title: Věc T-233/16 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 12. května 2016 Josém Luisem Ruiz Molinou proti rozsudku vydanému dne 2. března 2016 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-60/15, Ruiz Molina v. OHIM

text:
               4.7.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 243/45

         Kasační opravný prostředek podaný dne 12. května 2016 Josém Luisem Ruiz Molinou proti rozsudku vydanému dne 2. března 2016 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-60/15, Ruiz Molina v. OHIM
   (Věc T-233/16 P)
   (2016/C 243/50)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatel): José Luis Ruiz Molina (San Juan de Alicante, Španělsko) (zástupci: N. Lhoëst a S. Michiels, advokáti)

      Další účastník řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

   Navrhovatel navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozsudek Soudu pro veřejnou službu Evropské unie ze dne 2. března 2016 ve věci F-60/15;

               —

               uložil odpůrci v řízení o kasačním opravném prostředku náhradu všech nákladů řízení v obou stupních.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Na podporu kasačního opravného prostředku předkládá navrhovatel čtyři důvody.

               1.

               První důvod kasačního opravného prostředku vychází z porušení čl. 8 prvního pododstavce pracovního řádu ostatních zaměstnanců Evropské unie.

               2.

               Druhý důvod kasačního opravného prostředku vychází z porušení účinku res iudicata rozsudku ze dne 15. září 2011, Bennett a další v. OHIM, F-102/09, EU:F:2011:138.

               3.

               Třetí důvod kasačního opravného prostředku vychází z porušení směrnice Rady 1999/70/ES ze dne 28. června 1999 o rámcové dohodě o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS (Úř. věst. 1999, L 175, s. 43; Zvl. vyd. 05/03, s. 368), kterou byla provedena rámcová dohoda o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřená dne 18. března 1999 mezi obecnými mezioborovými organizacemi, jakož i zásad a standardů ustálených v mezinárodním právu v oblasti stability pracovních míst.

               4.

               Čtvrtý důvod kasačního opravného prostředku vychází z nedostatku odůvodnění napadeného rozsudku.


title: Věc C-163/14: Žaloba podaná dne 4. dubna 2014 – Evropská komise v. Belgické království

text:
               16.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 184/17

         Žaloba podaná dne 4. dubna 2014 – Evropská komise v. Belgické království
   (Věc C-163/14)
   2014/C 184/21
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: F. Clotuche-Duvieusart a I. Martínez del Peral, zmocněnci)

      Žalované: Belgické království

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Belgické království tím, že nepřiznalo orgánům a institucím Evropské unie osvobození stanovené čl. 3 druhým pododstavcem Protokolu o výsadách a imunitách Evropské unie, pokud jde o příspěvky stanovené článkem 26 Ordonnance relative à l'organisation du marché de l'électricité en Région de Bruxelles-Capitale (usnesení o organizaci trhu s elektřinou v regionu Brusel-hlavní město), jakož i článkem 20 Ordonnance relative à l'organisation du marché du gaz en Région de Bruxelles-Capitale (usnesení o organizaci trhu se zemním plynem v regionu Brusel-hlavní město), v pozměněném znění, a tím, že brání vrácení uvedených příspěvků vybraných uvedeným regionem, nesplnilo povinnosti, které mu příslušejí podle čl. 3 druhého pododstavce Protokolu o výsadách a imunitách Evropské unie,

               —

               uložit Belgickému království náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Usnesení ze dne 19. července 2001 o organizaci trhu s elektřinou v regionu Brusel-hlavní město a ze dne 1. dubna 2004 o organizaci trhu se zemním plynem v regionu Brusel-hlavní město, v pozměněném znění, stanovují povinnost dodavatelů elektřiny a plynu vybírat poplatky ve prospěch regionu Brusel-hlavní město. Tyto regionální poplatky jsou dále vyúčtovávány konečným spotřebitelům, a tedy i unijním orgánům, při dodávkách elektřiny a plynu v závislosti na proudové hodnotě hlavního jističe konečného spotřebitele (u elektřiny) nebo kapacitě přistavené konečnému spotřebiteli (u plynu).
   Komise má za to, že tyto regionální poplatky musí být považovány za nepřímé daně vybírané belgickými orgány za významné nákupy orgánů pro jejich úřední potřebu, které jsou složkou cen elektřiny a plynu, které jim jsou účtovány. Komise zdůrazňuje, že pro určení nepřímé daně není nezbytné, aby povinnost přenesení povinnosti na konečného zákazníka byla právními předpisy výslovně stanovena a že je zásadní, aby se jednalo o daň vybíranou v souvislosti s náklady nebo spotřebou. V důsledku toho má za to, že Belgický stát je podle čl. 3 druhého pododstavce Protokolu o výsadách a imunitách Evropské unie povinen tyto nepřímé daně nebo poplatky při prodeji unijním orgánům vrátit.
   Komise tvrdí, že tyto regionální příspěvky nemohou být považovány za pouhou odměnu za veřejně prospěšnou službu, a že tedy nespadají mezi výjimky z osvobození stanovené čl. 3 třetím pododstavcem Protokolu o výsadách a imunitách Evropské unie. Tyto příspěvky totiž mají financovat různé úkoly veřejné služby a částečně financují různé sociální (např. sociální tarif, minimální dodávky elektřiny domácnostem) nebo environmentální (např. propagace racionálního využívání energií) politiky veřejných orgánů. Tyto daně tedy nejsou protihodnotou za službu poskytnutou specificky unijním orgánům.


title: Věc C-313/13: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 20. února 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Curtea de Apel Alba Iulia – Rumunsko) – Direcţia Generală a Finanţelor Publice a Judeţului Sibiu – Activitatea de Inspecţie Fiscală v. Cătălin Ienciu

text:
               16.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 184/24

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 20. února 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Curtea de Apel Alba Iulia – Rumunsko) – Direcţia Generală a Finanţelor Publice a Judeţului Sibiu – Activitatea de Inspecţie Fiscală v. Cătălin Ienciu
   (Věc C-313/13) (1)

   2014/C 184/38
   Jednací jazyk: rumunština
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 226, 3.8.2013.


title: Věc T-330/13: Usnesení Tribunálu ze dne 16. října 2014 – Chatziioannou v. Komise a ECB „Žaloba na neplatnost — Program podpory stability Kypru — Prohlášení Euroskupiny týkající se restrukturalizace bankovního sektoru na Kypru — Nesprávné označení žalované strany v žalobě — Nepřípustnost“

text:
               15.12.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 448/24

         Usnesení Tribunálu ze dne 16. října 2014 – Chatziioannou v. Komise a ECB
   (Věc T-330/13) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Program podpory stability Kypru - Prohlášení Euroskupiny týkající se restrukturalizace bankovního sektoru na Kypru - Nesprávné označení žalované strany v žalobě - Nepřípustnost“)
   (2014/C 448/31)
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Lella Chatziioannou (Nicosie, Kypr) (zástupci: E. Efstathiou, K. Efstathiou a K. Liasidou, advokáti)

      Žalované: Evropská Komise (zástupci: B. Smulders, J. P. Keppenne a M. Konstantinidis, zmocněnci) a Evropská centrální banka (ECB) (zástupci: A. Sáinz de Vicuña Barroso, N. Lenihan a F. Athanasiou, zmocněnci, ve spolupráci s W. Bussian, W. Devroe a D. Arts, advokáti)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení prohlášení Euroskupiny ze dne 25. března 2013, které se týká zejména restrukturalizace bankovního sektoru na Kypru.

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Lella Chatziioannou ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí a Evropskou centrální bankou (ECB).

      (1)  Úř. věst. C 252, 31. 8. 2013.


title: Věc C-114/06: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 8. února 2007 – Komise Evropských společenství v. Slovenská republika (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 96/48/ES — Transevropské sítě — Interoperabilita transevropského vysokorychlostního železničního systému — Neprovedení)

text:
               14.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/7

         Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 8. února 2007 – Komise Evropských společenství v. Slovenská republika
   (Věc C-114/06) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 96/48/ES - Transevropské sítě - Interoperabilita transevropského vysokorychlostního železničního systému - Neprovedení)
   (2007/C 82/12)
   Jednací jazyk: slovenština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: G. Zavvos a T. Kukal, zmocněnci)

      Žalovaná: Slovenská republika (zástupce: R. Procházka, zmocněnec)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Neprovedení směrnice Rady 96/48/ES ze dne 23. července 1996 o interoperabilitě transevropského vysokorychlostního železničního systému (Úř. věst. L 235, s. 6; Zvl. vyd. 13/17, s. 152) ve stanovené lhůtě
   Výrok

               1)

               Slovenská republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Rady 96/48/ES ze dne 23. července 1996 o interoperabilitě transevropského vysokorychlostního železničního systému, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice.

               2)

               Slovenské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 96, 22.4.2006.


title: Věc C-556/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht Hamburg (Německo) dne 3. listopadu 2016 – Lutz GmbH v. Hauptzollamt Hannover

text:
               6.2.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/8

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht Hamburg (Německo) dne 3. listopadu 2016 – Lutz GmbH v. Hauptzollamt Hannover
   (Věc C-556/16)
   (2017/C 038/11)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Finanzgericht Hamburg

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Lutz GmbH

      Žalovaný: Hauptzollamt Hannover

      Předběžné otázky

               1)

                           a)

                           Je nutno vysvětlivky Evropské komise ke kombinované nomenklatuře Evropské unie (1) k podpoložce 6212 2000 (Úř. věst. 2015, C 76, s. 1, 255) vykládat v tom smyslu, že u podvazkových kalhotek se o „omezenou horizontální pružnost“ jedná již tehdy, pokud je horizontální pružnost menší než pružnost vertikální?

                           b)

                           V případě kladné odpovědi na otázku 1. a):
                           Pomocí jakých objektivních kritérií je zapotřebí provést toto srovnání vertikální a horizontální pružnosti?

               2)

               V případě záporné odpovědi na otázku 1. a):

                           a)

                           Je nutno vysvětlivky Evropské komise ke kombinované nomenklatuře Evropské unie k podpoložce 6212 2000 (Úř. věst. 2015, C 76, s. 1, 255) vykládat v tom smyslu, že u podvazkových kalhotek se o „omezenou horizontální pružnost“ jedná teprve tehdy, pokud je horizontální pružnost výrazně menší než pružnost vertikální?

                           b)

                           V případě kladné odpovědi na otázku 2. a):
                           Pomocí jakých objektivních kritérií je zapotřebí provést toto srovnání vertikální a horizontální pružnosti a jaké hodnotící měřítko je přitom nutno uplatnit?

               3)

               V případě záporné odpovědi na otázku 2. a):

                           a)

                           Je nutno vysvětlivky Evropské komise ke kombinované nomenklatuře Evropské unie k podpoložce 6212 2000 (Úř. věst. 2015, C 76, s. 1, 255) vykládat v tom smyslu, že pro omezení horizontální pružnosti u podvazkových kalhotek není určující srovnání vertikální a horizontální pružnosti, nýbrž je tímto omezením myšlena absolutní omezenost horizontální pružnosti?

                           b)

                           V případě kladné odpovědi na otázku 3. a):

                     Pomocí jakých objektivních kritérií je zapotřebí provést posouzení, zda je pružnost podvazkových kalhotek horizontálně omezená ve smyslu uvedeném pod otázkou 3. a)?

