title: Věc T-8/18: Žaloba podaná dne 11. ledna 2018 – easyJet Airline v. Komise

text:
               12.3.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 94/29

         Žaloba podaná dne 11. ledna 2018 – easyJet Airline v. Komise
   (Věc T-8/18)
   (2018/C 094/39)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: easyJet Airline Co. Ltd (Luton, Spojené království) (zástupci: P. Willis, Solicitor a E. Bourtzalas, lawyer)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí (EÚ) 2017/1861 (1) v celém rozsahu, a v každém případě v rozsahu, v němž se týká dotčené údajně protiprávní státní podpory poskytnuté žalobkyni; a

               —

               uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyní.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně šest žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vychází z toho, že napadené rozhodnutí je zatíženo zjevně nesprávným skutkovým a právním posouzením, pokud jde o závěr, že provozovatelé letiště jednali jen jako „prostředníci“ regionu Sardinie a tedy financování, které poskytli žalobkyni, zahrnovalo státní prostředky a mělo být přičítáno státu.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z toho, že napadené rozhodnutí je zatíženo zjevně nesprávným skutkovým a právním posouzením, pokud jde o závěr, že financování, které provozovatelé letiště poskytli žalobkyni, poskytlo žalobkyni nepatřičnou výhodu, a zejména, že Komise nesprávně použila zásadu tržně jednajícího hospodářského subjektu.

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází z toho, že napadené rozhodnutí je zatíženo zjevně nesprávným skutkovým a právním posouzením, pokud jde o závěr, že financování dotčených leteckých společností narušuje nebo může narušit hospodářskou soutěž a ovlivnit obchod mezi členskými státy.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z toho, že napadené rozhodnutí je zatíženo zjevně nesprávným skutkovým a právním posouzením, pokud jde o závěr, že údajná podpora, kterou podle názoru Komise žalobkyně obdržela, nemohla být schválena jako slučitelná s vnitřním trhem podle některé z výjimek uvedených v čl. 107 odst. 3 SFEU.

               5.

               Pátý žalobní důvod vychází z toho, že napadené rozhodnutí je zatíženo zjevně nesprávným skutkovým a právním posouzením, protože Komise porušila zásadu legitimního očekávání, neboť žalobkyně legitimně očekávala, že její dohody s provozovateli letiště nezahrnují státní podporu.

               6.

               Šestý žalobní důvod vychází z toho, že napadené rozhodnutí není dostatečně odůvodněno, pokud jde o a) závěr, že provozovatelé letiště jednali jen jako „prostředníci“ regionu Sardinie, a že tedy financování, které poskytli žalobkyni, zahrnovalo státní prostředky a mělo být přičítáno státu, b) použití zásady tržně jednajícího hospodářského subjektu za účelem prokázat, že žalobkyni byla poskytnuta nepatřičná výhoda.

      (1)  Rozhodnutí Komise (EU) 2017/1861 ze dne 29. července 2016 o státní podpoře SA.33983 (2013/C) (ex 2012/NN) (ex 2011/N) – Itálie –Vyrovnávací platby letištím na Sardinii za závazky veřejné služby (služby obecného hospodářského zájmu) (Úř. věst. 2017, L 268, s. 1).


title: Věc T-818/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 25. ledna 2018 – BSCA v. Komise „Státní podpora — Podpory poskytnuté Belgií ve prospěch BSCA — Rozhodnutí, kterým se podpory prohlašují za zčásti slučitelné a zčásti neslučitelné s vnitřním trhem — Právně závazný akt — Promlčecí doba — Hospodářská povaha ILS — Podíl hospodářského využívání zařízení — Nesprávné číselné údaje — Návrh na úpravu — Stanovení aktualizovaných hodnot — Povinnost uvést odůvodnění — Narušení hospodářské soutěže — Legitimní očekávání“

text:
               12.3.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 94/16

         Rozsudek Tribunálu ze dne 25. ledna 2018 – BSCA v. Komise
   (Věc T-818/14) (1)

   („Státní podpora - Podpory poskytnuté Belgií ve prospěch BSCA - Rozhodnutí, kterým se podpory prohlašují za zčásti slučitelné a zčásti neslučitelné s vnitřním trhem - Právně závazný akt - Promlčecí doba - Hospodářská povaha ILS - Podíl hospodářského využívání zařízení - Nesprávné číselné údaje - Návrh na úpravu - Stanovení aktualizovaných hodnot - Povinnost uvést odůvodnění - Narušení hospodářské soutěže - Legitimní očekávání“)
   (2018/C 094/19)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Brussels South Charleroi Airport (BSCA) (Charleroi, Belgie) (zástupci: P. Frühling, S. Golinvaux, H. Tacheny a J. Delarue, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: S. Noë, R. Sauer a B. Stromsky, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalobkyni: Société Wallonne des Aéroports SA (Sowaer) (zástupci: A. Lepièce a H. Baeyens, advokáti)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Brussels Airport Company SA (zástupci: T. Janssens, F. Hoseinian a T. Oeyen, advokáti) a Brussels Airlines SA/NV (zástupci: původně J. Derenne, J. Blockx, D. Vallindas a D. Dauchez, poté J. Derenne a D. Vallindas, advokáti)

      Předmět věci

   Návrh podaný na základě článku 263 SFEU a znějící na zrušení článků 3 až 6 rozhodnutí Komise C(2014) 6849 final ze dne 1. října 2014 o opatřeních SA. 14093 (C76/2002) provedených Belgií ve prospěch společností BSCA a Ryanair.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí polovinu nákladů řízení vynaložených společností Brussels South Charleroi Airport (BSCA).

               3)

               Společnosti Société wallonne des aéroports SA (Sowaer), Brussels Airport Company SA a Brussels Airlines SA/NV ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 65, 23.2.2015.


title: Věc T-13/18: Žaloba podaná dne 15. ledna 2018 – Crédit mutuel Arkéa v. EUIPO – Confédération nationale du Crédit mutuel (Crédit Mutuel)

text:
               12.3.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 94/30

         Žaloba podaná dne 15. ledna 2018 – Crédit mutuel Arkéa v. EUIPO – Confédération nationale du Crédit mutuel (Crédit Mutuel)
   (Věc T-13/18)
   (2018/C 094/40)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Crédit mutuel Arkéa (Le Relecq Kerhuon, Francie) (zástupci: A. Casalonga, F. Codevelle a C. Bercial Arias, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Confédération nationale du Crédit mutuel (Paříž, Francie)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Majitelka sporné ochranné známky: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „Crédit Mutuel“ – Ochranná známka Evropské unie č. 9 943 135

      Řízení před EUIPO: Řízení o prohlášení neplatnosti

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 8. listopadu 2017, ve věci R 1724/2016-5

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil v rozsahu, v němž uznalo, že ochranná známka Evropské unie č. 9 943 135 „Céridt Mutuel“ získala rozlišovací způsobilost užíváním pro některé výrobky tříd 9, 35 a 36;

               —

               napadené rozhodnutí zrušil v rozsahu, v němž uznalo rozlišovací způsobilost ochranné známky Evropské unie č. 9 943 135 „Céridt Mutuel“ pro některé výrobky tříd 9, 35 a 36;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 52 odst. 1 písm. a) ve spojení s čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) a odst. 3 nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-196/15 P: Rozsudek Tribunálu ze dne 31. ledna 2018 – Gyarmathy v. FRA „Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Dočasní zaměstnanci — Přijímání — Oznámení o volném pracovním místě — Odmítnutí žádosti — Průběh výběrového řízení — Zkreslení důkazů — Povinnost uvést odůvodnění — Pravidlo shody mezi žalobou a stížností — Nestrannost Soudu pro veřejnou službu“

text:
               12.3.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 94/17

         Rozsudek Tribunálu ze dne 31. ledna 2018 – Gyarmathy v. FRA
   (Věc T-196/15 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Dočasní zaměstnanci - Přijímání - Oznámení o volném pracovním místě - Odmítnutí žádosti - Průběh výběrového řízení - Zkreslení důkazů - Povinnost uvést odůvodnění - Pravidlo shody mezi žalobou a stížností - Nestrannost Soudu pro veřejnou službu“)
   (2018/C 094/20)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Valéria Anna Gyarmathy (Györ, Maďarsko) (zástupce: A. Cech, advokát)

      Další účastnice řízení: Agentura Evropské unie pro základní práva (FRA) (zástupci: C. Manolopoulos, zmocněnec, ve spolupráci s B. Wägenbaur, advokátem)

      Předmět

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (druhého senátu) ze dne 5. března 2015, Gyarmathy v. FRA (F-97/13, EU:F:2015:7), a znějící na zrušení tohoto rozsudku.

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Paní Valérii Anně Gyarmathy se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 86, 20.3.2017.


title: Věc T-181/17: Usnesení Tribunálu ze dne 16. ledna 2018 – PC v. EASO

text:
               12.3.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 94/36

         Usnesení Tribunálu ze dne 16. ledna 2018 – PC v. EASO
   (Věc T-181/17) (1)

   (2018/C 094/49)
   Jednací jazyk: finština
   Předseda šestého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 357, 23.10.2017.


title: Věc T-625/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 30. ledna 2018 – Przedsiębiorstwo Energetyki Cieplnej v. ECHA „REACH — Poplatek za registraci látky — Snížení přiznané malým a středním podnikům — Chyba v prohlášení týkajícím se velikosti podniku — Rozhodnutí, kterým se ukládá správní poplatek — Zastavení výroby látky — Kritéria pro výpočet výše správního poplatku — Doporučení 2003/361/ES — Právní jistota — Legitimní očekávání — Přiměřenost — Rovné zacházení“

text:
               12.3.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 94/21

         Rozsudek Tribunálu ze dne 30. ledna 2018 – Przedsiębiorstwo Energetyki Cieplnej v. ECHA
   (Věc T-625/16) (1)

   („REACH - Poplatek za registraci látky - Snížení přiznané malým a středním podnikům - Chyba v prohlášení týkajícím se velikosti podniku - Rozhodnutí, kterým se ukládá správní poplatek - Zastavení výroby látky - Kritéria pro výpočet výše správního poplatku - Doporučení 2003/361/ES - Právní jistota - Legitimní očekávání - Přiměřenost - Rovné zacházení“)
   (2018/C 094/27)
   Jednací jazyk: polština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Przedsiębiorstwo Energetyki Cieplnej sp. z o.o. (Grajewo, Polsko) (zástupce: T. Dobrzyński, advokát)

      Žalovaná: Evropská agentura pro chemické látky (ECHA) (zástupci: původně E. Maurage, J.-P Trnka a M. Heikkilä, poté J.-P Trnka a M. Heikkilä, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na základě článku 263 SFEU směřující ke zrušení zaprvé rozhodnutí ECHA SME (2016) 2851 ze dne 23. června 2016, kterým se konstatuje, že žalobkyně nesplňuje podmínky nároku na snížení poplatku vztahujícího se na střední podniky a ukládá se jí správní poplatek, zadruhé faktur č. 10058238 a č. 10058239 vydaných agenturou ECHA, které jsou přílohou rozhodnutí SME (2016) 2851, a zatřetí rozhodnutí správní rady agentury ECHA MB/43/2014 ze dne 4. června 2015, kterým se mění rozhodnutí MB/D/29/2010 o klasifikaci služeb, za něž jsou vybírány platby, ve znění rozhodnutí MB/21/2012.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Przedsiębiorstwo Energetyki Cieplnej sp. z o.o. se ukládá náhrada nákladů řízení, včetně nákladů souvisejících s řízením o předběžných opatřeních.

