201807270492024492018/C 285/363242018CJC28520180813CS01CSINFO_JUDICIAL20180515212221Věc C-324/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 15. května 2018 – Sicilville Srl v. Comune di Brescia
 ---documentbreak--- C2852018CS2110120180515CS0036211222Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 15. května 2018 – Sicilville Srl v. Comune di Brescia
   (Věc C-324/18)2018/C 285/36Jednací jazyk: italština
      Předkládající soud

   Consiglio di Stato

      Účastnice původního řízení

      Navrhovatelka: Sicilville Srl

      Odpůrkyně: Comune di Brescia

      Předběžná otázka

   Brání unijní právo, a konkrétně čl. 57 odst. 4 směrnice 2014/24/EU (
         1
      ) o zadávání veřejných zakázek, ve spojení s bodem 101 odůvodnění uvedené směrnice a zásadami proporcionality a rovného zacházení, takové vnitrostátní právní úpravě, jako je předmětná právní úprava, která v případě povinného vyloučení hospodářského subjektu z důvodu „vážného profesního pochybení“ stanoví, že pokud profesní pochybení zapříčinilo předčasné ukončení smlouvy na veřejnou zakázku, může být hospodářský subjekt vyloučen pouze v případě, že ukončení smlouvy nebylo napadeno u soudu nebo bylo potvrzeno výsledkem soudního řízení?
   (
         1
      ) – Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/24/EU ze dne 26. února 2014 o zadávání veřejných zakázek a o zrušení směrnice 2004/18/ES (Úř. věst. L 94, s. 65).


201808030282049792018/C 294/433862018CJC29420180820CS01CSINFO_JUDICIAL20180611313221Věc C-386/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Nizozemsko) dne 11. června 2018 – Coöperatieve Producentenorganisatie en Beheersgroep Texel UA v. Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit
 ---documentbreak--- C2942018CS3110120180611CS0043311322Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Nizozemsko) dne 11. června 2018 – Coöperatieve Producentenorganisatie en Beheersgroep Texel UA v. Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit
   (Věc C-386/18)2018/C 294/43Jednací jazyk: nizozemština
      Předkládající soud

   College van Beroep voor het Bedrijfsleven

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Coöperatieve Producentenorganisatie en Beheersgroep Texel UA

      Žalovaný: Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit

      Předběžné otázky

            1a.

            Brání čl. 66 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 508/2014 (
                  1
               ) ze dne 15. května 2014 o Evropském námořním a rybářském fondu a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 2328/2003, (ES) č. 861/2006, (ES) č. 1198/2006 a (ES) č. 791/2007 a nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1255/2011 (nařízení 508/2014) v rozsahu, v němž je v něm uvedeno, že příprava a provádění plánů produkce a plánů uvádění produktů na trh podle článku 28 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1379/2013 (
                  2
               ) ze dne 11. prosince 2013 o společné organizaci trhů s produkty rybolovu a akvakultury a o změně nařízení Rady (ES) č. 1184/2006 a (ES) č. 1224/2009 a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 104/2000 (nařízení 1379/2013) se „podporuje“ z Evropského námořního a rybářského fondu (ENRF), členskému státu v tom, aby vůči organizaci producentů, která podala žádost o poskytnutí takové podpory, namítal, že tento členský stát podání takové žádosti pro určitou kategorii nákladů (v projednávaném případě náklady na přípravu a provádění plánů produkce a uvádění produktů na trh) nebo pro určité období (v tomto případě rok 2014) v době podání žádosti neumožnil ani ve svém operačním programu schváleném Evropskou komisí, ani ve vnitrostátních předpisech upravujících způsobilost nákladů být předmětem podpory?

            1b.

            Má pro zodpovězení otázky význam, že organizace producentů je podle článku 28 nařízení 1379/2009 povinna připravit plán produkce a plán uvádění produktů na trh a po schválení tohoto plánu produkce a uvádění na trh členským státem takový plán provádět?

            2.

            Pro případ, že otázka 1a bude zodpovězena v tom smyslu, že čl. 66 odst. 1 nařízení 508/2014 brání členskému státu v tom, aby vůči organizaci producentů, která podala žádost o poskytnutí podpory na přípravu a provádění plánů produkce a uvádění produktů na trh, namítal, že tento členský stát podání takové žádosti v okamžiku podání žádosti neumožňoval, je potom čl. 66 odst. 1 nařízení 508/2014 přímým právním základem pro nárok dotčeného žadatele vůči jeho členskému státu na poskytnutí předmětné podpory?

            3.

            Pro případ, že otázka 2 bude zodpovězena v tom smyslu, že je čl. 66 odst. 1 nařízení 508/2014 v případě uvedeném v otázce 2 přímým právním základem pro nárok dotčeného žadatele vůči jeho členskému státu na poskytnutí předmětné podpory, brání potom čl. 65 odst. 6 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1303/2013 (
                  3
               ) ze dne 17. prosince 2013 o společných ustanoveních o Evropském fondu pro regionální rozvoj, Evropském sociálním fondu, Fondu soudržnosti, Evropském zemědělském fondu pro rozvoj venkova a Evropském námořním a rybářském fondu, o obecných ustanoveních o Evropském fondu pro regionální rozvoj, Evropském sociálním fondu, Fondu soudržnosti a Evropském námořním a rybářském fondu a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 1083/2006 (nařízení 1303/2013) poskytnutí podpory na přípravu a provádění plánů produkce a plánů uvádění produktů na trh, pokud byla žádost o podporu podána poté, co byl plán produkce a uvádění na trh připraven a proveden?

      (
         1
      ) – Úř. věst. 2014, L 149, s. 1.
   (
         2
      ) – Úř. věst. 2013, L 354, s. 1.
   (
         3
      ) – Úř. věst. 2013, L. 347, s 320


title: Věc T-430/18: Žaloba podaná dne 10. července 2018 – American Airlines v. Komise

text:
               10.9.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 319/21

      Žaloba podaná dne 10. července 2018 – American Airlines v. Komise
      (Věc T-430/18)
      (2018/C 319/25)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: American Airlines, Inc. (Fort Worth, Texas, Spojené státy americké) (zástupci: J. Poitras, Solicitor, J. Ruiz Calzado a J. Wileur, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil schvalovací rozhodnutí (Rozhodnutí C(2018) 2788 ze dne 30. dubna 2018);

                  —

                  uložil Komisi a případným vedlejším účastníkům na podporu Komise náhradu nákladů řízení, a

                  —

                  vydal jakékoli další rozhodnutí, které bude případně považovat za nutné v této věci.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Žalobkyně tvrdí, že se Evropská komise dopustila nesprávného právního posouzení, když přijala rozhodnutí C(2018) 2788 ze dne 30. dubna 2018, v němž konstatovala, že společnost Delta má nárok výjimku na základě předchozí úpravy, pokud jde o traťové sloty, které uvolnila společnost American Airlines v souladu se závazky přijatými ve věci M.6607 („Závazky“).
      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z toho, že se Komise dopustila nesprávného právního posouzení, když uplatnila nesprávný právní standard pro získání výjimky na základě předchozí úpravy v souladu se Závazky.
                  Žalobkyně tvrdí, že Komise měla při posuzování, zda společnost Delta „vhodně využila“ traťové sloty v souladu se Závazky, měla rozhodnout, že je nutné pouze ověřit, zda společnost Delta nejednala „zneužívajícím způsobem“. Na rozdíl od názoru Komise by posouzení znění, kontextu a cíle Závazků vedlo k závěru, že „absence zneužití“ je irelevantní a že správný výklad pojmu „zneužití“ v Závazcích by vedl k tomu, že by Komise musela ověřit, zda byly traťové sloty využity „v souladu s nabídkou“, kterou společnost Delta formálně předložila za účelem získání těchto slotů.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází z toho, že sporné rozhodnutí je stiženo zjevnou vadou, pokud jde o určení, že společnost Delta splnila požadavek týkající se „vhodného využití“.
                  Žalobkyně tvrdí, že společnost Delta se rozhodla odchýlit se od své nabídky, takže Komise měla určit, zda toto odchýlení se a konečná míra využití traťových slotů byla akceptovatelná s ohledem na příslušné hospodářské důkazy a na analýzu zajišťující hospodářskou soutěž, a výhody pro spotřebitele tedy byly co největší.


title: Věc T-376/18: Žaloba podaná dne 14. června 2018 – Front Polisario v. Rada

text:
               10.9.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 319/16

      Žaloba podaná dne 14. června 2018 – Front Polisario v. Rada
      (Věc T-376/18)
      (2018/C 319/20)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Front populaire pour la libération de la Saguia el-Hamra et Rio de oro (Fronta Polisario) (zástupce: G. Devers, advokát)

         Žalovaná: Rada Evropské unie

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  prohlásil žalobu za přípustnou;

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí;

                  —

                  uložil Radě náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby proti rozhodnutí Rady ze dne 16. dubna 2018, kterým se Komise zmocňuje k tomu, aby jménem Evropské unie zahájila jednání vedoucí ke změně Dohody o partnerství v odvětví rybolovu a k uzavření protokolu s Marockým královstvím (nezveřejněné v Úředním věstníku Evropské unie), předkládá žalobkyně deset žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z nedostatku pravomoci Rady k přijetí napadeného rozhodnutí, jelikož Evropská unie a Marocké království nemají pravomoc k vyjednávání mezinárodních dohod dotýkajících se Západní Sahary, neboť tato pravomoc náleží lidu tohoto území, jehož představitelkou je Fronta Polisario.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z porušení povinnosti zkoumat všechny relevantní skutečnosti projednávané věci, jelikož Rada při přijímání napadeného rozhodnutí nevzala v potaz judikaturu Soudního dvora týkající se otázky Západní Sahary.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z porušení povinnosti zkoumat otázku dodržení základních práv a mezinárodního humanitárního práva, jelikož z napadeného rozhodnutí vyplývá, že si Rada nepoložila otázku dodržení lidských práv a mezinárodního humanitárního práva.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení práva na obhajobu, jelikož Rada před přijetím napadeného rozhodnutí nezahájila žádné jednání s Frontou Polisario, která je jedinou představitelkou lidu Západní Sahary.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vycházející z toho, že Rada porušila svou povinnost vyhovět rozsudkům Soudního dvora, jelikož napadené rozhodnutí nebere ohled na odůvodnění rozsudků Soudního dvora ve věcech C-104/16 P a C-266/16.

                  6.

                  Šestý žalobní důvod vycházející z porušení základních zásad a hodnot, jimiž se řídí činnost Unie na mezinárodní scéně, jelikož zaprvé rozhodnutí popírá existenci lidu Západní Sahary tím, že namísto něj hovoří o „dotčených populacích“, a zadruhé zmocňuje k zahájení jednání s Marockým královstvím v rámci jeho anexionistické politiky vůči Západní Sahaře a systematického porušování základních práv nezbytného k udržování této politiky.

