title: Věc T-316/15: Žaloba podaná dne 11. června 2015 – Polská republika v. Komise

text:
               7.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 294/75

         Žaloba podaná dne 11. června 2015 – Polská republika v. Komise
   (Věc T-316/15)
   (2015/C 294/90)
   Jednací jazyk: polština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Polská republika (zástupce: B. Majczyna, zmocněnec)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Evropské komise ze dne 31. března 2015 [zveřejněno pod spisovou značkou C (2015) 2230] týkající se odmítnutí poskytnout finanční pomoc z Evropského fondu pro regionální rozvoj ve prospěch velkého projektu „Vytvoření inovativních služeb v centru společných služeb IBM ve Wroclavi“, jako části operačního programu „Inovativní hospodářství“, který je součástí strukturální pomoci v rámci cíle „Konvergence v Polsku“;

               —

               uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu své žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že Komise nesprávně vyložila čl. 3 odst. 2 písm. a) nařízení (ES) č. 1080/2006 (1), když měla za to, že investice na vytvoření center společných služeb a zejména na zaměstnání specialistů z odvětví informačních technologií za účelem rozvoje inovativních služeb nejsou „produktivní investice, které přispívají k vytvoření a zachování trvalých pracovních míst“ ve smyslu tohoto ustanovení, a že v důsledku toho nemohou být spolufinancovány ze zdrojů Evropského fondu pro regionální rozvoj.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že Komise nesprávně vyložila podmínky pro schválení spolufinancování ze zdrojů Evropského fondu pro regionální rozvoj, když měla za to, že spolufinancovat lze jen investice, které mají „průlomový inovativní potenciál“, a z nesprávného posouzení projektu jako projektu, který není v souladu s prioritní osou Čtvrtého operačního programu „Inovativní hospodářství“ z důvodu absence inovativní povahy.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z nesprávného posouzení projektu, kdy Komise přijala závěr, že chybí odůvodnění schválení veřejné pomoci, a z nesprávného výkladu podmínek pro schválení spolufinancování z Evropského fondu pro regionální rozvoj, když Komise měla za to, že vyplacení dividend podle podmínek stanovených v projektu brání schválení spolufinancování.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že Komise porušila zásadu loajální spolupráce a čl. 41 odst. 2 nařízení (ES) č. 1083/2006, když značně překročila lhůtu pro posouzení projektu, přičemž během tohoto přezkumu změnila přístup, pokud jde o možnost financování investic v odvětví služeb, a nezohlednila vysvětlení polských orgánů týkající se inovativnosti projektu.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1080/2006 ze dne 5. července 2006 o Evropském fondu pro regionální rozvoj a o zrušení nařízení (ES) č. 1783/1999 (Úř. věst. L 210, s. 1).


title: Věc C-131/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Audiencia Nacional (Španělsko) dne 9. března 2012 — Google Spain, S.L., Google, Inc. v. Agencia de Protección de Datos (AEPD), Mario Costeja González

text:
               9.6.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 165/11

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Audiencia Nacional (Španělsko) dne 9. března 2012 — Google Spain, S.L., Google, Inc. v. Agencia de Protección de Datos (AEPD), Mario Costeja González
   (Věc C-131/12)
   2012/C 165/18
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Audiencia Nacional

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Google Spain, S.L. a Google, Inc.

      Žalovaní: Agencia de Protección de Datos (AEPD) a Mario Costeja González

      Předběžné otázky

               1)

               Co se týče věcné působnosti směrnice 95/46/ES (1), a tedy i španělské právní úpravy o ochraně údajů:

                           1.1)

                           Je třeba vykládat jako existenci „provozovny“ ve smyslu čl. 4 odst. 1 písm. a) směrnice 95/46/ES situaci, kdy nastane některý nebo některé z těchto případů:

                                       —

                                       dodavatelská společnost internetového vyhledávače vytvoří v členském státě pobočku nebo dceřinou společnost určenou k podpoře prodeje a k prodeji reklamního prostoru internetového vyhledávače, který zaměřuje svou činnost na obyvatele tohoto státu,
                                       nebo

                                       —

                                       mateřská společnost označí dceřinou společnost, která má sídlo v tomto členském státě, jako zástupce a správce dvou konkrétních rejstříků vztahujících se k údajům o zákaznících, kteří uzavřeli smlouvu na reklamu s uvedeným podnikem,
                                       nebo

                                       —

                                       pobočka či dceřiná společnost usazená v členském státě předává mateřské společnosti, která se nachází mimo Evropskou unii, žádosti a požadavky, které jí zasílají dotčené osoby a příslušné orgány v souvislosti s dodržováním práva na ochranu údajů, i když uvedená spolupráce se uskutečňuje dobrovolně?

                           1.2)

                           Je třeba vykládat čl. 4 odst. 1 písm. c) směrnice 95/46/ES v tom smyslu, že dochází k „používání prostředků umístěných na území zmíněného členského státu“,

                                       —

                                       pokud vyhledávač používá k vyhledávání a indexování informací obsažených na webových stránkách umístěných na serverech tohoto členského státu roboty nebo „pavouky“ (web crawlers)
                                       nebo

                                       —

                                       pokud využívá doménové jméno vlastní členskému státu a uzpůsobuje hledání a výsledky s ohledem na jazyk tohoto členského státu?

                           1.3)

                           Lze dočasné uložení informací indexovaných internetovými vyhledávači považovat za používání prostředků ve smyslu čl. 4 odst. 1 písm. c) směrnice 95/46/ES? V případě kladné odpovědi na tuto poslední otázku, lze toto kolizní kritérium považovat za splněné, pokud podnik odmítá prozradit z konkurenčních důvodů místo, kde uchovává tyto indexy?

                           1.4)

                           Nezávisle na odpovědi na předchozí otázky a zejména pro případ, že by Soudní dvůr dospěl k závěru, že kolizní kritéria stanovená v článku 4 směrnice nejsou splněna,
                           je s ohledem na článek 8 Listiny základních práv Evropské unie třeba uplatnit směrnici 95/46/ES ve věcech ochrany údajů v členské zemi, kde se nachází těžiště střetu a kde lze účinněji chránit práva občanů Evropské unie?

               2)

               Co se týče činnosti vyhledávačů jako poskytovatelů obsahů v souvislosti se směrnicí 95/46/ES o ochraně údajů:

                           2.1)

                           V souvislosti s internetovým vyhledávačem společnosti „Google“, který jako poskytovatel obsahů vykonává činnost, jež spočívá v tom, že vyhledává informace zveřejněné nebo uvedené na síti třetími osobami, automaticky je indexuje, dočasně je ukládá a nakonec je dává k dispozici uživatelům internetu v určitém preferenčním pořadí, i když zmíněné informace obsahují osobní údaje třetích osob,
                           je třeba vykládat popsanou činnost tak, že spadá pod pojem „zpracování údajů“ uvedený v čl. 2 písm. b) směrnice 95/46/ES?

                           2.2)

                           V případě kladné odpovědi na předcházející otázku a stále v souvislosti s výše popsanou činností, je třeba vykládat čl. 2 písm. d) směrnice 95/46/ES v tom smyslu, že společnost, která spravuje vyhledávač „Google“, je třeba považovat za „správce“ osobních údajů obsažených na webových stránkách, které indexuje?

                           2.3)

                           V případě kladné odpovědi na předcházející otázku, může vnitrostátní orgán pro dohled nad údaji (v daném případě Agencia Española de Protección de Datos), když chrání práva obsažená v čl. 12 písm. b) a v čl. 14 písm. a) směrnice 95/46/ES, vyžadovat přímo po vyhledávači společnosti „Google“, aby odstranil svou indexaci u informací uveřejněných třetími osobami, aniž se předem nebo zároveň obrátí na majitele webových stránek, na nichž se zmíněná informace nachází?

                           2.4)

                           V případě kladné odpovědi na tuto poslední otázku, vyloučila by se povinnost vyhledávačů chránit tato práva, kdyby informace obsahující osobní údaje byly uveřejněny třetími osobami v souladu se zákonem a byly by ponechány na původních webových stránkách?

               3)

               Pokud jde o rozsah práva na odstranění a na námitku v souvislosti s právem být zapomenut, vyvstává tato otázka:

                           3.1)

                           Je třeba právo na výmaz údajů a právo na blokování údajů, upravená v čl. 12 písm. b), a právo na námitku upravené v čl. 14 písm. a) směrnice 95/46/ES vykládat tak, že se subjekt údajů může obrátit na vyhledávače, aby zabránil indexaci informací týkajících se jeho osoby a uveřejněných na webových stránkách třetích osob, a domáhat se toho, aby tyto informace nebyly uživatelům internetu známy, pokud má za to, že ho tyto informace mohou poškodit, nebo pokud si přeje, aby byly zapomenuty, ačkoli se jedná o informace, které byly uveřejněny třetími osobami v souladu se zákonem?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů (Úř. věst. L 281, s. 31; Zvl. vyd. 13/15, s. 355).


title: Věc T-842/14: Žaloba podaná dne 22. prosince 2014 – Airpressure Bodyforming v. OHIM (Slim legs by airpressure bodyforming)

text:
               23.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 65/50

         Žaloba podaná dne 22. prosince 2014 – Airpressure Bodyforming v. OHIM (Slim legs by airpressure bodyforming)
   (Věc T-842/14)
   (2015/C 065/68)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Airpressure Bodyforming GmbH (Berchtesgaden, Německo) (zástupkyně: S. Merz, advokátka)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Sporná ochranná známka: ochranná známka Společenství „Slim legs by airpressure bodyforming“ – přihláška č. 1 2 5 33  709

      Napadené rozhodnutí: rozhodnutí pátého odvolacího senátu OHIM ze dne 29. října 2014, ve věci R 1570/2014-5

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 207/2009;

               —

               Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc F-17/11: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 19. února 2013 — BB v. Komise ( „Veřejná služba — Smluvní zaměstnanec — Neobnovení smlouvy na dobu určitou — Žaloba na neplatnost — Žaloba na náhradu škody“ )

text:
               6.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 101/33

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 19. února 2013 — BB v. Komise
   (Věc F-17/11) (1)

   (Veřejná služba - Smluvní zaměstnanec - Neobnovení smlouvy na dobu určitou - Žaloba na neplatnost - Žaloba na náhradu škody)
   2013/C 101/61
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: BB (zástupce: A. Blot, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Currall a G. Berscheid, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí žalované o neobnovení smlouvy žalobkyně jako smluvního zaměstnance.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí jednu třetinu nákladů řízení vynaložených BB.

               3)

               BB ponese dvě třetiny vlastních nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 186, 25.6.2011, s. 33.


title: Věc T-289/04: Žaloba podaná dne 15. července 2004 Dimitrou Lantzoni proti Soudnímu dvoru Evropských společenství

text:
               23.10.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 262/35

         Žaloba podaná dne 15. července 2004 Dimitrou Lantzoni proti Soudnímu dvoru Evropských společenství
   (Věc T-289/04)
   (2004/C 262/68)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 15. července 2004 žaloba podaná proti Soudnímu dvoru Evropských společenství Dimitrou Lantzoni, s bydlištěm v Übersyren (Lucembursko), zastoupenou Clarou Marhuenda, advokátkou s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí žalovaného oznámené žalobkyni dne 7. října 2003, jímž se zamítá její stížnost na přiznané body za hodnotící období pro účely služebního povýšení 1999/2000 a 2001.