      (1)  Úř. věst. C 402, 31.10.2016.


title: Věc T-281/17: Usnesení Tribunálu ze dne 16. ledna 2018 – European Dynamics Luxembourg a Evropaïki Dynamiki v. Komise

text:
               12.3.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 94/36

         Usnesení Tribunálu ze dne 16. ledna 2018 – European Dynamics Luxembourg a Evropaïki Dynamiki v. Komise
   (Věc T-281/17) (1)

   (2018/C 094/50)
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda devátého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 269, 14.8.2017.


title: Věc T-765/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 25. ledna 2018 – Grupo Ganaderos de Fuerteventura v. EUIPO (EL TOFIO El sabor de CANARIAS) „Ochranná známka Evropské unie — Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie EL TOFIO El sabor de CANARIAS — Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu — Popisný charakter — Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení (EU) 2017/1001]“

text:
               12.3.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 94/22

         Rozsudek Tribunálu ze dne 25. ledna 2018 – Grupo Ganaderos de Fuerteventura v. EUIPO (EL TOFIO El sabor de CANARIAS)
   (Věc T-765/16) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie EL TOFIO El sabor de CANARIAS - Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení (EU) 2017/1001]“)
   (2018/C 094/28)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Grupo Ganaderos de Fuerteventura, SL (Puerto del Rosario, Španělsko) (zástupce: E. Manresa Medina, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: J. Crespo Carrillo a J. García Murillo, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 28. července 2016 (věc R 1404/2015-5) týkajícímu se přihlášky obrazového označení EL TOFIO El sabor de Canarias jako ochranné známky Evropské unie.

      Výrok

               1)

               Rozhodnutí pátého odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 28. července 2016 (věc R 1404/2015-5) se zrušuje.

               2)

               Žaloba se ve zbývající části zamítá.

               3)

               EUIPO ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Grupo Ganaderos de Fuerteventura, SL.

      (1)  Úř. věst. C 6, 9.1.2017.


title: Věc T-808/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 30. ledna 2018 – Jean Patou Worldwide v. EUIPO – Emboga (HISPANITAS JOY IS A CHOICE) „Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie HISPANITAS JOY IS A CHOICE — Starší slovní ochranná známka Evropské unie JOY — Skutečné užívání starší ochranné známky — Relativní důvod pro zamítnutí zápisu — Nebezpečí záměny — Podobnost označení — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001]“

text:
               12.3.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 94/22

         Rozsudek Tribunálu ze dne 30. ledna 2018 – Jean Patou Worldwide v. EUIPO – Emboga (HISPANITAS JOY IS A CHOICE)
   (Věc T-808/16) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie HISPANITAS JOY IS A CHOICE - Starší slovní ochranná známka Evropské unie JOY - Skutečné užívání starší ochranné známky - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Nebezpečí záměny - Podobnost označení - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001]“)
   (2018/C 094/29)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Jean Patou Worldwide Ltd (Watford, Spojené království) (zástupce: S. Baran, barrister)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: T. Frydendahl A. Folliard-Monguiral a D. Walicka, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO: Emboga, SA (Petrel, Španělsko)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 23. června 2016 (věc R 235/2016-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Jean Patou Worldwide a Emboga

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti Jean Patou Worldwide Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 14, 16.1.2017.


title: Věc T-866/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 25. ledna 2018 – SilverTours v. EUIPO (billiger-mietwagen.de) „Ochranná známka Evropské unie — Přihláška slovní ochranné známky Evropské billiger-mietwagen.de — Absolutní důvody pro zamítnutí zápisu — Popisný charakter — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odstavec 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní článek 7 odstavec 1 písm. c) nařízení (EU) 2017/1001]“

text:
               12.3.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 94/23

         Rozsudek Tribunálu ze dne 25. ledna 2018 – SilverTours v. EUIPO (billiger-mietwagen.de)
   (Věc T-866/16) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška slovní ochranné známky Evropské billiger-mietwagen.de - Absolutní důvody pro zamítnutí zápisu - Popisný charakter - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odstavec 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní článek 7 odstavec 1 písm. c) nařízení (EU) 2017/1001]“)
   (2018/C 094/30)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: SilverTours GmbH (Fribourg in Brisgau, Německo) (zástupce: P. Neuwald, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: S. Hanne, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 3. listopadu 2016 (věc R 206/2016-5) týkajícímu se přihlášky slovního označení billiger-mietwagen.de jako ochranné známky Evropské unie.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti SilverTours GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 53, 20. 2. 2017.


title: Rozsudek Soudního dvora ze dne 14. listopadu 2017 ve spojených věcech E-2/17 a E-3/17 – Kontrolní úřad ESVO v. Island (směrnice 89/662/EHS – veterinární kontroly – dovozní omezení – syrové a zpracované maso, vejce a mléko)

text:
               15.3.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 97/9

         ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
   ze dne 14. listopadu 2017
   ve spojených věcech E-2/17 a E-3/17
   Kontrolní úřad ESVO v. Island

      (směrnice 89/662/EHS – veterinární kontroly – dovozní omezení – syrové a zpracované maso, vejce a mléko)

   (2018/C 97/05)
   Ve spojených věcech E-2/17 a E-3/17, Kontrolní úřad ESVO v. Island – ŽALOBY na prohlášení, že Island nesplnil své povinnosti vyplývající z aktu uvedeného v bodě 1 části 1.1 kapitoly I přílohy I Dohody o Evropském hospodářském prostoru (směrnice Rady 89/662/EHS ze dne 11. prosince 1989 o veterinárních kontrolách v obchodu uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu), pozměněného a začleněného do Dohody o EHP protokolem 1 k uvedené dohodě a odvětvovými úpravami v příloze I, a zejména článku 5 aktu, neboť ponechal v platnosti:

               i)

               systém povolení pro dovoz čerstvého masa a masných výrobků, jak je stanoven v článku 10 islandského zákona č. 25/1993 a v článcích 3 až 5 islandského nařízení č. 448/2012;

               ii)

               systém povolení pro dovoz syrových vajec a syrových vaječných výrobků, jak je stanoven v článku 10 islandského zákona č. 25/1993 a v čl. 3 písm. e) a článku 4 islandského nařízení č. 448/2012;

               iii)

               systém povolení pro dovoz nepasterizovaného mléka a mléčných výrobků zpracovaných z nepasterizovaného mléka a další požadavky, jak je stanoveno v článku 10 islandského zákona č. 25/1993 a v čl. 3 písm. f) a článcích 4 a 5 islandského nařízení č. 448/2012, a zákaz uvádění dovážených mléčných výrobků zpracovaných z nepasterizovaného mléka na trh, jak jej stanoví článek 7a islandského nařízení č. 104/2010; a

               iv)

               správní praxi, v rámci které jsou dovozci povinni učinit prohlášení a získat povolení pro dovoz ošetřených vaječných a mléčných výrobků, zavedenou v souvislosti s uplatňováním islandského nařízení č. 448/2012,

         vynesl Soudní dvůr ve složení Carl Baudenbacher, předseda, Per Christiansen (soudce-zpravodaj) a Páll Hreinsson, soudci, dne 14. listopadu 2017 rozsudek, jehož výrok zní:

               1.

               Soudní dvůr prohlašuje, že Island nesplnil své povinnosti vyplývající z článku 5 aktu uvedeného v bodě 1 části 1.1 kapitoly I přílohy I Dohody o Evropském hospodářském prostoru (směrnice Rady 89/662/EHS ze dne 11. prosince 1989 o veterinárních kontrolách v obchodu uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu), pozměněného a začleněného do Dohody o EHP protokolem 1 k uvedené dohodě a přílohou I, neboť ponechal v platnosti:

                           i)

                           systém povolení pro dovoz čerstvého masa a masných výrobků stanovený v článku 10 islandského zákona č. 25/1993 a v čl. 3 písm. a) a článcích 4 a 5 islandského nařízení č. 448/2012;

                           ii)

                           systém povolení pro dovoz syrových vajec a vaječných výrobků stanovený v článku 10 islandského zákona č. 25/1993 a v čl. 3 písm. e) a článku 4 islandského nařízení č. 448/2012;

                           iii)

                           systém povolení pro dovoz nepasterizovaného mléka a mléčných výrobků zpracovaných z nepasterizovaného mléka stanovený v čl. 3 písm. f) a článku 4 islandského nařízení č. 448/2012 a další požadavky týkající se některých sýrů stanovené v čl. 5 odst. 3 islandského nařízení č. 448/2012 a

                           iv)

                           správní praxi, v rámci které jsou dovozci ošetřených vaječných a mléčných výrobků povinni příslušnému vnitrostátnímu orgánu předkládat údaje, jež prokazují, že předmětné výrobky byly ošetřeny v souladu s vnitrostátními právními předpisy.

               2.

               Soudní dvůr zamítá zbývající část žaloby.

               3.

               Soudní dvůr ukládá Islandu uhradit náklady řízení.


title: Věc C-22/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Darmstadt (Německo) dne 11. ledna 2018 – TopFit e.V., Daniele Biffi v. Deutscher Leichtathletikverband e.V.

text:
               9.4.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 123/12

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Darmstadt (Německo) dne 11. ledna 2018 – TopFit e.V., Daniele Biffi v. Deutscher Leichtathletikverband e.V.
   (Věc C-22/18)
   (2018/C 123/17)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Amtsgericht Darmstadt

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: TopFit e.V., Daniele Biffi

      Žalovaný: Deutscher Leichtathletikverband e.V.

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba články 18, 21 a 165 SFEU vykládat tak, že ustanovení soutěžního řádu pro lehkou atletiku sportovního svazu členského státu, které činí účast na národních mistrovstvích závislou na státní příslušnosti tohoto členského státu, představuje nepřípustnou diskriminaci?

               2)

               Je třeba články 18, 21 a 165 SFEU vykládat tak, že sportovní svaz členského státu nepřípustně diskriminuje amatérské sportovce, kteří nejsou státními příslušníky tohoto členského státu, tím, že jim sice umožní účast na národních mistrovstvích, dovolí jim ale startovat jen „mimo soutěž“ nebo „mimo hodnocení“ a nedovolí jim účastnit se finálových běhů a soutěží?