      (1)  Nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku (Úř. věst. L 256, 7.9.1987, s. 1; Zvl. vyd. 02/02, s. 382).


title: Věc C-239/12 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 18. května 2012 Abdulbasit Abdulrahim proti usnesení Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 28. února 2012 ve věci T-127/09, Abdulbasit Abdulrahim v. Rada Evropské unie a Evropská komise

text:
               7.7.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 200/8

         Kasační opravný prostředek podaný dne 18. května 2012 Abdulbasit Abdulrahim proti usnesení Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 28. února 2012 ve věci T-127/09, Abdulbasit Abdulrahim v. Rada Evropské unie a Evropská komise
   (Věc C-239/12 P)
   2012/C 200/14
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Abdulbasit Abdulrahim (zástupci: H.A.S. Miller, Solicitor, E. Grieves, Barrister)

      Další účastnice řízení: Rada Evropské unie, Evropská komise

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

               —

               zrušit usnesení vydané Tribunálem dne 28. února 2012;

               —

               prohlásit, že žaloba na neplatnost není bezpředmětná;

               —

               vrátit věc Tribunálu k rozhodnutí o žalobě na neplatnost;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení v rámci řízení o kasačním opravném prostředku a řízení před Tribunálem, včetně nákladů souvisejících s vyjádřeními předloženými na žádost Soudního dvora.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatel“) zakládá svůj kasační opravný prostředek na dvou důvodech:

               —

               Tribunál se dopustil pochybení, když

                           —

                           nevyslechl generálního advokáta, nebo

                           —

                           nevyzval zástupce navrhovatele, aby se vyjádřil k otázce, zda byla žaloba na neplatnost bezpředmětná, nebo

                           —

                           nezahájil ústní řízení o otázce, zda byla žaloba na neplatnost bezpředmětná.

               —

               Tribunál se dopustil pochybení, když konstatoval, že žaloba na neplatnost nemohla navrhovateli poskytnout podstatnou výhodu.


title: Věc C-151/06: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 6. května 2006 – Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství

text:
               2.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 294/38

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 6. května 2006 – Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství
   (Věc C-151/06) (1)

   (2006/C 294/80)

      Jednací jazyk: francouzština

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 108, 6.5.2006.


title: Věc C-181/13: Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 27. února 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Commissione tributaria provinciale di Latina – Itálie) – Francesco Acanfora v. Equitalia Sud SpA – Agente di Riscossione Latina, Agenzia delle Entrate – Ufficio di Latina „Řízení o předběžné otázce — Článek 107 SFEU — Pojem ‚státní podpora‘  — Vnitrostátní právní úprava, která v případě nezaplacení daně stanoví povinnost osoby povinné k dani zaplatit společnosti, která je koncesionářem služby vymáhání daně, částku ve výši 9 % z částek zapsaných do seznamu z titulu nákladů spojených s vybíráním — Popis skutkového stavu — Nedostatečnost — Zjevná nepřípustnost“

text:
               16.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 184/5

         Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 27. února 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Commissione tributaria provinciale di Latina – Itálie) – Francesco Acanfora v. Equitalia Sud SpA – Agente di Riscossione Latina, Agenzia delle Entrate – Ufficio di Latina
   (Věc C-181/13) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Článek 107 SFEU - Pojem ‚státní podpora‘ - Vnitrostátní právní úprava, která v případě nezaplacení daně stanoví povinnost osoby povinné k dani zaplatit společnosti, která je koncesionářem služby vymáhání daně, částku ve výši 9 % z částek zapsaných do seznamu z titulu nákladů spojených s vybíráním - Popis skutkového stavu - Nedostatečnost - Zjevná nepřípustnost“)
   2014/C 184/07
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Commissione tributaria provinciale di Latina

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Francesco Acanfora

      Žalovaní: Equitalia Sud SpA – Agente di Riscossione Latina, Agenzia delle Entrate – Ufficio di Latina

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Commissione tributaria provinciale di Latina – Výklad článku 107 SFEU – Pojem státní podpora – Vnitrostátní právní předpisy, které stanoví v případě nezaplacení platebního výměru povinnost osoby povinné k dani zaplatit společnosti, která je koncesionářem služby vymáhání daně, částku ve výši 9 % z částek zapsaných do seznamu z titulu nákladů spojených s vybíráním

      Výrok

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce předložená rozhodnutím Commissione tributaria provinciale di Latina (Itálie) ze dne 5. prosince 2012 je zjevně nepřípustná.

      (1)  Úř. věst. C 207, 20.7.2013.


title: Věc C-526/11: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 12. září 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberlandesgericht Düsseldorf — Německo) — IVD GmbH & Co. KG v. Ärztekammer Westfale-Lippe ( „Veřejné zakázky — Směrnice 2004/18/ES — Článek 1 odstavec 9 druhý pododstavec písm. c) — Pojem „veřejnoprávní subjekt“ — Podmínka týkající se financování nebo řízení či kontroly činnosti státem, územně správními celky nebo jinými veřejnoprávními subjekty — Profesní komora lékařů — Financování prostřednictvím příspěvků hrazených členy této komory, stanovené zákonem — Výše příspěvků stanovená sněmem uvedené komory — Nezávislost této komory při určování rozsahu a způsobů provádění úkolů vyplývajících ze zákona“ )

text:
               9.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 325/4

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 12. září 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberlandesgericht Düsseldorf — Německo) — IVD GmbH & Co. KG v. Ärztekammer Westfale-Lippe
   (Věc C-526/11) (1)

   (Veřejné zakázky - Směrnice 2004/18/ES - Článek 1 odstavec 9 druhý pododstavec písm. c) - Pojem „veřejnoprávní subjekt“ - Podmínka týkající se financování nebo řízení či kontroly činnosti státem, územně správními celky nebo jinými veřejnoprávními subjekty - Profesní komora lékařů - Financování prostřednictvím příspěvků hrazených členy této komory, stanovené zákonem - Výše příspěvků stanovená sněmem uvedené komory - Nezávislost této komory při určování rozsahu a způsobů provádění úkolů vyplývajících ze zákona)
   2013/C 325/05
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Oberlandesgericht Düsseldorf

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: IVD GmbH & Co. KG

      Žalovaná: Ärztekammer Westfale-Lippe

      Za přítomnosti: WWF Druck + Medien GmbH

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Oberlandesgericht Düsseldorf — Výklad čl. 1 odst. 9 druhého pododstavce písm. c) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby (Úř. věst. L 134, s. 114; Zvl. vyd. 06/07, s. 132) — Pojem „veřejnoprávní subjekt“ — Podmínky týkající se financování převážně státem nebo řízení či kontroly činnosti státem — Profesní komora, které je na základě zákona přiznáno oprávnění vybírat od svých členů příspěvky, jejichž výše a způsob použití musí být stanoven řádem, který musí být schválen státem

      Výrok

   Článek 1 odst. 9 druhý pododstavec písm. c) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby musí být vykládán v tom smyslu, že takový subjekt, jako je veřejnoprávní profesní komora, nesplňuje kritérium financování převážně orgány veřejné moci, pokud je tento subjekt financován převážně příspěvky hrazenými jeho členy, přičemž zákon jej opravňuje stanovit výši těchto příspěvků a vybírat je, v případě, že tento zákon nestanoví rozsah a způsoby činností, které uvedený subjekt vykonává při plnění úkolů vyplývajících ze zákona, k jejichž financování jsou tyto příspěvky určeny, a nesplňuje ani kritérium řízení orgány veřejné moci jen z toho důvodu, že rozhodnutí, kterým tento subjekt stanovuje výši uvedených příspěvků, musí být schváleno orgánem dozoru.

      (1)  Úř. věst. C 25, 28.1.2012.


title: Věc F-16/08: Žaloba podaná dne 7. února 2008 – Behmer v. Evropský parlament

text:
               9.5.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 116/32

         Žaloba podaná dne 7. února 2008 – Behmer v. Evropský parlament
   (Věc F-16/08)
   (2008/C 116/61)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Joachim Behmer (Brusel, Belgie) (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal, advokáti)

      Žalovaný: Evropský parlament
   Předmět a popis sporu
   Zrušení rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování, kterými byly žalobci přiděleny dva body za zásluhy za roky 2004 a 2006
   Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování, kterými byly žalobci přiděleny dva body za zásluhy za roky 2004 a 2006

               —

               uložit Evropskému parlamentu náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-324/17: Žaloba podaná dne 29. května 2017 – SAS Cargo Group a další v. Komise

text:
               24.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 239/53

         Žaloba podaná dne 29. května 2017 – SAS Cargo Group a další v. Komise
   (Věc T-324/17)
   (2017/C 239/66)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: SAS Cargo Group A/S (Kastrup, Dánsko), Scandinavian Airlines System Denmark-Norway-Sweden (Stockholm, Švédsko), SAS AB (Stockholm) (zástupci: B. Creve, M. Kofmann a G. Forwood, advokáti a J. Killick, barrister)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil v plném rozsahu nebo částečně rozhodnutí Komise C(2017) 1742 final ze dne 17. března 2017 v řízení podle článku 101 SFEU, článku 53 Dohody o EHP a článku 8 Dohody mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o letecké dopravě (věc AT.39258 – nákladní letecká doprava);

               —

               podpůrně snížil pokutu uloženou žalobkyním;

               —

               přijal nezbytná organizační procesní opatření nebo důkazní opatření, či jakákoli jiná opatření, která bude Tribunál považovat za nezbytná, a

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně pět žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z porušení práva žalobkyň na obhajobu a zásady rovnosti zbraní z důvodu, že jim Komise odepřela přístup k relevantním důkazům svědčícím ve prospěch i v neprospěch, včetně důkazů, které Komise obdržela po doručení oznámení námitek.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z nedostatku pravomoci pro použití článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP na nákladní leteckou dopravu na linkách směřujících do EHP, jakož i na linkách mezi Švýcarskem a třemi zeměmi mimo EU/EHP.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z toho, že se Komise dopustila pochybení při hodnocení důkazů a učiněním závěru, že tyto důkazy prokazují účast žalobkyň na jediném a trvajícím protiprávním jednání v mezinárodním měřítku, které bylo konstatováno v napadeném rozhodnutí, nebo že o takovém protiprávním jednání věděly.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení článku 266 SFEU, článku 17 Listiny základních práv Evropské unie a čl. 296 odst. 2 SFEU z důvodu, že napadené rozhodnutí není vnitřně soudržné, zejména pokud jde o přičtení odpovědnosti za tvrzené protiprávní jednání.

               5.

