title: Věc T-343/09: Žaloba podaná dne 1. září 2009 — Amecke Fruchtsaft v. OHIM — Beate Uhse (69 Sex up)

text:
               7.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 267/75

         Žaloba podaná dne 1. září 2009 — Amecke Fruchtsaft v. OHIM — Beate Uhse (69 Sex up)
   (Věc T-343/09)
   2009/C 267/134
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Amecke Fruchtsaft GmbH & Co. KG (Menden, Německo) (Zástupci: R. Kaase a J.-C. Plate, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Beate Uhse Einzelhandels GmbH

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 11. června 2009 ve věci R 1728/2008-1;

               —

               zrušit napadené rozhodnutí z důvodu rozporu s čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 (1);

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení včetně nákladů před námitkovým oddělením a odvolacím senátem.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Beate Uhse Einzelhandels GmbH

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „69 Sex up“ pro zboží a služby zařazené do tříd 32 a 41 (přihláška č. 5 274 303)

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Německá slovní ochranná známka „sex:h:up“ pro zboží v třídách 5, 29, 30 a 32 (číslo 30 531 669); námitka směřuje pouze proti zápisu pro zboží ve třídě 32

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitce

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zrušení napadeného rozhodnutí a zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení 207/2009, jelikož mezi kolidujícími ochrannými známkami neexistuje nebezpečí záměny

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (kodifikované znění) (Úř. věst. 2009, L 78, s. 1).


title: Věc F-104/08: Žaloba podaná dne 30. prosince 2008 – Angelidis v. Parlament

text:
               21.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/77

         Žaloba podaná dne 30. prosince 2008 – Angelidis v. Parlament
   (Věc F-104/08)
   (2009/C 44/140)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Angel Angelidis (Lucemburk, Lucembursko) (zástupce: E. Boigelot, advokát)

      Žalovaný: Evropský parlament
   Předmět a popis sporu
   Zrušení oznámení o volném pracovním místě č. 12564 ze dne 26. února 2008 vydaného předsedou Evropského parlamentu týkajícího se obsazení místa ředitele Generálního ředitelství pro vnitřní politiky Unie – Ředitelství D pro rozpočtové záležitosti, jakož i přijímacího řízení, které bylo zahájeno na základě tohoto oznámení. Dále zrušení rozhodnutí o zamítnutí kandidatury žalobce na místo ředitele pro rozpočtové záležitosti Generálního ředitelství pro vnitřní politiky a o jmenování jiného kandidáta na uvedené místo. A konečně, návrh na náhradu nemajetkové a majetkové újmy vzniklé žalobci a návrh na jeho zařazení do platové třídy ředitele „ad personam“
   Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování ze dne 23. září 2008, a tudíž i oznámení o volném pracovním místě č. 12564 ze dne 26. února 2008 vydaného předsedou Evropského parlamentu týkající se obsazení místa ředitele Generálního ředitelství pro vnitřní politiky Unie – Ředitelství D pro rozpočtové záležitosti;

               —

               v důsledku toho zrušit přijímací řízení, které bylo zahájeno na základě tohoto oznámení, prostřednictvím převedení nebo povýšení;

               —

               zrušit rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování ze dne 21. listopadu 2008 o jmenování ředitele pro rozpočtové záležitosti Generálního ředitelství pro vnitřní politiky, jakož i rozhodnutí o zamítnutí kandidatury žalobce na uvedené místo;

               —

               uložit žalovanému, aby poskytl náhradu za nemajetkovou a majetkovou újmu, jakož i za zásah do služebního postupu žalobce, kterou vyčísluje celkem na 25 000 eur, s výhradou zvýšení či snížení v průběhu řízení, a to zejména s přihlédnutím k nesprávnému výkonu rozsudku Soudu prvního stupně ze dne 13. září 2007, k vážnému zneužití pravomoci a k okolnostem, za nichž došlo k tomuto novému napadenému jmenování;

               —

               každopádně, a přinejmenším, zařadit žalobce do platové třídy ředitele „ad personam“ z důvodu vážné újmy, kterou utrpěl na svém služebním postupu tím, že jej parlament nespravedlivě připravil o zařazení do vyšší platové třídy,

               —

               uložit Evropskému parlamentu náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-296/09: Žaloba podaná dne 30. července 2009 — EFIM v. Komise

text:
               24.10.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 256/27

         Žaloba podaná dne 30. července 2009 — EFIM v. Komise
   (Věc T-296/09)
   2009/C 256/50
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: European Federation of Ink and Ink Cartridge Manufacturers (EFIM) (Kolín nad Rýnem, Německo) (zástupce: D. Ehle, Rechtsanwalt)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství

      Návrhové žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Komise ze dne 20. května 2009 ve věci COMP/C-3/39.391 EFIM;

               —

               uložit Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobkyně se obrací proti rozhodnutí Komise ze dne 20. května 2009 ve věci COMP/C-3/39.391 EFIM. V tomto rozhodnutí Komise odmítla námitku žalobkyně, prostřednictvím které tvrdila, že na trzích s inkoustovými tonery došlo ze strany řady výrobců inkoustových tiskáren k různým porušením článků 81 ES a 82 ES.
   K odůvodnění své žaloby žalobkyně na první místě uvádí, že Komise nezohlednila velké množství podstatných skutkových okolností a porušila tak zásadu řádné správy, péče, povinnosti odůvodnění, jakož i zásadu být vyslechnut. Dále žalobkyně tvrdí, že posouzení, která provedla žalovaná v napadeném rozhodnutí, zejména s ohledem na kritéria priority provedení řízení o námitkách, je zjevně nesprávné. Nakonec žalobkyně tvrdí, že účinné ochrany veřejné soutěže proti narušení hospodářské soutěže, která tvrdí žalobkyně, může být zajištěna pouze žalovanou, neboť vnitrostátní úřady pro ochranu hospodářské soutěže a soudy mají pouze místně omezenou příslušnost.


title: Výmaz věci C-49/04

text:
               11.6.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 143/29

         Výmaz věci C-49/04 (1)

   (2005/C 143/50)

      (Jednací jazyk: nizozemština)

   Usnesením ze dne 23. února 2005 rozhodl předseda Soudního dvora Evropských společenství o výmazu věci C-49/04: Komise Evropských společenství proti Nizozemskému království.

      (1)  Úř. věst. C 94, 17.4.2004


title: Věc T-291/07: Žaloba podaná dne 1. srpna 2007 – Viñedos y Bodegas Príncipe Alfonso de Hohenlohe v. OHIM – Byass (ALFONSO)

text:
               6.10.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 235/19

         Žaloba podaná dne 1. srpna 2007 – Viñedos y Bodegas Príncipe Alfonso de Hohenlohe v. OHIM – Byass (ALFONSO)
   (Věc T-291/07)
   (2007/C 235/34)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Viñedos y Bodegas Príncipe Alfonso de Hohenlohe, S.A. (Cenicero, Španělsko) (zástupci: M. Lobato García-Miján a B. Díaz de Escauriaza, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: González Byass, S.A.
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 29. května 2007, kterým bylo přijato odvolání podané GONZÁLEZ BYASS, S.A. proti rozhodnutí námitkového oddělení ze dne 6. července 2006, kterým byly přijaty námitky podané žalobkyní proti přihlášce ochranné známky Společenství ALFONSO;

               —

               uložit OHIM náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: GONZÁLEZ BYASS, S.A.

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „ALFONSO“ (přihláška č. 3 398 278) pro výrobky třídy 30 (octy), 32 (piva, minerální vody a sodovky a jiné nealkoholické nápoje, ovocné nápoje a šťávy, sirupy a jiné přípravky na výrobu nápojů) a 33 (šery)

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Slovní ochranná známka Společenství a národní slovní ochranná známka „PRÍNCIPE ALFONSO“ pro výrobky třídy 33.

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Přijetí námitek proti „šery“ (třída 33) zamítnutím přihlášky pro tyto výrobky.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Přijetí odvolání a zrušení rozhodnutí, proti němuž směřovalo odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: Nesprávné použití čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (1) o ochranné známce Společenství.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1994, L 11, s. 1).


title: Věc C-650/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal d'instance et de proximité de Bordeaux (Francie) dne 9. prosince 2013 – Thierry Delvigne v. Commune de Lesparre Médoc, Préfet de la Gironde

text:
               28.4.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/7

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal d'instance et de proximité de Bordeaux (Francie) dne 9. prosince 2013 – Thierry Delvigne v. Commune de Lesparre Médoc, Préfet de la Gironde
   (Věc C-650/13)
   2014/C 129/08
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Tribunal d'instance et de proximité de Bordeaux

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Thierry Delvigne

      Žalovaní: Commune de Lesparre Médoc, Préfet de la Gironde

      Předběžné otázky

               1)

               Má být článek 49 Listiny základních práv Evropské unie vykládán tak, že brání tomu, aby článek vnitrostátního zákona zachovával zákaz, který je ostatně neurčitý a nepřiměřený, uložit menší trest osobám odsouzeným dříve, než vstoupil v platnost méně přísný trestní zákon č. 94-89 ze dne 1. února 1994?

               2)

               Má být článek 39 de Listiny základních práv Evropské unie, týkající se voleb do Evropského parlamentu, vykládán tak, že brání členským státům Evropské unie v tom, aby stanovily obecný, neurčitý a automatický zákaz výkonu občanských a politických práv, tak aby nedošlo k nerovnému zacházení mezi státními příslušníky členských států?


title: Věc T-51/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 7. července 2010 — Komise v. Antiche Terre ( „Rozhodčí doložka — Program na podporu energetických technologií v Evropě (Thermie) — Smlouva týkající se projektu výstavby zařízení na výrobu elektrické energie za pomoci inovační technologie spalování zemědělské a lesní biomasy v Umbertide (Itálie) — Podstatná změna podmínek pro provedení smlouvy — Vypovězení — Vrácení zaplacených částek — Úroky“ )

text:
               14.8.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 221/42

         Rozsudek Tribunálu ze dne 7. července 2010 — Komise v. Antiche Terre
   (Věc T-51/09) (1)

   (Rozhodčí doložka - Program na podporu energetických technologií v Evropě (Thermie) - Smlouva týkající se projektu výstavby zařízení na výrobu elektrické energie za pomoci inovační technologie spalování zemědělské a lesní biomasy v Umbertide (Itálie) - Podstatná změna podmínek pro provedení smlouvy - Vypovězení - Vrácení zaplacených částek - Úroky)
   2010/C 221/68
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: V. Joris, zmocněnec, ve spolupráci s A. dal Ferro, advokát)

      Žalovaná: Antiche Terre Soc. coop. rl Società Agricola Cooperativa (Arezzo, Itálie) (zástupci: L. Defalque a P. Van Leynseele, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná Komisí na základě článku 238 ES jejímž předmětem je návrh uložit Antice Terre vrátit částky, které byly vyplaceny Evropským společenstvím v rámci výkonu smlouvy BM/188/96 ze dne 23. prosince 1996 uzavřené se třemi společnostmi v rámci programu Thermie, přičemž jednou z těchto společnosti byla Antice Terre.

