title: Věc C-531/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Litva) dne 18. října 2016 – Šiaulių regiono atliekų tvarkymo centras v. „Specializuotas transportas“ UAB

text:
               9.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/27

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Litva) dne 18. října 2016 – Šiaulių regiono atliekų tvarkymo centras v. „Specializuotas transportas“ UAB
   (Věc C-531/16)
   (2017/C 006/34)
   Jednací jazyk: litevština

      Předkládající soud

   Lietuvos Aukščiausiasis Teismas

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelé v řízení o kasačním opravném prostředku: Šiaulių regiono atliekų tvarkymo centras, „Specializuotas transportas“ UAB

      Další účastníci řízení:„VSA Vilnius“ UAB, „Švarinta“ UAB, „Specialus autotransportas“ UAB, „Ecoservice“ UAB

      Předběžné otázky

               1.

               Je třeba volnému pohybu osob a služeb podle článků 45 a 56 SFEU, zásadám rovnosti uchazečů a transparentnosti stanoveným v článku 2 směrnice 2004/18 (1) a zásadě volné a korektní hospodářské soutěže mezi hospodářskými subjekty, která vyplývá z uvedených zásad (ve vzájemném spojení či samostatně, ale bez omezení na výše uvedená ustanovení), rozumět a vykládat je v tom smyslu, že:
               pokud se propojení uchazeči, jejichž vzájemné hospodářské, personální, finanční či jiné vztahy mohou být důvodem ke zpochybnění jejich nezávislosti a ochrany důvěrných informací nebo je mohou zvýhodňovat oproti jiným uchazečům, rozhodli předložit samostatné nabídky ve stejném veřejném zadávacím řízení, mají takoví uchazeči v každém případě povinnost informovat veřejného zadavatele o takových vzájemných vztazích, i pokud si veřejný zadavatel jejich sdělení sám nevyžádal, bez ohledu na to, zda takovou povinnost stanoví vnitrostátní právní předpisy upravující zadávání veřejných zakázek, či nikoli?

               2.

               Je-li odpověď na první otázku:

                           a)

                           kladná (tedy, že uchazeči musí v každém případě informovat veřejného zadavatele o svých vzájemných vztazích), postačuje okolnost, že taková povinnost nebyla splněna nebo nebyla splněna řádně, k tomu, aby měl veřejný zadavatel za to, či přezkumný orgán (soud) rozhodl, že mezi propojenými uchazeči, kteří předložili samostatné nabídky ve stejném veřejném zadávacím řízení, neexistuje skutečná hospodářská soutěž (a taková soutěž je pouze předstírána)?

                           b)

                           záporná (tedy, že uchazeči nemají další povinnost – která není stanovena právními předpisy ani v podmínkách zadávacího řízení – informovat veřejného zadavatele o svých vzájemných vztazích), musí nebezpečí vyplývající z účasti propojených hospodářských subjektů a nebezpečí spojené s důsledky této skutečnosti nést veřejný zadavatel, pokud v zadávací dokumentaci neuložil uchazečům takovou informační povinnost?

               3.

               Bez ohledu na odpověď na první otázku a s přihlédnutím k rozsudku Soudního dvora eVigilo (C-538/13), je třeba ustanovením uvedeným v první otázce a v čl. 1 odst. 1 třetím pododstavci směrnice 89/665 (2) a čl. 2 odst. 1 písm. b) uvedené směrnice (ve vzájemném spojení či samostatně, ale bez omezení na výše uvedená ustanovení) rozumět a vykládat je v tom smyslu, že:

                           a)

                           pokud se veřejný zadavatel v rámci veřejného zadávacího řízení jakkoli dozví, že mezi některými uchazeči existují podstatné vzájemné vztahy, musí takový veřejný zadavatel, bez ohledu na vlastní vyhodnocení takové skutečnosti nebo jiných okolností (například formálních a věcných rozdílů mezi nabídkami předloženými danými uchazeči, veřejného závazku uchazeče dodržovat pravidla korektní hospodářské soutěže vůči jiným uchazečům, a podobně), vyzvat propojené uchazeče, aby objasnili, zda a jakým způsobem je jejich osobní situace slučitelná s volnou a korektní hospodářskou soutěží mezi uchazeči?

                           b)

                           má-li veřejný zadavatel takovou povinnost a nesplní ji, může soud odůvodněně prohlásit jednání takového veřejného zadavatele za protiprávní, neboť nezajistil transparentnost a objektivitu řízení a nevyžádal si od žalobce důkazy či nerozhodl ze svého podnětu o existenci možného vlivu osobní situace propojených osob na výsledek zadávacího řízení?

               4.

               Je třeba ustanovením zmíněným ve třetí otázce a v čl. 101 odst. 1 SFEU (ve vzájemném spojení či samostatně, ale bez omezení na výše uvedená ustanovení) rozumět a vykládat je ve světle rozsudků Soudního dvora eVigilo (C-538/13), Eturas a další (C-74/14) a VM Remonts (C-542/14) v tom smyslu, že:

                           a)

                           pokud se uchazeč (žalobce) dozví o odmítnutí nabídky s nejnižší nabídkovou cenou, kterou předložil jeden ze dvou propojených uchazečů ve veřejném zadávacím řízení (uchazeč A), a o tom, že druhý uchazeč (uchazeč B) byl vybrán jako úspěšný uchazeč, a rovněž s přihlédnutím k jiným okolnostem souvisejícím s danými uchazeči a jejich účastí v zadávacím řízení [skutečnost, že uchazeči A a B mají stejné složení představenstva; skutečnost, že mají stejnou mateřskou společnost, která se neúčastnila daného zadávacího řízení; skutečnost, že uchazeči A a B neinformovali veřejného zadavatele o svých vzájemných vztazích a neposkytli dodatečné informace o těchto vztazích, mimo jiné proto, že k tomu nebyli vyzváni; skutečnost, že uchazeč A ve své nabídce uvedl rozporuplné informace o splnění podmínky zadávacího řízení spočívající v souladu s normou EURO V u navrhovaných dopravních prostředků (nákladních automobilů určených ke svozu odpadu); skutečnost, že daný uchazeč, který předložil nejnižší nabídkovou cenu, ale jehož nabídka byla odmítnuta z důvodu formálních nedostatků, nenapadl rozhodnutí veřejného zadavatele, ale později podal odvolání proti rozsudku soudu prvního stupně, jímž mimo jiné [napadl] odmítnutí jeho nabídky jako protiprávní, a podobně], a pokud veřejný zadavatel neučinil ve vztahu ke všem těmto okolnostem žádné opatření, postačuje taková informace sama o sobě k odůvodnění návrhu, aby přezkumný orgán prohlásil postup veřejného zadavatele, který nezajistil transparentnost a objektivitu řízení a zároveň si nevyžádal od žalobce konkrétní důkazy o tom, že uchazeči A a B jednali nekorektně, za protiprávní?

                           b)

                           uchazeči A a B neprokázali veřejnému zadavateli, že se skutečně a korektně účastní veřejného zadávacího řízení, jen tím, že uchazeč B dobrovolně předložil prohlášení o skutečné účasti, uchazeč B použil pro svou účast v zadávacím řízení normy řízení jakosti a nabídky předložené uvedenými uchazeči nebyly formálně a věcně totožné?

               5.

               Lze jednání propojených hospodářských subjektů (jež mají stejnou mateřskou společnost), které se samostatně účastní stejného zadávacího řízení, kde hodnota zakázky dosahuje hranice pro použití mezinárodní veřejné soutěže, v případě, kdy se sídlo veřejného zadavatele, který vyhlásil předmětné zadávací řízení, a místo, kde mají být poskytovány dotčené služby, nacházejí v blízkosti jiného členského státu (Lotyšské republiky), v zásadě posuzovat – mimo jiné s ohledem na dobrovolné prohlášení jednoho z dotčených hospodářských subjektů, že bude dodržovat pravidla korektní hospodářské soutěže – podle ustanovení článku 101 SFEU a judikatury, ve které Soudní dvůr poskytl výklad uvedených ustanovení?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby (Úř. věst. 2004, L 134, s. 114; Zvl. vyd. 06/07, s. 132).

      (2)  Směrnice Rady 89/665/EHS ze dne 21. prosince 1989 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přezkumného řízení při zadávání veřejných zakázek na dodávky a stavební práce (Úř. věst. 1989, L 395, s. 33; Zvl. vyd. 06/01, s. 246).


title: Věc C-466/13 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 27. srpna 2013 Repsol proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 27. června 2013 ve věci T-89/12, Repsol YPF v. OHIM — Ajuntament de Roses (R)

text:
               26.10.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 313/13

         Kasační opravný prostředek podaný dne 27. srpna 2013 Repsol proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 27. června 2013 ve věci T-89/12, Repsol YPF v. OHIM — Ajuntament de Roses (R)
   (Věc C-466/13 P)
   2013/C 313/23
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Repsol, SA (zástupci: L. Montoya Terán a J. Devaureix, advokáti)

      Další účastník řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Návrhová žádání navrhovatelky

   Navrhovatelka navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil v plném rozsahu rozsudek Tribunálu ve věci T-89/12 ze dne 27. června 2013 doručený dne 28. června 2013;

               —

               přijal všechny návrhy předložené navrhovatelkou v řízení v prvním stupni a

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

               1)

               Je třeba napravit určitou praxi zapisování ochranných známek uplatňovanou OHIM a judikaturu Tribunálu, který účinně uplatňuje vztah vzájemnosti mezi rozlišovací způsobilostí starší ochranné známky a jejím rozsahem ochrany.

               2)

               Napadený rozsudek Tribunálu se vyznačuje rozpory mezi odůvodněním a přijatými závěry týkajícími se nedostatku podobnosti mezi označeními (Tribunál má za to, že mezi nimi existuje více rozdílů než podobností, avšak tvrdí, že ochranné známky jsou podobné) a nízké rozlišovací způsobilosti starší ochranné známky (Tribunál má za to, že se jedná o ochrannou známku s nízkou rozlišovací způsobilostí, avšak nezohledňuje tuto nízkou rozlišovací způsobilost při posuzování existence nebezpečí záměny).

               3)

               Tribunál přehlédl skutečnost, že základní a rozlišující vlastnosti namítané ochranné známky (zakroužkované velké písmeno „R“) nemohou být monopolizovány třetí osobou, a proto nebyl dodržen požadavek disponibility běžných označení na trhu.

               4)

               Tribunál přehlédl rozsudky španělského Tribunal Supremo vydané v podobných věcech, přestože tyto rozsudky měly být zohledněny, jelikož se týkají dotčeného spotřebitele, a sice španělského spotřebitele.

