a zaměstnankyň krátce po porodu nebo kojících zaměstnankyň (1) přímý účinek?

                           1.2.

                           Je nutno uvedená ustanovení – pakliže je jim přiznán přímý účinek – vykládat tím způsobem, že v průběhu doby, po kterou platí zákaz výkonu práce pro nastávající matky nebo v průběhu mateřské dovolené, existuje nárok na pokračování ve vyplácení příplatku za pohotovostní služby?

                           1.3.

                           Platí toto i v případě, že členský stát učiní systémové rozhodnutí ohledně pokračování ve vyplácení „odměny za práci“ v tom smyslu, že je v ní zahrnut zásadně veškerý příjem, ovšem s výjimkou [v § 15 (rakouského) Gehaltsgesetz 1956 (zákon o odměnách z roku 1956) uvedených] vedlejších příplatků, jako je sporný příplatek za pohotovostní službu, které jsou vypláceny v závislosti na skutečně vykonané práci?

               2.

               Směřují uvedená ustanovení v opačném případě – tedy v tom případě, že jim není přiznán přímý účinek – k tomu, aby je členské státy provedly tím způsobem, že zaměstnankyni, která v průběhu doby, po kterou platí zákaz výkonu práce pro nastávající matky nebo v průběhu mateřské dovolené, nevykonává žádné pohotovostní služby, přísluší nárok na pokračování ve vyplácení příplatku za tyto pohotovostní služby?

      (1)  Úř. věst. L 348, s. 1; Zvl. vyd. 05/02, s. 110.


title: Věc T-550/15: Usnesení Tribunálu ze dne 19. dubna 2016 – Portugalsko v. Komise „Žaloba na neplatnost — EZZF a EZFRV — Lhůta k podání žaloby — Začátek běhu lhůty — Opožděnost — Nepřípustnost“

text:
               6.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 200/23

         Usnesení Tribunálu ze dne 19. dubna 2016 – Portugalsko v. Komise
   (Věc T-550/15) (1)

   („Žaloba na neplatnost - EZZF a EZFRV - Lhůta k podání žaloby - Začátek běhu lhůty - Opožděnost - Nepřípustnost“)
   (2016/C 200/33)
   Jednací jazyk: portugalština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Portugalská republika (zástupci: L. Inez Fernandes, M. Figueiredo, P. Estêvão a J. Saraiva de Almeida, zmocněnci)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: P. Guerra e Andrade a A. Sauka, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení prováděcího rozhodnutí Komise (EU) 2015/1119 ze dne 22. června 2015, kterým se z financování Evropskou unií vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) (Úř. věst. 2015, L 182, s. 39), v rozsahu, v němž vylučuje některé výdaje vynaložené Portugalskou republikou.

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Portugalská republika ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 389, 23.11.2015.


title: Věc C-296/06: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 21. února 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio – Itálie) – Telecom Italia SpA v. Ministero dell'Economia e delle Finanze, Ministero delle Comunicazioni (Telekomunikační služby — Směrnice 97/13/ES — Články 6, 11, 22 a 25 — Poplatky za obecná povolení a individuální licence — Povinnost uložená bývalému držiteli výlučného práva — Dočasné zachování)

text:
               12.4.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 92/5

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 21. února 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio – Itálie) – Telecom Italia SpA v. Ministero dell'Economia e delle Finanze, Ministero delle Comunicazioni
   (Věc C-296/06) (1)

   (Telekomunikační služby - Směrnice 97/13/ES - Články 6, 11, 22 a 25 - Poplatky za obecná povolení a individuální licence - Povinnost uložená bývalému držiteli výlučného práva - Dočasné zachování)
   (2008/C 92/07)
   Jednací jazyk: italština
   Předkládající soud
   Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Telecom Italia SpA

      Žalovaní: Ministero dell'Economia e delle Finanze, Ministero delle Comunicazioni
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio – Výklad článků 11, 22 a 25 směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/13/ES ze dne 10. dubna 1997 o společném rámci pro obecná povolení a individuální licence v odvětví telekomunikačních služeb (Úř. věst. L 117, s. 15) – Možnost uložit jiné poplatky než ty, které jsou povoleny směrnicí
   Výrok
   Články 6, 11, 22 a 25 směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/13/ES ze dne 10. dubna 1997 o společném rámci pro obecná povolení a individuální licence v odvětví telekomunikačních služeb brání tomu, aby členský stát od provozovatele, bývalého držitele výlučného práva k veřejným telekomunikačním službám, jenž se stal držitelem obecného povolení, vyžadoval zaplacení peněžního poplatku, jako je poplatek dotčený v původním řízení, který odpovídá částce dříve vyžadované jako protiplnění za uvedené výlučné právo, za rok počítaný od konečného data pro provedení této směrnice do vnitrostátního právního řádu, tedy až do 31. prosince 1998.

      (1)  Úř. věst. C 224, 16.9.2006.


title: Věc C-61/07: Žaloba podaná dne 8. února 2007 – Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství

text:
               28.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 95/18

         Žaloba podaná dne 8. února 2007 – Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství
   (Věc C-61/07)
   (2007/C 95/32)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: U. Wölker a J.-B. Laignelot, zmocněnci)

      Žalovaný: Lucemburské velkovévodství
   Návrhová žádání

               —

               určit, že Lucemburské velkovévodství tím, že nepředložilo zprávu obsahující informace vyžadované čl. 3 odst. 2 rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 280/2004/ES ze dne 11. února 2004 o mechanismu monitorování emisí skleníkových plynů ve Společenství a provádění Kjótského protokolu (1), nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z uvedeného článku;

               —

               uložit Lucemburskému velkovévodství náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lucemburské velkovévodství Komisi do 15. března 2005 neoznámilo zprávu obsahující informace stanovené v čl. 3 odst. 2 rozhodnutí 280/2004, týkající se jednak vnitrostátních politik a opatření, které omezují nebo snižují emise skleníkových plynů ze zdrojů nebo podporují snížení pomocí propadů, poskytnuté podle odvětví pro každý skleníkový plyn, a jednak minimálních národních odhadů emisí skleníkových plynů ze zdrojů a jejich snížení pomocí propadů jako minimum pro roky 2005, 2010, 2015 a 2020 uspořádaných podle plynů a podle odvětví.

      (1)  Úř. věst. L 49, s. 1.


title: Věc T-562/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 4. února 2016 – Isotis v. Komise „Rozhodčí doložka — Rámcový program pro konkurenceschopnost a inovace — Smlouva REACH112 — Vrácení vyplacených záloh — Způsobilé náklady“

text:
               21.3.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 106/29

         Rozsudek Tribunálu ze dne 4. února 2016 – Isotis v. Komise
   (Věc T-562/13) (1)

   („Rozhodčí doložka - Rámcový program pro konkurenceschopnost a inovace - Smlouva REACH112 - Vrácení vyplacených záloh - Způsobilé náklady“)
   (2016/C 106/32)
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Koinonia Tis Pliroforias Anoichti Stis Eidikes Anagkes – Isotis (Atény, Řecko) (zástupce: S. Skliris, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: L. Di Paolo a S. Lejeune, zmocněnci, původně ve spolupráci s E. Petritsim, poté E. Roussouem, advokáti)

      Předmět věci

   Návrhy na základě článku 272 SFEU znějící primárně na určení, že žádost Komise o vrácení předběžných plateb ve výši 47 197,93 eur, které byly žalobkyni vyplaceny na základě smlouvy č. 238 940 „REsponding to All Citizens needing Help (REACH112)“ uzavřené mezi Evropským společenstvím a žalobkyní, je neopodstatněná, a podpůrně na určení, že žádost Komise o vrácení uvedených předběžných plateb, pokud jde o výdaje předložené Komisi týkající se prvního referenčního období projektu Reach 112 ve výši 13 821,12 EUR, je neopodstatněná, a dále protinávrh znějící na uložení žalobkyni povinnosti vrátit předběžné platby neoprávněně vyplacené na základě této smlouvy, spolu s úroky z prodlení.

      Výrok rozsudku

               1)

               Není důvodné rozhodnout o návrhových žádáních společnosti Koinonia Tis Pliroforias Anoichti Stis Eidikes Anagkes – Isotis znějící na určení, že jelikož se obecné podmínky šestého rámcového programu nepoužijí na dotčenou smlouvu, nemůže mít na základě této smlouvy povinnost zaplatit paušální náhradu, a že tedy Evropská komise porušila dotčenou smlouvu tím, že prohlásila svůj záměr požadovat takovou náhradu.

               2)

               Návrhu společnosti Koinonia Tis Pliroforias Anoichti Stis Eidikes Anagkes – Isotis znějící na určení, že je neopodstatněná žádost o vrácení předběžných plateb, které obdržela na základě smlouvy č. 238 940 „REsponding to All Citizens needing Help (REACH112)“ se vyhovuje v rozsahu, v němž se týká nákladů, které žalobkyně vykázala, pokud jde o první referenční období projektu Reach 112.

               3)

               Žaloba podaná společností Koinonia Tis Pliroforias Anoichti Stis Eidikes Anagkes – Isotis se ve zbývající části zamítá.

               4)

               Návrh Komise znějící na uložení společnosti Koinonia Tis Pliroforias Anoichti Stis Eidikes Anagkes – Isotis povinnosti vrátit předběžné platby, které obdržela na základě smlouvy č. 238 940 „REsponding to All Citizens needing Help (REACH112)“, se zamítá v rozsahu, v němž se týká nákladů, které žalobkyně vykázala, pokud jde o první referenční období projektu Reach 112.