      Výrok rozsudku

               1)

               Společnosti Antiche Terre Soc. coop. rl Società Agricola Cooperativa se ukládá povinnost zaplatit Evropské komisi částku 479 332,40 euro a úroky z prodlení v zákonné výši stanovené italským právem, vypočtené podle sazby platné od 4. ledna 2004 až do dne úplného zaplacení dluhu, po odečtení částky 461 979 eur, která byla Komisi vrácena dne 25. ledna 2005 na základě vyplacení bankovní záruky vystavené v její prospěch.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Antiche Terre se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 82, 4.4.2009.


title: Věc C-383/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie) dne 11. srpna 2014 – Etablissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer) v. Société Sodiaal International

text:
               13.10.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 361/6

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie) dne 11. srpna 2014 – Etablissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer) v. Société Sodiaal International
   (Věc C-383/14)
   2014/C 361/06
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Conseil d'État

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: Etablissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer)

      Odpůrkyně: Société Sodiaal International

      Předběžná otázka

   Uplatní se ustanovení čl. 3 odst. 1 čtvrtého pododstavce nařízení č. 2988/95 (1), podle nichž promlčení nastane nejpozději ke dni, v němž uplynula lhůta rovnající se dvojnásobku promlčecí doby, aniž příslušný orgán uložil sankci, s výjimkou případů, kdy bylo správní řízení podle čl. 6 odst. 1 uvedeného nařízení pozastaveno, výhradně v případě, kdy příslušný orgán neuložil ve lhůtě představující dvojnásobek promlčecí doby žádnou sankci ve smyslu článku 5 nařízení, nebo se uplatní rovněž v případě neexistence správního opatření ve smyslu článku 4 nařízení, uloženého v téže lhůtě?

      (1)  Nařízení Rady (ES, Euratom) č. 2988/95 ze dne 18. prosince 1995 o ochraně finančních zájmů Evropských společenství (Úř. věst. L 312, s. 1; Zvl. vyd. 01/01, s. 340).


title: Věc F-66/12: Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 2. února 2016 – de Stefano v. Komise

text:
               14.3.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 98/63

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 2. února 2016 – de Stefano v. Komise
   (Věc F-66/12) (1)

   (2016/C 098/82)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda druhého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 258, 25.8.2012, s. 28.


title: Věc T-120/15: Usnesení Tribunálu ze dne 21. ledna 2016 – Proforec v. Komise „Žaloba na neplatnost — Zápis chráněného zeměpisného označení — Focaccia di Recco col formaggio — Neexistence právního zájmu na podání žaloby — Nepřípustnost“

text:
               14.3.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 98/43

         Usnesení Tribunálu ze dne 21. ledna 2016 – Proforec v. Komise
   (Věc T-120/15) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Zápis chráněného zeměpisného označení - Focaccia di Recco col formaggio - Neexistence právního zájmu na podání žaloby - Nepřípustnost“)
   (2016/C 098/57)
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Proforec Srl (Recco, Itálie) (zástupci: G. Durazzo, M. Mencoboni a G. Pescatore, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: D. Bianchi a J. Guillem Carrau, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení prováděcího nařízení Komise (EU) č. 2015/39 ze dne 13. ledna 2015 o zápisu názvu do rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení [Focaccia di Recco col formaggio (CHZO)] (Úř. věst. L 8, s. 7).

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               O návrzích Italské republiky a Consorzio della Focaccia di Recco col formaggio na vstup do řízení jako vedlejší účastníci není důvodné rozhodnout.

               3)

               Společnost Proforec Srl ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí, s výjimkou nákladů souvisejících s návrhy na vstup vedlejších účastníků do řízení.

               4)

               Společnost Proforec Srl, Komise, Italská republika a Consorzio della Focaccia di Recco col formaggio ponesou vlastní náklady řízení související s návrhy na vstup do řízení jako vedlejší účastníci.

      (1)  Úř. věst. C 138, 27.4.2015.


title: Věc T-222/06: Žaloba podaná dne 14. srpna 2006 – Italská republika v. Komise

text:
               14.10.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 249/14

         Žaloba podaná dne 14. srpna 2006 – Italská republika v. Komise
   (Věc T-222/06)
   (2006/C 249/34)
   Jednací jazyk: italština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Italská republika (zástupce: Paolo Gentili, Avvocato dello Stato)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit přípis Komise Evropských společenství č. 04673 ze dne 6.6.2006, Generální ředitelství regionální politiky – Programy a projekty na Kypru, v Řecku, v Maďarsku, v Itálii, na Maltě a v Nizozemsku – jehož předmětem jsou platby jiné než požadované částky Komisí. Ref. Program DOCUP Piemonte (č. CCI 2000 IT 16 2 DO 007),

               —

               zrušit všechny akty s ním související a předpokládané a uložit Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou podobné se žalobními důvody a hlavními argumenty dovolávanými ve věci T-345/04, Italská republika proti Komisi (1).

      (1)  Úř. věst. C 262, 23.10.2004, s. 55.


title: Věc C-420/05 P: Kasační opravný prostředek podaný dne  28. listopadu 2005  Ricosmos BV proti rozsudku vydanému dne  13. září 2005  Soudem prvního stupně Evropských společenství (prvním senátem) ve věci T-53/02, Ricosmos v. Komise Evropských společenství

text:
               25.2.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 48/12

         Kasační opravný prostředek podaný dne 28. listopadu 2005 Ricosmos BV proti rozsudku vydanému dne 13. září 2005 Soudem prvního stupně Evropských společenství (prvním senátem) ve věci T-53/02, Ricosmos v. Komise Evropských společenství
   (Věc C-420/05 P)
   (2006/C 48/25)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byl předložen dne 28. listopadu 2005 kasační opravný prostředek podaný Ricosmos BV, zastoupenou J. J. M. Hertoghsem a J. H. Peekem z advokátní kanceláře Hertoghs advocaten-belastingkundigen, Parkstraat 8, (4818 SK) Breda, Nizozemsko, proti rozsudku vydanému dne 13. září 2005 Soudem prvního stupně Evropských společenství (prvním senátem) ve věci T-53/02, Ricosmos v. Komise Evropských společenství.
   Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               prohlásil tento kasační opravný prostředek za přípustný a opodstatněný;

               —

               zrušil rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 13. září 2005;

               —

               vyhověl návrhu na zrušení podanému v prvním stupni proti rozhodnutí Komise REM 09/00 ze dne 16. listopadu 2001, které prohlašuje, že prominutí dovozního cla ve prospěch účastníka řízení podávajícího kasační prostředek není odůvodněné;

               —

               nebo podpůrně vrátil věc Soudu prvního stupně k novému projednání;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení před Soudním dvorem jakož i řízení před Soudem prvního stupně.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Na podporu svého kasačního opravného prostředku proti výše uvedenému rozsudku uvádí účastník řízení podávající kasační opravný prostředek:

               1.

               Soud vycházel z nesprávného, v každém případě příliš restriktivního výkladu zejména článků 905 až 909 prováděcího nařízení k celnímu kodexu Společenství (1) týkajících se řízení o vrácení nebo prominutí cla. Zásada právní jistoty totiž vyžaduje, aby byla právní situace Ricosmos v konkrétním případě předvídatelná. To však v projednávaném případě nebylo splněno z důvodu prodlužování řízení nerozpoznatelných pro Ricosmos. Soud přitom kromě toho neprávem vycházel z příliš omezeného chápání práv obhajoby na základě příliš restriktivního výkladu práva na včasný a úplný přístup ke spisům (vnitrostátního celního orgánu, jakož i spisům Komise).

               2.

               Rozhodnutí Soudu navíc není v souladu s právem Společenství. Zásada právní jistoty rovněž vyžaduje, aby byla kritéria pro určení nedostatku zjevné nedbalosti jasná a jednoznačná. Právě z důvodu relativní elasticity pojmu zjevné nedbalosti musejí být podle účastníka podávajícího kasační opravný prostředek tato kritéria zásadně vykládána taxativně a restriktivně. Nedbalost musí být zjevná a podstatná a zároveň jednoznačně v příčinné souvislosti se zjištěnou zvláštní situací. Soud přitom v tomto případě jednak neprávem nepřisoudil žádný nebo přisoudil příliš malý význam relativní profesní zkušenosti účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek a jednak nesprávně vyložil celou řadu povinnosti účastníka podávajícího kasační opravný prostředek nebo na ně každopádně nahlížel příliš formalisticky.

               3.

               Kromě toho porušila Komise zásadu proporcionality, a Soud také nepřisoudil žádný nebo přisoudil každopádně příliš malý význam novým skutečnostem, ze kterých vyplývá, že vybírání cel je bezpředmětné.

               4.

               Konečně je zjištění Soudu ohledně skutečností, které jsou základem právního sporu, zčásti nesprávné nebo každopádně neúplné.

      (1)  Nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství.


title: Věc C-224/07: Žaloba podaná dne 4. května 2007 – Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství

text:
               7.7.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 155/14

         Žaloba podaná dne 4. května 2007 – Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství
   (Věc C-224/07)
   (2007/C 155/27)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: N. Yerrell a P. Dejmek, zmocněnci)

      Žalované: Lucemburské velkovévodství
   Návrhová žádání

               —

               Určit, že Lucemburské velkovévodství tím, že nepřijalo všechny právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2004/49/ES ze dne 29. dubna 2004 o bezpečnosti železnic Společenství a o změně směrnice Rady 95/18/ES o vydávání licencí železničním podnikům a směrnice 2001/14/ES o přidělování kapacity železniční infrastruktury, zpoplatnění železniční infrastruktury a o vydávání osvědčení o bezpečnosti (směrnice o bezpečnosti železnic) (1), nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 33 této směrnice;
               Podpůrně:
               Určit, že Lucemburské velkovévodství tím, že Komisi neuvědomilo o právních a správních předpisech nezbytných k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady č. 2004/49/ES ze dne 29. dubna 2004 o bezpečnosti železnic Společenství a o změně směrnice Rady 95/18/ES o vydávání licencí železničním podnikům a směrnice 2001/14/ES o přidělování kapacity železniční infrastruktury, zpoplatnění železniční infrastruktury a o vydávání osvědčení o bezpečnosti (směrnice o bezpečnosti železnic), nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 33 této směrnice;

               —

               Uložit Lucemburskému velkovévodství náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta k provedení směrnice 2004/49/ES uplynula dne 30. dubna 2006.

      (1)  Úř. věst. L 164, s. 44, a oprava v Úř. věst. L 220, s. 16; Zvl. vyd. 07/08, s. 227.


title: Věc C-505/04: Žaloba podaná dne 8. prosince 2004 Komisí Evropských společenství proti Spojenému království

text:
               5.2.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 31/14

         Žaloba podaná dne 8. prosince 2004 Komisí Evropských společenství proti Spojenému království
   (Věc C-505/04)
   (2005/C 31/29)
   Jednací jazyk: angličtina
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 8. prosince 2004 žaloba směřující proti Spojenému království podaná Komisí Evropských společenství, zastoupenou Hansem Støvlbækem, jako zmocněncem, s adresou pro doručování v Lucemburku.
   Žalobce navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               určil, že Spojené království tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2001/19/ES ze dne 14. května 2001, kterou se doplňují směrnice Rady 89/48/EHS a 92/51/EHS o obecném systému pro uznávání odborného vzdělávání a přípravy a směrnice Rady 77/452/EHS, 77/453/EHS, 78/686/EHS, 78/687/EHS, 78/1026/EHS, 78/1027/EHS, 80/154/EHS, 80/155/EHS, 85/384/EHS, 85/432/EHS, 85/433/EHS a 93/16/EHS o povolání zdravotní sestry odpovědné za všeobecnou péči, veterinárního lékaře, porodní asistentky, architekta, farmaceuta a lékaře (1), pokud jde o Gibraltar, nebo, v každém případě, tím, že Komisi o takových předpisech neuvědomila podle článku 16 této směrnice;

               —

               uložil Spojenému království Velké Británie a Severního Irska náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta stanovená pro provedení směrnice uplynula dne 1. ledna 2003.

