title: Věc T-617/20: Rozsudek Tribunálu ze dne 20. října 2021 – Standardkessel Baumgarte Holding v. EUIPO (Standardkessel) („Ochranná známka Evropské unie – Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie Standardkessel – Absolutní důvody pro zamítnutí zápisu – Neexistence popisného charakteru – Rozlišovací způsobilost – Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (EU) 2017/1001“)

text:
               3.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 2/35

      Rozsudek Tribunálu ze dne 20. října 2021 – Standardkessel Baumgarte Holding v. EUIPO (Standardkessel)
      (Věc T-617/20) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie Standardkessel - Absolutní důvody pro zamítnutí zápisu - Neexistence popisného charakteru - Rozlišovací způsobilost - Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (EU) 2017/1001“)
      (2022/C 2/48)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Standardkessel Baumgarte Holding GmbH (Duisburg, Německo) (zástupkyně: J. Vogtmeier, advokátka)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: A. Bosse a E. Markakis, zmocněnci)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 27. července 2020 (věc R 2665/2019-1) týkajícímu se přihlášky slovního označení Standardkessel jako ochranné známky Evropské unie.

         Výrok

                  1)

                  Rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 27. července 2020 (věc R 2665/2019-1) se zrušuje v rozsahu, v němž se týká výrobků „obecné kovy a jejich slitiny; kovové materiály ve stavu suroviny nebo polotovaru pro nespecifikované použití; kovové materiály pro stavebnictví (neelektrické)“, které patří do třídy 6, „elevátory (stroje), jeřáby“, které patří do třídy 7, a služeb „pronájmu generátorů; recyklace odpadu“ a „spalování odpadu; recyklace odpadu a recyklovatelného materiálu; recyklace chemikálií; zpracování odpadu (transformace); třídění odpadu a recyklovatelného materiálu (transformace)“, které patří to třídy 40 ve smyslu Niceské dohody o mezinárodním třídění výrobků a služeb pro účely zápisu známek ze dne 15. června 1957, ve znění změn a doplňků.

                  2)

                  Ve zbývající části se žaloba zamítá.

                  3)

                  Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 414, 30.11.2020.


title: Věc T-755/20: Rozsudek Tribunálu ze dne 10. listopadu 2021 – Nissan Motor v. EUIPO – VDL Groep (VDL E-POWER) („Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie VDL E-POWER – Starší národní obrazové ochranné známky e-POWER – Relativní důvod pro zamítnutí – Neexistence nebezpečí záměny – Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001 – Povinnost uvést odůvodnění – Článek 94 odst. 1 nařízení 2017/1001“)

text:
               3.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 2/36

      Rozsudek Tribunálu ze dne 10. listopadu 2021 – Nissan Motor v. EUIPO – VDL Groep (VDL E-POWER)
      (Věc T-755/20) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie VDL E-POWER - Starší národní obrazové ochranné známky e-POWER - Relativní důvod pro zamítnutí - Neexistence nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001 - Povinnost uvést odůvodnění - Článek 94 odst. 1 nařízení 2017/1001“)
      (2022/C 2/49)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Nissan Motor Co. Ltd (Jokohama, Japonsko) (zástupce: P. Martini-Berthon, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: V. Ruzek, zmocněnec)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: VDL Groep BV (Eindhoven, Nizozemsko) (zástupce: M. Rijks, advokát)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 20. října 2020 (věc R 2914/2019-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Nissan Motor a VDL Groep.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnost Nissan Motor Co. Ltd ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Úřadem Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) a společností VDL Groep BV.

         (1)  Úř. věst. C 53, 15.2.2021.


title: Věc T-756/20: Rozsudek Tribunálu ze dne 10. listopadu 2021 – Nissan Motor v. EUIPO – VDL Groep (VDL E-POWERED) („Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie VDL E-POWERED – Starší národní obrazové ochranné známky e-POWER – Relativní důvod pro zamítnutí – Neexistence nebezpečí záměny – Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001 – Povinnost uvést odůvodnění – Článek 94 odst. 1 nařízení 2017/1001“)

text:
               3.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 2/37

      Rozsudek Tribunálu ze dne 10. listopadu 2021 – Nissan Motor v. EUIPO – VDL Groep (VDL E-POWERED)
      (Věc T-756/20) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie VDL E-POWERED - Starší národní obrazové ochranné známky e-POWER - Relativní důvod pro zamítnutí - Neexistence nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001 - Povinnost uvést odůvodnění - Článek 94 odst. 1 nařízení 2017/1001“)
      (2022/C 2/50)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Nissan Motor Co. Ltd (Jokohama, Japonsko) (zástupce: P. Martini-Berthon, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: V. Ruzek, zmocněnec)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: VDL Groep BV (Eindhoven, Nizozemsko) (zástupce: M. Rijks, advokát)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 20. října 2020 (věc R 2915/2019-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Nissan Motor a VDL Groep.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnost Nissan Motor Co. Ltd ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Úřadem Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) a společností VDL Groep BV.

         (1)  Úř. věst. C 53, 15.2.2021.


title: Věc T-729/20: Usnesení Tribunálu ze dne 3. listopadu 2021 – Aurubis v. Komise („Žaloba na neplatnost – Životní prostředí – Směrnice 2003/87/ES – Skleníkové plyny – Přidělování povolenek na emise skleníkových plynů – Žádost o převedení povolenek na emise skleníkových plynu na Německo – Žádost podaná v rámci vnitrostátního řízení o předběžném opatření za účelem zajistit užitečný účinek řízení o předběžné otázce ve věci C-271/20 – Zamítavé rozhodnutí Komise – Aktivní legitimace – Neexistence bezprostředního dotčení – Nepřípustnost“)

text:
               3.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 2/37

      Usnesení Tribunálu ze dne 3. listopadu 2021 – Aurubis v. Komise
      (Věc T-729/20) (1)

      („Žaloba na neplatnost - Životní prostředí - Směrnice 2003/87/ES - Skleníkové plyny - Přidělování povolenek na emise skleníkových plynů - Žádost o převedení povolenek na emise skleníkových plynu na Německo - Žádost podaná v rámci vnitrostátního řízení o předběžném opatření za účelem zajistit užitečný účinek řízení o předběžné otázce ve věci C-271/20 - Zamítavé rozhodnutí Komise - Aktivní legitimace - Neexistence bezprostředního dotčení - Nepřípustnost“)
      (2022/C 2/51)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Aurubis AG (Hamburk, Německo) (zástupci: S. Altenschmidt a J. Hoss, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: B. De Meester a G. Wils, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 263 SFEU a znějící na zrušení dopisu Komise ze dne 8. prosince 2020, kterým tento orgán zamítl žádost Deutsche Emissionshandelsstelle (německý orgán pro obchodování s povolenkami na emise) o předběžné převedení na účet Spolkové republiky Německo, nebo podpůrně na účet provozovatele, kterým je žalobkyně, nejpozději do 31. prosince 2020, určitého počtu povolenek na emise skleníkových plynů, který odpovídá dodatečnému počtu povolenek, na jejichž bezplatné přidělení v rámci třetího obchodovacího období s povolenkami na emise skleníkových plynů žalobkyně podala návrh k Verwaltungsgericht Berlin (správní soud v Berlíně, Německo).

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá jako nepřípustná.

                  2)

                  Společnosti Aurubis AG se ukládá náhrada nákladů řízení, včetně nákladů souvisejících s řízením o předběžném opatření.

         (1)  Úř. věst. C 44, 8. 2. 2021.


title: Věc T-731/20: Usnesení Tribunálu ze dne 3. listopadu 2021 – ExxonMobil Production Deutschland v. Komise („Žaloba na neplatnost – Životní prostředí – Směrnice 2003/87/ES – Skleníkové plyny – Přidělování povolenek na emise – Žádost o převedení povolenek na emise Německu – Žádost předložená v rámci vnitrostátního řízení o předběžných opatřeních za účelem zajištění užitečného účinku řízení o předběžné otázce ve věci C-126/20 – Zamítavé rozhodnutí Komise – Aktivní legitimace – Neexistence přímého dotčení – Nepřípustnost“)

text:
               3.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 2/38

      Usnesení Tribunálu ze dne 3. listopadu 2021 – ExxonMobil Production Deutschland v. Komise
      (Věc T-731/20) (1)

      („Žaloba na neplatnost - Životní prostředí - Směrnice 2003/87/ES - Skleníkové plyny - Přidělování povolenek na emise - Žádost o převedení povolenek na emise Německu - Žádost předložená v rámci vnitrostátního řízení o předběžných opatřeních za účelem zajištění užitečného účinku řízení o předběžné otázce ve věci C-126/20 - Zamítavé rozhodnutí Komise - Aktivní legitimace - Neexistence přímého dotčení - Nepřípustnost“)
      (2022/C 2/52)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: ExxonMobil Production Deutschland GmbH (Hannover, Německo) (zástupci: S. Altenschmidt a J. Hoss, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: B. De Meester a G. Wils, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 263 SFEU a znějící na zrušení dopisu Komise ze dne 8. prosince 2020, kterým zamítla žádost podanou Deutsche Emissionshandelsstelle (německý orgán pro obchodování s povolenkami na emise) o převedení, z titulu předběžných opatření, na národní vkladní účet Spolkové republiky Německo nebo podpůrně na vkladní účet provozovatele zařízení, kterým je žalobkyně, a nejpozději do 31. prosince 2020 určitého počtu povolenek na emise skleníkových plynů, který odpovídá počtu dodatečných bezplatných povolenek na emise, o jejichž přidělení pro třetí obchodovací období s povolenkami na emise požádala žalobkyně u Verwaltungsgericht Berlin (správní soud v Berlíně, Německo).

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

                  2)

                  Společnosti ExxonMobil Production Deutschland GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení, včetně těch, které jsou spojeny s řízením o předběžném opatření.