               Pátý žalobní důvod vycházející z toho, že Komise uložila pokutu žalobkyním neprávem, jelikož nemohou být shledány odpovědnými z tvrzeného protiprávního jednání, a každopádně z toho, že se Komise dopustila pochybení při výpočtu pokuty s ohledem na hodnotu tržeb, koeficient závažnosti související se zvláštní situací, v níž se nachází SAS Cargo, délku trvání, zvýšení pokuty z důvodu opakování protiprávního jednání a na jiné polehčující okolnosti. Pokuta tudíž musí být zrušena, nebo podpůrně značně snížena.


title: Věc T-462/07: Žaloba podaná dne 19. prosince 2007 – GALP Energia España a další v. Komise

text:
               23.2.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 51/50

         Žaloba podaná dne 19. prosince 2007 – GALP Energia España a další v. Komise
   (Věc T-462/07)
   (2008/C 51/92)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: GALP Energia España (Madrid, Španělsko), Petróleos de Portugal SA (Lisabon, Portugalsko) a GALP Energia, SGPS, SA (Lisabon, Portugalsko) (zástupce: M. Slotboom, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádánížalobkyně

               —

               v první řadě zrušit napadené rozhodnutí nebo

               —

               podpůrně zrušit články 1, 2 a 3 uvedeného rozhodnutí v rozsahu, v jakém se dotýkají žalobkyň, nebo

               —

               podpůrně zrušit článek 2 uvedeného rozhodnutí v rozsahu, v jakém ukládá žalobkyním pokutu, nebo

               —

               podpůrně snížit pokutu uloženou žalobkyním v článku 2 rozhodnutí;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Touto žalobou se žalobkyně domáhají úplného nebo částečného zrušení rozhodnutí Komise K(2007)4441 konečné ze dne 3. října 2007 v řízení podle článku 81 ES (věc COMP/38.710 – Bitumen – Španělsko), kterým Komise určila, že žalobkyně se mezi jinými podniky účastnily řady dohod a jednání ve vzájemné shodě ohledně odvětví penetračního bitumenu, jež zahrnovaly území Španělska a sestávaly z dohod o sdílení trhu a koordinace cen.
   Na podporu své žaloby žalobkyně předkládají tyto žalobní důvody:

               —

               Komise v rozporu se zásadou řádné správy zakotvené v článku 41 Charty základních práv Evropské unie neprovedla spravedlivé, pečlivé a nestranné šetření a nahradila vlastní nezávislé šetření příslušných skutečností vágními a nesprávnými obviněními ze strany ostatních žadatelů o shovívavost;

               —

               Komise údajně porušila článek 81 ES a čl. 23 odst. 2 nařízení (ES) 1/2003 (1) tím, že v důsledku zjevně nesprávného posouzení a nesprávného uplatnění právního předpisu určila, že GALP Energia España se účastnila rozdělení zákazníků, monitorování a vyrovnávacích mechanismů, či jakékoli cenové dohody, jak je popsáno v napadeném rozhodnutí;

               —

               Komise dále porušila článek 81 ES a čl. 23 odst. 2 nařízení (ES) 1/2003 tím, že určila dobu trvání údajného porušení článku 81 ES prostřednictvím závěru, že účast GALP Energia España na zakázaných praktikách trvala do října 2002. Mimoto žalobkyně tvrdí, že Komise porušila výše uvedené ustanovení při určení výše jim uložených pokut;

               —

               konečně vzhledem k tomu, že Komise neprovedla pečlivé a nezávislé šetření, došlo k nedostatečnému provedení důkazů a k porušení povinnosti odůvodnění zakotvené v článku 253 ES.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. L 1, s. 1).


title: Věc T-103/08: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. prosince 2012 — Versalis a Eni v. Komise ( „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Trh s chloroprénovým kaučukem — Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES — Stanovení cen a rozdělení trhu — Přičitatelnost protiprávního jednání — Povinnost uvést odůvodnění — Právo na obhajobu — Důkaz účasti na kartelové dohodě — Jediné a trvající protiprávní jednání — Pokuty — Závažnost a doba trvání protiprávního jednání — Opakování protiprávního jednání — Odrazující účinek — Polehčující okolnosti — Maximální mez 10 % obratu — Spolupráce — Oznámení o spolupráci z roku 2002 — Rovné zacházení — Proporcionalita“ )

text:
               9.2.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/18

         Rozsudek Tribunálu ze dne 13. prosince 2012 — Versalis a Eni v. Komise
   (Věc T-103/08) (1)

   (Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Trh s chloroprénovým kaučukem - Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES - Stanovení cen a rozdělení trhu - Přičitatelnost protiprávního jednání - Povinnost uvést odůvodnění - Právo na obhajobu - Důkaz účasti na kartelové dohodě - Jediné a trvající protiprávní jednání - Pokuty - Závažnost a doba trvání protiprávního jednání - Opakování protiprávního jednání - Odrazující účinek - Polehčující okolnosti - Maximální mez 10 % obratu - Spolupráce - Oznámení o spolupráci z roku 2002 - Rovné zacházení - Proporcionalita)
   2013/C 38/28
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Versalis SpA, původně Polimeri Europa SpA (Brindisi, Itálie); a Eni SpA (Řím, Itálie) (zástupci: původně M. Siragusa, G.M. Roberti, F. Moretti, I. Perego, F. Cannizzaro, V. Ruotolo, V. Larocca a D. Durante, poté M. Siragusa, G.M. Roberti, F. Moretti, I. Perego, F. Cannizzaro, V. Larocca a D. Durante, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: V. Di Bucci, G. Conte a V. Bottka, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise C(2007) 5910 final ze dne 5. prosince 2007, v řízení podle článku 81 [ES] a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/F/38629 — Chloroprénový kaučuk), v rozsahu, v němž se týká žalobkyň a podpůrně návrh na zrušení nebo snížení pokuty uložené žalobkyním tímto rozhodnutím společně a nerozdílně.

      Výrok rozsudku

               1)

               Výše pokuty uložené společně a nerozdílně společnostem Eni SpA a Versalis SpA za protiprávní jednání konstatované v čl. 1 písm. d) rozhodnutí Komise C(2007) 5910 final ze dne 5. prosince 2007, v řízení podle článku 81 [ES] a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/F/38629 — Chloroprénový kaučuk) se stanoví na 106 200 000 eur.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Společnosti Eni a Versalis ponesou čtyři pětiny vlastních nákladů řízení, jakož i čtyři pětiny nákladů řízení Evropské komise. Komise ponese pětinu vlastních nákladů řízení, jakož i pětinu nákladů řízení společností Eni a Versalis

      (1)  Úř. věst. C 92, 12.4.2008.


title: Věc F-144/11: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 24. června 2013 — Mateo Pérez v. Komise ( „Veřejná služba — Veřejné výběrové řízení — Návrh na zrušení opravy oznámení o výběrovém řízení — Oprava nestanovící podmínky vylučující žalobce — Neexistence aktu, který nepříznivě zasahuje do právního postavení — Nepřipuštění k výběrovým zkouškám — Přípustnost — Lhůta pro podání žaloby — Opožděnost — Zjevná nepřípustnost“ )

text:
               31.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 252/50

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 24. června 2013 — Mateo Pérez v. Komise
   (Věc F-144/11) (1)

   (Veřejná služba - Veřejné výběrové řízení - Návrh na zrušení opravy oznámení o výběrovém řízení - Oprava nestanovící podmínky vylučující žalobce - Neexistence aktu, který nepříznivě zasahuje do právního postavení - Nepřipuštění k výběrovým zkouškám - Přípustnost - Lhůta pro podání žaloby - Opožděnost - Zjevná nepřípustnost)
   2013/C 252/92
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Carlos Mateo Pérez (Alicante, Španělsko) (zástupce: I. Ruiz Garcia, advokát)

      Žalovaná: Komise (zástupci: J. Currall a J. Baquero Cruz, zmocněnci)

      Předmět věci

   Veřejná služba — Návrh na zrušení rozhodnutí nepřipustit žalobce k výběrovým zkouškám po zveřejnění opravy oznámení o výběrovém řízení, kterým byla zrušena známka vedoucí k vyřazení za zkoušku d) ze situačního rozhodování.

      Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se odmítá jako zjevně nepřípustná.

               2)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a náklady řízení vynaložené C. Mateo Pérezem od 14. března 2012, dne doručení žalobní odpovědi.

               3)

               Carlos Mateo Pérez ponese vlastní náklady řízení vzniklé před 14. březnem 2012.

      (1)  Úř. věst. C 65, 03.03.2012, s. 27.


title: Věc C-538/09: Žaloba podaná dne 21. prosince 2009 — Evropská komise v. Belgické království

text:
               27.2.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 51/23

         Žaloba podaná dne 21. prosince 2009 — Evropská komise v. Belgické království
   (Věc C-538/09)
   2010/C 51/38
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: D. Recchia a A. Marghelis, zmocněnci)

      Žalované: Belgické království

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Belgické království tím, že belgické právní předpisy neukládají pro určité činnosti vhodnou studii účinku na životní prostření, pokud mohou mít tyto činnosti dopad na lokalitu sítě Natura 2000, a zařazují určité činnosti do režimu ohlášení, nesplnilo povinnosti, které pro něho vyplývají z ustanovení čl. 6 odst. 3 směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin (1),

               —

               uložit Belgickému království náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Komise uplatňuje na podporu své žaloby vycházející z nesprávného provedení čl. 6 odst. 3 směrnice 92/43/EHS (směrnice o ochraně přírodních stanovišť) jediný bod žalobního návrhu.
   Žalobkyně v tomto ohledu uvádí, že toto ustanovení vyžaduje, aby všechny plány nebo projekty, které nejsou přímo spjaty se správou lokality sítě Natura 2000 nebo pro ni nezbytné, byly předmětem vhodné studie účinku na životní prostření. Belgické právní předpisy nejsou v souladu s právem Společenství, jelikož neukládají systematické provádění takových studií účinku a stanovují pro určité činnosti, které mohou mít dopad na lokalitu sítě Natura 2000, pouhý režim ohlášení.
   To je případ zejména všech plánů nebo projektů nevyžadujících povolení v oblasti životního prostředí v regionu Valonsko.