                  7.

                  Sedmý žalobní důvod vycházející z porušení práva na sebeurčení, jelikož zaprvé rozhodnutí popírá existenci lidu Západní Sahary, pokud jde o právo na sebeurčení, a narušuje národní jednotu tohoto lidu a zadruhé zmocňuje k zahájení jednání s Marockým královstvím v rozporu s odděleným a odlišným statusem Západní Sahary a s trvalou svrchovaností lidu tohoto území nad jeho přírodními zdroji.

                  8.

                  Osmý žalobní důvod vycházející z porušení zásady relativního účinku smluv, jelikož napadené rozhodnutí popírá postavení lidu Západní Sahary, jehož představitelkou je Fronta Polisario, jakožto třetího subjektu ve vztazích EU-Maroko.

                  9.

                  Devátý žalobní důvod vycházející z porušení mezinárodního humanitárního práva a mezinárodního trestního práva, jelikož zaprvé vyjednávání, k němuž zmocňuje napadené rozhodnutí, je vedeno v rámci anexionistické politiky Marockého království vůči Západní Sahaře, a zadruhé uvedené rozhodnutí použitím slov „dotčené populace“ schvaluje protiprávní přesun marockých kolonistů na okupované západosaharské území.

                  10.

                  Desátý žalobní důvod vycházející z porušení povinnosti Unie odmítnout uznání, jelikož rozhodnutí tím, že zmocňuje k zahájení jednání s Marockým královstvím ve vztahu k Západní Sahaře, stvrzuje závažné porušování mezinárodního práva, jehož se marocká okupační moc dopouští vůči lidu Západní Sahary.


title: Věc C-192/17: Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 11. července 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Consiglio di Stato – Itálie) – COBRA SpA v. Ministero dello Sviluppo Economico „Řízení o předběžné otázce – Směrnice 1999/5/ES – Vzájemné uznávání shody rádiových zařízení a telekomunikačních koncových zařízení – Existence harmonizovaných norem – Nutnost, aby se výrobce obrátil na oznámený subjekt – Uvedení identifikačního čísla oznámeného subjektu“

text:
               10.9.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 319/11

      Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 11. července 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Consiglio di Stato – Itálie) – COBRA SpA v. Ministero dello Sviluppo Economico
      (Věc C-192/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Směrnice 1999/5/ES - Vzájemné uznávání shody rádiových zařízení a telekomunikačních koncových zařízení - Existence harmonizovaných norem - Nutnost, aby se výrobce obrátil na oznámený subjekt - Uvedení identifikačního čísla oznámeného subjektu“)
      (2018/C 319/12)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Consiglio di Stato

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelka: COBRA SpA

         Odpůrce: Ministero dello Sviluppo Economico

         Výrok

                  1)

                  Článek 12 odst. 1 druhý pododstavec směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/5/ES ze dne 9. března 1999 o rádiových zařízeních a telekomunikačních koncových zařízeních a vzájemném uznávání jejich shody, ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 596/2009 ze dne 18. června 2009, musí být vykládán v tom smyslu, že pokud výrobce rádiového zařízení využije postupu stanoveného ve druhém pododstavci přílohy III uvedené směrnice a použije harmonizované normy za účelem určení sérií zkoušek podle tohoto pododstavce, není povinen se obrátit na oznámený subjekt podle čl. 11 odst. 1 téže směrnice, a není tudíž povinen připojit k označení CE identifikační číslo tohoto subjektu.

                  2)

                  Článek 12 odst. 1 druhý pododstavec směrnice 1999/5, ve znění nařízení č. 596/2009, musí být vykládán v tom smyslu, že výrobce rádiového zařízení, který použil postup podle přílohy III uvedené směrnice po uplatnění harmonizovaných norem, které určují série základních radiotechnických zkoušek, jež je třeba provést, nemusí připojit k označení CE identifikační číslo oznámeného subjektu, na nějž se dobrovolně obrátil, aniž byl povinen tak učinit, za účelem potvrzení seznamu sérií základních radiotechnických zkoušek obsažených v uvedených harmonizovaných normách.

         (1)  Úř. věst. C 231, 17.7.2017.


title: Věc T-449/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 12. července 2018 – Nexans France a Nexans v. Komise „Hospodářská soutěž – Kartelové dohody – Evropský trh se silovými kabely – Rozhodnutí, kterým se konstatuje protiprávní jednání, které je v rozporu s článkem 101 SFEU – Jediné a trvající protiprávní jednání – Protiprávnost rozhodnutí o provedení kontroly – Přiměřená lhůta – Zásada řádné správy – Zásada osobní odpovědnosti – Solidární odpovědnost za zaplacení pokuty – Dostatečný důkaz o protiprávním jednání – Doba trvání protiprávního jednání – Pokuty – Přiměřenost – Rovné zacházení – Pravomoc soudního přezkumu v plné jurisdikci“

text:
               17.9.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 328/38

      Rozsudek Tribunálu ze dne 12. července 2018 – Nexans France a Nexans v. Komise
      (Věc T-449/14) (1)

      („Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Evropský trh se silovými kabely - Rozhodnutí, kterým se konstatuje protiprávní jednání, které je v rozporu s článkem 101 SFEU - Jediné a trvající protiprávní jednání - Protiprávnost rozhodnutí o provedení kontroly - Přiměřená lhůta - Zásada řádné správy - Zásada osobní odpovědnosti - Solidární odpovědnost za zaplacení pokuty - Dostatečný důkaz o protiprávním jednání - Doba trvání protiprávního jednání - Pokuty - Přiměřenost - Rovné zacházení - Pravomoc soudního přezkumu v plné jurisdikci“)
      (2018/C 328/51)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Nexans France SAS (Courbevoie, Francie) a Nexans SA (Courbevoie) (zástupci: G. Forwood, advokát, M. Powell, A. Rogers a A. Oh, solicitors)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně C. Giolito, H. van Vliet a A. Biolan, poté C. Giolito a H. van Vliet, zmocněnci, ve spolupráci s B. Dohertym, barrister)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 263 SFEU, který zní zaprvé na zrušení rozhodnutí Komise C(2014) 2139 final ze dne 2. dubna 2014 v řízení podle článku 101 [SFEU] a článku 53 Dohody o EHP (věc AT.39610 – Silové kabely) v rozsahu, v němž se týká žalobkyň, a zadruhé na snížení výše pokut, které jim byly uloženy.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Nexans France SAS a Nexans SA se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 282, 25.8.2014.


title: Věc C-268/17: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 25. července 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Županijski Sud u Zagrebu – Chorvatsko) – vydání evropského zatýkacího rozkazu na AY „Řízení o předběžné otázce – Justiční spolupráce v trestních věcech – Evropský zatýkací rozkaz – Rámcové rozhodnutí 2002/584/SVV – Článek 1 odst. 2, čl. 3 bod 2 a čl. 4 bod 3 – Důvody pro odmítnutí výkonu – Zastavení trestního vyšetřování – Zásada ne bis in idem – Vyžádaná osoba, která v dřívějším řízení o týchž skutcích vystupovala v postavení svědka – Vydání více evropských zatýkacích rozkazů na tutéž osobu“

text:
               17.9.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 328/18

      Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 25. července 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Županijski Sud u Zagrebu – Chorvatsko) – vydání evropského zatýkacího rozkazu na AY
      (Věc C-268/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Justiční spolupráce v trestních věcech - Evropský zatýkací rozkaz - Rámcové rozhodnutí 2002/584/SVV - Článek 1 odst. 2, čl. 3 bod 2 a čl. 4 bod 3 - Důvody pro odmítnutí výkonu - Zastavení trestního vyšetřování - Zásada ne bis in idem - Vyžádaná osoba, která v dřívějším řízení o týchž skutcích vystupovala v postavení svědka - Vydání více evropských zatýkacích rozkazů na tutéž osobu“)
      (2018/C 328/22)
      Jednací jazyk: chorvatština

         Předkládající soud

      Županijski Sud u Zagrebu

         Účastník původního řízení

      AY

         Výrok

                  1)

                  Článek 1 odst. 2 rámcového rozhodnutí Rady 2002/584/SVV ze dne 13. června 2002 o evropském zatýkacím rozkazu a postupech předávání mezi členskými státy, ve znění rámcového rozhodnutí Rady 2009/299/SVV ze dne 26. února 2009, musí být vykládán v tom smyslu, že justiční orgán vykonávajícího členského státu je povinen přijmout rozhodnutí o každém evropském zatýkacím rozkazu, který mu je doručen, i tehdy, pokud už bylo v tomto členském státě rozhodnuto o dřívějším evropském zatýkacím rozkazu týkajícím se téže osoby a týchž skutků, přičemž druhý evropský zatýkací rozkaz byl vydán pouze z důvodu podání obžaloby na vyžádanou osobu ve vystavujícím členském státě.

                  2)

                  Článek 3 bod 2 a čl. 4 bod 3 rámcového rozhodnutí 2002/584, ve znění rámcového rozhodnutí Rady 2009/299, musejí být vykládány v tom smyslu, že takového rozhodnutí státního zastupitelství, jako je rozhodnutí maďarského Národního úřadu pro vyšetřování ve věci v původním řízení, kterým bylo zastaveno vyšetřování zahájené s neznámým pachatelem, v jehož průběhu byla osoba, na niž byl vydán evropský zatýkací rozkaz, vyslechnuta pouze jako svědek, přičemž s touto osobou nebylo vedeno trestní stíhání a toto rozhodnutí nebylo vydáno vůči ní, se nelze dovolávat za účelem odmítnutí výkonu tohoto evropského zatýkacího rozkazu na základě některého z těchto ustanovení.

         (1)  Úř. věst. C 256, 7.8.2017.


title: Věc T-392/17: Usnesení Tribunálu ze dne 12. července 2018 – TE v. Komise „Žaloba na neplatnost – Zahájení vnějšího vyšetřování úřadem OLAF – Akt, který nelze napadnout žalobou – Nepřípustnost“

text:
               17.9.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 328/49

      Usnesení Tribunálu ze dne 12. července 2018 – TE v. Komise
      (Věc T-392/17) (1)

      („Žaloba na neplatnost - Zahájení vnějšího vyšetřování úřadem OLAF - Akt, který nelze napadnout žalobou - Nepřípustnost“)
      (2018/C 328/66)
      Jednací jazyk: čeština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: TE (zástupce: J. Bartončík, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Baquero Cruz a Z. Malůšková, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 263 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí o zahájení vnějšího vyšetřování vedeného Evropským úřadem pro boj proti podvodům (OLAF) [důvěrné] (2) s žalobkyní jako osobou dotčenou a týkajícího se [důvěrné].

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

                  2)

                  TE ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

         (1)  Úř. věst. C 293, 4.9.2017.