         (1)  Úř. věst. C 44, 8.2.2021.


title: Věc T-430/21: Usnesení Tribunálu ze dne 29. října 2021 – Apex Brands v. EUIPO – Sartorius Werkzeuge (SATA) („Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Zpětvzetí námitek – Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)

text:
               3.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 2/39

      Usnesení Tribunálu ze dne 29. října 2021 – Apex Brands v. EUIPO – Sartorius Werkzeuge (SATA)
      (Věc T-430/21) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Zpětvzetí námitek - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
      (2022/C 2/53)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Apex Brands, Inc. (Wilmington, Delaware, Spojené státy) (zástupci: S. Fröhlich, M. Hartmann a H. Lerchl, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: E. Markakis, zmocněnec)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO: Sartorius Werkzeuge GmbH & Co. KG (Ratingen, Německo)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 4. května 2021 (věc R 2322/2020-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Sartorius Werkzeuge a Apex Brands.

         Výrok

                  1)

                  O žalobě již není důvodné rozhodnout.

                  2)

                  Společnost Apex Brands, Inc. ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Úřadem Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO).

         (1)  Úř. věst. C 357, 6.9.2021.


title: Věc T-527/21 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 29. října 2021 – Abenante a další v. Parlament a Rada („Řízení o předběžných opatřeních – Nařízení (EU) 2021/953 – Digitální certifikát EU COVID – Návrh na odklad vykonatelnosti – Neexistence naléhavosti“)

text:
               3.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 2/39

      Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 29. října 2021 – Abenante a další v. Parlament a Rada
      (Věc T-527/21 R)
      („Řízení o předběžných opatřeních - Nařízení (EU) 2021/953 - Digitální certifikát EU COVID - Návrh na odklad vykonatelnosti - Neexistence naléhavosti“)
      (2022/C 2/54)
      Jednací jazyk: italština

         Účastníci řízení

         Žalobci: Stefania Abenante (Ferrare, Itálie) a dalších 423 žalobců, jejichž jména jsou uvedena v příloze usnesení (zástupce: M. Sandri, advokát)

         Žalovaní: Evropský parlament (zástupci: L. Visaggio, J. Rodrigues a P. López-Carceller, zmocněnci), Rada Evropské unie (zástupci: M. Moore a S. Scarpa Ferraglio, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článků 278 a 279 SFEU znějící na odklad vykonatelnosti čl. 3 odst. 1 písm. a) a b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2021/953 ze dne 14. června 2021 o rámci pro vydávání, ověřování a uznávání interoperabilních certifikátů o očkování, o testu a o zotavení v souvislosti s onemocněním COVID-19 (digitální certifikát EU COVID) za účelem usnadnění volného pohybu během pandemie COVID-19 (Úř. věst. 2021, L 211, s. 1).

         Výrok

                  1)

                  Návrh na vydání předběžného opatření se zamítá.

                  2)

                  O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc T-538/21 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 3. listopadu 2021 – PBL a WA v. Komise („Řízení o předběžných opatřeních – Státní podpory – Podpory poskytnuté Francií ve prospěch profesionálního fotbalového klubu – Návrh na předběžná opatření – Neexistence naléhavosti“)

text:
               3.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 2/40

      Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 3. listopadu 2021 – PBL a WA v. Komise
      (Věc T-538/21 R)
      („Řízení o předběžných opatřeních - Státní podpory - Podpory poskytnuté Francií ve prospěch profesionálního fotbalového klubu - Návrh na předběžná opatření - Neexistence naléhavosti“)
      (2022/C 2/55)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobci: Penya Barça Lyon: Plus que des supporters (PBL) (Bron, Francie) a WA (zástupce: J. Branco, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: B. Stromsky a G. Braga da Cruz, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článků 278 a 279 SFEU a znějící jednak na zrušení dopisu Komise ze dne 1. září 2021, sp. zn. COMP.C.4/AH/mdr 2021(092342), který obsahuje odpověď na stížnost v oblasti státní podpory (SA.64489 – Státní podpora poskytnutá fotbalovému klubu Paris Saint Germain), a jednak na vydání příkazů Komisi.

         Výrok

                  1)

                  Návrh na vydání předběžného opatření se zamítá.

                  2)

                  O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc T-654/21: Žaloba podaná dne 8. října 2021 – Eurecna v. Komise

text:
               3.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 2/40

      Žaloba podaná dne 8. října 2021 – Eurecna v. Komise
      (Věc T-654/21)
      (2022/C 2/56)
      Jednací jazyk: italština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Eurecna SpA (Benátky, Itálie) (zástupce: R. Sciaudone, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí;

                  —

                  nařídil Komisi, aby předložila zprávu Evropského úřadu pro boj proti podvodům a její přílohy; a

                  —

                  uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z porušení povinnosti uvést odůvodnění.

                              —

                              V této souvislosti žalobkyně tvrdí, že zaprvé dokumenty, na nichž je napadené rozhodnutí založeno, jsou nekonzistentní a anormální, zadruhé odůvodnění dopisu ze dne 25. června 2019 o přerušení je nedostatečné a nekonzistentní, zatřetí byla porušena povinnost uvést odůvodnění ve vyšetřovacím spisu Evropského úřadu pro boj proti podvodům a začtvrté byla porušena povinnost uvést odůvodnění v závěrech Evropského úřadu pro boj proti podvodům z důvodu neurčitosti, obecnosti a věcných nedostatků.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z porušení zásady řádné správy a náležité péče při správní činnosti v souvislosti s auditem provedeným společností Ernst & Young.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z porušení práva na obhajobu v souvislosti s auditem provedeným společností Ernst & Young.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení zásady řádné správy z důvodu porušení povinnosti nestrannosti při správní činnosti.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vycházející z toho, že ve zprávě společnosti Ernst & Young byla smlouva nesprávně vyložena.


title: Věc T-666/21: Žaloba podaná dne 15. října 2021 – Società Navigazione Siciliana v. Komise

text:
               3.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 2/41

      Žaloba podaná dne 15. října 2021 – Società Navigazione Siciliana v. Komise
      (Věc T-666/21)
      (2022/C 2/57)
      Jednací jazyk: italština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Società Navigazione Siciliana SCpA (Trapani, Itálie) (zástupci: R. Nazzini, F. Ruggeri Laderchi, C. Labruna a L. Calini, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  částečně zrušil rozhodnutí ze dne 17. června 2021 v části, v níž bylo konstatováno, že Società Navigazione Siciliana SCpA je příjemkyní protiprávní podpory vyplývající z osvobození od daní stanoveného zákonem z roku 2010, a italskému státu nařízeno požadovat její navrácení;

                  —

                  uložil Komisi povinnost nahradit škodu, která byla vypočítána a bude vypočítána v (případné) pozdější fázi řízení;

                  —

                  uložil Komisi náhradu nákladů tohoto řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z nesprávného určení příjemce podpory – Porušení práva

                              —

                              V této souvislosti žalobkyně tvrdí, že rozhodnutí ze dne 17. června 2021 je stiženo zjevně nesprávným výkladem a použitím evropské právní úpravy v části, v níž Komise za příjemce podpory, jež byla prohlášena za neslučitelnou s evropskou právní úpravou, v souvislosti s platbou poplatku za zápis koupě části podniku Siremar považovala Società Navigazione Siciliana SCpA (a nikoli Siremar).

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející ze slučitelnosti podpory s výjimkou stanovenou v čl. 106 odst. 2 SFEU – Porušení práva – Porušení povinnosti uvést odůvodnění

                              —

                              V této souvislosti žalobkyně tvrdí, že rozhodnutí ze dne 17. června 2021 je v každém případě stiženo zjevně nesprávným výkladem a použitím evropské právní úpravy, jakož i porušením povinnosti žalované uvést odůvodnění v části, v níž Komise – aniž by v tomto ohledu provedla jakoukoli analýzu – vyloučila slučitelnost podpory ve prospěch Società Navigazione Siciliana SCpA s výjimkou stanovenou v čl. 106 odst. 2 SFEU pro služby obecného hospodářského zájmu.


title: Věc T-668/21: Žaloba podaná dne 15. října 2021 – Siremar v. Komise

text:
               3.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 2/42

      Žaloba podaná dne 15. října 2021 – Siremar v. Komise
      (Věc T-668/21)
      (2022/C 2/58)
      Jednací jazyk: italština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Sicilia Regionale Marittima SpA – Siremar (Řím, Itálie) (zástupci: B. Nascimbene, F. Rossi Dal Pozzo a A. Moriconi, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí ze dne 17. června 2021, pokud jde o články 2 a 3;

                  —

                  podpůrně zrušil články 5 a 6 rozhodnutí, které nařizují navrácení údajných podpor a stanovují, že toto navrácení má být provedeno bez odkladu a účinně;

                  —

                  uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z porušení čl. 107 odst. 1 a čl. 108 odst. 2 SFEU, jakož i pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 2004 [pokyny Společenství pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích, Úř. věst. C 244 ze dne 1. 10. 2004, s. 2].

                              —

                              Žalobkyně v tomto ohledu tvrdí, že napadené rozhodnutí obsahuje nesprávné právní posouzení při použití čl. 107 odst. 3 písm. b) SFEU, včetně pokud jde o pokyny z roku 2004 v rozsahu, v němž je v něm uveden závěr, že poskytování podpory na záchranu společnosti Sireman bylo v rozporu s právem prodlouženo o rok a tato podpora nebyla slučitelná s pravidly EU v oblasti státních podpor.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 107 odst. 1 a čl. 108 odst. 2 SFEU ve vztahu k výjimkám z úhrady některých daní.

                              —

                              Žalobkyně v tomto ohledu tvrdí, že sporný nárok na daňovou výjimku podléhá podmínkám, které jsou obecně stanoveny pro konkurzní řízení.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z porušení zásad právní jistoty a řádné správy, pokud jde o dobu trvání řízení a protiprávnost inkasního příkazu, která z toho vyplývá.