               5)

               Společnosti Koinonia Tis Pliroforias Anoichti Stis Eidikes Anagkes – Isotis se ukládá povinnost zaplatit Komisi částku ve výši 33 376,81 eur, navýšenou o úroky z prodlení ve výši 4 % ročně počínaje dnem 29. října 2013 a až do úplného zaplacení této částky.

               6)

               Společnost Koinonia Tis Pliroforias Anoichti Stis Eidikes Anagkes – Isotis a Komise ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 9, 11.1.2014.


title: Věc T-109/06: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 12. prosince 2007 – Vodafone España a Vodafone Group v. Komise ( Žaloba na neplatnost — Směrnice 2002/21/ES — Dopis obsahující připomínky Komise — Článek 7 směrnice 2002/21 — Akt, který nemůže být napaden žalobou — Neexistence bezprostředního dotčení — Nepřípustnost )

text:
               23.2.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 51/42

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 12. prosince 2007 – Vodafone España a Vodafone Group v. Komise
   (Věc T-109/06) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Směrnice 2002/21/ES - Dopis obsahující připomínky Komise - Článek 7 směrnice 2002/21 - Akt, který nemůže být napaden žalobou - Neexistence bezprostředního dotčení - Nepřípustnost“)
   (2008/C 51/78)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Vodafone España, SA (Madrid, Španělsko) a Vodafone Group plc (Newbury, Berkshire, Spojené království) (zástupci: J. Flynn, QC, E. McKnight a K. Fountoukakos-Kyriakakos, solicitors)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: M. Shotter a K. Mojzesowicz, zmocněnci)

      Vedlejší účastník podporující žalovanou: Španělské království (zástupce: M. Muñoz Pérez, abogado del Estado)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení rozhodnutí údajně obsaženého v dopise Komise ze dne 30. ledna 2006 zaslaném Comisión del Mercado de las Telecomunicaciones na základě čl. 7 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/21/ES ze dne 7. března 2002 o společném předpisovém rámci pro sítě a služby elektronických komunikací (rámcová směrnice) (Úř. věst. L 108, s. 33; Zvl. vyd. 13/29, s. 349).
   Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Vodafone España, SA a Vodafone Group plc ponesou vlastní náklady řízení, jakož i náklady řízení vynaložené Komisí.

               3)

               Španělské království ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 131, 3.6.2006.


title: Věc T-145/17: Žaloba podaná dne 6. března 2017 – Kanyama v. Rada

text:
               24.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/33

         Žaloba podaná dne 6. března 2017 – Kanyama v. Rada
   (Věc T-145/17)
   (2017/C 129/51)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Célestin Kanyama (Gombe, Demokratická republika Kongo) (zástupce: O. Okito, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               rozhodl o zrušení nařízení Rady (EU) 2016/2230, kterým se provádí rozhodnutí Rady (SZBP) 2016/2231 ze dne 12. prosince 2016, kterým se ukládají některá zvláštní omezující opatření namířená proti osobám, které porušují zbrojní embargo vůči Konžské demokratické republice, a kterým se mění rozhodnutí 2010/788/SZBP, v rozsahu, v němž se týká pana Célestina Kanyamy;

               —

               uložil Radě, že ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady žalobce a všech účastníků řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce dva žalobní důvody, které jsou v zásadě totožné nebo podobné žalobním důvodům uplatněným v rámci věci T-139/17, Kibelisa v. Rada.


title: Věc T-315/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 9. června 2010 — Hoelzer v. OHIM (SAFELOAD) ( „Ochranná známka Spoločenství — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství SAFELOAD — Absolutní důvod zamítnutí — Popisný charakter — Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009“ )

text:
               31.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/38

         Rozsudek Tribunálu ze dne 9. června 2010 — Hoelzer v. OHIM (SAFELOAD)
   (Věc T-315/09) (1)

   (Ochranná známka Spoločenství - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství SAFELOAD - Absolutní důvod zamítnutí - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009)
   2010/C 209/58
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Oliver Hoelzer (Remscheid, Německo) (zástupci: G. Rother, J. Vogtmeier, P. Mes, C. Graf von der Groeben, J. Bühling, A. Verhauwen, J. M. Künzel, D. Jestaedt a M. Bergermann, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: S. Schäffner, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 3. června 2009 (věc R 1157/2008-4) týkajícímu se přihlášky obrazové ochranné známky SAFELOAD jako ochranné známky Společenství.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Oliveru Hoelzerovi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 267, 7.11.2009.


title: Věc C-259/06: Žaloba podaná dne  14. června 2006  – Komise Evropských společenství v. Nizozemské království

text:
               29.7.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 178/28

         Žaloba podaná dne 14. června 2006 – Komise Evropských společenství v. Nizozemské království
   (Věc C-259/06)
   (2006/C 178/46)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: D. Maidani a W. Wils, zmocněnci)

      Žalované: Nizozemské království
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Určit, že tím, že Nizozemské království nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2002/87/ES (1) ze dne 16. prosince 2002 o doplňkovém dozoru nad úvěrovými institucemi, pojišťovnami a investičními podniky ve finančním konglomerátu a o změně směrnice Rady 73/239/EHS, 79/267/EHS, 92/49/EHS, 92/96/EHS, 93/6/EHS a 93/22/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/78/ES a 2000/12/ES, nebo v každém případě neoznámilo uvedená opatření Komisi, nesplnilo své povinnosti, které pro něj vyplývají z uvedené směrnice.

               —

               Uložit Nizozemskému království náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta pro provedení směrnice uplynula dne 11. srpna 2004.

      (1)  JO 2003, L 35, p. 1.


title: Věc T-339/04: Žaloba podaná dne 10. srpna 2004 Wanadoo S.A. proti Komisi Evropských společenství

text:
               23.10.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 262/53

         Žaloba podaná dne 10. srpna 2004 Wanadoo S.A. proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-339/04)
   (2004/C 262/97)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 10. srpna 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství společností Wanadoo S.A., se sídlem v Issy-les-Moulineaux (Francie), zastoupenou Huguesem Calvetem a Marie-Cécile Rameau, advokáty.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise ze dne 18. května 2004, ukládající žalobkyni, jakož i všem podnikům, které přímo nebo nepřímo ovládá, podřídit se kontrole podle čl. 20 odst. 4 nařízení Rady 1/2003 (1);

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Na podporu své žaloby žalobkyně uplatňuje, že přijetím napadeného rozhodnutí Komise porušila povinnost ke spolupráci s vnitrostátními soudy a úřady podle článku 10 Smlouvy o ES, jakož i nařízení 1/2003. Podle žalobkyně Komise zatajila vnitrostátnímu soudci, který byl oprávněn k dotčené kontrole, existenci probíhajícího řízení před francouzskou Radou pro hospodářskou soutěž týkajícího se údajného porušení článku 82 Smlouvy o ES žalobkyní, jakož i rozhodnutí téže Rady ze dne 11. května 2004. Navíc má žalobkyně za to, že francouzská Rada pro hospodářskou soutěž zůstává ve věci příslušná, a že v důsledku toho Komise do věci neměla zasahovat.
   Žalobkyně zároveň uplatňuje, že napadené rozhodnutí porušuje povinnost přezkoumat pečlivě a nestranně všechny relevantní skutečnosti projednávaného případu, povinnost uvést odůvodnění, jakož i zásadu proporcionality. Na závěr se žalobkyně dovolává zjevně nesprávného posouzení.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy, Úř. věst. L 1, 4. 1. 2003, s. 1–25.


title: Věc T-344/08: Rozsudek Tribunálu ze dne 22. května 2012 — EnBW Energie Baden-Württemberg v. Komise ( „Přístup k dokumentům — Nařízení (ES) č. 1049/2001 — Správní spis týkající se řízení ve věci kartelových dohod — Odepření přístupu — Výjimka týkající se ochrany cílů vyšetřování — Výjimka týkající se ochrany obchodních zájmů třetí osoby — Výjimka týkající se ochrany rozhodovacího procesu — Povinnost dotyčného orgánu provést konkrétní a individuální přezkum obsahu dokumentů uvedených v žádosti o přístup“ )

text:
               30.6.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 194/18

         Rozsudek Tribunálu ze dne 22. května 2012 — EnBW Energie Baden-Württemberg v. Komise
   (Věc T-344/08) (1)

   (Přístup k dokumentům - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Správní spis týkající se řízení ve věci kartelových dohod - Odepření přístupu - Výjimka týkající se ochrany cílů vyšetřování - Výjimka týkající se ochrany obchodních zájmů třetí osoby - Výjimka týkající se ochrany rozhodovacího procesu - Povinnost dotyčného orgánu provést konkrétní a individuální přezkum obsahu dokumentů uvedených v žádosti o přístup)
   2012/C 194/27
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: EnBW Energie Baden Württemberg (Karlsruhe, Německo) (zástupci: A. Bach a A. Hahn, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně P. Costa de Oliveira, A. Antoniadis a O. Weber, poté A. Bouquet, P. Costa de Oliveira a A. Antoniadis, zmocněnci)

      Vedlejší účastník řízení podporující žalobkyni: Švédské království (zástupkyně: K. Petkovska, S. Johannesson a A. Falk, zmocněnkyně)

      Vedlejší účastnice řízení podporující žalovanou: Siemens AG (Berlín a Mnichov, Německo) (zástupci: I. Brinker, C. Steinle a M. Holm-Hadulla, advokáti); a ABB Ltd (Curych, Švýcarsko) (zmocněnci: původně J. Lawrence, solicitor, a E. Whiteford, barrister, poté J. Lawrence a D. Howe, solicitor)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise SG.E.3/MV/psi D(2008) 4931 ze dne 16. června 2008, kterým byl odepřen přístup ke spisu ve věci COMP/F/38.899 — Plynem izolovaná spínací ústrojí.