         (2)  Skryté důvěrné údaje.


title: Věc C-481/18: Žaloba podaná dne 23. července 2018 – Evropská komise v. Italská republika

text:
               17.9.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 328/29

      Žaloba podaná dne 23. července 2018 – Evropská komise v. Italská republika
      (Věc C-481/18)
      (2018/C 328/38)
      Jednací jazyk: italština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: A. Szmytkowska, C. Sjödin, zmocněnci)

         Žalovaná: Italská republika

         Návrhová žádání žalobkyně

      Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  určil, že Italská republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Komise 2012/39/EU ze dne 26. listopadu 2012, kterou se mění směrnice 2006/17/ES, pokud jde o určité technické požadavky na vyšetřování lidských tkání a buněk, (1) nebo každopádně tím, že takové předpisy Komisi neoznámila, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 2 odst. 1 směrnice 2012/39/EU;

                  —

                  uložil Italské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na základě čl. 2 odst. 1 směrnice 2012/39/EU měly členské státy povinnost přijmout do 17. června 2014 vnitrostátní opatření nezbytná pro dosažení souladu jejich vnitrostátního právního systému s povinnostmi vyplývajícími z této směrnice. Jelikož Italská republika nepřijala nebo Komisi neoznámila právní a správní předpisy nezbytné pro provedení výše uvedené směrnice, Komise se rozhodla postoupit věc Soudnímu dvoru.

         (1)  Úř. věst. 2012, L 327, s. 24.


title: Věc T-769/17: Usnesení Tribunálu ze dne 11. července 2018 – roelliroelli confectionery schweiz v. EUIPO – Tanner (ALPRAUSCH) „Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Zrušení namítané ochranné známky – Nevydání rozhodnutí ve věci samé“

text:
               17.9.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 328/49

      Usnesení Tribunálu ze dne 11. července 2018 – roelliroelli confectionery schweiz v. EUIPO – Tanner (ALPRAUSCH)
      (Věc T-769/17) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Zrušení namítané ochranné známky - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
      (2018/C 328/67)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: roelliroelli confectionery schweiz GmbH (St. Gall, Švýcarsko) (zástupci: S. Overhage a R. Böhm, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: A. Söder, zmocněnec)

         Další účastník řízení před odvolacím senátem EUIPO: André Tanner (Schindellegi, Švýcarsko)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 1. srpna 2017 (věc R 1596/2016-5) týkajícímu se námitkového řízení mezi André Tannerem a společností roelliroelli confectionery schweiz GmbH.

         Výrok

                  1.

                  O žalobě již není třeba rozhodnout.

                  2.

                  Společnost roelliroelli confectionery schweiz GmbH a Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ponesou vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 22, 22.1.2018.


title: Věc T-485/18: Žaloba podaná dne 9. srpna 2018 – Compañia de Tranvías de la Coruña v. Komise

text:
               22.10.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 381/27

      Žaloba podaná dne 9. srpna 2018 – Compañia de Tranvías de la Coruña v. Komise
      (Věc T-485/18)
      (2018/C 381/32)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Compañia de Tranvías de la Coruña, SA (A Coruña, Španělsko) (zástupci: J. Monrabà Bagan, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Evropské komise C(2018) 3780 final ze dne 7. června 2018 o přístupu k dokumentům;

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z porušení podstatných formálních náležitostí.

                              —

                              Rozhodnutí neposkytuje dostatečné odůvodnění pro odmítnutí přístupu či poskytnutí pouze omezeného přístupu k dokumentům s ohledem na to, že neexistuje souvislost mezi soudními řízeními probíhajícími u Tribunálu (spojené věci C-350/17 Mobit (1) a C-351/17 Autolinee Toscane (2)) a žádostí o přístup k dokumentům.

                              —

                              Dostatečné odůvodnění je nezbytnou procesní podmínkou, kterou musí Evropská komise vždy splnit.

                              —

                              Nedostatečné odůvodnění vede k tomu, že napadené rozhodnutí není v souladu s čl. 269 druhým pododstavcem SFEU, a je tudíž třeba jej podle čl. 264 prvního pododstavce SFEU považovat za neplatné.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející podpůrně z existence vyššího veřejného zájmu na zpřístupnění dokumentů, k nimž byl napadeným rozhodnutím odmítnut přístup.

                              —

                              Dokumenty, k nimž byl požadován přístup, jsou dokumenty veřejného zájmu, jelikož by mohly pomoci při výkladu základních bodů nařízení Evropské unie o veřejných službách v přepravě cestujících po železnici a silnici, která Evropská komise již dříve uplatnila.

                              —

                              I kdyby Tribunál dospěl k závěru, že existuje spojení mezi výše uvedenými projednávanými spojenými věcmi C-350/17 Mobit a C-351/17 Autolinee Toscane a žádostí o přístupu k dokumentům, čl. 4 odst. 2 nařízení (ES) č. 1049/2001 (3) by tedy, in fine, umožňoval přístup k dokumentům, pokud existuje převažující veřejný zájem.

                              —

                              Relevantnost dokumentů nejen pro žalobkyni, ale pro jakýkoli orgán nebo akcionáře, který má zájem uplatňovat předpisy EU o veřejných službách v přepravě cestujících po železnici a silnici, představuje převažující veřejný zájem, a proto by k předmětným dokumentům měl být poskytnut přístup.

         (1)  Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 12. června 2017 – Mobit Soc.cons.arl v. Regione Toscana (Úř. věst. 2017, C 330, s. 4).

         (2)  Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Italie) dne 12. června 2017 – Autolinee Toscane SpA v. Mobit Soc.cons.arl (Úř. věst. 2017, C 330, s. 5).

         (3)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. 2001, L 145, s. 43).


title: Věc T-288/17: Usnesení Tribunálu ze dne 13. července 2018 – Sky v. EUIPO – Parrot Drones (Parrot SKYCONTROLLER)

text:
               22.10.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 381/31

      Usnesení Tribunálu ze dne 13. července 2018 – Sky v. EUIPO – Parrot Drones (Parrot SKYCONTROLLER)
      (Věc T-288/17) (1)

      (2018/C 381/39)
      Jednací jazyk: angličtina
      Předseda prvního senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 231, 17.7.2017.


title: Věc C-150/18 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 21. února 2018 El Corte Inglés SA proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 5. prosince 2017 ve věci T-212/16, El Corte Inglés v. EUIPO

text:
               29.10.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 392/2

      Kasační opravný prostředek podaný dne 21. února 2018 El Corte Inglés SA proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 5. prosince 2017 ve věci T-212/16, El Corte Inglés v. EUIPO
      (Věc C-150/18 P)
      (2018/C 392/02)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: El Corte Inglés SA (zástupce: J.L. Rivas Zurdo, abogado)

         Další účastníci řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví, Elho Business & Sport Vertriebs GmbH
      Usnesením ze dne 6. září 2018 Soudní dvůr (devátý senát) odmítl kasační opravný prostředek jako nepřípustný.


title: Věc C-524/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Německo) dne 10. srpna 2018 – Dr. Willmar Schwabe GmbH & Co.KG v. Queisser Pharma GmbH & Co. KG

text:
               29.10.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 392/9

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Německo) dne 10. srpna 2018 – Dr. Willmar Schwabe GmbH & Co.KG v. Queisser Pharma GmbH & Co. KG
      (Věc C-524/18)
      (2018/C 392/13)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Bundesgerichtshof

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: Dr. Willmar Schwabe GmbH & Co.KG.

         Žalovaná: Queisser Pharma GmbH & Co. KG

         Předběžné otázky

                  1)

                  Je odkaz na obecné, nespecifické příznivé účinky na základě seznamu podle článku 13 nebo článku 14 nařízení (ES) č. 1924/2006 (1)„doplněn“ zvláštním zdravotním tvrzením ve smyslu čl. 10 odst. 3 tohoto nařízení již tehdy, pokud se odkaz nachází na přední straně a schválená tvrzení na zadní straně obalu a podle obchodních zvyklostí se tvrzení sice z hlediska obsahu jednoznačně vztahují k odkazu, odkaz však neobsahuje žádnou jednoznačnou poznámku, jako například poznámku s hvězdičkou odkazující na tvrzení na zadní straně?

                  2)

                  Vyžaduje se i v případě odkazů na obecné, nespecifické příznivé účinky ve smyslu čl. 10 odst. 3 nařízení (ES) č. 1924/2006 existence vědeckých poznatků ve smyslu čl. 5 odst. 1 písm. a) a čl. 6 odst. 1 tohoto nařízení?

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1924/2006 ze dne 20. prosince 2006 o výživových a zdravotních tvrzeních při označování potravin (Úř. věst. 2006, L 404, s. 9.)


title: Věc T-702/16 P: Rozsudek Tribunálu ze dne 18. září 2018 – Barroso Truta a další v. Soudní dvůr Evropské unie „Kasační opravný prostředek – Veřejná služba – Smluvní zaměstnanci – Důchody – Převod nároků na důchod dříve nabytých ve vnitrostátních systémech do důchodového systému Unie – Škoda vyplývající z údajně nedostatečných informací, které žalobcům poskytl OOUPS při předkládání návrhů na započtení příspěvkových let, které se jich týkají – Zamítnutí žaloby na náhradu škody v prvním stupni – Článek 77 čtvrtý pododstavec služebního řádu – Majetková újma“

text:
               29.10.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 392/22

      Rozsudek Tribunálu ze dne 18. září 2018 – Barroso Truta a další v. Soudní dvůr Evropské unie
      (Věc T-702/16 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Smluvní zaměstnanci - Důchody - Převod nároků na důchod dříve nabytých ve vnitrostátních systémech do důchodového systému Unie - Škoda vyplývající z údajně nedostatečných informací, které žalobcům poskytl OOUPS při předkládání návrhů na započtení příspěvkových let, které se jich týkají - Zamítnutí žaloby na náhradu škody v prvním stupni - Článek 77 čtvrtý pododstavec služebního řádu - Majetková újma“)
      (2018/C 392/26)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek: José Barroso Truta (Bofferdange, Lucembursko), Marc Forli (Lexy, Francie), Calogero Galante (Aix-sur-Cloie, Belgie), Bernard Gradel (Konacker, Francie) (zástupci: S. Orlandi a T. Martin, advokáti)

         Další účastník řízení: Soudní dvůr Evropské unie (zástupci: J. Inghelram a Á. Almendros Manzano, zmocněnci)

         Předmět

      Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (třetí senát) ze dne 20. července 2016, Barroso Truta a další v. Soudní dvůr Evropské unie (F-126/15, EU:F:2016:159) směřující proti zrušení tohoto rozsudku.

         Výrok

                  1)

                  Kasační opravný prostředek se zamítá.

                  2)

                  Žalobci ponesou čtvrtinu vlastních nákladů řízení.