               3)

               Je třeba články 18, 21 a 165 SFEU vykládat tak, že sportovní svaz členského státu nepřípustně diskriminuje amatérské sportovce, kteří nejsou státními příslušníky tohoto státu, tím, že je vyloučí z udělování národních titulů resp. z výsledkových listin?


title: Věc T-45/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 20. února 2018 – Kwang Yang Motor v. EUIPO – Schmidt (CK1) „Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie CK1 — Starší obrazová ochranná známka Evropské unie CK — Relativní důvod pro zamítnutí zápisu — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001]“

text:
               9.4.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 123/18

         Rozsudek Tribunálu ze dne 20. února 2018 – Kwang Yang Motor v. EUIPO – Schmidt (CK1)
   (Věc T-45/17) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie CK1 - Starší obrazová ochranná známka Evropské unie CK - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001]“)
   (2018/C 123/24)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Kwang Yang Motor Co., Ltd (Kaohsiung, Taiwan) (zástupci: A. González Hähnlein a A. Kleinheyer, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: J. Crespo Carrillo a D. Walicka, zmocněnci)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastník před Tribunálem: Udo Schmidt (Reken, Německo) (zástupci: G. Rother a J. Vogtmeier, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 2. listopadu 2016 (věc R 2193/2015-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi U. Schmidtem a společností Kwang Yang Motor.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti Kwang Yang Motor Co se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 78, 13.3.2017.


title: Věc T-88/18: Žaloba podaná dne 19. února 2018 – Gruppo Armonie v. EUIPO (ARMONIE)

text:
               16.4.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 134/29

         Žaloba podaná dne 19. února 2018 – Gruppo Armonie v. EUIPO (ARMONIE)
   (Věc T-88/18)
   (2018/C 134/41)
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Gruppo Armonie SpA (Casalgrande, Itálie) (zástupce: G. Medri, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „ARMONIE“ – Přihláška č. 16 430 068

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 15. prosince 2017, ve věci R 2063/2017-5

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení č. 2017/1001.


title: Věc C-557/16: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 14. března 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Korkein hallinto-oikeus – Finsko) – Řízení zahájené Astellas Pharma GmbH „Řízení o předběžné otázce — Směrnice 2001/83/ES — Humánní léčivé přípravky — Články 28 a 29 — Decentralizovaný postup registrace léčivého přípravku — Článek 10 — Generický léčivý přípravek — Lhůta pro ochranu údajů referenčního léčivého přípravku — Pravomoc příslušných orgánu dotčených členských států stanovit počátek lhůty pro ochranu údajů — Pravomoc soudů dotčených členských států přezkoumat stanovení počátku lhůty pro ochranu údajů — Účinná právní ochrana — Listina základních práv Evropské unie — Článek 47“

text:
               14.5.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 166/13

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 14. března 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Korkein hallinto-oikeus – Finsko) – Řízení zahájené Astellas Pharma GmbH
   (Věc C-557/16) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Směrnice 2001/83/ES - Humánní léčivé přípravky - Články 28 a 29 - Decentralizovaný postup registrace léčivého přípravku - Článek 10 - Generický léčivý přípravek - Lhůta pro ochranu údajů referenčního léčivého přípravku - Pravomoc příslušných orgánu dotčených členských států stanovit počátek lhůty pro ochranu údajů - Pravomoc soudů dotčených členských států přezkoumat stanovení počátku lhůty pro ochranu údajů - Účinná právní ochrana - Listina základních práv Evropské unie - Článek 47“)
   (2018/C 166/16)
   Jednací jazyk: finština

      Předkládající soud

   Korkein hallinto-oikeus

      Účastnice původního řízení

   Astellas Pharma GmbH

      Za přítomnosti: Helm AG, Lääkealan turvallisuus- ja kehittämiskeskus (Fimea)

      Výrok

               1)

               Článek 28 a čl. 29 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/83/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2012/26/EU ze dne 25. října 2012, musí být vykládány v tom smyslu, že v rámci decentralizovaného postupu registrace generického léčivého přípravku nemůže příslušný orgán dotčeného členského státu sám určit počátek lhůty pro ochranu údajů referenčního léčivého přípravku při přijímání svého rozhodnutí podle čl. 28 odst. 5 této směrnice, které se týká uvedení tohoto generického léčivého přípravku na trh v tomto členském státě.

               2)

               Článek 10 směrnice 2001/83, ve znění směrnice 2012/26 ve spojení s článkem 47 Listiny základních práv Evropské unie musí být vykládán v tom smyslu, že soud dotčeného členského státu v rámci decentralizovaného postupu registrace, který rozhoduje o opravném prostředku podaném držitelem registrace referenčního léčivého přípravku proti rozhodnutí o registraci generického léčivého přípravku v tomto členském státě, které přijal příslušný orgán tohoto členského státu, má pravomoc přezkoumat stanovení počátku lhůty pro ochranu údajů týkajících se referenčního léčivého přípravku. Naopak tento soud nemá pravomoc ověřit, zda původní registrace referenčního léčivého přípravku udělená v jiném členském státě byla udělena v souladu s touto směrnicí.

      (1)  Úř. věst. C 22, 23.1.2017.


title: Věc T-202/18: Žaloba podaná dne 23. března 2018 – Bruel v. Komise

text:
               14.5.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 166/45

         Žaloba podaná dne 23. března 2018 – Bruel v. Komise
   (Věc T-202/18)
   (2018/C 166/57)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Damien Bruel (Paříž, Francie) (zástupce: H. Hansen, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               rozhodl, že je projednávaná žaloba přípustná a opodstatněná;

         v důsledku toho:

               —

               zrušil rozhodnutí ze dne 18. ledna 2018, nadepsané „Rozhodnutí generálního tajemníka na základě článku prováděcích pravidel k nařízení (ES) č. 4 1049/2001“ z důvodu porušení článků 4, 6 a 9 nařízení č. 1049/2001, jakož i článku 47 Listiny, článku 6 Evropské úmluvy o lidských právech a obecné zásady rovnosti zbraní a povinnosti uvést odůvodnění;

         v každém případě:

               —

               uložil žalované náhradu veškerých nákladů;

               —

               vyhradil žalobci právo uplatňovat jakákoli další práva, vznášet jakékoli další nároky a předkládat jakékoli žalobní důvody či žaloby.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce čtyři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vychází z porušení článků 4 a 9 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. 2001, L 145, s. 43; Zvl. vyd. 01/03, s. 331).

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z porušení článku 6 nařízení č. 1049/2001.

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází z porušení obecné zásady rovnosti zbraní, jakož i z porušení článku 47 Listiny základních práv Evropské unie a článku 6 Evropské úmluvy o lidských právech.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z porušení čl. 4 odst. 6 nařízení č. 1049/2001, zásady proporcionality a povinnosti uvést odůvodnění.


201805250691897372018/C 200/532212017TC20020180611CS01CSINFO_JUDICIAL20180424414111Věc T-221/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 24. dubna 2018 – Mémora Servicios Funerarios v. EUIPO – Chatenoud (MEMORAME) „Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie MEMORAME — Starší obrazová ochranná známka Evropské unie mémora a starší vnitrostátní slovní ochranná známka MÉMORA — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Podobnost produktů a služeb — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001]“
 ---documentbreak--- C2002018CS4110120180424CS0053411411Rozsudek Tribunálu ze dne 24. dubna 2018 – Mémora Servicios Funerarios v. EUIPO – Chatenoud (MEMORAME)
   (Věc T-221/17) (
         1
      )
   „„Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie MEMORAME — Starší obrazová ochranná známka Evropské unie mémora a starší vnitrostátní slovní ochranná známka MÉMORA — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Podobnost produktů a služeb — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001]““2018/C 200/53Jednací jazyk: španělština
      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Mémora Servicios Funerarios SLU (Saragosse, Španělsko) (zástupci: C. Marí Aguilar a J. Gallego Jiménez, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: J. Crespo Carrillo, zmocněnec)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastník před Tribunálem: Georges Chatenoud (Thiviers, Francie)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 10. února 2017 (věc R 1308/2016-4) týkajícímu se námitkového řízení/ řízení o prohlášení neplatnosti mezi Mémora Servicios Funerarios a G. Chatenoudem.

      Výrok

            1.

            Žaloba se zamítá.

            2.

            Mémora Servicios Funerarios SLU se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (
         1
      ) – Úř. věst. C 239, 24.7.2017.


201805250031897132018/C 200/021912016CJC20020180611CS01CSINFO_JUDICIAL201804102211Věc C-191/16: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 10. dubna 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Berlin – Německo) – Romano Pisciotti v. Bundesrepublik Deutschland „Řízení o předběžné otázce — Občanství Unie — Články 18 a 21 SFEU — Vydání státního příslušníka členského státu, který využil svého práva volného pohybu, do Spojených států amerických — Dohoda o vydávání mezi Evropskou unií a tímto třetím státem — Oblast působnosti unijního práva — Zákaz vydávání, který se uplatňuje pouze na vlastní státní příslušníky — Omezení volného pohybu — Odůvodnění založené na zabránění beztrestnosti — Proporcionalita — Informování členského státu původu občana Unie“
 ---documentbreak--- C2002018CS210120180410CS00022121Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 10. dubna 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Berlin – Německo) – Romano Pisciotti v. Bundesrepublik Deutschland
   (Věc C-191/16) (
         1
      )
   „„Řízení o předběžné otázce — Občanství Unie — Články 18 a 21 SFEU — Vydání státního příslušníka členského státu, který využil svého práva volného pohybu, do Spojených států amerických — Dohoda o vydávání mezi Evropskou unií a tímto třetím státem — Oblast působnosti unijního práva — Zákaz vydávání, který se uplatňuje pouze na vlastní státní příslušníky — Omezení volného pohybu — Odůvodnění založené na zabránění beztrestnosti — Proporcionalita — Informování členského státu původu občana Unie““2018/C 200/02Jednací jazyk: němčina
      Předkládající soud

   Landgericht Berlin

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Romano Pisciotti

      Žalovaná: Bundesrepublik Deutschland

      Výrok

            1)

            Unijní právo musí být vykládáno v tom smyslu, že v takovém případě, jako je případ, jenž je předmětem věci v původním řízení, kdy byl občan Unie, na kterého se vztahovala žádost o vydání do Spojených států amerických, zadržen za účelem eventuálního vyhovění této žádosti v jiném členském státě, než je členský stát, jehož je státním příslušníkem, spadá situace tohoto občana do oblasti působnosti tohoto práva, jelikož uvedený občan využil svého práva volného pohybu v rámci Evropské unie a uvedená žádost o vydání byla podána v rámci dohody o vydávání mezi Evropskou unií a Spojenými státy americkými ze dne 25. června 2003.

            2)

            V takovém případě, jako je případ, jenž je předmětem věci v původním řízení, kdy byl občan Unie, na kterého se vztahovala žádost o vydání do Spojených států amerických podaná v rámci dohody o vydávání mezi Evropskou unií a Spojenými státy americkými ze dne 25. června 2003, zadržen v jiném členském státě, než je členský stát, jehož je státním příslušníkem, za účelem eventuálního vyhovění této žádosti, musí být články 18 a 21 SFEU vykládány v tom smyslu, že nebrání tomu, aby dožádaný členský stát na základě normy ústavního práva rozlišoval mezi vlastními státními příslušníky a příslušníky jiných členských států a povoloval toto vydávání, zatímco vydávání svých vlastních státních příslušníků neumožňuje, jestliže příslušným orgánům členského státu, jehož je tento občan státním příslušníkem, předem umožnil, aby požádaly o jeho předání v rámci evropského zatýkacího rozkazu a posledně uvedený členský stát v tomto ohledu nepřijal žádné opatření.

      (
         1
      ) – Úř. věst. C 270, 25.7.2016.


201805250191897592018/C 200/146452016CJC20020180611CS01CSINFO_JUDICIAL20180419121211Věc C-645/16: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 19. dubna 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour de cassation – Francie) – Conseils et mise en relations (CMR) SARL v. Demeures terre et tradition SARL „Řízení o předběžné otázce — Nezávislí obchodní zástupci — Směrnice 86/653/EHS — Nárok obchodního zástupce na odškodnění nebo náhradu škody po zániku smlouvy o obchodním zastoupení — Článek 17 — Vyloučení nároku na odškodnění v případě ukončení smlouvy ve zkušební době stanovené ve smlouvě“
 ---documentbreak--- C2002018CS1210120180419CS0014121121Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 19. dubna 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour de cassation – Francie) – Conseils et mise en relations (CMR) SARL v. Demeures terre et tradition SARL
   (Věc C-645/16) (
         1
      )
   „„Řízení o předběžné otázce — Nezávislí obchodní zástupci — Směrnice 86/653/EHS — Nárok obchodního zástupce na odškodnění nebo náhradu škody po zániku smlouvy o obchodním zastoupení — Článek 17 — Vyloučení nároku na odškodnění v případě ukončení smlouvy ve zkušební době stanovené ve smlouvě““2018/C 200/14Jednací jazyk: francouzština
      Předkládající soud

   Cour de cassation

      Účastnice původního řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Conseils et mise en relations (CMR) SARL

      Žalovaná: Demeures terre et tradition SARL

      Výrok

   Článek 17 směrnice Rady 86/653/EHS ze dne 18. prosince 1986 o koordinaci právní úpravy členských států týkající se nezávislých obchodních zástupců musí být vykládán v tom smyslu, že při zániku smlouvy o obchodním zastoupení se i v případě, že k tomuto zániku dojde ve zkušební době stanovené v této smlouvě, uplatní režim odškodnění stanovený v odstavci 2 tohoto článku a režim náhrady škody stanovený v jeho odstavci 3.
   (
         1
      ) – Úř. věst. C 70, 6.3.2017.