               5)

               Z výše uvedeného vyplývá, že rozsudek Tribunálu je stižen vadou spočívající v nesprávném právním posouzení. Je tudíž třeba zrušit tento rozsudek v souladu s návrhem navrhovatelky.


title: Věc F-117/06: Žaloba podaná dne 2. října 2006 – Loy v. Evropský parlament

text:
               2.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 294/66

         Žaloba podaná dne 2. října 2006 – Loy v. Evropský parlament
   (Věc F-117/06)
   (2006/C 294/132)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Maddalena Loy (Řím, Itálie) (zástupce: A. Fratini, advokát)

      Žalovaný: Evropský parlament
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 30. ledna 2006, kterým bylo žalobkyni jednak oznámeno rozhodnutí o přeřazení z úřadu Parlamentu pro Itálii se sídlem v Římě na generální ředitelství pro informatiku se sídlem v Bruselu, a jednak bylo prodlouženo trvání smlouvy žalobkyně jako dočasného zaměstnance do 16. července 2006, a nikoli do 31. prosince 2009, jak bylo předběžně rozhodnuto Parlamentem;

               —

               uložit žalovanému, aby zaplatil všechny měsíční odměny spojené s funkcí žalobkyně jako tiskového přidělence v Římě, zvýšené o úroky z prodlení, od data, ke kterému měla nabýt účinnosti obnova smlouvy dočasného zaměstnance, tedy od 1. ledna 2006, do 31. prosince 2009;

               —

               uložit žalovanému, aby nahradil majetkovou újmu stanovenou na 240 414,42 eur a nemajetkovou újmu ve výši 500 000 eur nebo v jiné vyšší nebo nižší výši, o které bude mít Soud za to, že je spravedlivá;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Na podporu své žaloby žalobkyně uplatňuje 7 žalobních důvodů:

               —

               první vychází z porušení zásady legitimního očekávání vzhledem k tomu, že správa vedla žalobkyni bez jakékoli rozumné pochybnosti k tomu, aby si myslela, že bude potvrzena ve funkci tiskového přidělence úřadu Parlamentu v Římě a že její smlouva bude prodloužena do 31. prosince 2009;

               —

               druhý vychází z porušení podstatných procesních náležitostí z důvodu nedostatečného a vzájemně si odporujícího odůvodnění. Tvrzením týkajícím se nedostatečné odborné způsobilosti žalobkyně zvláště odporují zprávy týkající se žalobkyně, vyhotovené podle článku 43 služebního řádu;

               —

               třetí vychází z překročení pravomoci z důvodu zjevně nesprávného posouzení základních okolností a rozpornosti. Důvodem rozhodnutí o přeřazení není odborná nezpůsobilost nebo zájem služby, ale přání nadřízeného žalobkyně, aby byla vůči ní přijata represivní opatření;

               —

               čtvrtý vychází z porušení povinnosti péče v rozsahu, v němž podle žalobkyně bylo sporné rozhodnutí přijato bez nezbytné řádné péče a bez zohlednění zájmu dočasného zaměstnance;

               —

               pátý se týká porušení zásad proporcionality a řádné správy. Žalobkyně jednak neobdržela žádné upozornění týkající se možnosti převedení v tak krátkém časovém období. Kromě toho skutkové okolnosti, které jsou základem rozhodnutí, nebyly náležitě ověřeny a nebyla dodržena ustanovení služebního řádu týkající se zpochybňovaných jednání;

               —

               šestý se týká porušení práv obhajoby, zvláště skutečnosti, že i když existovaly důvody pro vyslechnutí žalobkyně, žalovaný nijak nezohlednil její prohlášení a ani nenabídl žádnou možnost ke kontradiktorní diskuzi mezi účastníky;

               —

               sedmý se týká porušení povinnosti pomoci stanovené článkem 24 služebního řádu, který zavazuje správu, aby chránila úředníky, i když osoba, která se dopustila činů uvedených v dotčeném ustanovení, je jiným úředníkem. I když žalobkyně předložila důkazy na podporu vlastních tvrzení, správa nepřijala žádné přiměřené opatření.


title: Věc F-80/08: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 30. listopadu 2009 — Wenig v. Komise ( Veřejná služba — Úředníci — Disciplinární řízení — Dočasné zproštění úředníka výkonu služby — Srážka z platu — Tvrzení závažného pochybení — Právo na obhajobu — Pravomoc — Neoznámení přenesení pravomoci — Nedostatek příslušnosti autora napadeného rozhodnutí )

text:
               30.1.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/75

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 30. listopadu 2009 — Wenig v. Komise
   (Věc F-80/08) (1)

   („Veřejná služba - Úředníci - Disciplinární řízení - Dočasné zproštění úředníka výkonu služby - Srážka z platu - Tvrzení závažného pochybení - Právo na obhajobu - Pravomoc - Neoznámení přenesení pravomoci - Nedostatek příslušnosti autora napadeného rozhodnutí“)
   2010/C 24/138
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Fritz Harald Wenig (Woluwé-Saint-Pierre, Belgie) (zástupci: G.-A. Dal, D. Voillemot, D. Bosquet a S. Woog, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: J. Currall a D. Martin, zmocněnci)

      Předmět věci

   Zrušení rozhodnutí Komise o zproštění žalobce výkonu služby a nařízení provedení srážky z jeho platu ve výši 1 000 eur měsíčně

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí ze dne 18. září 2008, kterým Komise Evropských společenství na základě článků 23 a 24 přílohy IX Služebního řádu úředníků Evropských společenství zprostila F. H. Weniga výkonu služby na dobu neurčitou a nařídila provedení srážky z jeho platu ve výši 1 000 eur měsíčně po dobu maximálně šesti měsíců, se zrušuje.

               2)

               Komisi Evropských společenství se ukládá náhrada nákladů původního řízení.

               3)

               Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 313, 6.12.2008, s. 59.


title: Věc T-338/07 P: Rozsudek Tribunálu ze dne 19. března 2010 — Bianchi v. ETF ( „Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Dočasní zaměstnanci — Smlouva na dobu určitou — Rozhodnutí, kterým nebyla prodloužena smlouva — Článek 47 psím. b) PŘOZ“ )

text:
               22.5.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 134/30

         Rozsudek Tribunálu ze dne 19. března 2010 — Bianchi v. ETF
   (Věc T-338/07 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Dočasní zaměstnanci - Smlouva na dobu určitou - Rozhodnutí, kterým nebyla prodloužena smlouva - Článek 47 psím. b) PŘOZ“)
   2010/C 134/49
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Irène Bianchi (Turín, Itálie) (zástupce: M.-A. Lucas, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská nadace odborného vzdělávání (ETF) (Turín, Itálie) (zástupci: M. Dunbar, zmocněnec, ve spolupráci s G. Vandersandenem, poté L. Levim, advokáti)

      Předmět

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (druhého senátu) ze dne 28. června 2007, Bianchi v. ETF (F-38/06, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí) a směřující ke zrušení tohoto rozsudku.

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Irène Bianchi ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou nadací odborného vzdělávání (ETF) v rámci tohoto řízení.

      (1)  Úř. věst. C 269, 10.11.2007.


title: Věc T-516/09 P: Usnesení Tribunálu ze dne 18. října 2010 — Marcuccio v. Komise ( Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Úředníci — Zamítnutí žádosti o šetření — Odmítnutí orgánu přeložit rozhodnutí — Zčásti zjevně nepřípustný a zčásti zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek )

text:
               18.12.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 346/42

         Usnesení Tribunálu ze dne 18. října 2010 — Marcuccio v. Komise
   (Věc T-516/09 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Úředníci - Zamítnutí žádosti o šetření - Odmítnutí orgánu přeložit rozhodnutí - Zčásti zjevně nepřípustný a zčásti zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek)
   2010/C 346/84
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Luigi Marcuccio (Tricase, Itálie) (zástupce: G. Cipressa, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: J. Currall a C. Berardis-Kayser, zmocněnci ve spolupráci s A. Dal Ferrem, advokátem)

      Předmět

   Kasační opravný prostředek podaný proti usnesení Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (prvního senátu) ze dne 7. října 2009, Marcuccio v. Komise (věc F-122/07, dosud nezveřejněné ve Sbírce rozhodnutí), který směřuje ke zrušení tohoto usnesení

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Luigi Marcuccio ponese vlastní náklady řízení a uhradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí v rámci tohoto řízení.

      (1)  Úř. věst. C 51, 27.2.2010.


title: Spojené věci T-54/08 R, T-87/08 R, T-88/08 R a T-91/08 R až T-93/08 R: Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 8. dubna 2008 – Kypr v. Komise ( Předběžné opatření — Vyhlášení zakázek směřujících k podpoře hospodářského rozvoje v severní části Kypru — Návrh na odklad vykonatelnosti — Neexistence naléhavosti )

text:
               5.7.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/38

         Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 8. dubna 2008 – Kypr v. Komise
   (Spojené věci T-54/08 R, T-87/08 R, T-88/08 R a T-91/08 R až T-93/08 R)
   („Předběžné opatření - Vyhlášení zakázek směřujících k podpoře hospodářského rozvoje v severní části Kypru - Návrh na odklad vykonatelnosti - Neexistence naléhavosti“)
   (2008/C 171/71)
   Jednací jazyk: řečtina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Kyperská republika (zástupce: P. Kliridis, zmocněnec)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: P. van Nuffel a I. Zervas, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrhy na odklad vykonatelnosti několika vyhlášení zakázek přijatých Komisí, směřujících k podpoře hospodářského rozvoje v severní části Kypru v odvětví energie, životního prostředí, zemědělství, telekomunikací, vzdělávání, jakož i správy sklizní a zavlažování.
   Výrok

               1)

               Věci T-54/08 R, T-87/08 R, T-88/08 R a T-91/08 R až T-93/08 R se spojují za účelem tohoto usnesení.

               2)

               Návrhy na předběžné opatření se zamítají.

               3)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc T-245/15: Žaloba podaná dne 15. května 2015 – Klimenko v. Rada

text:
               14.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 302/54

         Žaloba podaná dne 15. května 2015 – Klimenko v. Rada
   (Věc T-245/15)
   (2015/C 302/70)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Oleksandr Viktorovič Klimenko (Moskva, Rusko) (zástupci: B. Kennelly a J. Pobjoy, barristers, a R. Gherson, solicitor)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Rady (SZBP) 2015/364 ze dne 5. března 2015, kterým se mění rozhodnutí 2014/119/SZBP o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci na Ukrajině (Úř. věst. L 62, s. 25), a prováděcí nařízení Rady (EU) 2015/357 ze dne 5. března 2015, kterým se provádí nařízení (EU) č. 208/2014 o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci na Ukrajině (Úř. věst. L 62, s. 1), v rozsahu, v němž se tyto akty uplatní na žalobce,

               —

               podpůrně, prohlásil, že čl. 1 odst. 1 rozhodnutí Rady 2014/119/SZBP ze dne 5. března 2014 (ve znění pozdějších předpisů) a čl. 3 odst. 1 prováděcího nařízení Rady (EU) č. 208/2014 ze dne 5. března 2014 (ve znění pozdějších předpisů) se z důvodu své protiprávnosti nepoužijí v rozsahu, v němž se uplatňují na žalobce,

               —

               uložil Radě náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu své žaloby předkládá žalobce šest žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vychází z toho, že Rada nestanovila vhodný právní základ pro rozhodnutí Rady (SZBP) 2015/364 a prováděcí nařízení (EU) 2015/357. Článek 29 SEU není vhodným právním základem pro rozhodnutí (SZBP) 2015/364, jelikož výtky směřující proti žalobci ho neoznačily za osobu, která by ohrozila ukrajinskou demokracii nebo připravila ukrajinský lid o výhody plynoucí z udržitelného rozvoje své země, ve smyslu článku 23 SEU a obecných ustanovení čl. 21 odst. 2 SEU. Jelikož bylo rozhodnutí (SZBP) 2015/364 neplatné, nemohla Rada při přijímání nařízení (EU) 2015/357 vycházet z čl. 215 odst. 2 SFEU.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z toho, že se Rada dopustila zjevně nesprávných posouzení tím, že měla za to, podmínka umožňující zapsat žalobce na seznam stanovený v čl. 1 odst. 1 rozhodnutí Rady 2014/119/SZBP ze dne 5. března 2014 (ve znění pozdějších předpisů) a v čl. 3 odst. 1 nařízení Rady (EU) č. 208/2014 ze dne 5. března 2014 (ve znění pozdějších předpisů) byla splněna. Žalobce není předmětem trestního řízení z důvodu „zneužití veřejných prostředků“ ani z důvodu „zneužití pravomoci veřejného činitele za účelem neoprávněného zvýhodnění sebe nebo třetí osoby“.

