title: Věc T-29/15: Žaloba podaná dne 21. ledna 2015 – International Management Group v. Komise

text:
               9.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 81/28

         Žaloba podaná dne 21. ledna 2015 – International Management Group v. Komise
   (Věc T-29/15)
   (2015/C 081/36)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: International Management Group (Brusel, Belgie) (zástupci: M. Burgstaller a C. Farrell, solicitors, a E. Wright, barrister)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil pozměněnou přílohu prováděcího rozhodnutí Komise ze dne 7. listopadu 2013 o ročním akčním programu na rok 2013 pro Myanmar (Barmu) financovaném ze souhrnného rozpočtu Evropské unie, která byla přijata dne 16. prosince 2014, a

               —

               uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně sedm žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vychází z tvrzení, že Komise neprokázala, že žalobkyně nesplnila požadavky stanovené v čl. 53d odst. l finančního nařízení z roku 2002 (1) a čl. 60 odst. 2 finančního nařízení z roku 2012 (2).

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z tvrzení, že standardy uplatňované žalobkyní v rámci účetnictví, auditu, interní kontroly či zadávání zakázek nedoznaly žádné změny, jež by odůvodňovala rozhodnutí Evropské komise nezadávat napříště žalobkyni úkoly v rámci provádění rozpočtu.

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází z tvrzení, že Komise nesplnila svou povinnost dodržovat zásadu řádné správy a zásadu řádného finančního řízení.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z tvrzení, že Komise porušila své povinnosti v souvislosti se zásadou transparentnosti.

               5.

               Pátý žalobní důvod vychází z tvrzení, že Komise neposkytla žalobkyni žádné možnosti nápravy.

               6.

               Šestý žalobní důvod vychází z tvrzení, že Komise nesplnila svou povinnost uvést odůvodnění.

               7.

               Sedmý žalobní důvod vychází z tvrzení, že přijetí napadených opatření porušuje právo žalobkyně na legitimní očekávání.

      (1)  Nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství, ve znění změn (Úř. věst. L 248, s. 1; Zvl. vyd. 01/04, s. 74).

      (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 966/2012 ze dne 25. října 2012, kterým se stanoví finanční pravidla o souhrnném rozpočtu Unie a o zrušení nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 (Úř. věst. L 298, s. 1).


title: Věc C-600/13: Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 30. dubna 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Giudice di pace di Matera – Itálie) – Intelcom Service Ltd v. Vincenzo Mario Marvulli „Řízení o předběžné otázce — Články 34 SFEU, 35 SFEU, 37 SFEU, 56 SFEU a 60 SFEU — Směrnice 2006/123/ES — Vnitrostátní právní předpisy vyhrazující notářům činnost sepisování a ověřování listin při prodeji nemovitostí — Zjevná nepřípustnost“

text:
               11.8.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 261/10

         Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 30. dubna 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Giudice di pace di Matera – Itálie) – Intelcom Service Ltd v. Vincenzo Mario Marvulli
   (Věc C-600/13) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Články 34 SFEU, 35 SFEU, 37 SFEU, 56 SFEU a 60 SFEU - Směrnice 2006/123/ES - Vnitrostátní právní předpisy vyhrazující notářům činnost sepisování a ověřování listin při prodeji nemovitostí - Zjevná nepřípustnost“)
   2014/C 261/17
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Giudice di pace di Matera

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Intelcom Service Ltd

      Žalovaný: Vincenzo Mario Marvulli

      Výrok

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Giudice di pace di Matera (Itálie) rozhodnutím ze dne 22. dubna 2013 je zjevně nepřípustná.

      (1)  Úř. věst. C 52, 22.2.2014.


title: Věc F-93/15: Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 18. července 2016 – HE v. Komise

text:
               3.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 364/58

      Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 18. července 2016 – HE v. Komise
      (Věc F-93/15)
      (2016/C 364/77)
      Jednací jazyk: francouzština
      Samosoudce rozhodl o vyškrtnutí věci.


title: Věc F-142/14: Žaloba podaná dne 24. prosince 2014 – ZZ v. Eurojust

text:
               9.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 81/30

         Žaloba podaná dne 24. prosince 2014 – ZZ v. Eurojust
   (Věc F-142/14)
   (2015/C 081/38)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupce: Ekkehard H. Schulze, Rechtsanwalt)

      Žalovaný: Eurojust

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí o nepřipuštění žalobce do druhé fáze výběrového řízení, v jehož rámci se ucházel o pracovní místo poradce Kanceláře předsedy Eurojustu.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí ze dne 8. srpna 2014 a 25. září 2014;