               —

               uložil Soudnímu dvoru Evropských společenství náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Dne 5. února 2002 bylo žalobkyni, úřednici Soudního dvora, sděleno rozhodnutí o tom, že jí bude pro účely služebního povýšení za roky 1999 a 2000 přiděleno nula bodů. Dne 16. ledna 2003 byla žalobkyně rovněž informována o tom, že za období 2001 jí byl přidělen jeden bod. Žalobkyně napadla přidělení tohoto jednoho bodu a později k této stížnosti připojila další stížnost, jež se týkala přidělení nula bodů v letech 1999 a 2000. Její stížnost týkající se let 1999 a 2000 byla zamítnuta jako opožděná a stížnost týkající se roku 2001 jako neopodstatněná.
   Žalobkyně na podporu této žaloby uplatňuje, že napadené přidělení bodů porušuje rozhodnutí Soudního dvora ze dne 18. října 2000, jímž se vytváří tento systém, v tom směru, že se při něm nevycházelo z jejích hodnotících posudků, jelikož počet přidělených bodů postrádal jakoukoli spojitost s těmito posudky. Co se týče zamítnutí stížnosti na nepřidělení bodů za roky 1999 a 2000 z důvodu opožděného podání stížnosti, žalobkyně uplatňuje, že jí téměř dvouleté průtahy při předávání jejího posudku za období 1999/2000 bránily v tom, aby mohla včas zjistit vady, kterými trpí přidělování bodů za toto období. Žalobkyně tvrdí, že v případě, že by jí bylo povoleno napadnout neexistenci bodů za tyto dva roky, není u dotčeného hodnotícího období pro účely služebního povýšení nijak zpochybněna právní jistota, neboť počet získaných bodů automaticky nezaručuje služební povýšení.


title: Věc C-173/15: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 9. března 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Düsseldorf – Německo) – GE Healthcare GmbH v. Hauptzollamt Düsseldorf „Řízení o předběžné otázce — Celní unie — Celní kodex Společenství — Článek 32 odst. 1 písm. c) — Určení celní hodnoty — Licenční poplatky týkající se hodnoceného zboží — Pojem — Nařízení (EHS) č. 2454/93 — Článek 160 — ‚Podmínka pro prodej‘ hodnoceného zboží — Zaplacení licenčních poplatků ve prospěch společnosti spojené s prodávajícím i kupujícím dotčeného zboží — Článek 158 odst. 3 — Opatření týkající se úpravy a rozvržení nákladů“

text:
               8.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 144/3

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 9. března 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Düsseldorf – Německo) – GE Healthcare GmbH v. Hauptzollamt Düsseldorf
   (Věc C-173/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Celní unie - Celní kodex Společenství - Článek 32 odst. 1 písm. c) - Určení celní hodnoty - Licenční poplatky týkající se hodnoceného zboží - Pojem - Nařízení (EHS) č. 2454/93 - Článek 160 - ‚Podmínka pro prodej‘ hodnoceného zboží - Zaplacení licenčních poplatků ve prospěch společnosti spojené s prodávajícím i kupujícím dotčeného zboží - Článek 158 odst. 3 - Opatření týkající se úpravy a rozvržení nákladů“)
   (2017/C 144/03)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Finanzgericht Düsseldorf

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: GE Healthcare GmbH

      Žalovaný: Hauptzollamt Düsseldorf

      Výrok

               1)

               Článek 32 odst. 1 písm. c) nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství, ve znění nařízení Rady (ES) č. 1791/2006 ze dne 20. listopadu 2006 musí být vykládán v tom smyslu, že k tomu, aby licenční poplatky byly považovány za týkající se hodnoceného zboží, toto ustanovení neukládá, aby jejich výše byla stanovena v okamžiku uzavření licenční smlouvy nebo v okamžiku vzniku celního dluhu, a dále, že umožňuje, aby se licenční poplatky „týkaly hodnoceného zboží“, i když se tyto poplatky týkají pouze části uvedeného zboží.

               2)

               Článek 32 odst. 1 písm. c) nařízení č. 2913/92 ve znění nařízení č. 1791/2006 a článek 160 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení č. 2913/92, ve znění nařízení Komise (ES) č. 1875/2006 ze dne 18. prosince 2006 musí být vykládány v tom smyslu, že licenční poplatky představují „podmínku prodeje/pro prodej“ hodnoceného zboží, jestliže v rámci jedné skupiny společností je zaplacení těchto poplatků vyžadováno podnikem, který je spojen s prodávajícím i s kupujícím, a tyto poplatky jsou uhrazeny ve prospěch téhož podniku.

               3)

               Článek 32 odst. 1 písm. c) nařízení č. 2913/92 ve znění nařízení č. 1791/2006 a čl. 158 odst. 3 nařízení Komise č. 2454/93 ve znění nařízení č. 1875/2006 musí být vykládány v tom smyslu, že opatření týkající se úpravy a rozvržení nákladů uvedená v těchto ustanoveních mohou být uskutečněna, pokud byla celní hodnota dotčeného zboží určena nikoliv podle článku 29 nařízení č. 2913/92 ve znění pozdějších předpisů, ale podpůrným způsobem stanoveným v článku 31 uvedeného nařízení.

      (1)  Úř. věst. C 236, 20.7.2015.


title: Věc T-219/07: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 8. července 2009 — DSV Road v. Komise ( Celní unie — Dovoz disket pocházejících z Thajska — Vybrání dovozního nebo vývozního cla po propuštění zboží — Žádost o prominutí dovozního cla — Článek 220 odst. 2 písm. b) a článek 239 nařízení (ES) č. 2913/92 )

text:
               29.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 205/33

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 8. července 2009 — DSV Road v. Komise
   (Věc T-219/07) (1)

   („Celní unie - Dovoz disket pocházejících z Thajska - Vybrání dovozního nebo vývozního cla po propuštění zboží - Žádost o prominutí dovozního cla - Článek 220 odst. 2 písm. b) a článek 239 nařízení (ES) č. 2913/92“)
   2009/C 205/58
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: DSV Road NV (Puurs, Belgie) (zástupci: A. Poelmans, A. Calewaert a R. de Wit, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: M. Konstantinidis a S. Schønberg, zmocněnci, ve spolupráci s F. Tuytschaeverem, advokátem)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 24. dubna 2007, kterým bylo belgickým orgánům oznámeno, že je odůvodněné provést po propuštění zboží zaúčtování dovozního cla z disket pocházejících z Thajska a není odůvodněné uvedené clo prominout (spis REC 05/02)

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               DSV Road NV se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 211, 8.9.2007.


title: Rozsudek Soudu prvního stupně Evropských společenství ze dne 30. června 2005 ve věci T-347/03, Eugénio Branco, Lda proti Komisi Evropských společenství (Evropský sociální fond — Snížení finanční pomoci — Subdodavatelství — Nabytá práva — Přiměřená lhůta)

text:
               3.9.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/37

      ROZSUDEK SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ

   ze dne 30. června 2005
   ve věci T-347/03, Eugénio Branco, Lda proti Komisi Evropských společenství (1)

   (Evropský sociální fond - Snížení finanční pomoci - Subdodavatelství - Nabytá práva - Přiměřená lhůta)
   (2005/C 217/82)
   Jednací jazyk: portugalština
   Ve věci T-347/03, Eugénio Branco, Lda, se sídlem v Lisabonu (Portugalsko), zastoupená B. Belchiorem, advokátem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku proti Komisi Evropských společenství (zmocněnci: původně A. Alves Vieira a A. Weimar, poté P. Andrade a A. Weimar, s adresou pro účely doručování v Lucemburku), jejímž předmětem je návrh na zrušení rozhodnutí Komise K(2002)3455 ze dne 23. října 2002 o snížení finanční pomoci z Evropského sociálního fondu, která je předmětem spisu č. 870302 P3, Soud (pátý senát), ve složení M. Vilaras, předseda, F. Dehousse a D. Šváby, soudci, vedoucí soudní kanceláře: H. Jung, vydal dne 30. června 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Žalobkyni se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 7, 10.01.2004


title: Věc T-734/16: Žaloba podaná dne 19. října 2016 – Argyraki v. Komise

text:
               12.12.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 462/36

         Žaloba podaná dne 19. října 2016 – Argyraki v. Komise
   (Věc T-734/16)
   (2016/C 462/47)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Vassilia Argyraki (Brusel, Belgie) (zástupce: S. Pappas, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Úřadu pro správu a vyplácení individuálních nároků (PMO) ze dne 29. dubna 2016;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod se týká druhého období odpracovaného žalobkyní jakožto pomocná zaměstnankyně, podle něhož napadené rozhodnutí vychází z neexistujícího právního základu, neboť ani stanovisko Komise 229/04 ze dne 7. dubna 2004, ani čl. 4 odst. 1 přílohy VIII služebního řádu úředníků Evropské unie, ani judikatura nestanoví podmínku týkající se změny orgánu. Tato část napadeného aktu je tudíž podle jejího názoru protiprávní a měla by být zrušena.

               2.

               Druhý žalobní důvod se týká prvního období odpracovaného žalobkyní jakožto pomocná zaměstnankyně, podle něhož podmínka, která byla uplatněna v napadeném rozhodnutí, a to nepřerušení služby po dobu více než jednoho roku, a která byla stanovena ve stanovisku Komise 229/04, se má odchylovat od čl. 4 odst. 1 přílohy VIII služebního řádu, jak jej vykládá judikatura. Tato část napadeného aktu je tudíž podle jejího názoru protiprávní a měla by být zrušena.


title: Poslední publikace Soudního dvora v Úředním věstníku Evropské unieÚř. věst. C 182, 23.7.2005

text:
               6.8.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 193/39

         (2005/C 193/65)
   Poslední publikace Soudního dvora v Úředním věstníku Evropské unie

         Úř. věst. C 182, 23.7.2005

   Dřívější publikace

      Úř. věst. C 171, 9.7.2005

      Úř. věst. C 155, 25.6.2005

      Úř. věst. C 143, 11.6.2005

      Úř. věst. C 132, 28.5.2005

      Úř. věst. C 115, 14.5.2005

      Úř. věst. C 106, 30.4.2005

   Tyto texty jsou k dispozici na adrese:

               EUR-Lex: http://europa.eu.int/eur-lex

               CELEX: http://europa.eu.int/celex


title: Věc C-88/08: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 18. června 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberster Gerichtshof — Rakousko) — David Hütter v. Technische Universität Graz ( Směrnice 2000/78/ES — Rovné zacházení v zaměstnání a povolání — Diskriminace na základě věku — Stanovení platu smluvních zaměstnanců státu — Vyloučení odborné praxe absolvované před dovršením věku 18 let )

text:
               1.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 180/15

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 18. června 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberster Gerichtshof — Rakousko) — David Hütter v. Technische Universität Graz
   (Věc C-88/08) (1)

   („Směrnice 2000/78/ES - Rovné zacházení v zaměstnání a povolání - Diskriminace na základě věku - Stanovení platu smluvních zaměstnanců státu - Vyloučení odborné praxe absolvované před dovršením věku 18 let“)
   2009/C 180/24
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Oberster Gerichtshof

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: David Hütter

      Žalovaná: Technische Universität Graz

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Oberster Gerichtshof (Rakousko) — Výklad článků 1, 2 a 6 směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání (Úř. věst. L 303, s. 16; Zvl. vyd. 5/4, s. 79) — Zákaz jakékoli diskriminace na základě věku — Vnitrostátní právní úprava, která pro účely stanovení odměny smluvních zaměstnanců vylučuje započítávání dob zaměstnání absolvovaných před dovršením věku osmnácti let

      Výrok

   Články 1, 2, a 6 směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání, musí být vykládány v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, která za tím účelem, aby neznevýhodňovala obecné vzdělávání oproti vzdělávání odbornému a aby napomáhala začlenění mladých učňů na trhu práce, vylučuje započítávání dob zaměstnání absolvovaných před dovršením věku osmnácti let pro účely stanovení platového stupně, do něhož budou zařazeni smluvní zaměstnanci ve veřejných službách a správě členského státu.