                              —

                              Žalobkyně v tomto ohledu uvádí, že přezkumný postup, který je v této věci zpochybňován, byl příliš dlouhý, což je v rozporu se zásadami právní jistoty a řádné správy, jakož i s obecnými zásadami, které se s nimi nerozlučně pojí.


title: Věc T-681/21: Žaloba podaná dne 20. října 2021 – Alves Casas v. EUIPO – Make-Up Art Cosmetics (mccosmetics NY)

text:
               3.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 2/43

      Žaloba podaná dne 20. října 2021 – Alves Casas v. EUIPO – Make-Up Art Cosmetics (mccosmetics NY)
      (Věc T-681/21)
      (2022/C 2/59)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: portugalština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Ana Maria Alves Casas (Porto, Portugalsko) (zástupkyně: Â. Rodrigues Oliveira, advokátka)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Make-Up Art Cosmetics, Inc. (New York, New York, Spojené státy)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie mccosmetics NY – Přihláška k zápisu č. 17866777

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 20. října 2021 ve věci R 2398/2020-2

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí a

                  —

                  uložil EUIPO náhradu veškerých nákladů řízení EUIPO se vším příslušenstvím náležejícím podle práva.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 47 odst. 2 a 3 a čl. 8 odst. 1 písm. b) a odst. 5 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-684/21: Žaloba podaná dne 21. října 2021 – Mostostal v. EUIPO – Polimex – Mostostal (MOSTOSTAL)

text:
               3.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 2/43

      Žaloba podaná dne 21. října 2021 – Mostostal v. EUIPO – Polimex – Mostostal (MOSTOSTAL)
      (Věc T-684/21)
      (2022/C 2/60)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Mostostal S.A. (Varšava, Polsko) (zástupkyně: C. Saettel, advokátka)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Polimex – Mostostal S.A. (Varšava)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie MOSTOSTAL – Ochranná známka Evropské unie č. 9 329 848

         Řízení před EUIPO: Řízení o zrušení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 30. července 2021, ve věci R 2508/2019-5

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  prohlásil ochrannou známku Evropské unie zapsanou dne 20. května 2011 pod číslem 9 329 848 za platnou;

                  —

                  uložil EUIPO a vedlejšímu účastníkovi řízení náhradu nákladů řízení podle čl. 134 odst. 1 jednacího řádu Tribunálu.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení čl. 94 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

                  —

                  Porušení čl. 59 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

                  —

                  Porušení čl. 59 odst. 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

                  —

                  Porušení článku 61 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-694/21: Žaloba podaná dne 28. října 2021 – aTmos Industrielle Lüftungstechnik v. EUIPO – aTmos Industrielle Lüftungstechnik (aTmos)

text:
               3.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 2/44

      Žaloba podaná dne 28. října 2021 – aTmos Industrielle Lüftungstechnik v. EUIPO – aTmos Industrielle Lüftungstechnik (aTmos)
      (Věc T-694/21)
      (2022/C 2/61)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: aTmos Industrielle Lüftungstechnik GmbH (Düsseldorf, Německo) (zástupci: F. Stangl a S. Pilgram, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: aTmos Industrielle Lüftungstechnik GmbH (Riedstadt, Německo)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie aTmos – Ochranná známka Evropské unie č. 12 285 649

         Řízení před EUIPO: Řízení o zrušení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 2. září 2021 ve věci R 1844/2020-5

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení včetně nákladů řízení u odvolacího senátu.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení čl. 60 odst. 1 písm. c) ve spojení s čl. 8 odst. 4 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

                  —

                  Porušení čl. 95 odst. 1 věty druhé nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-695/21: Žaloba podaná dne 28. října 2021 – Alauzun a další v. Komise

text:
               3.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 2/45

      Žaloba podaná dne 28. října 2021 – Alauzun a další v. Komise
      (Věc T-695/21)
      (2022/C 2/62)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobci: Virginie Alauzun (Saint Cannat, Francie) a 774 dalších žalobců (zástupce: F. Di Vizio, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobci navrhují, aby Tribunál:

                  —

                  určil, že Evropská komise protiprávně nezahrnula zkoušky karcinogenity a genotoxicity do preklinické fáze vakcín používajících technologii mRNA;

                  —

                  uložil Evropské komisi povinnost zahrnout zkoušky karcinogenity a genotoxicity do preklinické fáze vakcín používajících technologii mRNA, jenž doposud nebyly v rámci řízení před EMA schváleny;

                  —

                  uložil Evropské komisi povinnost zahrnout zkoušky karcinogenity a genotoxicity do farmakovigilanční fáze u vakcín používajících technologii mRNA, které již byly v rámci řízení před EMA schváleny;

                  —

                  vyzval Komisi, aby sdělila následující informace:

                              —

                              přesný legislativně právní základ, na jehož základě nebyly dotyčné zkoušky zahrnuty do preklinické a farmakovigilanční fáze;

                              —

                              pravidla upravující povinné zkoušky vyžadované pro schválení vakcín používajících technologii mRNA.

                  —

                  uložil Evropské komisi náhradu všech nákladů řízení vynaložených žalobci.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu své žaloby žalobci uvádí, že došlo k porušení unijního práva a k nečinnosti Komise. Žalobci v této souvislosti tvrdí, že Komise nesplnila svoji povinnost zajistit „vysoký stupeň ochrany lidského zdraví“, která pro ni vyplývá z článku 168 SFEU, tím, že vakcínám používajícím technologii mRNA byla udělena podmíněná registrace bez zkoušek karcinogenity a genotoxicity.


title: Věc T-696/21: Žaloba podaná dne 28. října 2021 – Les Bordes Golf International v. EUIPO – Mast-Jägermeister (LES BORDES)

text:
               3.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 2/46

      Žaloba podaná dne 28. října 2021 – Les Bordes Golf International v. EUIPO – Mast-Jägermeister (LES BORDES)
      (Věc T-696/21)
      (2022/C 2/63)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Les Bordes Golf International (Saint-Laurent-Nouan, Francie) (zástupce: M. Maier, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Mast-Jägermeister SE (Wolfenbüttel, Německo)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatelka sporné ochranné známky: žalobkyně

         Sporná ochranná známka: přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie LES BORDES – přihláška č. 18 082 876

         Řízení před EUIPO: námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 1. září 2021 ve věci R 67/2021-4

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí,

                  —

                  potvrdil rozhodnutí námitkového oddělení ze dne 17. dubna 2020 vydané v námitkovém řízení č. B 3 094 876 a

                  —

                  uložil EUIPO a další účastnici řízení náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyní, včetně nákladů vynaložených před odvolacím senátem.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001


title: Věc T-697/21: Žaloba podaná dne 26. října 2021 – FC v. EASO

text:
               3.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 2/46

      Žaloba podaná dne 26. října 2021 – FC v. EASO
      (Věc T-697/21)
      (2022/C 2/64)
      Jednací jazyk: řečtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: FC (zástupci: V. Christianos, A. Skoulikis a G. Kelepouri, advokáti)

         Žalovaný: Evropský podpůrný úřad pro otázky azylu (EASO)

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí orgánu oprávněného uzavírat pracovní smlouvy EASO č. EASO/EDD/2021/112 ze dne 25. července 2021, kterým se zamítá stížnost podaná žalobcem dne 26. března 2021 podle čl. 90 odst. 2 Služebního řádu úředníků Evropské unie; a

                  —

                  uložil EASO náhradu všech nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce čtyři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z toho, že napadené rozhodnutí je stiženo porušením práva žalobce na obhajobu.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že napadené rozhodnutí je stiženo porušením práva na řádnou správu.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z toho, že napadené rozhodnutí je stiženo porušením práva žalobce na účinnou soudní ochranu.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z toho, že napadené rozhodnutí je stiženo porušením obecné zásady hospodárnosti řízení.


title: Věc T-698/21: Žaloba podaná dne 27. října 2021 – Paraskevaidis v. Rada a Komise

text:
               3.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 2/47

      Žaloba podaná dne 27. října 2021 – Paraskevaidis v. Rada a Komise
      (Věc T-698/21)
      (2022/C 2/65)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: Georgios Paraskevaidis (Wezembeek-Oppem, Belgie (zástupci: S. Pappas a D. A. Pappa, advokáti)

         Žalované: Rada Evropské unie a Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Komise ze dne 4. února 2021 a splátkový kalendář ze dne 9. března 2021 a dále rozhodnutí Rady ze dne 19. července 2021, jímž byla žalobcova stížnost proti rozhodnutí Komise zamítnuta, a to v rozsahu, v němž obsahuje doplňující odůvodnění, a

                  —

                  uložil žalovaným náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce čtyři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z tvrzení, že napadená rozhodnutí porušují zásadu legality. Žalobce rovněž tvrdí, že přepracované závěry č. 237/05 (1) nejsou použitelné na období, za něž žádá o příspěvek na vzdělání.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že přepracované závěry č. 237/05 byly protiprávně použity se zpětnou účinností.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z tvrzení, že přepracované závěry č. 237/05 byly přijaty vedoucími útvarů nad rámec jejich pravomocí.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že přepracované závěry jsou v rozporu s čl. 3 odst. 1 přílohy VII služebního řádu.

         (1)  Přepracované závěry č. 237/05 o příspěvku na vzdělání ve smyslu čl. 3 odst. 1 přílohy VII služebního řádu schválené vedoucími útvarů na jejich 284. zasedání konaném dne 1. července 2020


title: Věc T-700/21: Žaloba podaná dne 2. listopadu 2021 – Voco v. EUIPO (Tvar obalu)

text:
               3.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 2/48

      Žaloba podaná dne 2. listopadu 2021 – Voco v. EUIPO (Tvar obalu)
      (Věc T-700/21)
      (2022/C 2/66)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Voco GmbH (Cuxhaven, Německo) (zástupci: C. Spintig a S. Pietzcker, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Sporná ochranná známka: přihláška trojrozměrné ochranné známky Evropské unie (Tvar obalu) – Přihláška č. 17 959 421

         Napadené rozhodnutí: rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 23. srpna 2021, ve věci R 117/2021-4

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení před Tribunálem a před odvolacím senátem, a zejména náhradu nákladů vynaložených žalobkyní.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 2017/1001.


title: Věc T-701/21: Žaloba podaná dne 2. listopadu 2021 – Allessa v. EUIPO – Dumerth (CASSELLAPARK)

text:
               3.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 2/48

      Žaloba podaná dne 2. listopadu 2021 – Allessa v. EUIPO – Dumerth (CASSELLAPARK)
      (Věc T-701/21)
      (2022/C 2/67)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Allessa GmbH (Frankfurt nad Mohanem, Německo) (zástupci: S. Fröhlich, M. Hartmann a H. Lerchl, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastník řízení před odvolacím senátem: Carim Dumerth (Frankfurt nad Mohanem)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitel sporné ochranné známky: Další účastník v řízení před odvolacím senátem

         Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie CASSELLAPARK – Slovní ochranná známka Evropské unie č. 16 917 429