               —

               uložit žalovanému, aby žalobci umožnil dále se účastnit daného výběrového řízení; a

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení vynaložených žalobcem.


title: Věc C-559/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná dne 5. prosince 2014 Augstākā tiesa (Lotyšsko) – Rūdolfs Meroni v. Recoletos Limited

text:
               16.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 89/2

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná dne 5. prosince 2014 Augstākā tiesa (Lotyšsko) – Rūdolfs Meroni v. Recoletos Limited
   (Věc C-559/14)
   (2015/C 089/02)
   Jednací jazyk: lotyština

      Předkládající soud

   Augstākā tiesa

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: Rūdolfs Meroni

      Odpůrkyně: Recoletos Limited

      Předběžné otázky

               1)

               Musí být čl. 34 bod 1 nařízení Brusel I vykládán v tom smyslu, že v řízení o uznání cizího soudního rozhodnutí může být porušení práv osob, které nejsou účastníky sporu v původním řízení, důvodem pro uplatnění ustanovení o veřejném pořádku uvedeného v čl. 34 bodě 1 nařízení Brusel I a neuznání cizího rozhodnutí v rozsahu, v němž se vztahuje na osoby, které nejsou účastníky sporu v původním řízení?

               2)

               V případě kladné odpovědi na první otázku, musí být článek 47 Listiny vykládán v tom smyslu, že zásada spravedlivého procesu, která je v tomto ustanovení zakotvena, umožňuje, aby v řízení týkajícím se nařízení předběžného ochranného opatření byla omezena majetková práva osoby, která nebyla účastníkem řízení, pokud je stanoveno, že jakákoli osoba, na kterou se rozhodnutí o předběžném ochranném opatření vztahuje, má právo kdykoli navrhnout soudu změnu nebo zrušení soudního rozhodnutí, přičemž doručení rozhodnutí dotčeným osobám je ponecháno na navrhovatelích?


title: Rozsudek Soudního dvora ze dne 22. prosince 2016 ve věci E-3/16 – Ski Taxi SA, Follo Taxi SA a Ski Follo Taxidrift AS v. vláda Norska zastoupená orgánem na ochranu hospodářské soutěže (Článek 53 Dohody o EHP – Omezení hospodářské soutěže z hlediska cíle – Veřejné zakázky – Podávání společných nabídek prostřednictvím společné správcovské společnosti)

text:
               27.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 133/5

         ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
   ze dne 22. prosince 2016
   ve věci E-3/16
   Ski Taxi SA, Follo Taxi SA a Ski Follo Taxidrift AS v. vláda Norska zastoupená orgánem na ochranu hospodářské soutěže
   (Článek 53 Dohody o EHP – Omezení hospodářské soutěže z hlediska cíle – Veřejné zakázky – Podávání společných nabídek prostřednictvím společné správcovské společnosti)
   (2017/C 133/05)
   Ve věci E-3/16 Ski Taxi SA, Follo Taxi SA a Ski Follo Taxidrift AS v. vláda Norska zastoupená orgánem na ochranu hospodářské soutěže – ŽÁDOST podaná nejvyšším soudem Norska (Norges Høyesterett) Soudnímu dvoru podle článku 34 Dohody mezi státy ESVO o zřízení kontrolního úřadu a soudu ohledně Dohody o Evropském hospodářském prostoru, a zejména jejího článku 53, vynesl Soudní dvůr ve složení Carl Baudenbacher, předseda a soudce zpravodaj, Per Christiansen a Páll Hreinsson, soudci, dne 22. prosince 2016 rozsudek, jehož výrok zní:

               1.

               Pokud má být nějaká dohoda považována za omezení hospodářské soutěže z hlediska účelu ve smyslu čl. 53 odst. 1 Dohody o EHP, musí na jejím základě docházet k dostatečné míře narušení hospodářské soutěže. Nestačí, když s ohledem na konkrétní právní a hospodářské souvislosti může dohoda pouze potenciálně vést k zabránění, omezení nebo narušení hospodářské soutěže.

               2.

               Při určování toho, zda na základě určité dohody mezi podniky nebo rozhodnutí sdružení podniků dochází k dostatečné míře narušení hospodářské soutěže, je třeba brát v úvahu obsah jejích ustanovení, její cíle a hospodářské a právní souvislosti, kterých je součástí. Při určování těchto souvislostí je také třeba zohlednit povahu dotčených služeb, jakož i skutečné podmínky fungování a strukturu daného trhu nebo trhů. A přestože záměr stran nemusí být nutně faktorem při určování toho, zda je dohoda mezi podniky omezující, nic nebrání orgánům na ochranu hospodářské soutěže, vnitrostátním soudům nebo Soudnímu dvoru vzít tento faktor v úvahu.