                  3)

                  Soudní dvůr Evropské unie ponese vlastní náklady řízení a nahradí tři čtvrtiny nákladů řízení vynaložených žalobci.

         (1)  Úř. věst. C 441, 28.1.2016.


title: Věc T-534/18: Žaloba podaná dne 7. září 2018 – Peek & Cloppenburg v. EUIPO – Peek & Cloppenburg (Peek)

text:
               29.10.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 392/38

      Žaloba podaná dne 7. září 2018 – Peek & Cloppenburg v. EUIPO – Peek & Cloppenburg (Peek)
      (Věc T-534/18)
      (2018/C 392/46)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Peek & Cloppenburg KG, Düsseldorf (Düsseldorf, Německo) (zástupce: P. Lange, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Peek & Cloppenburg KG, Hamburg (Hamburk, Německo)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie Peek – Přihláška č. 1 915 438

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 31. května 2018, ve věci R 115/2005-1

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 4 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001 ve spojení s § 15 odst. 2 zákona o ochranných známkách;

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 4 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 4 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001 ve spojení s § 15 odst. 2 zákona o ochranných známkách z důvodu, že se vycházelo z nebezpečí záměny;

                  —

                  Porušení článku 63 nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ve spojení s pravidlem 20 odst. 7 písm. c) nařízení Komise (ES) č. 2868/95.


title: Věc C-244/17: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 4. září 2018 – Evropská komise v. Rada Evropské unie „Žaloba na neplatnost – Rozhodnutí (EU) 2017/477 – Postoj, který má být jménem Evropské unie zaujat v rámci Rady pro spolupráci zřízené podle Dohody o posíleném partnerství a spolupráci mezi Evropskou unií a jejími členskými státy na jedné straně a Republikou Kazachstán na straně druhé, pokud jde o pracovní ujednání Rady pro spolupráci, Výboru pro spolupráci, specializovaných podvýborů nebo jakýchkoliv jiných orgánů – Článek 218 odst. 9 SFEU – Rozhodnutí, kterým se stanoví postoje, které mají být jménem Unie zaujaty v orgánu zřízeném mezinárodní dohodou – Dohoda, jejíž určitá ustanovení mohou být přiřazena ke společné zahraniční a bezpečnostní politice (SZBP) – Pravidla hlasování“

text:
               5.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/9

      Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 4. září 2018 – Evropská komise v. Rada Evropské unie
      (Věc C-244/17) (1)

      („Žaloba na neplatnost - Rozhodnutí (EU) 2017/477 - Postoj, který má být jménem Evropské unie zaujat v rámci Rady pro spolupráci zřízené podle Dohody o posíleném partnerství a spolupráci mezi Evropskou unií a jejími členskými státy na jedné straně a Republikou Kazachstán na straně druhé, pokud jde o pracovní ujednání Rady pro spolupráci, Výboru pro spolupráci, specializovaných podvýborů nebo jakýchkoliv jiných orgánů - Článek 218 odst. 9 SFEU - Rozhodnutí, kterým se stanoví postoje, které mají být jménem Unie zaujaty v orgánu zřízeném mezinárodní dohodou - Dohoda, jejíž určitá ustanovení mohou být přiřazena ke společné zahraniční a bezpečnostní politice (SZBP) - Pravidla hlasování“)
      (2018/C 399/10)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci/Účastnice řízení

         Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: L. Havas, L. Gussetti a P. Aalto, zmocněnci, poté L. Havas a L. Gussetti, zmocněnci)

         Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: M. Bishop a P. Mahnič Bruni, zmocněnci)

         Výrok

                  1)

                  Rozhodnutí Rady (EU) 2017/477 ze dne 3. března 2017 o postoji, který má být zaujat jménem Evropské unie v Radě pro spolupráci zřízené podle Dohody o posíleném partnerství a spolupráci mezi Evropskou unií a jejími členskými státy na jedné straně a Republikou Kazachstán na straně druhé, pokud jde o pracovní ujednání Rady pro spolupráci, Výboru pro spolupráci, specializované podvýbory a jakékoliv jiné orgány [specializovaných podvýborů nebo jakýchkoliv jiných orgánů], se zrušuje.

                  2)

                  Účinky rozhodnutí 2017/477 zůstávají zachovány.

                  3)

                  Radě Evropské unie se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 239, 24.07.2017.


title: Věc C-35/18 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 18. ledna 2018 společností Carrera Brands Ltd proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 16. listopadu 2017 ve věci T-419/16, Carrera Brands Ltd v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

text:
               26.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 427/2

      Kasační opravný prostředek podaný dne 18. ledna 2018 společností Carrera Brands Ltd proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 16. listopadu 2017 ve věci T-419/16, Carrera Brands Ltd v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
      (Věc C-35/18 P)
      (2018/C 427/02)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Carrera Brands Ltd (zástupce: C. Markowsky, advokát)

         Další účastnici řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO), Autec AG
      Soudní dvůr (šestý senát) usnesením ze dne 14. června 2018 kasační opravný prostředek zamítl jako zjevně neopodstatněný a rozhodl, že účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek ponese vlastní náklady řízení.


title: Věc C-604/18 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 24. září 2018 Eleni Pavlikka Bourdouvali a dalšími proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého rozšířeného senátu) vydanému dne 13. července 2018 ve věci T-786/14, Eleni Pavlikka Bourdouvali a další v. Rada Evropské unie a další

text:
               26.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 427/28

      Kasační opravný prostředek podaný dne 24. září 2018 Eleni Pavlikka Bourdouvali a dalšími proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého rozšířeného senátu) vydanému dne 13. července 2018 ve věci T-786/14, Eleni Pavlikka Bourdouvali a další v. Rada Evropské unie a další
      (Věc C-604/18 P)
      (2018/C 427/36)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek: Eleni Pavlikka Bourdouvali a další (zástupci: P. Tridimas, Barrister, K. Chrysostomides, Δικηγόρος)

         Další účastníci řízení: Rada Evropské unie, Evropská komise, Evropská centrální banka, Euroskupina zastoupená Radou Evropské unie, Evropská unie zastoupená Evropskou komisí

         Návrhová žádání účastníků řízení podávajících kasační opravný prostředek

      Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelé“) navrhují, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Tribunálu;

                  —

                  vyhověl návrhovým žádáním navrhovatelů uplatněných v řízení před Tribunálem;

                  —

                  uložil odpůrcům náhradu nákladů tohoto řízení a řízení před Tribunálem.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Na podporu kasačního opravného prostředku navrhovatelé uvádí, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení tím, že:

                  a)

                  konstatoval, že Euroskupina nevyžadovala, aby Kypr přijal opatření způsobující škodu navrhovatelům nebo že taková opatření nebyla nezbytná na základě jednání přičitatelnému EU.

                  b)

                  konstatoval, že tisková zpráva ECB ze dne 21. března 2013 nezpůsobila navrhovatelům újmu.

                  c)

                  rozhodl, že odpůrci určitými dalšími akty nevyžadovali, aby Kypr pokračoval v provádění škodlivých opatření nebo nevyžadovali provedení škodlivých opatření, která byla zavedena změnami přijatými škodlivými dekrety ze dne 30. července 2013.

                  d)

                  rozhodl, že ne všechna škodlivá rozhodnutí byla vyžadována na základě rozhodnutí Rady 2013/236 (1).

                  e)

                  rozhodl, že nebylo porušeno právo na vlastnictví, které je chráněno čl. 17 odst. 1 Listiny základních práv Evropské unie a článkem 1 dodatkového protokolu k Evropské úmluvě o ochraně lidských práv a základních svobod, zásada legitimního očekávání a zásada zákazu diskriminace.

            Navrhovatelé uvádějí, že škodlivá opatření nesplňovala podmínku, že omezení vlastnického práva musí být stanovena zákonem, ani podmínku přiměřenosti. Jednání odpůrců vzbudilo legitimní očekávání, že budou přijata neškodlivá opatření, která by „omezila“ jejich majetek. Domnívají se, že jako vkladatelé a akcionáři Bank of Cyprus a Laiki byly diskriminováni, mimo jiné ve srovnání s vkladateli a akcionáři bank ostatních členských států Eurozóny, kteří měli prospěch z podobné finanční pomoci, jako byla poskytnuta Kypru.

         (1)  Rozhodnutí Rady 2013/236/EU ze dne 25. dubna 2013 určené Kypru o zvláštních opatřeních pro obnovu finanční stability a udržitelného růstu (Úř. věst. L 141, 28.5.2013, s. 32).


title: Věc T-506/18: Žaloba podaná dne 24. srpna 2018 – Polsko v. Komise

text:
               26.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 427/78

      Žaloba podaná dne 24. srpna 2018 – Polsko v. Komise
      (Věc T-506/18)
      (2018/C 427/105)
      Jednací jazyk: polština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Polská republika (zástupce: B. Majczyna, zmocněnec)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil prováděcí rozhodnutí Komise C(2018) 3826 final ze dne 13. června 2018, kterým se z financování Evropskou unií vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) (1), a to v rozsahu, v němž se z financování Evropskou unií vylučují částky 1 421 755,79 eura a 1 436 426,73 eura, vynaložené platební agenturou akreditovanou Polskou republikou;

                  —

                  uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod, vycházející z porušení čl. 52 odst. 1 nařízení č. 1306/2013 (2) spočívajícího v uplatnění finanční opravy na základě chybných skutkových zjištění a nesprávného výkladu práva.

                              —

                              Polská republika tvrdí, že částky vyloučené napadeným rozhodnutím z unijního financování byly vynaloženy v souladu s právními předpisy upravujícími pravidla provádění zvláštní podpory pro odvětví tabáku, tj. nařízení č. 73/2009 (3), nařízení č. 1120/2009 (4) a nařízení č. 1122/2009 (5). Způsob provádění podpory polskými orgány byl v souladu i s vnitrostátními právními akty a s tzv. Programem činností prováděných v Polsku v rámci zvláštní podpory podle článku 68 nařízení č. 73/2009, předloženým Komisi.

                              —

                              K námitce týkající se kontroly na místě u producenta Polská republika poznamenává, že ani z unijního, ani z vnitrostátního práva nevyplývala povinnost producenta poskytnout veškerý vyprodukovaný tabák prvnímu zpracovateli. Polský systém kontrol na místě plně umožňoval účinně ověřit, zda jsou splněny všechny podmínky pro poskytnutí podpory.

                              —

                              K námitce týkající se kontroly na místě u odběratele Polská republika poznamenává, že těmito kontrolami bylo plně zajištěno ověření všech požadavků na jakost, které musí splňovat surový tabák způsobilý pro podporu, zejména požadavků na obsah vlhkosti a na obsah písku a nečistot.