      (1)  Úř. věst. L 206, s. 7; Zvl. vyd. 15/02, s. 102.


title: Věc T-470/11: Žaloba podaná dne 1. září 2011 — Total a Elf Aquitaine v. Komise

text:
               29.10.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 319/23

         Žaloba podaná dne 1. září 2011 — Total a Elf Aquitaine v. Komise
   (Věc T-470/11)
   2011/C 319/50
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Total SA (Courbevoie, Francie) a Elf Aquitaine SA (Courbevoie) (zástupci: A. Noël-Baron a É. Morgan de Rivery, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               prohlásil za neplatné dopisy Komise BUDG/DGA/C4/BM/s746396 ze dne 24. června 2011 a BUDG/DGA/C4/BM/s812886 ze dne 8. července 2011 v plném rozsahu;

               —

               podpůrně snížil částku požadovanou od žalobkyň v dopise Komise BUDG/DGA/C4/BM/s812886 ze dne 8. července 2011, nebo přinejmenším zrušil úroky z prodlení ve výši 31 312 114,58 eur uložené společnosti Elf Aquitaine, jejichž společným a nerozdílným dlužníkem je až do výše 19 191 296,03 eur společnost Total;

               —

               každopádně uložit Komisi náhradu veškerých nákladů řízení

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně jediný žalobní důvod vycházející z tvrzení, že se Komise dopustila nesprávného právního posouzení a porušila své povinnosti, když ve vztahu k žalobkyním nevyvodila žádné důsledky z rozsudku Tribunálu ze dne 7. června 2011 vydaného ve věci T-217/06, Arkema France a další v. Komise, kterým byla snížena pokuta uložená dceřiným společnostem žalobkyň ve věci COMP/F/38.645 — Metakryláty. Žalobkyně mimo jiné tvrdí, že:

               —

               by jim jakožto mateřským společnostem, které byly z důvodu tohoto svého postavení shledány odpovědnými za kartelovou dohodu, mělo být přiznáno snížení pokuty uložené jejich dceřinným společnostem, a to i přesto, že jejich vlastní žaloba podaná proti témuž rozhodnutí byla zamítnuta rozsudkem Tribunálu ze dne 7. června 2011 vydaným ve věci T-206/06, Total a Elf Aquitaine v. Komise;

               —

               byla uspokojena veškerá práva Komise tím, že společnost Arkema SA zaplatila celou výši pokuty uložené žalobkyním a jejich dceřiným společnostem v rozhodnutí ve věci COMP/F/38.645, a v důsledku toho se nemůže ničeho dalšího ve vztahu k žalobkyním domáhat.


title: Věc T-335/17: Žaloba podaná dne 30. května 2017 – Help – Hilfe zur Selbsthilfe v. Komise

text:
               24.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 239/59

         Žaloba podaná dne 30. května 2017 – Help – Hilfe zur Selbsthilfe v. Komise
   (Věc T-335/17)
   (2017/C 239/71)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Help – Hilfe zur Selbsthilfe e.V. (Bonn, Německo) (zástupci: V. Jungkind a P. Cramer, Rechtsanwälte)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil jednak rozhodnutí žalované ze dne 21. března 2017 (Ares(2017)1515573) požadující navrácení části podpory na projekt Food Security Promotion for very food insecure farming households in Zimbabwe (ECHO/ZWE/BUD/2009/02002) ve výši 643 627,72 EUR, a jednak na něm založený příkaz k úhradě ze dne 7. dubna 2017 (č. 3241705513), kterým se žalovaná dožadovala zaplacení první splátky ve výši 321 813,86 EUR, a

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce tři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z toho, že postup, proti němuž se žalovaná ohradila, není porušením hmotného práva

                           —

                           Postup žalobce při udělení dvou zakázek na dodání zemědělských produktů, proti němuž se žalovaná ohradila, neporušuje závazná hmotněprávní pravidla o provádění zadávacích řízení v rámci humanitárních projektů. Tento postup je zejména v souladu se závaznými zásadami udělování zakázek podle čl. 184 odst. 1 prováděcích pravidel k finančnímu nařízení Evropské unie z roku 2009 a s čl. 2 odst. 3 stanovených pravidel a postupů (Rules and Procedures) v příloze IV Rámcové dohody o partnerství týkající se spolupráce Evropské unie a nevládních organizací v oblasti humanitární pomoci z roku 2008.

                           —

                           Postup, proti němuž se žalovaná ohradila, neporušuje ani dokumentační povinnost podle čl. 23 odst. 4 všeobecných podmínek obsažených v příloze III Rámcové dohody o partnerství.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že pro navrácení finančních prostředků není dán žádný jiný důvod

                           —

                           Nejsou dány ani žádné jiné důvody pro navrácení finanční podpory. Podnik vybraný žalobcem zejména dodal objednané zboží včas, kompletně a v dobré jakosti. Žalobce navíc projekt podpory provedl úspěšně, což potvrdily celkem čtyři nezávislé kontroly provedené třetími subjekty.

                           —

                           K trestně postižitelnému jednání zúčastněných pracovníků žalobce nedošlo. Staatsanwaltschaft Bonn (Státní zastupitelství v Bonnu) pro nedostatek podezření o spáchání trestného činu nezahájilo žádné vyšetřování.

               3.

               Třetí, podpůrně uplatněný žalobní důvod vycházející z neuplatnění diskreční pravomoci a z nepřiměřenosti

                           —

                           Žalovaná vydala rozhodnutí o navrácení poskytnuté finanční pomoci na základě mylné úvahy, že podléhá závaznému doporučení ohledně navrácení vydanému Evropským úřadem pro boj proti podvodům (OLAF). Jedná se tu o neuplatnění diskreční pravomoci žalované, jehož důsledkem je protiprávnost navrácení.

                           —

                           Navrácení celé částky ve výši 643 627,27 EUR je dále z důvodu porušení zásady proporcionality dle čl. 5 odst. 4 SFEU protiprávní. Překračuje rámec toho, co je nezbytné na ochranu rozpočtu, a vzhledem k úspěšnému provedení projektu podpory zejména není v přiměřeném poměru k zátěži, která tím žalobci vzniká.


title: Věc T-494/08 až T-500/08 a T-509/08: Rozsudek Tribunálu ze dne 10. prosince 2010 — Ryanair v. Komise ( Přístup k dokumentům — Nařízení č. 1049/2001 — Dokumenty související s řízením o kontrole státních podpor — Implicitní odepření přístupu — Výslovné odepření přístupu — Výjimka týkající se ochrany cílů inspekce, vyšetřování a auditu — Povinnost provést konkrétní a individuální přezkum )

text:
               29.1.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 30/36

         Rozsudek Tribunálu ze dne 10. prosince 2010 — Ryanair v. Komise
   (Věc T-494/08 až T-500/08 a T-509/08) (1)

   (Přístup k dokumentům - Nařízení č. 1049/2001 - Dokumenty související s řízením o kontrole státních podpor - Implicitní odepření přístupu - Výslovné odepření přístupu - Výjimka týkající se ochrany cílů inspekce, vyšetřování a auditu - Povinnost provést konkrétní a individuální přezkum)
   2011/C 30/63
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Ryanair Ltd (Dublin, Irsko) (zástupci: E. Vahida a I.-G. Metaxas-Maragkidis, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: C. O'Reilly a P. Costa de Oliveira, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení implicitních rozhodnutí Komise, kterými byl žalobkyni odepřen přístup k některým dokumentům souvisejícím s řízením o kontrole údajných státních podpor, které jí měli poskytnout provozovatelé letišť v Aarhusu (Dánsko) (věc T-494/08), Algheru (Itálie) (věc T-495/08), Berlíně-Schönefeldu (Německo) (věc T-496/08), Frankfurtu-Hahnu (Německo) (věc T-497/08), Lübecku-Blankensee (Německo) (věc T-498/08), Pau-Béarnu (Francie) (věc T-499/08), Tampere-Pirkkale (Finsko) (věc T-500/08) a v Bratislavě (Slovensko) (věc T-509/08), jakož i podpůrně návrh na zrušení pozdějších výslovných rozhodnutí, kterými se odepírá přístup k uvedeným dokumentům.

      Výrok rozsudku

               1)

               Věci T-494/08, T-495/08, T-496/08, T-497/08, T-498/08, T-499/08, T-500/08 a T-509/08 se spojují pro účely tohoto rozsudku.

               2)

               Žaloby jsou nepřípustné v rozsahu, v němž směřují proti implicitním rozhodnutím o odepření přístupu ve věcech T-494/08, T-495/08, T-499/08, T-500/08 a T-509/08.

               3)

               Není již namístě rozhodnout o žalobách ve věcech T-496/08, T-497/08 a T-498/08 v rozsahu, v němž směřují proti implicitním rozhodnutím o odepření přístupu.

               4)

               Žaloby se ve zbývajících částech zamítají.

               5)

               Ryanair Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení ve věcech T-494/08, T-495/08, T-499/08, T-500/08 a T-509/08.

               6)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení společnosti Ryanair Ltd ve věcech T-496/08, T-497/08 a T-498/08.

      (1)  Úř. věst. C 32, 7.2.2009.


title: Věc T-837/16: Žaloba podaná dne 28. listopadu 2016 – Švédsko v. Komise

text:
               6.2.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/37

         Žaloba podaná dne 28. listopadu 2016 – Švédsko v. Komise
   (Věc T-837/16)
   (2017/C 038/50)
   Jednací jazyk: švédština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Švédské království (zástupci: A. Falk a F. Bergius, zmocněnci)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

               —

               zrušit prováděcí rozhodnutí Komise C(2016) 5644 ze dne 7. září 2016, kterým se uděluje povolení k používání sulfochromanu olovnatého, žluť a chroman-molybdenan-síranu olovnatého, červeň podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 ze dne 18. prosince 2006 o registraci, hodnocení, povolování a omezování chemických látek, o zřízení Evropské agentury pro chemické látky, o změně směrnice 1999/45/ES a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 793/93, nařízení Komise (ES) č. 1488/94, směrnice Rady 76/769/EHS a směrnic Komise 91/155/EHS, 93/67/EHS, 93/105/ES a 2000/21/ES (dále jen „napadené rozhodnutí“) a

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce tři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vychází z toho, že Komise překročila své prováděcí pravomoci podle čl. 291 odst. 2 SFEU a nařízení (ES) č. 1907/2006.

                           —

                           Komise překročila své prováděcí pravomoci tím, že porušila článek 55 a čl. 60 odst. 4 nařízení č. 1907/2006 a udělila požadované povolení, aniž byly splněny podmínky, které v tomto ohledu stanoví nařízení, a v rozporu s cílem tohoto nařízení.

                           —

                           Komise porušila čl. 60 odst. 4 nařízení č. 1907/2006 tím, že udělila povolení, ale sama neposoudila podmínky tohoto udělení v souladu se zmíněným ustanovením a dostatečným způsobem neprozkoumala, zda jsou splněny podmínky udělení povolení podle zmíněného ustanovení.

                           —

                           Komise porušila i článek 55 nařízení č. 1907/2006 tím, že udělila povolení v rozporu s cílem systému povolení, který spočívá mimo jiné v zajištění řádně fungujícího vnitřního trhu a postupném nahrazování látek vzbuzujících mimořádné obavy vhodnými alternativními látkami nebo technologiemi, je-li to z hospodářského a technického hlediska uskutečnitelné.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z toho, že se Komise dopustila zjevně nesprávného posouzení a nesprávné aplikace práva.

                           —

                           Stejné skutkové okolnosti, jaké jsou zmíněny v souvislosti s prvním žalobním důvodem, jsou uvedeny i v souvislosti s tímto žalobním důvodem. Porušení článku 55 a čl. 60 odst. 4 nařízení č. 1907/2006 ze strany Komise, které je popsáno výše, vedlo k tomu, že Komise se v napadeném rozhodnutí dopustila zjevně nesprávného posouzení a nesprávné aplikace práva.

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází z toho, že Komise nezohlednila zásadu předběžné opatrnosti a porušila povinnost uvést odůvodnění.

                           —

                           Komise nezohlednila zásadu předběžné opatrnosti tím, že udělila povolení, ale sama neposoudila podmínky podle čl. 60 odst. 4 nařízení č. 1907/2006 a dostatečným způsobem neprozkoumala, zda jsou splněny podmínky udělení povolení podle tohoto ustanovení.