         Řízení před EUIPO: Řízení o zrušení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 11. srpna 2021, ve věci R 1043/2020-5

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení, jakož i nákladů vynaložených žalobkyní.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení práva být vyslechnut ve formě nedostatečného odůvodnění;

                  —

                  Porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

                  —

                  Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

                  —

                  Porušení čl. 7 odst. 1 písm. g) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

                  —

                  Porušení čl. 59 odst. 1 písm. a) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-704/21: Žaloba podaná dne 3. listopadu 2021 – Compass Tex v. EUIPO (Trusted Handwork)

text:
               3.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 2/49

      Žaloba podaná dne 3. listopadu 2021 – Compass Tex v. EUIPO (Trusted Handwork)
      (Věc T-704/21)
      (2022/C 2/68)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Compass Tex Ltd (Tsuen Wan, Hongkong, Čína) (zástupce: M. Gail, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie Trusted Handwork – Přihláška č. 18 244 483

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 31. srpna 2021, ve věci R 0034/2021-5

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) ve spojení s čl. 7 odst. 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 2017/1001.


title: Věc T-709/21: Žaloba podaná dne 1. listopadu 2021 – WhatsApp Ireland v. EDPB

text:
               3.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 2/50

      Žaloba podaná dne 1. listopadu 2021 – WhatsApp Ireland v. EDPB
      (Věc T-709/21)
      (2022/C 2/69)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: WhatsApp Ireland Ltd (Dublin, Irsko) (zástupci: H. G. Kamann, F. Louis, A. Vallery, advokáti, P. Nolan, B. Johnston, C. Monaghan, Solicitors, P. Sreenan, D. McGrath, C. Geoghegan a E. Egan McGrath, Barristers at Law)

         Žalovaný: Evropský sbor pro ochranu osobních údajů

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Evropského sboru pro ochranu osobních údajů (EDPB) 1/2021 ze dne 28. července 2021 v plném rozsahu nebo podpůrně v jeho relevantních částech, a

                  —

                  uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu své žaloby na zrušení závazného rozhodnutí EDPB 1/2021 ze dne 28. července 2021 týkajícího se sporu ohledně návrhu rozhodnutí Irského orgánu dozoru týkajícího se společnosti WhatsApp Ireland podle čl. 65 odst. 1 písm. a) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/679 (GDPR) (1), žalobkyně překládá sedm žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z toho, že EDPB překročil meze svých pravomocí podle článku 65 GDPR.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází z toho, že EDPB porušil čl. 13 odst. 1 písm. d) a čl. 12 odst. 1 GDPR, když tato ustanovení a povinnosti společnosti WhatsApp týkající se transparentnosti vyložil a aplikoval excesivně a požadoval, aby WhatsApp poskytla nepovinné informace.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vychází z toho, že EDPB porušil čl. 4 odst. 1 GDPR, když vyložil a aplikoval toto ustanovení a výraz „osobní údaje“ excesivně.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vychází z toho, že EDPB porušil presumpci neviny zakotvenou v článku 48 Listiny základních práv EU, když neakceptovatelně přenesl na společnost WhatsApp důkazní břemeno, pokud jde o prokázání toho, že prostředí, v němž zpracovává informace, funguje tak, že riziko opětovné identifikace subjektu údajů je čistě spekulativní.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vychází z toho, že EDPB porušil právo na řádnou správu zakotvené v článku 41 Listiny základních práv EU, když ignoroval právo společnosti WhatsApp na to být vyslechnuta, a porušil svou povinnost řádně a nestranně zkoumat důkazy a uvést odpovídající odůvodnění.

                  6.

                  Šestý žalobní důvod vychází z toho, že EDPB porušil článek 83 GDPR a různé související zásady, kterými se řídí určování pokut podle GDPR.

                  7.

                  Sedmý žalobní důvod vychází z toho, že EDPB porušil zásadu právní jistoty, když neuznal, že jeho rozhodnutí vykládá a aplikuje několik ustanovení GDPR novým způsobem, takže porušení nebylo předvídatelné.

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/679 ze dne 27. dubna 2016 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů a o zrušení směrnice 95/46/ES (obecné nařízení o ochraně osobních údajů) (Úř. věst. 2016, L 119, s. 1).


title: Věc T-716/21: Žaloba podaná dne 8. listopadu 2021 – Kaczorowska v. EUIPO – Groupe Marcelle (MAESELLE)

text:
               3.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 2/51

      Žaloba podaná dne 8. listopadu 2021 – Kaczorowska v. EUIPO – Groupe Marcelle (MAESELLE)
      (Věc T-716/21)
      (2022/C 2/70)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Katarzyna Kaczorowska (Varšava, Polsko) (zástupce: P. Kurcman, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Groupe Marcelle Inc. (Lachine, Quebec, Kanada)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie MAESELLE – Přihláška č. 18 131 833

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 6. září 2021, ve věci R 670/2021-4

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  zrušil rozhodnutí námitkového oddělení ze dne 15. února 2021 týkající se námitkového řízení č. B 3 108 698 ve vztahu ke všem výrobkům a službám, pro které bylo námitkám vyhověno;

                  —

                  vrátil věc EUIPO za účelem změny rozhodnutí po věcné stránce a zápisu sporné ochranné známky ve vztahu ke všem výrobkům a službám, na které se ochranná známka vztahuje, aniž tím jsou dotčeny výrobky a služby, které jsou nesporné;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení před námitkovým oddělením, odvolacím senátem a Tribunálem.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-717/21: Žaloba podaná dne 8. listopadu 2021 – ICA Traffic v. Komise

text:
               3.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 2/51

      Žaloba podaná dne 8. listopadu 2021 – ICA Traffic v. Komise
      (Věc T-717/21)
      (2022/C 2/71)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: ICA Traffic GmbH (Dortmund, Německo) (zástupci: S. Hertwig a C. Vogt, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí žalované v rozsahu, v němž rámcová dohoda se společností UVD Robots APS o dodávkách maximálního počtu 200 dezinfekčních robotů pozbyla účinku dosažením oznámeného nejvyššího množství;

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně následující žalobní důvod.
      Rozhodnutí Evropské komise oznámené v tiskovém sdělení ze dne 21. září 2021 pořídit dalších 100 robotů navzdory pozbytí účinku rámcové dohody porušuje unijněprávní zásadu legality správního postupu, která je v primárním právu zakotvena v čl. 263 odst. 2 SFEU ve spojení s článkem 264 SFEU.
      Soudní dvůr Evropské unie ve věci C – 23/20 (1) rozhodl, že dosažením nejvyššího množství stanoveného v oznámení se rámcová dohoda stává neúčinnou. Rozhodnutí Evropské komise objednat na základě rámcové dohody se společností UVD Robots APS nad rámec dodaných 200 dezinfekčních robotů dalších 100 kusů porušuje článek 49 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/24/ES ze dne 26. února 2014 o zadávání veřejných zakázek a o zrušení směrnice 2004/18/ES (2), jakož i body 7, 8 a 10 písm. a) části C její přílohy V ve spojení s jejím článkem 33 a zásadami rovného zacházení a transparentnosti upravenými v čl. 18 odst. 1 této směrnice.

         (1)  Rozsudek ze dne 17. června 2021, Simonsen & Weel, C-23/20, EU:C:2021:490.

         (2)  Úř. věst. 2014, L 94, s. 65.


title: Věc T-718/21: Žaloba podaná dne 8. listopadu 2021 – Kaczorowska v. EUIPO – Groupe Marcelle (MAESELLE)

text:
               3.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 2/52

      Žaloba podaná dne 8. listopadu 2021 – Kaczorowska v. EUIPO – Groupe Marcelle (MAESELLE)
      (Věc T-718/21)
      (2022/C 2/72)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Katarzyna Kaczorowska (Varšava, Polsko) (zástupce: P. Kurcman, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Groupe Marcelle Inc. (Lachine, Quebec, Kanada)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie MAESELLE – Přihláška č. 18 130 823

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 6. září 2021, ve věci R 671/2021-4

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  zrušil rozhodnutí námitkového oddělení ze dne 15. února 2021 týkající se námitkového řízení č. B 3 108 698 ve vztahu ke všem výrobkům a službám, pro které bylo námitkám vyhověno;

                  —

                  vrátil věc EUIPO za účelem změny rozhodnutí po věcné stránce a zápisu sporné ochranné známky ve vztahu ke všem výrobkům a službám, na které se ochranná známka vztahuje, aniž tím jsou dotčeny výrobky a služby, které jsou nesporné;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení před námitkovým oddělením, odvolacím senátem a Tribunálem.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-178/21: Usnesení Tribunálu ze dne 29. října 2021 – LF v. Komise

text:
               3.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 2/53

      Usnesení Tribunálu ze dne 29. října 2021 – LF v. Komise
      (Věc T-178/21) (1)

      (2022/C 2/73)
      Jednací jazyk: francouzština
      Předseda čtvrtého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 206, 31.5.2021.


title: Věc C-211/17: Usnesení Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 24. října 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Curtea de Apel Bacău - Rumunsko) – SC Topaz Development SRL v. Constantin Juncu, Raisa Juncu („Řízení o předběžné otázce – Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora – Ochrana spotřebitelů – Směrnice 93/13/EHS – Nepřiměřené podmínky ve spotřebitelských smlouvách – Smlouva o budoucí smlouvě kupní vypracovaná developerem a ověřená notářem – Článek 3 odst. 2 a čl. 4 odst. 1 – Důkaz o dojednání ustanovení – Domněnka – Podpis smlouvy spotřebitelem – Článek 3 odst. 3 – Příloha bod 1 písm. d) až f) a i) – Výslovná rozvazovací doložka – Sankční ustanovení – Zneužívající povaha – Články 6 a 7 – Možnost vnitrostátního soudu změnit ustanovení, jehož zneužívající povaha byla konstatována“)

text:
               10.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/8

      Usnesení Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 24. října 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Curtea de Apel Bacău - Rumunsko) – SC Topaz Development SRL v. Constantin Juncu, Raisa Juncu
      (Věc C-211/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora - Ochrana spotřebitelů - Směrnice 93/13/EHS - Nepřiměřené podmínky ve spotřebitelských smlouvách - Smlouva o budoucí smlouvě kupní vypracovaná developerem a ověřená notářem - Článek 3 odst. 2 a čl. 4 odst. 1 - Důkaz o dojednání ustanovení - Domněnka - Podpis smlouvy spotřebitelem - Článek 3 odst. 3 - Příloha bod 1 písm. d) až f) a i) - Výslovná rozvazovací doložka - Sankční ustanovení - Zneužívající povaha - Články 6 a 7 - Možnost vnitrostátního soudu změnit ustanovení, jehož zneužívající povaha byla konstatována“)
      (2020/C 45/03)
      Jednací jazyk: rumunština

         Předkládající soud

      Curtea de Apel Bacău

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: SC Topaz Development SRL

         Žalovaní: Constantin Juncu, Raisa Juncu

         Výrok

                  1)

                  Článek 3 odst. 2 a čl. 4 odst. 1 směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993, o nepřiměřených podmínkách ve spotřebitelských smlouvách (2) musí být vykládány v tom smyslu, že za okolností jako jsou ty v původním řízení, pouhý podpis smlouvy uzavřené mezi spotřebitelem a obchodníkem, která stanoví, že tímto podpisem spotřebitel souhlasí se všemi smluvními ujednáními předem vypracovanými obchodníkem, nevede k vyvrácení domněnky, podle které taková ujednání nejsou předmětem individuálního dojednání.