               3.

               Dohoda vede k dostatečné míře narušení hospodářské soutěže, kterou je možno považovat za omezení hospodářské soutěže z hlediska účelu pouze tehdy, pokud se její škodlivý charakter dá jednoduše identifikovat. Takové posouzení nemůže být tak komplexní jako úplné přezkoumání jejích skutečných nebo možných účinků. Stejně tak nemůže představovat ani posouzení příznivých a nepříznivých účinků na hospodářskou soutěž, a tedy ani uplatnění zásady rozumnosti.

               4.

               Při určení toho, zda předložení společných nabídek prostřednictvím společné správcovské společnosti vede k dostatečné míře narušení, na základě které lze toto předložení považovat za omezení hospodářské soutěže z hlediska účelu, je třeba brát ohled na podstatu spolupráce, její cíle a hospodářské a právní souvislosti, do kterých patří. V úvahu lze brát i záměr stran, ačkoli není nutně určujícím faktorem.

               5.

               Jelikož předložení společných nabídek zahrnuje cenový kartel, který se v článku 53 odst. 1 Dohody o EHP výslovně zakazuje, zohlednění hospodářských a právních souvislostí se může omezit na to, co je jednoznačně potřebné ke zjištění, zda existuje omezení hospodářské soutěže z hlediska účelu. Při takovém posouzení je však třeba vzít v úvahu, i když jen v omezené míře, i to, zda jsou strany dohody skutečnými nebo možnými konkurenty a zda společné stanovení cen nabídnuté zadavateli skutečně představuje doprovodné omezení.

               6.

               Přestože informování zadavatele o společném charakteru cenových nabídek může naznačovat, že strany nezamýšlejí porušit pravidla o zákazu dohod mezi podniky, tato skutečnost sama o sobě nepostačuje k určení toho, zda určitou dohodu lze považovat za omezení hospodářské soutěže z hlediska účelu.


title: Věc C- 206/04 P: Opravný prostředek podaný dne 10. května 2004 Mülhens GmbH & Co. KG proti rozsudku vydanému dne 3. března 2001 čtvrtým senátem Soudu prvního stupně Evropských společenství ve věci T-355/02 mezi Mülhens GmbH & Co. KG a Úřadem pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)(OHIM); druhým účastníkem řízení před odvolacím senátem Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) byla Zirth International Corp.

text:
               10.7.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 179/6

         Opravný prostředek podaný dne 10. května 2004 Mülhens GmbH & Co. KG proti rozsudku vydanému dne 3. března 2001 čtvrtým senátem Soudu prvního stupně Evropských společenství ve věci T-355/02 mezi Mülhens GmbH & Co. KG a Úřadem pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)(OHIM); druhým účastníkem řízení před odvolacím senátem Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) byla Zirth International Corp.
   (Věc C- 206/04 P)
   (2004/C 179/12)
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byl předložen dne 10. května 2004 opravný prostředek podaný Mülhens GmbH & Co. KG, se sídlem v Kolíně (Německo), zastoupenou T. Schulte-Beckhausenem, advokátem, proti rozsudku vydanému dne 3. března 2004 čtvrtým senátem Soudu prvního stupně Evropských společenství ve věci T-355/02 (1) mezi Mülhens GmbH & Co. KG a Úřadem pro harmonizaci ve vnitřním trhu (známky a vzory)(OHIM), druhým účastníkem řízení před odvolacím senátem Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) byla Zirth International Corp..
   Účastnice řízení podávající opravný prostředek navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               zrušil rozsudek Soudu prvního stupně Evropských společenství ze dne 3. března 2003 ve věci T-355/02 a také rozhodnutí druhého odvolacího senátu žalovaného, který je zároveň i účastníkem řízení, proti kterému je podán opravný prostředek, ze dne 1. října 2002 (věc č. R-657/2001-2);

               2.

               uložil žalovanému, který je zároveň i účastníkem řízení, proti kterému je podán opravný prostředek, náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní tvrzení:
   Účastnice řízení podávající opravný prostředek tvrdí, že vzhledem k podobnosti dotčeného zboží a služeb, jakož i k fonetické podobnosti sporných známek měl Soud prvního stupně dojít k závěru, že existuje nebezpečí záměny mezi spornými známkami podle čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 40/94 (2).
   Účastnice řízení podávající opravný prostředek v důsledku toho tvrdí,že Soud prvního stupně nesprávně vyložil požadavky čl. 8 odst.1 písm. b), takže napadený rozsudek musí být zrušen.