      (1)  Úř. věst. C 128, 24.5.2008.


title: Věc C-198/16 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 8. dubna 2016 Agriconsulting Europe SA proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydaném dne 28. ledna 2016 ve věci T-570/13, Agriconsulting Europe SA v. Evropská komise

text:
               1.8.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 279/9

         Kasační opravný prostředek podaný dne 8. dubna 2016 Agriconsulting Europe SA proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydaném dne 28. ledna 2016 ve věci T-570/13, Agriconsulting Europe SA v. Evropská komise
   (Věc C-198/16 P)
   (2016/C 279/14)
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Agriconsulting Europe SA (zástupce: R. Sciaudone, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit napadený rozsudek a vrátit věc Tribunálu, aby rozhodl ve věci s přihlédnutím k poznatkům poskytnutým Soudním dvorem;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů tohoto řízení i řízení ve věci T-570/13.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

               1.

               Ke kritériím pro zadání zakázky č. 1 a 2: zkroucení a zkreslení argumentů uplatněných navrhovatelkou; porušení zásady náhrady škody s ohledem na její oblast působnosti.

               2.

               K pojmu „neobvykle nízká nabídka“: zkreslení posouzení hodnotícího výboru a porušení povinnosti odůvodnění rozsudků; zkreslení procesních písemností a rozporuplnost odůvodnění v tom, že Tribunál nahradil odůvodnění podané hodnotícím výborem vlastním odůvodněním.

               3.

               Zkroucení a zkreslení žaloby a důkazních prostředků týkajících se nabídky, pokud jde o vedlejší úkoly; chybný výklad parametrů týkajících se pojmu „neobvykle nízká nabídka“, jakož i práv účastníků řízení na ověření anomálie; porušení pravidel zadávacího řízení; zkroucení a zkreslení důkazních prostředků předložených navrhovatelkou.

               4.

               Chybný výklad skutečné a určité škody, jež má být nahrazena.


title: Věc T-688/13: Žaloba podaná dne 24. prosince 2013 — Deloitte Consulting v. Komise

text:
               29.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 93/23

         Žaloba podaná dne 24. prosince 2013 — Deloitte Consulting v. Komise
   (Věc T-688/13)
   2014/C 93/41
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Deloitte Consulting CVBA (Diegem, Belgie) (zástupci: K. De Hornois a N. Korogiannakis, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí žalované o umístění nabídky žalobkyně na čtvrté místo pro účely kaskádové smlouvy v rámci zadávacího řízení DIGIT/R2/PO/2013/004 ABC III — Poradenství, srovnávací testování a poradenské služby v oblasti informační a komunikační technologie (položka 2), sdělené žalobkyni dopisem ze dne 15. října 2013, a o zadání zakázky konsorciu PWC-EVERIS, které skončilo na prvním místě, konsorciu KPMG-TRASYS-KURT SALMON EVERIS, které skončilo na druhém místě, a konsorciu CGI Accenture, které skončilo na třetím místě,

               —

               zrušil napadené rozhodnutí alespoň v části, v níž nevyloučilo PWC-EVERIS, uchazeče, který se umístil na prvním místě pro účely kaskádové smlouvy, z důvodu, že do své technické nabídky zařadil informace o své finanční nabídce,

               —

               uložil žalované povinnost nahradit žalobkyni újmu, kterou utrpěla v důsledku ztráty zakázky nebo, podpůrně, v důsledku ztráty příležitosti v rámci dotčeného zadávacího řízení,

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod vycházející z porušení povinnosti uvést odůvodnění a nesdělení výhod spojených s vybranými uchazeči — čl. 113 odst. 2 finančního nařízení a čl. 161 odst. 2 a 3 nařízení v přenesené pravomoci —, jakož i porušení podstatné procesní náležitosti a porušení zásady práva na účinný opravný prostředek:

                           —

                           Jakkoliv je předmět zakázky technicky velmi složitý a má velký strategický význam, obsah výňatků z hodnotící zprávy je stručný, povrchní, zjednodušující, neobsahující informace o přednostech a nedostatcích hodnocených nabídek a omezující se na „kvalifikace“, bez jakéhokoliv popisu podstaty odpovědi. Pokud jde o některá dílčí kritéria, zcela chybí jakákoliv odůvodnění vysvětlující počty bodů udělené uchazečům, zatímco komentáře hodnotícího výboru jsou v často s těmito body v rozporu. Nedostatečná odůvodnění napadeného rozhodnutí brání soudnímu přezkumu sporného rozhodnutí, čímž dochází k porušení zásady týkající se práva na účinný opravný prostředek.

               2)

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení povinnosti uplatnit jasná kritéria pro zadání zakázky, na jejichž základě může být zakázka objektivně zadána, a z porušení rozlišování mezi kritérii výběru a kritérii pro zadání zakázky:

                           —

                           Technické zadávací podmínky jsou tvořeny značným množstvím neurčitých dílčích kritérií. V důsledku toho nejsou dobře informovaní uchazeči, kteří postupují s běžnou řádnou péčí, schopni si vyložit specifická kritéria pro zadání zakázky. Neobsahují jasnou informaci o tom, co je dobrým nebo horším přístupem, a neobsahují ani kvalitativní prvky ukazující, jaké informace by mohly vést k lepšímu, nebo horšímu výsledku. Hodnotící zpráva navíc odkazuje na kritéria výběru, která byla použita pro hodnocení technické nabídky uchazečů.

               3)

               Třetí žalobní důvod vycházející z nerespektování ustanovení zadávacích podmínek. Porušení zásad transparentnosti a řádné správy — porušení pokynů pro uchazeče — odkaz na cenu v technické nabídce:

                           —

                           Jeden z vybraných uchazečů uvedl značné množství finančních údajů v technickém oddíle nabídky, v důsledku čehož je tento oddíl nepřípustný, jelikož porušuje specifická ustanovení zadávacích podmínek, jakož i zásadu nediskriminace a pokyny DIGIT k zadávání veřejných zakázek, které se uplatní v projednávaném případě.

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 107 odst. 1 písm. a) finančního nařízení a oddílu 5.2.3.2 zadávacích podmínek — střet zájmů:

                           —

                           Podle článku 107 finančního nařízení musí žalovaná posoudit, zda uchazeči nejsou při zadávacím řízení na rámcovou smlouvu ve střetu zájmů, namísto toho, aby toto posuzovala případ od případu při plnění rámcové smlouvy, což žalovaná upřednostňuje v projednávaném případě. Všichni uchazeči nacházející se ve střetu zájmů, ve výše uvedeném smyslu, v průběhu zadávacího řízení měli být vyloučeni před zadáním rámcové smlouvy a nikoliv tehdy, až tento případ nastane při plnění smlouvy, což si žalovaná vyhrazuje v projednávaném případě. Oddíl 5.2.3.2 zadávacích podmínek je ještě přísnější podmínkou než střet zájmů ve smyslu článku 107 finančního nařízení. Vzhledem k výše uvedenému měla žalobkyně některé vybrané uchazeče vyloučit.


title: Věc T-396/08: Žaloba podaná dne 15. září 2008 – Freistaat Sachsen a Land Sachsen-Anhalt v. Komise

text:
               20.12.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 327/30

         Žaloba podaná dne 15. září 2008 – Freistaat Sachsen a Land Sachsen-Anhalt v. Komise
   (Věc T-396/08)
   (2008/C 327/56)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobci: Freistaat Sachsen a Land Sachsen-Anhalt (zástupci: T. Müller-Ibold a T. Graf, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobců

               —

               zrušit čl. 1 odst. 1 rozhodnutí Komise ze dne 2. července 2008 [K(2008) 3178 konečné] v řízení o státní podpoře C 18/2007 a

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Tato žaloba na neplatnost směřuje proti rozhodnutí Evropské komise K(2008) 3178 konečné ze dne 2. července 2008 v řízení o státní podpoře C 18/2007 v rozsahu, v němž většina oznámených podpor na vzdělávání, které Freistaat Sachsen a Land Sachsen-Anhalt chtěly poskytnout ve prospěch společnosti DHL vykonávající expresní kurýrní služby je prohlášena za neslučitelnou se společným trhem.
   Konkrétně se Freistaat Sachsen a Land Sachsen-Anhalt opírají o následující žalobní důvody:
   Zaprvé žalobci vytýkají, že Komise schválení většiny oznámených podpor odmítá proto, že podpory na vzdělávání nejsou pro provedení dotčených vzdělávacích opatření „nezbytné“. Zavedením všeobecného přezkumu nezbytnosti v každém jednotlivém případě jako předpokladu pro schválení oznámené podpory Komise údajně porušuje závaznost nařízení (ES) 68/2001 (1) a porušuje zásadu rovného zacházení a zásadu ochrany legitimního očekávání. Přezkumná kritéria nařízení jsou údajně závazná i pro podpory přesahující hraniční hodnotu pro vynětí.
   Přístup Komise, který podmiňuje schválení oznámené podpory na vzdělávání její nezbytností, je zadruhé právně nesprávný také proto, jelikož protiprávně nebere v úvahu pozitivní tržní externality vzdělávacích opatření podporovaných oznámenou podporou na vzdělávání. Takové tržní externality údajně samy o sobě dostačují k tomu, aby odůvodnily slučitelnost oznámené podpory na vzdělávání se společným trhem.
   Zatřetí Komise podle žalobců došla nesprávně k závěru, že není dán nezbytný motivační efekt podpory pro výběr lokality. Podpory na vzdělávání jsou skutečně nezbytné, jelikož pro DHL byly jedním z faktorů pro výběr lokality Lipsko/Halle a DHL by tam jinak neposkytovala žádné vzdělávací aktivity. Krom toho je údajně nepřesné tvrzení Komise, že by srovnatelné náklady na vzdělávání vznikly i v jiných alternativních lokalitách.
   Začtvrté se Komise při přezkumu nezbytnosti údajně opírala o nepřiměřená kritéria. Zejména se Komise opírá o subjektivní kritéria jdoucí nad rámce objektivní nezbytnosti. Mimoto Komise při svém přezkumu údajně vychází ze zákonných předpisů ke vzdělávacím opatřením, což podstatně znevýhodňuje členské státy se systémem zákonem upravených vzdělávání.
   Zapáté není podle žalobců napadené rozhodnutí dostatečným způsobem odůvodněno.