201805250271897472018/C 200/032582016CJC20020180611CS01CSINFO_JUDICIAL201804123311Věc C-258/16: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 12. dubna 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Korkein oikeus – Finsko) – Finnair Oyj v. Keskinäinen Vakuutusyhtiö Fennia „Řízení o předběžné otázce — Letecká doprava — Montrealská úmluva — Článek 31 — Odpovědnost dopravce za zavazadla podaná k přepravě — Požadavky týkající se formy a obsahu písemné stížnosti podané dopravci — Stížnost podaná elektronicky a zaznamenaná do informatizovaného systému leteckého — Stížnost podaná jménem osoby oprávněné přijmout zavazadlo zaměstnancem leteckého dopravce“
 ---documentbreak--- C2002018CS310120180412CS00033131Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 12. dubna 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Korkein oikeus – Finsko) – Finnair Oyj v. Keskinäinen Vakuutusyhtiö Fennia
   (Věc C-258/16) (
         1
      )
   „„Řízení o předběžné otázce — Letecká doprava — Montrealská úmluva — Článek 31 — Odpovědnost dopravce za zavazadla podaná k přepravě — Požadavky týkající se formy a obsahu písemné stížnosti podané dopravci — Stížnost podaná elektronicky a zaznamenaná do informatizovaného systému leteckého — Stížnost podaná jménem osoby oprávněné přijmout zavazadlo zaměstnancem leteckého dopravce““2018/C 200/03Jednací jazyk: finština
      Předkládající soud

   Korkein oikeus

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Finnair Oyj

      Žalovaná: Keskinäinen Vakuutusyhtiö Fennia

      Výrok

            1)

            Článek 31 odst. 4 Úmluvy o sjednocení některých pravidel pro mezinárodní leteckou dopravu, uzavřené v Montrealu dne 28. května 1999 a schválené jménem Evropského společenství rozhodnutím Rady 2001/539/ES ze dne 5. dubna 2001, musí být vykládán v tom smyslu, že ve lhůtách stanovených v odstavci 2 tohoto článku musí být stížnost podána písemně v souladu s odstavcem 3 uvedeného článku, a to pod sankcí nepřípustnosti uplatnění jakýchkoliv nároků vůči dopravci.

            2)

            Taková stížnost, jako je stížnost, o niž se jedná v původním řízení, zaznamenaná v informatizovaném systému leteckého dopravce, splňuje požadavek písemné formy stanovený v čl. 31 odst. 3 Úmluvy o sjednocení některých pravidel pro mezinárodní leteckou dopravu, uzavřené v Montrealu dne 28. května 1999.

            3)

            Článek 31 odst. 2 a 3 Úmluvy o sjednocení některých pravidel pro mezinárodní leteckou dopravu, uzavřené v Montrealu dne 28. května 1999, musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání tomu, aby požadavek písemné formy byl považován za splněný v případě, kdy pracovník leteckého dopravce s vědomím cestujícího zaznamená oznámení o škodě písemně buď na papír, nebo elektronicky v informatizovaném systému dopravce, pokud tento cestující může ověřit správnost znění stížnosti, jak byla zapsána a zaznamenána do tohoto systému, a případně ji pozměnit či doplnit, nebo dokonce nahradit, před uplynutím lhůty stanovené v čl. 31 odst. 2 této úmluvy.

            4)

            Článek 31 Úmluvy o sjednocení některých pravidel pro mezinárodní leteckou dopravu, uzavřené v Montrealu dne 28. května 1999, musí být vykládán v tom smyslu, že kromě požadavku, aby vzniklá škoda byla dopravci oznámena, nestanoví pro stížnost další hmotněprávní požadavky.

      (
         1
      ) – Úř. věst. C 260, 18.7.2016.


201805250511897052018/C 200/402882016TC20020180611CS01CSINFO_JUDICIAL20180426323322Věc T-288/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 26. dubna 2018 – Convivo v. EUIPO – Porcesadora Nacional de Alimentos (M’Cooky) „Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie — Slovní ochranná známka M’Cooky — Starší národní obrazová ochranná známka MR.COOK — Relativní důvod pro zamítnutí — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8. odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001] — Nebezpečí záměny“
 ---documentbreak--- C2002018CS3220120180426CS0040322332Rozsudek Tribunálu ze dne 26. dubna 2018 – Convivo v. EUIPO – Porcesadora Nacional de Alimentos (M’Cooky)
   (Věc T-288/16) (
         1
      )
   „„Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie — Slovní ochranná známka M’Cooky — Starší národní obrazová ochranná známka MR.COOK — Relativní důvod pro zamítnutí — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8. odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001] — Nebezpečí záměny““2018/C 200/40Jednací jazyk: angličtina
      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Convivo GmbH (Vídeň, Rakousko) (zástupce: C. Düchs, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: L. Rampini a D. Walicka, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO: Porcesadora Nacional de Alimentos C.A. Pronaca (Quito, Ekvádor)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 7. března 2016 (věc R 1039/2015-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Porcesadora Nacional de Alimentos C. A. Pronaca a Convivo.

      Výrok

            1.

            Žaloba se zamítá.

            2.

            Convivo GmbH ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady vynaložené Úřadem Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO).

      (
         1
      ) – Úř. věst. C 260, 18.7.2016.


201805250181897442018/C 200/1582017CJC20020180611CS01CSINFO_JUDICIAL20180412121322Věc C-8/17: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 12. dubna 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Supremo Tribunal de Justiça – Portugalsko) – Biosafe – Indústria de Reciclagens SA v. Flexipiso – Pavimentos SA „Řízení o předběžné otázce — Daň z přidané hodnoty (DPH) — Směrnice 2006/112/ES — Články 63, 167, 168, 178 až 180, 182 a 219 — Zásada daňové neutrality — Nárok na odpočet DPH — Lhůta stanovená vnitrostátními právními předpisy pro uplatnění tohoto nároku — Odpočet dodatečně vyměřené DPH, která byla zaplacena státu a byla předmětem dokladů opravujících původní faktury na základě dodatečného daňového výměru — Datum, od kterého začíná běžet lhůta“
 ---documentbreak--- C2002018CS1220120180412CS0015122132Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 12. dubna 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Supremo Tribunal de Justiça – Portugalsko) – Biosafe – Indústria de Reciclagens SA v. Flexipiso – Pavimentos SA
   (Věc C-8/17) (
         1
      )
   „„Řízení o předběžné otázce — Daň z přidané hodnoty (DPH) — Směrnice 2006/112/ES — Články 63, 167, 168, 178 až 180, 182 a 219 — Zásada daňové neutrality — Nárok na odpočet DPH — Lhůta stanovená vnitrostátními právními předpisy pro uplatnění tohoto nároku — Odpočet dodatečně vyměřené DPH, která byla zaplacena státu a byla předmětem dokladů opravujících původní faktury na základě dodatečného daňového výměru — Datum, od kterého začíná běžet lhůta““2018/C 200/15Jednací jazyk: portugalština
      Předkládající soud

   Supremo Tribunal de Justiça

      Účastnice původního řízení

      Navrhovatelka: Biosafe – Indústria de Reciclagens SA

      Odpůrkyně: Flexipiso – Pavimentos SA

      Výrok

   Články 63, 167, 168, 178 až 180, 182 a 219 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty, jakož i zásada daňové neutrality musí být vykládány v tom smyslu, že brání právní úpravě členského státu, jako jsou okolnosti věci v původním řízení, kdy na základě dodatečného daňového výměru byla doměřená daň z přidané hodnoty (DPH) odvedena státu a byla předmětem dokladů opravujících původní faktury několik let po dodání dotčeného zboží, přiznání nároku na odpočet DPH odepřeno z důvodu, že lhůta stanovená uvedenou právní úpravou pro uplatnění tohoto nároku začala běžet od data vystavení uvedených původních faktur a již uplynula.
   (
         1
      ) – Úř. věst. C 95, 27.3.2017.


201805250071897482018/C 200/043162016CJC20020180611CS01CSINFO_JUDICIAL201804174521Spojené věci C-316/16 a C-424/16: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 17. dubna 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg, Supreme Court of the United Kingdom – Německo, Spojené království) – B v. Land Baden-Württemberg (C-316/16), Secretary of State for the Home Department v. Franco Vomero (C-414/16) „Řízení o předběžné otázce — Občanství Evropské unie — Právo svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států — Směrnice 2004/38/ES — Článek 28 odst. 3 písm. a) — Zvýšená ochrana před vyhoštěním — Podmínky — Právo na trvalý pobyt — Pobyt v hostitelském členském státě po dobu posledních deseti let před rozhodnutím o vyhoštění z území dotčeného členského státu — Doba odnětí svobody — Důsledky, pokud jde o nepřetržitost desetiletého pobytu — Souvislost s celkovým posouzením integrační vazby — Okamžik, kdy dochází k uvedenému posouzení, a kritéria, která při něm mají být zohledněna“
 ---documentbreak--- C2002018CS410120180417CS00044152Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 17. dubna 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg, Supreme Court of the United Kingdom – Německo, Spojené království) – B v. Land Baden-Württemberg (C-316/16), Secretary of State for the Home Department v. Franco Vomero (C-414/16)
   (Spojené věci C-316/16 a C-424/16) (
         1
      )
   „„Řízení o předběžné otázce — Občanství Evropské unie — Právo svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států — Směrnice 2004/38/ES — Článek 28 odst. 3 písm. a) — Zvýšená ochrana před vyhoštěním — Podmínky — Právo na trvalý pobyt — Pobyt v hostitelském členském státě po dobu posledních deseti let před rozhodnutím o vyhoštění z území dotčeného členského státu — Doba odnětí svobody — Důsledky, pokud jde o nepřetržitost desetiletého pobytu — Souvislost s celkovým posouzením integrační vazby — Okamžik, kdy dochází k uvedenému posouzení, a kritéria, která při něm mají být zohledněna““2018/C 200/04Jednací jazyk: němčina a angličtina
      Předkládající soud

   Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg, Supreme Court of the United Kingdom

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: B (C-316/16), Secretary of State for the Home Department (C-424/16)

      Žalovaní: Land Baden-Württemberg (C-316/16), Franco Vomero (C-424/16)

      Výrok

            1)

            Článek 28 odst. 3 písm. a) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004 o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států, o změně nařízení (EHS) č. 1612/68 a o zrušení směrnic 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS, musí být vykládán v tom smyslu, že přiznání ochrany před vyhoštěním upravené v uvedeném ustanovení podléhá podmínce, že dotyčná osoba nabyla právo na trvalý pobyt ve smyslu článku 16 a čl. 28 odst. 2 této směrnice.