      (1)  Úř. věst. C 70, 22.3.2003, s. 23.

      (2)  ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 11, 14.1.1994, s. 1), ve znění pozdějších předpisů.


title: Věc C-233/15: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 28. dubna 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Administratīvā apgabaltiesa - Lotyšsko) – SIA „Oniors Bio“ v. Valsts ieņēmumu dienests „Řízení o předběžné otázce — Nařízení (EHS) č. 2658/87 — Společný celní sazebník — Sazební zařazení zboží — Kombinovaná nomenklatura — Podpoložky 517 90 91 a 1518 00 31 — Tekutá, nezpracovaná, netěkavá rostlinná směs složená z oleje z řepky olejky (88 %) a z oleje ze slunečnicových semen (12 %)“

text:
               4.7.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 243/13

         Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 28. dubna 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Administratīvā apgabaltiesa - Lotyšsko) – SIA „Oniors Bio“ v. Valsts ieņēmumu dienests
   (Věc C-233/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Nařízení (EHS) č. 2658/87 - Společný celní sazebník - Sazební zařazení zboží - Kombinovaná nomenklatura - Podpoložky 517 90 91 a 1518 00 31 - Tekutá, nezpracovaná, netěkavá rostlinná směs složená z oleje z řepky olejky (88 %) a z oleje ze slunečnicových semen (12 %)“)
   (2016/C 243/12)
   Jednací jazyk: lotyština

      Předkládající soud

   Administratīvā apgabaltiesa

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: SIA „Oniors Bio“

      Žalovaný: Valsts ieņēmumu dienests

      Výrok

   Kombinovaná nomenklatura uvedená v příloze I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku, ve znění nařízení Komise (EU) č. 1006/2011 ze dne 27. září 2011, musí být vykládána v tom smyslu, že za účelem určení toho, zda taková směs rostlinných olejů, jako je směs dotčená v původním řízení, musí být zařazena jako poživatelná směs rostlinných olejů do podpoložky 1517 90 91 KN, nebo jako nepoživatelná směs rostlinných olejů do podpoložky 1518 00 31 KN, je třeba vzít v úvahu všechny relevantní skutečnosti projednávaného případu v rozsahu, v němž se týkají objektivních charakteristických znaků a vlastností, které jsou tomuto výrobku vlastní. Z relevantních skutečností, které mohou být důvodem pro zařazení takové směsi jako „nepoživatelné“, je třeba posoudit informace poskytnuté výrobcem této směsi v celním prohlášení, podle nichž nelze vyloučit vzhledem k charakteristikám postupu její výroby přítomnost škodlivých látek v této směsi. To, že analýza vzorků odebraných ze směsi rostlinných olejů neprokázala přítomnost žádné škodlivé látky, není v tomto ohledu samo o sobě s to zpochybnit zařazení dotyčné směsi jako „nepoživatelné“. Takový důsledek předpokládá zpochybnění správnosti informací týkajících se procesu výroby dotyčné směsi, které poskytl výrobce a jsou uvedeny v celním prohlášení podle ustanovení článků 62, 68 a 71 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství, ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 648/2005 ze dne 13. dubna 2005, k čemuž by bylo zapotřebí dalších relevantních důkazů.

      (1)  Úř. věst. C 245, 27.7.2015.


title: Věc T-187/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 25. ledna 2017 – Anton Riemerschmid Weinbrennerei und Likörfabrik v. EUIPO – Viña y Bodega Botalcura (LITU) „Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie LITU — Relativní důvod pro zamítnutí zápisu — Neexistence nebezpečí záměny — Neexistence podobnosti označení — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               6.3.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 70/20

         Rozsudek Tribunálu ze dne 25. ledna 2017 – Anton Riemerschmid Weinbrennerei und Likörfabrik v. EUIPO – Viña y Bodega Botalcura (LITU)
   (Věc T-187/16) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie LITU - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Neexistence nebezpečí záměny - Neexistence podobnosti označení - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2017/C 070/28)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Anton Riemerschmid Weinbrennerei und Likörfabrik GmbH & Co. KG (Erding, Německo) (zástupce: P. Koch Moreno, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: J. Ivanauskas, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO: Viña y Bodega Botalcura SA (Las Condes, Chile)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 9. února 2016 (věc R 719/2015-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi společností Anton Riemerschmid Weinbrennerei und Likörfabrik a společností Viña y Bodega Botalcura

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnost Anton Riemerschmid Weinbrennerei und Likörfabrik GmbH & Co. KG ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady vynaložené Úřadem Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO).