      (1)  Nařízení Komise (ES) č. 68/2001 ze dne 12. ledna 2001 o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na podpory na vzdělávání (Úř. věst. L 10, s. 20; Zvl vyd. 08/02 s. 128); ve znění nařízení (ES) č. 363/2004 (Úř. věst. L 63, s 20) a nařízení (ES) č. 1976/2006 (Úř. věst. L 368, s. 85).


title: Věc T-204/13 P: Usnesení Tribunálu ze dne 27. listopadu 2013 — Marcuccio v. Komise ( „Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Odmítnutí žaloby v prvním stupni jako zjevně nepřípustné — Žaloba podaná faxem ve lhůtě pro podání žaloby a podepsaná prostřednictvím razítka uvádějícího podpis advokáta — Předložení originálu po lhůtě — Opožděnost žaloby — Zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek“ )

text:
               15.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/33

         Usnesení Tribunálu ze dne 27. listopadu 2013 — Marcuccio v. Komise
   (Věc T-204/13 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Odmítnutí žaloby v prvním stupni jako zjevně nepřípustné - Žaloba podaná faxem ve lhůtě pro podání žaloby a podepsaná prostřednictvím razítka uvádějícího podpis advokáta - Předložení originálu po lhůtě - Opožděnost žaloby - Zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek)
   2014/C 45/56
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek:: Luigi Marcuccio (Tricase, Itálie) (zástupce: G. Cipressa, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: C. Berardis-Kayser a G. Gattinara, zmocněnci)

      Předmět

   Kasační opravný prostředek podaný proti usnesení Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (druhého senátu) ze dne 28. ledna 2013, Marcuccio v. Komise (F-95/12) a znějící na zrušení tohoto usnesení.

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Luigi Marcucio ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí v tomto stupni.

      (1)  Úř. věst. C 156, 1.6.2013.


title: Věc C-604/13 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 25. listopadu 2013 Aloys F. Dornbracht GmbH & Co. KG proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 16. září 2013 ve věci T-386/10, Aloys F. Dornbracht GmbH & Co. KG v. Evropská komise

text:
               25.1.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/13

         Kasační opravný prostředek podaný dne 25. listopadu 2013 Aloys F. Dornbracht GmbH & Co. KG proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 16. září 2013 ve věci T-386/10, Aloys F. Dornbracht GmbH & Co. KG v. Evropská komise
   (Věc C-604/13 P)
   2014/C 24/24
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Aloys F. Dornbracht GmbH & Co. KG (zástupci: H. Janssen a T. Kapp, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská komise, Rada Evropské unie

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               v plném rozsahu zrušit rozsudek Tribunálu Evropské unie (čtvrtého senátu) ze dne 16. září 2013 ve věci T-386/10, a v rozsahu, v němž se týká žalobkyně, zrušit rozhodnutí žalované C(2010) 4185 final ze dne 23. června 2010 ve věci COMP/39.092 — zařízení a pevné součásti koupelen;

               —

               podpůrně v přiměřeném rozsahu snížit částku peněžité pokuty uložené žalobkyni;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Navrhovatelka vychází z následujících důvodů kasačního opravného prostředku:

               Tribunál zaprvé porušil čl. 23 odst. 3 nařízení č. 1/2003 (1), zásadu určitosti, zásadu rovného zacházení, jakož i zásadu proporcionality, tím, čl. 23 odst. 2 druhou větu nařízení č. 1 vyložil jakožto horní hranici, čímž popřel protiprávnost výše pokuty stanovené Komisí, a navíc si sám znemožnil legální snížení částky pokuty.

               Zadruhé Tribunál porušil čl. 23 odst. 3 nařízení č. 1/2003, jelikož nevzal na zřetel protiprávnost pokynů z roku 2006, které nezohledňují dobu trvání a závažnost protiprávních jednání podniku vyrábějícího pouze jeden druh výrobků.

               Zatřetí Tribunál neurčil, že žalovaná měla podle bodu 37 pokynů z roku 2006 užít svou posuzovací pravomoc tak, že by pro podnik vyrábějící pouze jeden druh výrobků stanovila výši peněžité pokuty pod 10 % hranicí.

               Tribunál krom toho porušil zákaz zpětné účinnosti, jelikož měl za to, že výpočet peněžité pokuty podle směrnic z roku 2006 je legální.

               Dále se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení při výpočtu výše peněžité pokuty uložené žalobkyni, a to vzhledem k zeměpisnému rozsahu, účasti na pouze jedné ze tří skupin výrobků, jakož i k podřízené úloze žalobkyně.

               Konečně Tribunál porušil zásadu přiměřené délky řízení.

      (1)  Úř. věst. 2003, L 1, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205


title: Věc T-300/08: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 14. července 2009 — Hoo Hing v. OHIM — Tresplain Investments (Golden Elephant Brand) ( Ochranná známka Společenství — Řízení o prohlášení neplatnosti — Článek 63 odst. 4 nařízení (ES) č. 40/94 [nyní po změně článek 65 odst. 4 nařízení (ES) č. 207/2009] — Akt, kterým bylo zcela vyhověno požadavkům žalobkyně — Nepřípustnost )

text:
               26.9.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 233/16

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 14. července 2009 — Hoo Hing v. OHIM — Tresplain Investments (Golden Elephant Brand)
   (Věc T-300/08) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Článek 63 odst. 4 nařízení (ES) č. 40/94 [nyní po změně článek 65 odst. 4 nařízení (ES) č. 207/2009] - Akt, kterým bylo zcela vyhověno požadavkům žalobkyně - Nepřípustnost“)
   2009/C 233/29
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Hoo Hing Holdings Ltd (Romford, Essex, Spojené království) (zástupce: M. Edenborough, barrister)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: J. Novais Gonçalves, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem, vystupující jako vedlejší účastnice před Soudem: Tresplain Investments Ltd (Tsing Yi, Hongkong) (zástupce: D. McFarland, barrister)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 7. května 2008 (věc R 889/2007-1) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi Hoo Hing Holdings Ltd a Tresplain Investments Ltd.

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Hoo Hing Holdings Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 247, 27.9.2008.


title: Věc T-474/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 25. září 2014 – Giorgis v. OHIM – Comigel (Tvar dvou zabalených kelímků) „Ochranná známka Společenství – Řízení o prohlášení neplatnosti – Trojrozměrná ochranná známka Společenství – Tvar dvou zabalených kelímků – Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu – Nedostatek rozlišovací způsobilosti – Nedostatek rozlišovací způsobilosti získané užíváním – Článek 7 odst. 1 písm. b) a odst. 3 nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               10.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 395/40

      Rozsudek Tribunálu ze dne 25. září 2014 – Giorgis v. OHIM – Comigel (Tvar dvou zabalených kelímků)
      (Věc T-474/12) (1)

      („Ochranná známka Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Trojrozměrná ochranná známka Společenství - Tvar dvou zabalených kelímků - Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Nedostatek rozlišovací způsobilosti získané užíváním - Článek 7 odst. 1 písm. b) a odst. 3 nařízení (ES) č. 207/2009“)
      (2014/C 395/48)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: Giorgio Giorgis (Milán, Itálie) (zástupci: I. Prado a A. Tornato, advokáti)

         Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: I. Harrington, zmocněnec)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Comigel SAS (Saint-Julien-Lès-Metz, Francie) (zástupci: S. Guerlain, J. Armengaud a C. Mateu, advokáti)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 26. července 2012 (věc R 1301/2011–1), týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společností Comigel SAS a Giorgiem Giorgisem.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Giorgiu Giorgisovi se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 9, 12.1.2013.


title: Věc C-457/09: Usnesení Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 1. března 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal de première instance de Liège — Belgie) — Claude Chartry v. Belgický stát ( „Řízení o předběžné otázce — Článek 234 ES — Přezkum slučitelnosti vnitrostátního pravidla s právem Unie, jakož i s ústavou daného státu — Vnitrostátní právní úprava stanovující přednostní povahu incidenčního řízení kontroly ústavnosti — Listina základních práv Evropské unie — Nutnost spojitosti s právem Unie — Zjevná nepříslušnost Soudního dvora“ )

text:
               27.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 252/7

         Usnesení Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 1. března 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal de première instance de Liège — Belgie) — Claude Chartry v. Belgický stát
   (Věc C-457/09) (1)

   (Řízení o předběžné otázce - Článek 234 ES - Přezkum slučitelnosti vnitrostátního pravidla s právem Unie, jakož i s ústavou daného státu - Vnitrostátní právní úprava stanovující přednostní povahu incidenčního řízení kontroly ústavnosti - Listina základních práv Evropské unie - Nutnost spojitosti s právem Unie - Zjevná nepříslušnost Soudního dvora)
   2011/C 252/10
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Tribunal de première instance de Liège

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Claude Chartry

      Žalovaný: Belgický stát

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Tribunal de première instance de Liège — Výklad článku 6 EU a článku 234 ES — Povinnost vnitrostátních soudů obrátit se na belgický ústavní soud v případě předpokládaného porušení základních práv vnitrostátním zákonem — Platnost ustanovení ukládajícího toto předběžné obrácení se na ústavní soud s ohledem na právo Společenství — Porušení zásady účinné soudní ochrany a práva na obhajobu, pokud nemají soudy ve věci samé právo vykonávat přezkum souladu vnitrostátních norem s Evropskou úmluvou o ochraně lidských práv a základních svobod — Promlčení vymáhání daní stanovených daňovým orgánem ze „zisků svobodného povolání“

      Výrok

   Soudní dvůr Evropské unie je zjevně nepříslušný k tomu, aby odpověděl na otázku tribunal de première instance de Liège (Belgie).

      (1)  Úř. věst. C 37, 13.2.2010.


title: Věc C-490/10: Žaloba podaná dne 12. října 2010 — Evropský parlament v. Rada Evropské unie

text:
               15.1.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 13/18

         Žaloba podaná dne 12. října 2010 — Evropský parlament v. Rada Evropské unie
   (Věc C-490/10)
   ()
   2011/C 13/30
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Evropský parlament (zástupci: M. Gómez-Leal, J. Rodrigues, L. Visaggio, zmocněnci)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit nařízení Rady (EU, Euratom) č. 617/2010 ze dne 24. června 2010 o povinnosti informovat Komisi o investičních projektech do energetické infrastruktury v rámci Evropské unie a o zrušení nařízení (ES) č. 736/96 (1);

               —

               uložit Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Svou žalobou se Evropský parlament domáhá zrušení nařízení (EU, Euratom) č. 617/2010 ze dne 24. června 2010, kterým Rada zřídila společný rámec, podle něhož jsou Komisi oznamovány informace o investičních projektech do energetické infrastruktury. Toto nařízení bylo přijato na dvojím právním základě článků 337 SFEU a 187 AE. Podle Parlamentu výběr právního základu, který učinila Rada, je nesprávný z toho důvodu, že opatření, která jsou předmětem napadeného nařízení, spadají do oblasti energetiky, která je zvláště upravená článkem 194 SFEU. Tato opatření měla být tedy přijata na základě zmíněného čl. 194 odst. 2 běžným legislativním postupem, který stanoví toto ustanovení a nikoliv na základě článku 337 SFEU, který nestanoví žádnou formu účasti Parlamentu. Krom toho je Parlament toho názoru, že pro přijetí dotčených opatření nebylo nezbytné se opřít také o článek 187 AE.