      Výrok

               1)

               Rozhodnutí Komise SG.E3/MV/psi D(2008) 4931 ze dne 16. června 2008, kterým byl odepřen přístup ke spisu ve věci COMP/F/38.899 — Plynem izolovaná spínací ústrojí, se zrušuje.

               2)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností EnBW Energie Baden-Württemberg AG.

               3)

               Švédské království, společnost ABB Ltd a společnost Siemens AG ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 272, 25.10.2008.


title: Věc C-43/17 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 25. ledna 2017 Liamem Jenkinsonem proti usnesení Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 9. listopadu 2016 ve věci T-602/15, Liam Jenkinson v. Evropská služba pro vnější činnost, Rada Evropské unie, Evropská komise a Eulex Kosovo

text:
               3.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 104/36

         Kasační opravný prostředek podaný dne 25. ledna 2017 Liamem Jenkinsonem proti usnesení Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 9. listopadu 2016 ve věci T-602/15, Liam Jenkinson v. Evropská služba pro vnější činnost, Rada Evropské unie, Evropská komise a Eulex Kosovo
   (Věc C-43/17 P)
   (2017/C 104/52)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Liam Jenkinson (zástupci: N. de Montigny a J.-N. Louis, avocats)

      Další účastníci řízení: Evropská služba pro vnější činnost, Rada Evropské unie, Evropská komise a Eulex Kosovo

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

   Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatel“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil usnesení Tribunálu ze dne 9. listopadu 2016 ve věci T-602/15 v rozsahu, v němž zamítá žalobu podanou navrhovatelem a ukládá mu náhradu nákladů řízení,

               —

               rozhodl o žalobě,

               —

               uložil dalším účastníkům řízení náhradu nákladů obou řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Navrhovatel zpochybňuje, že se Tribunál prohlásil za příslušný pouze ohledně sporu založeného na poslední smlouvě na dobu určitou podepsanou navrhovatelem.
   Zpochybňuje rovněž to, že i za předpokladu, že by bylo odůvodnění Tribunálu v tomto ohledu správné, quod non, Tribunál nerozhodl o několika jeho návrzích založených na skončení sporného smluvního vztahu, a tedy na poslední smlouvě na dobu určitou. Protiprávnost napadeného usnesení totiž plyne ze stručnosti odůvodnění, které je natolik stručné, že neumožňuje pochopit, jak Tribunál mohl, aniž by provedl věcnou analýzu spisu, dospět k závěru o své nepříslušnosti, s výjimkou sporu založeného na poslední smlouvě na dobu určitou, pouze na základě existence rozhodčí doložky, třebaže platnost a legalita takové doložky byly navrhovatelem zpochybňovány.
   Navrhovatel zpochybňuje rovněž nezohlednění všech svých argumentů týkajících se existence pochybení orgánů, pokud jde o absenci právního rámce nabízejícího navrhovateli a všem zaměstnancům právních misí zřízených Unií záruky, že budou respektována jejich nejzákladnější sociální práva, mj. záruka práva na účinný přístup k soudu a práva na spravedlivý proces.
   Na podporu svého kasačního opravného prostředku navrhovatel v důsledku toho uplatňuje, že Tribunál porušil:

               —

               evropské právo použitelné na určení práva rozhodného pro spory ze smluvních vztahů,

               —

               ustanovení belgického pracovního práva,

               —

               minimální požadavky na práci na dobu určitou použitelné na unijní úrovni,

               —

               práva zaručená Listinou základních práv,

               —

               povinnost uvést odůvodnění,

               —

               zákaz rozhodovat ultra petita.


title: Věc C-323/06 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 21. července 2006 Theodorosem Kallianosem proti rozsudku Soudu prvního stupně (třetího senátu) vydanému dne 17. května 2006 ve věci T-93/04 (Kallianos v. Komise)

text:
               16.9.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 224/27

         Kasační opravný prostředek podaný dne 21. července 2006 Theodorosem Kallianosem proti rozsudku Soudu prvního stupně (třetího senátu) vydanému dne 17. května 2006 ve věci T-93/04 (Kallianos v. Komise)
   (Věc C-323/06 P)
   (2006/C 224/51)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Theodoros Kallianos (zástupce: G. Archambeau, advokát)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání

               —

               prohlásit kasační opravný prostředek za přípustný a opodstatněný

               —

               zrušit rozsudek Soudu prvního stupně Evropských společenství ze dne 17. května 2006 ve věci T-93/04, Kallianos v. Komise Evropských společenství v plném rozsahu a učinit to, co měl učinit Soud prvního stupně ES:

                           a.

                           Zrušit rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování ze dne 28.11.2003 týkající se odpovědi na stížnost T. Kallianose č. R/335/03 ze dne 2.7.2003.

                           b.

                           Vyzvat Komisi, aby vrátila účastníku řízení podávajícímu kasační opravný prostředek (navrhovatel) všechny platby a srážky, které provedla bezdůvodně a neoprávněně z částky odměny navrhovatele od data rozsudku o rozvodu vydaného soudem prvního stupně v Aténách dne 8.3.1999, včetně indexace neoprávněného prozatímního výživného, o které bylo jednostranně rozhodnuto útvary Komise dne 18.9.2002, zvýšené o zákonné úroky ve výši 7 % od data srážek z měsíčního platu navrhovatele.

                           c.

                           Uložit Komisi náhradu nákladů řízení vzniklých v souvislosti s doručováním soudním doručovatelem, včetně nákladů na překlad řeckých rozsudků do francouzského jazyka, dokumentů, které již byly dány k její dispozici včas, ve výši 1 500 EUR, jakož i opakovaných nákladů v rámci obhajoby navrhovatele, stanovené na 20 % částky, jejíž platba byla navrhovateli uložena, nebo takové částky stanovené Soudním dvorem podle zásady ex aequo et bono.

                           d.

                           Uložit Komisi Evropských společenství náhradu všech nákladů řízení vyvolaných v souvislosti s řízením před Soudním dvorem a Soudem prvního stupně.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Svým kasačním opravným prostředkem navrhovatel zaprvé vznáší nepříslušnost orgánů Společenství k tomu, aby nahradily členské státy nebo vykládaly jejich vnitrostátní právní předpisy v kontextu řízení o rozvodu.
   Navrhovatel zadruhé zpochybňuje tvrzení, podle kterého není účinkem rozsudku o rozvodu automaticky zrušit předběžná opatření stanovená soudcem příslušným pro rozhodování o předběžných opatřeních, ale musí být doručen soudním doručovatelem Komisi, aby se zejména mohla zprostit své povinnosti provádět srážky z platu manžela či manželky (úředník) ve prospěch druhého manžela či manželky. V tomto ohledu navrhovatel v podstatě jednak uplatňuje, že Komise není poddlužníkem ani běžným zaměstnavatelem vzhledem k tomu, že každý úředník je podle služebního řádu úředníků vázán informační povinností a povinností transparentnosti, pokud jde o jeho osobní postavení. Kromě toho tvrdí, že rozhodnutí o prozatímním výživném ve prospěch manžela či manželky v rámci řízení o rozvodu ze zákona ztrácí platnost vydáním rozsudku o rozvodu a že pouhá skutečnost, že Komise věděla o tomto rozsudku, tedy stačí k ukončení vyživovacích povinností, aniž by bylo nezbytné takový rozsudek doručovat soudním doručovatelem.


title: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne  1. prosince 2005  ve spojených věcech C-394/04 a C-395/04 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Symvoulio tis Epikrateias): Diagnostiko & Therapeftiko Kentro Athinon-Ygeia AE proti Ypourgos Oikonomikon (Šestá směrnice o DPH — Článek 13 část A odst. 1 písm. b) — Osvobození od daně — Činnosti úzce související s poskytováním nemocniční a lékařské péče — Poskytování telefonních služeb a pronájem televizorů hospitalizovaným osobám — Poskytování lůžek a stravy osobám, které je doprovázejí)

text:
               11.2.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 36/15

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (třetího senátu)
   ze dne 1. prosince 2005
   ve spojených věcech C-394/04 a C-395/04 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Symvoulio tis Epikrateias): Diagnostiko & Therapeftiko Kentro Athinon-Ygeia AE proti Ypourgos Oikonomikon (1)

   (Šestá směrnice o DPH - Článek 13 část A odst. 1 písm. b) - Osvobození od daně - Činnosti úzce související s poskytováním nemocniční a lékařské péče - Poskytování telefonních služeb a pronájem televizorů hospitalizovaným osobám - Poskytování lůžek a stravy osobám, které je doprovázejí)
   (2006/C 36/28)
   Jednací jazyk: řečtina
   Ve spojených věcech C 394/04 a C 395/04, jejichž předmětem jsou žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podané rozhodnutími Symvoulio tis Epikrateias (Řecko) ze dne 16. června 2004, došlými Soudnímu dvoru dne 17. září 2004, v řízeních Diagnostiko & Therapeftiko Kentro Athinon-Ygeia AE proti Ypourgos Oikonomikon, Soudní dvůr (třetí senát), ve složení A. Rosas, předseda senátu, J.-P. Puissochet, S. von Bahr, U. Lõhmus a A. Ó Caoimh (zpravodaj), soudci, generální advokát: P. Léger, vedoucí soudní kanceláře: L. Hewlett, vrchní rada, vydal dne 1. prosince 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1.