      (1)  Úř. věst. L 206, 31.7.2001, s. 1.


title: Věc C-636/13 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 4. prosince 2013 Roca Sanitario, S. A. proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 16. září 2013 ve věci T-408/10, Roca Sanitario v. Komise

text:
               22.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 52/28

         Kasační opravný prostředek podaný dne 4. prosince 2013 Roca Sanitario, S. A. proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 16. září 2013 ve věci T-408/10, Roca Sanitario v. Komise
   (Věc C-636/13 P)
   2014/C 52/50
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Roca Sanitario, S. A. (zástupce: J. Folguera Crespo, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               Přijmout argumenty předložené společností Roca Sanitario, S. A. v tomto kasačním opravném prostředku;

               —

               zrušit částečně rozsudek Tribunálu ze dne 16. září 2013 ve věci T-408/10 a v důsledku toho

               —

               vyhovět návrhovým žádáním společnosti Roca Sanitario, S. A. a snížit výši pokuty, která jí byla uložena solidárně s jejími dceřinými společnostmi Roca France a Laufen Austria;

               —

               podpůrně, vzhledem k tomu, že Roca Sanitario se nepodílela na sankcionovaném protiprávním jednání přímo a že její odpovědnost je pouze odvozena od odpovědnosti za chování jejich dceřiných společností, pro případ, že Soudní dvůr vydá rozsudek o souběžných kasačních opravných prostředcích, které zamýšlejí podat společnosti Laufen Austria a Roca France proti rozsudkům Tribunálu ze dne 16. září 2013 ve věcech T-411/10 a T-412/10, a sníží pokutu uloženou těmto dceřiným společnostem, za kterou odpovídá solidárně Roca Sanitario, snížit výši pokuty v případě společnosti Roca Sanitario odpovídajícím způsobem, v souladu se zásadami stanovenými v bodě 203 rozsudku;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení vynaložených společností Roca Sanitario v tomto řízení, jakož i ve věci T-408/10 v souvislosti s týmiž důvody.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

               1)

                     První důvod
                  , vycházející z nesprávného uplatnění čl. 23 odst. 2 nařízení č. 1/2003 (1) a zásad proporcionality a osobní odpovědnosti v souvislosti s pokutou uloženou společnosti Roca Sanitario, S.A. solidárně s její dceřinou společností Laufen Austria, AG.

               2)

                     Druhý důvod
                  , vycházející z nesprávného právního posouzení při uplatnění judikatury Soudního dvora Evropské unie a porušení zásad rovného zacházení, proporcionality, odůvodnění a legitimního očekávání při uplatnění pokynů pro výpočet pokut uložených podle čl. 23 odst. 2 písm. a) nařízení č. 1/2003 (2).

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích [101 SFEU] a [102 SFEU]

      (2)  Úř. věst. 2006, C 210, s. 2.


title: Věc T-444/12: Žaloba podaná dne 8. října 2012 — Novartis v. OHIM — Tenimenti Angelini (LINEX)

text:
               22.12.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/24

         Žaloba podaná dne 8. října 2012 — Novartis v. OHIM — Tenimenti Angelini (LINEX)
   (Věc T-444/12)
   2012/C 399/46
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Novartis AG (Basilej, Švýcarsko) (zástupce: M. Douglas, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Tenimenti Angelini SpA (Montalcino, Itálie)

      Návrhová žádání

               —

               Zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 6. srpna 2012 ve věci R 414/2011-4; a

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladu řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „LINEX“ pro výrobky a služby zařazené do třídy 5 — Přihláška ochranné známky Společenství č. 8122863

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Zápis italské slovní ochranné známky „LINES PERLA“ č. 1281035 pro výrobky zařazení do tříd 5, 16 a 25; Zápis italské slovní ochranné známky „LINES LADY“ č. 245598 pro výrobky zařazené do třídy 5; Zápis italské slovní ochranné známky „LINES INTERVALLO“ č. 311801 pro výrobky zařazené do třídy 5; Zápis italské slovní ochranné známky „LINES IDEA“ č. 414841 pro výrobky zařazené do třídy 5; Zápis italské slovní ochranné známky „LINES SETA“ č. 584405 pro výrobky zařazené do tříd 5, 16 a 25; Zápis italské slovní ochranné známky „LINES SETA ALI“ č. 607537 pro výrobky zařazené do tříd 5, 16 a 25; Zápis italské slovní ochranné známky „LINES SETA ULTRA“ č. 643382 pro výrobky zařazené do tříd 5, 16 a 25; Zápis italské obrazové ochranné známky „VELO“ č. 980294 pro výrobky zařazené do tříd 3, 5 a 16; Zápis italské obrazové ochranné známky „LINES“ č. 980295 pro výrobky zařazené do tříd 3, 5 a 16; Zápis italské obrazové ochranné známky „LINES SETA“ č. MI2007C011896 pro výrobky zařazené do tříd 5, 16 a 25; ochranná známka „LINES“, obecně známá v Itálii, pro výrobky zařazené do třídy 5

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitkám

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Odmítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody:

               —

               Porušení čl. 76 odst. 1 nařízení Rady č. 207/2009; a

               —

               porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 207/2009.


title: Věc T-588/10: Žaloba podaná dne 29. prosince 2010 — Řecká republika v. Komise

text:
               19.3.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 89/18

         Žaloba podaná dne 29. prosince 2010 — Řecká republika v. Komise
   (Věc T-588/10)
   2011/C 89/41
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Řecká republika (zástupci: I. Chalkias, E. Lefteriotou a X. Basakou)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání žalobkyně

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zamítl žalobu;

               —

               zrušil rozhodnutí Komise ze dne 4. listopadu 2010„o vyloučení některých výdajů uskutečněných členskými státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF), v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) z financování Evropské unie“ v části, ve které se týká finančních oprav k tíži Řecké republiky;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Svou žalobou se Řecká republika domáhá zrušení rozhodnutí Komise 2010/668/EU ze dne 4. listopadu 2010„o vyloučení některých výdajů uskutečněných členskými státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF), v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) z financování Evropské unie“ oznámeného pod číslem K(2010) 7555 a zveřejněného v Úředním věstníku EU pod číslem L 288 ze dne 5.listopadu 2010, strana 24 (Úř. věst. L 288, s. 24) v části týkající se finančních oprav k tíži Řecké republiky v oblastech a) přímé podpory — orné půdy, b) tabáku, c) podmíněnosti, d) sušených vinných hroznů, e) ostrovů v Egejském moři a f) plateb za chov zvířat.
   Co se týče opravy týkající se přímých podpor — orné půdy, žalobkyně zaprvé uplatňuje neexistenci právního základu pro uplatnění starých pokynů na novou společnou zemědělskou politiku (SZP) a na nový režim jednotné platby, a dále na neexistenci definice klíčových a pomocných kontrol v rámci tohoto nového režimu, aby bylo možno uplatnit paušální procentní opravy.
   Zadruhé žalobkyně zdůrazňuje, že použití starých pokynů na novou SZP v podstatě porušuje zásadu proporcionality.
   Zatřetí žalobkyně uplatňuje, že uplatnění třikrát vyšší opravy v daném případě porušuje zásadu legitimního očekávání, neboť z důvodu soudních rozhodnutí nebylo možno obnovit a dokončit systém identifikace zemědělských parcel (LPIS-GIS) a Řecko a EU se dohodly na akčním plánu pro dokončení LPIS-GIS, který byl plně respektován.
   Začtvrté žalobkyně tvrdí, že a) skutečnosti byly předmětem nesprávného posouzení (co se týče údajného opožděného a nekvalitního provedení místních kontrol) a b) že ze srovnání údajů LPIS-GIS použitých pro rok 2006, kdy došlo k podání žádosti, s úplnými a ověřenými údaji LPIS-GIS z roku 2009, které Komise mohla ověřit místní kontrolou, vyplývá, že rozdíly a nedostatky jsou minimální a nepřesahují 2,5 %.
   V otázce opravy v oblasti tabáku se žalobkyně dovolává zaprvé nesprávného výkladu a uplatnění článku 31 nařízení (ES) č. 1290/2005 (1), neboť žalobní důvody dovolávané EU pro EZOZF neznamenaly žádné riziko.
   Zadruhé žalobkyně zdůrazňuje, že podmínky udělení podpory byly definovány taxativně a výlučně v článku 5 nařízení (EHS) č. 2075/92 (2), a že v důsledku toho Komise protiprávně uložila v čl. 16 odst. 1 nařízení (ES) č.2848/1998 (3) dodatečnou podmínku k přiznání podpory, že tabák bude dodán prvnímu zpracovateli nejpozději do 30. dubna roku následujícího po sklizni (opožděné dodávky tabáku).
   Zatřetí žalobkyně upozorňuje na skutečnost, že ustanovení uvedené v čl. 16 odst. 1 nařízení Komise (ES) č. 2848/1998 porušuje zásadu proporcionality vzhledem ke skutečnosti, že několikadenní zpoždění při dodávkách tabáku, které nelze přičítat výrobcům tabáku, ale průmyslovým nákupčím tabáku, zbavuje producenty tabáku všech ročních příjmů, aniž došlo k povinnému snížení podpory a porušuje čl. 30 odst. 1 písm. b) SFEU, a také čl. 3 odst. 3 nařízení (EHS) č. 2075/92.
   Začtvrté žalobkyně tvrdí, že není zákonné, že výrobci budou připraveni o podporu z důvodu několikadenního zpoždění tím spíše, že zpracovatel se dovolal existence výjimečných okolností, které mu neumožnily dodat záruky včas a zúčastnit se dodávek tabáku.
   Zapáté žalobkyně zdůrazňuje, že Komise neprávem usoudila, že převod pěstitelských práv nebyl povolen nařízením (EHS) č. 2075/92 a (ES) č. 2848/98.
   Zašesté se žalobkyně dovolává a) nesprávného posouzení a uplatnění článku 5 a čl. 6 odst. 2 písm. b) nařízení (EHS) č. 2075/92 ohledně schválení tří prvních zpracovatelů, kteří nemají vlastní vybavení (nezpůsobilí zpracovatelé) a b) že Komise nezohlednila údaje Střediska pro zpracování tabáku středního Řecka, A.T.P.L.
   V otázce podmíněnosti se žalobkyně zaprvé dovolává neexistence platného právního základu k uložení opravy v tomto odvětví.
   Zadruhé žalobkyně zdůrazňuje, že uplatnění toho, co je uvedeno v dokumentu AGRI 64043 ze dne 9. června 2006, se zpětnou účinností na kontrolní rok 2005, je nepřijatelné.
   Zatřetí žalobkyně poukazuje na to, že Komise porušila povinnost spolupráce uloženou Smlouvou, neboť rok 2005 odpovídal prvnímu roku uplatnění nového režimu a že se přímo a plně podřídila doporučením EU, takže ani na základě zásady spravedlnosti nejsou opravy ve výši 10 % v oblasti nových povinností odůvodněné.
   Začtvrté žalobkyně tvrdí, že se Komise dopustila nesprávného posouzení skutečností v otázce všech šesti bodů dovolávaných Evropskou unií.
   Co se týče o sušených vinných hroznů, žalobkyně zaprvé tvrdí, že protiprávní a neodůvodněné opravy spočívají na skutkovém omylu a na nesprávném posouzení skutečností a ustanovení uvedených v čl. 3 odst. 2 písm. d) nařízení (ES) č. 1621/1999 (4).
   Zadruhé žalobkyně zdůrazňuje, že pětinásobné navýšení opravy uplatněné na sušené vinné hrozny ze 2 % na 10 % za období 2002-2003 a za období 2003-2004 a skutečnost, že tato oprava byla více než zdvojnásobena z 10 % až na 25 % mezi obdobím 2003-2004, 2004-2005 a následujícím obdobím 2005-2006 vyplývá z nesprávného posouzení pokynů k paušálním opravám a z nesprávného posouzení skutečností. Představuje krom toho zjevné porušení zásady proporcionality a překračuje pravomoci Evropské unie.
   Zatřetí žalobkyně tvrdí, že a) pětinásobné navýšení opravy uplatněné na korintky, z 5 % za období 2004-2005 na 25 % za období 2005-2006, představuje nesprávný výklad a uplatnění pokynů k paušálním opravám a zjevné porušení zásady proporcionality, a dále přesahuje pravomoci Evropské unie, co se týče uložení opravy a b) uložení opravy ve výši 5 % za období 2004-2005, v jehož průběhu nebyla přiznána žádná podpora na parcely vinic, které nedosáhly minimálního výnosu, je svévolné a neodůvodněné.
   Začtvrté se žalobkyně dovolává nesprávného posouzení skutečností v otázce údajných nedostatků v registru vinic, identifikaci a výměrách parcel vinic.
   Zapáté žalobkyně zdůrazňuje nesprávné posouzení skutečností ohledně údajných závad ve správě a v kontrolních opatřeních.
   V otázce ostrovů v Egejském moři se žalobkyně zaprvé dovolává porušení věci rozsouzené, jelikož Soudní dvůr v rozsudku ze dne 27. října 2005 (Řecko v. Komise, C-175/03, nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí) zrušil finanční opravu uloženou v tomto odvětví za tytéž roky, a dále porušení článků 264 a 265 Smlouvy o fungování Evropské unie.
   Zadruhé žalobkyně uvádí, že došlo k nesprávnému výkladu a uplatnění čl. 7 odst. 4 nařízení (ES) č. 1258/1999 (5), který stanoví, že opravy se ukládají podle pravidla 24 měsíců, podpůrně se dovolává porušení základních náležitostí, dále nedostatku pravomoci Komise ratione temporis k uložení opravy za rok 2010 na základě jejího dopisu ze dne 17. srpna 2000, případně toho, že uložení oprav v roce 2010 za nedostatky v systému kontrol v letech 1999, 2000 a 2001 porušuje obecné zásady právní jistoty, přiměřenosti lhůty a včasnosti opatření ze strany Evropské unie, neboť řízení bez odůvodnění trvalo nepřiměřeně dlouho.
   Co se nakonec týče plateb za chov zvířat, žalobkyně zdůrazňuje zaprvé neplatnost postupu schválení účetní závěrky z toho důvodu, že Komise neměla ratione temporis pravomoc uložit finanční opravy a zadruhé nesprávné posouzení skutečností a porušení zásady proporcionality ohledně posouzení nebezpečí, které dotčené problémy zosobňují pro Fondy.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1290/2005 ze dne 21. června 2005 o financování společné zemědělské politiky (Úř. věst. L 209, s. 1; oprava v Úř. věst. L 252, 27.9.2007, s. 7).