                              —

                              Dále k námitce Komise týkající se neexistence zvláštního systému snížení a vyloučení Polská republika poznamenává, že polský systém sankcí v oblasti zvláštní podpory pro odvětví tabáku byl v naprostém souladu s čl. 21 odst. 1 nařízení č. 73/2009. Konkrétně byl tento systém velmi striktní a eliminoval jakékoli nebezpečí vzniku ztrát na úkor fondu.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod, vycházející z porušení čl. 52 odst. 2 nařízení č. 1306/2013 spočívajícího v uplatnění paušální opravy ve výši, která je zjevně nepřiměřená ve srovnání s eventuálním rizikem finanční ztráty pro rozpočet Unie.
                  Polská republika má za to, že paušální oprava v sazbě 5 %, kterou uplatnila Komise, je příliš vysoká a překračuje eventuální maximální ztrátu, která by mohla fondu vzniknout.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod, vycházející z porušení čl. 296 druhého pododstavce SFEU.
                  V této souvislosti Polská republika poukazuje na rozpory vyplývající z dopisů zaslaných Komisí v průběhu vyšetřovacího řízení a na to, že Komise neodůvodnila námitku porušení části unijních předpisů, na které se odvolávala.

         (1)  Prováděcí rozhodnutí Komise (EU) 2018/873 (Úř. věst. 2018, L 152, s. 29).

         (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1306/2013 ze dne 17. prosince 2013 o financování, řízení a sledování společné zemědělské politiky a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 352/78, (ES) č. 165/94, (ES) č. 2799/98, (ES) č. 814/2000, (ES) č. 1290/2005 a (ES) č. 485/2008 (Úř. věst. 2013, L 347, s. 549, a oprava Úř. věst. 2016, L 130, s. 5).

         (3)  Nařízení Rady (ES) č. 73/2009 ze dne 19. ledna 2009, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce a kterým se mění nařízení (ES) č. 1290/2005, (ES) č. 247/2006, (ES) č. 378/2007 a zrušuje nařízení (ES) č. 1782/2003 (Úř. věst. 2009, L 30, s. 16).

         (4)  Nařízení Komise (ES) č. 1120/2009 ze dne 29. října 2009, kterým se stanoví prováděcí pravidla k režimu jednotné platby podle hlavy III nařízení Rady (ES) č. 73/2009, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce (Úř. věst. 2009, L 316, s. 1).

         (5)  Nařízení Komise (ES) č. 1122/2009 ze dne 30. listopadu 2009, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 73/2009, pokud jde o podmíněnost, modulaci a integrovaný administrativní a kontrolní systém v rámci režimů přímých podpor pro zemědělce stanovených v uvedeném nařízení, a k nařízení Rady (ES) č. 1234/2007, pokud jde podmíněnost v rámci režimu přímé podpory pro odvětví vína (Úř. věst. 2009, L 316, s. 65).


title: Věc T-128/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 4. října 2018 – Daimler v. Komise („Přístup k dokumentům — Nařízení (ES) č. 1049/2001 — Dokumenty vztahující se k řízení zahájenému na základě článku 29 směrnice 2007/46/ES, jenž umožňuje členskému státu odmítnout zaregistrovat vozidla, která představují závažné nebezpečí pro bezpečnost provozu na pozemních komunikacích nebo vážně poškozují životní prostředí nebo veřejné zdraví — Odepření přístupu — Výjimka vztahující se k ochraně činností spojených s inspekcí, vyšetřováním a auditem — Obecná domněnka — Aarhuská úmluva — Odepření přístupu ke spisu — Článek 41 Listiny základních práv“)

text:
               26.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 427/36

      Rozsudek Tribunálu ze dne 4. října 2018 – Daimler v. Komise
      (Věc T-128/14) (1)

      („Přístup k dokumentům - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Dokumenty vztahující se k řízení zahájenému na základě článku 29 směrnice 2007/46/ES, jenž umožňuje členskému státu odmítnout zaregistrovat vozidla, která představují závažné nebezpečí pro bezpečnost provozu na pozemních komunikacích nebo vážně poškozují životní prostředí nebo veřejné zdraví - Odepření přístupu - Výjimka vztahující se k ochraně činností spojených s inspekcí, vyšetřováním a auditem - Obecná domněnka - Aarhuská úmluva - Odepření přístupu ke spisu - Článek 41 Listiny základních práv“)
      (2018/C 427/44)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Daimler AG (Stuttgart, Německo) (zástupci: C. Arhold, B. Schirmer a N. Wimmer, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně F. Clotuche-Duvieusart, poté G. Wilms a F. Clotuche-Duvieusart a nakonec H. Krämer a F. Clotuche-Duvieusart, zmocněnci, ve spolupráci původně s R. Van der Houtem, poté R. Van der Houtem a C. Wagnerem, advokáty)

         Vedlejší účastníci podporující žalovanou: Rada Evropské unie (zástupci: M. Simm a A. Jensen, zmocněnkyně), Evropský parlament (zástupci: N. Görlitz a L. Visaggio, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 263 SFEU znějící na zrušení rozhodnutí Komise Ares(2013) 3715941 ze dne 13. prosince 2013, kterým byl žalobkyni odepřen přístup k dokumentům vztahujícím se k řízení zahájenému na návrh Francouzské republiky na základě článku 29 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/46/ES ze dne 5. září 2007, kterou se stanoví rámec pro schvalování motorových vozidel a jejich přípojných vozidel, jakož i systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků určených pro tato vozidla (rámcová směrnice) (Úř. věst. 2007, L 263, s. 1).

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Rozhodnutí Evropské komise Ares(2013) 3715941ze dne 13. prosince 2013, kterým byl společnosti Daimler AG odepřen přístup k dokumentům vztahujícím se k řízení zahájenému na návrh Francouzské republiky na základě článku 29 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/46/ES ze dne 5. září 2007, kterou se stanoví rámec pro schvalování motorových vozidel a jejich přípojných vozidel, jakož i systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků určených pro tato vozidla (rámcová směrnice), se zrušuje.

                  2)

                  Komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vzniklé společnosti Daimler.

                  3)

                  Rada Evropské unie a Evropský parlament ponesou vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 151, 19.5.2014.


title: Věc C-595/18 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 21. září 2018 společností The Goldman Sachs Group Inc. proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 12. července 2018 ve věci T-419/14, The Goldman Sachs Group v. Evropská komise

text:
               10.12.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 445/6

      Kasační opravný prostředek podaný dne 21. září 2018 společností The Goldman Sachs Group Inc. proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 12. července 2018 ve věci T-419/14, The Goldman Sachs Group v. Evropská komise
      (Věc C-595/18 P)
      (2018/C 445/07)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: The Goldman Sachs Group Inc. (zástupci: A. Mangiaracina, avvocatessa, J. Koponen, advokat)

         Další účastnice řízení: Evropská komise, Prysmian SpA, Prysmian Cavi e Sistemi Srl

         Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušil napadený rozsudek,

                  —

                  zrušil v plném rozsahu nebo zčásti (např. od května roku 2007 nebo listopadu roku 2007, kdy skupina GS a její přidružené společnosti vlastnily pouze přibližně 45 %, resp. přibližně 26 % akcií společnosti Prysmian) články 1, 2, 3 a 4 rozhodnutí Komise C(2014) 2139 (1) ze dne 2. dubna 2014 v rozsahu, v jakém se týkají navrhovatelky; a/nebo

                  —

                  snížil pokutu uloženou navrhovatelce článkem 2 rozhodnutí Komise C(2014) 2139 ze dne 2. dubna 2014; a

                  —

                  uložil Komisi náhradu nákladů řízení v prvním stupni a řízení o kasačním opravném prostředku

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

         První důvod kasačního opravného prostředku: Tribunál nesprávně použil článek 101 SFEU a čl. 23 odst. 2 nařízení č. 1/2003 (2), když přičítal navrhovatelce odpovědnost za protiprávní jednání, kterého se dopustila společnost Prysmian od 29. července 2005 do 3. května 2007 (dále jen „období před IPO“).

         Druhý důvod kasačního opravného prostředku: Navrhovatelka nevykonávala rozhodující vliv ve smyslu požadovaném judikaturou v období od 3. května 2007 do 28. ledna 2009 (dále jen „období po IPO“).

         Třetí důvod kasačního opravného prostředku: Požadavek, aby Soudní dvůr navrhovatelce umožnil využít případného snížení pokuty přiznaného společnosti Prysmian.

         (1)  Rozhodnutí Komise ze dne 2. dubna 2014 týkající se řízení podle článku 101 Smlouvy o fungování Evropské unie a článku 53 Dohody o EHP (věc AT.39610 – Elektrické kabely).

         (2)  Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. 2003, L 1, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205).


title: Věc T-604/18: Žaloba podaná dne 9. října 2018 – Google a Alphabet v. Komise

text:
               10.12.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 445/21

      Žaloba podaná dne 9. října 2018 – Google a Alphabet v. Komise
      (Věc T-604/18)
      (2018/C 445/26)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Google LLC (Mountain View, Kalifornie, Spojené státy), Alphabet, Inc. (Mountain View) (zástupci: N. Levy, Solicitor, P. Stuart, Barrister, J. Schindler a A. Lamadrid de Pablo, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Komise ze dne 18. července 2018 ve věci COMP/AT.40099 – Google Andrоid;

                  —

                  subsidiárně v rámci přezkumu v plné jurisdikci zrušil nebo snížil pokutu, která byla žalobkyním uložena; a

                  —

                  v každém případě uložil Komisi náhradu nákladů a výdajů vynaložených v souvislosti s těmito řízeními.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Žalobkyně se touto žalobou domáhají zrušení rozhodnutí Komise C(2018) 4761 final ze dne 18. července 2018 v řízení podle článku 102 SFEU a článku 54 Dohody o EHP (věc AT.40099 – Google Android).
      Na podporu žaloby předkládají žalobkyně šest žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z toho, že napadené rozhodnutí nesprávně vyhodnocuje definice trhu a dominantního postavení.

                              —

                              Žalobkyně v této souvislosti tvrdí, že napadené rozhodnutí nesprávně určuje dominantní postavení Androidu.

                              —

                              Žalobkyně dále tvrdí, že napadené rozhodnutí nesprávně určuje dominantní postavení Play.

                              —

                              Žalobkyně také zdůrazňují, že konstatování o dominantním postavení Googlu v rámci všeobecných služeb vyhledávání poskytovaných uživatelům uvedené v napadeném rozhodnutí nezapadá do jeho teorie o zneužití dominantního postavení, která se pojí s vyhledávacími aplikacemi, které jsou licencovány původními výrobci zařízení.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází z toho, že napadené rozhodnutí nesprávně považuje předinstalační podmínky smlouvy Googlu o distribuci mobilních aplikací za zneužívající.

                              —

                              Žalobkyně v této souvislosti tvrdí, že napadené rozhodnutí neprokázalo, že sporné předinstalační podmínky mohly vést k vyloučení hospodářské soutěže.