                           —

                           Komise v každém případě porušila povinnost uvést odůvodnění, která vyplývá z článku 296 SFEU, článku 130 nařízení č. 1907/2006 a zásady řádné správy, jelikož z napadeného rozhodnutí nelze seznat, jak Komise posoudila, zda jsou splněny podmínky udělení povolení podle čl. 60 odst. 4 nařízení.


title: Věc F-38/15: Žaloba podaná dne 6. března 2015 – FJ v. Parlament

text:
               1.6.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 178/26

         Žaloba podaná dne 6. března 2015 – FJ v. Parlament
   (Věc F-38/15)
   (2015/C 178/28)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: FJ (zástupci: S. Orlandi a T. Martin, advokáti)

      Žalovaný: Evropský parlament

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí, kterým se zamítá žalobcova žádost o nahrazení některých nikoli zdravotních výdajů vynaložených na jeho syna.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               prohlásit, že rozhodnutí OOJ ze dne 18. června 2014, kterým se odmítá nahrazení některých nikoli zdravotních výdajů, které nejsou hrazeny ze společného systému zdravotního pojištění a které byly vynaloženy z důvodu postižení žalobcova syna, je protiprávní;

               —

               podpůrně nařídit ustanovení znalce v souladu s článkem 75 jednacího řádu za účelem určení míry pracovní neschopnosti vyplývající z postižení;

               —

               uložit Evropskému parlamentu náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-187/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 23. dubna 2012 — SFIR v. AGEA a Ministero delle Politiche Agricole, Alimentari e Forestali

text:
               30.6.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 194/13

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 23. dubna 2012 — SFIR v. AGEA a Ministero delle Politiche Agricole, Alimentari e Forestali
   (Věc C-187/12)
   2012/C 194/20
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Consiglio di Stato

      Účastníci původního řízení

      Žalokyně: SFIR — Società fondiaria industriale romagnola SpA

      Žalovaní: Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA), Ministero delle Politiche Agricole, Alimentari e Forestali

      Předběžná otázka

               1)

               Má být úplná demontáž zařízení k výrobě cukru, isoglukosy a inulinového sirupu ve smyslu článku 3 nařízení Rady (ES) č. 320/2006 (1), jehož způsoby provádění stanoví nařízení Komise (ES) č. 968/2006 (2), vykládána v tom smyslu, že zařízení určená k demontáži jsou pouze ta, která jsou nezbytná k výrobě, jak výslovně stanoví uvedený článek 3 nařízení Rady, v souladu se kterým se musí vykládat nařízení Komise, které by bylo v opačném případě neplatné? Jsou ve smyslu uvedeného článku 3 nařízení Rady (ES) č. 320/2006 a článku 4 nařízení Komise (ES) č. 968/2006 mezi zařízení určená k demontáži zahrnuta jen ta, která jsou určena k výrobě cukru, isoglukosy a inulinového sirupu a též ostatní zařízení ve smyslu uvedeného čl. 4 písm. c) nařízení Komise (ES) č. 968/2006, jako například balicí zařízení, která jsou ponechána bez využití a která mají být demontována nebo odstraněna z ekologických důvodů; takže zařízení, která nejsou spojena s výrobou cukru, isoglukosy a inulinového sirupu, která nejsou bez využití, ale používají se k jiným činnostem, jako v tomto případě k balení, a která nepodléhají ani povinnosti odstranění z ekologických důvodů, mohou být zachována, protože nepodléhají povinnosti demontáže ve smyslu uvedených právních předpisů Společenství?

      (1)  Úř. věst. L 58, s. 42

      (2)  Úř. věst. L 176, s. 1


title: Věc T-34/16: Žaloba podaná dne 26. ledna 2016 – Litevská republika v. Komise

text:
               4.4.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 118/32

         Žaloba podaná dne 26. ledna 2016 – Litevská republika v. Komise
   (Věc T-34/16)
   (2016/C 118/37)
   Jednací jazyk: litevština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Litevská republika (zástupci: D. Kriaučiūnas, R. Krasuckaitė a T. Orlickas, jako zmocněnci)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil prováděcí rozhodnutí Komise (EU) 2015/2098 ze dne 13. listopadu 2015, kterým se z financování Evropskou unií vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) (oznámeno pod číslem C(2015) 7716), v rozsahu, v němž je v tomto rozhodnutí stanoveno, že se vůči Litvě uplatňuje finanční oprava ve výši 1 113 589,65 eur;

               —

               uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobkyně uplatňuje na podporu žaloby tři žalobní důvody.

               1.

                  První žalobní důvod vychází z porušení čl. 52 odst. 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1306/2013 ze dne 17. prosince 2013 o financování, řízení a sledování společné zemědělské politiky a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 352/78, (ES) č. 165/94, (ES) č. 2799/98, (ES) č. 814/2000, (ES) č. 1290/2005 a (ES) č. 485/2008, ve spojení se zásadou proporcionality, jelikož Komise tím, že se rozhodla uplatnit paušální opravu ve výši 5 %:

                           —

                           nezohlednila skutečnost, že specifická a konkrétní škoda způsobená Evropské unii byla prokázána v souvislosti s prvním a čtvrtým porušením, které Komise konstatovala; Komise tedy ve vztahu k těmto porušením měla stanovit pouze jednorázovou finanční opravu a při zjišťování, zda existovalo značné riziko finanční ztráty pro Fond, již tato porušení neměla v souvislosti s jinými porušeními zohledňovat;

                           —

                           neodůvodněně oddělila porušení, která spolu přímo souvisela, čímž bylo uměle vytvořeno údajné značné riziko ztráty pro Fond;

                           —

                           při posuzování ostatních porušení, které konstatovala, nesprávně stanovila a nesprávně zohlednila míru rozporu, povahu porušení a finanční újmu způsobenou Evropské unii;

                           —

                           nesprávně uplatnila nepřiměřenou finanční opravu ve výši 5 % pro rok 2011, jelikož vzhledem k povaze porušení, které konstatovala, a ostatním okolnostem výsledné riziko ztráty pro Fond nebylo značné;

                           —

                           nesprávně uplatnila finanční opravu ve výši 5 % pro rok 2012, jelikož k jejímu uplatnění může dojít pouze v případech, kdy existuje značné výsledné riziko ztráty pro Fond, i když kontroly provedené Litevskou republikou a poskytnuté informace prokazovaly, že počet, míra a povaha rozporů, které byly zjištěny v souvislosti s rokem 2012, a výsledné riziko pro Fond jsou značně nižší než rozpory, které byly zjištěny v souvislosti s rokem 2011; Fond tedy mohl být vystaven pouze malému finančnímu riziku.

               2.

                  Druhý žalobní důvod vychází z porušení článku 41 nařízení Komise (ES) č. 1122/2009 ze dne 30. listopadu 2009, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 73/2009, pokud jde o podmíněnost, modulaci a integrovaný administrativní a kontrolní systém v rámci režimů přímých podpor pro zemědělce stanovených v uvedeném nařízení, a k nařízení Rady (ES) č. 1234/2007, pokud jde podmíněnost v rámci režimu přímé podpory pro odvětví vína, jelikož Komise nezohlednila, že kontroly skotu a ovcí na místě mohly probíhat v různé době, takže toto konkrétní porušení není tak významné, jak Komise uvedla.

               3.

                  Třetí žalobní důvod vychází z porušení povinnosti uvést odůvodnění podle článku 296 SFEU, jelikož Komise tím, že se rozhodla uplatnit paušální opravu ve výši 5 %:

                           —

                           nepodala řádné odůvodnění a nepodložila své závěry o daných porušeních, jejich povaze a výsledném riziku pro Fond;

                           —

                           neodůvodnila, proč rozpory konstatované v souvislosti s lety 2011 a 2012 za účelem uplatnění finanční opravy ve výši 5 % byly posouzeny společně, i když se jejich počet a povaha v jednotlivých letech značně lišily, a neposkytla přesvědčivé odůvodnění, proč musela být uložena jednotná paušální oprava ve výši 5 % z důvodu rozporů zjištěných v souvislosti s rokem 2012 a rozporů zjištěných v souvislosti s rokem 2011.


title: Věc T-148/13: Žaloba podaná dne 14. března 2013 — Španělsko v. Komise

text:
               27.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 123/26

         Žaloba podaná dne 14. března 2013 — Španělsko v. Komise
   (Věc T-148/13)
   2013/C 123/45
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Španělské království (zástupkyně: S. Centeno Huerta)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil oznámení o otevřeném výběrovém řízení EPSO/AST/125/12 — Asistenti (AST 3) a

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Španělsko napadá výše uvedené oznámení o otevřeném výběrovém řízení podle článku 263 SFEU, a to pro porušení článku 22 Listiny základních práv Evropské unie, článku 342 SFEU, článků 1 a 6 nařízení č. 1 o užívání jazyků v Evropském hospodářském společenství (Úř. věst. 43, s. 650; Zvl. vyd. 01/01, s. 3), jakož i článků 1d a 27 služebního řádu, a také pro rozpor s judikaturou vyplývající z rozsudku ve věci C-566/10 P, Itálie v. Komise.
   Na podporu své žaloby uvádí žalobce, že napadené oznámení:

               —

               zachází diskriminačním způsobem s uchazeči, jejichž první jazyk je jiný než angličtina, francouzština či němčina;

               —

               neuvádí objektivní a konkrétní odůvodnění omezení počtu jazyků s ohledem na pracovní místa, na něž se vztahuje výběrové řízení. V této souvislosti je obecný odkaz na služební zájem nedostatečný;

               —

               nezaručuje naplnění cíle vybrat uchazeče s nejvyšší úrovní způsobilosti, výkonnosti a bezúhonnosti, a

               —

               porušuje zásadu proporcionality, jelikož nezaručuje rovnováhu mezi efektivitou služby a dodržením zásady jazykové rozmanitosti Unie.


title: Věc T-219/12 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 24. října 2012 — Saobraćajni institut CIP v. Komise ( „Řízení o předběžných opatřeních — Veřejné zakázky na služby — Nabídkové řízení týkající vypracování technické dokumentace v rámci projektu modernizace železnice — Vyloučení žalobce z účasti na tomto nabídkovém řízení — Zrušení nabídkového řízení po podání žaloby — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“ )

text:
               22.12.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/23

         Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 24. října 2012 — Saobraćajni institut CIP v. Komise
   (Věc T-219/12 R)
   (Řízení o předběžných opatřeních - Veřejné zakázky na služby - Nabídkové řízení týkající vypracování technické dokumentace v rámci projektu modernizace železnice - Vyloučení žalobce z účasti na tomto nabídkovém řízení - Zrušení nabídkového řízení po podání žaloby - Nevydání rozhodnutí ve věci samé)
   2012/C 399/44
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Saobraćajni institut CIP d.o.o. (Bělehrad, Srbsko) (zástupce: A. Lojpur, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: F. Erlbacher a E. Georgieva, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení výběrového řízení zveřejněného dne 27. března 2012 na vypracování technické dokumentace k projektu modernizace železnice „Zdvojnásobení a modernizace stávajícího železničního koridoru Xb, část Novi Sad (kromě křižovatky)-Subotica-maďarská hranice“ v souladu s unijními normami interoperability, AGC, AGTC a dohodou SEECP (Úř. věst. 2012/S 60-096517), které vyloučilo žalobce z účasti.

      Výrok

               1)

               O návrhu na předběžné opatření již není třeba rozhodovat.