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází z toho, že Rada porušila právo žalobce na obhajobu a jeho právo na řádnou správa a na účinnou soudní ochranu. Rada zejména pečlivě a nestranně nezkoumala, zda tvrzené důvody, které měly odůvodnit nové uvedení na seznamu, jsou s ohledem na vyjádření předložené žalobcem před svým novým zapsáním skutečně opodstatněné.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z toho, že Rada nesplnila svou povinnost poskytnout vhodné důvody pro nové zapsání žalobce.

               5.

               Pátý žalobní důvod vychází z toho, že Rada bezdůvodně nebo nepřiměřeně porušila základní práva žalobce, včetně jeho práva na ochranu majetku a dobrého jména. Rozhodnutí 2015/364/SZBP a nařízení (EU) č. 2015/357 má vážné dopady na majetek žalobce, jakož i na jeho dobré jméno ve světě. Rada neprokázala, že by zmrazení majetku a hospodářských zdrojů žalobce souviselo s jakýmkoliv legitimním cílem nebo bylo takovým cílem odůvodněno, tím méně že by bylo takovému cíli přiměřené.

               6.

               Šestý žalobní důvod, uplatněný na podporu návrhu na prohlášení protiprávnosti, vychází z toho, že pokud by navzdory argumentům uplatněným v rámci druhého žalobního důvodu musely být čl. 1 odst. 1 rozhodnutí Rady 2014/119/SZBP ze dne 5. března 2014 (ve znění pozdějších předpisů) a čl. 3 odst. 1 nařízení Rady (EU) č. 208/2014 ze dne 5. března 2014 (ve znění pozdějších předpisů), vykládány tak, že zahrnují i) veškerá šetření ukrajinských orgánů nezávisle na tom, zda existuje soudní rozhodnutí nebo řízení, která by je podpořila, přezkoumala nebo dozorovala, nebo ii) jakékoliv „zneužití pravomoci veřejného činitele za účelem neoprávněného zvýhodnění sebe nebo třetí osoby“ nezávisle na tom, zda je tvrzeno zneužití veřejných prostředků, nemělo by kritérium pro zapsání vzhledem k svévolnému dosahu a působnosti plynoucím z takto širokého výkladu vhodný právní základ nebo by bylo nepřiměřené cílům rozhodnutí 2015/364/SZBP a nařízení (EU) č. 2015/357. Ustanovení by tedy bylo protiprávní.


title: Věc C-257/11: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 29. listopadu 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Curtea de Apel București — Rumunsko) — SC Gran Via Moinești Srl v. Agenția Națională de Administrare Fiscală (ANAF), Administrația Finanțelor Publice București ( „Směrnice 2006/112/ES — Daň z přidané hodnoty — Články 167, 168 a 185 — Nárok na odpočet — Oprava odpočtů — Pořízení pozemku a na něm postavených budov za účelem odstranění těchto budov a uskutečnění projektu výstavby nemovitostí na tomto pozemku“ )

text:
               26.1.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 26/8

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 29. listopadu 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Curtea de Apel București — Rumunsko) — SC Gran Via Moinești Srl v. Agenția Națională de Administrare Fiscală (ANAF), Administrația Finanțelor Publice București
   (Věc C-257/11) (1)

   (Směrnice 2006/112/ES - Daň z přidané hodnoty - Články 167, 168 a 185 - Nárok na odpočet - Oprava odpočtů - Pořízení pozemku a na něm postavených budov za účelem odstranění těchto budov a uskutečnění projektu výstavby nemovitostí na tomto pozemku)
   2013/C 26/14
   Jednací jazyk: rumunština

      Předkládající soud

   Curtea de Apel București

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: SC Gran Via Moinești Srl

      Žalované: Agenția Națională de Administrare Fiscală (ANAF), Administrația Finanțelor Publice București

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Curtea de Apel București — Výklad článků 167, 168 a 185 odst. 2 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1) — Právo na odpočet DPH v souvislosti s pořízením staveb určených k demolici za účelem provedení stavebního projektu — Hospodářská činnost předcházející provedení stavebního projektu a spočívající v prvních investičních nákladech uskutečněných pro potřeby uvedeného projektu — Oprava odpočtů DPH

      Výrok

               1)

               Články 167 a 168 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty musí být vykládány v tom smyslu, že za takových okolností jako v původním řízení má společnost, která pořídila pozemek a budovy na něm postavené za účelem odstranění těchto budov a výstavby obytného komplexu na tomto pozemku, nárok na odpočet daně z přidané hodnoty vztahující se k pořízení uvedených budov.

               2)

               Článek 185 směrnice 2006/112 musí být vykládán v tom smyslu, že za takových okolností jako v původním řízení nevede odstranění budov pořízených s pozemkem, na kterém byly postaveny, provedené za účelem výstavby obytného komplexu na místě těchto budov, k povinnosti opravit původně provedený odpočet daně z přidané hodnoty vztahující se k pořízení uvedených budov.

      (1)  Úř. věst. C 238, 13.8.2011.


title: Věc C-248/14 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 23. května 2014 společností Schwenk Zement KG proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 14. března 2014 ve věci T-306/11, Schwenk Zement KG v. Evropská komise

text:
               14.7.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 223/11

         Kasační opravný prostředek podaný dne 23. května 2014 společností Schwenk Zement KG proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 14. března 2014 ve věci T-306/11, Schwenk Zement KG v. Evropská komise
   (Věc C-248/14 P)
   2014/C 223/16
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Schwenk Zement KG (zástupci: M. Raible a S. Merz, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka) navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil rozsudek Tribunálu (sedmého senátu) vydaný dne 14. března 2014 ve věci T-306/11 v rozsahu, v němž zamítá žalobu podanou navrhovatelkou,

               —

               v souladu s čl. 263 odst. 4 SFEU zrušil v plném rozsahu rozhodnutí Evropské komise ze dne 30. března 2011, C(2011) 2367 final ve věci COMP/39520 – Cement a příbuzné výrobky, v rozsahu, v němž se týká navrhovatelky,

               —

               podpůrně k návrhu podle bodu 2 vrátil věc Tribunálu k rozhodnutí v souladu s právním názorem vyjádřeným v rozsudku Soudního dvora,

               —

               v každém případě uložil Komisi náhradu nákladů navrhovatelky v řízeních před Tribunálem a Soudním dvorem.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Kasační opravný prostředek směřuje proti rozsudku Tribunálu Evropské unie (dále jen „Tribunál“) vydanému dne 14. března 2014 ve věci T-302/11 v rozsahu, v němž nepříznivě zasahuje do právního postavení navrhovatelky. Tento rozsudek byl společnosti Schwenk Zement KG oznámen dne 14. března 2014. Tribunál jím částečně vyhověl žalobám podaným navrhovatelkou proti rozhodnutí Komise C(2011) 2367 final ze dne 30. března 2011 v řízení podle čl. 18 odst. 3 nařízení Rady č. 1/2003 (1) (věc 39520 – Cement a příbuzné výrobky) a částečně je zamítl.
   Navrhovatelka uplatňuje tři důvody kasačního opravného prostředku.
   Prvním důvodem navrhovatelka kritizuje skutečnost, že Tribunál při posuzování jednání Komise nerespektoval zásadu proporcionality. Tribunál porušil unijní právo tím, že nezohlednil tuto zásadu, podle níž je v případě pochybností třeba při volbě mezi dvěma opatřeními zvolit to méně omezující. Tribunál s pouhým odkazem na větší jistotu získání informací rozhodl, že přijetí kroků přímo směřujících proti navrhovatelce prostřednictvím rozhodnutí o žádosti o informace podle čl. 18 odst. 3 nařízení č. 1/2003 bylo možné.
   Druhým důvodem navrhovatelka tvrdí, že Tribunál provedl nedostatečný přezkum projednávané věci a navíc nezohlednil důležité poznatky, které před ním uplatňovala. Tribunál projednávanou věc nepřezkoumal a nezohlednil zvláštní okolnosti týkající se navrhovatelky. Naopak, Tribunál vycházel z existence značného množství výrobků cementu.
   Třetím důvodem navrhovatelka kritizuje skutečnost, že Tribunál rozhodl, že vysvětlení Komise jsou dostatečná, ačkoliv se omezovala na pouhé fráze, čímž porušil povinnost uvést odůvodnění. Tribunál porušil tuto povinnost ze dvou důvodů. Zaprvé se zmýlil ohledně požadavků týkajících se povinnosti uvést odůvodnění právních aktů Komise přijatých na základě čl. 296 odst. 2 SFEU a článku 18 nařízení č. 1/2003. Dále Tribunál nezohlednil podmínky týkající se této povinnosti, které sám zakotvil. A konečně, toto posouzení Tribunálu brání přezkumu dodržení zásady proporcionality. Pokud by tak by rozsudek Tribunálu považován v této části za platný, byla by zásada proporcionality v rámci vyšetřovacích opatření podle článku 18 nařízení č. 1/2003 jen prázdným pojmem.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. L 1, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205).


title: Věc C-199/13 P: Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 27. března 2014 – Polyelectrolyte Producers Group, SNF SAS, Travetanche Injection SPRL v. Evropská komise, Nizozemské království „Kasační opravný prostředek — Článek 181 jednacího řádu — Nařízení (ES) č. 1907/2006 (nařízení REACH) — Omezení použitelná na uvádění akrylamidu na trh a na jeho používání — Nařízení (EU) č. 366/201, kterým se mění nařízení (ES) č. 1907/2006, pokud jde o přílohu XVII“

text:
               16.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 184/6

         Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 27. března 2014 – Polyelectrolyte Producers Group, SNF SAS, Travetanche Injection SPRL v. Evropská komise, Nizozemské království
   (Věc C-199/13 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Článek 181 jednacího řádu - Nařízení (ES) č. 1907/2006 (nařízení REACH) - Omezení použitelná na uvádění akrylamidu na trh a na jeho používání - Nařízení (EU) č. 366/201, kterým se mění nařízení (ES) č. 1907/2006, pokud jde o přílohu XVII“)
   2014/C 184/08
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Polyelectrolyte Producers Group, SNF SAS, Travetanche Injection SPRL (zástupci: K. Van Maldegem a R. Cana, advokáti)

      Další účastníci řízení: Evropská komise (zástupci: E. Manhaeve a P. Oliver, zmocněnci, ve spolupráci s J. Stuyckem a A.-M. Vandrommem, advokáty), Nizozemské království (zástupci: M. Bulterman a B. Koopman, zmocněnci)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) ze dne 1. února 2013, Polyelectrolyte Producers Group a další v. Komise (T-368/11), jímž Tribunál zamítl žalobu znějící na zrušení nařízení Komise (EU) č. 366/2011 ze dne 14. dubna 2011, kterým se mění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 o registraci, hodnocení, povolování a omezování chemických látek (REACH) (Úř. věst. L 101, s. 12), a to v rozsahu, v němž omezuje uvádění akrylamidu na trh v prostředcích pro cementování

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Polyelectrolyte Producers Group, SNF SAS a Travetanche Injection SPRL se ukládá náhrada nákladů řízení.