                              —

                              Žalobkyně dále tvrdí, že napadené rozhodnutí nesprávně ignoruje fakt, že předinstalační podmínky jsou objektivně ospravedlnitelné, jelikož umožňují Googlu poskytnout platformu Android bezplatně.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vychází z toho, že napadené rozhodnutí nesprávně určuje, že podmínka o předinstalaci ve smlouvách Googlu o rozdělení příjmů na základě portfolia byla zneužívající.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vychází z toho, že napadené rozhodnutí nesprávně určuje, že se Google zachoval zneužívajícím způsobem, když podmínil aplikační licence pro Play a Google Search antifragmentačními podmínkami z antifragmentační smlouvy.

                              —

                              Žalobkyně v této souvislosti tvrdí, že napadené rozhodnutí nesprávně určuje, že antifragmentační závazky mohou omezit hospodářskou soutěž.

                              —

                              Žalobkyně dále tvrdí, že napadené rozhodnutí nezohledňuje, že antifragemntační závazky jsou objektivně ospravedlnitelné, jelikož zajišťují kompatibilitu.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vychází z toho, že napadené rozhodnutí porušilo právo žalobkyň na obhajobu.

                              —

                              Žalobkyně v této souvislosti tvrdí, že Komise nesprávně vložila analýzu „stejně výkonného soutěžitele“ do dopisu popisujícího skutkový stav a odmítla je vyslechnout.

                              —

                              Žalobkyně dále tvrdí, že Komise porušila jejich právo na přístup ke spisu.

                  6.

                  Šestý žalobní důvod vychází z toho, že napadené rozhodnutí nesprávně ukládá pokutu a nesprávně určuje její výši.

                              —

                              Žalobkyně v této souvislosti tvrdí, že tato pokuta je protiprávní, jelikož nezohledňuje chybějící úmysl nebo nedbalost Googlu.

                              —

                              Žalobkyně dále tvrdí, že tato pokuta je protiprávní, jelikož nerespektuje zásadu proporcionality.

                              —

                              Žalobkyně také podpůrně zdůrazňují, že napadené rozhodnutí nesprávně určuje výši pokuty.


title: Věc C-605/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesverwaltungsgericht (Rakousko) dne 25. září 2018 – Adler Real Estate AG a další

text:
               10.12.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 445/7

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesverwaltungsgericht (Rakousko) dne 25. září 2018 – Adler Real Estate AG a další
      (Věc C-605/18)
      (2018/C 445/08)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Bundesverwaltungsgericht

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelé: Adler Real Estate AG, Petrus Advisers LLP, TZ

         Žalovaný orgán: Finanzmarktaufsichtsbehörde

         Předběžné otázky

                  1)

                  Je třeba čl. 3 odst. 1a čtvrtý pododstavec bod iii) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/109/ES ze dne 15. prosince 2004 o harmonizaci požadavků na průhlednost týkajících se informací o emitentech, jejichž cenné papíry jsou přijaty k obchodování na regulovaném trhu, a o změně směrnice 2001/34/ES (1), naposledy pozměněné směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2013/50/EU, vykládat v tom smyslu, že předpokladem pro přípustnost „přísnějších požadavků“ pro „držitele akcií nebo fyzické či právnické osoby“ je, aby „právní nebo správní předpisy“, v nichž jsou stanoveny přísnější požadavky na zveřejňování účastí, „podléhaly dohledu“ ze strany orgánu, který členský stát určil podle článku 4 směrnice 2004/25/ES (2) […] o nabídkách převzetí, a aby tento dohled zahrnoval dodržování přísnějších požadavků na zveřejňování účastí ve smyslu směrnice 2004/109/ES

                  2)

                  Brání článek 47 Listiny základních práv Evropské unie vnitrostátní praxi, podle níž je pravomocnému rozhodnutí orgánu dohledu podle článku 4 směrnice 2004/25/ES, jímž bylo rozhodnuto o tom, že určitá osoba porušila vnitrostátní právní předpisy, které byly vydány k provedení směrnice 2004/25/ES, přiznán závazný účinek i v rámci řízení o správních deliktech vedeného proti téže osobě z důvodu porušení vnitrostátních norem na ně navazujících a přijatých k provedení směrnice 2004/109/ES (směrnice o transparentnosti), takže tato osoba nemůže z právního ani skutkového hlediska zpochybnit porušení práva, o němž již bylo pravomocně rozhodnuto?

         (1)  Úř. věst. 2004, L 390, s. 38.

         (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/25/ES ze dne 21. dubna 2004 o nabídkách převzetí; Úř. věst. 2004, L 142, s. 12.


title: Věc T-609/18: Žaloba podaná dne 5. října 2018 – Fujifilm Recording Media v. EUIPO – iTernity (d:ternity)

text:
               10.12.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 445/22

      Žaloba podaná dne 5. října 2018 – Fujifilm Recording Media v. EUIPO – iTernity (d:ternity)
      (Věc T-609/18)
      (2018/C 445/27)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Fujifilm Recording Media GmbH (Kleve, Německo) (zástupci: R. Härer, C. Schulze, C. Weber, H. Ranzinger a C. Gehweiler, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: iTernity GmbH (Freiburg, Německo)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitel sporné ochranné známky: Žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „d:ternity“ – Ochranná známka Evropské unie č. 11 152 154

         Řízení před EUIPO: Řízení o zrušení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 25. července 2018, ve věci R 2324/2018-4

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  podpůrně, aby určil, že není třeba rozhodnout ve věci samé;

                  —

                  uložil EUIPO a další účastnici řízení před Tribunálem a před odvolacím senátem náhradu nákladů řízení.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení článků 18 a 64 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-624/18: Žaloba podaná dne 18. října 2018 – Gres de Aragón v. EUIPO (GRES ARAGÓN)

text:
               10.12.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 445/23

      Žaloba podaná dne 18. října 2018 – Gres de Aragón v. EUIPO (GRES ARAGÓN)
      (Věc T-624/18)
      (2018/C 445/28)
      Jednací jazyk: španělština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Gres de Aragón, SA (Alcalñiz, Španělsko) (zástupce: J. Learte Álvarez, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Sporná ochranná známka: Přihláška obrazové ochranné známky GRES ARAGÓN – Přihláška k zápisu č. 16 311 938

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 16. srpna 2018 ve věci R 2269/2017-1

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí, kterým se zamítá přihláška k zápisu ochranné známky Evropské unie č. 16 311 938 GRES ARAGÓN ve vztahu k části výrobků a služeb dotčených přihláškou;

                  —

                  rozhodl, že v řízení o shora označené přihlášce se pokračuje ve vztahu ke všem výrobkům a službám dotčeným původní přihláškou;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

         Dovolávané důvody

      Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) a odst. 2 a 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-629/18: Žaloba podaná dne 18. října 2018 – mobile.de v. EUIPO (Vyobrazení auta v textové bublině)

text:
               10.12.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 445/23

      Žaloba podaná dne 18. října 2018 – mobile.de v. EUIPO (Vyobrazení auta v textové bublině)
      (Věc T-629/18)
      (2018/C 445/29)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: mobile.de GmbH (Dreilinden, Německo) (zástupce: T. Lührig, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Sporná ochranná známka: Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie (vyobrazení auta v textové bublině) – Přihláška č. 15 598 931

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 7. srpna 2018, ve věci R 2653/2017-4

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  porušení čl. 49 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 2017/1001;

                  —

                  porušení čl. 71 odst. 1 věty druhé nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 2017/1001;

                  —

                  porušení čl. 68 odst. 1 věty čtvrté nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 2017/1001 ve spojení s čl. 23 odst. 1 písm. d) nařízení Komise v přesesené pravomoci (EU) č. 2018/625;

                  —

                  porušení čl. 68 odst. 1 věty čtvrté nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 2017/1001 ve spojení s čl. 23 odst. 1 písm. e) a čl. 22 odst. 1 písm. b) nařízení Komise v přesesené pravomoci (EU) č. 2018/625.


title: Věc C-638/18: Žaloba podaná dne 12. října 2018 – Evropská komise v. Rumunsko

text:
               10.12.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 445/11

      Žaloba podaná dne 12. října 2018 – Evropská komise v. Rumunsko
      (Věc C-638/18)
      (2018/C 445/14)
      Jednací jazyk: rumunština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: L. Nicolae, K. Petersen, zmocněnci)

         Žalovaný: Rumunsko

         Návrhová žádání žalobkyně

                  —

                  určit, že Rumunsko tím, že od roku 2007 soustavně a nepřetržitě nedodržovalo denní mezní hodnoty koncentrace PM10, jakož i od roku 2007 do roku 2014 včetně, s výjimkou roku 2013, soustavně a nepřetržitě nedodržovalo roční mezní hodnoty koncentrace PM10 v zóně EO32101 Bukurešť, Rumunsko, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 13 odst. 1 ve spojení s přílohou XI směrnice 2008/50/ES (1);

                  —

                  určit, že pokud jde o zónu RO32101 Bukurešť, Rumunsko od 11. června 2010 neplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 23 odst. 1 ve spojení s oddílem A přílohy XV směrnice 2008/50/ES, zejména povinnost stanovenou v druhém pododstavci ujistit se, že období překročení mezních hodnot PM10 bude co možná nejkratší;

                  —

                  uložit Rumunsku náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Od roku 2007 byly denní mezní hodnoty koncentrace PM10 soustavně a nepřetržitě překračovány v zóně RO32101 Bukurešť. Kromě toho od roku 2007 do roku 2014 včetně, s výjimkou roku 2013, byly překračovány roční mezní hodnoty koncentrace PM10 v téže zóně. Tato překračování stačí k tomu, aby bylo určeno, že nebyly splněny povinnosti vyplývající z ustanovení čl. 13 odst. 1 ve spojení s přílohou XI směrnice 2008/50/ES.
      Navzdory těmto překračováním Rumunsko nevypracovalo pro tuto zónu plány v souladu s ustanoveními čl. 23 odst. 1 směrnice, konkrétně s povinností přijmout náležitá opatření, aby bylo období překročení mezních hodnot PM10 co možná nejkratší. Toto nesplnění povinností vyplývá z délky období, během něhož byla zjištěna překračování, z dlouhých období stanovených za účelem ukončení překračování, neexistence určitých skutečností stanovených v oddílu A přílohy XV směrnice, jakož i z toho, že plány se nezabývají veškerými hlavními příčinami překračování mezních hodnot a rovněž nestanoví povinná opatření, která jsou dostatečná k zajištění dodržování mezních hodnot.