               2)

               Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.


title: Věc C-404/04 P: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 11. ledna 2007 – Technische Glaswerke Ilmenau GmbH v. Komise Evropských společenství, Schott AG, původně Schott Glas (Kasační opravný prostředek — Státní podpory — Článek 87 odst. 1 ES — Smluvní příslib platby — Zánik podstatné podmínky smlouvy — Nové důvody a argumenty — Nahrazení odůvodnění — Návrh na výslech svědků — Kritérium soukromého věřitele — Odůvodnění rozsudku Soudu — Určení výše podpory — Článek 87 odst. 3 písm. c) ES — Právo být vyslechnut — Porušení práv obhajoby dotyčného členského státu)

text:
               24.2.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 42/2

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 11. ledna 2007 – Technische Glaswerke Ilmenau GmbH v. Komise Evropských společenství, Schott AG, původně Schott Glas
   (Věc C-404/04 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Státní podpory - Článek 87 odst. 1 ES - Smluvní příslib platby - Zánik podstatné podmínky smlouvy - Nové důvody a argumenty - Nahrazení odůvodnění - Návrh na výslech svědků - Kritérium soukromého věřitele - Odůvodnění rozsudku Soudu - Určení výše podpory - Článek 87 odst. 3 písm. c) ES - Právo být vyslechnut - Porušení práv obhajoby dotyčného členského státu)
   (2007/C 42/03)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Technische Glaswerke Ilmenau GmbH (zástupci: C. Arhold a N. Wimmer, Rechtsanwälte)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství (zástupci: V. Di Bucci a V. Kreuschitz, zmocněnci), Schott AG, původně Schott Glas (zástupce: U. Soltész, Rechtsanwalt)
   Předmět věci
   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (pátého rozšířeného senátu) ze dne 8. července 2004, Technische Glaswerke Ilmenau v. Komise (T-198/01), jímž byla zamítnuta žaloba na neplatnost rozhodnutí Komise 2002/185/ES ze dne 12. června 2001 o státní podpoře poskytnuté Německem ve prospěch Technische Glaswerke Ilmenau GmbH (Německo) (Úř. věst. L 62, s. 30)
   Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Technische Glaswerke Ilmenau GmbH ponese, kromě svých nákladů řízení, všechny náklady řízení Komise Evropských společenství vztahující se k řízení o předběžných opatřeních a k tomuto řízení.

               3)

               Technische Glaswerke Ilmenau GmbH ponese náklady řízení vzniklé Schott AG v řízení o předběžných opatřeních.

               4)

               Schott AG ponese vlastní náklady řízení vztahující se k tomuto řízení.

      (1)  Úř. věst. C 273, 6.11.2004.


title: Věc C-499/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank van eerste aanleg te Brugge (Belgie) dne 19. října 2010 — Vlaamse Oliemaatschappij v. F.O.D. Financiën

text:
               15.1.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 13/19

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank van eerste aanleg te Brugge (Belgie) dne 19. října 2010 — Vlaamse Oliemaatschappij v. F.O.D. Financiën
   (Věc C-499/10)
   ()
   2011/C 13/34
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Rechtbank van eerste aanleg te Brugge

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Vlaamse Oliemaatschappij

      Žalovaný: F.O.D. Financiën

      Předběžné otázky

   Mohou členské státy podle dřívějšího čl. 21 odst. 3 šesté směrnice 77/388/EHS (1), který je nyní obsažen v článku 205 směrnice 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (2), ve spojení s článkem 202 a čl. 157 odst. 1 písm. b) této směrnice stanovit, že majitel jiného, nežli celního skladu, bezpodmínečně společně a nerozdílně ručí za daně, které osoba povinná k dani — majitel zboží — dluží za dodání zboží za úplatu, i tehdy, pokud majitel skladu jedná v dobré víře nebo mu nelze přičítat zavinění nebo nedbalost (čl. 51a § 3 WBTW)?

      (1)  Šestá směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23).

      (2)  Úř. věst. L 347, s. 1.


title: Věc F-29/08: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 7. října 2009 — Y v. Komise ( Smluvní zaměstnanci — Propuštění pro zjevnou nezpůsobilost — Nedostatečná služební výkonnost )

text:
               5.12.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 297/35

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 7. října 2009 — Y v. Komise
   (Věc F-29/08) (1)

   („Smluvní zaměstnanci - Propuštění pro zjevnou nezpůsobilost - Nedostatečná služební výkonnost“)
   2009/C 297/53
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Y (Brusel, Belgie) (zástupce: N. Lhoëst, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: M. J.-P. Keppenne a L. Lozano Palacios, zmocněnci)

      Předmět věci

   Zrušení rozhodnutí orgánu oprávněného k uzavírání pracovních smluv ze dne 24. května 2007 o propuštění žalobce jako smluvního zaměstnance z důvodu jeho údajně nedostatečné služební výkonnosti a náhrada majetkové a nemajetkové újmy.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Y ponese veškeré náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 116, 9.5.2008, s. 35.


title: Věc C-672/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) (Portugalsko) dne 29. prosince 2016 – Imofloresmira – Investimentos Imobiliários S.A. v. Autoridade Tributária e Aduaneira

text:
               20.3.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 86/14

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) (Portugalsko) dne 29. prosince 2016 – Imofloresmira – Investimentos Imobiliários S.A. v. Autoridade Tributária e Aduaneira
   (Věc C-672/16)
   (2017/C 086/17)
   Jednací jazyk: portugalština

      Předkládající soud

   Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD)

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Imofloresmira – Investimentos Imobiliários S.A.

      Žalovaný: Autoridade Tributária e Aduaneira

      Předběžné otázky

               1)

               V případě, že nemovitost sice není po dobu dvou nebo více let užívána, avšak přesto je předmětem obchodní činnosti v tom smyslu, že je nabízena na trhu za účelem pronájmu nebo poskytování služeb typu office centre, a že je prokázáno, že záměrem vlastníka je tuto nemovitost pronajmout, přičemž bude tento pronájem podléhat DPH, a že vlastník vyvinul nebo vyvíjí veškeré úsilí nezbytné k tomu, aby tento záměr uskutečnil, je v souladu s články 167, 168, 184, 185 a 187 směrnice Rady 2006/112/ES (1) ze dne 28. listopadu 2006, má-li se za to, že „nemovitost není skutečně užívána k podnikatelské činnosti“, nebo že „nemovitost není skutečně užívána k uskutečňování zdanitelných plnění“, pro účely ustanovení čl. 26 odst. 1 zákona o DPH a čl. 10 odst. 1 písm. b) režimu vzdání se osvobození od DPH u plnění týkajících se nemovitého majetku, přijatého nařízením s mocí zákona č. 21/2007 ze dne 29. ledna 2007, v jejich dříve platném znění, a má-li se v důsledku toho za to, že musí být provedena oprava původně provedeného odpočtu, neboť tento odpočet byl vyšší, než jaký mohla osoba povinná k dani uplatnit?

               2)

               Pokud bude odpověď kladná, je ve světle správného výkladu článků 137, 167, 168, 184, 185 a 187 směrnice [2006/112/ES] přípustné, aby byla uložena povinnost provést jednorázovou opravu za celé zbývající opravné období, tak jako to stanoví portugalská právní úprava v čl. 10 odst. 1 písm. b) a c) režimu vzdání se osvobození od DPH u plnění týkajících se nemovitého majetku, který byl přijat nařízením s mocí zákona č. 21/2007 ze dne 29. ledna 2007, v jeho dříve platném znění, a to v případě, že nemovitost není po dobu více než dvou let užívána, avšak je nadále nabízena za účelem pronájmu (s možností vzdát se osvobození od daně) nebo poskytování služeb (zdanitelné plnění), a že se předpokládá, že tato nemovitost bude v nadcházejících letech užívána k uskutečňování zdanitelných plnění zakládajících nárok na odpočet?

               3)

               Jsou ustanovení čl. 2 odst. 2 písm. c) režimu vzdání se osvobození od DPH, ve spojení s čl. 10 odst. 1 písm. b) téhož režimu, který byl přijat nařízením s mocí zákona č. 21/2007 ze dne 29. ledna 2007, v souladu s články 137, 167, 168 a 184 směrnice [2006/112/ES], v rozsahu, v němž vylučují, aby se osoba povinná k DPH mohla vzdát osvobození od DPH při uzavření nových smluv o pronájmu poté, co byla provedena jednorázová oprava DPH, a v němž zpochybňují následné uplatnění režimu odpočtu během opravného období?

      (1)  Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. 2006, L 347, s. 1).


title: Věc T-197/05: Žaloba podaná dne 9. května 2005 Asa Sundholm proti Komisi Evropských společenství

text:
               6.8.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 193/31

         Žaloba podaná dne 9. května 2005 Asa Sundholm proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-197/05)
   (2005/C 193/52)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 9. května 2005 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Asa Sundholm, s bydlištěm v Bruselu (Belgie), zastoupenou Sébastienem Orlandim, Xavierem Martinem Membielou, Albertem Coolenem a Etiennem Marchalem, advokáty, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               1.

               zrušil rozhodnutí Komise o stanovení posudku o vývoji služebního postupu žalobkyně pro rok 2003,

               2.

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Na podporu své žaloby žalobkyně nejdříve uplatňuje existenci zjevných nesoudržností mezi známkami a komentáři hodnotitelů, které představuje porušení povinnosti uvést odůvodnění.
   Žalobkyně kromě toho uplatňuje zjevně nesprávné posouzení, v rozsahu, v němž se jí vytýká, že požádala osoby jí nadřízené o upřesnění stran způsobu splnění jejich úkolů, ačkoliv nebylo stanoveno, že tyto pokyny byly předběžně určeny způsobem, který nevyžadoval objasnění.
   Žalobkyně se konečně dovolává údajného porušení práva na obhajobu, přičemž uplatňuje, že hodnotitel jejího odvolání založil své rozhodnutí na nových skutečnostech, aniž by jí umožnil předložit její stanovisko.


title: Věc F-29/11: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 5. prosince 2012 — BA v. Komise ( „Veřejná služba — Otevřené výběrové řízení — Oznámení o výběrovém řízení EPSO/AD/147/09 — Sestavení seznamu uchazečů na místa úředníků s rumunským státním občanstvím — Důkladná znalost úředního jazyka Rumunska — Maďarská jazyková menšina v Rumunsku — Nepřipuštění k ústní části výběrového řízení — Zásady rovného zacházení a zákazu diskriminace — Rozsah“ )

text:
               16.2.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 46/28

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 5. prosince 2012 — BA v. Komise
   (Věc F-29/11) (1)

   (Veřejná služba - Otevřené výběrové řízení - Oznámení o výběrovém řízení EPSO/AD/147/09 - Sestavení seznamu uchazečů na místa úředníků s rumunským státním občanstvím - Důkladná znalost úředního jazyka Rumunska - Maďarská jazyková menšina v Rumunsku - Nepřipuštění k ústní části výběrového řízení - Zásady rovného zacházení a zákazu diskriminace - Rozsah)
   2013/C 46/53
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: BA (Wezembeek-Oppem, Belgie) (zástupci: původně S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis a É. Marchal, advokáti, poté S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, É. Marchal a D. Abreu Caldas, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně B. Eggers a P. Pecho, zmocněnci, poté B. Eggers, zmocněnec)

      Předmět věci

   Veřejná služba — Žaloba směřující ke zrušení rozhodnutí výběrové komise ve výběrovém řízení EPSO/AD/147/09-RO o nepřipuštění žalobkyně k ústní části výběrového řízení.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               BA ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 173, 11.6.2011, s. 16.


title: Věc C-109/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesarbeitsgericht (Německo) dne 23. března 2009 — Deutsche Lufthansa AG v. Gertraud Kumpan

text:
               20.6.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 141/25

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesarbeitsgericht (Německo) dne 23. března 2009 — Deutsche Lufthansa AG v. Gertraud Kumpan
   (Věc C-109/09)
   2009/C 141/44
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesarbeitsgericht

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Deutsche Lufthansa AG

      Žalovaná: Gertraud Kumpan

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba článek 1, čl. 2 odst. 1, čl. 6 odst. 1 směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000 (1), kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání, a obecné zásady práva Společenství vykládat tak, že brání vnitrostátní právní úpravě, která nabyla účinnosti dne 1. ledna 2001, podle níž mohou být s pracovníky uzavírány pracovní smlouvy na dobu určitou bez dalších podmínek pouze proto, že tito pracovníci dosáhli věku 58 let?