               3)

               Nizozemské království ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 171, 15.6.2013.


title: Rozsudek Soudu ze dne 12. září 2011 ve věci E-16/10 – Philip Morris Norway AS v. Norsko, zastoupený Ministerstvem zdravotnictví a pečovatelských služeb (Volný pohyb zboží – zákaz vystavení tabákových výrobků – články 11 a 13 Dohody o EHP – opatření s účinkem rovnocenným množstevním omezením – způsob prodeje – ochrana veřejného zdraví – proporcionalita)

text:
               27.9.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 291/14

         ROZSUDEK SOUDU
   ze dne 12. září 2011
   ve věci E-16/10
   Philip Morris Norway AS v. Norsko, zastoupený Ministerstvem zdravotnictví a pečovatelských služeb
   (Volný pohyb zboží – zákaz vystavení tabákových výrobků – články 11 a 13 Dohody o EHP – opatření s účinkem rovnocenným množstevním omezením – způsob prodeje – ochrana veřejného zdraví – proporcionalita)
   2012/C 291/05
   Ve věci E-16/10 Philip Morris Norway AS v. Norsko, zastoupený Ministerstvem zdravotnictví a pečovatelských služeb – ŽÁDOST Soudu podle článku 34 Dohody mezi státy ESVO o zřízení Kontrolního úřadu a Soudního dvora podaná soudem Oslo tingrett (obvodní soud v Oslu), týkající se výkladu článků 11 a 13 Dohody o Evropském hospodářském prostoru (EHP), zejména otázky, zda pravidlo, které zakazuje viditelné vystavení tabákových výrobků v maloobchodních prodejnách, jako je např. toto ustanovení podle norského práva, představuje protiprávní omezení podle článku 11 Dohody o EHP, a pokud se o takové omezení jedná, jaká jsou kritéria rozhodující pro určení, zda zákaz vystavení je přiměřený pro účely článku 13 Dohody o EHP, Soud ve složení Carl Baudenbacher, předseda, Thorgeir Örlygsson (soudce-zpravodaj) a Per Christiansen, soudci, vynesl dne 12. září 2011 rozsudek, jehož výroková část zní:

               1)

               Zákaz viditelného vystavení tabákových výrobků, které ukládají vnitrostátní právní předpisy některého státu EHP, jako je např. zákaz v tomto případě, představuje opatření s rovnocenným účinkem jako množstevní omezení dovozu ve smyslu článku 11 Dohody o EHP, pokud se ve skutečnosti zákaz týká marketingu výrobků dovážených z jiných států EHP větší měrou než marketingu dovezených produktů, které byly donedávna vyráběny v Norsku.

               2)

               Je úkolem vnitrostátního soudu stanovit účely, které dané právní předpisy mají skutečně sledovat, a rozhodnout, zda účelu ochrany veřejného zdraví představovaný snížením všeobecné spotřeby tabáku veřejností může být dosaženo opatřeními, která jsou méně omezující než je zákaz viditelného vystavení tabákových výrobků.


title: Věc T-393/04: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne  3. května 2006  – Klaas v. Parlament ( Úředníci — Povýšení — Článek 45 služebního řádu — Převedení bodů služebního postupu do nové platové třídy po povýšení — Přechodná opatření — Zásada rovného zacházení )

text:
               1.7.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 154/15

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 3. května 2006 – Klaas v. Parlament
   (Věc T-393/04) (1)

   („Úředníci - Povýšení - Článek 45 služebního řádu - Převedení bodů služebního postupu do nové platové třídy po povýšení - Přechodná opatření - Zásada rovného zacházení“)
   (2006/C 154/41)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobce: Dirk Klaas (Heidelberg, Německo) (zástupce: R. Moos, advokát)

      Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: L. Knudsen a U. Rösslein, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh směřující jednak ke zrušení rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 12. února 2004, kterým byly odebrány dva body služebního postupu přiznané žalobci za období předcházející roku 1999, jakož i ke zrušení rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 30. června 2004, kterým byla v této věci stížnost žalobce zamítnuta, a jednak k tomu, aby Soud rozhodl o převedení dvou dotčených bodů služebního postupu do následujících let
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 6, 8.1.2005


title: Věc T-57/15: Žaloba podaná dne 4. února 2015 – Trajektna luka Split v. Komise

text:
               13.4.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 118/35

         Žaloba podaná dne 4. února 2015 – Trajektna luka Split v. Komise
   (Věc T-57/15)
   (2015/C 118/44)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Trajektna luka Split d.d. (Split, Chorvatsko) (zástupci: M. Bauer, H. J. Freund a S. Hankiewicz, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise C(2013) 7285 final ze dne 15. října 2014 – Chorvatsko – Údajná státní podpora ve prospěch Jadrolinija,

               —

               uložil Komisi, aby nesla vlastní náklady řízení a nahradila náklady řízení žalobkyně,

               —

               vrátil věc Evropské komisi k došetření a novému rozhodnutí, a

               —

               přijal všechna další opatření, která považuje za nezbytná.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně šest žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vycházející ze zjevně nesprávného posouzení a zjevně nesprávného právního posouzení spočívajících v porušení článku 107 SFEU tím, že bylo konstatováno, že napadené opatření nepředstavuje státní podporu, protože byl uplatněn nesprávný test k prokázání toho, zda byly použity státní zdroje.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející ze zjevně nesprávného posouzení a zjevně nesprávného právního posouzení spočívajících v porušení článku 107 SFEU tím, že bylo konstatováno, že napadené opatření nepředstavuje státní podporu, jelikož nezahrnovalo státní zdroje.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející ze zjevně nesprávného právního posouzení spočívajícího v porušení ustanovení čl. 107 odst. 1 SFEU ve spojení s čl. 106 odst. 1 SFEU tím, že nebyl zohledněn čl. 106 odst. 1 SFEU.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení podstatných formálních náležitostí spočívajícího v porušení čl. 10 odst. 2 nařízení č. 659/1999 (1) tím, že nebyly dostatečně využity vyšetřovací pravomoci v něm stanovené.

               5.

               Pátý žalobní důvod vycházející ze zjevně nesprávného posouzení vyplývajícího z nezahájení formálního vyšetřovacího řízení stanoveného v čl. 108 odst. 2 SFEU a čl. 4 odst. 4 nařízení č. 659/1999.

               6.

               Šestý žalobní důvod vycházející z porušení podstatných formálních náležitostí vyplývajícího z nedostatečného odůvodnění ve smyslu čl. 296 odst. 2 SFEU, pokud jde o absenci státních zdrojů, a čl. 106 odst. 1 SFEU ve spojení s čl. 107 odst. 1 SFEU.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (Úř. věst. L 83, s. 1; Zvl. vyd. 08/01, s. 339)


title: Věc T-94/13 P: Rozsudek Tribunálu ze dne 14. ledna 2016 – Ntouvas v. ECDC „Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Smluvní zaměstnanec — Hodnocení — Posudek o vývoji služebního postupu — Hodnocení za rok 2010 — Zamítnutí žaloby v prvním stupni — Lhůta pro předložení žalobní odpovědi — Prodloužení — Výjimečné okolnosti — Článek 39 odst. 2 jednacího řádu Soudu pro veřejnou službu — Řádnost hodnotícího řízení“

text:
               29.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 78/14

         Rozsudek Tribunálu ze dne 14. ledna 2016 – Ntouvas v. ECDC
   (Věc T-94/13 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Smluvní zaměstnanec - Hodnocení - Posudek o vývoji služebního postupu - Hodnocení za rok 2010 - Zamítnutí žaloby v prvním stupni - Lhůta pro předložení žalobní odpovědi - Prodloužení - Výjimečné okolnosti - Článek 39 odst. 2 jednacího řádu Soudu pro veřejnou službu - Řádnost hodnotícího řízení“)
   (2016/C 078/22)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Ioannis Ntouvas (Agios Stefanos, Řecko) (zástupce: V. Kolias, advokát)

      Další účastník řízení: Evropské středisko pro prevenci a kontrolu nemocí (ECDC) (zástupci: původně R. Trott, poté J. Mannheim a A. Daume, zmocněnci, ve spolupráci s D. Waelbroeckem a A. Duronem, advokáty)

      Předmět

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 11. prosince 2012, Ntouvas v. ECDC (F-107/11, Sb. VS, EU:F:2012:182), a směřující ke zrušení tohoto rozsudku.

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Ioannisi Ntouvasovi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 114, 20.4.2013.


title: Věc T-41/04: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne  25. listopadu 2005  – Pérez-Díaz v. Komise ( Úředníci — Žaloba na neplatnost — Litispendence — Pozdní předcházející správní stížnost — Návrh na náhradu škody úzce spjatý s návrhem na zrušení — Zjevná nepřípustnost )

text:
               25.2.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 48/31

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 25. listopadu 2005 – Pérez-Díaz v. Komise
   (Věc T-41/04) (1)

   („Úředníci - Žaloba na neplatnost - Litispendence - Pozdní předcházející správní stížnost - Návrh na náhradu škody úzce spjatý s návrhem na zrušení - Zjevná nepřípustnost“)
   (2006/C 48/60)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Orlando Pérez-Díaz (Brusel, Belgie) (zástupce: M.-A. Lucas, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: H. Tserepa-Lacombe a L. Lozano Palacios, zmocněnci)
   Předmět věci
   Jednak návrh na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 21. ledna 2003 o nezapsání žalobce do seznamu způsobilých uchazečů o místo dočasného zaměstnance po skončení výběrového řízení KOM/R/A/01/1999, jednak návrh na náhradu škody údajně vzniklé na základě tohoto rozhodnutí.
   Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Každý účastník řízení ponese vlastní náklady.

      (1)  Úř. věst. C 94, 17.4.2004.


title: Věc T-604/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 3. června 2015 – Levi Strauss v. OHIM – L&O Hunting Group (101) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství 101 — Starší slovní ochranná známka Společenství 501 — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Podobnost označení — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               20.7.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 236/38

         Rozsudek Tribunálu ze dne 3. června 2015 – Levi Strauss v. OHIM – L&O Hunting Group (101)
   (Věc T-604/13) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství 101 - Starší slovní ochranná známka Společenství 501 - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Podobnost označení - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2015/C 236/50)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Levi Strauss & Co. (New Castle, Kalifornie, Spojené státy) (zástupci: původně V. von Bomhard a J. Schmitt, poté V. von Bomhard, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: G. Schneider a M. Fischer, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: L&O Hunting Group GmbH (Isny im Allgäu, Německo) (zástupci: K. Kuck, K. Landes a G. Müllejans, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 6. září 2013 (věc R 1538/2012-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi Levi Strauss & Co. a L&O Hunting Group GmbH.

      Výrok

               1.

               Rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (OHIM) ze dne 6. září 2013 (věc R 1538/2012-2) týkající se námitkového řízení mezi Levi Strauss & Co. a L&O Hunting Group GmbH se zrušuje.

               2.

               OHIM a L&O Hunting Group GmbH ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Levi Strauss & Co.