            2)

            Článek 28 odst. 3 písm. a) směrnice 2004/38 musí být vykládán v tom smyslu, že v případě občana Unie, který vykonává trest odnětí svobody a proti kterému bylo vydáno rozhodnutí o vyhoštění, může být splněna podmínka, že „posledních deset let měl[…] pobyt v hostitelském členském státě“ uvedená v tomto ustanovení, jestliže celkové posouzení situace dotyčné osoby zohledňující veškeré relevantní aspekty vede k závěru, že navzdory uvedenému uvěznění nedošlo k přerušení integračních vazeb dotyčné osoby na hostitelský členský stát. Mezi tyto aspekty patří zejména síla integračních vazeb na hostitelský členský stát vytvořených před uvězněním dotyčné osoby, povaha trestného činu, který vedl k uvěznění, okolnosti, za nichž byl trestný čin spáchán a chování dotyčné osoby po dobu jejího uvěznění.

            3)

            Článek 28 odst. 3 písm. a) směrnice 2004/38 musí být vykládán v tom smyslu, že otázka, zda osoba splňuje podmínku, že „posledních deset let měl[a] pobyt v hostitelském členském státě“ ve smyslu uvedeného ustanovení, musí být posuzována ke dni, kdy bylo přijato výchozí rozhodnutí o vyhoštění.

      (
         1
      ) – Úř. věst. C 343, 19.9.2016

      Úř. věst. C 350, 26.9.2016.


201805250141897552018/C 200/16132017CJC20020180611CS01CSINFO_JUDICIAL20180412131311Věc C-13/17: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 12. dubna 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État – Francie) – Fédération des entreprises de la beauté v. Ministre des Affaires sociales, de la Santé et des Droits des femmes, Ministre de l’Éducation nationale, de l’Enseignement supérieur et de la Recherche, Ministre de l'Économie et des Finances, dříve Ministre de l'Économie, de l'Industrie et du Numérique „Řízení o předběžné otázce — Sbližování právních předpisů — Kosmetické přípravky — Nařízení (ES) č. 1223/2009 — Článek 10 odst. 2 — Posouzení bezpečnosti kosmetického přípravku — Kvalifikace posuzovatele bezpečnosti — Uznávání rovnocennosti studií — Obory obdobné farmacii, toxikologii nebo lékařství — Posuzovací pravomoc členských států“
 ---documentbreak--- C2002018CS1310120180412CS0016131131Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 12. dubna 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État – Francie) – Fédération des entreprises de la beauté v. Ministre des Affaires sociales, de la Santé et des Droits des femmes, Ministre de l’Éducation nationale, de l’Enseignement supérieur et de la Recherche, Ministre de l'Économie et des Finances, dříve Ministre de l'Économie, de l'Industrie et du Numérique
   (Věc C-13/17) (
         1
      )
   „„Řízení o předběžné otázce — Sbližování právních předpisů — Kosmetické přípravky — Nařízení (ES) č. 1223/2009 — Článek 10 odst. 2 — Posouzení bezpečnosti kosmetického přípravku — Kvalifikace posuzovatele bezpečnosti — Uznávání rovnocennosti studií — Obory obdobné farmacii, toxikologii nebo lékařství — Posuzovací pravomoc členských států““2018/C 200/16Jednací jazyk: francouzština
      Předkládající soud

   Conseil d'État

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Fédération des entreprises de la beauté

      Žalovaní: Ministre des Affaires sociales, de la Santé et des Droits des femmes, Ministre de l’Éducation nationale, de l’Enseignement supérieur et de la Recherche, Ministre de l'Économie et des Finances, dříve Ministre de l'Économie, de l'Industrie et du Numérique

      Výrok

            1)

            Článek 10 odst. 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1223/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o kosmetických přípravcích musí být vykládán v tom smyslu, že uznávání rovnocennosti studia podle tohoto ustanovení se může týkat jiného studia než studia absolvovaného ve třetích státech.

            2)

            Článek 10 odst. 2 nařízení č. 1223/2009 musí být vykládán v tom smyslu, že každému členskému státu svěřuje pravomoc určit obory „obdobné“ farmacii, toxikologii nebo lékařství, jakož i úrovně kvalifikace splňující požadavky tohoto nařízení, za předpokladu, že dodrží cíle stanovené uvedeným nařízením, které spočívají především v zajištění, že posuzovatel bezpečnosti kosmetických přípravků má kvalifikaci, která mu umožní zajistit vysokou úroveň ochrany lidského zdraví.

      (
         1
      ) – Úř. věst. C 95, 27.3.2017.


201805250161897562018/C 200/271242018CJC20020180611CS01CSINFO_JUDICIAL20180215212221Věc C-124/18 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 15. února 2018 Red Bull GmbH proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 30. listopadu 2017 ve spojených věcech T-101/15 a T-102/15, Red Bull GmbH v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
 ---documentbreak--- C2002018CS2110120180215CS0027211222Kasační opravný prostředek podaný dne 15. února 2018 Red Bull GmbH proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 30. listopadu 2017 ve spojených věcech T-101/15 a T-102/15, Red Bull GmbH v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
   (Věc C-124/18 P)2018/C 200/27Jednací jazyk: angličtina
      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Red Bull GmbH (zástupci: A. Renck, Rechtsanwalt, S. Petivlasova, advokátka)

      Další účastníci řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO), Optimum Mark sp. z o.o.

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „„navrhovatelka“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

            —

            zrušil napadené rozhodnutí ze dne 30. listopadu 2017 ve spojených věcech T-101/15 a T-102/15,

            —

            zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu žalovaného ze dne 2. prosince 2014 ve věcech R 2037/2013-1 a R 2036/2013-1, a

            —

            uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Prvním důvodem navrhovatelka tvrdí, že výklad provedený Tribunálem Čl. 7 odst. 1 písm. a) and článku 4 nařízení 2017/1001 (
         1
      ) v kontextu ochranných známek s barevnými kombinacemi porušuje zásadu rovného zacházení a zásadu proporcionality. Tribunál nesprávně uložil nový a nepřiměřený požadavek na grafické ztvárnění ochranných známek s barevnými kombinacemi na základě nesprávného předpokladu, že takové ochranné známky jsou svojí podstatou přirozeně méně přesné. Zaprvé, tento předpoklad nemá právní základ a neodpovídá žádnému z cílů stanovených v legislativě a má za účinek nezákonnou a nepřiměřenou diskriminaci proti ochranným známkám s barevnými kombinacemi ve srovnání se všemi ostatními druhy ochranných známek, jako jsou ochranné známky v jediné barvě, slovní ochranné známky, obrazové ochranné známky a další. Zadruhé, kritéria stanovená v napadeném rozhodnutí jsou v rozporu s povahou ochranných známek s barevnými kombinacemi per se, které – jak Soudní dvůr jasně konstatoval ve věci Libertel (
         2
      ) – nejsou prostorově vymezeny. Napadené rozhodnutí ve skutečnosti omezuje ochranné známky s barevnými kombinacemi per se na barevné obrazové ochranné známky, barevné poziční ochranné známky či barevné ochranné známky tvořené vzorem. Zatřetí napadené rozhodnutí by mohlo způsobit neplatnost více než 85 % ochranných známek s barevnými kombinacemi tohoto druhu zapsaných v registru žalovaného.
   Druhým důvodem navrhovatelka tvrdí, že Tribunál porušil čl. 7 odst. 1 písm. a) a článek 4 nařízení 2017/1001, neboť provedl nesprávný výklad rozsudku ve věci Heidelberger Bauchemie (
         3
      ), v němž uložil tři kumulativní požadavky na grafické ztvárnění ochranných známek s barevnými kombinacemi, konkrétně i) přesné odstíny dotčených barev, ii) poměry dotčených barev a iii) prostorové rozmístění dotčených barev. Tyto požadavky nejsou pro rozhodnutí zásadní a mají nepřiměřeně přísné důsledky výhradně na kategorii či třídu ochranných známek či označení spočívajících v barevných kombinacích či barevných označeních per se. Navíc třetí a nově uložený kumulativní požadavek má být odůvodněn údajně „omezenou vlastní schopností barvy obsahovat přesný význam“. Tato schopnost byla přitom dosud zkoumaná v rámci testu přihlášené ochranné známky v části týkající se rozlišovací způsobilosti, a nikoli v rámci požadavku grafického ztvárnění, což znamená, že důsledkem bude neplatnost od samého počátku bez možnosti prokázat nabytou rozlišovací způsobilost nebo jinou nápravu. Napadené rozhodnutí porušuje článek 4 nařízení č. 2017/1001, když pro tento druh ochranných známek stanoví požadavek „explicitního“ popisu a když protiprávně zužuje definici takových ochranných známek pouze na ty, které mají jedno prostorové (jinými slovy obrazové) uspořádání odpovídající předpokládanému následnému skutečnému používání ochranné známky.
   Třetím důvodem navrhovatelka tvrdí, že Tribunál porušil zásadu ochrany legitimních očekávání, když v rozhodnutí neposoudil a nezohlednil, že přihláška první napadené ochranné známky byla podána před vydáním rozsudku Heidelberger Bauchemie, a tedy bez ohledu na možné uplatnění zásad stanovených v rozsudcích Soudního dvora ve věcech Lambretta (
         4
      ) a Cactus (
         5
      ). Zásadu ochrany legitimních očekávání porušil také tím, že neprovedl celkové posouzení na základě potvrzených a spolehlivých zdrojů, použitelných pravidel a ustanovení, unijní judikatury a Obecných pokynů EUIPO s cílem určit, zda by všechny relevantní okolnosti mohly vést k závěru, že žalovaný poskytl navrhovatelce jasné, bezpodmínečné a soudržné ujištění, na které se navrhovatelka spolehla a postupovala v souladu s nimi, což vedlo ke vzniku platných legitimních očekávání na straně odvolatele.
   Čtvrtým důvodem navrhovatelka tvrdí, že Tribunál porušil zásadu proporcionality, když neposoudil nepřiměřenost zrušení obou napadených ochranných známek za výjimečných okolností věci. Tribunál konkrétně neposoudil, zda mohlo legitimně dojít ke splnění požadavku přesnosti a jasnosti, jakož i právní jistoty, kdyby navrhovatelka byla vyzvána a mohla objasnit popis obou ochranných známek, takže by zůstaly v registru a nebyly by zrušeny.
   Pátým důvodem navrhovatelka tvrdí, že Tribunál porušil svůj jednací řád, když nesprávně uplatnil jeho čl. 134 odst. 1 a uložil navrhovatelce náhradu nákladů řízení. Na základě výjimečných okolností této věci, zásady spravedlnosti a čl. 135 odst. 1 jednacího řádu nemá být uložena náhrada nákladů řízení navrhovatelce, ale žalovanému.
   (
         1
      ) – Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001 ze dne 14. června 2017 o ochranné známce Evropské unie (Úř. věst. 2017, L 154, s. 1).
   (
         2
      ) – Rozsudek ze dne 6. května 2003, Libertel, C-104/01, EU:C:2003:244.
   (
         3
      ) – Rozsudek ze dne 24. června 2004, Heidelberger Bauchemie, C-49/02, EU:C:2004:384.
   (
         4
      ) – Rozsudek ze dne 16. února 2017, Brandconcern BV v. EUIPO a Scooters India (Lambretta), C-577/14 P, EU:C:2017:122.
   (
         5
      ) – Rozsudek ze dne 11. října 2017, EUIPO v. Cactus SA (Cactus), C-501/15 P, EU:C:2017:750.