      (2)  Nařízení Rady (EHS) č. 2075/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu se surovým tabákem (Úř. věst. L 215, s. 70; Zvl. vyd. 03/13, s. 29).

      (3)  Nařízení Komise (ES) č. 2848/98 ze dne 22. prosince 1998, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 2075/92, pokud jde o režim prémií, produkční kvóty a zvláštní podporu pro seskupení producentů v odvětví surového tabáku (Úř. věst. L 358, s. 17; Zvl. vyd. 03/24, s. 250).

      (4)  Nařízení Komise (ES) č. 1621/1999 ze dne 22. července 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2201/96 v otázce podpory pro pěstování vinných hroznů k produkci některých druhů sušených vinných hroznů (Úř. věst. L 192, s. 21; Zvl. vyd. 03/26, s. 163).

      (5)  Nařízení Rady (ES) č. 1258/1999 ze dne 17. května 1999 o financování společné zemědělské politiky (Úř. věst. L 160, s. 103; Zvl. vyd. 03/25, s. 414).


title: Věc T-379/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 15. října 2013 — Electric Bike World v. OHIM — Brunswick (LIFECYCLE) ( „Ochranná známka společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství LIFECYCLE — Starší národní slovní ochranná známka LIFECYCLE — Částečné odmítnutí zápisu odvolacím senátem OHIM — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 — Povinnost uvést odůvodnění — Článek 75 nařízení č. 207/2009“ )

text:
               30.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 352/15

         Rozsudek Tribunálu ze dne 15. října 2013 — Electric Bike World v. OHIM — Brunswick (LIFECYCLE)
   (Věc T-379/12) (1)

   (Ochranná známka společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství LIFECYCLE - Starší národní slovní ochranná známka LIFECYCLE - Částečné odmítnutí zápisu odvolacím senátem OHIM - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Povinnost uvést odůvodnění - Článek 75 nařízení č. 207/2009)
   2013/C 352/27
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Electric Bike World Ltd (Southampton, Spojené království) (zástupce: S. Malynicz, barrister)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: L. Rampini, agent)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Brunswick Corp. (Lake Forest, Illinois, Spojené státy)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 16. května 2012 (věc R 2308/2011-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Brunswick Corp. et Electric Bike World Ltd.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Electric Bike World Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 355, 17.11.2012.


title: Věc T-559/14: Usnesení Tribunálu ze dne 18. května 2015 – Ackermann Saatzucht a další v. Parlament a Rada „Žaloba na neplatnost — Nařízení (EU) č. 511/2014 — Opatření pro dodržování pravidel, která vyplývají z Nagojského protokolu o přístupu ke genetickým zdrojům a spravedlivém a rovnocenném sdílení přínosů plynoucích z jejich využívání, ze strany uživatelů v Unii — Absence osobního dotčení — Nepřípustnost“

text:
               13.7.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 228/13

         Usnesení Tribunálu ze dne 18. května 2015 – Ackermann Saatzucht a další v. Parlament a Rada
   (Věc T-559/14) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Nařízení (EU) č. 511/2014 - Opatření pro dodržování pravidel, která vyplývají z Nagojského protokolu o přístupu ke genetickým zdrojům a spravedlivém a rovnocenném sdílení přínosů plynoucích z jejich využívání, ze strany uživatelů v Unii - Absence osobního dotčení - Nepřípustnost“)
   (2015/C 228/16)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobci: Ackermann Saatzucht GmbH & Co.KG (Irlbach, Německo) a další žalobci, jejichž jména jsou uvedena v příloze usnesení (zástupci: P. de Jong, P. Vlaemminck a B. Van Vooren, advokáti)

      Žalovaní: Evropský parlament (zástupci: L. Visaggio, J. Rodrigues a R. Van de Westelaken, zmocněnci); a Rada Evropské unie (zástupci: M. Moore a M. Simm, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 511/2014 ze dne 16. dubna 2014 o opatřeních pro dodržování pravidel, která vyplývají z Nagojského protokolu o přístupu ke genetickým zdrojům a spravedlivém a rovnocenném sdílení přínosů plynoucích z jejich využívání, ze strany uživatelů v Unii (Úř. věst. L 150, s. 59).

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Není důvodné rozhodnout o návrhu na vstup vedlejšího účastníka do řízení předloženém European Seed Association (ESA).

               3)

               Ackermann Saatzucht GmbH & Co.KG a další žalobci, jejichž jména jsou uvedena v příloze, ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropským parlamentem a Radou Evropské unie.

      (1)  Úř. věst. C 388, 3.11.2014.


title: Věc C-490/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Debreceni Munkaügyi Bíróság (Maďarsko) dne 31. října 2012 — Róbert Gálóczhi-Tömösváry v. Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal

text:
               16.3.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 79/3

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Debreceni Munkaügyi Bíróság (Maďarsko) dne 31. října 2012 — Róbert Gálóczhi-Tömösváry v. Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal
   (Věc C-490/12)
   2013/C 79/06
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Debreceni Munkaügyi Bíróság

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Róbert Gálóczhi-Tömösváry

      Žalovaný: Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal

      Předběžné otázky

               1)

               Lze článek 30 Listiny základních práv Evropské unie vykládat v tom smyslu, že má pouze zajistit možnost právní ochrany v případě neoprávněného (unjustified) či protiprávního propuštění?

               2)

               Znamená [uvedené ustanovení], že propuštění nemůže být neoprávněné (unjustified), pokud je zaměstnavatel v okamžiku propuštění povinen zaměstnanci písemně sdělit důvody propuštění?

               3)

               Má nesdělení důvodů propuštění samo o sobě za následek protiprávnost propuštění nebo může zaměstnavatel sdělit důvody propuštění zpětně, během případného sporného řízení?


title: Věc T-344/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 17. prosince 2014 – Lidl Stiftung v. OHIM (Deluxe) „Ochranná známka Společenství — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství Deluxe — Absolutní důvod pro zamítnutí — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               16.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 56/15

         Rozsudek Tribunálu ze dne 17. prosince 2014 – Lidl Stiftung v. OHIM (Deluxe)
   (Věc T-344/14) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství Deluxe - Absolutní důvod pro zamítnutí - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2015/C 056/20)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Lidl Stiftung & Co. KG (Neckarsulm, Německo) (zástupci: M. Kefferpütz a A. Wrage, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Schifko, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 6. března 2014 (věc R 1223/2013-1) týkajícímu se přihlášky obrazového označení Deluxe jako ochranné známky Společenství.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti Lidl Stiftung & Co. KG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 235, 21.7.2014.


title: Věc C-391/10: Žaloba podaná dne 3. srpna 2010 — Evropská komise v. Belgické království

text:
               9.10.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 274/16

         Žaloba podaná dne 3. srpna 2010 — Evropská komise v. Belgické království
   (Věc C-391/10)
   ()
   2010/C 274/24
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: G. Braun a L. de Schietere de Lophem, zmocněnci)

      Žalované: Belgické království

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Belgické království tím, že nepřijalo všechny právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2007/36/ES ze dne 11. července 2007 o výkonu některých práv akcionářů ve společnostech s kótovanými akciemi (1), nebo v každém případě tím, že o nich neuvědomilo Komisi, nesplnilo povinnosti, které pro něj z této směrnice vyplývají;

               —

               uložit Belgickému království náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Lhůta pro provedení směrnice 2007/36/ES uplynula dne 3. srpna 2009. Ke dni podání této žaloby však žalovaná strana ještě nepřijala všechny předpisy nezbytné k provedení směrnice, nebo o nich v každém případě neinformovala Komisi.