      (1)  Úř. věst. C 24, 25.1.2014.


title: Věc T-555/14: Žaloba podaná dne 25. července 2014 – Estonsko v. Komise

text:
               20.10.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 372/17

         Žaloba podaná dne 25. července 2014 – Estonsko v. Komise
   (Věc T-555/14)
   2014/C 372/22
   Jednací jazyk: estonština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Estonská republika (zástupce: N. Grünberg)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Evropské komise C(2014) 3271 final ze dne 14. května 2014, týkající se pozastavení průběžných plateb z Evropského rybářského fondu (ERF) ve prospěch Estonska v rámci operačního podpůrného programu za období 2007 až 2013;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod: Komise nesprávně použila čl. 25 odst. 2 a článek 89 nařízení č. 1198/2006 (1).
               Výklad článku 25 Komisí, podle kterého je podpora investic oprávněná jen tehdy, jestliže za pomoci těchto investic dojde k zásadnějšímu zlepšení dotyčných technických parametrů rybářského plavidla než by k němu došlo při uvedení plavidla do původního stavu, neodpovídá znění, účelu a cílům tohoto ustanovení. Znění čl. 25 odst. 2 poskytuje široký prostor pro uvážení pokud jde o rozhodnutí, které investice mohou být v rámci ERF podpořeny. Vzhledem k tomu, že žalobkyně dodržela ustanovení čl. 25 odst. 2, je použití článku 89 a pozastavení průběžných plateb nezbytných pro první prioritní osu operačního programu nepřiměřené.

               2.

               Druhý žalobní důvod: Komise porušila článek 88 nařízení č. 1198/2006.
               Žalobkyně vytýká Komisi, že během šesti měsíců následujících po sdělení o přerušení lhůty pro průběžnou platbu nerozhodla o pozastavení plateb. Porušila tím článek 88 nařízení č. 1198/2006 a nerespektovala své pokyny pro přerušení, pozastavení a finanční opravě plateb.

               3.

               Třetí žalobní důvod: Komise porušila zásadu řádné správy.
               Komise přijetím napadeného rozhodnutí porušila zásadu řádné správy, neboť zaprvé nezohlednila a řádně neposoudila všechny údaje předložené žalobkyní, zadruhé neprověřila, zda jsou splněny všechny podmínky pro vydání rozhodnutí, zatřetí automaticky považovala všechny investice, provedené za účelem zlepšení stavu amortizovaných rybářských plavidel, za běžné náklady na údržbu a začtvrté nesprávně předpokládala, že tyto investice nepřispěly k dosažení cílů stanovených v čl. 25 odst. 2.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod: Komise porušila zásadu legitimního očekávání.
               Bez ohledu na jasné a přesné stanovisko vyslovené v dopise Komise a vzbuzující tudíž oprávněná očekávání, podle kterého by mohly výdaje za obnovení resp. zprovoznění motoru spadat pod čl. 25 odst. 2 nařízení č. 1198/2006, pokud se jimi nezvýší schopnost rybářského plavidla lovit ryby, rozhodla Komise později, že takové výdaje nepřispívají ke zlepšení technických parametrů plavidla, ale naopak k uvedení do původního stavu nebo k zachování původního stavu a nelze na ně přispívat z fondu. Žalobkyně o tomto názoru nevěděla; nelze jej dovodit z článku 25 nařízení č. 1198/2006 a ani z odpovědi dopisem Komise na příslušnou otázku žalobkyně.

               5.

               Pátý žalobní důvod: Komise porušila zásadu právní jistoty.
               Skutečnost, že Komise přijme konečné rozhodnutí o pozastavení požadované průběžné platby více než tři roky po přerušení lhůty pro první žádost o průběžnou platbu a nedodrží tak šestiměsíční lhůtu stanovenou v čl. 88 odst. 1 nařízení č. 1198/2006, jasně porušuje zásadu právní jistoty. Toto chování Komise nebylo pro příjemce prostředků z ERF předvídatelné.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1198/2006 ze dne 27. července 2006 o Evropském rybářském fondu (Úř. věst. L 223, s. 1).


title: Věc T-340/10: Žaloba podaná dne 20. srpna 2010 — CTG Luxembourg PSF v. Soudní dvůr

text:
               23.10.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 288/48

      Žaloba podaná dne 20. srpna 2010 — CTG Luxembourg PSF v. Soudní dvůr
      (Věc T-340/10)
      ()
      (2010/C 288/91)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Computer Task Group Luxembourg PSF SA (CTG Luxembourg PSF) (Bertrange, Lucembursko) (zástupce: M. Thewes, advokát)

         Žalovaný: Soudní dvůr Evropské unie

         Návrhové žádání žalobkyně

                  —

                  nařídit spojení této věci s věcí projednávanou u osmého senátu Tribunálu pod číslem T-170/10;

                  —

                  zrušit rozhodnutí Soudního dvora ze dne 29. června 2010 o udělení zakázky „AO 008/2009: Podpora uživatelům systémů IT a telefonních systémů 1. a 2. úrovně, call center, správa hardware end user“, jinému uchazeči;

                  —

                  konstatovat mimosmluvní odpovědnost Evropské unie a uložit Soudnímu dvoru odškodnění žalobkyně za veškerou újmu, kterou utrpěla z důvodu napadeného rozhodnutí, a ustanovit znalce k vyčíslení této újmy;

                  —

                  uložit Soudnímu dvoru náhradu veškerých nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Žalobní důvody a hlavní argumenty předložené žalobkyní jsou totožné s těmi, které byly uvedeny v rámci věci T-170/10, CTG Luxembourg PSF v. Soudní dvůr (1), která se týkala stejného vyhlášení veřejné zakázky.

         (1)  Úř. věst. 2010, C 161, s. 48.


title: Věc C-419/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bayerischer Verwaltungsgerichtshof (Německo) dne 23. srpna 2010 — Wolfgang Hofmann v. Svobodný stát Bavorsko

text:
               6.11.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/12

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bayerischer Verwaltungsgerichtshof (Německo) dne 23. srpna 2010 — Wolfgang Hofmann v. Svobodný stát Bavorsko
   (Věc C-419/10)
   ()
   2010/C 301/16
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bayerischer Verwaltungsgerichtshof

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Wolfgang Hofmann

      Žalovaný: Svobodný stát Bavorsko

      Předběžná otázka

   Mají být čl. 2 odst. 1 a čl. 11 odst. 4 druhá věta směrnice 2006/126/ES o řidičských průkazech (1) vykládány v tom smyslu, že členský stát je povinen neuznat platnost řidičského průkazu vydaného jiným členským státem v období, v němž dotčené osobě nebyl uložen zákaz žádat o nový řidičský průkaz, pokud jí byl řidičský průkaz na území prvně uvedeného členského státu odňat, a v době, kdy byl řidičský průkaz vydán, měla tato osoba obvyklé bydliště na území členského státu vydání?

      (1)  Úř. věst. L 403, s. 18


title: Věc T-121/11: Žaloba podaná dne 2. března 2011 — Versus Bank v. Rada

text:
               30.4.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 130/18

         Žaloba podaná dne 2. března 2011 — Versus Bank v. Rada
   (Věc T-121/11)
   2011/C 130/33
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Versus Bank (Abidžan, Pobřeží slonoviny) (zástupce: J.-C. Tchikaya, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání žalobkyně

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Rady 2011/18/SZBP ze dne 14. ledna 2011 o změně rozhodnutí Rady 2010/656/SZBP, kterým se obnovují omezující opatření vůči Pobřeží slonoviny, a dále nařízení Rady (EU) č. 25/2011 ze dne 14. ledna 2011 o změně nařízení (ES) č. 560/2005, kterým se ukládají některá zvláštní omezující opatření namířená proti některým osobám a subjektům vzhledem k situaci v Pobřeží slonoviny, a to v části, v níž se týkají žalobkyně;

               —

               uložil Radě náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobkyní uplatňované žalobní důvody a hlavní argumenty jsou v podstatě stejné jako žalobní důvody a hlavní argumenty uplatňované ve věci T-118/11, Attey v. Rada, nebo jsou jim podobné.


title: Věc T-706/15: Žaloba podaná dne 2. prosince 2015 – Makhlouf v. Rada

text:
               1.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/73

         Žaloba podaná dne 2. prosince 2015 – Makhlouf v. Rada
   (Věc T-706/15)
   (2016/C 038/98)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Ehab Makhlouf (Damašek, Sýrie) (zástupce: E. Ruchat, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               prohlásil návrh žalobce za přípustný a opodstatněný,

               —

               v důsledku toho uložil Evropské unii nahradit veškerou škodu způsobenou žalobci ve výši, kterou spravedlivě určí Tribunál,

               —

               uložil Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu své žaloby předkládá žalobce jediný žalobní důvod vycházející ze škody, která byla způsobena žalobci a za niž odpovídá Rada Evropské unie. Uvedený žalobní důvod se skládá ze tří částí.

               —

               První část vycházející z protiprávnosti aktů přijatých Radou, tím, že omezující opatření mají na jedné straně neodůvodněnou a nepřijatelnou povahu a jednak porušují práva na řádnou správu a na dobrou pověst žalobce, jakož i jeho vlastnické právo;

               —

               Druhá část vycházející z nemajetkové újmy, kterou žalobce utrpěl z důvodu jeho zařazení na seznam osob a subjektů, kterých se týkají sankce proti Sýrii;

               —

               Třetí část vycházející z objektivní odpovědnosti Evropské unie tím, jelikož opatření přijatá proti žalobci neobvykle omezují jeho základní práva.


title: Věc T-244/12: Žaloba podaná dne 30. května 2012 — Unister v. OHIM (fluege.de)

text:
               21.7.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/28

         Žaloba podaná dne 30. května 2012 — Unister v. OHIM (fluege.de)
   (Věc T-244/12)
   2012/C 217/59
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Unister GmbH (Leipzig, Německo) (zástupci: H. Hug a A. Kessler-Jensch, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 14. března 2012 ve věci R 2149/2011-1;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „fluege.de“ pro výrobky náležející do tříd 25, 28, 35, 39, 41 a 43

      Rozhodnutí průzkumového referenta: Odmítnutí přihlášky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody:

               —

               Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení č. 207/2009 (1)

               —

               Porušení čl. 7 odst. 3 nařízení č. 207/2009

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, 24.3.2009, s. 1).


title: Věc C-520/04: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Korkein Hallinto-Oikeus ze dne 20. prosince 2004 ve věci Pirkko Marjatta Turpeinen

text:
               5.3.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 57/17

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Korkein Hallinto-Oikeus ze dne 20. prosince 2004 ve věci Pirkko Marjatta Turpeinen
   (Věc C-520/04)
   (2005/C 57/32)
   Jednací jazyk: finština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Korkein Hallinto-Oikeus ze dne 20. prosince 2004 ve věci Pirkko Marjatta Turpeinen, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 22. prosince 2004, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Korkein Hallinto-Oikeus žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               1)

               Mají být článek 18 ES týkající se práva občanů Společenství svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států nebo článek 39 ES, který zajišťuje volný pohyb pracovníků ve Společenství, vykládány v tom smyslu, že jeden nebo oba uvedené články brání vnitrostátní právní úpravě, podle které srážková daň odváděná na základě dřívějšího služebního poměru ve veřejné správě ze zdanitelného důchodu osoby povinné k dani v daném členském státě, která bydlí v jiném členském státě, v určitých případech přesahuje daň, která by byla vybírána u osoby povinné k dani, pokud by bydlela v tomto členském státě a byla tím povinná k dani bez omezení?

               2)

               Má být směrnice Rady 90/365/EHS o právu pobytu zaměstnaných osob a osob samostatně výdělečně činných po skončení jejich pracovní činnosti (1) vykládána tak, že brání vnitrostátní právní úpravě popsané v otázce 1?