      (1)  Úř. věst. L 180, s. 7.


title: Věc C-155/07: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 6. listopadu 2008 – Evropský parlament v. Rada Evropské unie (Žaloba na neplatnost — Rozhodnutí 2006/1016/ES — Záruka Společenství na případné ztráty Evropské investiční banky z úvěrů a úvěrových záruk na projekty mimo Společenství — Volba právního základu — Článek 179 ES — Článek 181a ES — Slučitelnost)

text:
               20.12.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 327/2

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 6. listopadu 2008 – Evropský parlament v. Rada Evropské unie
   (Věc C-155/07) (1)

   (Žaloba na neplatnost - Rozhodnutí 2006/1016/ES - Záruka Společenství na případné ztráty Evropské investiční banky z úvěrů a úvěrových záruk na projekty mimo Společenství - Volba právního základu - Článek 179 ES - Článek 181a ES - Slučitelnost)
   (2008/C 327/03)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Evropský parlament (zástupci: R. Passos, A. Baas a D. Gauci, zmocněnci)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: M. Arpio Santacruz, M. Sims a D. Canga Fano, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice na podporu žalované: Komise Evropských společenství (zástupci: A. Aresu a F. Dintilhac, zmocněnci)
   Předmět věci
   Žaloba na neplatnost – Rozhodnutí Rady 2006/1016/ES ze dne 19. prosince 2006 o poskytnutí záruky Společenství na případné ztráty Evropské investiční banky z úvěrů a úvěrových záruk na projekty mimo Společenství (Úř. věst. L 414, s. 95) – Volba právního základu – Článek 181a ES – Rozhodnutí týkající se hlavně rozvojových zemí – Nezbytnost použít dvojí právní základ – Články 179 ES a 181a ES
   Výrok

               1)

               Rozhodnutí Rady 2006/1016/ES ze dne 19. prosince 2006 o poskytnutí záruky Společenství na případné ztráty Evropské investiční banky z úvěrů a úvěrových záruk na projekty mimo Společenství se zrušuje.

               2)

               Účinky rozhodnutí 2006/1016 se zachovávají, co se týče finančních operací Evropské investiční banky, které budou sjednány do nabytí účinku, ve lhůtě dvanácti měsíců od vydání tohoto rozsudku, nového rozhodnutí přijatého na náležitém právním základě, totiž společně na článcích 179 ES a 181a ES.

               3)

               Radě Evropské unie se ukládá náhrada nákladů řízení s výjimkou nákladů vynaložených Komisí Evropských společenství.

               4)

               Komise Evropských společenství ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 155, 7.7.2007.


title: Věc T-744/16: Usnesení Tribunálu ze dne 3. května 2017 – Generis – Farmacêutica v. EUIPO – Corpak MedSystems (CORGRIP)

text:
               26.6.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 202/28

         Usnesení Tribunálu ze dne 3. května 2017 – Generis – Farmacêutica v. EUIPO – Corpak MedSystems (CORGRIP)
   (Věc T-744/16) (1)

   (2017/C 202/46)
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda sedmého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 475, 19.12.2016.


title: Věc T-441/13: Usnesení Tribunálu ze dne 1. září 2015 – Makhlouf v. Rada „Žaloba na neplatnost — Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Omezující opatření vůči Sýrii — Zmrazení finančních prostředků — Povinnost uvést odůvodnění — Právo na obhajobu — Právo na účinnou soudní ochranu — Nesprávné posouzení — Právo vlastnit majetek — Právo na respektování soukromého života — Přiměřenost — Překážka věci rozsouzené — Lhůta pro podání žaloby — Přípustnost — Žaloba po právní stránce zjevně zcela neopodstatněná“

text:
               26.10.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 354/39

         Usnesení Tribunálu ze dne 1. září 2015 – Makhlouf v. Rada
   (Věc T-441/13) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření vůči Sýrii - Zmrazení finančních prostředků - Povinnost uvést odůvodnění - Právo na obhajobu - Právo na účinnou soudní ochranu - Nesprávné posouzení - Právo vlastnit majetek - Právo na respektování soukromého života - Přiměřenost - Překážka věci rozsouzené - Lhůta pro podání žaloby - Přípustnost - Žaloba po právní stránce zjevně zcela neopodstatněná“)
   (2015/C 354/47)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Eyad Makhlouf (Damašek, Sýrie) (zástupci: C. Rygaert a G. Karouni, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: G. Étienne a R. Liudvinaviciute-Cordeiro, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Rady 2013/255/SZBP ze dne 31. května 2013 o omezujících opatřeních vůči Sýrii (Úř. věst. L 147, s. 14) v rozsahu, v němž se toto rozhodnutí týká žalobce.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá jako po právní stránce zjevně zcela neopodstatněná.

               2)

               Eyadu Makhloufovi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 325, 9. 11. 2013.


title: Věc T-294/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 11. dubna 2013 — CBp Carbon Industries v. OHIM (CARBON GREEN) ( „Ochranná známka Společenství — Mezinárodní zápis s vyznačením Evropského společenství — Slovní ochranná známka Společenství CARBON GREEN — Absolutní důvody pro zamítnutí — Popisný charakter — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 207/2009“ )

text:
               25.5.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 147/16

         Rozsudek Tribunálu ze dne 11. dubna 2013 — CBp Carbon Industries v. OHIM (CARBON GREEN)
   (Věc T-294/10) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Mezinárodní zápis s vyznačením Evropského společenství - Slovní ochranná známka Společenství CARBON GREEN - Absolutní důvody pro zamítnutí - Popisný charakter - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 207/2009)
   2013/C 147/26
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: CBp Carbon Industries, Inc. (Tortola, Britské Panenské ostrovy, Spojené království) (zástupci: S. Malynicz, barrister, a J. Fish, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: J. Crespo Carrillo, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 21. dubna 2010 (věc R 1361/2009-1) týkajícímu se přihlášky k zápisu slovního označení CARBON GREEN jako ochranné známky Společenství

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti CBp Carbon Industries, Inc. se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 260, 25.9.2010.


title: Věc C-355/07: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Itálie) dne 31. července 2007 – Schering Plough S.p.A. v. Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA) a další

text:
               20.10.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 247/10

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Itálie) dne 31. července 2007 – Schering Plough S.p.A. v. Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA) a další
   (Věc C-355/07)
   (2007/C 247/13)
   Jednací jazyk: italština
   Předkládající soud
   Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Schering Plough S.p.A.

      Žalovaný: Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA)
   Předběžné otázky

               1)

               Po ustanoveních článků 2 a 3 (1), které upravují vztah mezi veřejnými orgány členského státu a farmaceutickými podniky – v tom smyslu, že umožňují, aby cena léčivého přípravku nebo zvýšení jeho ceny bylo stanoveno na základě údajů poskytnutých prvně jmenovanými, avšak pouze v míře uznané příslušným orgánem, a tedy na základě jednání mezi samotnými podniky a orgány příslušnými ke kontrole farmaceutických výdajů – upravuje čl. 4 odst. 1 „zmrazení cen všech léčivých přípravků nebo určité kategorie léčivých přípravků“ a činí z něj obecný prostředek, který musí být pro účely jeho zachování nejméně jednou za rok ověřován, s odvoláním na makroekonomické podmínky existující v členském státě.
               Toto ustanovení poskytuje příslušným orgánům lhůtu 90 dnů pro přijetí rozhodnutí a stanoví, že tyto orgány musejí v této lhůtě oznámit případně provedená zvýšení nebo snížení cen.
               Tento soud se táže: Je třeba výklad tohoto ustanovení v části, která se týká „případně provedených snížení“, chápat tak, že kromě obecné nápravy tvořené zmrazením cen všech kategorií nebo některé zvláštní kategorie léčivých přípravků je umožněna i jiná obecná náprava, kterou představuje snížení cen všech kategorií a některé zvláštní kategorie léčivých přípravků, nebo je třeba výraz „případně provedená snížení“ vykládat tak, že se vztahuje výhradně na léčivé přípravky, na něž je již uplatněno zmrazení cen?

               2)

               Lze čl. 4 odst. 1 – v části, v níž ukládá příslušným orgánům členského státu ověřit v případě zmrazení cen nejméně jednou za rok, zda makroekonomické podmínky odůvodňují zachování zmrazení – vykládat tak, že, je-li odpověď na první otázku ta, že snížení cen je možné, může být toto opatření použito i vícekrát v průběhu jediného roku a opakovaně v průběhu mnoha let (od roku 2002 do roku 2010)?

               3)

               Je možné ve smyslu výše uvedeného článku 4 – ve světle preambule, která zdůrazňuje, že hlavním cílem opatření na kontrolu cen léčivých přípravků je „podpora veřejného zdraví zajištěním dostupnosti dostatečného zásobování léčivými přípravky za přiměřené ceny“ a nutnost vyhnout se „rozdílům v těchto opatřeních[, které] mohou brzdit nebo narušovat obchod s léčivými přípravky uvnitř Společenství“ – považovat přijetí opatření, která se odvolávají pouze na „odhadované“, a nikoli „zjištěné“ ekonomické hodnoty výdajů, za slučitelné s právní úpravou Společenství (otázka se týká obou případů)?

               4)

               Musejí být požadavky spojené s dodržováním horních hranic farmaceutických výdajů, které je každý členský stát oprávněn si stanovit, vázány právě na jediný farmaceutický výdaj, nebo lze mít za to, že možnost brát v úvahu i údaje týkající se jiných zdravotnických výdajů spadají do pravomoci členských států?

               5)

               Musejí být zásady průhlednosti a účasti dotyčných podniků na zmrazení nebo obecném snížení cen léčiv vyplývajícím ze směrnice vykládány tak, že je nezbytné vždy a za jakýchkoliv okolností stanovit možnost odchylky od stanovené ceny (čl. 4 odst. 2 směrnice) a konkrétní účast podniku žadatele, a následně povinnost správního orgánu odůvodnit případné odmítnutí?