               Poskytování telefonních služeb a pronájem televizorů hospitalizovaným osobám, jakož i poskytování lůžek a stravy osobám, které je doprovázejí, osobami, na které se vztahuje čl. 13 částí A odst. 1 písm. b) šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně, obecně nepředstavuje činnosti úzce související s poskytováním nemocniční a lékařské péče ve smyslu tohoto ustanovení. Může tomu být jinak, pouze pokud jsou tyto služby nezbytné pro dosažení léčebných cílů nemocniční a lékařské péče a pokud jejich základním účelem není získání dodatečného příjmu pro jejich poskytovatele uskutečňováním plnění, která jsou v přímém soutěžním vztahu s plněními poskytovanými obchodními podniky povinnými k dani z přidané hodnoty.

               2.

               Předkládajícímu soudu přísluší, bera v úvahu všechny konkrétní okolnosti sporů, které mu byly předloženy, a případně obsah lékařských předpisů vystavených ve prospěch dotyčných pacientů, aby určil, zda poskytované služby tyto podmínky splňují.

      (1)  Úř. věst. C 273, 6.11.2004


title: Věc T-43/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 16. prosince 2015 – Singapore Airlines a Singapore Airlines Cargo v. Komise „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Evropský trh letecké nákladní dopravy — Dohody a jednání ve vzájemné shodě ve vztahu k několika složkám cen za služby letecké nákladní dopravy (zavedení palivových a bezpečnostních příplatků, odmítnutí uhradit provizi z příplatků) — Článek 101 SFEU, článek 53 Dohody o EHP a článek 8 dohody mezi Evropským společenstvím a Švýcarskem o letecké dopravě — Povinnost uvést odůvodnění“

text:
               8.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 48/35

         Rozsudek Tribunálu ze dne 16. prosince 2015 – Singapore Airlines a Singapore Airlines Cargo v. Komise
   (Věc T-43/11) (1)

   („Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Evropský trh letecké nákladní dopravy - Dohody a jednání ve vzájemné shodě ve vztahu k několika složkám cen za služby letecké nákladní dopravy (zavedení palivových a bezpečnostních příplatků, odmítnutí uhradit provizi z příplatků) - Článek 101 SFEU, článek 53 Dohody o EHP a článek 8 dohody mezi Evropským společenstvím a Švýcarskem o letecké dopravě - Povinnost uvést odůvodnění“)
   (2016/C 048/39)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Singapore Airlines Ltd (Singapur, Singapur); a Singapore Airlines Cargo Pte Ltd (Singapur) (zástupci: původně J. Kallaugher, J. Poitras, solicitors, J. Ruiz Calzado a É. Barbier de La Serre, advokáti, poté J. Kallaugher, J. Poitras a J. Ruiz Calzado)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně S. Noë, N. von Lingen a J. Bourke, poté S. Noë, N. von Lingen a A. Dawes a nakonec M. Dawes, zmocněnci, ve spolupráci s C. Brownem, barrister)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Rada Evropské unie (zástupci: F. Florindo Gijón a M. Simm, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C (2010) 7694 final ze dne 9. listopadu 2010 v řízení podle článku 101 SFEU, článku 53 Dohody o EHP a článku 8 Dohody mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o letecké dopravě (věc COMP/39258 – letecká nákladní doprava) v rozsahu, v němž se týká žalobkyň, a podpůrně na snížení pokuty uložené žalobkyním.

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Komise C (2010) 7694 final ze dne 9. listopadu 2010 v řízení podle článku 101 SFEU, článku 53 Dohody o EHP a článku 8 dohody mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o letecké dopravě (věc COMP/39258 – letecká nákladní doprava) se zrušuje v rozsahu, v němž se týká společností Singapore Airlines Ltd a Singapore Airlines Cargo Pte Ltd.

               2)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vzniklé společnostem Singapore Airlines a Singapore Airlines Cargo Pte.

               3)

               Rada Evropské unie ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 89, 19.3.2011.


title: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne  6. října 2005  ve věci C-204/03: Komise Evropských společenství proti Španělskému království (Nesplnění povinnosti státem — Články 17 a 19 šesté směrnice o DPH — Dotace — Omezení nároku na odpočet)

text:
               26.11.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 296/1

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (třetího senátu)
   ze dne 6. října 2005
   ve věci C-204/03: Komise Evropských společenství proti Španělskému království (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Články 17 a 19 šesté směrnice o DPH - Dotace - Omezení nároku na odpočet)
   (2005/C 296/01)
   Jednací jazyk: španělština
   Ve věci C-204/03, jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES, podaná dne 14. května 2003, Komise Evropských společenství (zmocněnci: E. Traversa a L. Lozano Palacios) proti Španělskému království (zmocněnkyně: N. Díaz Abad), Soudní dvůr (třetí senát), ve složení A. Rosas, předseda senátu, J.-P. Puissochet, S. von Bahr (zpravodaj), J. Malenovský a U. Lõhmus, soudci, generální advokát: M. Poiares Maduro, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 6. října 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Španělské království tím, že stanovilo odpočitatelný podíl u daně z přidané hodnoty, kterou odvádějí osoby povinné k dani uskutečňující pouze zdanitelná plnění, a zavedlo zvláštní pravidlo omezující odpočitatelnost DPH vztahující se ke koupi zboží nebo služeb financovaných prostřednictvím dotací, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z práva Společenství, a zejména z čl. 17 odst. 2 a 5 a článku 19 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně, ve znění směrnice Rady 95/7/ES ze dne 10. dubna 1995.

               2)

               Španělskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 226, 20.9.2003.


title: Věc T-40/12: Žaloba podaná dne 30. ledna 2012 — European Dynamics Luxembourg a Evropaiki Dinamiki-Proigmena Sistimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis v. Evropský policejní úřad (Europol)

text:
               14.4.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 109/18

         Žaloba podaná dne 30. ledna 2012 — European Dynamics Luxembourg a Evropaiki Dinamiki-Proigmena Sistimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis v. Evropský policejní úřad (Europol)
   (Věc T-40/12)
   2012/C 109/40
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: European Dynamics Luxembourg SA (Ettelbrück, Lucembursko) a Evropaiki Dinamiki-Proigmena Sistimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atene, Řecko) (zástupce: B. Christianos, avvocato)

      Žalovaný: Evropský policejní úřad (Europol)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Evropského policejního úřadu (Europol) ze dne 22. listopadu 2011, kterým byla odmítnuta nabídka sdružení, jehož členy jsou žalobkyně, v rámci nabídkového řízení D/C3/1104 a

               —

               uložil Europol náhradu veškerých nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu své žaloby předkládají žalobkyně tři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že Europol neoprávněně vyloučil nabídku žalobkyň, když tvrdil, že žalobkyně změnily svou technickou a ekonomickou nabídku, aniž by se přitom opřel o nějaký právní základ.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že Europol neoprávněně vytýkal žalobkyním, že jejich nabídka je nepřesná, a proto ji odmítl, zatímco samotný Europol v rozporu se zásadou transparentnosti způsobil a přijal nebo alespoň toleroval neurčitost a nedostatečnou jasnost, pokud jde o pojmy „out of box“ a „customization“.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že tím, že Europol vyloučil nabídku žalobkyň z nabídkového řízení, porušil zásadu proporcionality při uplatňování podmínek zadávací dokumentace.


title: Věc C-100/05: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 5. října 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Gerechtshof te Amsterdam – Nizozemsko) – ASM Lithography BV v. Inspecteur van de Belastingdienst/Douane Zuid/kantoor Roermond (Celní kodex — Určení celního dluhu — Dovozní clo ze zušlechtěných výrobků určené zúčastněnou osobou a potvrzené celními orgány na základě článku 121 celního kodexu — Cla, která mohou být vypočtena v souladu s čl. 122 písm. c) celního kodexu — Vrácení přebytku vybraného cla na základě článku 236 celního kodexu)

text:
               2.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 294/11

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 5. října 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Gerechtshof te Amsterdam – Nizozemsko) – ASM Lithography BV v. Inspecteur van de Belastingdienst/Douane Zuid/kantoor Roermond
   (Věc C-100/05) (1)

   (Celní kodex - Určení celního dluhu - Dovozní clo ze zušlechtěných výrobků určené zúčastněnou osobou a potvrzené celními orgány na základě článku 121 celního kodexu - Cla, která mohou být vypočtena v souladu s čl. 122 písm. c) celního kodexu - Vrácení přebytku vybraného cla na základě článku 236 celního kodexu)
   (2006/C 294/18)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Předkládající soud
   Gerechtshof te Amsterdam
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: ASM Lithography BV

      Žalovaný: Inspecteur van de Belastingdienst/Douane Zuid/kantoor Roermond
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Gerechtshof te Amsterdam – Výklad čl. 121 odst. 1, čl. 122 písm. c), článků 214 a 236 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 302, s. 1) – Zušlechtěné výrobky, které jsou považovány za propuštěné do volného oběhu – Celní dluh, který se na ně vztahuje, určený prostřednictvím pravidel pro vyměřování cla stanovených v čl. 122 písm. c) nařízení č. 2913/92 – Neexistence předchozí a výslovné žádosti zúčastněné osoby – Přijetí následné žádosti o nový výpočet v rámci článku 236 nařízení č. 2913/92.
   Výrok

               1)

               Článek 122 písm. c) nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství, musí být vykládán v tom smyslu, že pokud o to zúčastněná osoba výslovně nepožádala, vnitrostátní celní orgány nejsou povinny při určení výše celního dluhu vyplývajícího z propuštění zušlechtěných výrobků do volného oběhu použít pravidla pro vyměřování cla stanovená pro režim přepracování pod celním dohledem, pokud by dovozové zboží mohlo být propuštěno do tohoto režimu.