                  2)

                  Článek 3 odst. 3 směrnice Rady 93/13 ve spojení s její přílohou musí být vykládán v tom smyslu, že taková výslovná rozvazovací doložka a sankční ustanovení, jaké jsou dotčeny ve sporu v původním řízení, obsažené ve smlouvě uzavřené mezi spotřebitelem a obchodníkem a stanovené výlučně ve prospěch obchodníka, který smlouvu předem vypracoval, mohou představovat zneužívající ujednání podle bodu 1 písm. d) až f) této přílohy, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu.

                  3)

                  Článek 6 směrnice 93/13 musí být vykládán v tom smyslu, že jestliže je rozhodnuto, že výslovná rozvazovací doložka a sankční ustanovení obsažené ve smlouvě o budoucí smlouvě kupní uzavřené mezi spotřebitelem a obchodníkem, jsou zneužívající, nemůže vnitrostátní soud napravit neplatnost takových zneužívajících ujednání tím, že je nahradí vlastním rozhodnutím, s výjimkou případu, že tato smlouva nemůže existovat, pokud se zruší tato zneužívající ujednání a že zrušení této smlouvy v jejím celku by vystavilo spotřebitele obzvláště negativním důsledkům.

         (1)  Úř. věst. C 249, 31.7.2017..

         (2)  Směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993, o nepřiměřených podmínkách ve spotřebitelských smlouvách (Úř. věst. L 95, s. 29).


title: Spojené věci C-540/17 a 541/17: Usnesení Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 13. listopadu 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesverwaltungsgericht - Německo) – Spolková republika Německo v. Adel Hamed (C-540/17) a Amar Omar (C-541/17) („Řízení o předběžné otázce – Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora – Prostor svobody, bezpečnosti a práva – Společné řízení pro přiznávání a odnímání statusu mezinárodní ochrany – Směrnice 2013/32/EU – Článek 33 odst. 2 písm. a) – Odmítnutí žádosti o azyl orgány členského státu jako nepřípustné z důvodu předchozího přiznání postavení uprchlíka v jiném členském státě – Článek 4 Listiny základních práv Evropské unie – Skutečné a prokázané riziko nelidského či ponižujícího zacházení – Životní podmínky osob, jíž bylo přiznáno postavení uprchlíka v uvedeném jiném členském státě“)

text:
               10.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/9

      Usnesení Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 13. listopadu 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesverwaltungsgericht - Německo) – Spolková republika Německo v. Adel Hamed (C-540/17) a Amar Omar (C-541/17)
      (Spojené věci C-540/17 a 541/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora - Prostor svobody, bezpečnosti a práva - Společné řízení pro přiznávání a odnímání statusu mezinárodní ochrany - Směrnice 2013/32/EU - Článek 33 odst. 2 písm. a) - Odmítnutí žádosti o azyl orgány členského státu jako nepřípustné z důvodu předchozího přiznání postavení uprchlíka v jiném členském státě - Článek 4 Listiny základních práv Evropské unie - Skutečné a prokázané riziko nelidského či ponižujícího zacházení - Životní podmínky osob, jíž bylo přiznáno postavení uprchlíka v uvedeném jiném členském státě“)
      (2020/C 45/04)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Bundesverwaltungsgericht

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Spolková republika Německo

         Žalovaní: Adel Hamed (C-540/17) a Amar Omar (C-541/17)

         Výrok

      Článek 33 odst. 2 písm. a) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/32/EU ze dne 26. června 2013 o společných řízeních pro přiznávání a odnímání statusu mezinárodní ochrany musí být vykládán v tom smyslu, že brání tomu, aby členský stát využil možnosti nabízené uvedeným ustanovením a odmítl žádost o mezinárodní ochranu jako nepřípustnou z důvodu, že žadateli již bylo přiznáno postavení uprchlíka v jiném členském státě, pokud předvídatelné životní podmínky tohoto žadatele jako osoby, jíž bylo přiznáno postavení uprchlíka v uvedeném jiném členském státě, by ho vystavovaly nebezpečí nelidského či ponižujícího zacházení ve smyslu článku 4 Listiny základních práv Evropské unie.

         (1)  Úř. věst. C 402, 27.11.2017.


title: Spojené věci C-439/18 a C-472/18: Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 15. října 2019 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce podané Tribunal Superior de Justicia de Galicia - Španělsko) – OH (C-439/18), ER (C-472/18) v. Agencia Estatal de la Administración Tributaria (AEAT) („Řízení o předběžné otázce – Sociální politika – Směrnice 97/81/ES – Rámcová dohoda o částečném pracovním úvazku – Ustanovení 4 – Pracovníci a pracovnice – Zásada rovných příležitostí a rovného zacházení pro muže a ženy v oblasti zaměstnání a povolání – Směrnice 2006/54/ES – Článek 14 odst. 1 – Pracovník na částečný úvazek s cyklickým vertikálním rozložením pracovní doby – Uznání počtu odpracovaných let – Způsob výpočtu příplatků za odpracovaná tříletá období – Vyloučení neodpracovaných dob“)

text:
               10.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/10

      Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 15. října 2019 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce podané Tribunal Superior de Justicia de Galicia - Španělsko) – OH (C-439/18), ER (C-472/18) v. Agencia Estatal de la Administración Tributaria (AEAT)
      (Spojené věci C-439/18 a C-472/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Sociální politika - Směrnice 97/81/ES - Rámcová dohoda o částečném pracovním úvazku - Ustanovení 4 - Pracovníci a pracovnice - Zásada rovných příležitostí a rovného zacházení pro muže a ženy v oblasti zaměstnání a povolání - Směrnice 2006/54/ES - Článek 14 odst. 1 - Pracovník na částečný úvazek s cyklickým vertikálním rozložením pracovní doby - Uznání počtu odpracovaných let - Způsob výpočtu příplatků za odpracovaná tříletá období - Vyloučení neodpracovaných dob“)
      (2020/C 45/05)
      Jednací jazyk: španělština

         Předkládající soud

      Tribunal Superior de Justicia de Galicia

         Účastnice původního řízení

         Odvolatelky: OH (C-439/18), ER (C-472/18)

         Žalovaná: Agencia Estatal de la Administración Tributaria (AEAT)

         Výrok

      Ustanovení 4 body 1 a 2 rámcové dohody o částečném pracovním úvazku, uzavřené dne 6. června 1997, která je přílohou směrnice Rady 97/81/ES ze dne 15. prosince 1997 o Rámcové dohodě o částečném pracovním úvazku uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS, a čl. 14 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/54/ES ze dne 5. července 2006 o zavedení zásady rovných příležitostí a rovného zacházení pro muže a ženy v oblasti zaměstnání a povolání musí být vykládány v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě a takové vnitrostátní podnikové praxi, jako jsou právní úprava a podniková praxe dotčené ve věci v původním řízení, podle kterých jsou u pracovníků na částečný úvazek s cyklickým vertikálním rozložením pracovní doby zohledňovány jen doby skutečného odvádění práce, takže neodpracované doby jsou z výpočtu odpracovaných let požadovaných pro nárok na příplatky za odpracovaná tříletá období vyloučeny, přestože na pracovníky na plný úvazek se taková právní úprava ani taková praxe nevztahují.

         (1)  Úř. věst. C 373, 15.10.2018.


title: Věc C-552/18: Usnesení Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 20. listopadu 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Consiglio di Stato - Itálie) – Indaco Service Soc. coop. sociale, jednající vlastním jménem a jako zmocněnkyně Coop. sociale il Melograno v. Ufficio Territoriale del Governo Taranto („Řízení o předběžné otázce – Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora – Veřejné zakázky – Směrnice 2014/24/EU – Článek 57 odst. 4 písm. c) a g) – Zadávání veřejných zakázek na služby – Fakultativní důvody pro vyloučení – Vážné profesní pochybení – Zpochybnění důvěryhodnosti hospodářského subjektu – Dřívější veřejná zakázka – Plnění – Nedostatky – Ukončení – Žaloba – Posouzení porušení smlouvy veřejným zadavatelem – Zabránění až do skončení soudního řízení“)

text:
               10.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/10

      Usnesení Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 20. listopadu 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Consiglio di Stato - Itálie) – Indaco Service Soc. coop. sociale, jednající vlastním jménem a jako zmocněnkyně Coop. sociale il Melograno v. Ufficio Territoriale del Governo Taranto
      (Věc C-552/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora - Veřejné zakázky - Směrnice 2014/24/EU - Článek 57 odst. 4 písm. c) a g) - Zadávání veřejných zakázek na služby - Fakultativní důvody pro vyloučení - Vážné profesní pochybení - Zpochybnění důvěryhodnosti hospodářského subjektu - Dřívější veřejná zakázka - Plnění - Nedostatky - Ukončení - Žaloba - Posouzení porušení smlouvy veřejným zadavatelem - Zabránění až do skončení soudního řízení“)
      (2020/C 45/06)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Consiglio di Stato

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Indaco Service Soc. coop. sociale, jednající vlastním jménem a jako zmocněnkyně Coop. sociale il Melograno

         Žalovaný: Ufficio Territoriale del Governo Taranto

         za přítomnosti: Cometa Società Cooperativa Sociale

         Výrok

      Článek 57 odst. 4 písm. c) a g) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/24/EU ze dne 26. února 2014 o zadávání veřejných zakázek a o zrušení směrnice 2004/18/ES musí být vykládán v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, podle které podání žaloby proti rozhodnutí o ukončení smlouvy na veřejnou zakázku přijatému veřejným zadavatelem z důvodu „vážného profesního pochybení“, ke kterému došlo při plnění této smlouvy, zabraňuje veřejnému zadavateli, který vyhlašuje nové zadávací řízení, aby ve stadiu výběru uchazečů vyloučil hospodářský subjekt na základě posouzení důvěryhodnosti tohoto subjektu.