         (1)  Úř. věst. 2008, L 152, s. 1.


title: Věc C-614/18: Žaloba podaná dne 28. září 2018 – Evropská komise v. Slovenská republika

text:
               10.12.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 445/8

      Žaloba podaná dne 28. září 2018 – Evropská komise v. Slovenská republika
      (Věc C-614/18)
      (2018/C 445/10)
      Jednací jazyk: slovenština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: A. Tokár, C. Cattabriga, zmocněnci)

         Žalovaná: Slovenská republika

         Návrhová žádání žalobkyně

      Evropská Komise navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  určil, že Slovenská republika tím, že státním příslušníkům třetích zemí, kteří nejsou rodinnými příslušníky občanů Unie a jejichž žádost o udělení víza byla zamítnuta, respektive jejichž vízum bylo prohlášeno za neplatné nebo zrušeno, neposkytuje právo na odvolání k soudnímu orgánu ve smyslu jeho vymezení v unijním právu, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 19 odst. 1 Smlouvy o Evropské unii a článku 47 Listiny základních práv Evropské unie ve spojení s čl. 32 odst. 3, čl. 34 odst. 7 a čl. 35 odst. 7 nařízení (ES) č. 810/2009 (1) (vízový kodex);

                  —

                  uložil Slovenské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Evropská Komise zakládá svou žalobu na tom, že právní otázky, které jsou v projednávané věci sporné, jsou jednoznačně zodpovězeny rozsudkem Soudního dvora ve věci C-403/16, El Hassani, ve kterém Soudní dvůr rozhodl, že čl. 32 odst. 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 810/2009 ze dne 13. července 2009 o kodexu Společenství o vízech, ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 610/2013 (2) ze dne 26. června 2013, ve spojení s článkem 47 Listiny základních práv Evropské unie, je třeba vykládat v tom smyslu, že ukládá členským státům povinnost upravit řízení o opravném prostředku proti rozhodnutím o zamítnutí žádosti o udělení víza, jehož podmínky se řídí právním řádem každého členského státu, při dodržení zásad rovnocennosti a efektivity. Toto řízení musí v určitém stadiu řízení zaručit možnost podání opravného prostředku k soudu.
      Komise má proto za to, že argumenty Slovenské republiky uvedené v rámci postupu před zahájením soudního řízení v projednávané věci nemohou uspět a setrvává na svém stanovisku, že Slovenská republika nesplnila svoje povinnosti uvedené v žalobě.

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 810/2009 ze dne 13. července 2009 o kodexu Společenství o vízech (vízový kodex), Úř. věst. 2009, L 243, s. 1

         (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 610/2013 ze dne 26. června 2013, kterým se mění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 562/2006, kterým se stanoví kodex Společenství o pravidlech upravujících přeshraniční pohyb osob (Schengenský hraniční kodex), Úmluva k provedení Schengenské dohody, nařízení Rady (ES) č. 1683/95 a (ES) č. 539/2001 a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 767/2008 a (ES) č. 810/2009, Úř. věst. 2013, L 182, s. 1


title: Věc C-442/18 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 5. července 2018 Evropskou centrální bankou proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 26. dubna 2018 ve věci T-251/15, Espírito Santo Financial (Portugalsko), SGPS, SA v. Evropská centrální banka

text:
               10.12.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 445/2

      Kasační opravný prostředek podaný dne 5. července 2018 Evropskou centrální bankou proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 26. dubna 2018 ve věci T-251/15, Espírito Santo Financial (Portugalsko), SGPS, SA v. Evropská centrální banka
      (Věc C-442/18 P)
      (2018/C 445/02)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská centrální banka (zástupci: F. Malfrère, M. Ioannidis, zmocněnci a H.-G. Kamman, Rechtsanwalt)

         Další účastnice řízení: Espírito Santo Financial (Portugalsko), SGPS, SA

         Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušil bod 1 výroku rozsudku Tribunálu ze dne 26. dubna 2018, Espírito Santo Financial (Portugal), SGPS, SA v. ECB, T-251/15, EU:T:2018:234;

                  —

                  zamítl žalobu také, co se týče odepření ze strany ECB přístupu k výši úvěru uvedené ve výňatcích ze zápisu, v němž je zaznamenáno rozhodnutí Rady guvernérů ECB ze dne 28. července 2014;

                  —

                  alternativně k bodu 2, vrátil věc k rozhodnutí Tribunálu Evropské unie;

                  —

                  uložil žalobkyni v prvním stupni a odpůrkyni v řízení o kasačním opravném prostředku zaplacení dvou třetin (2/3) a ECB zaplacení jedné třetiny (1/3) nákladů řízení.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      První a jediný důvod kasačního opravného prostředku: porušení článku 10.4 statutu Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky (dále jen „statut“) a čl. 4 odst. 1 písm. a) první odrážky rozhodnutí 2004/258 (1)

      ECB tvrdí, že Tribunál provedl nesprávný výklad a nesprávně použil článek 10.4 statutu a čl. 4 odst. 1 písm. a) první odrážku rozhodnutí 2004/258 tím, že v napadeném rozsudku, zejména v bodech 55, 75-8, jakož i bodech 124 a 161 rozhodl, že prostor pro uvážení Rady guvernérů ECB ohledně zpřístupnění jejích zápisů ze zasedání „musí být vykonáván v souladu s podmínkami stanovenými rozhodnutím 2004/258“ (bod 80), což v projednávané věci znamená, že ECB je povinna uvést odůvodnění, v němž objasní, jakým způsobem zpřístupnění informací obsažených v zápisech ze zasedání Rady guvernérů, v nichž jsou zaznamenána rozhodnutí Rady guvernérů konkrétně a skutečně porušují veřejný zájem, pokud jde o důvěrnost zasedání rozhodovacích orgánů ECB.
      Článek 104 statutu zakládá domněnku, že informace, které jsou součástí zasedání Rady guvernérů, musí být zachovány jako důvěrné za účelem ochrany nezávislosti a efektivity ECB. Toto ustanovení primárního práva, od něhož se nelze odchýlit prostřednictvím sekundárního práva, platí také pro části zápisů zaznamenávajících rozhodnutí Rady guvernérů. Je to zopakováno v první odrážce čl. 4 odst. 1 písm. a) rozhodnutí 2004/258. Z obecné zásady důvěrnosti zasedání Rady guvernérů, včetně jejích rozhodnutí vyplývá, jak je uvedeno v článku 10.4 statutu, že ECB nemusí své rozhodnutí zveřejnit výsledek svého zasedání podrobit hmotně-právním a procesně-právním požadavkům stanoveným v rozhodnutí 2004/258. Zejména nemusí objasnit, proč zpřístupnění takového zápisu ze zasedání Rady guvernérů by konkrétně a skutečně porušilo veřejný zájem, pokud jde o důvěrnost jednání Rady guvernérů.

         (1)  Decision 2004/258/EC of the European Central Bank of 4 March 2004 on public access to European Central Bank documents (OJ 2004, L 80, p. 42).


title: Věc T-631/18: Žaloba podaná dne 17. října 2018 – Herholz Vertrieb v. EUIPO (#)

text:
               10.12.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 445/24

      Žaloba podaná dne 17. října 2018 – Herholz Vertrieb v. EUIPO (#)
      (Věc T-631/18)
      (2018/C 445/30)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Herholz Vertrieb GmbH & Co. KG (Ahaus, Německo) (zástupce: D. Sprenger, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Sporná ochranná známka: Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie „#“ – Přihláška č. 16 967 267

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 22. srpna 2018, ve věci R 445/2018-2

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  pozměnil napadené rozhodnutí v tom smyslu, že bude přihláška ochranné známky Evropské unie zapsána;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc C-642/18: Žaloba podaná dne 12. října 2018 – Evropská komise v. Španělské království

text:
               10.12.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 445/12

      Žaloba podaná dne 12. října 2018 – Evropská komise v. Španělské království
      (Věc C-642/18)
      (2018/C 445/15)
      Jednací jazyk: španělština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: S. Pardo Quintillán, E. Sanfrutos Cano a F. Thiran, zmocněnci)

         Žalovaný: Španělské království

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  v souladu s čl. 258 prvním pododstavcem Smlouvy o fungování Evropské unie určil,

                              —

                              že Španělské království tím, že pro autonomní oblasti Aragonie, Baleárské ostrovy, Kanárské ostrovy a Madrid a pro autonomní město Ceuta nepřijalo plány pro nakládání s odpady v souladu s požadavky směrnice Evropského parlamentu a Rady (ES) 2008/98/ES ze dne 19. listopadu 2008 o odpadech a o zrušení některých směrnic (1) nebo neprovedlo revizi takových plánů v souladu s ustanoveními směrnice 2008/98/ES, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 28 odst. 1 a čl. 30 odst. 1 směrnice 2008/98/ES, a

                              —

                              že Španělské království tím, že Komisi oficiálně neinformovalo o přijetí nebo revizi plánů pro nakládání s odpady pro autonomní oblasti Aragonie, Baleárské ostrovy, Kanárské ostrovy a Madrid a pro autonomní město Ceuta, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 33 odst. 1 směrnice 2008/98/ES;

                  —

                  uložil Španělskému království náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Komise má za to, že Španělské království tím, že nepřijalo požadovaná opatření do 14. září 2017, tedy ve lhůtě stanovené v jejím odůvodněném stanovisku ze dne 14. července 2017, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají ze shora uvedených článků a odstavců směrnice 2008/98/ES.