      (1)  Směrnice Rady 89/105/EHS ze dne 21. prosince 1998 o průhlednosti opatření upravujících tvorbu cen u humánních léčivých přípravků a jejich začlenění do oblasti působnosti vnitrostátních systémů zdravotního pojištění (Úř. věst. L 40, s. 8).


title: Věc F-85/10: Žaloba podaná dne 23. září 2010 — AI v. Soudní dvůr

text:
               15.1.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 13/39

         Žaloba podaná dne 23. září 2010 — AI v. Soudní dvůr
   (Věc F-85/10)
   ()
   2011/C 13/77
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: AI (zástupce: M. Erniquin, advokát)

      Žalovaný: Soudní dvůr Evropské unie

      Předmět a popis sporu

   Zrušení usnesení výběrové komise týkající se výsledků zkoušky z francouzštiny ve vnitřním výběrovém řízení č. CJ 12/09 a bude-li to nutné, zrušení smluv a jmenování osob, které v uvedeném výběrovém řízení uspěly, jakož i zrušení rozhodnutí neobnovit žalobkyni smlouvu dočasného zaměstnance a žádost o náhradu škody

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit usnesení výběrové komise týkající se zkoušky z francouzštiny ve vnitřním výběrovém řízení č. CJ 12/09;

               —

               bude-li to nutné zrušit jmenování 8 kandidátů, kteří v této zkoušce uspěli;

               —

               sdělit kritéria posuzování, na kterých se zakládal uskutečněný výběr;

               —

               primárně rekvalifikovat pracovní smlouvu žalobkyně na dobu určitou na pracovní smlouvu na dobu neurčitou, tedy zrušit rozhodnutí o neobnovení její smlouvy dočasného zaměstnance z ledna 2009 a znovuzačlenit ji do postavení dočasného zaměstnance; podpůrně zrušit rozhodnutí o neobnovení její smlouvy dočasného zaměstnance z ledna 2009 a znovuzačlenit ji do postavení dočasného zaměstnance;

               —

               v důsledku toho uznání práva na náhradu škody odpovídající rozdílu mezi mzdou, kterou by pobírala, kdyby uvedená smlouva byla uzavřena ode dne 1. ledna 2010 a platbami, které skutečně získala od tohoto data až do jejího skutečného znovuzačlenění;

               —

               uhradit náhradu škody za nemajetkovou újmu, kterou utrpěla zejména z důvodu neoprávněného neobnovení její pracovní smlouvy, odhadnutou na sto tisíc euro v případě, že bude nařízeno znovuzačlenění žalobkyně, pokud toto nebude nařízeno, tak náhradu škody pět set tisíc euro, pokud se znovuzačlenění žalobkyně ukáže jako nemožné;

               —

               uložit Soudnímu dvoru náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-481/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. listopadu 2014 – Španělsko v. Komise „Zemědělství — Společná organizace trhů — Odvětví ovoce a zeleniny — Citrusové plody — Žaloba na neplatnost — Potvrzující akt — Nové a podstatné skutečnosti — Přípustnost — Podmínky pro uvádění výrobků na trh — Ustanovení o označování — Údaje o konzervačních látkách a jiných chemických látkách použitých po sklizni — Doporučené normy přijaté Evropskou hospodářskou komisí Organizace spojených národů“

text:
               12.1.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 7/21

         Rozsudek Tribunálu ze dne 13. listopadu 2014 – Španělsko v. Komise
   (Věc T-481/11) (1)

   („Zemědělství - Společná organizace trhů - Odvětví ovoce a zeleniny - Citrusové plody - Žaloba na neplatnost - Potvrzující akt - Nové a podstatné skutečnosti - Přípustnost - Podmínky pro uvádění výrobků na trh - Ustanovení o označování - Údaje o konzervačních látkách a jiných chemických látkách použitých po sklizni - Doporučené normy přijaté Evropskou hospodářskou komisí Organizace spojených národů“)
   (2015/C 007/27)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Španělské království (zástupce: A. Rubio González, abogado del Estado)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: I. Galindo Martin, B. Schima a K. Skelly, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení ustanovení přílohy I části B 2 bodu VI D páté odrážky prováděcího nařízení Komise (EU) č. 543/2011 ze dne 7. června 2011, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1234/2007 pro odvětví ovoce a zeleniny a odvětví výrobků z ovoce a zeleniny (Úř. věst. L 157, s. 1).

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Španělskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 319, 29.10.2011.


title: Věc T-301/06: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 13. listopadu 2008 – Lemaître Sécurité v. Komise ( Žaloba na neplatnost — Dumping — Dovozy obuvi s ochrannou špičkou pocházející z Čínské lidové republiky a Indie — Rozhodnutí Komise, kterým se zastavuje antidumpingové řízení — Neexistence osobního dotčení — Zjevná nepřípustnost )

text:
               10.1.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/29

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 13. listopadu 2008 – Lemaître Sécurité v. Komise
   (Věc T-301/06) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Dumping - Dovozy obuvi s ochrannou špičkou pocházející z Čínské lidové republiky a Indie - Rozhodnutí Komise, kterým se zastavuje antidumpingové řízení - Neexistence osobního dotčení - Zjevná nepřípustnost“)
   (2009/C 6/60)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Lemaître Sécurité SAS (La Walck, Francie) (zástupce: D. Bollecker, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: H. van Vliet a C. Giolito, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice na podporu žalobkyně: Associazione nazionale calzaturifici italiani (Milán, Itálie) (zástupce: D. Bollecker, advokát)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2006/582/ES ze dne 28. srpna 2006, kterým se zastavuje antidumpingové řízení týkající se dovozů obuvi s ochrannou špičkou pocházející z Čínské lidové republiky a Indie (Úř. věst. L 234, s. 33)
   Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá jako zjevně nepřípustná.

               2)

               Lemaître Sécurité SAS ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Komisí.

               3)

               L'Associazione nazionale calzaturifici italiani ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 326, 30.12.2006.


title: Věc T-99/07 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 29. března 2007 Komisí Evropských společenství proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 16. ledna 2007 ve věci F-92/05, Genette v. Komise

text:
               26.5.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 117/34

         Kasační opravný prostředek podaný dne 29. března 2007 Komisí Evropských společenství proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 16. ledna 2007 ve věci F-92/05, Genette v. Komise
   (Věc T-99/07 P)
   (2007/C 117/53)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Navrhovatelka: Komise Evropských společenství (zástupci: V. Joris a D. Martin, zmocněnci)

      Další účastníci řízení: Emmanuel Genette, Belgické království
   Návrhová žádání navrhovatelky

               —

               zrušit rozsudek Soudu pro veřejnou službu ze dne 16. ledna 2007 ve věci F-92/05;

               —

               prohlásit žalobu za nepřípustnou;

               —

               podpůrně, prohlásit tuto žalobu za neopodstatněnou;

               —

               rozhodnout, že každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady řízení v tomto stupni a náklady řízení před Soudem pro veřejnou službu.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Rozsudkem ze dne 16. ledna 2007 vydaným ve věci F-92/05, Genette v. Komise, Soud pro veřejnou službu (SVS) vyhověl žalobě podané E. Genettem, jejímž předmětem bylo zrušení rozhodnutí Komise ze dne 25. ledna 2005, které zamítlo jednak povolení zpětvzetí žádosti žalobce týkající se převodu nároků na důchod nabytých v belgickém důchodovém systému podané v roce 2001, a jednak povolení, aby podal žádost o nový převod.
   Ve svém kasačním opravném prostředku se Komise zabývá nejprve otázkou přípustnosti původní žaloby. Uplatňuje, že Soud rozhodl ultra petita, když změnil předmět sporu, a že se dopustil nesprávného posouzení při přezkumu údajně nových skutečností dovolávaných žalobcem v prvním stupni pro odůvodnění znovuotevření lhůt v jeho prospěch. Komise tvrdí, že správné posouzení jak předmětu sporu, jak je definován v žalobě v prvním stupni, tak údajně nových skutečností dovolávaných žalobcem, by nezbytně vedlo SVS k prohlášení žaloby za nepřípustnou. Komise tudíž tvrdí, že SVS překročil meze své pravomoci a že dokonce porušil práva obhajoby, neboť rozhodl o některých otázkách, aniž by umožnil Komisi, aby uplatnila argumenty ve svůj prospěch.
   Na podporu svého kasačního opravného prostředku ve vztahu k posouzení základu věci učiněného SVS v napadeném rozsudku Komise uplatňuje několik důvodů kasačního opravného prostředku vycházejících z porušení SVS různých ustanovení práva Společenství, zejména služebního řádu a zásad z judikatury tím, že podle ní napadený rozsudek umožňuje zpětvzetí legálních aktů a podpůrně porušuje autonomní právo Komise nevzít zpět napadená rozhodnutí.


title: Věc C-17/09: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 21. ledna 2010 — Evropská komise v. Spolková republika Německo ( „Veřejné zakázky na služby — Služby zpracování biologického a zeleného odpadu — Zadání veřejných zakázek bez otevřeného výběrového řízení“ )

text:
               3.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 179/9

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 21. ledna 2010 — Evropská komise v. Spolková republika Německo
   (Věc C-17/09) (1)

   („Veřejné zakázky na služby - Služby zpracování biologického a zeleného odpadu - Zadání veřejných zakázek bez otevřeného výběrového řízení“)
   2010/C 179/13
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: B. Schima a C. Zadra, zmocněnci)

      Žalovaná: Spolková republika Německo (zástupci: M. Lumma a B. Klein, zmocněnci)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Porušení článku 8 ve spojení s hlavami III až VI směrnice Rady 92/50/EHS ze dne 18. června 1992 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na služby (Úř. věst. L 209, s. 1; Zvl. vyd. 06/01, s. 322) — Neprovedení formálního celoevropského zadávacího řízení před uzavřením smlouvy o zpracování biologického a zeleného odpadu mezi městem Bonn a soukromou společností

      Výrok

               1)

               Spolková republika Německo nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 8 a z hlav III až VI směrnice Rady 92/50/EHS ze dne 18. června 1992 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na služby z důvodu, že město Bonn a Müllverwertungsanlage Bonn GmbH zadaly veřejnou zakázku na služby zpracování biologického odpadu a zeleného odpadu, aniž by provedly zadávací řízení s celoevropským vyhlášením.

               2)

               Spolkové republice Německo se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 69, 21.3.2009.


title: Věc F-74/08: Žaloba podaná dne 29. srpna 2008 – Ramaekers-Jørgensen v. Komise

text:
               25.10.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 272/52

         Žaloba podaná dne 29. srpna 2008 – Ramaekers-Jørgensen v. Komise
   (Věc F-74/08)
   (2008/C 272/101)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Dominique Ramaekers-Jørgensen (Genval, Belgie) (zástupce: L. Vogel, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Předmět a popis sporu
   Jednak zrušení rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování o stanovení daně Společenství, ke které je žalobkyně povinna, sečtením výše osobní odměny a pozůstalostního důchodu, jakož i rozhodnutí o zamítnutí žádosti o to, aby daň Společenství zatěžující pozůstalostní důchod nemusela být odváděna předem, před jeho vyplacením, z částky její odměny, a jednak určení protiprávnosti článků 3 a 4 nařízení Rady č. 260/68, ve znění naposledy změněném nařízení Rady č. 2182/2003.
   Návrhová žádání žalobce

               —

               Zrušit rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování přijaté dne 20. května 2008, kterým byla zamítnuta stížnost podaná dne 16. ledna 2008, směřující k částečnému zrušení rozhodnutí ze dne 16. října 2007 v rozsahu, ve kterém definovalo způsob stanovení a výběru daně Společenství z pozůstalostního důchodu přiznaného žalobkyni;

               —

               v případě, že to bude nezbytné, zrušit rovněž částečně uvedené rozhodnutí ze dne 16. října 2007 v rozsahu, ve kterém upřesnilo způsob stanovení a výběru daně Společenství z pozůstalostního důchodu přiznaného žalobkyni;

               —

               na základě článku 241 Smlouvy určit protiprávnost článků 3 a 4 nařízení Rady č. 260/68, ve znění naposledy změněném nařízení Rady č. 2182/2003, v rozsahu, ve kterém uvedená ustanovení stanovují kumulaci pozůstalostního důchodu přiznaného úředníkovi s jeho odměnou pro účely stanovení příslušné daně Společenství;