               2)

               Článek 236 nařízení č. 2913/92 musí být vykládán v tom smyslu, že vnitrostátní celní orgány musejí vyhovět žádosti o vrácení dovozního cla, pokud se prokáže, že výše celního dluhu byla určena – následkem omylu zúčastněné osoby, a nikoliv provedením volby – podle článku 121 tohoto nařízení a že již byla sdělena zúčastněné osobě, i když tato žádost znamená, že uvedené orgány přepočítají výši dluhu podle čl. 122 písm. c) uvedeného nařízení.

      (1)  Úř. věst. C 106, 30.4.2005.


title: Věc C-231/05: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Korkein Hallinto-oikeus ze dne 23. května 2005 ve věci Oy Esab

text:
               6.8.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 193/17

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Korkein Hallinto-oikeus ze dne 23. května 2005 ve věci Oy Esab
   (Věc C-231/05)
   (2005/C 193/26)
   Jednací jazyk: finština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Korkein Hallinto-oikeus (Finsko) ze dne 23. května 2005 ve věci Oy Esab podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Korkein Hallinto-oikeus žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následující otázce:
   Je třeba vykládat články 43 a 56 ES při zohlednění článku 58 ES a směrnice Rady 90/435/EHS (1) o společném systému zdanění mateřských a dceřiných společností z různých členských států tak, že brání právní úpravě, jako je finská úprava koncernových příspěvků, podle které je podmínkou odpočitatelnosti koncernových příspěvků při zdanění, že poskytovatel i příjemce příspěvku jsou společnosti usazené ve Finsku?

      (1)  Směrnice 90/435/EHS ze dne 23. července 1990, Úř. věst. L 225, s. 6.


title: Věc C-266/07: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 21. listopadu 2007 – Komise Evropských společenství v. Portugalská republika

text:
               23.2.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 51/39

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 21. listopadu 2007 – Komise Evropských společenství v. Portugalská republika
   (Věc C-266/07) (1)

   (2008/C 51/72)

      Jednací jazyk: portugalština

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 183, 4.8.2007.


title: Věc C-119/06: Žaloba podaná dne  28. února 2006  – Komise Evropských společenství v. Italská republika

text:
               3.6.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 131/29

         Žaloba podaná dne 28. února 2006 – Komise Evropských společenství v. Italská republika
   (Věc C-119/06)
   (2006/C 131/53)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: X. Lewis, zmocněnec, M. Mollica, advokát)

      Žalovaná: Italská republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že tím, že region Toskánsko a toskánské Aziende Sanitarie (místní zdravotní služby) uzavřely s Confederazione delle Misericordie d'Italia, ANPAS – toskánským regionálním výborem a Italským červeným křížem – toskánskou sekcí, rámcovou regionální smlouvu o poskytování zdravotních dopravních služeb ze dne 11. října 1999, prodloužily následně její platnost dodatkovým protokolem ze dne 28. března 2003 a poté uzavřely v dubnu 2004 na základě regionálního usnesení č. 379 ze dne 19. dubna 2004 novou regionální rámcovou smlouvu, která tak při zachování smluvních vztahů s uvedenými sdruženími jim svěřuje správu dotčených služeb na období od ledna 2004 do prosince 2008, Italská republika nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají ze směrnice Rady 92/50/EHS (1) ze dne 18. června 1992 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na služby, a zejména z jejích článků 11, 15 a 17.

               —

               uložit Italské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Komise tvrdí, že výše uvedené smlouvy o poskytování dotčených služeb představují smlouvy o poskytování veřejných služeb, jež byly zadány přímo a bez jakékoliv formy veřejné soutěže, a jsou tudíž v rozporu s právem Společenství o zadávání veřejných zakázek.

      (1)  Úř. věst. L 209, 24.7.1992, s. 1; Zvl. vyd. 06/01, s. 322.


title: Spojené věci C-191/09 P a C-200/09 P: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 16. února 2012 — Rada Evropské unie (C-191/09 P), Evropská komise (C-200/09 P) v. Interpipe Nikopolsky Seamless Tubes Plant Niko Tube ZAT (Interpipe Niko Tube ZAT), dříve Nikopolsky Seamless Tubes Plant „Niko Tube“ ZAT; Interpipe Nižnědněprovsky Tube Rolling Plant VAT (Interpipe NTRP VAT), dříve Nižnědněprovsky Tube-Rolling Plant VAT ( „Kasační opravné prostředky — Antidumpingové clo — Nařízení (ES) č. 954/2006 — Dovoz určitých bezešvých trubek a dutých profilů ze železa nebo oceli pocházejících z Chorvatska, Rumunska, Ruska a Ukrajiny — Nařízení (ES) č. 384/96 — Článek 2 odst. 10 písm. i), čl. 3 odst. 2, 3 a 5 až 7, čl. 18 odst. 3 a čl. 19 odst. 3 — Určení běžné hodnoty a zjištění újmy — Pojem „jediná hospodářská entita“ — Právo na obhajobu — Nedostatečné odůvodnění“ )

text:
               31.3.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 98/2

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 16. února 2012 — Rada Evropské unie (C-191/09 P), Evropská komise (C-200/09 P) v. Interpipe Nikopolsky Seamless Tubes Plant Niko Tube ZAT (Interpipe Niko Tube ZAT), dříve Nikopolsky Seamless Tubes Plant „Niko Tube“ ZAT; Interpipe Nižnědněprovsky Tube Rolling Plant VAT (Interpipe NTRP VAT), dříve Nižnědněprovsky Tube-Rolling Plant VAT
   (Spojené věci C-191/09 P a C-200/09 P) (1)

   („Kasační opravné prostředky - Antidumpingové clo - Nařízení (ES) č. 954/2006 - Dovoz určitých bezešvých trubek a dutých profilů ze železa nebo oceli pocházejících z Chorvatska, Rumunska, Ruska a Ukrajiny - Nařízení (ES) č. 384/96 - Článek 2 odst. 10 písm. i), čl. 3 odst. 2, 3 a 5 až 7, čl. 18 odst. 3 a čl. 19 odst. 3 - Určení běžné hodnoty a zjištění újmy - Pojem „jediná hospodářská entita“ - Právo na obhajobu - Nedostatečné odůvodnění“)
   2012/C 98/02
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Rada Evropské unie (zástupci: J.-P. Hix a B. Driessen, jakož i G. Berrisch, Rechtsanwalt), Evropská komise (zástupci: H. van Vliet a C. Clyne, zmocněnci)

      Další účastnice řízení: Interpipe Nikopolsky Seamless Tubes Plant Niko Tube ZAT (Interpipe Niko Tube ZAT), dříve Nikopolsky Seamless Tubes Plant „Niko Tube“ ZAT; Interpipe Nižnědněprovsky Tube Rolling Plant VAT (Interpipe NTRP VAT), dříve Nižnědněprovsky Tube-Rolling Plant VAT (zástupci: P. Vander Schueren, advokát, N. Mizulin, solicitor)

      Předmět věci

   Kasační opravné prostředky podané proti rozsudku Soudu prvního stupně (nyní Tribunálu) (druhého senátu) vydanému dne 10. března 2009 ve věci T-249/06, Interpipe Nikopolsky Seamless Tubes Plant Niko Tube ZAT (Interpipe Niko Tube ZAT) a Interpipe Nižnědněprovsky Tube Rolling Plant VAT (Interpipe NTRP VAT) v. Rada Evropské unie, kterým byl zrušen článek 1 nařízení Rady (ES) č. 954/2006 ze dne 27. června 2006, kterým se ukládá konečné antidumpingové clo z dovozu určitých bezešvých trubek a dutých profilů ze železa nebo oceli, pocházejících z Chorvatska, Rumunska, Ruska a Ukrajiny, a kterým se zrušují nařízení Rady (ES) č. 2320/97 a (ES) č. 348/2000 (Úř. věst. L 175, s. 4)

      Výrok

               1)

               Hlavní kasační opravný prostředek Rady Evropské unie se zamítá.

               2)

               Hlavní kasační opravný prostředek Evropské komise se zamítá.

               3)

               Vedlejší kasační opravný prostředek společností Interpipe Nikopolsky Seamless Tubes Plant Niko Tube ZAT (Interpipe Niko Tube ZAT) a Interpipe Nižnědněprovsky Tube Rolling Plant VAT (Interpipe NTRP VAT) se zamítá.

               4)

               Každá z účastnic řízení ponese vlastní náklady.

      (1)  Úř. věst. C 193, 15.8.2009.


title: Věc C-227/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank Haarlem (Nizozemsko) dne 16. května 2011 — DHL Danzas Air & Ocean (Netherlands) B. V. v. Inspecteur van de Belastingdienst/DouaneWest

text:
               30.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 226/12

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank Haarlem (Nizozemsko) dne 16. května 2011 — DHL Danzas Air & Ocean (Netherlands) B. V. v. Inspecteur van de Belastingdienst/DouaneWest
   (Věc C-227/11)
   2011/C 226/23
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Rechtbank Haarlem

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: DHL Danzas Air & Ocean (Netherlands) B. V.

      Žalovaný: Inspecteur van de Belastingdienst/DouaneWest

      Předběžné otázky

               1)

               Mají být aktivní síťové analyzátory, které jsou uvedeny v bodě 2.3, zařazeny do položky KN 9030 40 nebo do položky KN 9031 80?

               2)

               Je nařízení Komise (ES) č. 129/2005 ze dne 20. ledna 2005 (1) neplatné, protože Komise síťové analyzátory uvedené v bodě 3 a 4 zařadila nesprávně do položky KN 9031 80 39 místo do položky KN 9030 40?