         (1)
            Úř. věst. 2008, L 312, s. 3; oprava Úř. věst. 2012, L 99, s. 35.


title: Věc C-506/18 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 1. srpna 2018 Evropským parlamentem proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 17. května 2018 ve věci T-566/16, Josefsson v. Evropský parlament

text:
               10.12.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 445/3

      Kasační opravný prostředek podaný dne 1. srpna 2018 Evropským parlamentem proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 17. května 2018 ve věci T-566/16, Josefsson v. Evropský parlament
      (Věc C-506/18 P)
      (2018/C 445/03)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropský parlament (zástupci: Í. Ní Riagáin Düro a V. Montebello-Demogeot, zmocněnci)

         Další účastník řízení: Erik Josefsson

         Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatel) navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušil napadený rozsudek,

                  —

                  v důsledku toho zamítl žalobu podanou v prvním stupni,

                  —

                  rozhodl, že oba účastníci řízení ponesou vlastní náklady vynaložené v tomto řízení,

                  —

                  uložil E. Josefssonovi náhradu nákladů řízení v prvním stupni.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Na podporu svého kasačního opravného prostředku uplatňuje Parlament následující důvody:

                  i)

                  Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, zkreslil skutkový stav a porušil povinnost uvést odůvodnění, když měl za to, že důvodem propuštění dalšího účastníka řízení o kasačním opravném prostředku byl požadavek na právní vzdělání.

                  ii)

                  Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když měl za to, že přijetí organizačního schématu, s ním souvisejících rozhodnutí a popisu pracovních míst v nich uvedených musí podléhat právu dalšího účastníka řízení být vyslechnut.

                  iii)

                  Tribunál zkreslil skutkový stav, dopustil se zjevně nesprávného posouzení a porušil povinnost uvést odůvodnění při závěru, že pokud by další účastník řízení byl vyslechnut rovněž ohledně požadavku na ukončené právní vzdělání, mohlo to skutečně změnit výsledek dotčeného rozhodovacího procesu.


title: Věc T-477/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 24. října 2018 – Epsilon International v. Komise „Rozhodčí doložka – Smlouvy uzavřené v rámci sedmého rámcového programu pro výzkum, technický rozvoj a demonstrace (2007-2013) – Právní zájem – Uznatelné náklady – Pozastavení plateb – Návrh na zrušení – Rozhodnutí zařadit žalobkyni do centrální databáze systému včasného odhalování rizik a vylučování hospodářských subjektů (EDES) – Akt, jejž nelze napadnout žalobou – Nepřípustnost“

text:
               10.12.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 445/15

      Rozsudek Tribunálu ze dne 24. října 2018 – Epsilon International v. Komise
      (Věc T-477/16) (1)

      („Rozhodčí doložka - Smlouvy uzavřené v rámci sedmého rámcového programu pro výzkum, technický rozvoj a demonstrace (2007-2013) - Právní zájem - Uznatelné náklady - Pozastavení plateb - Návrh na zrušení - Rozhodnutí zařadit žalobkyni do centrální databáze systému včasného odhalování rizik a vylučování hospodářských subjektů (EDES) - Akt, jejž nelze napadnout žalobou - Nepřípustnost“)
      (2018/C 445/19)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Epsilon International SA (Marousi, Řecko) (zástupci: D. Bogaert a A. Guillerme, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Estrada de Solà, A Katsimerou a A. Kyratsou, zmocněnci)

         Předmět věci

      Zaprvé návrh na základě článku 272 SFEU znějící na určení, že částky vyplacené Komisí v rámci dotačních smluv Briseide, i-SCOPE a Smart-Islands jsou uznatelnými náklady, že rozhodnutí Komise o pozastavení plateb na projekty i-Locate, eENV-Plus, GeoSmartCity a c-Space je neopodstatněné a že protiprávní jednání Komise způsobilo žalobkyni újmu, a zadruhé návrh založený jednak na článku 263 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí Komise Ares(2016) 2835215 ze dne 17. června 2016, kterým byla společnost Epsilon zařazena do databáze systému včasného odhalování rizik a vylučování hospodářských subjektů (EDES), a jednak na článku 268 SFEU a znějící na přiznání náhrady újmy, která žalobkyni údajně v důsledku tohoto aktu vznikla.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti Epsilon International SA se ukládán náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 402, 31.10.2016.


title: Věc C-527/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Německo) dne 13. srpna 2018 – Gesamtverband Autoteile-Handel e.V. v. KIA Motors Corporation

text:
               10.12.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 445/4

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Německo) dne 13. srpna 2018 – Gesamtverband Autoteile-Handel e.V. v. KIA Motors Corporation
      (Věc C-527/18)
      (2018/C 445/04)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Bundesgerichtshof

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Gesamtverband Autoteile-Handel e.V.

         Žalovaná: KIA Motors Corporation

         Předběžné otázky

                  1)

                  Je výrobce povinen zpřístupnit informace, které musí podle čl. 6 odst. 1 první věty nařízení (ES) č. 715/2007 (1) poskytnout samostatným provozovatelům, v elektronicky dále zpracovatelné formě?

                  2)

                  Jedná se o diskriminaci samostatných provozovatelů, která je podle čl. 6 odst. 1 první věty nařízení (ES) č. 715/2007 zakázána, pokud výrobce prostřednictvím poskytovatele informačních služeb otevře další informační kanál pro prodej originálních náhradních dílů autorizovanými obchodními zástupci a opravnami?

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 715/2007 ze dne 20. června 2007 o schvalování typu motorových vozidel z hlediska emisí z lehkých osobních vozidel a z užitkových vozidel (Euro 5 a Euro 6) a z hlediska přístupu k informacím o opravách a údržbě vozidla (Úř. věst. 2007, L 171, s. 1).


title: Věc T-63/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 24. října 2018 – Grupo Orenes v. EUIPO – Akamon Entertainment Millenium (Bingo VIVA! Slots) „Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie Bingo VIVA! Slots – Starší obrazová ochranná známka Evropské unie vive bingo – Relativní důvod pro zamítnutí zápisu – Nebezpečí záměny – Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) č. 2017/1001] – Předmět sporu“

text:
               10.12.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 445/16

      Rozsudek Tribunálu ze dne 24. října 2018 – Grupo Orenes v. EUIPO – Akamon Entertainment Millenium (Bingo VIVA! Slots)
      (Věc T-63/17) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie Bingo VIVA! Slots - Starší obrazová ochranná známka Evropské unie vive bingo - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) č. 2017/1001] - Předmět sporu“)
      (2018/C 445/20)
      Jednací jazyk: španělština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Grupo Orenes, SL (Murcia, Španělsko) (zástupce: M. Sanmartín Sanmartín, avocat)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupkyně: S. Palmero Cabezas, zmocněnkyně)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Akamon Entertainment Millenium, SL (Barcelona, Španělsko)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 7. listopadu 2016 (věc R 453/2016-2), týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Grupo Orenes a Akamon Entertainment Millenium.

         Výrok

                  1.

                  Žaloba se zamítá.

                  2.

                  Společnosti Grupo Orenes, SL se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 95 du 27.3.2017.


title: Věc C-528/18 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 13. srpna 2018 Outsource Professional Services Ltd proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 31. května 2018 ve věci T-340/16, Flatworld Solutions Pvt Ltd v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

text:
               10.12.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 445/4

      Kasační opravný prostředek podaný dne 13. srpna 2018 Outsource Professional Services Ltd proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 31. května 2018 ve věci T-340/16, Flatworld Solutions Pvt Ltd v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
      (Věc C-528/18 P)
      (2018/C 445/05)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Outsource Professional Services Ltd (zástupce: A. Kempter, Rechtsanwalt)

         Další účastníci řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví, Flatworld Solutions Pvt. Ltd

         Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušil rozsudek Tribunálu (sedmého senátu) ze dne 31. května 2018 ve věci T-340/16;

                  —

                  potvrdil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 15. dubna 2016 ve věci R 611/2015-4;

                  —

                  uložil společnosti Flatworld Solutions Pvt. Ltd náhradu nákladů řízení včetně nákladů nutně vynaložených majitelkou ochranné známky Evropské unie/ právní nástupkyní/navrhovatelkou.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Tento kasační opravný prostředek vychází z toho, že Tribunál porušil unijní právo a konkrétně čl. 52 odst. 1 nařízení Rady 207/2009 (1) o ochranné známce Společenství, ve znění nařízení Rady 2015/2424 (2).
      Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když konstatoval, že majitelka ochranné známky Evropské unie/právní předchůdkyně nejednala v dobré víře, když podala přihlášku k zápisu ochranné známky č. 006035547. Tribunál nesprávně vyložil pojetí toho nejednat v dobré víře. Na použití popisného výrazu k popisu podniku není nic nečestného či neetického. Ochranná známka proto byla zapsána v dobré víře.

         (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 2009, L 78, s. 1).

         (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2015/2424 ze dne 16. prosince 2015, kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 207/2009 o ochranné známce Společenství a nařízení Komise (ES) č. 2868/95, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 40/94 o ochranné známce Společenství, a zrušuje nařízení Komise (ES) č. 2869/95 o poplatcích placených Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (Úř. věst. 2015, L 341, s. 21).


title: Věc C-664/18: Žaloba podaná dne 23. října 2018 – Evropská komise v. Spojené království Velké Británie a Severního Irska

text:
               10.12.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 445/12

      Žaloba podaná dne 23. října 2018 – Evropská komise v. Spojené království Velké Británie a Severního Irska
      (Věc C-664/18)
      (2018/C 445/16)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: J. Norris-Usher, K. Petersen, zmocněnci)

         Žalovaný: Spojené království Velké Británie a Severního Irska

         Návrhová žádání žalobkyně

      Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr

                  —

                  určil, že Spojené království Velké Británie a Severního Irska tím, že pokračovalo v překračování ročních prahových hodnot NO2 v zónách UK0001 (městská oblast Greater London); UK0002 (městská oblast West Midlands); UK0003 (městská oblast Greater Manchester); UK 0004 (městská oblast West Yorkshire); UK 0013 (městská oblast Teesside); UK0014 (The Potteries); UK0018 (Kingston upon Hull); UK0019 (městská oblast Southampton); UK0024 (městská oblast Glasgow); UK0029 (Eastern); UK0031 (South East); UK0032 (East Midlands); UK0033 (North West & Merseyside); UK0034 (Yorkshire & Humberside); UK0035 (West Midlands) a UK0036 (North East) jakož i hodinnové prahové hodnoty NO2 v zóně UK0001 (městská oblast Greater London) od vstupu těchto prahových hodnot v platnost k 1. lednu 2010, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 13 odst. 1 směrnice 2008/50/ES (1) ve spojení s Přílohou XI této směrnice;

                  —

                  určil, že od 11. června 2010 Spojené království Velké Británie a Severního Irska ve výše uvedených zónách neplní povinnosti vyplývající z čl. 23 odst. 1 směrnice 2008/50/ES ve spojení s Přílohou XV této směrnice, a to konkrétně povinnost zkrátit dobu překračování hodnot na minimum vyplývající z druhého pododstavce čl. 23 odst. 1;

                  —

                  uložil Spojenému království Velké Británie a Severního Irska náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Od roku 2010 byly roční prahové hodnoty NO2 překročeny v 16 zónách a aglomeracích a hodinové hodnoty byly překročeny v jedné zóně. Již tímto došlo k porušení čl. 13 odst. 1 směrnice 2008/50/ES ze dne 21. května 2008 o kvalitě vnějšího ovzduší a čistším ovzduší pro Evropu ve spojení s přílohou XI téže směrnice.
      Navzdory trvajícímu porušování čl. 13 odst. 1 ve spojení s přílohou XI této směrnice Spojené království Velké Británie a Severního Irska nepřijalo plány kvality ovzduší s příslušnými opatřeními zajišťujícími, aby byla doba překračování hodnot co nejkratší. Nedostatečnost opatření Spojeného království Velké Británie a Severního Irska dokládá doba, po kterou jsou prahové hodnoty překračovány, rozsah, v jakém jsou překračovány, a trend plnit povinnosti, jakož i detailní analýza jednotlivých plánů kvality ovzduší pro 16 zón a aglomerací, které jsou předmětem této žaloby.

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/50/ES ze dne 21. května 2008 o kvalitě vnějšího ovzduší a čistším ovzduší pro Evropu (Úř. věst. 2008, L 152, s. 1).