      (1)  Směrnice ze dne 28. června 1990 (Úř. věst. L 180, s. 28).


title: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 10. června 2004 ve věci T-307/01, Jean-Paul François proti Komisi Evropských společenství (Úředníci — Disciplinární režim — Zařazení na nižší služební stupeň — Smlouva o ostraze budov Komise — Přiměřená lhůta — Trestní řízení — Žaloba na náhradu škody)

text:
               11.9.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 228/37

      ROZSUDEK SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 10. června 2004
   ve věci T-307/01, Jean-Paul François proti Komisi Evropských společenství (1)

   (Úředníci - Disciplinární režim - Zařazení na nižší služební stupeň - Smlouva o ostraze budov Komise - Přiměřená lhůta - Trestní řízení - Žaloba na náhradu škody)
   (2004/C 228/82)
   Jednací jazyk: francouzština
   Ve věci 307/01, Jean-Paul François, úředník Komise Evropských společenství, s bydlištěm ve Wavre (Belgie), zastoupený A. Colsonem, advokátem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku, proti Komisi Evropských společenství (zmocněnci: J. Currall, ve spolupráci s B. Wägenbauerem), jejímž předmětem je jednak žaloba na neplatnost rozhodnutí Komise ze dne 5. dubna 2001, kterým se žalobci ukládá disciplinární sankce spočívající v zařazení na nižší služební stupeň, a jednak žaloba na náhradu majetkové a nemajetkové újmy, o které se žalobce domnívá, že ji utrpěl, Soud (pátý senát), ve složení P. Lindh, předseda, a R. García-Valdecasas a J. D. Cooke, soudci, tajemník: I. Natsinas, vydal dne 10. června 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1.

               Rozhodnutí Komise ze dne 5. dubna 2001, kterým se ukládá žalobci disciplinární sankce spočívající v zařazení na nižší služební stupeň, se zrušuje.

               2.

               Komisi se ukládá zaplatit žalobci náhradu nemajetkové újmy, kterou utrpěl, ve výši 8 000 eur.

               3.

               Komise ponese veškeré náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 56, 2.3.2002.


title: Věc C-130/08: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 22. října 2008 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika

text:
               21.3.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 69/32

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 22. října 2008 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika
   (Věc C-130/08) (1)

   (2009/C 69/68)

      Jednací jazyk: řečtina

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 128, 24.5.2008.


title: Věc C-278/14: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 16. dubna 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Curtea de Apel Alba Iulia – Rumunsko) – SC Enterprise Focused Solutions SRL v. Spitalul Județean de Urgență Alba Iulia „Řízení o předběžné otázce — Veřejné zakázky — Dodávky zboží — Technické specifikace — Zásada rovného zacházení a zásada zákazu diskriminace — Povinnost transparentnosti — Odkaz na obchodní značku výrobku — Posouzení rovnocennosti výrobku nabízeného uchazečem — Ukončení výroby referenčního výrobku“

text:
               15.6.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 198/15

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 16. dubna 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Curtea de Apel Alba Iulia – Rumunsko) – SC Enterprise Focused Solutions SRL v. Spitalul Județean de Urgență Alba Iulia
   (Věc C-278/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Veřejné zakázky - Dodávky zboží - Technické specifikace - Zásada rovného zacházení a zásada zákazu diskriminace - Povinnost transparentnosti - Odkaz na obchodní značku výrobku - Posouzení rovnocennosti výrobku nabízeného uchazečem - Ukončení výroby referenčního výrobku“)
   (2015/C 198/19)
   Jednací jazyk: rumunština

      Předkládající soud

   Curtea de Apel Alba Iulia

      Účastnice původního řízení

      Navrhovatelka: SC Enterprise Focused Solutions SRL

      Odpůrkyně: Spitalul Județean de Urgență Alba Iulia

      Výrok

   Článek 23 odst. 8 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby ve znění nařízení Komise (EU) č. 1251/2011 ze dne 30. listopadu 2011 se nepoužije na veřejnou zakázku, jejíž hodnota nedosahuje prahové hodnoty stanovené v této směrnici pro její použití. V rámci veřejné zakázky, která nepodléhá uvedené směrnici, avšak má nepochybný přeshraniční význam, ověření čehož přísluší předkládajícímu soudu, musí být základní pravidla a obecné zásady Smlouvy o FEU, zejména zásada rovného zacházení a zásada zákazu diskriminace, jakož i povinnost transparentnosti, která z nich plyne, vykládány v tom smyslu, že veřejný zadavatel nemůže odmítnout nabídku, která splňuje požadavky uvedené v oznámení o zakázce, na základě důvodů, které uvedené oznámení nestanoví.

      (1)  Úř. věst. C 303, 8.9.2014.


title: Věc T-236/06: Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 3. dubna 2008 – Landtag Schleswig-Holstein v. Komise ( Žaloba na neplatnost — Přístup k dokumentům — Zemský parlament — Nedostatek způsobilosti vystupovat před soudem — Nepřípustnost )

text:
               7.6.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 142/25

         Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 3. dubna 2008 – Landtag Schleswig-Holstein v. Komise
   (Věc T-236/06) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Přístup k dokumentům - Zemský parlament - Nedostatek způsobilosti vystupovat před soudem - Nepřípustnost“)
   (2008/C 142/45)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastnice řízení

      Žalobce: Landtag Schleswig-Holstein (Německo) (zástupci: S. Laskowski a J. Caspar)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: P. Costa de Oliveira a C. Ladenburger, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 10. března 2006 a 23. června 2006, kterými se žalobci zamítá přístup k dokumentu SEK (2005) 420 ze dne 22. března 2005, jenž obsahuje právní rozbor návrhu rámcového rozhodnutí projednávaného v Radě o uchovávání údajů zpracovávaných a ukládaných v souvislosti s poskytováním veřejných služeb elektronických komunikací nebo údajů ve veřejných komunikačních sítích za účelem předcházení, vyšetřování, odhalování a stíhání trestných činů včetně terorismu.
   Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Není namístě rozhodnout o návrzích na vstup vedlejšího účastníka do řízení.

               3)

               Landtag Schleswig-Holstein ponese vlastní náklady, jakož i náklady vynaložené Komisí, vyjma nákladů vynaložených na návrhy na vstup vedlejšího účastníka do řízení.

               4)

               Landtag Schleswig-Holstein, Komise, Finská republika a Spojené království Velké Británie a Severního Irska ponesou vlastní náklady vynaložené na návrhy na vstup vedlejšího účastníka do řízení.

      (1)  Úř. věst. C 261, 28.10.2006.


title: Věc T-303/14: Usnesení Tribunálu ze dne 16. března 2015 – Polyblend v. Komise

text:
               11.5.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 155/39

         Usnesení Tribunálu ze dne 16. března 2015 – Polyblend v. Komise
   (Věc T-303/14) (1)

   (2015/C 155/52)
   Jednací jazyk: němčina
   Předseda třetího senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 223, 14.7.2014.


title: Věc T-115/12: Žaloba podaná dne 7. března 2012 — Buzil-Werk Wagner v. OHIM — Roca Sanitario (Roca)

text:
               2.6.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 157/7

         Žaloba podaná dne 7. března 2012 — Buzil-Werk Wagner v. OHIM — Roca Sanitario (Roca)
   (Věc T-115/12)
   2012/C 157/12
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Buzil-Werk Wagner GmbH & Co. KG (Memmingen, Německo) (zástupce: D. Waldhauser, Rechtsanwalt)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Roca Sanitario, SA (Barcelona, Španělsko)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu ze dne 9. ledna 2012 (odvolání R 1907/2010-4) a zamítl námitku podanou Roca Sanitario, SA Av. Diagonal, 513, E-08029, Barcelona (Španělsko)

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „Roca“ pro výrobky zařazené do třídy 3 (přihláška č. 6 800 726).

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Roca Sanitárko, SA

      Namítaná ochranná známka nebo označení: španělské ochranné známky „Roca“ (ochranné známky č. 1 020 043, č. 2 543 451, č. 424 875 a č. 915 635) pro určité výrobky zařazené do tříd 19 a 21, jakož i mezinárodní ochranná známka „Roca“ (ochranná známka č. 905 212) pro určité výrobky zařazené do tříd 11, 19, 20 a 21

      Rozhodnutí námitkového oddělení: částečné zamítnutí námitky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zrušení rozhodnutí námitkového oddělení a zamítnutí přihlášky ochranné známky Společenství pro všechny uvedené výrobky

      Dovolávané žalobní důvody: mezi kolidujícími ochrannými známkami neexistuje nebezpečí záměny


title: Věc F-53/06: Žaloba podaná dne  12. května 2006  – Gualtieri v. Komise

text:
               1.7.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 154/27

         Žaloba podaná dne 12. května 2006 – Gualtieri v. Komise
   (Věc F-53/06)
   (2006/C 154/63)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Claudia Gualtieri (Brusel, Belgie) (zástupci: P. Gualtieri a M. Gualtieri, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí generálního ředitele pro personál a administrativu ze dne 30. ledna 2006, které zamítá stížnost R/783/05 zaregistrovanou dne 17. října 2005 a směřující ke zrušení rozhodnutí DG ADMIN, oznámeného dne 5. září 2005, kterým zamítl žádost žalobkyně, aby jí bylo přiznáno právo na denní příspěvek v plné sazbě,

               —

               zrušit rozhodnutí oznámené dne 5. září 2005,

               —

               zrušit všechna sdělení žalované, obdržená každý měsíc a vztahující se k určení dotčeného příspěvku,

               —

               uložit žalované zaplatit žalobkyni ode dne 1. ledna 2004 až do dne 31. prosince 2005 denní a měsíční příspěvky stanovené rozhodnutím Komise o národních dočasně přidělených odbornících (NDO),

               —

               podpůrně, uložit žalované zaplatit žalobkyni výše uvedené příspěvky ode dne 2. února 2005, dne skutečného rozchodu žalobkyně a jejího manžela a konce společného života, nebo dále podpůrně, ode dne 4. července 2005, dne podání dohody o rozvodu k soudu v Bruselu, a to až do dne 31. prosince,

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně, která je národním dočasně přiděleným odborníkem u Komise, zpochybňuje platnost snížení denního příspěvku na 25 % plné sazby, jak je stanovena ustanoveními týkajícími se NDO, jakož i nezaplacení měsíčního příspěvku zavedeného stejnými ustanoveními.
   Především uplatňuje, že přípravné akty pro její nástup do funkce výslovně uvádí plnou sazbu sporných příspěvků, které mají charakter příjmu, přestože jednoznačně prohlásila, že je vdaná za úředníka Evropské unie s bydlištěm v Bruselu. Doplňuje, že pracovněprávní poměr byl uzavřen na tomto základě dne 7. ledna 2004 a finanční podmínky nemohly být jednostranně změněny.
   Dovolává se rovněž článku 241 ES pro zpochybnění platnosti čl. 20 odst. 3 rozhodnutí o NDO. Toto ustanovení s sebou totiž nese jednak diskriminaci v neprospěch členů zákonné rodiny ve vztahu k osobám, které se rozhodnou pro faktický svazek. Kromě toho vede k rozdílnému zacházení, protože žalobkyni nedovoluje pobírat doplňující příjem ve stejném rozsahu jako jiným NDO, s manželem či bez. Dotčené ustanovení porušuje článek 14 Evropské úmluvy o lidských právech, články 2 ES, 3 ES, 13 ES a 141 ES, jakož i směrnici Rady 2000/43/ES ze dne 29. června 2000, kterou se zavádí zásada rovného zacházení s osobami bez ohledu na jejich rasu nebo etnický původ (1).