      (1)  Nařízení Komise (ES) č. 129/2005 ze dne 20. ledna 2005 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury a kterým se mění nařízení (ES) č. 955/98 (Úř. věst. L 25, s. 37).


title: Věc C-186/12: Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 20. června 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Judicial de Braga — Portugalsko) — Impacto Azul, Lda v. BPSA 9 — Promoção e Desenvolvimento de Investimentos Imobiliários, SA, Bouygues Imobiliária, SGPS, Lda, Bouygues Immobilier SA, Aniceto Fernandes Viegas, Óscar Cabanez Rodriguez ( „Svoboda usazování — Omezení — Společná a nerozdílná odpovědnost mateřských společností vůči věřitelům svých dceřiných společností — Vyloučení mateřských společností, které mají své sídlo v jiném členském státě — Omezení — Neexistence“ )

text:
               3.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 225/32

         Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 20. června 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Judicial de Braga — Portugalsko) — Impacto Azul, Lda v. BPSA 9 — Promoção e Desenvolvimento de Investimentos Imobiliários, SA, Bouygues Imobiliária, SGPS, Lda, Bouygues Immobilier SA, Aniceto Fernandes Viegas, Óscar Cabanez Rodriguez
   (Věc C-186/12) (1)

   (Svoboda usazování - Omezení - Společná a nerozdílná odpovědnost mateřských společností vůči věřitelům svých dceřiných společností - Vyloučení mateřských společností, které mají své sídlo v jiném členském státě - Omezení - Neexistence)
   2013/C 225/53
   Jednací jazyk: portugalština

      Předkládající soud

   Tribunal Judicial de Braga

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Impacto Azul, Lda

      Žalovaní: BPSA 9 — Promoção e Desenvolvimento de Investimentos Imobiliários, SA, Bouygues Imobiliária, SGPS, Lda, Bouygues Immobilier SA, Aniceto Fernandes Viegas, Óscar Cabanez Rodriguez

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Tribunal Judicial de Braga — Výklad článku 49 SFEU — Omezení svobody usazování — Vnitrostátní právní úprava vylučující společnou a nerozdílnou odpovědnost mateřských společností vůči věřitelům jejich dceřiných společností u těch mateřských společností, které mají sídlo v jiném členském státě

      Výrok

   Článek 49 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání takové vnitrostátní právní úpravě, o jakou se jedná v původním řízení, podle níž se zásada společné a nerozdílné odpovědnosti mateřských společností vůči věřitelům jejich dceřiných společností nevztahuje na mateřské společnosti, které mají své sídlo na území jiného členského státu.

      (1)  Úř. věst. C 217, 21.7.2012.


title: Věc C-158/12: Žaloba podaná dne 30. března 2012 — Evropská komise v. Irsko

text:
               16.6.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 174/18

         Žaloba podaná dne 30. března 2012 — Evropská komise v. Irsko
   (Věc C-158/12)
   2012/C 174/28
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: S. Petrova a K. Mifsud-Bonnici, zmocněnci)

      Žalovaný: Irsko

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Irsko tím, že nejpozději do 30. října 2007 nevydalo povolení podle článků 6 a 8 směrnice 2008/1/ES (1) či vhodným způsobem nepřezkoumalo a případně neaktualizovalo podmínky povolení 13 existujících zařízení pro chov prasat a drůbeže v Irsku a tím nezajistilo, aby tato zařízení byla provozována podle požadavků článků 3, 7, 9, 10 a 13, čl. 14 písm. a) a b) a čl. 15 odst. 2 směrnice uvedené směrnice, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 5 odst. 1 této směrnice,

               —

               uložit Irsku náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Podle čl. 5 odst. 1 směrnice 2008/1 mají členské státy dbát na to, aby jejich příslušné orgány vydávaly povolení podle článků 6 a 8 nebo přiměřeným způsobem přezkoumaly existující podmínky povolení a případně provedly jejich aktualizaci, a to nejpozději do 30. října 2007.
   Podle informací, které má Komise, jsou existující zařízení pro chov prasat a drůbeže v Irsku stále provozována bez povolení vydaných podle směrnice 2008/1; z toho vyplývá závěr, že Irsko nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 5 odst. 1 uvedené směrnice.

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/1/ES ze dne 15. ledna 2008 o integrované prevenci a omezování znečištění (Úř. věst. L 24, s. 8).


title: Věc C-500/07 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 19. listopadu 2007 Territorio Energia Ambiente SpA (TEA) proti usnesení Soudu prvního stupně (čtvrtého senátu) vydanému dne 17. září 2007 ve věci T-175/07, Territorio Energia Ambiente SpA v. Komise Evropských společenství

text:
               9.2.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 37/3

         Kasační opravný prostředek podaný dne 19. listopadu 2007 Territorio Energia Ambiente SpA (TEA) proti usnesení Soudu prvního stupně (čtvrtého senátu) vydanému dne 17. září 2007 ve věci T-175/07, Territorio Energia Ambiente SpA v. Komise Evropských společenství
   (Věc C-500/07 P)
   (2008/C 37/04)
   Jednací jazyk: italština
   Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Territorio Energia Ambiente SpA (TEA) (zástupci: E. Coffrini a F. Tesauro, advokáti)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání

               —

               zrušit nebo změnit v plném rozsahu usnesení Soudu prvního stupně, které je předmětem tohoto kasačního opravného prostředku, a v souvislosti s tím učinit vše nezbytné;

               —

               vyhovět návrhovým žádáním již uvedeným v rámci řízení v prvním stupni.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Na základě rozhodnutí Komise ze dne 5. června 2002 (1) týkajícího se „státní podpory týkající se osvobození od daně a úvěrů za zvýhodněných podmínek, které byly poskytnuty podnikům veřejných služeb, jejichž majoritními akcionáři jsou veřejné subjekty“ bylo prohlášeno, že státní podpora, režim osvobození od daně stanovený v čl. 3 odst. 70 zákona č. 549/1995 a čl. 66 odst. 14 legislativního nařízení č. 331/93 v pozměněném znění ve prospěch akciových společností provádějících místní veřejné služby, v nichž jsou majoritními akcionáři veřejné subjekty, je neslučitelná se společným trhem. Rozhodnutí Komise se netýkalo konkrétních společností, ale vztahovalo se na společnosti založené ve smyslu článku 22 zákona č. 241/1990 na základě kapitálu, jehož majoritním vlastníkem jsou veřejné subjekty. Nebylo tedy oznámeno žádné společnosti (a ani účastnici řízení podávající kasační opravný prostředek) vzhledem k tomu, že specificky neurčovalo jednotlivé adresáty. Italský stát na základě legislativního nařízení č. 10 ze dne 15. února 2007 provedl výše uvedené rozhodnutí, přičemž úkol v souvislosti s navrácením svěřil daňovým úřadům. V důsledku toho daňový úřad v Mantově dne 29. března 2007 oznámil účastnici řízení podávající kasační opravný prostředek příkaz k zaplacení částky ve výši 1 748 289,75 eur a úroků ve výši 912 180,64 eur.
   Jelikož však majoritními akcionáři účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek nejsou veřejné subjekty, ale jejími akcionáři jsou pouze veřejné subjekty, nemohou se na ni vztahovat „úvahy Komise a její rozhodnutí“.
   Účastnici řízení podávající kasační opravný prostředek jsou svěřeny in house místní veřejné služby, jejichž správu již obec Mantova poskytla obecnímu podniku (ASM), který byl přeměněn na účastnici řízení podávající kasační opravný prostředek ve smyslu zákona č. 127/97.
   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek spravuje veřejné služby v rámci režimu monopolu v především místním rozsahu, aniž by mohla ovlivňovat volnou hospodářskou soutěž, která nemůže existovat vzhledem k tomu, že neexistuje trh.
   Společnost, jejímiž vlastníky jsou pouze veřejné subjekty, není ničím jiným než nepřímým orgánem sdružených obcí, které jsou skutečnými adresáty daňové podpory, což Komise zpochybňuje.
   Z objektivních i subjektivních důvodů tedy osvobození od daně přiznané účastnici řízení podávající kasační opravný prostředek nelze klasifikovat jako nedovolenou státní podporu v rozporu s ustanoveními článku 87 Smlouvy.
   Z výše uvedených důvodů byla u Soudu prvního stupně proti výše uvedenému rozhodnutí Komise podána žaloba, věc T-175/07, přidělená čtvrtému senátu, o které Soud rozhodl usnesením o nepřípustnosti ze dne 17. září 2007 z důvodu, že nebyla dodržena lhůta podle čl. 230 pátého pododstavce Smlouvy o ES, podle něhož žaloba na neplatnost musí být podána ve lhůtě dvou měsíců, a to podle okolností ode dne vyhlášení příslušného aktu, ode dne jeho oznámení navrhovateli nebo ode dne, kdy se o něm navrhovatel dozvěděl podle čl. 102 odst. 1 jednacího řádu Soudu.
   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek tvrdí, že takový závěr postrádá opodstatnění, také s ohledem na rozsudky ze dne 17. září 1980 (730/79) (2), ze dne 14. listopadu 1984 (323/82) (3), ze dne 12. prosince 1996 (T-358/94) (4), a zvláště na rozsudek třetího senátu Soudního dvora ze dne 23. února 2006 ve věci C-346/03 (5), podle něhož na základě podaného kasačního opravného prostředku navrhuje změnu napadeného usnesení.
   Žaloba u Soudu prvního stupně byla totiž podána bezprostředně poté, co se účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek dozvěděla, že je mezi adresáty rozhodnutí Komise, totiž když jí bylo oznámen příkaz k zaplacení vydaný daňovým úřadem.
   Dále účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek uvádí jiný důvod, kterým napadá usnesení Soudu prvního stupně, podle něhož bylo toto opatření výsledkem nesprávného použití článku 225 Smlouvy.
   Je totiž třeba, aby žaloba na neplatnost rozhodnutí Komise byla považována za úzce související s vlastním návrhem, že se účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek toto rozhodnutí netýká, přičemž se z toho důvodu navrhuje změna usnesení Soudu prvního stupně, a to s ohledem na prohlašovanou nepříslušnost ratione materiae tohoto soudu.