201805250101897532018/C 200/053202016CJC20020180611CS01CSINFO_JUDICIAL201804105511Věc C-320/16: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 10. dubna 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal de grande instance de Lille – Francie) – trestní řízení proti Uber France SAS „Řízení o předběžné otázce — Služby v oblasti dopravy — Směrnice 2006/123/ES — Služby na vnitřním trhu — Směrnice 98/34/ES — Služby informační společnosti — Předpis pro služby informační společnosti — Pojem — Služba, která umožňuje pomocí aplikace pro chytré telefony za úplatu zprostředkovat kontakt mezi neprofesionálními řidiči používajícími vlastní vozidlo a osobami, které se chtějí přemístit po území města — Trestní sankce“
 ---documentbreak--- C2002018CS510120180410CS00055151Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 10. dubna 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal de grande instance de Lille – Francie) – trestní řízení proti Uber France SAS
   (Věc C-320/16) (
         1
      )
   „„Řízení o předběžné otázce — Služby v oblasti dopravy — Směrnice 2006/123/ES — Služby na vnitřním trhu — Směrnice 98/34/ES — Služby informační společnosti — Předpis pro služby informační společnosti — Pojem — Služba, která umožňuje pomocí aplikace pro chytré telefony za úplatu zprostředkovat kontakt mezi neprofesionálními řidiči používajícími vlastní vozidlo a osobami, které se chtějí přemístit po území města — Trestní sankce““2018/C 200/05Jednací jazyk: francouzština
      Předkládající soud

   Tribunal de grande instance de Lille

      Účastnice původního trestního řízení

   Uber France SAS

      Za přítomnosti: Nabila Bensalema

      Výrok

   Článek 1 směrnice Evropského Parlamentu a Rady 98/34/ES ze dne 22. června 1998 o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů a předpisů pro služby informační společnosti, ve znění směrnice Evropského Parlamentu a Rady 98/48/ES ze dne 20. července 1998, a čl. 2 odst. 2 písm. d) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/123/ES ze dne 12. prosince 2006 o službách na vnitřním trhu musí být vykládány v tom smyslu, že vnitrostátní právní úprava, která trestně stíhá organizování systému zprostředkování kontaktu mezi zákazníky a osobami, které za úplatu poskytují služby silniční přepravy osob vozidly s méně než deseti místy, aniž mají k tomuto účelu povolení, se týká „služeb v oblasti dopravy“, pokud se vztahuje na zprostředkovatelskou službu poskytovanou pomocí aplikace pro chytré telefony, která je nedílnou součástí komplexní služby, jejíž hlavní složkou je přepravní služba. Taková služba je vyloučena z oblasti působnosti těchto směrnic.
   (
         1
      ) – Úř. věst. C 296, 16.8.2016.


201805250441897012018/C 200/542972017TC20020180611CS01CSINFO_JUDICIAL20180424424211Věc T-297/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 24. dubna 2018 – VSM v. EUIPO (WE KNOW ABRASIVES) „Ochranná známka Evropské unie — Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie WE KNOW ABRASIVES — Ochranná známka tvořená reklamním sloganem — Pravomoc odvolacího senátu v případě odvolání omezeného pouze na část služeb, které jsou předmětem přihlášky k zápisu — Článek 64 odst. 1 nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 71 odst. 1 nařízení (EU) 2017/1001] — Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení 2017/1001]“
 ---documentbreak--- C2002018CS4210120180424CS0054421421Rozsudek Tribunálu ze dne 24. dubna 2018 – VSM v. EUIPO (WE KNOW ABRASIVES)
   (Věc T-297/17) (
         1
      )
   „„Ochranná známka Evropské unie — Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie WE KNOW ABRASIVES — Ochranná známka tvořená reklamním sloganem — Pravomoc odvolacího senátu v případě odvolání omezeného pouze na část služeb, které jsou předmětem přihlášky k zápisu — Článek 64 odst. 1 nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 71 odst. 1 nařízení (EU) 2017/1001] — Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení 2017/1001]““2018/C 200/54Jednací jazyk: němčina
      Účastníci řízení

      Žalobkyně: VSM.Vereinigte Schmirgel- und Maschinen-Fabriken AG (Hannover, Německo) (zástupce: M. Horak, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: W. Schramek a A. Söder, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 6. března 2017 (věc R 1595/2016-4) týkajícímu se zápisu slovního označení WE KNOW ABRASIVES jako ochranné známky Evropské unie

      Výrok

            1)

            Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 6. března 2017 (věc R 1595/2016-4) se zrušuje v rozsahu, ve kterém jím byl zamítnut zápis slovního označení WE KNOW ABRASIVES pro služby zařazené do třídy 35 a odpovídající následujícímu popisu: „Reklama; řízení obchodní činnosti; sekretářské služby; velkoobchodní služby v oblasti kovových výrobků pro stavebnictví; obchodní administrativa“.

            2)

            Zbývající návrhová žádání společnosti VSM.Vereinigte Schmirgel- und Maschinen-Fabriken AG se zamítají.

            3)

            Společnost VSM.Vereinigte Schmirgel- und Maschinen-Fabriken a EUIPO ponesou vlastní náklady řízení.

      (
         1
      ) – Úř. věst. C 231, 17.7.2017.


201805250601897322018/C 200/413122016TC20020180611CS01CSINFO_JUDICIAL20180425333311Věc T-312/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 25. dubna 2018 – Walfood v. EUIPO – Romanov Holding (CHATKA) „Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie — Slovní ochranná známka CHATKA — Starší mezinárodní obrazová ochranná známka CHATKA — Relativní důvod pro zamítnutí zápisu — Článek 8 odstavec 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní článek 8 odstavec 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001] — Skutečné užívání starší ochranné známky — Článek 42 odstavce 2 a 3 nařízení č. 207/2009 (nyní článek 47 odstavce 2 a 3 nařízení 2017/1001)“
 ---documentbreak--- C2002018CS3310120180425CS0041331331Rozsudek Tribunálu ze dne 25. dubna 2018 – Walfood v. EUIPO – Romanov Holding (CHATKA)
   (Věc T-312/16) (
         1
      )
   „„Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie — Slovní ochranná známka CHATKA — Starší mezinárodní obrazová ochranná známka CHATKA — Relativní důvod pro zamítnutí zápisu — Článek 8 odstavec 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní článek 8 odstavec 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001] — Skutečné užívání starší ochranné známky — Článek 42 odstavce 2 a 3 nařízení č. 207/2009 (nyní článek 47 odstavce 2 a 3 nařízení 2017/1001)““2018/C 200/41Jednací jazyk: angličtina
      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Walfood SA (Lucemburk, Lucembursko) (zástupce: E. Cornu, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: J. Crespo Carrillo, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Romanov Holding, SL (La Moraleja, Španělsko) (zástupkyně: S. García Cabezas a R. Fernández Iglesias, advokátky)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 21. března 2016 (věc R 2780/8014-5) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Romanov Holding a Walfood.

      Výrok

            1.

            Žaloba se zamítá.

            2.

            Společnosti Walfood SA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (
         1
      ) – Úř. věst. C 305, 22.8.2016.


201805250211897262018/C 200/292082018CJC20020180611CS01CSINFO_JUDICIAL20180323232421Věc C-208/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Nejvyšším soudem České republiky (Česká republika) dne 23. března 2018 – Jana Petruchová v. FIBO Group Holdings Limited
 ---documentbreak--- C2002018CS2310120180323CS0029231242Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Nejvyšším soudem České republiky (Česká republika) dne 23. března 2018 – Jana Petruchová v. FIBO Group Holdings Limited
   (Věc C-208/18)2018/C 200/29Jednací jazyk: čeština
      Předkládající soud

   Nejvyšší soud České republiky

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Jana Petruchová

      Žalovaný: FIBO Group Holdings Limited

      Předběžná otázka

   Musí být čl. 17 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1215/2012 (
         1
      ) ze dne 12. prosince 2012, o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech vykládán v tom smyslu, že za spotřebitele podle uvedeného ustanovení je třeba považovat i osobu, o jakou se jedná v původním řízení, která se účastní obchodu na mezinárodním devizovém trhu FOREX na základě vlastních aktivně činěných příkazů, avšak prostřednictvím třetí osoby, která je podnikatelem?
   (
         1
      ) – Úř. věst. 2012, L 351, s. 1


201805250251897272018/C 200/302502018CJC20020180611CS01CSINFO_JUDICIAL20180411242521Věc C-250/18: Žaloba podaná dne 11. dubna 2018 – Evropská komise v. Chorvatská republika
 ---documentbreak--- C2002018CS2410120180411CS0030241252Žaloba podaná dne 11. dubna 2018 – Evropská komise v. Chorvatská republika
   (Věc C-250/18)2018/C 200/30Jednací jazyk: chorvatština
      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: M. Mataija, E. Sanfrutos Cano, zmocněnci)

      Žalovaná: Chorvatská republika

      Návrhová žádání žalobkyně

   Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:

            —

            určil, že Chorvatská republika tím, že nestanovila, že drcené kamenivo ukládané na skládku Biljane Donje je odpad, a nikoli vedlejší produkt, a že s ním musí být nakládáno jako s odpadem, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 5 odst. 1 směrnice 2008/98 (
                  1
               );

            —

            určil, že Chorvatská republika tím, že nepřijala všechna opatření nezbytná k zajištění nakládání s odpady způsobem, který neohrožuje lidské zdraví a nepoškozuje životní prostředí, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 13 směrnice 2008/98;

            —

            určil, že Chorvatská republika tím, že nepřijala všechna nezbytná opatření s cílem zajistit, aby držitel odpadu ukládaného na skládku Biljane Donje prováděl zpracování odpadů sám nebo aby odpad nechal zpracovat prostřednictvím zprostředkovatele nebo zařízení nebo podniku, který provádí činnosti zpracování odpadů, nebo prostřednictvím soukromého nebo veřejného zařízení provádějícího sběr odpadů, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 15 odst. 1 směrnice 2008/98;

            —

            uložil Chorvatské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   K porušení čl. 5 odst. 1 směrnice:
   Článek 5 odst. 1 směrnice stanoví několik kumulativních podmínek, které musí být splněny, aby určitá látka nebo předmět vzniklé při výrobním procesu, jehož prvotním cílem není výroba tohoto předmětu, mohly být považovány za vedlejší produkt, a nikoli za odpad. Chorvatská republika nesprávně použila čl. 5 odst. 1 na odpady ukládané v Biljaných Donjích, když nestanovila, že jde o odpad, a nikoli o vedlejší produkt, ačkoli další využití těchto odpadů nebylo jisté ve smyslu čl. 5 odst. 1 písm. a) směrnice.
   K porušení článku 13 směrnice:
   Podle článku 13 směrnice přijmou členské státy opatření nezbytná k zajištění nakládání s odpady způsobem, který neohrožuje lidské zdraví a nepoškozuje životní prostředí. Chorvatské orgány sice konstatovaly, že se skládka Biljane Donje nachází v umístění, které není určené ani připravené k ukládání odpadu, a sice na povrchu a bez jakýchkoli ochranných opatření proti šíření do vody nebo do vzduchu, avšak doposud nebylo provedeno žádné z opatření přijatých chorvatskými orgány ve vztahu k řečené skládce. Tato situace se dlouhodobě nemění, což nevyhnutelně vede ke zhoršování stavu životního prostředí. Chorvatská republika tudíž nepřijala všechna opatření nezbytná k zajištění nakládání s odpady ukládanými v Biljaných Donjích způsobem, který neohrožuje lidské zdraví a nepoškozuje životní prostředí.
   K porušení čl. 15 odst. 1 směrnice:
   Podle čl. 15 odst. 1 směrnice přijmou členské státy nezbytná opatření s cílem zajistit, aby každý prvotní původce nebo jiný držitel odpadu prováděl zpracování odpadů sám nebo aby odpad nechal zpracovat prostřednictvím zprostředkovatele nebo zařízení nebo podniku, který provádí činnosti zpracování odpadů, nebo prostřednictvím soukromého nebo veřejného zařízení provádějícího sběr odpadů v souladu s články 4 a 13 směrnice. Skutečnost, že chorvatské orgány nezajistily, aby držitel odpadu prováděl jeho zpracování nebo aby odpad nechal zpracovat prostřednictvím některé z osob vyjmenovaných v čl. 15 odst. 1, vyplývá z toho, že tento odpad je v okamžiku podání této žaloby nadále protiprávně uložen v Biljaných Donjích, kde již po dlouhou dobu je. Chorvatské orgány nepřijaly účinná opatření směřující k tomu, aby držitel odpadu prováděl zpracování odpadů sám nebo aby odpad nechal zpracovat prostřednictvím osob vyjmenovaných v čl. 15 odst. 1 směrnice.
   (
         1
      ) – Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/98/ES ze dne 19. listopadu 2008 o odpadech a o zrušení některých směrnic (Úř. věst. 2008, L 312, s. 3).