      (1)  Úř. věst. L 180, 19.7.2000, s. 22; Zvl. vyd. 20/01, s. 23.


title: Věc T-300/11: Žaloba podaná dne 10. června 2011 — Otto v. OHIM — Nalsani (TOTTO)

text:
               13.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 238/27

         Žaloba podaná dne 10. června 2011 — Otto v. OHIM — Nalsani (TOTTO)
   (Věc T-300/11)
   2011/C 238/48
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Otto GmbH & Co. KG (Hamburk, Německo) (zátupci: P. Schäuble a S. Müller, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Nalsani, SA (Bogotá, Kolumbie)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 9. března 2011 v řízení R 1291/2010-2;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Nalsani, SA

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazové označení „TOTTO“ pro výrobky zařazené do tříd 3, 9, 14, 18 a 25 — přihláška č. 6 212 451.

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Národní obrazová ochranná známka „OTTO“ pro výrobky zařazené do tříd 3, 9, 14, 18 a 25.

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitkám

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zrušení rozhodnutí námitkového oddělení a zamítnutí námitek

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009, jelikož mezi kolidujícími ochrannými známkami existuje nebezpečí záměny. Odvolací senát při posouzení vzhledové podobnosti označení stanovil nesprávná kritéria.


title: Věc T-381/14: Usnesení Tribunálu ze dne 10. června 2016 – Pshonka v. Rada „Žaloba na neplatnost — Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Omezující opatření přijatá vzhledem k situaci na Ukrajině — Zmrazení finančních prostředků — Seznam osob, subjektů a orgánů, jimž se zmrazují finanční prostředky a hospodářské zdroje — Zařazení žalobcova jména — Lhůta k podání žaloby — Přípustnost — Důkaz o tom, že zařazení jména na seznam je podložené — Zjevně opodstatněná žaloba“

text:
               1.8.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 279/26

         Usnesení Tribunálu ze dne 10. června 2016 – Pshonka v. Rada
   (Věc T-381/14) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vzhledem k situaci na Ukrajině - Zmrazení finančních prostředků - Seznam osob, subjektů a orgánů, jimž se zmrazují finanční prostředky a hospodářské zdroje - Zařazení žalobcova jména - Lhůta k podání žaloby - Přípustnost - Důkaz o tom, že zařazení jména na seznam je podložené - Zjevně opodstatněná žaloba“)
   (2016/C 279/39)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Viktor Pavlovič Pšonka (Moskva, Rusko) (zástupci: C. Constantina a J. M. Reymond, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropská unie (zástupci: V. Piessevaux a A. Vitro, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice řízení podporující žalovanou: Evropská komise (zástupci: S. Bartelt a D. Gauci, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení de la rozhodnutí Rady 2014/119/SZBP ze dne 5. března 2014 o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci na Ukrajině (Úř. věst. 2014, L 66, s. 26) a nařízení Rady (EU) č. 208/2014 ze dne 5. března 2014 o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci na Ukrajině (Úř. věst. 2014, L 66, s. 1), a to v rozsahu, v němž se vztahují na žalobce.

      Výrok

               1)

               Rozhodnutí Rady 2014/119/SZBP ze dne 5. března 2014 o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci na Ukrajině a nařízení Rady (EU) č. 208/2014 ze dne 5. března 2014 o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci na Ukrajině se v rozsahu, v němž se vztahují na Viktora Pavloviče Pšonku, zrušují.

               2)

               Rada Evropské unie ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené V. P. Pšonkou.

               3)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 261, 11. 8. 2014.


title: Věc F-43/16: Žaloba podaná dne 18. srpna 2016 – ZZ v. Komise

text:
               10.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 371/31

         Žaloba podaná dne 18. srpna 2016 – ZZ v. Komise
   (Věc F-43/16)
   (2016/C 371/34)
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupce: M. Cornacchia, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí vyloučit žalobce z výběrového řízení EPSO/AST-SC/03/15 z důvodu, že neinformoval EPSO o svém rodinném vztahu se členem výběrové komise uvedeného výběrového řízení.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí ze dne 19. května 2016, přijaté v odpověď na žádost o přezkum podanou žalobcem dne 5. listopadu 2015, kterým předseda výběrové komise EPSO/AST-SC/03/15 potvrdil rozhodnutí vyloučit ho z uvedeného výběrového řízení, jakož i případně rozhodnutí o zamítnutí stížnosti a původní rozhodnutí;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


title: Spojené věci T-130/05, T-160/05 a T-183/05: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne  16. listopadu 2005  – Albert-Bousquet a další v. Komise

text:
               28.1.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/26

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 16. listopadu 2005 – Albert-Bousquet a další v. Komise
   (Spojené věci T-130/05, T-160/05 a T-183/05) (1)

   (2006/C 22/52)

      Jednací jazyk: francouzština

   Předseda čtvrtého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 132, 28.5.2005.


title: Spojené věci C-338/08 a C-339/08: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 24. června 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Commissione Tributaria Regionale di Torino — Itálie) — P. Ferrero E C. SPA v. Agenzia delle Entrate — Ufficio Alba (C-338/08), General Beverage Europe BV v. Agenzia delle Entrate — Ufficio di Torino 1 (C-339/08) ( „Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Směrnice 90/435/EHS — Pojem „srážková daň“ — Uplatnění poplatku ve výši 5 % při rozdělování dividendy a  „vrácení navýšení daně v souvislosti s konečným vyúčtováním“ italskou dceřinou společností její mateřské společnosti usazené v Nizozemsku na základě dvoustranné smlouvy“ )

text:
               14.8.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 221/4

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 24. června 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Commissione Tributaria Regionale di Torino — Itálie) — P. Ferrero E C. SPA v. Agenzia delle Entrate — Ufficio Alba (C-338/08), General Beverage Europe BV v. Agenzia delle Entrate — Ufficio di Torino 1 (C-339/08)
   (Spojené věci C-338/08 a C-339/08) (1)

   (Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce - Směrnice 90/435/EHS - Pojem „srážková daň“ - Uplatnění poplatku ve výši 5 % při rozdělování dividendy a „vrácení navýšení daně v souvislosti s konečným vyúčtováním“ italskou dceřinou společností její mateřské společnosti usazené v Nizozemsku na základě dvoustranné smlouvy)
   2010/C 221/05
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Commissione Tributaria Regionale di Torino

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: P. Ferrero e C. SPA (C-338/08), General Beverage Europe BV (C-339/08)

      Žalované: Agenzia delle Entrate — Ufficio Alba (C-338/08), Agenzia delle Entrate — Ufficio di Torino 1 (C-339/08)

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Commissione Tributaria Regionale di Torino — Výklad čl. 5 odst. 1 a čl. 7 odst. 2 směrnice Rady 90/435/EHS ze dne 23. července 1990 o společném systému zdanění mateřských a dceřiných společností z různých členských států (Úř. věst. L 225, s. 6) — Pojem srážková daň — Mateřská společnost v Nizozemsku, která obdrží dividendy od své dceřiné společnosti v Itálii po odečtení poplatku ve výši 5 % podle čl. 10 odst. 2 Smlouvy mezi Itálií a Nizozemským královstvím o zamezení ekonomického dvojího zdanění dividend — Srážková daň, která se použije na částky vyplacené z titulu „maggiorazione di conguaglio“, stanovená v čl. 10 odst. 3 smlouvy

      Výrok

               1)

               S výhradou zejména toho, že předkládající soud ověří ve smyslu ozřejměném v bodě 38 tohoto rozsudku povahu „vrácení“„navýšení zdanění v souvislosti s konečným vyúčtováním“ dotčeného ve věcech v původním řízení provedeného italskou společností vůči nizozemské společnosti na základě čl. 10 odst. 3 Smlouvy mezi Italskou republikou a Nizozemským královstvím o zamezení dvojího zdanění v oboru daní z příjmu a majetku a zabránění daňovým únikům, s dodatkovým protokolem, uzavřené v Haagu dne 8. května 1990, je třeba mít za to, že taková daňová srážka, jako je srážka dotčená ve věcech v původním řízení, nepředstavuje v rozsahu, v němž se uplatní na uvedené vrácení, srážkovou daň z rozděleného zisku, která je v zásadě zakázána čl. 5 odst. 1 směrnice Rady 90/435/EHS ze dne 23. července 1990 o společném systému zdanění mateřských a dceřiných společností z různých členských států, ve znění platném v rozhodné době z hlediska skutečností v původním řízení. Nicméně v případě, že by měl předkládající soud za to, že uvedené „vrácení“ tohoto navýšení zdanění nemá daňovou povahu, by taková daňová srážka, jako je srážka dotčená ve věcech v původním řízení, představovala srážkovou daň z rozděleného zisku, která je v zásadě zakázána čl. 5 odst. 1 uvedené směrnice 90/435.

               2)

               Kdyby předkládající soud považoval daňovou srážku dotčenou ve věcech v původním řízení za srážkovou daň z rozděleného zisku ve smyslu čl. 5 odst. 1 směrnice 90/435, ve znění platném v rozhodné době z hlediska skutečností v původním řízení, bylo by možné mít za to, že tato daňová srážka spadá do rozsahu působnosti čl. 7 odst. 2 téže směrnice 90/435, pouze tehdy, kdyby uvedená smlouva stanovila ustanovení k zamezení nebo omezení ekonomického dvojího zdanění rozdělených dividend a uplatnění uvedené srážky by nerušilo jejich účinky, což by příslušelo posoudit předkládajícímu soudu.

      (1)  Úř. věst. C 260, 11.10.2008.


title: Věc C-441/07 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 26. září 2007 Komisí Evropských společenství proti rozsudku Soudu prvního stupně (čtvrtého rozšířeného senátu) vydanému dne 11. července 2007 ve věci T-170/06, Alrosa Company Ltd v. Komise Evropských společenství

text:
               24.11.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 283/22

         Kasační opravný prostředek podaný dne 26. září 2007 Komisí Evropských společenství proti rozsudku Soudu prvního stupně (čtvrtého rozšířeného senátu) vydanému dne 11. července 2007 ve věci T-170/06, Alrosa Company Ltd v. Komise Evropských společenství
   (Věc C-441/07 P)
   (2007/C 283/39)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Komise Evropských společenství (zástupci: F. Castillo de la Torre a R. Saure, zmocněnci)

      Další účastnice řízení: Alrosa Company Ltd
   Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek
   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 11. července 2007 ve věci T-170/06;

               —

               vydal Konečný rozsudek v uvedené věci a zamítnul jako neopodstatněnou žalobu na neplatnost ve věci T-170/06;

               —

               uložil žalobkyni ve věci T-170/06 náhradu nákladu řízení vynaložených Komisí v uvedené věci a v tomto řízení o kasačním opravném prostředku.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Hmotněprávní důvody kasačního opravného prostředku:

               Komise má za to, že rozsudek, proti kterému podala kasační opravný prostředek, provádí nesprávný výklad článku 9 nařízení 1/2003 (1) a způsobu, jakým se použije zásada proporcionality v kontextu uvedeného ustanovení. Zadruhé Komise uplatňuje, že při přezkumu otázky, zda byl závazek přiměřený, rozsudek, proti kterému podala kasační opravný prostředek, nesprávně vykládá článek 9, provádí nesprávné právní posouzení ohledně výkladu článku 82 ES, ignoruje správný rozsah soudního přezkumu, zkresluje obsah napadeného rozhodnutí a skutkové okolnosti a v několika fázích je stižen nedostatkem odůvodnění.