               2)

               Je třeba ustanovení 5 bod 1 Rámcové dohody o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS, která byla provedena směrnicí Rady 1999/70/ES ze dne 28. června 1999 (2), vykládat v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, která povoluje bez dalších podmínek časově neohraničený neomezený počet po sobě jdoucích pracovních smluv na dobu určitou bez objektivního důvodu pouze proto, že pracovník v okamžiku počátku pracovního poměru na dobu určitou dosáhl věku 58 let a neexistuje úzká objektivní spojitost s předchozím pracovním poměrem na dobu neurčitou s týmž zaměstnavatelem?

               3)

               V případě kladné odpovědi na otázky 1 nebo 2:
               Mají vnitrostátní soudy povinnost toto ustanovení vnitrostátního práva nepoužít?

      (1)  Úř. věst. L 303, s. 16.

      (2)  Úř. věst. L 175, s. 43.


title: Věc C-342/13: Usnesení Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 3. dubna 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Szombathelyi Törvényszék – Maďarsko) – Katalin Sebestyén v. Zsolt Csaba Kővári, OTP Bank Nyrt., OTP Faktoring Követeléskezelő Zrt, Raiffeisen Bank Zrt „Ochrana spotřebitelů — Směrnice 93/13/EHS — Smlouva o hypotečním úvěru uzavřená s bankou — Klauzule o výlučné příslušnosti rozhodčího soudu — Informace o rozhodčím řízení poskytnuté bankou při uzavření smlouvy — Zneužívající klauzule — Kritéria posouzení“

text:
               16.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 184/8

         Usnesení Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 3. dubna 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Szombathelyi Törvényszék – Maďarsko) – Katalin Sebestyén v. Zsolt Csaba Kővári, OTP Bank Nyrt., OTP Faktoring Követeléskezelő Zrt, Raiffeisen Bank Zrt
   (Věc C-342/13) (1)

   („Ochrana spotřebitelů - Směrnice 93/13/EHS - Smlouva o hypotečním úvěru uzavřená s bankou - Klauzule o výlučné příslušnosti rozhodčího soudu - Informace o rozhodčím řízení poskytnuté bankou při uzavření smlouvy - Zneužívající klauzule - Kritéria posouzení“)
   2014/C 184/11
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Szombathelyi Törvényszék

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Katalin Sebestyén

      Žalovaní: Zsolt Csaba Kővári, OTP Bank Nyrt., OTP Faktoring Követeléskezelő Zrt, Raiffeisen Bank Zrt

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Szombathelyi Törvényszék – Výklad čl. 3 odst. 1 a 3 směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách [zneužívajících klauzulích] ve spotřebitelských smlouvách (Úř. věst. L 95, s. 29) – Soukromá osoba, která uzavřela s bankou smlouvu o hypotečním úvěru, obsahující klauzuli o výlučné příslušnosti rozhodčího soudu – Vnitrostátní právní úprava neumožňující opravný prostředek proti rozhodčím nálezům – Vysvětlení týkající se rozhodčího řízení poskytnuté bankou při uzavření smlouvy

      Výrok

   Článek 3 odst. 1 a 3 směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách [zneužívajících klauzulích] ve spotřebitelských smlouvách, jakož i bod 1 písm. q) přílohy této směrnice je třeba vykládat v tom smyslu, že dotčenému vnitrostátnímu soudu přísluší určit, zda klauzule obsažená ve smlouvě o hypotečním úvěru uzavřené mezi bankou a spotřebitelem, na základě které je stálý rozhodčí soud, jehož rozhodnutí nelze napadnout opravnými prostředky podle vnitrostátního práva, výlučně příslušný rozhodovat všechny spory vzniklé v rámci této smlouvy, musí být s ohledem na okolnosti uzavření uvedené smlouvy považována za zneužívající ve smyslu těchto ustanovení. V rámci tohoto posouzení musí dotčený vnitrostátní soud zejména:

               —

               ověřit, zda cílem či následkem předmětné klauzule je zbavení spotřebitele práva podat žalobu nebo použít jiný opravný prostředek, nebo bránění uplatnění tohoto práva, a

               —

               zohlednit skutečnost, že sdělení obecných informací o rozdílech mezi rozhodčím řízením a běžným soudním řízením spotřebiteli před uzavřením smlouvy samo o sobě nemůže vyloučit zneužívající charakter této klauzule.
               V případě kladné odpovědi musí uvedený soud vyvodit všechny důsledky, které z toho plynou podle vnitrostátního práva, aby zajistil, že tento spotřebitel není uvedenou klauzulí vázán.

      (1)  Úř. věst. C 336, 16.11.2013.


title: Věc T-337/10: Žaloba podaná dne 17. srpna 2010 — Seatech International a další v. Rada a Komise

text:
               23.10.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 288/46

      Žaloba podaná dne 17. srpna 2010 — Seatech International a další v. Rada a Komise
      (Věc T-337/10)
      ()
      (2010/C 288/88)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Seatech International (Carthagène, Kolumbie), Tuna Atlantic, Ltda (Carthagène) a Comextun, Ltda (Carthagène) (zástupce: F. Foucault, advokát)

         Žalovaní: Rada Evropské unie a Evropská komise

         Návrhová žádání žalobkyň

                  —

                  zrušit rozhodnutí Komise č. 468/2010 ze dne 28. května 2010 v tom, že označuje loď Marta Lucia R za plavidlo, které provádí rybolov NNN;

                  —

                  zrušit rozhodnutí Rady č. 1005/2008 ze dne 29. září 2008 a v důsledku toho zrušit rozhodnutí Komise č. 468/2010 ze dne 28. května 2010 v tom, že zavádí postup označení plavidel, které provádí rybolov NNN, přičemž nedodržuje zásadu kontradiktornosti a je zdrojem diskriminace;

                  —

                  rozhodnout, že plavidlo Marta Lucia R neprovádí rybolov NNN.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Touto žalobou se žalobkyně, společnosti vlastnící a provozující plavidlo Marta Lucia R, jakož i společnost kupující lovené ryby, domáhají zrušení nařízení Komise (EU) č. 468/2010 ze dne 28. května 2010, kterým se stanoví seznam EU s plavidly provádějícími nezákonný, nehlášený a neregulovaný rybolov (1) (dále jen „seznam EU NNN“) označující plavidlo Marta Lucia R za plavidlo zapojené do nezákonného, nehlášeného a neregulovaného rybolovu. Žalobkyně se rovněž domáhají zrušení nařízení Rady č. 1005/2008 (2), které upravuje postup umožňující vypracovat uvedený seznam EU NNN.
      Žalobkyně tvrdí, že plavidlo Marta Lucia R bylo zapsáno na seznam Evropské Unie NNN na základě pouhé skutečnosti, že bylo zapsáno na seznam plavidel považovaných za plavidla provádějící nezákonný, nehlášený a neregulovaný rybolov vypracovaný Commission Interaméricaine du Thon Tropical (dále jen „seznam CITT NNN“).
      Na podporu své žaloby se žalobkyně domáhají několika žalobních důvodů vycházejících zejména z:

                  —

                  porušení zásad kontradiktornosti řízení a práv na obhajobu v rozsahu, v němž bylo plavidlo Marta Lucia R zapsáno na seznam CITT NNN bez dodržení postupu zajišťujícího, aby byl zúčastněný vyslechnut;

                  —

                  porušení zásady zákazu diskriminace, jelikož plavidlo Marta Lucia R bylo automaticky zapsáno na seznam EU NNN následně po zapsání na seznam CITT NNN, zatímco ostatní plavidla činná na území členských států byla zapsána na seznam EU NNN až po ukončení sporného řízení;

                  —

                  skutečnosti, že rozhodnutí přijatá Commission Interaméricaine du Thon Tropical jsou protiprávní v tom, že uvedená Commission překročila své pravomoci, jelikož je pověřena pouze posláním informovat a zkoumat ochranu druhů, a nikoliv přijímat závazná rozhodnutí; a

                  —

                  skutečnosti, že žádná skutková okolnost neumožňuje kvalifikovat rybolovnou činnost plavidla Marta Lucia R jako nezákonný, nehlášený a neregulovaný rybolov ve smyslu Společenství.

         (1)  Úř. věst. L 131, s. 22.

         (2)  Nařízení Rady (ES) č. 1005/2008 ze dne 29. září 2008, kterým se zavádí systém Společenství pro předcházení, potírání a odstranění nezákonného, nehlášeného a neregulovaného rybolovu, mění nařízení (EHS) č. 2847/93, (ES) č. 1936/2001 a (ES) č. 601/2004 a zrušují nařízení (ES) č. 1093/94 a (ES) č. 1447/1999 (Úř. věst. L 286, s. 1).


title: Věc T-321/04: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne  19. září 2005  – Air Bourbon v. Komise ( Státní podpory — Rozhodnutí nevznášet námitky — Žaloba na neplatnost — Lhůta k podání žaloby — Zveřejnění souhrnného sdělení — Nepřípustnost )

text:
               24.12.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 330/23

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 19. září 2005 – Air Bourbon v. Komise
   (Věc T-321/04) (1)

   („Státní podpory - Rozhodnutí nevznášet námitky - Žaloba na neplatnost - Lhůta k podání žaloby - Zveřejnění souhrnného sdělení - Nepřípustnost“)
   (2005/C 330/56)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Air Bourbon SAS (Sainte-Marie, ostrov Réunion, Francie) (zástupce: S. Vaisse, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: C. Giolito a J. Buendía Sierra, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 16. prosince 2003 [C (2003) 4708 konečné] nevznášet námitky vůči podpoře N 427/2003 poskytnuté francouzskými orgány Air Austral
   Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Není namístě rozhodnout o návrhu Air Austral na vstup do řízení jako vedlejší účastník.