      (1)  Úř. věst. L 184, s. 17.


title: Věc C-324/15 P: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 15. března 2017 – Hitachi Chemical Europe GmbH, Polynt SpA v. New Japan Chemical, REACh ChemAdvice GmbH, Sitre Srl, Evropská agentura pro chemické látky, Nizozemské království, Evropská komise „Kasační opravný prostředek — Nařízení (ES) č. 1907/2006 (nařízení REACH) — Článek 57 písm. f) — Povolení — Látky vzbuzující mimořádné obavy — Identifikace — Stejné obavy — Methylhexahydroftalanhydrid, 4-methylhexahydroftalanhydrid, 1-methylhexahydroftalanhydrid a 3-methylhexahydroftalanhydrid“

text:
               15.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 151/6

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 15. března 2017 – Hitachi Chemical Europe GmbH, Polynt SpA v. New Japan Chemical, REACh ChemAdvice GmbH, Sitre Srl, Evropská agentura pro chemické látky, Nizozemské království, Evropská komise
   (Věc C-324/15 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Nařízení (ES) č. 1907/2006 (nařízení REACH) - Článek 57 písm. f) - Povolení - Látky vzbuzující mimořádné obavy - Identifikace - Stejné obavy - Methylhexahydroftalanhydrid, 4-methylhexahydroftalanhydrid, 1-methylhexahydroftalanhydrid a 3-methylhexahydroftalanhydrid“)
   (2017/C 151/07)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Hitachi Chemical Europe GmbH, Polynt SpA (zástupci: C. Mereu a M. Grunchard, avocats)

      Další účastnice řízení: New Japan Chemical (zástupci: C. Mereu a M. Grunchard, avocats), REACh ChemAdvice GmbH, (zástupci: C. Mereu a M. Grunchard, avocats), Sitre Srl (zástupci: C. Mereu a M. Grunchard, avocats), Evropská agentura pro chemické látky (ECHA) (zástupci: M. Heikkilä, C. Buchanan, W. Broere a T. Zbihlej, zmocněnci, ve spolupráci s J. Stuyckem, advocaat), Nizozemské království (zástupkyně: C. Schillemans a M. Bulterman, zmocněnkyně), Evropská komise (zástupci: D. Kukovec a K. Mifsud-Bonnici, zmocněnci)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Hitachi Chemical Europe GmbH a Polynt SpA ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vzniklé Evropské agentuře pro chemické látky (ECHA).

               3)

               Nizozemské království a Evropská komise ponesou vlastní náklady řízení.

               4)

               New Japan Chemical a REACh ChemAdvice GmbH ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 311, 21.9.2015.


title: Věc C-116/05: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozsudkem tribunal de commerce de Nancy ze dne 14. února 2005 ve věcech Ets Dhumeaux a Cie SA – Société d'études et de commerce „SEC“ proti ALBV SA, ALBV SA proti TRAGEX GEL SA – Institut d'expertise vétérinaire „IEV“, ALBV SA proti CIGMA International SA a ALBV SA proti p. Gustinovi, jako správci TRAGEX GEL SA

text:
               14.5.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 115/14

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozsudkem tribunal de commerce de Nancy ze dne 14. února 2005 ve věcech Ets Dhumeaux a Cie SA – Société d'études et de commerce „SEC“ proti ALBV SA, ALBV SA proti TRAGEX GEL SA – Institut d'expertise vétérinaire „IEV“, ALBV SA proti CIGMA International SA a ALBV SA proti p. Gustinovi, jako správci TRAGEX GEL SA
   (Věc C-116/05)
   (2005/C 115/26)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla rozsudkem tribunal de commerce de Nancy ze dne dne 14. února 2005 ve věcech Ets Dhumeaux a Cie SA – Société d'études et de commerce „SEC“ proti ALBV SA, ALBV SA proti TRAGEX GEL SA – Institut d'expertise vétérinaire „IEV“, ALBV SA proti CIGMA International SA a ALBV SA proti p. Gustinovi, jako správci TRAGEX GEL SA, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 10. března 2005, předložena žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Tribunal de commerce de Nancy žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               —

               pokud vývoz hovězího masa, za který jsou poskytovány náhrady, vyžaduje předložení osvědčení o zdravotní nezávadnosti úředně vydaného příslušným veterinárním orgánem po každodenních inspekcích přípravny tohoto masa, musí být zásada legitimního očekávání vykládána v tom smyslu, že osoby, kterým bylo toto osvědčení vydáno (kupující za účelem dalšího prodeje, vývozce) mohou legitimně očekávat, že odpovídá původu výrobků, který je v nich uveden tak, že všechny nesprávnosti, chyby nebo nedbalosti těchto orgánů v rámci jejich pravomocí musí být považovány za překračující běžné obchodní riziko, které nesou osoby, kterým bylo vydáno, a musí vést dotčený členský stát k tomu, aby přímo odpovídal, zejména u EZOZF, za peněžní a jiné důsledky?

               —

               pokud obchod s hovězím masem vyžaduje předložení osvědčení o zdravotní nezávadnosti a původu úředně vydaných příslušným veterinárním orgánem po každodenních kontrolách přípravny masa, představují soudně prokázané nesprávnosti, chyby nebo nedbalosti těchto orgánů,,kterých se dopustily v rámci svých pravomocí a které vedly k vydání nesprávných osvědčení, která poškodila hospodářské subjekty a vývozce, vyšší moc?


title: Věc T-375/07 R: Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 7. ledna 2008 – Pellegrini v. Komise ( Předběžné opatření — Mimosmluvní odpovědnost Společenství — Nečinnost Komise — Předběžné zaplacení náhrady škody požadované v původním řízení — Neexistence fumus boni juris )

text:
               8.3.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 64/39

         Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 7. ledna 2008 – Pellegrini v. Komise
   (Věc T-375/07 R)
   („Předběžné opatření - Mimosmluvní odpovědnost Společenství - Nečinnost Komise - Předběžné zaplacení náhrady škody požadované v původním řízení - Neexistence fumus boni juris“)
   (2008/C 64/64)
   Jednací jazyk: italština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Rosario Maria Pellegrini (Janov, Itálie) (zástupce: L. Sulfaro, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Předmět věci
   Návrh, aby byla Komisi předběžně uložena náhrada finanční škody, která žalobkyni údajně vznikla na základě skutečnosti, že uvedený orgán opomenul dbát na plné uplatňování a správný výklad ustanovení Společenství upravujících činnosti finančních zprostředkovatelů
   Výrok

               1)

               Žádost o předběžné opatření se zamítá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc T-528/15: Usnesení Tribunálu ze dne 16. března 2016 – Bimbo v. OHIM – Globo (Bimbo)

text:
               10.5.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 165/21

         Usnesení Tribunálu ze dne 16. března 2016 – Bimbo v. OHIM – Globo (Bimbo)
   (Věc T-528/15) (1)

   (2016/C 165/27)
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda šestého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 381, 16.11.2015.


title: Spojené věci C-363/15 P a C-364/15 P: Usnesení Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 21. července 2016 – Louis Vuitton Malletier SA v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví a Nanu-Nana Handelsgesellschaft mbH für Geschenkartikel & Co. KG „Kasační opravný prostředek – Ochranná známka Společenství – Nevydání rozhodnutí ve věci samé“

text:
               5.12.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 454/10

      Usnesení Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 21. července 2016 – Louis Vuitton Malletier SA v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví a Nanu-Nana Handelsgesellschaft mbH für Geschenkartikel & Co. KG
      (Spojené věci C-363/15 P a C-364/15 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Společenství - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
      (2016/C 454/20)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Louis Vuitton Malletier SA (zástupci: P. Roncaglia, G. Lazzeretti, F. Rossi a N. Parrotta, avvocati)

         Další účastníci řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: P. Bullock a D. Hanf, zmocněnci) a Nanu-Nana Handelsgesellschaft mbH für Geschenkartikel & Co. KG (zástupci: T. Boddien a A. Nordemann, Rechtsanwälte)

         Výrok

                  1)

                  Není namístě rozhodnout o kasačním opravném prostředku.

                  2)

                  Společnost Nanu-Nana Handelsgesellschaft mbH für Geschenkartikel & Co. KG ponese vlastní náklady řízení ve věcech C-363/15 P a C-364/15 P.

                  3)

                  Společnost Louis Vuitton Malletier SA ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Úřadem Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ve věcech C-363/15 P a C-364/15 P.

         (1)  Úř. věst. C 414, 14.12.2015.


title: Věc T-111/12: Žaloba podaná dne 7. března 2012 — Španělsko v. Komise

text:
               28.4.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 126/24

         Žaloba podaná dne 7. března 2012 — Španělsko v. Komise
   (Věc T-111/12)
   2012/C 126/46
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Španělské království (zástupce: A. Rubio González)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise C(2011) 9990 ze dne 22. prosince 2011, kterým se snižuje podpora z Fondu soudržnosti přidělená následujícím projektům: „Nakládání s odpady v autonomní oblasti Extremadura — 2001“ (CCI č. 2001.ES.16.C.PE.043); „Odvod odpadních vod a dodávky vody v povodí řeky Douro — 2001“ (CCI č. 2000.ES.16.C.PE.070); „Nakládání s odpady v autonomní oblasti Valencie — 2011 — Skupina II“ (CCI č. 2001.ES.16.C.PE.026) a „Odvod a čištění odpadních vod v oblasti Bierzo Bajo“ (CCI č. 2000.ES.16.C.PE.036);

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce v podstatě totožné žalobní důvody, jaké již předložil ve věci T-109/12, Španělsko v. Komise.
   Zejména namítá nedostatek odůvodnění v případě použití zásady proporcionality podle čl. H odst. 2 přílohy II nařízení Rady (ES) č. 1164/94 ze dne 16. května 1994, o zřízení Fondu soudržnosti, neboť Komise jen odkázala na dokument „Pokyny k finančním opravám u veřejných zakázek“, představený členským státům ve Výboru pro koordinaci Fondů dne 28. listopadu 2007, přičemž tento dokument nijak nerozebírá důvody odůvodňující výši tam uvedených paušálních sazeb pro opravy.


title: Věc C-147/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court of Justice (England and Wales), Chancery Division dne 29. března 2010 — British Sugar plc v. Rural Payments Agency, an Executive Agency of the Department for Environment, Food and Rural Affairs

text:
               5.6.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 148/19

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court of Justice (England and Wales), Chancery Division dne 29. března 2010 — British Sugar plc v. Rural Payments Agency, an Executive Agency of the Department for Environment, Food and Rural Affairs
   (Věc C-147/10)
   2010/C 148/29
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   High Court of Justice (England and Wales), Chancery Division

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: British Sugar plc

      Žalovaná: Rural Payments Agency, an Executive Agency of the Department for Environment, Food and Rural Affairs

      Předběžné otázky

               1)

               Je nařízení Komise (ES) č. 1193/2009 (1) neplatné s ohledem na rozsudek Soudního dvora ze dne 8. května 2008, Zuckerfabrik Jülich AG v. Hauptzollamt Aachen (C 5/06 a C 23/06 až C 36/06, Sb. rozh. s. I 3231) a usnesení Soudního dvora ze dne 6. října 2008, SAFBA, (C 75/07 až C 184/07, Sb. rozh. s. I 142*)?

               2)

               Je nařízení Komise (ES) č. 1193/2009 neplatné s ohledem na právní základ, podle kterého bylo přijato, tedy nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru (2)?

               3)

               Má být použitelný směnný kurs a datum převodu při výpočtu náhrady, která má být zaplacena z důvodu přeplatků na dávkách z výroby cukru v hospodářských letech 2002/2003, 2003/2004, 2004/2005, 2005/2006, určen podle práva Evropské unie? Je třeba v případě kladné odpovědi článek 6 nařízení Komise (ES) č. 1193/2009 vykládat tak, že vyžaduje, aby náhrada byla zaplacena za použití směnných kursů, které se použily v době, kdy byla přeplacená dávka původně vypočtena? Je článek 6 nařízení Komise (ES) č. 1193/2009 v případě kladné odpovědi platný?