         Procesněprávní důvody kasačního opravného prostředku:

               Komise uplatňuje, že rozhodnutí Soudu ve vztahu k údajnému porušení práva navrhovatelky být vyslechnuta není dostatečně odůvodněno a je nejasné vzhledem k tomu, že Soud neposkytnul žádné jednoznačné vysvětlení ohledně toho, proč by si navrhovatelka nemohla připravit „účinnou“ odpověď či „plně“ vykonávat svá práva. Mimoto uplatňuje, že Soud použil nesprávný právní základ, když označil navrhovatelku jako „dotčený podnik“. Soud také provedl nesprávný výklad práva, když usoudil, že navrhovatelce měla být dána příležitost připravit nový společný závazek spolu s De Beers či vyjádřit se k výsledku tržního testu předtím, než De Beers podala individuální vyjádření. Navíc Soud nepřezkoumal, zda navrhovatelka skutečně měla uvedenou příležitost, když obdržela souhrn vyjádření k tržnímu testu. Konečně Komise uplatňuje, že se Soud dopustil nesprávného právního posouzení, když měl za to, že první žalobní důvod navrhovatelky je opodstatněný, avšak neurčil, v jakém rozsahu údajné porušení jejího práva být vyslechnuta skutečně ovlivnilo rozhodnutí Komise.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. září 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 [ES] a 82 [ES] (Úř. věst. 2003, L 1, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205).


title: Věc T-340/04: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 8. března 2007 – France Télécom v. Komise ( Hospodářská soutěž — Rozhodnutí nařizující kontrolu — Loajální spolupráce s vnitrostátními soudy — Loajální spolupráce s vnitrostátními orgány pro hospodářskou soutěž — Článek 20 odstavec 4 nařízení (ES) č. 1/2003 — Odůvodnění — Přiměřenost — Nový žalobní důvod — Nepřípustnost )

text:
               28.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 95/39

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 8. března 2007 – France Télécom v. Komise
   (Věc T-340/04) (1)

   („Hospodářská soutěž - Rozhodnutí nařizující kontrolu - Loajální spolupráce s vnitrostátními soudy - Loajální spolupráce s vnitrostátními orgány pro hospodářskou soutěž - Článek 20 odstavec 4 nařízení (ES) č. 1/2003 - Odůvodnění - Přiměřenost - Nový žalobní důvod - Nepřípustnost“)
   (2007/C 95/77)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně
      : France Télécom SA (Paříž, Francie) (zástupci: C. Clarenc a J. Ruiz Calzado, advokáti)

      Žalovaná
      : Komise Evropských společenství (zástupci: É. Gippini Fournier a O. Beynet, zmocněnci)
   Předmět věci
   Zrušení rozhodnutí Komise K (2004) 1929 ze dne 18. května 2004 ve věci COMP/C-1/38.916, ukládajícího společnosti France Télécom SA, jakož i všem podnikům jí přímo nebo nepřímo ovládaným, včetně společnosti Wanadoo SA a všech podniků, které Wanadoo SA přímo nebo nepřímo ovládá, podřídit se kontrole podle čl. 20 odst. 4 nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 [ES] a 82 [ES] (Úř. věst. 2003, L 1, s. 1).
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Žalobkyni se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 262, 23.10.2004.


title: Věc C-542/07 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 30. listopadu 2007 Imagination Technologies Ltd proti rozsudku Soudu prvního stupně (třetího senátu) vydanému dne 20. září 2007 ve věci T-461/04, Imagination Technologies Ltd v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

text:
               9.2.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 37/18

         Kasační opravný prostředek podaný dne 30. listopadu 2007 Imagination Technologies Ltd proti rozsudku Soudu prvního stupně (třetího senátu) vydanému dne 20. září 2007 ve věci T-461/04, Imagination Technologies Ltd v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)
   (Věc C-542/07 P)
   (2008/C 37/25)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Imagination Technologies Ltd (zástupce: M. Edenborough, barrister)

      Další účastník: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   Návrhová žádání navrhovatelky

               —

               zrušit rozsudek Soudu prvního stupně;

               —

               rozhodnout o nákladech řízení o tomto kasačním opravném prostředku podaným před Soudním dvorem a nákladech řízení před Soudem prvního stupně

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Navrhovatelka tvrdí, že přihláška č. 2396075 k zápisu slovní ochranné známky Společenství PURE DIGITAL („přihláška“) neporušuje ani čl. 7 odst. 1 písm. b), ani čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení Rady č. 40/94, jelikož po podání přihlášky získala rozlišovací způsobilost. Soud prvního stupně posoudil chybně rozhodné právní předpisy; dopustil se pochybení zejména v tom, že při posuzování otázky získané rozlišovací způsobilosti nepovažoval za relevantní uvedené užívání po dni podání přihlášky.
   Soud prvního stupně proto nesprávně žalobu zamítl. Tento kasační opravný prostředek proti rozsudku Soudu prvního stupně musí být tedy připuštěn a rozsudek tohoto soudu zrušen. Navrhovatelka také požaduje, aby jí byly nahrazeny náklady tohoto řízení o kasačním opravném prostředku a řízení před Soudem prvního stupně.


title: Věc C-78/05: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 14. června 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Livorno – Itálie) – Umberto Gentilini v. Dal Colle Industria Dolciaria SpA

text:
               16.9.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 224/32

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 14. června 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Livorno – Itálie) – Umberto Gentilini v. Dal Colle Industria Dolciaria SpA
   (Věc C-78/05) (1)

   (2006/C 224/61)

      Jednací jazyk: italština

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 93, 16.4.2005.


title: Věc C-274/04: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne  6. dubna 2006  (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Hamburg) – ED & F Man Sugar Ltd v. Hauptzollamt Hamburg-Jonas (Zemědělství — Nařízení (EHS) č. 3665/87 — Vývozní náhrady — Uložení sankce poté, co rozhodnutí o navrácení náhrady nabylo právní moci — Možnost přezkumu rozhodnutí o uložení sankce)

text:
               17.6.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 143/10

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 6. dubna 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Hamburg) – ED & F Man Sugar Ltd v. Hauptzollamt Hamburg-Jonas
   (Věc C-274/04) (1)

   (Zemědělství - Nařízení (EHS) č. 3665/87 - Vývozní náhrady - Uložení sankce poté, co rozhodnutí o navrácení náhrady nabylo právní moci - Možnost přezkumu rozhodnutí o uložení sankce)
   (2006/C 143/19)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Finanzgericht Hamburg
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: ED & F Man Sugar Ltd

      Žalovaný: Hauptzollamt Hamburg-Jonas
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Finanzgericht Hamburg – Výklad čl. 11 odst. 1 a 3 nařízení Komise (EHS) č. 3665/87 ze dne 27. listopadu 1987, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu vývozních náhrad pro zemědělské produkty (Úř. věst. L 351, s. 1), ve znění nařízení Komise (ES) č. 2945/94 ze dne 2. prosince 1994 (Úř. věst. L 310, s. 57) – Sankce v případě žádosti o příliš vysokou náhradu – Možnost vnitrostátních orgánů nebo soudů přezkoumat v rámci opravného prostředku vývozce směřujícího proti rozhodnutí, kterým mu byla uložena sankce, konečné rozhodnutí o vrácení neoprávněně získaných částek – Chybný výklad práva Společenství
   Výrok
   Článek 11 odst. 1 první pododstavec nařízení Komise (EHS) č. 3665/87 ze dne 27. listopadu 1987, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu vývozních náhrad pro zemědělské produkty, ve znění nařízení Komise (ES) č. 2945/94 ze dne 2. prosince 1994, musí být vykládán v tom smyslu, že v rámci řízení o opravném prostředku proti rozhodnutí o uložení sankce opírajícímu se o toto ustanovení jsou vnitrostátní orgány a soudy oprávněny posoudit, zda vývozce žádal vyšší náhradu, než je použitelná náhrada ve smyslu uvedeného ustanovení, bez ohledu na okolnost, že před vydáním rozhodnutí o uložení sankce nabylo právní moci rozhodnutí o navrácení stanovené odst. 3 prvním pododstavcem uvedeného článku.

      (1)  Úř. věst. C 228, 11.9.2004.


title: Věc T-141/14: Žaloba podaná dne 28. února 2014 – SolarWorld a další v. Rada

text:
               12.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 142/41

         Žaloba podaná dne 28. února 2014 – SolarWorld a další v. Rada
   (Věc T-141/14)
   2014/C 142/54
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: SolarWorld AG (Bonn, Německo); Brandoni solare SpA (Castelfidardo, Itálie); a Solaria Energia y Medio Ambiente, SA (Madrid, Španělsko) (zástupci: L. Ruessmann, advokát, a J. Beck, Solicitor)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               prohlásil žalobu na nepřípustnou a neopodstatněnou;

               —

               prohlásil článek 3 prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1238/2013 (1) za neplatný;

               —

               spojil věc s věcí T-507/13 a

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně tři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod: článek 3 napadeného nařízení je výsledkem zjevně nesprávného posouzení a porušuje článek 8 základního antidumpingového nařízení (2) v rozsahu, v němž vylučuje z opatření čínské výrobce, od nichž Komise přijala společný protiprávní závazek, čímž porušila právo žalobkyň na spravedlivý proces, zásadu řádné správy, práva obhajoby žalobkyň, jakož i čl. 8 odst. 4 a čl. 19 odst. 2 základního antidumpingového nařízení.

               2.

               Druhý žalobní důvod: článek 3 napadeného nařízení je výsledkem zjevně nesprávného posouzení a porušuje článek 8 základního antidumpingového nařízení v rozsahu, v němž vylučuje z opatření čínské výrobce, od nichž Komise přijala společný protiprávní závazek.

               3.

               Třetí žalobní důvod: Článek 3 napadeného nařízení porušuje čl. 101 odst. 1 SFEU v rozsahu, v němž určitým čínským výrobcům poskytuje výjimku z dotčených opatření na základě závazku přijatého a potvrzeného prováděcím rozhodnutím 2013/707/EU (3) a rozhodnutím Komise 2013/423/EU (4) , který představuje horizontální cenový kartel.

      (1)  Prováděcí nařízení Rady (EU) č. 1238/2013 ze dne 2. prosince 2013, kterým se ukládá konečné antidumpingové clo a s konečnou platností vybírá uložené prozatímní clo na dovoz krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků) pocházejících nebo odesílaných z Čínské lidové republiky (Úř. věst. L 325, s. 1).

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (Úř. věst. L 343, s. 51).

      (3)  Prováděcí rozhodnutí Komise ze dne 4. prosince 2013, kterým se potvrzuje přijetí závazku nabídnutého v souvislosti s antidumpingovým a antisubvenčním řízením týkajícím se dovozu krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků) pocházejících nebo odesílaných z Čínské lidové republiky po dobu uplatňování konečných opatření (Úř. věst. L 325, s. 214).

      (4)  Rozhodnutí Komise ze dne 2. srpna 2013, kterým se přijímá závazek nabízený v souvislosti s řízením o uložení prozatímního antidumpingového cla na dovoz krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků a destiček) pocházejících nebo odesílaných z Čínské lidové republiky (Úř. věst. L 209, s. 26).