201805250471897152018/C 200/424262016TC20020180611CS01CSINFO_JUDICIAL20180425343411Věc T-426/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 25. dubna 2018 – Perfumes y Aromas Artesanales v. EUIPO – Aromas Selective (Aa AROMAS artesanales) „Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Aa AROMAS artesanales — Starší obrazová ochranná známka Evropské unie Aromas PERFUMARIA Beleza em todos os sentidos — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Totožnost nebo podobnost služeb — Podobnost označení — Relevantní veřejnost — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001]“
 ---documentbreak--- C2002018CS3410120180425CS0042341341Rozsudek Tribunálu ze dne 25. dubna 2018 – Perfumes y Aromas Artesanales v. EUIPO – Aromas Selective (Aa AROMAS artesanales)
   (Věc T-426/16) (
         1
      )
   „„Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Aa AROMAS artesanales — Starší obrazová ochranná známka Evropské unie Aromas PERFUMARIA Beleza em todos os sentidos — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Totožnost nebo podobnost služeb — Podobnost označení — Relevantní veřejnost — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001]““2018/C 200/42Jednací jazyk: španělština
      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Perfumes y Aromas Artesanales, SL (Arganda del Rey, Španělsko) (zástupce: J. Botella Reyna, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: E. Zaera Cuadrado a A. Schifko, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Aromas Selective, SL (Dos Hermanas, Španělsko) (zástupci: I. Temiño Ceniceros a J. Oria Sousa-Montes, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 20. května 2016 (věc R R 766/2015-5) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Aromas Selective a Perfumes y Aromas Artesanales

      Výrok

            1.

            Žaloba se zamítá.

            2.

            Perfumes y Aromas Artesanales, SL, ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady vynaložené Úřadem Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) a společností Aromas Selective, SL, včetně nutných výdajů vynaložených posledně uvedenou společností před odvolacím senátem EUIPO.

      (
         1
      ) – Úř. věst. C 364, 3.10.2016.


201805250111897492018/C 200/191102017CJC20020180611CS01CSINFO_JUDICIAL20180412151511Věc C-110/17: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 12. dubna 2018 – Evropská komise v. Belgické království „Nesplnění povinnosti státem — Volný pohyb kapitálu — Článek 63 SFEU — Článek 40 Dohody o EHP — Daň z příjmů belgických rezidentů — Určení příjmů z nemovitých věcí — Uplatňování dvou různých metod výpočtu v závislosti na místě, kde se nemovitá věc nachází — Výpočet vycházející z katastrální hodnoty v případě nemovitých věcí nacházejících se v Belgii — Výpočet na základě skutečné nájemní hodnoty v případě nemovité věci nacházející se v jiném členském státě Evropské unie nebo Evropského hospodářského prostoru (EHP) — Rozdílné zacházení — Omezení volného pohybu kapitálu“
 ---documentbreak--- C2002018CS1510120180412CS0019151151Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 12. dubna 2018 – Evropská komise v. Belgické království
   (Věc C-110/17) (
         1
      )
   „„Nesplnění povinnosti státem — Volný pohyb kapitálu — Článek 63 SFEU — Článek 40 Dohody o EHP — Daň z příjmů belgických rezidentů — Určení příjmů z nemovitých věcí — Uplatňování dvou různých metod výpočtu v závislosti na místě, kde se nemovitá věc nachází — Výpočet vycházející z katastrální hodnoty v případě nemovitých věcí nacházejících se v Belgii — Výpočet na základě skutečné nájemní hodnoty v případě nemovité věci nacházející se v jiném členském státě Evropské unie nebo Evropského hospodářského prostoru (EHP) — Rozdílné zacházení — Omezení volného pohybu kapitálu““2018/C 200/19Jednací jazyk: francouzština
      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: W. Roels a N. Gossement, zmocněnci)

      Žalované: Belgické království (zástupci:: P. Cottin, M. Jacobs a L. Cornelis, zmocněnci)

      Výrok

            1)

            Belgické království tím, že ponechalo v platnosti ustanovení, podle kterých se v oblasti odhadování příjmů připadajících na nepronajaté nemovité věci nebo na nemovité věci pronajaté buď fyzickým osobám, které je nepoužívají pro profesní účely, nebo právnickým osobám, které je přenechávají k dispozici fyzickým osobám pro soukromé účely, vypočítává zdanitelný základ z katastrální hodnoty v případě věcí nacházejících se v tuzemsku a ze skutečné nájemní hodnoty v případě nemovitých věcí nacházejících se v zahraničí, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 63 SFEU a z článku 40 Dohody o Evropském hospodářském prostoru ze dne 2. května 1992.

            2)

            Belgickému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (
         1
      ) – Úř. věst. C 121, 18.4.2017.


201805250171897252018/C 200/074782016CJC20020180611CS01CSINFO_JUDICIAL201804197711Věc C-478/16 P: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 19. dubna 2018 – Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) v. Group OOD, Kosta Iliev „Kasační opravný prostředek — Ochranná známka Evropské unie — Definice a nabytí ochranné známky Evropské unie — Relativní důvody pro zamítnutí zápisu — Námitka podaná majitelem nezapsané ochranné známky nebo jiného označení užívaného v obchodním styku — Přezkum odvolacím senátem — Nové nebo dodatečné důkazy — Nařízení (ES) č. 207/2009 — Článek 76 odst. 2 — Nařízení (ES) č. 2868/95 — Pravidlo 50 odst. 1 třetí pododstavec“
 ---documentbreak--- C2002018CS710120180419CS00077171Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 19. dubna 2018 – Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) v. Group OOD, Kosta Iliev
   (Věc C-478/16 P) (
         1
      )
   „„Kasační opravný prostředek — Ochranná známka Evropské unie — Definice a nabytí ochranné známky Evropské unie — Relativní důvody pro zamítnutí zápisu — Námitka podaná majitelem nezapsané ochranné známky nebo jiného označení užívaného v obchodním styku — Přezkum odvolacím senátem — Nové nebo dodatečné důkazy — Nařízení (ES) č. 207/2009 — Článek 76 odst. 2 — Nařízení (ES) č. 2868/95 — Pravidlo 50 odst. 1 třetí pododstavec““2018/C 200/07Jednací jazyk: bulharština
      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) (zástupci: A. Folliard-Monguiral, P. Ivanov a D. Stoyanova-Valchanova, zmocněnci)

      Další účastnice řízení: Group OOD (zástupci: D. Dragiev a A. Andreev, advokáti), Kosta Iliev (zástupce: S. Ganeva, advokat)

      Výrok

            1)

            Kasační opravný prostředek se zamítá.

            2)

            Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (
         1
      ) – Úř. věst. C 78, 13.3.2017.


201805250131897402018/C 200/201482017CJC20020180611CS01CSINFO_JUDICIAL20180419161611Věc C-148/17: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 19. dubna 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof – Německo) – Peek & Cloppenburg KG, Hamburg v. Peek & Cloppenburg KG, Düsseldorf „Řízení o předběžné otázce — Předpisy o ochranných známkách — Směrnice 2008/95/ES — Článek 14 — Dodatečné prohlášení ochranné známky za neplatnou nebo zrušení ochranné známky — Okamžik, ke kterému musí být splněny podmínky zrušení nebo neplatnosti — Nařízení (ES) č. 207/2009 — Ochranná známka Evropské unie — Článek 34 odst. 2 — Uplatnění seniority starší národní ochranné známky — Účinky tohoto uplatnění na starší národní ochrannou známku“
 ---documentbreak--- C2002018CS1610120180419CS0020161161Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 19. dubna 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof – Německo) – Peek & Cloppenburg KG, Hamburg v. Peek & Cloppenburg KG, Düsseldorf
   (Věc C-148/17) (
         1
      )
   „„Řízení o předběžné otázce — Předpisy o ochranných známkách — Směrnice 2008/95/ES — Článek 14 — Dodatečné prohlášení ochranné známky za neplatnou nebo zrušení ochranné známky — Okamžik, ke kterému musí být splněny podmínky zrušení nebo neplatnosti — Nařízení (ES) č. 207/2009 — Ochranná známka Evropské unie — Článek 34 odst. 2 — Uplatnění seniority starší národní ochranné známky — Účinky tohoto uplatnění na starší národní ochrannou známku““2018/C 200/20Jednací jazyk: němčina
      Předkládající soud

   Bundesgerichtshof

      Účastnice původního řízení

      Žalovaná a navrhovatelka v řízení o opravném prostředku „Revision“: Peek & Cloppenburg KG, Hamburg

      Žalobkyně a odpůrkyně v řízení o opravném prostředku „Revision“: Peek & Cloppenburg KG, Düsseldorf

      Výrok

   Článek 14 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/95/ES ze dne 22. října 2008, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách, ve spojení s čl. 34 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce [Evropské unie] musí být vykládán v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, podle které lze starší národní ochrannou známku, jejíž seniorita je uplatněna pro ochrannou známku EU, dodatečně prohlásit za neplatnou nebo zrušenou jen tehdy, pokud podmínky pro tuto neplatnost nebo pro toto zrušení byly splněny nejen v okamžiku, kdy se vlastník známky vzdal nebo ji nechal zaniknout, ale i v okamžiku vydání soudního rozhodnutí, jímž je toto prohlášení učiněno.
   (
         1
      ) – Úř. věst. C 231, 17.7.2017.