               4)

               Ve vztahu k úrokům:

                           i)

                           Brání právo EU tomu, aby osobě v postavení žalobkyně byly vnitrostátním orgánem příslušným pro vybírání dávek z výroby zaplaceny úroky z částek přeplacených v důsledku neplatného nařízení Komise za okolností, kdy vnitrostátní orgán příslušný pro vybírání dávek z výroby není oprávněn požadovat od Komise zaplacení úroků z odpovídajících částek, které mu mají být vráceny?

                           ii)

                           Je-li odpověď na otázku i) výše kladná, brání správný výklad právních předpisů EU týkajících se vlastních zdrojů [rozhodnutí 2000/597/ES, Euratom (3) a jeho prováděcí nařízení (ES) č. 1150/2000 (4) ] tomu, aby za okolností v projednávané věci vnitrostátní orgán příslušný pro vybírání dávek z výroby získal úroky z částek, které mu mají být vráceny Komisí?

                           iii)

                           Je-li odpověď na otázku i) výše záporná, brání právo EU tomu, aby vnitrostátní soud či orgán vykonal svou případnou posuzovací pravomoc a nepřiznal úhradu úroků za takových okolností, kdy je vydáváno soudní rozhodnutí vůči osobě v postavení žalobkyně?

      (1)  Nařízení Komise (ES) č. 1193/2009, ze dne 3. listopadu 2009, kterým se opravují nařízení (ES) č. 1762/2003, (ES) č. 1775/2004, (ES) č. 1686/2005 a (ES) č. 164/2007 a kterým se pro hospodářské roky 2002/03, 2003/04, 2004/05 a 2005/06 stanoví částky na dávky z výroby v odvětví cukru (Úř. věst. L 321, s. 1).

      (2)  Úř. věst. L 178, s. 1.

      (3)  Rozhodnutí Rady ze dne 29. září 2000 o systému vlastních zdrojů Evropských společenství (Úř. věst. L 253, s. 42; Zvl. vyd. 01/03, s. 200).

      (4)  Nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1150/2000 ze dne 22. května 2000, kterým se provádí rozhodnutí 94/728/ES, Euratom o systému vlastních zdrojů Společenství (Úř. věst. L 130, s. 1; Zvl. vyd. 01/03, s. 169).


title: Věc C-235/04: Žaloba podaná dne 4. června 2004 Komisí Evropských společenství proti Španělskému království

text:
               7.8.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 201/11

         Žaloba podaná dne 4. června 2004 Komisí Evropských společenství proti Španělskému království
   (Věc C-235/04)
   (2004/C 201/21)
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 4. června 2004 žaloba směřující proti Španělskému království podaná Komisí Evropských společenství, zastoupenou D. M. Van Beekem a G. Valero Jordanou, jako zmocněnci, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               určil, že Španělské království tím, že nevymezilo jako zvláště chráněné oblasti území dostatečná co do počtu a rozlohy k zajištění ochrany všech druhů ptactva vyjmenovaných v příloze I směrnice, jakož i stěhovavých druhů neuvedených ve zmíněné příloze, nesplnilo povinnosti, které jsou mu uloženy na základě čl. 4 odst. 1 a 2 směrnice Rady 79/409/EHS ze dne 2. dubna 1979 o ochraně volně žijících ptáků (1);

               2.

               uložil Španělskému království náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní tvrzení:
   Čl. 4 odst. 1 a 2 směrnice 79/409/EHS ukládá členským státům zvláštní povinnost označit určitá území jako „zvláště chráněné oblasti“ (ZCHO) za účelem účinné ochrany druhů vyjmenovaných v příloze I směrnice a dalších pravidelně se vyskytujících stěhovavých druhů s cílem zajistit jejich přežití a rozmnožování v oblasti jejich rozšíření. Tato povinnost se týká přinejmenším všech území, která jsou nejvhodnější co do počtu a rozlohy k zachování příslušných druhů vzhledem k potřebě jejich ochrany. Dostatečný počet ZCHO je stanoven v závislosti na sledovaném cíli.
   Členské státy mají k dispozici určitý prostor k uvážení při určení oblastí, které nejlépe odpovídají požadavkům vyjmenovaným v článku 4 směrnice, nicméně musí založit své hodnocení výhradně na vědeckých ornitologických kritériích. V případě Španělska představuje nejpodloženější a nejpřesnější informaci k vymezení území nejvhodnějších k ochraně a obzvláště k přežití a rozmnožování důležitých druhů seznam území důležitých pro ptactvo (important bird areas, IBA) vypracovaný Španělskou ornitologickou společností (Sociedad Española de Ornitología) v roce 1998 (seznam SEO/Birdlife 98). Tento seznam se zakládá na vyvážených ornitologických kritériích umožňujících určit, která místa jsou nevhodnější k zajištění ochrany všech druhů uvedených v příloze I a dalších stěhovavých druhů, a stanoví přednostní oblasti ochrany ptactva ve Španělsku.
   Ze srovnání údajů v seznamu SEO/Birdlife 98 se ZCHO určenými Španělským královstvím, pokud jde o španělské území jako celek, jakož i, při podrobnější analýze, o autonomní oblasti, lze učinit závěr, že počet i rozloha území kvalifikovaných jako ZCHO jsou nižší, než jaké jsou podle vědeckých podkladů nejvhodnější k zajištění odpovídající ochrany ptactva uvedeného v článku 4 směrnice.

      (1)  Úř. věst. L 103, 25.4.1979, s. 1.


title: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne  25. října 2005  ve spojených věcech C-465/02 a C-466/02: Spolková republika Německo, Dánské království proti Komisi Evropských společenství (Zemědělství — Zeměpisná označení a označení původu zemědělských produktů a potravin — Název  Feta  — Nařízení (ES) č. 1829/2002 — Platnost)

text:
               8.4.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 86/1

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (velkého senátu)
   ze dne 25. října 2005
   ve spojených věcech C-465/02 a C-466/02: Spolková republika Německo, Dánské království proti Komisi Evropských společenství (1)

   (Zemědělství - Zeměpisná označení a označení původu zemědělských produktů a potravin - Název „Feta“ - Nařízení (ES) č. 1829/2002 - Platnost)
   (2006/C 86/01)
   Jednací jazyk: němčina a dánština
   Ve spojených věcech C-465/02 a C-466/02, jejichž předmětem jsou žaloby na neplatnost na základě článku 230 ES, podané dne 30. prosince 2002, Spolková republika Německo, (zmocněnec: W.-D. Plessing, ve spolupráci s M. Loschelder, advokát), žalobkyně ve věci C-465/02, Dánské království, (zmocněnci: J. Molde a J. Bering Liisberg), žalobce ve věci C-466/02, podporovaní: Francouzskou republikou, (zmocněnci: G. de Bergues a A. Colomb) Spojeným královstvím Velké Británie a Severního Irska, (zmocněnkyně: C. Jackson) proti Komisi Evropských společenství (zmocněnci: J. L. Iglesias Buhigues a H. C. Støvlbæk, jakož i A.-M. Rouchaud-Joët a S. Grünheid) podporované: Řeckou republikou, (zmocněnci: V. Kontolaimos a I.-K. Chalkias), Soudní dvůr (velký senát), ve složení ve složení V. Skouris, předseda, P. Jann, C. W. A. Timmermans, A. Rosas a J. Malenovský, předsedové senátů, J.-P. Puissochet, R. Schintgen, N. Colneric, S. von Bahr, J. N. Cunha Rodrigues (zpravodaj), J. Klučka, U. Lõhmus a E. Levits, soudci, generální advokát: D. Ruiz-Jarabo Colomer, vedoucí soudní kanceláře: K. Sztranc, rada, vydal dne 25. října 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Žaloby se zamítají.

               2)

               Spolkové republice Německo se ukládá náhrada nákladů řízení spojených s věcí C-465/02 a Dánskému království se ukládá náhrada nákladů řízení spojených s věcí C-466/02.

               3)

               Řecká republika, Francouzská republika a Spojené království Velké Británie a Severního Irska nesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 55, 8.3.2003.


title: Věc C-575/15 P: Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 26. října 2016 – Industria de Diseño Textil, SA (Inditex) v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) „Kasační opravný prostředek — Ochranná známka Evropské unie — Slovní ochranná známka ZARA — Dopravní služby — Skutečné užívání — Řízení o zrušení — Nařízení (ES) č. 207/2009 — Článek 51 odst. 1 písm. a) — Zkreslení důkazů — Právo na obhajobu“

text:
               27.2.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/6

         Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 26. října 2016 – Industria de Diseño Textil, SA (Inditex) v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
   (Věc C-575/15 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Evropské unie - Slovní ochranná známka ZARA - Dopravní služby - Skutečné užívání - Řízení o zrušení - Nařízení (ES) č. 207/2009 - Článek 51 odst. 1 písm. a) - Zkreslení důkazů - Právo na obhajobu“)
   (2017/C 063/09)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Industria de Diseño Textil, SA (Inditex) (zástupce: C. Duch Fonoll, abogada)

      Další účastník řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) (zástupce: J. Crespo Carrillo, zmocněnec)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnosti Industria de Diseño Textil SA (Inditex) se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 38, 1.2.2016.


title: Věc C-560/14: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 9. února 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Supreme Court – Irsko) – M v. Minister for Justice and Equality, Ireland, Attorney General „Řízení o předběžné otázce — Prostor svobody, bezpečnosti a práva — Směrnice 2004/83/ES — Minimální normy, které musí splňovat státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, aby mohli žádat o postavení uprchlíka — Žádost o podpůrnou ochranu — Bezvadnost vnitrostátního řízení o posouzení žádosti o podpůrnou ochranu předložené po zamítnutí žádosti o přiznání postavení uprchlíka — Právo být vyslechnut — Rozsah — Právo na ústní pohovor — Právo na předvolání svědků a na provedení jejich křížového výslechu“

text:
               3.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 104/11

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 9. února 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Supreme Court – Irsko) – M v. Minister for Justice and Equality, Ireland, Attorney General
   (Věc C-560/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Prostor svobody, bezpečnosti a práva - Směrnice 2004/83/ES - Minimální normy, které musí splňovat státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, aby mohli žádat o postavení uprchlíka - Žádost o podpůrnou ochranu - Bezvadnost vnitrostátního řízení o posouzení žádosti o podpůrnou ochranu předložené po zamítnutí žádosti o přiznání postavení uprchlíka - Právo být vyslechnut - Rozsah - Právo na ústní pohovor - Právo na předvolání svědků a na provedení jejich křížového výslechu“)
   (2017/C 104/17)
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   Supreme Court

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: M

      Odpůrci: Minister for Justice and Equality, Ireland, Attorney General

      Výrok

   Právo být vyslechnut, jak je aplikováno v rámci směrnice Rady 2004/83/ES ze dne 29. dubna 2004 o minimálních normách, které musí splňovat státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, aby mohli žádat o postavení uprchlíka nebo osoby, která z jiných důvodů potřebuje mezinárodní ochranu, a o obsahu poskytované ochrany, v zásadě nevyžaduje, aby v případě, že taková vnitrostátní právní úprava, jako je právní úprava dotčená v původním řízení, stanoví dvě samostatná řízení, jež na sebe navazují a cílem prvního z nich je posoudit žádost o přiznání postavení uprchlíka a cílem druhého z nich je posoudit žádost o podpůrnou ochranu, měl žadatel o podpůrnou ochranu právo na ústní pohovor o své žádosti a právo na předvolání svědků nebo na provedení jejich křížového výslechu při tomto pohovoru.
   Ústní pohovor musí být nicméně zorganizován, pokud to vyžadují zvláštní okolnosti týkající se skutečností, kterými disponuje příslušný orgán, nebo osobní či celkové situace, do které zapadá žádost o podpůrnou ochranu, pro účely posouzení této žádosti s plnou znalostí věci, což musí ověřit předkládající soud.