      (1)  Úř. věst. 2003, L 77, s. 21.

      (2)  Recueil 1980, s. 2671.

      (3)  Recueil 1984, s. 3809.

      (4)  Recueil 1996, s. II-2109.

      (5)  Sb. rozh. 2005, s. I-6159.


title: Věc C-37/06 a C-58/06: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 17. ledna 2008  (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Hamburg – Německo) – Viamex Agrar Handels GmbH (C-37/06), Zuchtvieh-Kontor GmbH (ZVK) (C-58/06) v. Hauptzollamt Hamburg-Jonas (Nařízení (ES) č. 615/98 — Směrnice 91/628/EHS — Vývozní náhrady — Ochrana skotu během přepravy — Podmínění výplaty vývozních náhrad za skot dodržováním ustanovení směrnice 91/628/EHS — Zásada proporcionality — Ztráta nároku na vývozní náhradu)

text:
               8.3.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 64/6

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 17. ledna 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Hamburg – Německo) – Viamex Agrar Handels GmbH (C-37/06), Zuchtvieh-Kontor GmbH (ZVK) (C-58/06) v. Hauptzollamt Hamburg-Jonas
   (Věc C-37/06 a C-58/06) (1)

   (Nařízení (ES) č. 615/98 - Směrnice 91/628/EHS - Vývozní náhrady - Ochrana skotu během přepravy - Podmínění výplaty vývozních náhrad za skot dodržováním ustanovení směrnice 91/628/EHS - Zásada proporcionality - Ztráta nároku na vývozní náhradu)
   (2008/C 64/06)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Finanzgericht Hamburg
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Viamex Agrar Handels GmbH (C-37/06), Zuchtvieh-Kontor GmbH (ZVK) (C-58/06)

      Žalovaný: Hauptzollamt Hamburg-Jonas
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Finanzgericht Hamburg – Platnost článku 1 a čl. 5 odst. 3 nařízení Komise (ES) č. 615/98 ze dne 18. března 1998, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro režim vývozních náhrad, pokud jde o ochranu živého skotu během přepravy (Úř. věst. L 82, s. 19) – Závislost platby vývozních náhrad pro skot na dodržování směrnice Rady 91/628/EHS ze dne 19. listopadu 1991 o ochraně zvířat během přepravy a o změně směrnic 90/425/EHS a 91/496/EHS (Úř. věst. L 340, s. 17) – Ztráta nároku na náhradu kvůli nedodržení doby odpočinku při přepravě skotu
   Výrok

               1)

               Přezkum první otázky neodhalil žádnou skutečnost, kterou by mohla být dotčena platnost článku 1 nařízení Komise (ES) č. 615/98 ze dne 18. března 1998, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro režim vývozních náhrad, pokud jde o ochranu živého skotu během přepravy.

               2)

               Přezkum druhé otázky neodhalil žádné skutečnosti, kterými by mohla být dotčena platnost čl. 5 odst. 3 nařízení č. 615/98 s ohledem na zásadu proporcionality. Předkládajícímu soudu přísluší ověřit, zda příslušné orgány uplatnily relevantní ustanovení nařízení č. 615/98 v souladu s uvedenou zásadou.

      (1)  Úř. věst. C 96, 22.4.2006.


title: Věc C-418/11: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 26. září 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberlandesgericht Innsbruck — Rakousko) — TEXDATA Software GmbH ( „Právo společností — Svoboda usazování — Jedenáctá směrnice 89/666/EHS — Zveřejňování účetních dokumentů — Pobočka kapitálové společnosti se sídlem v jiném členském státě — Peněžitá sankce v případě nezveřejnění ve stanovené lhůtě — Právo na účinnou soudní ochranu — Zásada respektování práva na obhajobu — Vhodná, účinná, přiměřená a odrazující povaha sankce“ )

text:
               23.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 344/10

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 26. září 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberlandesgericht Innsbruck — Rakousko) — TEXDATA Software GmbH
   (Věc C-418/11) (1)

   (Právo společností - Svoboda usazování - Jedenáctá směrnice 89/666/EHS - Zveřejňování účetních dokumentů - Pobočka kapitálové společnosti se sídlem v jiném členském státě - Peněžitá sankce v případě nezveřejnění ve stanovené lhůtě - Právo na účinnou soudní ochranu - Zásada respektování práva na obhajobu - Vhodná, účinná, přiměřená a odrazující povaha sankce)
   2013/C 344/14
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Oberlandesgericht Innsbruck

      Účastnice původního řízení

   TEXDATA Software GmbH

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Oberlandesgericht Innsbruck — Výklad článků 49 a 54 SFEU, čl. 47 odst. 2, a článku 50 Listiny základních práv Evropské unie, všeobecné právní zásady účinné právní ochrany, článku 6 první směrnice Rady ze dne 9. března 1968 o koordinaci ochranných opatření, která jsou na ochranu zájmů společníků a třetích osob vyžadována v členských státech od společností ve smyslu čl. 58 druhého pododstavce Smlouvy, za účelem dosažení rovnocennosti těchto opatření (Úř. věst. L 65, s. 8; Zvl. vyd. 17/01, s. 3), článku 60a čtvrté směrnice Rady ze dne 25. července 1978, založené na čl. 54 odst. 3 písm. g) Smlouvy, o ročních účetních závěrkách některých forem společností (Úř. věst. L 222, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 21), jakož i čl. 38 odst. 6, sedmé Směrnice Rady 83/349/EHS ze dne 13. června 1983, založené na čl. 54 odst. 3 písm. g) Smlouvy o konsolidovaných účetních závěrkách (Úř. věst. L 193, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 58). — Zveřejňování ročních účetních závěrek určitých forem společností — Právní úprava členského státu stanovící v případě nezveřejnění ročních účetních závěrek příslušnému soudu ve lhůtě devíti měsíců peněžitou sankci, aniž by orgány společnosti měly možnost být vyslechnuty

      Výrok

   S výhradou ověření, která musí provést předkládající soud, se články 49 a 54 SFEU, zásady účinné soudní ochrany a respektování práva na obhajobu, jakož i článek 12 jedenácté směrnice Rady 89/666/EHS ze dne 21. prosince 1989 o zveřejňování poboček vytvořených v členském státě některými formami společností řídících se právem jiného členského státu, musí vykládat v tom smyslu, že nebrání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je úprava dotčená v původním řízení, podle níž je v případě překročení devítiměsíční lhůty stanovené ke zveřejnění účetních dokumentů okamžitě uložena minimální pokuta ve výši 700 eur kapitálové společnosti, jejíž pobočka se nachází v daném členském státě, a to aniž je jí zaslána předchozí výzva a poskytnuta možnost se k vytýkanému nesplnění povinnosti vyjádřit.

      (1)  Úř. věst. C 331, ze dne 12.11.2011.


title: Věc C-378/09: Žaloba podaná 23. září 2009 — Komise Evropských společenství v. Česká republika

text:
               19.12.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 312/15

         Žaloba podaná 23. září 2009 — Komise Evropských společenství v. Česká republika
   (Věc C-378/09)
   2009/C 312/24
   Jednací jazyk: čeština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: M. Šimerdová, J.-B. Laignelot, zmocněnci)

      Žalovaná: Česká republika

      Návrhové žádání žalobkyně

               —

               určit, že tím, že Česká republika nesprávně provedla do své národní právní úpravy ustanovení článku 10a odstavec 1, 2 a 3 směrnice Rady ze dne 27. června 1985 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí (85/337/EHS) (1), ve znění směrnice Rady 97/11/ES (2) a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/35/ES (3), nesplnila Česká republika povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 10a, odstavců 1, 2 a 3 této směrnice;

               —

               uložit České republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Lhůta pro provedení směrnice do vnitrostátního právního řádu uplynula 25. června 2005.

      (1)  Úř. věst. L 175, s. 40, zvláštní vydání v českém jazyce: Kapitola 15 Svazek 01 s. 248

      (2)  Směrnice Rady 97/11/ES ze dne 3. března 1997, kterou se mění směrnice 85/337/EHS o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí; Úř. věst. L 73, s. 5, zvláštní vydání v českém jazyce: Kapitola 15 Svazek 03 s. 151

      (3)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/35/ES ze dne 26. května 2003 o účasti veřejnosti na vypracovávání některých plánů a programů týkajících se životního prostředí a o změně směrnic Rady 85/337/EHS a 96/61/ES, pokud jde o účast veřejnosti a přístup k právní ochraně; Úř. věst. L 156, s. 17, zvláštní vydání v českém jazyce: Kapitola 15 Svazek 07 s. 466


title: Věc F-94/08: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 29. října 2009 — Marcuccio v. Komise ( Veřejná služba — Úředníci — Splnění povinností vyplývajících z rozsudku — Náhrada nákladů — Úmysl správy provést srážku z příspěvku v invaliditě úředníka — Neexistence aktu nepříznivě zasahujícího do právního postavení — Žaloba na náhradu škody — Zjevná nepřípustnost )

text:
               30.1.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/78

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 29. října 2009 — Marcuccio v. Komise
   (Věc F-94/08) (1)

   („Veřejná služba - Úředníci - Splnění povinností vyplývajících z rozsudku - Náhrada nákladů - Úmysl správy provést srážku z příspěvku v invaliditě úředníka - Neexistence aktu nepříznivě zasahujícího do právního postavení - Žaloba na náhradu škody - Zjevná nepřípustnost“)
   2010/C 24/147
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Luigi Marcuccio (Tricase, Itálie) (zástupce: G. Cipressa, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: J. Currall a C. Berardis-Kayser, zmocněnci, A. Dal Ferro, advokát)

      Předmět věci

   Zrušení rozhodnutí Komise o vymáhání nákladů řízení v souvislosti s věcí T-241/03, jakož i návrh na náhradu škody způsobené žalobci z tohoto důvodu

      Výrok usnesení

               1)

               Žaloba L. Marcuccia se odmítá jako zjevně nepřípustná.