               —

               uložit Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-188/16: Žaloba podaná dne 26. dubna 2016 – repowermap v. EUIPO – Repower (REPOWER)

text:
               20.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 222/29

         Žaloba podaná dne 26. dubna 2016 – repowermap v. EUIPO – Repower (REPOWER)
   (Věc T-188/16)
   (2016/C 222/37)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: repowermap.org (Bern, Švýcarsko) (zástupce: P. González Bueno Catalán de Ocón, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Repower AG (Brusio, Švýcarsko)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Majitelka sporné ochranné známky: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „REPOWER“ – Mezinárodní zápis č. 1 020 351

      Řízení před EUIPO: Řízení o prohlášení neplatnosti

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 8. února 2016, ve věci R 2311/2014-5

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               zrušil spornou ochrannou známku pro všechny služby a výrobky, které nejsou napadeným rozhodnutím zrušeny, s výjimkou balení a skladování zboží (třída 39); organizování zájezdů (třída 39); hasicích přístrojů (třída 9);

               —

               uložil EUIPO a společnosti Repower AG náhradu nákladů řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení č. 207/2009;

               —

               Porušení článku 75 nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-379/12 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 7. srpna 2012 společností Arav Holding Srl proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 19. června 2012 ve věci T-557/10, H.Eich Srl v. OHIM — Arav (H.EICH)

text:
               6.10.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 303/19

         Kasační opravný prostředek podaný dne 7. srpna 2012 společností Arav Holding Srl proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 19. června 2012 ve věci T-557/10, H.Eich Srl v. OHIM — Arav (H.EICH)
   (Věc C-379/12 P)
   2012/C 303/33
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Arav Holding Srl (zástupce: R. Bocchini, advokát)

      Další účastníci řízení: H.Eich Srl, Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Zrušit v plném rozsahu rozsudek Tribunálu Evropské unie ze dne 19. června 2012, a v důsledku toho potvrdit rozhodnutí vydané prvním odvolacím senátem OHIM dne 9. září 2010 z důvodu, že plně dodržuje a řádně používá právní úpravu stanovenou v nařízení o ochranné známce Společenství (1), a zejména v čl. 8 odst. 1 písm. b).

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Svým kasačním opravným prostředkem Arav Holding Srl napadá předmětný rozsudek Tribunálu ze dvou hledisek.
   Zaprvé poukazuje na to, že nebyla uznána grafická, fonetická a pojmová podobnost mezi italskou národní obrazovou ochrannou známkou „H SILVIAN HEACH“ a mezinárodní obrazovou ochrannou známkou „H SILVIAN HEACH“ na straně jedné a ochrannou známkou H.EICH na straně druhé. Tribunál se dopustil pochybení, když identifikoval prvek, který tvoří jádro ochranné známky, a sice příjmení, a nikoliv jméno. Mimoto Tribunál pochybil tím, že nezohlednil nízkou hodnotu používání tečky, jež je zanedbatelná vzhledem k písmenům, a „silný“ charakter starší ochranné známky.
   Zadruhé Arav Holding Srl Tribunálu vytýká, že neuznal globální nebezpečí záměny mezi ochrannými známkami vyplývající z podobnosti ochranných známek a z podobnosti jejich použití.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).


title: Věc T-563/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. září 2013 — Anbouba v. Rada ( „Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Omezující opatření přijatá proti Sýrii — Zmrazení finančních prostředků a hospodářských zdrojů — Důkazní břemeno — Zjevně nesprávné posouzení — Právo se v řízení účinné bránit — Povinnost uvést odůvodnění — Řízení bez účasti žalovaného — Návrh na vstup vedlejšího účastníka do řízení — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“ )

text:
               26.10.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 313/24

         Rozsudek Tribunálu ze dne 13. září 2013 — Anbouba v. Rada
   (Věc T-563/11) (1)

   (Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá proti Sýrii - Zmrazení finančních prostředků a hospodářských zdrojů - Důkazní břemeno - Zjevně nesprávné posouzení - Právo se v řízení účinné bránit - Povinnost uvést odůvodnění - Řízení bez účasti žalovaného - Návrh na vstup vedlejšího účastníka do řízení - Nevydání rozhodnutí ve věci samé)
   2013/C 313/48
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Issam Anbouba (Homs, Sýrie) (zástupci: M. A. Bastin, J. M. Salva a J. N. Louis, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: původně R. Liudvinaviciute-Cordeiro a M. M. Joséphidès, poté R. Liudvinaviciute-Cordeiro a A. Vitro, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Rady 2011/522/SZBP ze dne 2. září 2011, kterým se mění rozhodnutí 2011/273/SZBP o omezujících opatřeních vůči Sýrii (Úř. věst. L 228, s. 16), rozhodnutí Rady 2011/628/SZBP ze dne 23. září 2011, kterým se mění rozhodnutí 2011/273/SZBP o omezujících opatřeních vůči Sýrii (Úř. věst. L 247, s. 17), rozhodnutí Rady 2011/782/SZBP ze dne 1. prosince 2011 o omezujících opatřeních vůči Sýrii a o zrušení rozhodnutí 2011/273/SZBP (Úř. věst. L 319, s. 56), nařízení Rady (EU) č. 878/2011 ze dne 2. září 2011, kterým se mění nařízení (EU) č. 442/2011 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii (Úř. věst. L 228, s. 1), a nařízení Rady (EU) č. 36/2012 ze dne 18. ledna 2012 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii a o zrušení nařízení (EU) č. 442/2011 (Úř. věst. L 16, s. 1), v rozsahu, v němž je žalobcovo jméno uvedeno na seznamech osob, na něž se vztahují omezující opatření vzhledem k situaci v Sýrii, a návrh na zaplacení náhrady vzniklé škody.

      Výrok rozsudku

               1)

               Není již namístě vydat rozhodnutí o návrhu Evropské komise na vstup vedlejšího účastníka do řízení.

               2)

               Žaloba se zamítá.

               3)

               Issam Anbouba ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 25, ze dne 28.1.2012.


title: Spojené věci C-89/10 a C-96/10: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 8. září 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rechtbank van eerste aanleg te Brussel — Belgie) — Q-Beef NV (C-89/10), Frans Bosschaert (C-96/10) v. Belgický stát (C-89/10), Belgický stát, Vleesgroothandel Georges Goossens en Zonen NV, Slachthuizen Goossens NV (C-96/10) ( Vnitrostátní poplatky neslučitelné s právem Unie — Poplatky zaplacené na základě systému finanční podpory a odvodů, který byl prohlášen za neslučitelný s právem Unie — Systém nahrazený novým systémem považovaným za slučitelný — Vrácení neoprávněně vybraných poplatků — Zásady rovnocennosti a efektivity — Délka promlčecí lhůty — Dies a quo — Pohledávky vymáhané na státu a na jednotlivcích — Odlišné lhůty )

text:
               22.10.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 311/9

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 8. září 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rechtbank van eerste aanleg te Brussel — Belgie) — Q-Beef NV (C-89/10), Frans Bosschaert (C-96/10) v. Belgický stát (C-89/10), Belgický stát, Vleesgroothandel Georges Goossens en Zonen NV, Slachthuizen Goossens NV (C-96/10)
   (Spojené věci C-89/10 a C-96/10) (1)

   (Vnitrostátní poplatky neslučitelné s právem Unie - Poplatky zaplacené na základě systému finanční podpory a odvodů, který byl prohlášen za neslučitelný s právem Unie - Systém nahrazený novým systémem považovaným za slučitelný - Vrácení neoprávněně vybraných poplatků - Zásady rovnocennosti a efektivity - Délka promlčecí lhůty - Dies a quo - Pohledávky vymáhané na státu a na jednotlivcích - Odlišné lhůty)
   2011/C 311/11
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Rechtbank van eerste aanleg te Brussel

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Q-Beef NV (C-89/10), Frans Bosschaert (C-96/10)

      Žalovaní: Belgický stát (C-89/10), Belgický stát, Vleesgroothandel Georges Goossens en Zonen NV, Slachthuizen Goossens NV (C-96/10)

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Rechtbank van eerste aanleg te Brussel — Výklad práva Společenství týkající se zásad rovnocennosti a efektivity — Vnitrostátní poplatky neslučitelné s právem Společenství — Poplatky zaplacené na základě systému finanční podpory a odvodů, který byl prohlášen za neslučitelný s právem Společenství — Systém nahrazený novým systémem považovaným za slučitelný — Vrácení neoprávněně vybraných poplatků — Promlčecí lhůta

      Výrok

               1)

               Právo Unie za takových okolností, jaké jsou dány ve věci v původním řízení, nebrání uplatňování pětileté promlčecí lhůty, která je ve vnitrostátním právním řádu stanovena pro pohledávky vůči státu, na žaloby na vrácení poplatků zaplacených v rozporu s uvedeným právem na základě „smíšeného systému podpor a poplatků“.

               2)

               Právo Unie nebrání vnitrostátní právní úpravě, která za takových okolností, jaké jsou dány ve věci v původním řízení, poskytuje jednotlivci delší promlčecí lhůtu pro vymožení poplatků od jiného jednotlivce, který vystupoval jako zprostředkovatel, jemuž tyto poplatky bezdůvodně zaplatil a který je k tíži prvně uvedeného odvedl státu, zatímco pokud by zaplatil tyto poplatky přímo státu, měl by tento jednotlivec k podaní žaloby kratší lhůtu, která se odchyluje od obecného režimu žaloby na vydání bezdůvodného obohacení, za podmínky, že jednotlivci vystupující jako zprostředkovatelé mohou na státu účinně požadovat částky, které případně vyplatí jiným jednotlivcům.

               3)

               Za takových okolností, jaké jsou dány ve věci v původním řízení, nemá konstatování Soudního dvora v rozsudku vydaném na základě žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce ohledně neslučitelnosti zpětné účinnosti sporné vnitrostátní právní úpravy s právem Unie dopad na počátek běhu promlčecí lhůty stanovené ve vnitrostátním právním řádu pro pohledávky vůči státu.