      (1)  Úř. věst. C 81, 9.3.2015.


title: Věc C-193/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht Düsseldorf (Německo) dne 19. dubna 2010 — KMB Europe BV v. Hauptzollamt Duisburg

text:
               31.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/11

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht Düsseldorf (Německo) dne 19. dubna 2010 — KMB Europe BV v. Hauptzollamt Duisburg
   (Věc C-193/10)
   ()
   2010/C 209/17
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Finanzgericht Düsseldorf

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: KMB Europe BV

      Žalovaný: Hauptzollamt Duisburg

      Předběžná otázka

   Je nutno číslo 8521 kombinované nomenklatury ve znění přílohy I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku (1) ve znění nařízení Komise (ES) č. 1549/2006 ze dne 17.10.2006 (2) vykládat v tom smyslu, že z něj jsou vyloučeny přístroje, jako je níže uvedený multimediální MP3 přehrávač, jelikož je třeba vycházet z jeho hlavní funkce jako přístroje pro reprodukci zvuku, nebo jelikož jsou jeho schopnosti reprodukovat jednotlivé snímky nebo filmy prostřednictvím malého displeje s nízkým rozlišením a nízkou obrazovou frekvencí omezené?

      (1)  Úř. věst. L 256, s. 1; Zvl. vyd. 02/02, s. 382

      (2)  Nařízení Komise (ES) č. 1549/2006 ze dne 17 října 2006, kterým se mění příloha I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku (Úř. věst. L 301, s. 1).


title: Věc C-510/11 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 29. září 2011 společnostmi Kone Oyj, Kone GmbH a Kone BV proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 13. července 2011 ve věci T-151/07, Kone Oyj, Kone GmbH a Kone BV v. Evropská komise

text:
               10.12.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 362/13

         Kasační opravný prostředek podaný dne 29. září 2011 společnostmi Kone Oyj, Kone GmbH a Kone BV proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 13. července 2011 ve věci T-151/07, Kone Oyj, Kone GmbH a Kone BV v. Evropská komise
   (Věc C-510/11 P)
   2011/C 362/20
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Kone Oyj, Kone GmbH a Kone BV (zástupci: T. Vinje, Solicitor, D. Paemen, Advocaat, A. Tomtsis, Dikigoros, A. Morfey, Solicitor)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastnic řízení podávajících kasační opravný prostředek

               —

               zrušit napadený rozsudek;

               —

               zrušit čl. 2 odst. 2 napadeného rozhodnut v rozsahu, v němž uložilo pokuty společnostem Kone Oyj a Kone GmbH, a buď neuložit pokutu nebo snížit výši pokut uložených rozhodnutím Komise ze dne 21. února 2007 v řízení podle článku 101 SFEU (věc COMP/E-1/38.823 — Výtahy a eskalátory) (dále jen „napadené rozhodnutí“);

               —

               zrušit čl. 2 odst. 4 napadeného rozhodnutí v rozsahu, v němž uložilo pokuty společnostem Kone Oyj a Kone BV a uložit pokuty nižší, než jsou pokuty uložené v napadeném rozhodnutí;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Na podporu jejich kasačního opravného prostředku uvádí žalobkyně následující důvody:

               Co se týče protiprávního jednání, k němuž došlo v Německu, Tribunál se dopustil právního omylu, když konstatoval, že Komise zjevně nepřekročila svou posuzovací pravomoc, když v napadeném rozhodnutí posoudila přispění společnosti Kone k zahájení šetření a konstatovala protiprávní jednání. Tento právní omyl vedl k tomu, že společnosti Kone byla neprávem odepřena imunita podle oznámení Komise o ochraně před pokutami a snížení pokut v případech kartelů (dále jen „oznámení z roku 2002“).

               Tribunál se rovněž dopustil právního omylu, když rozhodl, že skutečnost, že Komise porušila oznámení z roku 2002, nevede k porušení zásady legitimního očekávání.

               Co se týče protiprávního jednání, k němuž došlo v Nizozemsku, Tribunál se dopustil právního omylu, když potvrdil zamítnutí Komise snížit výši pokuty, která byla uložena společnosti Kone na základě oznámení z roku 2002 kvůli údajům společnosti Kone o informacích poskytnutých v její žádosti o shovívavost. V důsledku toho Tribunál potvrdil rozhodnutí Komise v rozsahu, v němž odmítlo společnosti Kone poskytnout snížení výše pokuty, která ji byla uložena za její účast na kartelové dohodě v Nizozemsku.

               Tribunál se rovněž dopustil právního omylu, když rozhodl, že Komise neporušila zásadu rovného zacházení, když dospěla k závěru, že skutečnosti poskytnuté společností Kone ohledně kartelové dohody v Nizozemsku nejsou srovnatelné se skutečnostmi, které sdělila společnost ThyssenKrupp ohledně kartelové dohody v Belgii.


title: Věc C-134/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Hamburg (Německo) dne 18. března 2011 — Jürgen Blödel-Pawlik v. HanseMerkur Reiseversicherung AG

text:
               18.6.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 179/8

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Hamburg (Německo) dne 18. března 2011 — Jürgen Blödel-Pawlik v. HanseMerkur Reiseversicherung AG
   (Věc C-134/11)
   2011/C 179/13
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Landgericht Hamburg

      Účastníci původního řízení

      Žalobcel: Jürgen Blödel-Pawlik

      Žalovaná: HanseMerkur Reiseversicherung AG

      Předběžná otázka

   Má se článek 7 směrnice 90/314/EHS ze dne 13. června 1990 o souborných službách pro cesty, pobyty a zájezdy (1) použít i tehdy, stane-li se organizátor platebně neschopným proto, že peníze vybrané od cestujících od počátku s podvodným úmyslem vynaložil v plné výši k jinému účelu a uskutečnění cesty nebylo nikdy plánováno?

      (1)  Směrnice Rady 90/314/EHS ze dne 13. června 1990 o souborných službách pro cesty, pobyty a zájezdy (Úř. věst. L 158, s. 59; Zvl. vyd. 13/10, s. 132).


title: Věc T-151/05: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 7. května 2009 — NVV a další v. Komise ( Hospodářská soutěž — Spojování podniků — Trh, na němž se nakupují živá prasata a živé prasnice určené na porážku — Rozhodnutí prohlašující spojení za slučitelné se společným trhem — Vymezení relevantního zeměpisného trhu — Povinnost řádné péče — Povinnost uvést odůvodnění )

text:
               4.7.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 153/33

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 7. května 2009 — NVV a další v. Komise
   (Věc T-151/05) (1)

   („Hospodářská soutěž - Spojování podniků - Trh, na němž se nakupují živá prasata a živé prasnice určené na porážku - Rozhodnutí prohlašující spojení za slučitelné se společným trhem - Vymezení relevantního zeměpisného trhu - Povinnost řádné péče - Povinnost uvést odůvodnění“)
   2009/C 153/63
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastníci řízení

      Žalobci: Nederlandse Vakbond Varkenshouders (NVV) (Lunteren, Nizozemsko), Marius Schep (Lopik, Nizozemsko) a Nederlandse Bond Van Handelaren in Vee (NBHV) (Haag, Nizozemsko) (zástupci: původně J. Kneppelhout a M. van der Kaden, poté J. Kneppelhout, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: původně A. Whelan a S. Noë, poté A. Bouquet a S. Noë, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Sovion NV (Best, Nizozemsko) (zástupci: J. de Pree a W. Geursen, advokáti)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 21. prosince 2004, kterým se prohlašuje spojení za slučitelné se společným trhem a Dohodou o EHP (věc COMP/M.3605).

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Nederlandse Vakbond Varkenshouders (NVV), Marius Schep a Nederlandse Bond van Handelaren in Vee (NBHV) ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Komisí a společností Sovion NV.

      (1)  Úř. věst. C 171, 9.7.2005.


title: Věc C-198/08: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 4. března 2010 — Evropská komise v. Rakouská republika ( Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 95/59/ES — Daně jiné než daně z obratu, které ovlivňují spotřebu tabákových výrobků — Článek 9 odst. 1 — Volné stanovení maximálních maloobchodních prodejních cen výrobků výrobci nebo dovozci — Vnitrostátní právní úprava stanovící minimální maloobchodní prodejní cenu cigaret, jakož i minimální maloobchodní prodejní cenu jemně řezaného tabáku — Odůvodnění — Ochrana veřejného zdraví — Rámcová úmluva Světové zdravotnické organizace o kontrole tabáku )

text:
               1.5.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 113/6

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 4. března 2010 — Evropská komise v. Rakouská republika
   (Věc C-198/08) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 95/59/ES - Daně jiné než daně z obratu, které ovlivňují spotřebu tabákových výrobků - Článek 9 odst. 1 - Volné stanovení maximálních maloobchodních prodejních cen výrobků výrobci nebo dovozci - Vnitrostátní právní úprava stanovící minimální maloobchodní prodejní cenu cigaret, jakož i minimální maloobchodní prodejní cenu jemně řezaného tabáku - Odůvodnění - Ochrana veřejného zdraví - Rámcová úmluva Světové zdravotnické organizace o kontrole tabáku“)
   2010/C 113/08
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: W. Mölls a R. Lyal, zmocněnci)

      Žalovaná: Rakouská republika (zástupci: E. Riedl, J. Bauer a C. Pesendorfer, zmocněnci)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Porušení čl. 9 odst. 1 směrnice Rady 95/59/ES ze dne 27. listopadu 1995 o daních jiných než daních z obratu, které ovlivňují spotřebu tabákových výrobků (Úř. věst. L 291, s. 40; Zvl. vyd. 09/01, s. 283) — Stanovení minimálních maloobchodních prodejních cen tabákových výrobků veřejnými orgány

      Výrok

               1)

               Rakouská republika tím, že přijala a ponechala v platnosti právní předpisy, podle kterých orgány veřejné moci stanoví minimální prodejní ceny cigaret a jemně řezaného tabáku k ruční výrobě cigaret, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 9 odst. 1 směrnice Rady 95/59/ES ze dne 27. listopadu 1995 o daních jiných než daních z obratu, které ovlivňují spotřebu tabákových výrobků, ve znění směrnice Rady 2002/10/ES ze dne 12. února 2002.

               2)

               Rakouské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 197, 2.8.2008.


title: Věc C-140/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tallinna Halduskohus (Estonská republika) dne 7. dubna 2008 – Rakvere Lihakombinaat AS v. Põllumajandusministeerium, Maksu- ja Tolliameti Ida maksu- ja tollikeskus

text:
               5.7.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/13

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tallinna Halduskohus (Estonská republika) dne 7. dubna 2008 – Rakvere Lihakombinaat AS v. Põllumajandusministeerium, Maksu- ja Tolliameti Ida maksu- ja tollikeskus
   (Věc C-140/08)
   (2008/C 171/23)
   Jednací jazyk: estonština
   Předkládající soud
   Tallinna Halduskohus
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Rakvere Lihakombinaat AS

      Žalovaný: Põllumajandusministeerium, Maksu- ja Tolliameti Ida maksu- ja tollikeskus
   Předběžné otázky

               1.