         (1)  Úř. věst. C 436, 3.12.2018.


title: Věc C-756/18: Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 24. října 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal d'instance d'Aulnay-Sous-Bois - Francie) – LC, MD v. easyJet Airline Co. Ltd („Řízení o předběžné otázce – Jednací řád Soudního dvora – Článek 99 – Letecká doprava – Nařízení (ES) č. 261/2004 – Významné zpoždění letů – Právo cestujících na náhradu škody – Důkaz, že se cestující přihlásil k přepravě – Rezervace potvrzená leteckým dopravcem“)

text:
               10.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/11

      Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 24. října 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal d'instance d'Aulnay-Sous-Bois - Francie) – LC, MD v. easyJet Airline Co. Ltd
      (Věc C-756/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Jednací řád Soudního dvora - Článek 99 - Letecká doprava - Nařízení (ES) č. 261/2004 - Významné zpoždění letů - Právo cestujících na náhradu škody - Důkaz, že se cestující přihlásil k přepravě - Rezervace potvrzená leteckým dopravcem“)
      (2020/C 45/07)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Tribunal d'instance d'Aulnay-Sous-Bois

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: LC, MD

         Žalovaná: easyJet Airline Co. Ltd

         Výrok

      Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91, a zejména jeho čl. 3 odst. 2 písm. a), musí být vykládáno v tom smyslu, že cestujícím, jejichž let byl na příletu zpožděn o tři hodiny nebo více a kteří mají na tento let potvrzenou rezervaci, nelze náhradu škody podle tohoto nařízení odepřít z pouhého důvodu, že v souvislosti se svým návrhem na náhradu škody neprokázali, že byli na uvedený let přihlášeni k přepravě, zejména prostřednictvím palubní vstupenky, ledaže by se prokázalo, že zpožděným letem necestovali, což přísluší ověřit vnitrostátnímu soudu.

         (1)  Úř. věst. C 54, 11.2.2019.


title: Věc C-292/19: Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 24. října 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság - Maďarsko) – PORR Építési Kft. v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága („Řízení o předběžné otázce – Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora – Společný systém daně z přidané hodnoty (DPH) – Základ daně – Snížení – Směrnice 2006/112/ES – Článek 90 – Zásada daňové neutrality – Pohledávka, jež se stala po úpadkovém řízení nedobytnou“)

text:
               10.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/12

      Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 24. října 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság - Maďarsko) – PORR Építési Kft. v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
      (Věc C-292/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora - Společný systém daně z přidané hodnoty (DPH) - Základ daně - Snížení - Směrnice 2006/112/ES - Článek 90 - Zásada daňové neutrality - Pohledávka, jež se stala po úpadkovém řízení nedobytnou“)
      (2020/C 45/08)
      Jednací jazyk: maďarština

         Předkládající soud

      Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: PORR Építési Kft.

         Žalovaný: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

         Výrok

      Článek 90 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty musí být vykládán v tom smyslu, že členské státy musí umožnit snížení základu daně z přidané hodnoty, pokud osoba povinná k dani může prokázat, že pohledávka, kterou má vůči svému dlužníkovi, má s konečnou platností nedobytnou povahu, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu, jelikož tato situace nepředstavuje případ nezaplacení, na který by se mohla vztahovat výjimka z povinnosti snížit základ daně z přidané hodnoty podle odstavce 2 tohoto článku.

         (1)  Úř. věst. C 220, 1.7.2019.


title: Věc C-486/19: Usnesení Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 19. listopadu 2019 – (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Korkein oikeus - Finsko) – trestní řízení proti A, B („Řízení o předběžné otázce – Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora – Státní podpory – Daň z cukrovinek, zmrzlin a osvěžujících nápojů – Osvobození podobných výrobků od daně, které by mohlo představovat státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU – Pravomoc uložit trestní sankci v případě nesplnění povinností týkajících se této daně“)

text:
               10.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/13

      Usnesení Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 19. listopadu 2019 – (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Korkein oikeus - Finsko) – trestní řízení proti A, B
      (Věc C-486/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora - Státní podpory - Daň z cukrovinek, zmrzlin a osvěžujících nápojů - Osvobození podobných výrobků od daně, které by mohlo představovat státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU - Pravomoc uložit trestní sankci v případě nesplnění povinností týkajících se této daně“)
      (2020/C 45/09)
      Jednací jazyk: finština

         Předkládající soud

      Korkein oikeus

         Účastníci původního trestního řízení

      A, B

         Výrok

      Unijní právo musí být vykládáno v tom smyslu, že nebrání tomu, aby fyzické osobě jednající za podnik povinný k takové spotřební dani z určitých výrobků, jako je daň dotčená ve věci v původním řízení, která nesplnila povinnosti spojené s touto daní, byla uložena trestní sankce na základě použitelného vnitrostátního práva, přestože by osvobození jiných podniků od daně u podobných výrobků bylo nutno považovat za státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.

         (1)  Úř. věst. C 295, 2.9.2019.


title: Věc C-713/19 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 24. září 2019 Ramónem Guiralem Brotem proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 12. července 2019 ve věci T-772/17, Café del Mar a další v. EUIPO - Guiral Broto (C del M)

text:
               10.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/13

      Kasační opravný prostředek podaný dne 24. září 2019 Ramónem Guiralem Brotem proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 12. července 2019 ve věci T-772/17, Café del Mar a další v. EUIPO - Guiral Broto (C del M)
      (Věc C-713/19 P)
      (2020/C 45/10)
      Jednací jazyk: španělština

         Účastníci řízení

         Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatel): Ramón Guiral Broto (zástupce: A. Sirimarco, abogado)

         Další účastníci řízení: Café del Mar, SC, José Les Viamonte, Carlos Andrea González a Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví
      Usnesením ze dne 12. prosince 2019 rozhodl Soudní dvůr (senát rozhodující o přijatelnosti kasačních opravných prostředků), že kasační opravný prostředek nelze uznat přijatelným a uložil Ramónovi Guiralu Brotovi, aby nesl vlastní náklady řízení.


title: Věc C-759/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Gera (Německo) dne 16. října 2019 – PG v. Volkswagen AG

text:
               10.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/15

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Gera (Německo) dne 16. října 2019 – PG v. Volkswagen AG
      (Věc C-759/19)
      (2020/C 45/13)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Landgericht Gera

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: PG

         Žalovaná: Volkswagen AG

         Předběžné otázky

                  1.

                  Je třeba vykládat § 6 odst. 1, § 27 odst. 1 EG-Fahrzeugsgenehmigungsverordnung (nařízení o ES schvalování motorových vozidel a jejich přípojných vozidel, jakož i systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků pro tato vozidla, dále jen „EG-FGV“) (1), resp. čl. 18 odst. 1 a čl. 26 odst. 1 směrnice 2007/46/ES (2) v tom smyslu, že pokud výrobce do vozidla zabudoval zakázané odpojovací zařízení ve smyslu čl. 5 odst. 2 a čl. 3 bodu 10 nařízení (ES) č. 715/2007 (3) a pokud je uvedení takového vozidla na trh v rozporu se zákazem uvádění vozidel na trh bez platného prohlášení o shodě podle § 27 odst. 1 EG-FGV (resp. se zákazem prodeje bez platného prohlášení o shodě podle čl. 26 odst. 1 směrnice 2007/46/ES), nesplnil svou povinnost vydat platné osvědčení podle § 6 odst. 1 EG-FGV (resp. svou povinnost přiložit prohlášení o shodě podle čl. 18 odst. 1 směrnice 2007/46/ES)?
                  V případě kladné odpovědi:

                              1

                                          a.

                                          Je cílem § 6, § 27 EG-FGV, resp. čl. 18 odst. 1, čl. 26 odst. 1 a článku 46 směrnice 2007/46/ES rovněž ochrana třetí osoby ve smyslu § 823 odst. 2 BGB, a to rovněž s ohledem na jeho dispoziční volnost a majetek? Má pořízení ojetého vozidla konečným spotřebitelem, které bylo na trh uvedeno bez platného prohlášení o shodě, původ v okruhu nebezpečí, k jejichž odvrácení byla tato právní ustanovení přijata?

                  2.

                  Je cílem čl. 5 odst. 2 nařízení (ES) č. 715/2007 také ochrana konečného spotřebitele, a to i v souvislosti s jeho dispoziční volností a majetkem? Má nabytí ojetého vozidla konečným spotřebitelem, ve kterém je zabudováno zakázané odpojovací zařízení, původ v okruhu nebezpečí, k jejichž odvrácení bylo toto právní ustanovení přijato?

         (1)  Nařízení o ES schvalování motorových vozidel a jejich přípojných vozidel, jakož i systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků pro tato vozidla ze dne 3. února 2011 (BGBl. I s. 126), které bylo naposledy změněno článkem 7 nařízení ze dne 23. března 2017 (BGBl. I s. 522).

         (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/46/ES ze dne 5. září 2007, kterou se stanoví rámec pro schvalování motorových vozidel a jejich přípojných vozidel, jakož i systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků určených pro tato vozidla (rámcová směrnice) (Úř. věst. 2007, L 263, s. 1).