               2)

               L. Marcucciovi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 6, 10.1.2009, s. 46.


title: Věc T-7/05: Žaloba podaná dne 11. ledna 2005 Komisí Evropských společenství proti Parthenon A.E.

text:
               5.3.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 57/39

         Žaloba podaná dne 11. ledna 2005 Komisí Evropských společenství proti Parthenon A.E.
   (Věc T-7/05)
   (2005/C 57/66)
   Jednací jazyk: řečtina
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 11. ledna 2005 žaloba podaná proti Parthenon – Anonimos Etairia Ikonomikon – Touristikon – Viomikhanikon – Emporikon kai Exagogikon Ergasion Komisí Evropských společenství, zastoupenou Dimitriosem Triantafillouem, právním poradcem, ve spolupráci s Nikolaosem Korogiannakisem, advokátem.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               1.

               uložil žalované zaplatit částku 325 452,80 EUR, z čehož 259 800 EUR je dlužnou jistinou a 65 652,80 EUR jsou úroky do 10. ledna 2005;

               2.

               uložil žalované zaplatit dále denní úrok ve výši 71,18 EUR až do úplného vyrovnání dluhu;

               3.

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Evropské společenství zastoupené Evropskou komisí uzavřelo se žalovanou jakožto koordinátorem a členem konsorcia smlouvu, jež tvořila součást provedení ustanovení o zvláštním programu „výzkumu, technologického vývoje a pokusů v oblasti zemědělství a rybolovu“. Konkrétně se smlouva týkala realizace projektu nazvaného „vývoj nových postupů při čištění a loupání ovoce“ a měla být provedena do 24 měsíců ode dne 1. září 1998. Podle smlouvy se Komise zavázala k finančním příspěvkům směřujícím k náležitému provádění projektu ve výši 50 % přípustných výdajů, přičemž maximální částka příspěvku dosahovala 433 000 ECU.
   Vzhledem k tomu, že práce nebyly ukončeny ve stanovené lhůtě (31. srpna 2000) a že žalovaná nepředložila vědeckou zprávu a vyúčtování výdajů, jak bylo ujednáno ve smlouvě, Komise se rozhodla ukončit smlouvu s účinností od 24. ledna 2001. Následná korespondence mezi žalovanou a Komisí neodhalila podle Komise nové skutečnosti, které by mohly změnit obsah rozhodnutí Komise.
   Svojí žalobou se Komise domáhá navrácení částky, kterou zaplatila žalované jako zálohu v rámci finančního příspěvku na výkon prací, a zaplacení úroků dlužných z této částky, v souladu s příslušnými ustanoveními řeckého práva použitelnými podle smlouvy.


title: Věc C-289/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tartu Maakohus (Estonsko) dne 19. května 2017 – Collect Inkasso OÜ, ITM Inkasso OÜ, Bigbank AS v. Rain Aint, Lauri Palm, Raiko Oikimus, Egle Noor, Artjom Konjarov

text:
               31.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 249/20

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tartu Maakohus (Estonsko) dne 19. května 2017 – Collect Inkasso OÜ, ITM Inkasso OÜ, Bigbank AS v. Rain Aint, Lauri Palm, Raiko Oikimus, Egle Noor, Artjom Konjarov
   (Věc C-289/17)
   (2017/C 249/31)
   Jednací jazyk: estonština

      Předkládající soud

   Tartu Maakohus

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelky: Collect Inkasso OÜ, ITM Inkasso OÜ, Bigbank AS

      Odpůrci: Rain Aint, Lauri Palm, Raiko Oikimus, Egle Noor, Artjom Konjarov

      Předběžné otázky

               1)

               Je nutné čl. 17 písm. a) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 805/2004 (1) ze dne 21. dubna 2004, kterým se zavádí evropský exekuční titul pro nesporné nároky vykládat v tom smyslu, že v dokumentu o zahájení řízení, v dokumentu s obdobnými účinky či v předvolání k soudnímu jednání nebo v poučení připojeném k těmto dokumentům musí být jasně uvedeny všechny údaje uvedené v čl. 17 písm. a) nařízení? Zejména: Je podle čl. 3 odst. 1 písm. b), čl. 6 odst. 1 písm. c) a čl. 17 písm. a) potvrzení soudního rozhodnutí jako evropského exekučního titulu vyloučeno v případě, kdy dlužníkovi nebyla sdělena adresa instituce, na kterou se má obrátit, avšak byly mu sděleny všechny ostatní údaje uvedené v čl. 17 písm. a)?

               2)

               Je nutné čl. 18 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 805/2004 ze dne 21. dubna 2004, kterým se zavádí evropský exekuční titul pro nesporné nároky vykládat v tom smyslu, že pokud řízení v členském státě původu nesplňuje procesní požadavky stanovené v článku 17 nařízení (ES) č. 805/2004, náprava procesních vad předpokládá, že dlužníkovi byly v rozhodnutí nebo společně s ním řádně sděleny všechny údaje uvedené v čl. 18 odst. 1 písm. b)? Je udělení evropského exekučního titulu vyloučeno zejména v případě, kdy dlužníkovi nebyla sdělena adresa instituce, u níž má podat opravný prostředek, avšak byly mu sděleny všechny ostatní údaje uvedené v čl. 18 odst. 1 písm. b)?

      (1)  Úř. věst. 2004, L 143, s. 15; Zvl. vyd. 19/07, s. 38.


title: Věc T-262/04: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne  15. prosince 2005  – BIC v. OHIM ( Ochranná známka Společenství — Trojrozměrná ochranná známka ve tvaru kamínkového zapalovače — Absolutní důvod pro zamítnutí — Rozlišovací způsobilost — Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 — Rozlišovací způsobilost získaná užíváním — Článek 7 odst. 3 nařízení (ES) č. 40/94 )

text:
               11.3.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 60/38

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 15. prosince 2005 – BIC v. OHIM
   (Věc T-262/04) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Trojrozměrná ochranná známka ve tvaru kamínkového zapalovače - Absolutní důvod pro zamítnutí - Rozlišovací způsobilost - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 - Rozlišovací způsobilost získaná užíváním - Článek 7 odst. 3 nařízení (ES) č. 40/94“)
   (2006/C 60/74)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: BIC SA (Clichy, Francie) (zástupci: M.-P. Escande a A. Guillemin, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 6. dubna 2004 (věc R 468/2003 4), týkajícího se zápisu trojrozměrné ochranné známky představované tvarem kamínkového zapalovače jako ochranné známky Společenství
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Žalobkyni se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 251, 9.10.2004


title: Věc C-515/07: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 12. února 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden Den Haag – Nizozemsko) – Vereniging Noordelijke Land- en Tuinbouw Organisatie v. Staatssecretaris van Financiën ( Šestá směrnice o DPH — Zboží a služby tvořící součást aktiv podniku pro účely zdanitelných a jiných než zdanitelných plnění — Nárok odpočíst ihned a v plném rozsahu daň uhrazenou při nákupu takového zboží a služeb )

text:
               4.4.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/6

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 12. února 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden Den Haag – Nizozemsko) – Vereniging Noordelijke Land- en Tuinbouw Organisatie v. Staatssecretaris van Financiën
   (Věc C-515/07) (1)

   („Šestá směrnice o DPH - Zboží a služby tvořící součást aktiv podniku pro účely zdanitelných a jiných než zdanitelných plnění - Nárok odpočíst ihned a v plném rozsahu daň uhrazenou při nákupu takového zboží a služeb“)
   (2009/C 82/10)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Předkládající soud
   Hoge Raad der Nederlanden Den Haag
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Vereniging Noordelijke Land- en Tuinbouw Organisatie

      Žalovaný: Staatssecretaris van Financiën
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Hoge Raad der Nederlanden Den Haag – Výklad čl. 6 odst. 2 a čl. 17 odst. 1, 2 a 6 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23) – Zboží a služby (nejen investiční majetek používaný zčásti pro potřeby podniku a zčásti k soukromým účelům) – Celkové zahrnutí do aktiv podniku osoby povinné k dani – Možnost ihned a v plném rozsahu odpočíst daň uhrazenou při nákupu takového zboží a služeb.
   Výrok
   Článek 6 odst. 2 písm. a) a čl. 17 odst. 2 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně je nutno vykládat tak, že se neuplatní na použití zboží a služeb tvořících součást aktiv podniku pro účely jiných plnění, než jsou zdanitelná plnění osoby povinné k dani, přičemž daň z přidané hodnoty splatná při pořízení tohoto zboží a využití těchto služeb, které se vztahují k takovým plněním není odpočitatelná.

      (1)  Úř. věst. C 22, 26.1.2008.