      (1)  Úř. věst. C 113, 1.5.2010.


title: Věc F-116/07: Žaloba podaná dne 8. října 2007 – Tomas v. Parlament

text:
               8.3.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 64/65

         Žaloba podaná dne 8. října 2007 – Tomas v. Parlament
   (Věc F-116/07)
   (2008/C 64/107)
   Jednací jazyk: litevština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Stanislovas Tomas (Kerkrade, Nizozemsko) (zástupce: M. Michalauskas, advokát)

      Žalovaný: Evropský parlament
   Návrhové žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování o výpovědi žalobce v rozsahu, v němž nebylo zrušeno rozhodnutím o zamítnutí stížnosti, nebo zrušit rozhodnutí o zamítnutí stížnosti v rozsahu, v němž nezrušilo rozhodnutí o výpovědi;

               —

               uložit žalovanému, aby žalobci zaplatil částku ve výši 125 000 eur jako náhradu jeho nemajetkové a majetkové újmy;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobce se domáhá jednak zrušení rozhodnutí, kterým orgán oprávněný ke jmenování rozhodl o jeho výpovědi, a jednak náhrady utrpěné újmy. Na podporu své žaloby uplatňuje zneužití funkce orgánem oprávněným ke jmenování, porušení vícera ustanovení služebního řádu úředníků Evropských společenství, jakož i porušení článku 19 Evropského kodexu řádného správního postupu, porušení zásad dodržení práva obhajoby a řádné správy a porušení povinnosti péče Parlamentem.


title: Věc F-64/15: Žaloba podaná dne 23. dubna 2015 – ZZ v. OHIM

text:
               6.7.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 221/29

         Žaloba podaná dne 23. dubna 2015 – ZZ v. OHIM
   (Věc F-64/15)
   (2015/C 221/39)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: ZZ (zástupce: H. Tettenborn, Rechtsanwalt)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí žalovaného ze dne 4. června 2014, kterým se ukončuje pracovní smlouva žalobkyně na základě ustanovení uvedené smlouvy.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí OHIM oznámené žalobkyni dne 4. června 2014, kterým se konstatuje, že smlouva dočasného zaměstnance mezi žalobkyní a OHIM, prodloužená o výpovědní dobu v délce šesti měsíců počínající 4. červnem 2014, se ukončuje;

               —

               uložit OHIM, aby žalobkyni uhradil náhradu újmy a úroky ze spravedlivé částky, kterou stanoví Tribunál, a to za morální a nemajetkovou újmu způsobenou žalobkyni rozhodnutím OHIM uvedeným v bodě 1 návrhových žádání;

               —

               uložit OHIM, aby žalobkyni znovu zařadil mezi své zaměstnance a obnovil její služební postup, kterého by dosáhla, pokud by nadále pracovala, a v plném rozsahu jí nahradil majetkovou újmu, zejména vyplacením všech nedoplatků na platu a nahrazení ostatní majetkové újmy, kterou utrpěla z důvodu protiprávního jednání OHIM (odpočty z vypláceného příspěvku v nezaměstnanosti);

               —

               podpůrně, za předpokladu, že z právních nebo faktických důvodů nebude žalobkyně znovu zařazena na své pracovní místo nebo nebude pracovat za původních podmínek, uložit OHIM, aby jí vyplatil náhradu újmy a úroky z titulu hmotné újmy přičitatelné protiprávnímu ukončení její činnosti, a to ve výši odpovídající rozdílu mezi příjmy, kterých skutečně mohla dosáhnout a příjmy, které by pobírala, pokud by její smlouva nebyla ukončena, s přihlédnutím k důchodovým dávkám a ostatním nárokům;

               —

               uložit OHIM náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-330/15: Žaloba podaná dne 24. června 2015 – Keil v. OHIM – Naturafit Diätetische Lebensmittelproduktions (BasenCitrate)

text:
               24.8.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 279/44

         Žaloba podaná dne 24. června 2015 – Keil v. OHIM – Naturafit Diätetische Lebensmittelproduktions (BasenCitrate)
   (Věc T-330/15)
   (2015/C 279/55)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Rudolf Keil (Grevenbroich, Německo) (zástupce: J. Sachs, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Naturafit Diätetische Lebensmittelproduktions GmbH (Röttenbach, Německo)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Majitel sporné ochranné známky: žalobce

      Sporná ochranná známka: slovní ochranná známka Společenství „BasenCitrate – ochranná známka Společenství č. 11 120 284

      Řízení před OHIM: řízení o prohlášení neplatnosti

      Napadené rozhodnutí: rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 15. dubna 2015 ve věci R 1541/2014-1

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil žalované a vedlejší účastnici náhradu nákladů řízení, včetně nákladů řízení před odvolacím senátem.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009;

               —

               porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-435/13 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 2. srpna 2013 Erichem Kastenholzem proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 6. června 2013 ve věci T-68/11, Erich Kastenholz v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

text:
               19.10.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 304/5

         Kasační opravný prostředek podaný dne 2. srpna 2013 Erichem Kastenholzem proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 6. června 2013 ve věci T-68/11, Erich Kastenholz v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)
   (Věc C-435/13 P)
   2013/C 304/10
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Erich Kastenholz (zástupce: L. Acker, advokát)

      Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Owatchme A/S

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

   Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek navrhuje, aby Soudní dvůr

               —

               zrušil napadený rozsudek Tribunálu,

               —

               vyhověl jeho návrhu zrušit sporné rozhodnutí, anebo podpůrně vrátil věc Tribunálu k novému rozhodnutí,

               —

               uložil Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu náhradu nákladů řízení, které vznikly navrhovateli v řízení v prvním stupni a v řízení o kasačním opravném prostředku.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Na podporu svého kasačního opravného prostředku navrhovatel uvádí tři důvody:

               —

               Porušení čl. 5 odst. 1 písm. a) ve spojení s čl. 5 odst. 2 nařízení č. 6/2002 (1)

               Toto porušení se dělí na dvě části:

                           —

                           absence rozlišení mezi kritérii novosti a individuální povahy,

                           —

                           nepřípustné zohlednění barev průmyslového vzoru při posouzení jeho novosti z důvodu, že přihláška byla podána v černobílé barvě.

               —

               Porušení čl. 6 odst. 1 písm. b) ve spojení s čl. 6 odst. 2 nařízení č. 6/2002
               Toto porušení se dělí na tři části:

                           —

                           neidentifikování podobností a rozdílů mezi spornými průmyslovými vzory,

                           —

                           nezvážení stejných a rozdílných koncepčních prvků,

                           —

                           nedostatek odůvodnění týkající se otázky individuální povahy sporného průmyslového vzoru Společenství.

               —

               Porušení čl. 25 odst. 1 písm. f) nařízení č. 6/2002, jakož i informační povinnosti upravené v čl. 63 odst. 1 první a druhé větě nařízení č. 6/2002.
               Toto porušení se dělí na čtyři části:

                           —

                           Tribunál se nesprávně domníval, že bylo možné nezohlednit znalecký posudek předložený v rámci správního řízení,

                           —

                           ani odvolací senát, ani Tribunál se ve svých rozhodnutích nezabývaly znaleckým posudkem a vyjádřením, který k němu byl připojen,

                           —

                           ani odvolací senát, ani Tribunál řádně neodůvodnily svá jednotlivá rozhodnutí, pokud jde o porušení vnitrostátní právní úpravy v oblasti autorských práv, zejména pokud jde o rozsah ochrany, kterou vnitrostátní právo přiznává autorovi,

                           —

                           odvolací senát a Tribunál se nesprávně domnívaly, že v rámci čl. 25 odst. 1 písm. f) nařízení č. 6/2002 účastníkovi řízení podávajícímu kasační opravný prostředek přísluší objasnit, v čem v konkrétní dotčené vnitrostátní právní úpravě spočívá ochrana autorského práva, a současně porušily rozsah povinností odvolacího senátu a Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu přezkoumat v souladu s čl. 63 odst. 1 první a druhou větou nařízení č. 6/2002 z moci úřední skutkové okolnosti a použitelnou právní úpravu.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 6/2002 ze dne 12. prosince 2001 o (průmyslových) vzorech Společenství (Úř. věst. L 3, 5.1.2002, s. 1; Zvl. vyd. 13/27, s. 142).


title: Věc F-59/15: Žaloba podaná dne 21. dubna 2015 – ZZ v. Komise

text:
               29.6.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/48

         Žaloba podaná dne 21. dubna 2015 – ZZ v. Komise
   (Věc F-59/15)
   (2015/C 213/77)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobce: ZZ (zástupci: T. Bontinck a A. Guillerme, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí nezaplatit odchodné požadované žalobcem po ukončení jeho pracovního poměru a přiznání náhrady škody za újmu, kterou údajně utrpěl.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               Uložit zaplacení požadovaného odchodného zvýšeného o úroky ode dne 26. března 2014, tj. od data, kdy mělo být zmíněné odchodné vyplaceno, vypočteného na základě úrokové sazby stanovené Evropskou centrální bankou pro hlavní refinanční operace v průběhu dotyčného období, zvýšené o dva procentní body;

               —

               nahradit škodu utrpěnou žalobcem, vyčíslenou s výhradou zvýšení nebo snížení v průběhu řízení částkou 4  275,80 eur, zvýšenou o úrok ode dne podání stížnosti (tj. od 16. září 2014), vypočtený na základě sazby stanovené Evropskou centrální bankou pro hlavní refinanční operace použitelné během dotčeného období, zvýšené o dva procentní body;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-198/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de lo Social de Benidorm (Španělsko) dne 16. dubna 2013 — Víctor Manuel Julián Hernández a další v. Puntal Arquitectura S.L. a další

text:
               29.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 189/5

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de lo Social de Benidorm (Španělsko) dne 16. dubna 2013 — Víctor Manuel Julián Hernández a další v. Puntal Arquitectura S.L. a další
   (Věc C-198/13)
   2013/C 189/10
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Juzgado de lo Social de Benidorm

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Víctor Manuel Julián Hernández, Chems Eddine Adel, Jaime Morales Ciudad, Bartolomé Madrid Madrid, Martín Selles Orozco, Alberto Martí Juan y Said Debbaj

      Žalovaní: Puntal Arquitectura S.L., Obras Alteramar S.L., Altea Diseño y Proyectos S.L., Ángel Muñoz Sánchez, Vicente Orozco Miro y Subdelegación del Gobierno de España en Alicante

      Předběžné otázky

               1)

               Spadá právní úprava obsažená v článku 57 Estatuto de los Trabajadores ve spojení s čl. 116 odst. 2 Texto Refundido de la Ley de Procedimiento Laboral, která spočívá v tom, že španělský stát platí přímo zaměstnancům v případě platební neschopnosti zaměstnavatele tak zvané „salarios de tramitación“ za dobu přesahující 60 (v současnosti 90) pracovních dnů od podání žaloby k příslušnému soudu, do působnosti směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/94/ES (1) ze dne 22. října 2008 o ochraně zaměstnanců v případě platební neschopnosti zaměstnavatele, konkrétně pod ustanovení čl. 1 odst. 1, čl. 2 odst. 3 a 4, článků 3, 5 a 11 této směrnice?

               2)

               V případě kladné odpovědi na předchozí otázku, byla by praxe, podle které španělský stát platí přímo zaměstnancům v případě platební neschopnosti zaměstnavatele tak zvané „salarios de tramitación“ za dobu přesahující 60 (v současnosti 90) pracovních dnů od podání žaloby, avšak pouze u propuštění, která soud prohlásil za neoprávněná, nikoli však u propuštění prohlášených za neplatná, v rozporu s článkem 20 Listiny základních práv Evropské unie (2) a v každém případě s obecnou zásadou rovnosti a zákazu diskriminace v unijním právu?

               3)

               Mohl by ve smyslu předchozí otázky takový soud, jako je předkládající soud, nepoužít právní úpravu, která umožňuje, aby španělský stát zaplatil přímo zaměstnancům v případě platební neschopnosti zaměstnavatele tak zvané „salarios de tramitación“ za dobu přesahující 60 (v současnosti 90) pracovních dnů od podání žaloby, avšak pouze u propuštění, která soud prohlásil za neoprávněná, nikoli však u propuštění prohlášených za neplatná, pokud mezi jedním a druhým v dané oblasti („salarios de tramitación“) neexistují objektivní rozdíly?

      (1)  Úř. věst. L 283, s. 36.

      (2)  Úř. věst. 2000, C 364, s. 1.