         (3)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 715/2007 ze dne 20. června 2007 o schvalování typu motorových vozidel z hlediska emisí z lehkých osobních vozidel a z užitkových vozidel (Euro 5 a Euro 6) a z hlediska přístupu k informacím o opravách a údržbě vozidla (Úř. věst. 2007, L 171, s. 1).


title: Věc C-793/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesverwaltungsgericht (Německo) dne 29. října 2019 – Spolková republika Německo v. SpaceNet AG

text:
               10.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/16

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesverwaltungsgericht (Německo) dne 29. října 2019 – Spolková republika Německo v. SpaceNet AG
      (Věc C-793/19)
      (2020/C 45/15)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Bundesverwaltungsgericht

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: Spolková republika Německo

         Žalovaná: SpaceNet AG

         Předběžné otázky

      Je nezbytné vykládat článek 15 směrnice 2002/58/ES (1) ve světle článků 7, 8 a 11 a čl. 52 odst. 1 Listiny základních práv Evropské unie na jedné straně a článek 6 Listiny základních práv Evropské unie (2) a článek 4 Smlouvy o Evropské unii na druhé straně v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, která ukládá povinnost poskytovatelům veřejně dostupných služeb elektronických komunikací uchovávat provozní a lokalizačních údaje konečných uživatelů těchto služeb, pokud tato povinnost

                  —

                  nevyžaduje specifický důvod co do místního, časového nebo prostorového hlediska,

                  —

                  předmětem povinnosti uchovávat při poskytování veřejně přístupné telefonní služby, včetně přenosu krátkých, multimediálních nebo obdobných zpráv a i zmeškaných nebo neúspěšných telefonátů, jsou následující údaje:

                              —

                              telefonní číslo nebo jiné označení volající a volané linky a rovněž i každé další zúčastněné linky při přepnutí nebo při přesměrování,

                              —

                              datum a čas začátku a konce spojení, resp. při přenosu krátkých, multimediálních nebo obdobných zpráv, časový okamžik odeslání a přijetí zprávy s uvedením příslušné časové zóny,

                              —

                              údaje k využité službě, pokud v rámci telefonní služby mohou být využity různé služby,

                              —

                              v případě mobilních služeb dále

                                          1.

                                          mezinárodní označení mobilního účastníka pro volající a volanou linku,

                                          2.

                                          mezinárodní označení volajícího a volaného koncového zařízení,

                                          3.

                                          datum a čas první aktivace služby s uvedením příslušné časové zóny, pokud byly služby zaplaceny dopředu,

                                          4.

                                          označení buněk, které byly volající a volanou linka na začátku spojení užity,

                              —

                              v případě internetových telefonických služeb také IP adresy volající a volané linky a přidělená označení uživatele,

                  —

                  Předmětem povinnosti uchovávat při poskytování veřejně dostupných služeb přístupu k internetu jsou následující údaje:

                              —

                              IP adresa přidělená účastníkovi pro užívání internetu,

                              —

                              jednoznačné označení linky, přes kterou se uskutečňuje používání internetu a rovněž i přidělené označení uživatele,

                              —

                              datum a čas začátku a konce užívání internetu u přidělené IP adresy s uvedením příslušné časové zóny,

                              —

                              v případě mobilního užívání označení buňky, která byla užita na začátku internetového připojení,

                  —

                  následující údaje nesmí být uchovávány:

                              —

                              obsah komunikace,

                              —

                              údaje o navštívených internetových stránkách,

                              —

                              údaje o službách elektronické pošty,

                              —

                              údaje, které mají svůj základ ve spojeních k nebo z určitých linek od osob, úřadů nebo organizací v sociálních nebo církevních oblastech,

                  —

                  doba uchovávání pro lokalizační údaje, tj. označení užité buňky, činí čtyři týdny a pro ostatní údaje deset týdnů,

                  —

                  je zaručena účinná ochrana uchovávaných údajů před riziky zneužití a rovněž i před jakýmkoliv neoprávněným přístupem a

                  —

                  uchovávané údaje smí být užity jen ke stíhání obzvláště závažných trestných činů a k odvracení konkrétního nebezpečí pro zdraví, život nebo svobodu osoby nebo pro zachování spolkového státu nebo spolkové země, s výjimkou účastníkovi pro užití internetu přidělené IP adresy, jejíž využití je přípustné v rámci poskytnutí informací o referenčních údajích za účelem stíhání jakýchkoliv trestných činů, k odvrácení nebezpečí pro veřejnou bezpečnost a pořádek a rovněž i ke splnění úkolů zpravodajských služeb?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/58/ES ze dne 12. července 2002 o zpracování osobních údajů a ochraně soukromí v odvětví elektronických komunikací (Směrnice o soukromí a elektronických komunikacích) (Úř. věst. L 201, 31.7.2002, s. 37), naposledy změněná směrnicí 2009/136/ES (Úř. věst. 2009, L 337, s. 11)

         (2)  Úř. věst. 2000, C 364, s. 1.


title: Věc C-794/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesverwaltungsgericht (Německo) dne 29. října 2019 – Spolková republika Německo v. Telekom Deutschland GmbH

text:
               10.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/18

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesverwaltungsgericht (Německo) dne 29. října 2019 – Spolková republika Německo v. Telekom Deutschland GmbH
      (Věc C-794/19)
      (2020/C 45/16)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Bundesverwaltungsgericht

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: Spolková republika Německo

         Žalovaná: Telekom Deutschland GmbH

         Předběžné otázky

      Je nezbytné vykládat článek 15 směrnice 2002/58/ES (1) ve světle článků 7, 8 a 11 a čl. 52 odst. 1 Listiny základních práv Evropské unie na jedné straně a článek 6 Listiny základních práv Evropské unie (2) a článek 4 Smlouvy o Evropské unii na druhé straně v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, která ukládá povinnost poskytovatelům veřejně dostupných služeb elektronických komunikací uchovávat provozní a lokalizačních údaje konečných uživatelů těchto služeb, pokud tato povinnost

                  —

                  nevyžaduje specifický důvod co do místního, časového nebo prostorového hlediska,

                  —

                  předmětem povinnosti uchovávat při poskytování veřejně přístupné telefonní služby, včetně přenosu krátkých, multimediálních nebo obdobných zpráv a i zmeškaných nebo neúspěšných telefonátů, jsou následující údaje:

                              —

                              telefonní číslo nebo jiné označení volající a volané linky a rovněž i každé další zúčastněné linky při přepnutí nebo při přesměrování,

                              —

                              datum a čas začátku a konce spojení, resp. při přenosu krátkých, multimediálních nebo obdobných zpráv, časový okamžik odeslání a přijetí zprávy s uvedením příslušné časové zóny,

                              —

                              údaje k využité službě, pokud v rámci telefonní služby mohou být využity různé služby,

                              —

                              v případě mobilních služeb dále

                                          1.

                                          mezinárodní označení mobilního účastníka pro volající a volanou linku,

                                          2.

                                          mezinárodní označení volajícího a volaného koncového zařízení,

                                          3.

                                          datum a čas první aktivace služby s uvedením příslušné časové zóny, pokud byly služby zaplaceny dopředu,

                                          4.

                                          označení buněk, které byly volající a volanou linka na začátku spojení užity,

                              —

                              v případě internetových telefonických služeb také IP adresy volající a volané linky a přidělená označení uživatele,

                  —

                  Předmětem povinnosti uchovávat při poskytování veřejně dostupných služeb přístupu k internetu jsou následující údaje:

                              —

                              IP adresa přidělená účastníkovi pro užívání internetu,

                              —

                              jednoznačné označení linky, přes kterou se uskutečňuje používání internetu a rovněž i přidělené označení uživatele,

                              —

                              datum a čas začátku a konce užívání internetu u přidělené IP adresy s uvedením příslušné časové zóny,

                              —

                              v případě mobilního užívání označení buňky, která byla užita na začátku internetového připojení,

                  —

                  následující údaje nesmí být uchovávány:

                              —

                              obsah komunikace,

                              —

                              údaje o navštívených internetových stránkách,

                              —

                              údaje o službách elektronické pošty,

                              —

                              údaje, které mají svůj základ ve spojeních k nebo z určitých linek od osob, úřadů nebo organizací v sociálních nebo církevních oblastech,

                  —

                  doba uchovávání pro lokalizační údaje, tj. označení užité buňky, činí čtyři týdny a pro ostatní údaje deset týdnů,

                  —

                  je zaručena účinná ochrana uchovávaných údajů před riziky zneužití a rovněž i před jakýmkoliv neoprávněným přístupem a

                  —

                  uchovávané údaje smí být užity jen ke stíhání obzvláště závažných trestných činů a k odvracení konkrétního nebezpečí pro zdraví, život nebo svobodu osoby nebo pro zachování spolkového státu nebo spolkové země, s výjimkou účastníkovi pro užití internetu přidělené IP adresy, jejíž využití je přípustné v rámci poskytnutí informací o referenčních údajích za účelem stíhání jakýchkoliv trestných činů, k odvrácení nebezpečí pro veřejnou bezpečnost a pořádek a rovněž i ke splnění úkolů zpravodajských služeb?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/58/ES ze dne 12. července 2002 o zpracování osobních údajů a ochraně soukromí v odvětví elektronických komunikací (Směrnice o soukromí a elektronických komunikacích) (Úř. věst. L 201, 31.7.2002, s. 37), naposledy změněná směrnicí 2009/136/ES (Úř. věst. 2009, L 337, s. 11)

         (2)  Úř. věst. 2000, C 364, s. 1.


title: Věc C-442/18 P: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 19. prosince 2019 – Evropská centrální banka v. Espírito Santo Financial (Portugalsko), SGPS, SA („Kasační opravný prostředek – Odepření přístupu k rozhodnutím Rady guvernérů Evropské centrální banky (ECB) – Protokol o statutu Evropského systému centrálních bank a ECB – Článek 10.4 – Důvěrnost zasedání – Výsledek jednání – Možnost zpřístupnění – Rozhodnutí 2004/258/ES – Přístup k dokumentům ECB – Článek 4 odst. 1 písm. a) – Důvěrnost jednání – Porušení ochrany veřejného zájmu“)

text:
               24.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 61/9

      Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 19. prosince 2019 – Evropská centrální banka v. Espírito Santo Financial (Portugalsko), SGPS, SA
      (Věc C-442/18 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Odepření přístupu k rozhodnutím Rady guvernérů Evropské centrální banky (ECB) - Protokol o statutu Evropského systému centrálních bank a ECB - Článek 10.4 - Důvěrnost zasedání - Výsledek jednání - Možnost zpřístupnění - Rozhodnutí 2004/258/ES - Přístup k dokumentům ECB - Článek 4 odst. 1 písm. a) - Důvěrnost jednání - Porušení ochrany veřejného zájmu“)
      (2020/C 61/10)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská centrální banka (zástupci: F. Malfrère, M. Ioannidis, zmocněnci a H.-G. Kamann, Rechtsanwalt)

         Další účastnice řízení: Espírito Santo Financial (Portugalsko), SGPS, SA (zástupci: L. Soares Romão, J. Shearman de Macedo a D. Castanheira Pereira, advogados)

         Výrok

                  1)

                  Bod 1 výroku rozsudku Tribunálu Evropské unie ze dne 26. dubna 2018, Espírito Santo Financial (Portugalsko) v. ECB (T-251/15, EU:T:2018:234), se zrušuje v rozsahu, v němž Tribunál tímto bodem výroku zrušil rozhodnutí Evropské centrální banky (ECB) ze dne 1. dubna 2015, kterým byl částečně odepřen přístup k některým dokumentům vztahujícím se k rozhodnutí ECB ze dne 1. srpna 2014, týkajícímu se společnosti Banco Espríto Santo SA v té části, v níž ECB tímto rozhodnutím odepřela přístup k částce úvěru uvedené ve výňatcích ze zápisu, ve kterém bylo zaznamenáno rozhodnutí Rady guvernérů ECB ze dne 28. července 2014.