               Musí být zmrazené mechanicky oddělované maso získané mechanickým vykostěním kuřat (pojem mechanicky oddělované maso je poprvé definován v bodu 1.14 přílohy I nařízení Evropského Parlamentu a Rady (ES) č. 853/2004 (1) ze dne 29. dubna 2004, kterým se stanoví zvláštní hygienická pravidla pro potraviny živočišného původu) zařazeno podle stavu, který platil ke dni 1. května 2004, pod kód kombinované nomenklatury 0207 14 10, nebo pod kód kombinované nomenklatury 0207 14 99 uvedený v příloze I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 (2) ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku?

               2.

               V případě, že je nutno produkt uvedený v otázce číslo 1.1 zařadit pod kód kombinované nomenklatury 0207 14 10, žádá se o rozhodnutí o následujících předběžných otázkách:

                           2.1.

                           Je s čl. 4 odst. 1 a 2 nařízení Komise (ES) č. 1972/2003 (3) neslučitelné určit rozsah přebytečných zásob hospodářského subjektu tak, že se od přebytečných zásob (jako zásoby převáděné do následujícího období) automaticky odečtou průměrné zásoby hospodářského subjektu ke dni 1. května za poslední čtyři roky činnosti před 1. květnem 2004 zvýšené o koeficient 1,2?
                           V případě kladné odpovědi na tuto otázku, bude odpověď jiná tehdy, jestliže při určení rozsahu zásoby převáděné do následujícího období a přebytečných zásob může být zohledněn nárůst produkčních, zpracovatelských nebo prodejních objemů hospodářského subjektu, doba dozrávání příslušného zemědělského produktu, doba vytvoření zásob, jakož i jiné na hospodářském subjektu nezávislé okolnosti?

                           2.2.

                           Je v souladu s cílem nařízení Komise (ES) č. 1972/2003 vybírat poplatek z přebytečných zásob také tehdy, jestliže jsou u hospodářského subjektu k 1. květnu 2004 zjištěny přebytečné zásoby, tento však prokáže, že z uvedení přebytečných zásob na trh po 1. květnu 2004 neměl žádnou skutečnou výhodu v podobě cenového rozdílu?

      (1)  Úř. věst. L 139, s. 55.

      (2)  Úř. věst. L 256, s. 1.

      (3)  Nařízení Komise (ES) č. 1972/2003 ze dne 10. listopadu 2003 o přechodných opatřeních, která mají být přijata, pokud jde o obchod se zemědělskými produkty v důsledku přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska.


title: Věc T-108/14: Žaloba podaná dne 17. února 2014 – Burazer a další v. Evropská unie

text:
               12.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 142/37

         Žaloba podaná dne 17. února 2014 – Burazer a další v. Evropská unie
   (Věc T-108/14)
   2014/C 142/49
   Jednací jazyk: chorvatština

      Účastníci řízení

      Žalobci: Drago Burazer (Záhřeb, Chorvatsko), Nikolina Nežić (Záhřeb), Blaženka Bošnjak (Sveti Ivan Zelina, Chorvatsko), Bosiljka Grbašić (Križevci, Chorvatsko), Tea Tončić (Pula, Chorvatsko), Milica Bijelić (Dubrovník, Chorvatsko), Marijana Kruhoberec (Varaždín, Chorvatsko) (zástupce: Mato Krmek, advokát)

      Žalovaná: Evropská unie

      Návrhová žádání

   Žalobci navrhují, aby Tribunál:

               —

               vydal rozsudek, kterým určí odpovědnost Evropské unie za újmu, která byla žalobcům způsobena tím, že Evropská komise nesplnila v případě zavedení úřadu soudního exekutora do právního řádu Chorvatské republiky svou povinnost monitorovat dodržování smlouvy o přistoupení Chorvatské republiky k Evropské unii, kterou má na základě článku 36 aktu o přistoupení (příloha VII bod 1);

               —

               přerušil rozhodování o výši návrhových žádání do okamžiku, kdy tento rozsudek nabude právní moci;

               —

               rozhodl, že o nákladech řízení bude rozhodnuto v pozdějším rozsudku.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobci následující žalobní důvody.

               1.

               Evropská komise tím, že nezabránila zrušení zákonů zavádějících a upravujících úřad soudního exekutora, které Chorvatsko přijalo v době jednání o přistoupení k Evropské unii, porušila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 36 aktu o přistoupení (příloha VII bod 1), který je nedílnou součástí smlouvy o přistoupení k Evropské unii, uzavřené mezi Chorvatskou republikou a členskými státy Evropské unie (Narodne novine – Međunarodni ugovori broj 2/12; Úř. věst. 2013 L 300, s. 7). Článek 36 aktu o přistoupení ukládá Komisi povinnost podrobně monitorovat všechny závazky, které Chorvatská republika přijala v rámci přístupových jednání, a tedy i právní závazky Chorvatské republiky související s institutem soudního exekutora a s vytvořením veškerých podmínek nezbytných k úplnému zavedení tohoto úřadu do chorvatského právního řádu do 1. ledna 2012. Evropská komise nemá ovšem pravomoc připustit jakékoli jednostranné pozměnění závazku přijatého Chorvatskou republikou.

               2.

               V důsledku nesplnění této povinnosti Evropské komise vznikla žalobcům, kteří byli jmenováni soudními exekutory a kteří měli legitimní očekávání, že od 1. ledna 2012 začnou tento úřad zastávat, přímá škoda.

               3.

               Komise tím, že nesplnila své povinnosti podle smlouvy o přistoupení, zjevně a závažně porušila meze diskreční pravomoci jí stanovené, v důsledku čehož vznikla žalobcům (jmenovaným soudním exekutorům), ve spojení s porušením jejich legitimních očekávání, značná majetková i nemajetková újma, kterou Komise musí v souladu s čl. 340 druhým pododstavcem SFEU nahradit.


title: Věc T-386/04: Žaloba podaná dne 27. září 2004 Eridania Sadam S.p.A. a dalšími proti Komisi Evropských společenství

text:
               20.11.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 284/28

         Žaloba podaná dne 27. září 2004 Eridania Sadam S.p.A. a dalšími proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-386/04)
   (2004/C 284/55)
   Jednací jazyk: italština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 27. září 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Eridania Sadam S.p.A. a dalšími zastoupenou Gualtierem Pittalisem, Ivanem Vigliottim, Gianem Michelem Robertim, Paolem Ziottim a Alessandrou Franchi, advokáty.
   Žalobkyně navrhují, aby Soud:

               —

               zrušil čl. 1 písm. d) nařízení Komise (ES) č. 1216/2004 ze dne 30. června 2004, kterým se stanoví pro hospodářský rok 2004/2005 odvozená intervenční cena pro bílý cukr pro všechny oblasti Itálie;

               —

               podpůrně určil na základě článku 241 ES, že článek 2 nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 je protiprávní a nepoužitelný v míře, ve které nepovoluje Komisi vzít v úvahu existenci dovozů s nulovým clem a dovozů bez stanovení kvót pro účely stanovení odvozené intervenční ceny;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Touto žalobou společnosti Eridania Sadam S.p.A., Italia Zuccheri S.p.A., Zuccherificio del Molise S.p.A., Cooperativa Produttori Bieticoli a r.l. (CO.PRO.B) a Società Fondiaria Romagnola S.p.A. (SFIR) napadají na základě čl. 230 čtvrtého pododstavce Smlouvy o ES nařízení Komise (ES) č. 1216/2004 ze dne 30. června 2004, kterým se stanoví pro hospodářský rok 2004/2005 odvozené intervenční ceny pro bílý cukr.
   Na podporu svých tvrzení žalobkyně uplatňují následující žalobní důvody.
   Zaprvé žalobkyně tvrdí, že napadené nařízení je z různých hledisek v rozporu se základní právní úpravou stanovenou Radou v nařízení (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001. Zejména tvrdí, že napadené nařízení nesprávně posuzuje Itálii jako „deficitní oblast“, co se týče zásobování cukrem, a v důsledku toho na ní používá režim odvozených cen (tzv. „regionalizace“).
   Tato kvalifikace, která je podle žalobkyň založená na nesprávné analýze hospodářské situace, jim způsobuje újmu, neboť zavedení odvozených cen má za následek zvýšení nákladů produkce pro podniky cukrovarnického průmyslu působící na italském území. Podle žalobkyň Komise nevzala pro účely výpočtu italského vnitřního zásobování zejména v úvahu množství bílého cukru dovezená s nulovým clem z balkánských států, tedy dovozy, které podstatně mění podmínky fungování společné organizace trhu tím, že mají za následek výrazné nerovnováhy, které se zvětšují použitím regionalizace na italský trh.
   Žalobkyně mají tudíž za to, že čl. 1 písm. d) napadeného nařízení trpí vadou, pokud jde o jeho podmínky používání, a že je ve svých účincích v rozporu se zásadami Společenství, na kterých je založena společná zemědělská politika, a pravidly, kterými se řídí společná organizace trhu s cukrem, jakož i zásadami proporcionality a zákazu diskriminace.
   V případě, že by Soud nevyhověl žalobním důvodům s ohledem na napadené nařízení, žalobkyně podpůrně navrhují, aby Soud incidenčně určil, že článek 2 nařízení č. 1260/2001 je protiprávní a nepoužitelný v míře, ve které povoluje Komisi nevzít v úvahu dopad dovozů s nulovým clem a dovozů bez stanovení kvót pro účely stanovení odvozené intervenční ceny.


title: Věc T-167/04: Žaloba podaná dne 13. května 2004 Asklepios Kliniken GmbH proti Komisi Evropských společenství

text:
               7.8.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 201/16

         Žaloba podaná dne 13. května 2004 Asklepios Kliniken GmbH proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-167/04)
   (2004/C 201/36)
   Jednací jazyk: němčina
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 13. května 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Asklepios Kliniken GmbH, se sídlem v Königstein-Falkenstein (Německo), zastoupenou K. Füβerem.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               určil, že Komise tím, že nepřijala rozhodnutí podle čl. 4 odst. 1, 2 nebo 3 nařízení (ES) č. 659/1999 ohledně stížnosti podané žalobkyní dopisem ze dne 20. ledna 2003, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 88 ES, jakož i z čl. 10 odst. 1 a čl. 13 odst. 1 nařízení (ES) č. 659/1999.

         Žalobní důvody a hlavní tvrzení
   Žalobkyně, která je společností soukromého práva výlučně v soukromém vlastnictví, se specializuje na správu nemocnic. Od ledna 2003 se snaží získat rozhodnutí Komise podle čl. 4 odst. 2, 3 nebo 4 nařízení (ES) č. 659/1999, ohledně údajných podpor poskytnutých ve prospěch nemocnic ve veřejném vlastnictví ve Spolkové republice Německo.
   Žalobkyně uvádí, že nemocnice v soukromém vlastnictví se musí financovat hlavně z příjmů, které jsou jim poskytnuty na základě smluv o zdravotní péči uzavřených s příslušnými zdravotními pojišťovnami a jejich ústředními asociacemi, a případně z přímých dotací na výstavbu nemocnic poskytnutých na základě stávajících plánů financování nemocnic příslušných spolkových zemí. Naproti tomu nemocnice ve veřejném vlastnictví mohou také počítat s tím, že u nich časté provozní ztráty budou pravidelně uhrazeny příslušnými veřejnými subjekty. Podle názoru žalobkyně se jedná u takových plateb o podpory ve smyslu čl. 87 odst. 1 ES, které jednak podléhají povinnosti oznámení podle čl. 88 odst. 3, a jednak jsou neslučitelné se společným trhem.
   Žalobkyně dále uplatňuje, že žaloba je opodstatněná, neboť Komise zůstala nečinná navzdory povinnosti konat po obdržení stížnosti.