               3)

               Žalobkyni se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 262, 23.10. 2004.


title: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 22. června 2004 ve věci T-185/02, Claude Ruiz-Picasso a další proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (Ochranná známka Společenství — Nařízení (ES) č. 40/94 — Námitky — Nebezpečí záměny — Přihláška slovní ochranné známky PICARO — Starší slovní ochranná známka PICASSO)

text:
               11.9.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 228/37

      ROZSUDEK SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 22. června 2004
   ve věci T-185/02, Claude Ruiz-Picasso a další proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Nařízení (ES) č. 40/94 - Námitky - Nebezpečí záměny - Přihláška slovní ochranné známky PICARO - Starší slovní ochranná známka PICASSO)
   (2004/C 228/83)
   Jednací jazyk: němčina
   Ve věci T-185/02, Claude Ruiz-Picasso, s bydlištěm v Paříži (Francie), Paloma Ruiz-Picasso, s bydlištěm v Londýně (Spojené království), Maya Widmaier-Picasso, s bydlištěm v Paříži, Marina Ruiz-Picasso, s bydlištěm v Ženevě (Švýcarsko), Bernard Ruiz-Picasso, s bydlištěm v Paříži, zastoupení C. Gielenem, advokátem, proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (zmocněnci: G. Schneider a U. Pfleghar), přičemž druhým účastníkem řízení před odvolacím senátem OHIM byla DaimlerChrysler AG, se sídlem v Stuttgartu (Německo), zastoupená S. Völkerem, advokátem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku, jejímž předmětem je žaloba podaná proti rozhodnutí třetího odvolacího senátu OHIM ze dne 18. března 2002 (věc R 0247/2001-3) týkajícímu se námitkového řízení mezi „Picassovou pozůstalostí“ a DaimlerChrysler AG, Soud (druhý senát), ve složení N. J. Forwood, předseda, J. Pirrung a A. W. H. Meij, soudci, tajemník: D. Christensen, rada, vydal dne 22. června 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Žalobcům se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 202, 24.8.2002.


title: Věc C-512/09: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 15. července 2010 — Evropská komise v. Řecká republika ( „Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2006/66/ES — Baterie a akumulátory a odpadní baterie a akumulátory — Neprovedení ve stanovené lhůtě“ )

text:
               11.9.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 246/13

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 15. července 2010 — Evropská komise v. Řecká republika
   (Věc C-512/09) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2006/66/ES - Baterie a akumulátory a odpadní baterie a akumulátory - Neprovedení ve stanovené lhůtě)
   2010/C 246/21
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: I. Dimitriou a A. Margeli, zmocněnci)

      Žalovaná: Řecká republika (zástupce: N. Dafniou, zmocněnec)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Nepřijetí ustanovení nezbytných pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2006/66/ES ze dne 6. září 2006 o bateriích a akumulátorech a odpadních bateriích a akumulátorech a o zrušení směrnice 91/157/EHS (Úř. věst. L 266, s. 1) ve stanovené lhůtě

      Výrok

               1)

               Tím, že Řecká republika ve stanovené lhůtě nepřijala veškeré právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2006/66/ES ze dne 6. září 2006 o bateriích a akumulátorech a odpadních bateriích a akumulátorech a o zrušení směrnice 91/157/EHS, nesplnila povinnosti, které jí z této směrnice vyplývají.

               2)

               Řecké republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 37, 13.2.2010.


title: Věc T-306/04: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 15. září 2005 – Luxem v. Komise Evropských společenství („Úředníci — Přijetí — Odmítnutí jmenovat úspěšného účastníka výběrového řízení nesplňujícího podmínky připuštění do výběrového řízení“)

text:
               12.11.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 281/22

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 15. září 2005 – Luxem v. Komise Evropských společenství
   (Věc T-306/04) (1)

   („Úředníci - Přijetí - Odmítnutí jmenovat úspěšného účastníka výběrového řízení nesplňujícího podmínky připuštění do výběrového řízení“)
   (2005/C 281/41)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Monika Luxem (Brusel, Belgie) (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis a E. Marchal, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: J. Currall a L. Lozano Palacios, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 30. července 2003 o odmítnutí přijmout žalobkyni jako úředníka.
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 262, 23.10.2004.


title: Věc C-161/14: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 4. června 2015 – Evropská komise v. Spojené království Velké Británie a Severního Irska „Nesplnění povinnosti státem — Společný systém daně z přidané hodnoty — Směrnice 2006/112/ES — Článek 98 odst. 2 — Bod 10 přílohy III — Snížená sazba DPH uplatňovaná na dodání, výstavbu, renovaci a přestavbu bytů v rámci sociální politiky — Bod 10a přílohy III — Snížená sazba DPH uplatňovaná na renovaci a opravy soukromých bytů a obytných domů, s výjimkou materiálu tvořícího podstatnou část hodnoty poskytnuté služby — Vnitrostátní právní úprava stanovící sníženou sazbu DPH na instalaci a dodání ‚energeticky úsporných materiálů‘“

text:
               20.7.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 236/15

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 4. června 2015 – Evropská komise v. Spojené království Velké Británie a Severního Irska
   (Věc C-161/14) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Společný systém daně z přidané hodnoty - Směrnice 2006/112/ES - Článek 98 odst. 2 - Bod 10 přílohy III - Snížená sazba DPH uplatňovaná na dodání, výstavbu, renovaci a přestavbu bytů v rámci sociální politiky - Bod 10a přílohy III - Snížená sazba DPH uplatňovaná na renovaci a opravy soukromých bytů a obytných domů, s výjimkou materiálu tvořícího podstatnou část hodnoty poskytnuté služby - Vnitrostátní právní úprava stanovící sníženou sazbu DPH na instalaci a dodání ‚energeticky úsporných materiálů‘“)
   (2015/C 236/21)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupkyně: M. Clausen a C. Soulay, zmocněnkyně)

      Žalovaný: Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupci: L. Christie a M. Holt, zmocněnci, ve spolupráci s K. Lasokem QC)

      Výrok

               1)

               Uplatňováním snížené sazby daně z přidané hodnoty na instalaci „energeticky úsporných materiálů“ a na dodání těchto materiálů, které určitá osoba instaluje v bytech či obytných domech:

                           —

                           v rozsahu, v němž tato plnění a dodání nelze považovat za „dodání, výstavbu, renovaci a přestavbu bytů v rámci sociální politiky“ pro účely bodu 10 přílohy III směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty, ve znění směrnice Rady 2009/47/ES ze dne 5. května 2009;

                           —

                           v rozsahu, v němž uvedená plnění a dodání nespadají pod „renovaci a opravy soukromých bytů a obytných domů“ ve smyslu bodu 10a přílohy III uvedené směrnice, a

                           —

                           v rozsahu, v němž tato plnění – přestože spadají pod renovaci a opravy soukromých bytů a obytných domů ve smyslu bodu 10a přílohy III této směrnice – zahrnují materiál tvořící podstatnou část hodnoty poskytnutých služeb,

                     nesplnilo Spojené království Velké Británie a Severního Irska povinnosti, které má na základě článku 98 směrnice 2006/112, ve znění směrnice 2009/47, ve spojení s přílohou III uvedené směrnice.

               2)

               Spojenému království Velké Británie a Severního Irska se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 212, 7.7.2014.


title: Věc T-496/11: Žaloba podaná dne 15. září 2011 — Spojené království v. ECB

text:
               19.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 340/29

         Žaloba podaná dne 15. září 2011 — Spojené království v. ECB
   (Věc T-496/11)
   2011/C 340/58
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupci: K. Beal, barrister, a S. Ossowski, Treasury Solicitor)

      Žalovaná: Evropská centrální banka

      Návrhové žádání

               —

               zrušit dokument Evropské centrální banky (ECB) „Eurosystem Oversight Policy Framework“ ze dne 5. července 2011 (1) v části, ve které stanoví politiku umístění, která platí pro zúčtovací systémy s centrální protistranou (central counterparty clearing systems, CCP) se sídlem v členských státech, které nejsou členy Eurosystému.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce pět žalobních důvodů.

               1)

               První žalobní důvod vycházející z toho, že

                           —

                           ECB nemá pravomoc publikovat napadený akt, a to buď vůbec, nebo podpůrně, pokud k tomu nepoužije vyhlášení formou legislativního aktu jako je například nařízení vydané buď Radou, nebo případně Evropskou centrální bankou (ECB) samotnou.

               2)

               Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že

                           —

                           prostřednictvím napadeného aktu by buď de jure nebo de facto byla stanovena podmínka sídla, kterou musí splňovat zúčtovací systémy s centrální protistranou (CCP), které hodlají provádět zúčtovací nebo clearingové operace v eurech, jejichž denní obchody překročí určitý objem. Napadený akt je v rozporu se všemi, nebo s některými z článků 48, 56 a 63 SFEU z toho důvodu, že

                                       a)

                                       systémy CCP se sídlem v členských státech, které nejsou členy Euro-zóny, jako je například Spojené království, budou muset svoje správní a řídící ustředí přesunout do členských států, které jsou členy Euro.zóny. Rovněž budou muset být znovu založeny jako právnické osoby, které uznává vnitrostátní právní řád jiného členského státu;

                                       b)

                                       pokud takovéto systémy CCP nepřesunou své sídlo, tak jak je to požadováno, bude jim zamezeno v přístupu na finanční trhy členských států Euro-zóny, a to buď zcela, nebo za stejných podmínek, které mají systémy CCP se sídlem na jejich území;

                                       c)

                                       takovéto systémy CCP, které nejsou rezidenty, nebudou mít nárok na podporu nabízenou ze strany ECB nebo vnitrostátních centrálních bank Eurosystému, a to buď zcela, nebo za stejných podmínek;

                                       d)

                                       v důsledku toho bude možnost těchto systémů CCP nabízet zákazníkům v Unii zúčtovací nebo clearingové služby v eurech omezena nebo dokonce zcela zakázána.

               3)

               Třetí žalobní důvod vycházející z toho, že

                           —

                           napadený akt v rozporu s články 101 a 102 SFEU ve spojení s článkem 106 SFEU a článkem 13 SEU, neboť

                                       a)

                                       ve skutečnosti požaduje, aby všechny zúčtovací operace uskutečňované v eurech převyšující určitou mezní hodnotu byly provedeny systémy CCP, které mají sídlo v členském státě Euro-zóny;

                                       b)

                                       národním centrálním bankám Euro-zóny ukládá, aby systémům CCP, které mají sídlo v členském státě, jež není členem Euro-zóny, neposkytovaly měnové rezervy v eurech, pokud překročí prahové hodnoty stanovené v uvedeném rozhodnutí.

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z toho, že

                           —

                           požadavek stanovený systémům CCP, které mají své sídlo v členských státech, jež nejsou členy Euro-zóny, spočívající v tom, aby změnily svoji právní formu a sídlo, je projevem přímé nebo nepřímé diskriminace na základě státní příslušnosti. Je rovněž v rozporu s obecnou zásadou Unie, a to zásadou rovnosti, neboť systémy CCP se sídlem v jiném členském státě jsou bez jakéhokoli objektivního důvodu vystaveny rozdílnému zacházení.

               5)

               Pátý žalobní důvod vycházející z toho, že

                           —

                           bez ohledu na důkazní břemeno v souvislosti s neexistencí odůvodnění takovéhoto omezení veřejným zájmem (břemeno spočívá na ECB, aby mohla, pokud se tak rozhodne, uplatnit ve svém případě výjimku), Spojené království tvrdí, že jakákoli ochrana veřejného zájmu, na který poukázala ECB, není slučitelná s požadavkem proporcionality, neboť existují méně restriktivní prostředky zabezpečení kontroly finančních institucí se sídlem v Unii, ale mimo Euro-zónu.

      (1)  Zveřejněn dne 5. července 2011 na internetové stránce ECB.