                  2)

                  Kasační opravný prostředek se ve zbývající části zamítá.

                  3)

                  Žaloba společnosti Espírito Santo Financial (Portugalsko), SGPS, SA se zamítá v rozsahu, v němž zní na zrušení rozhodnutí Evropské centrální banky (ECB) ze dne 1. dubna 2015, kterým byl částečně odepřen přístup k některým dokumentům vztahujícím se k rozhodnutí ECB ze dne 1. srpna 2014, týkajícímu se společnosti Banco Espríto Santo SA v té části, v níž ECB tímto rozhodnutím odepřela přístup k částce úvěru uvedené ve výňatcích ze zápisu, ve kterém bylo zaznamenáno rozhodnutí Rady guvernérů ECB ze dne 28. července 2014.

                  4)

                  Společnost Espírito Santo Financial (Portugalsko), SGPS, SA ponese vlastní náklady řízení a nahradí jednu třetinu nákladů vynaložených Evropskou centrální bankou (ECB) v rámci řízení o tomto kasačním opravném prostředku a řízení v prvním stupni.

                  5)

                  Evropská centrální banka ponese dvě třetiny vlastních nákladů vynaložených v řízení o tomto kasačním opravném prostředku a řízení v prvním stupni.

         (1)  Úř. věst. C 445, 10.12.2018.


title: Žádost o poradní stanovisko Soudního dvora ESVO předložená odvolacím senátem pro správní záležitosti dne 18. prosince 2019 ve věci Adpublisher AG v. J (Věc E-11/19) 2020/C 110/07

text:
               2.4.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 110/8

      Žádost o poradní stanovisko Soudního dvora ESVO předložená odvolacím senátem pro správní záležitosti dne 18. prosince 2019 ve věci Adpublisher AG v. J
      (Věc E-11/19)
      (2020/C 110/07)
      Dne 23. prosince 2019 obdržela podatelna Soudního dvora ESVO žádost o poradní stanovisko, kterou Soudnímu dvoru ESVO podal dne 18. prosince 2019 odvolací senát pro správní záležitosti (Beschwerdekommission für Verwaltungheelegenheiten) ve věci Adpublisher AG v. J v souvislosti s těmito otázkami:

                  1.

                  Vyplývá z nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/679 ze dne 27. dubna 2016 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů a o zrušení směrnice 95/46/ES (obecné nařízení o ochraně osobních údajů) nebo z jiného ustanovení práva EHP, že se může na základě obecného nařízení o ochraně osobních údajů postupovat v obecném sporném řízení k projednání stížnosti, aniž by se zpřístupnilo jméno a adresa stěžovatele v řízení o stížnosti?
                  Pokud je odpověď na otázku kladná: Je v tomto případě nezbytné, aby byl pro anonymizaci prokázán alespoň prima facie oprávněný důvod, nebo se pro anonymizaci nevyžadují žádné důvody?

                  2.

                  Musí členský stát ve svých vnitrostátních procesních právních předpisech zajistit, aby v rámci řízení o stížnosti podle článku 77 obecného nařízení o ochraně osobních údajů byla všechna řízení u dalších odvolacích orgánů pro subjekt údajů bezplatná a aby subjektu údajů nebylo možné uložit ani úhradu nákladů řízení?

                  3.

                  Je-li odpověď na otázku č. 1 kladná a odpověď na otázku č. 2 záporná, což znamená, že podle obecného nařízení o ochraně osobních údajů lze postupovat v obecném sporném řízení za účelem projednání stížnosti, aniž by se uvedlo jméno a adresa stěžovatele v řízení o stížnosti, a není zapotřebí, aby vnitrostátní procesní právní předpisy stanovily, že jsou v rámci řízení o stížnosti podle článku 77 obecného nařízení o ochraně osobních údajů všechna řízení u dalších vnitrostátních odvolacích orgánů pro subjekt údajů bezplatná, vyvstává otázka, jak lze vykonat rozhodnutí, které je výsledkem řízení o stížnosti a které subjektu údajů – jenž však zůstává anonymní – nařizuje úhradu nákladů řízení?


title: Žádost o poradní stanovisko Soudního dvora ESVO předložená dne 3. prosince 2019 knížecím odvolacím soudem ve věci Bergbahn Aktiengesellschaft Kitzbühel v. Meleda Anstalt (Věc E-10/19) 2020/C 110/08

text:
               2.4.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 110/9

      Žádost o poradní stanovisko Soudního dvora ESVO předložená dne 3. prosince 2019 knížecím odvolacím soudem ve věci Bergbahn Aktiengesellschaft Kitzbühel v. Meleda Anstalt
      (Věc E-10/19)
      (2020/C 110/08)
      Dne 5. prosince 2019 obdržela podatelna Soudního dvora ESVO žádost o poradní stanovisko ze dne 3. prosince 2019, kterou Soudnímu dvoru ESVO předložil knížecí zemský soud (Fürstliches Obergericht) ve věci Bergbahn Aktiengesellschaft Kitzbühel v. Meleda Anstalt v souvislosti s následujícími otázkami:
      Jak se má vykládat čl. 30 odst. 1 směrnice (EU) 2015/849?

         I.

                  1.

                  Jak se má vykládat ustanovení, že právnické osoby zapsané v rejstříku a jiné právní subjekty mají povinnost získat adekvátní informace o svém skutečném majiteli? Postačuje zpravidla, aby byl povinný subjekt informován o tom, kdo je skutečným vlastníkem, nebo se kromě toho musí předložit také podkladové dokumenty s důkazní hodnotou (stanovy atd.)?

                  2.

                  Jestliže pouhé poskytnutí informací nestačí, a zpravidla se musí předložit také podkladové dokumenty (stanovy atd.): Mění se na této situaci něco, je-li skutečným vlastníkem právnická osoba se sídlem ve státě EHP, na kterou se tudíž vztahují také ustanovení směrnice (EU) 2015/849? Je pouhé poskytnutí informací dostatečné alespoň v tomto případě?

                  3.

                  V případě záporné odpovědi na otázku č. 2: Mění se na této situaci něco, je-li správní rada skutečného vlastníka advokátem, notářem nebo (profesionálním) svěřenským správcem, který je podle vnitrostátního práva vázán povinností poskytnout úplné a přesné informace, přičemž za porušení této povinnosti mu hrozí přísné sankce, a případně i odnětí oprávnění k výkonu činnosti, a vůči kterému lze mít na základě vnitrostátního právního řádu zvláštní důvěru?

                  4.

                  Je-li odpověď na otázku č. 3 záporná, a v každém případě tedy existuje povinnost předložit podkladové dokumenty (stanovy atd.):

                              a)

                              Jaký je minimální rozsah dokumentů, které je třeba předložit s ohledem na zásadu minimalizace údajů stanovenou v čl. 5 odst. 1 písm. c) nařízení (EU) 2016/679 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů a o zrušení směrnice 95/46/ES (obecné nařízení o ochraně osobních údajů)?

                              b)

                              Jak se musí prokázat neexistence nepřímého vlastnictví nebo neexistence kontroly vykonávané v konečném důsledku fyzickou osobou ve smyslu čl. 3 odst. 6 písm. b) bodu v) a čl. 3 odst. 6 písm. c) směrnice (EU) 2015/849 (ve světle zásady, že negativní skutečnosti se neprokazují – „negativa non sunt probanda“)?

         II.

            Bez ohledu na odpovědi na otázky uvedené v oddíle I:

                  1.

                  Jak musí subjekt, který má povinnost získat příslušné informace podle čl. 30 odst. 1 směrnice 2015/849, postupovat, pokud skutečný vlastník odmítne poskytnout informace a/nebo – v závislosti na odpovědích na otázky uvedené v oddíle I – předložit podkladové dokumenty nebo neposkytuje přesné a aktuální informace: Má povinný subjekt poté povinnost podat na své vlastní riziko a náklady žalobu pro poskytnutí informací proti skutečnému vlastníkovi nebo, je-li to možné, podat podobný návrh na zahájení řízení podle vnitrostátního práva, nebo se může uspokojit s informacemi, které jí skutečný majitel poskytl, nebo s odepřením poskytnutí daných informací? Musí se v tomto případě použít obdobně čl. 3 odst. 6 písm. a) bod ii) směrnice (EU) 2015/849, který odkazuje na „vyčerpání všech možných prostředků“, jinými slovy, je třeba chápat nezbytné vyčerpání všech možných prostředků tak, že zahrnuje podání žaloby na vlastní riziko a náklady?

                  2.

                  Pokud je odpověď na předchozí otázku kladná (tj. existuje povinnost podat žalobu): Musí se v případě potřeby použít obdobně čl. 3 odst. 6 písm. a) bod ii) této směrnice, aby existovala povinnost podat žalobu na vlastní riziko a náklady, existuje-li důvod k podezření, nebo existuje ve vztahu k poskytnutým informacím jakákoli pochybnost (byť i v nejmenším)?