201805250041897432018/C 200/085252016CJC20020180611CS01CSINFO_JUDICIAL201804197822Věc C-525/16: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 19. dubna 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal da Concorrência, Regulação e Supervisão – Portugalsko) – MEO – Serviços de Comunicações e Multimédia SA v. Autoridade da Concorrência „Řízení o předběžné otázce — Hospodářská soutěž — Zneužití dominantního postavení — Článek 102 druhý pododstavec písm. c) SFEU — Pojem ‚znevýhodnění v hospodářské soutěži‘ — Diskriminační ceny na navazujícím trhu — Společnost pověřená správou práv souvisejících s autorským právem — Poplatek, který mají uhradit vnitrostátní poskytovatelé úplatných služeb v oblasti přenosu televizního signálu a jeho obsahu“
 ---documentbreak--- C2002018CS720120180419CS00087282Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 19. dubna 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal da Concorrência, Regulação e Supervisão – Portugalsko) – MEO – Serviços de Comunicações e Multimédia SA v. Autoridade da Concorrência
   (Věc C-525/16) (
         1
      )
   „„Řízení o předběžné otázce — Hospodářská soutěž — Zneužití dominantního postavení — Článek 102 druhý pododstavec písm. c) SFEU — Pojem ‚znevýhodnění v hospodářské soutěži‘ — Diskriminační ceny na navazujícím trhu — Společnost pověřená správou práv souvisejících s autorským právem — Poplatek, který mají uhradit vnitrostátní poskytovatelé úplatných služeb v oblasti přenosu televizního signálu a jeho obsahu““2018/C 200/08Jednací jazyk: portugalština
      Předkládající soud

   Tribunal da Concorrência, Regulação e Supervisão

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: MEO – Serviços de Comunicações e Multimédia SA

      Žalovaný: Autoridade da Concorrência

      za přítomnosti: GDA – Cooperativa de Gestão dos Direitos dos Artistas Intérpretes ou Executantes, CRL

      Výrok

   Pojem „znevýhodnění v hospodářské soutěži“ ve smyslu čl. 102 druhého pododstavce písm. c) SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že se v případě, že podnik v dominantním postavení uplatňuje diskriminační ceny vůči obchodním partnerům na navazujícím trhu, vztahuje na situaci, kdy toto chování může mít za následek narušení hospodářské soutěže mezi těmito obchodními partnery. Konstatování takového „znevýhodnění v hospodářské soutěži“ nevyžaduje důkaz skutečného a kvantifikovaného zhoršení soutěžního postavení, ale musí se opírat o posouzení všech relevantních okolností případu, které umožňuje dospět k závěru, že uvedené chování má vliv na náklady, zisky nebo na jiný relevantní zájem jednoho nebo více z těchto partnerů, takže toto chování může mít vliv na uvedené postavení.
   (
         1
      ) – Úř. věst. C 14, 16.1.2017.


201805250431897002018/C 200/553542017TC20020180611CS01CSINFO_JUDICIAL20180423424322Věc T-354/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 23. dubna 2018 – Genomic Health v. EUIPO (ONCOTYPE DX GENOMIC PROSTATE SCORE) „Ochranná známka Evropské unie — Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie ONCOTYPE DX GENOMIC PROSTATE SCORE — Absolutní důvody pro zamítnutí zápisu — Popisný charakter — Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení (EU) 2017/1001] — Zásada rovného zacházení“
 ---documentbreak--- C2002018CS4220120180423CS0055422432Rozsudek Tribunálu ze dne 23. dubna 2018 – Genomic Health v. EUIPO (ONCOTYPE DX GENOMIC PROSTATE SCORE)
   (Věc T-354/17) (
         1
      )
   „„Ochranná známka Evropské unie — Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie ONCOTYPE DX GENOMIC PROSTATE SCORE — Absolutní důvody pro zamítnutí zápisu — Popisný charakter — Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení (EU) 2017/1001] — Zásada rovného zacházení““2018/C 200/55Jednací jazyk: angličtina
      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Genomic Health, Inc. (Redwood City, Kalifornie, Spojené státy americké) (zástupce: A. Reid, solicitor)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: J. Ivanauskas a K. Sidat Humphreys, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 14. února 2017 (věc R 1682/2016-5) týkajícímu se přihlášky slovního označení ONCOTYPE DX GENOMIC PROSTATE SCORE jako ochranné známky Evropské unie

      Výrok

            1)

            Žaloba se zamítá.

            2)

            Společnosti Genomic Health, Inc. se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (
         1
      ) – Úř. věst. C 249, 31.7.2017.


201805250531897072018/C 200/315542014TC20020180611CS01CSINFO_JUDICIAL20180426262611Věc T-554/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 26. dubna 2018 – Messi Cuccittini v. EUIPO – J-M.-E.V. e hijos (MESSI) „Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie MESSI — Starší slovní ochranné známky Evropské unie MASSI — Relativní důvod pro zamítnutí zápisu — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001]“
 ---documentbreak--- C2002018CS2610120180426CS0031261261Rozsudek Tribunálu ze dne 26. dubna 2018 – Messi Cuccittini v. EUIPO – J-M.-E.V. e hijos (MESSI)
   (Věc T-554/14) (
         1
      )
   „„Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie MESSI — Starší slovní ochranné známky Evropské unie MASSI — Relativní důvod pro zamítnutí zápisu — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001]““2018/C 200/31Jednací jazyk: španělština
      Účastníci řízení

      Žalobce: Lionel Andrés Messi Cuccittini (Barcelona, Španělsko) (zástupci: původně J. L. Rivas Zurdo a M. Toro Gordillo, poté J.-B. Devaureix a J.-Y. Teindas Maillard, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: původně O. Mondéjar Ortuño, poté S. Palmero Cabezas, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: J-M.-E.V. e hijos, SRL (Granollers, Španělsko) (zástupci: J. Güell Serra a M. Ceballos Rodríguez, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 23. dubna 2014 (věc R 1553/2013-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi společností J-M.-E.V. e hijos a L. A. Messim Cuccittinim

      Výrok

            1.

            Rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 23. dubna 2014 (věc R 1553/2013-1) se zrušuje.

            2.

            EUIPO ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Lionelem Andrésem Messim Cuccittinim.

            3.

            J-M.-E.V. e hijos, SRL, ponese vlastní náklady řízení.

      (
         1
      ) – Úř. věst. C 339, 29.9.2014.


201805250751897302018/C 200/562122018TC20020180611CS01CSINFO_JUDICIAL20180326434421Věc T-212/18: Žaloba podaná dne 26. března 2018 – Romańska v. Frontex
 ---documentbreak--- C2002018CS4310120180326CS0056431442Žaloba podaná dne 26. března 2018 – Romańska v. Frontex
   (Věc T-212/18)2018/C 200/56Jednací jazyk: polština
      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Karolina Romańska (Varšava, Polsko) (zástupkyně: A. Tetkowska, advokátka)

      Žalovaná: Evropská agentura pro pohraniční a pobřežní stráž

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

            —

            prohlásil žalobu za přípustnou a opodstatněnou,

            —

            zrušil rozhodnutí Evropské agentury pro pohraniční a pobřežní stráž se sídlem ve Varšavě ze dne 14. června 2017 o rozvázání pracovního poměru s Karolinou Romańskou na základě článku 47 pracovního řádu ostatních zaměstnanců Evropské unie,

            —

            určil, že se Evropská agentura pro pohraniční a pobřežní stráž dopustila vůči Karolině Romańské obtěžování a diskriminace,

            —

            uložil Evropské agentuře pro pohraniční a pobřežní stráž povinnost zdržet se diskriminace a obtěžování vůči zaměstnancům a zavést politiku proti diskriminaci a obtěžování,

            —

            uložil Evropské agentuře pro pohraniční a pobřežní stráž povinnost zaplatit Karolině Romańské částku stanovenou ex aequo et bono na 100000 EUR z titulu náhrady způsobené křivdy,

            —

            uložil Evropské agentuře pro pohraniční a pobřežní stráž náhradu škody ve výši 4402 PLN,

            —

            uložil Evropské agentuře pro pohraniční a pobřežní stráž náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů.

            1.

            První žalobní důvod vycházející z obtěžování a diskriminace žalobkyně v žalované agentuře. Během trvání svého zaměstnání v žalované agentuře se žalobkyně stala obětí obtěžování, ponižování, svalování viny za cizí chyby, veřejné potupy a dalšího nevhodného jednání v rámci její činnosti, o čemž nadřízení věděli, ale nezasáhli.

            2.

            Druhý žalobní důvod vycházející ze zdravotních potíží způsobených obtěžováním v žalované agentuře. V dubnu 2016 utrpěla žalobkyně náhlé závažné zdravotní potíže, což potvrdila lékařská dokumentace. Žalobkyně se nadále podrobuje léčení. Lékaři potvrdili, že zdravotní potíže jsou nervového původu, zejména v důsledku obtěžování v práci a profesního vyhoření. Žalobkyni vznikly náklady na léčení doložené lékařskou dokumentací přiloženou k žalobě.

            3.

            Třetí žalobní důvod vycházející z neposkytnutí pomoci v souvislosti s obtěžováním a diskriminací v žalované agentuře. Žalobkyně požádala žalovanou o pomoc ve smyslu služebního řádu úředníků Evropské unie v souvislosti s obtěžováním a diskriminací v žalované agentuře. Žalobkyně žalované navrhla celou řadu akceptovatelných řešení dané situace. Žalovaná přešla zdravotní otázky žalobkyně mlčením a zůstala nečinná, čímž akceptovala stav poškozující žalobkyni a připustila další trvání tohoto stavu.

            4.

            Čtvrtý žalobní důvod vycházející z diskriminace žalobkyně ze strany žalované z důvodu pohlaví, státní příslušnosti a členství v odborové organizaci. Žalobkyně několikrát žádala o postup do vyšší pracovní pozice v žalované agentuře. Navzdory jejího všestranného vzdělání, znalosti několika cizích jazyků, vynikajících ročních hodnocení a trvalého zvyšování kvalifikace nebyla žalobkyně nikdy povýšena. Příčiny tohoto stavu jsou diskriminační povahy. Po opakovaných kontaktech mezi žalobkyní a žalovanou ohledně obtěžování a diskriminace, kterých byla žalobkyně obětí, navrhla žalovaná žalobkyni služební cestu, pro niž žalobkyně učinila veškeré přípravy, včetně učení se cizího jazyka od základů až do úrovně běžné komunikace, následně však žalovaná služební cestu zrušila 4 dny před odjezdem. Žalovaná zrušení služební cesty odůvodnila kontaktem žalobkyně s odbory.

            5.

            Pátý žalobní důvod vycházející z bezdůvodného propuštění žalobkyně. Propuštění žalobkyně je bezdůvodné a bez meritorního základu. Rozvázání pracovního poměru bylo důsledkem toho, že žalobkyně neakceptovala své obtěžování a diskriminaci v žalované agentuře.


201805250721897202018/C 200/434682016TC20020180611CS01CSINFO_JUDICIAL20180423343522Věc T-468/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 23. dubna 2018 – Verein Deutsche Sprache v. Komise „Přístup k dokumentům — Nařízení (ES) č. 1049/2001 — Dokumenty týkající se rozhodnutí Komise o změně vizuální podoby tiskového centra v budově Berlaymont, jejíž popis byl omezen na francouzský a anglický jazyk — Částečné odepření přístupu — Prohlášení Komise o neexistenci dokumentů — Presumpce legality — Nesprávné právní posouzení — Povinnost uvést odůvodnění“
 ---documentbreak--- C2002018CS3420120180423CS0043342352Rozsudek Tribunálu ze dne 23. dubna 2018 – Verein Deutsche Sprache v. Komise
   (Věc T-468/16) (
         1
      )
   „„Přístup k dokumentům — Nařízení (ES) č. 1049/2001 — Dokumenty týkající se rozhodnutí Komise o změně vizuální podoby tiskového centra v budově Berlaymont, jejíž popis byl omezen na francouzský a anglický jazyk — Částečné odepření přístupu — Prohlášení Komise o neexistenci dokumentů — Presumpce legality — Nesprávné právní posouzení — Povinnost uvést odůvodnění““2018/C 200/43Jednací jazyk: němčina
      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Verein Deutsche Sprache eV (Dortmund, Německo) (zástupce: W. Ehrhardt, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: F. Erlbacher a F. Clotuche-Duvieusart, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh založený na článku 263 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí Komise C(2016) 3714 final ze dne 10. června, týkajícího se žádosti žalobkyně o přístup k některým dokumentům souvisejícím s rozhodnutím Komise o změně vizuální podoby tiskového centra v budově Berlaymont v Bruselu, jejíž popis byl omezen pouze na francouzský a anglický jazyk, podané na základě nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. 2001, L 145, s. 43).

      Výrok rozsudku

            1)

            Žaloba se zamítá.

            2)

            Verein Deutsche Sprache eV se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (
         1
      ) – Úř. věst. C 371, 10.10.2016.