      (1)  Úř. věst. C 243, 4.7.2016.


title: Věc F-50/07: Žaloba podaná dne 17. prosince 2007 – Hristova v. Komise

text:
               29.3.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 79/36

         Žaloba podaná dne 17. prosince 2007 – Hristova v. Komise
   (Věc F-50/07)
   (2008/C 79/68)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Valentina Hristova (Pavlikeni, Bulharsko) (zástupce: Georgi Kerelov, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobkyně
   Zrušení rozhodnutí výběrové komise výběrového řízení EPSO/AST/14/06 ze dne 3. dubna 2007 o nepřipuštění žalobkyně do výběrového řízení a neprovedení opravy její praktické zkoušky, neboť její postsekundární vzdělání se netýká oboru souvisejícího s povahou služebních povinností popsanou v oznámení o výběrovém řízení ani nemá tříletou odbornou praxi v příslušném oboru, dosaženou po získání sekundárního vzdělání
   Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí výběrové komise výběrového řízení EPSO/AST/14/06 ze dne 3. dubna 2007 o nepřipuštění žalobkyně do tohoto výběrového řízení;

               —

               uložit žalovanému uhradit žalované náhradu škody spravedlivě stanovenou na 28 718 eur (roční plat) za morální a materiální újmu, kterou žalobkyně utrpěla v důsledku protiprávního rozhodnutí výběrové komise, spolu s úroky stanovenými od data podání žaloby;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.


title: Věc F-31/06: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu ze dne 26. září 2011 — Pino v. Komise ( Veřejná služba — Úředníci — Jmenování — Článek 5 odst. 2 přílohy XIII řádu — Vnitřní výběrové řízení na postup do vyšší kategorie vyhlášené před 1. květnem 2004 — Kandidát zapsaný na seznam vhodných kandidátů před 1. květnem 2006 — Zařazení do platové třídy — Použití multiplikačního koeficientu nižšího než 1 — Ztráta bodů pro povýšení )

text:
               19.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 340/34

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu ze dne 26. září 2011 — Pino v. Komise
   (Věc F-31/06) (1)

   (Veřejná služba - Úředníci - Jmenování - Článek 5 odst. 2 přílohy XIII řádu - Vnitřní výběrové řízení na postup do vyšší kategorie vyhlášené před 1. květnem 2004 - Kandidát zapsaný na seznam vhodných kandidátů před 1. květnem 2006 - Zařazení do platové třídy - Použití multiplikačního koeficientu nižšího než 1 - Ztráta bodů pro povýšení)
   2011/C 340/67
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Marco Pino (Brusel, Belgie) (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis a É. Marchal, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Currall a H. Krämer, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Rada Evropské unie (zástupci: zastoupená původně M. Arpio Santacruzem a M. Simmem, poté M. Bauerem, J. Monteirem a K. Zieleśkiewiczem, zmocněnci)

      Předmět věci

   Zrušení rozhodnutí Komise, které jmenuje žalobce, úředníka kategorie B a úspěšného účastníka vnitřního výběrového řízení na postup do vyšší kategorie, na pracovní místo administrátora, v rozsahu, v němž stanoví zařazení žalobce podle přílohy XIII služebního řádu, zachovává pří jeho odměňování multiplikační koeficient a ruší jeho body pro povýšení.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady řízení.

               3)

               Rada Evropské unie, vedlejší účastnice, ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 131, 3.6.2006, s. 50.


title: Věc T-153/08: Žaloba podaná dne 25. dubna 2008 – Shenzhen Taiden Industrial v. OHIM – Bosch Security Systems (vzor komunikačního zařízení)

text:
               21.6.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 158/21

         Žaloba podaná dne 25. dubna 2008 – Shenzhen Taiden Industrial v. OHIM – Bosch Security Systems (vzor komunikačního zařízení)
   (Věc T-153/08)
   (2008/C 158/35)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Shenzhen Taiden Industrial Co., Ltd (Shenzhen, Čína) (zástupci: M. Hartmann, M. Helmer, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: Bosch Security Systems BV (Eindhoven, Nizozemsko)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí třetího odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 11. února 2008 ve věci R 1437/2006-3; a

               —

               uložit OHIM náhradu nákladů řízení, včetně nákladů vzniklých v řízení před odvolacím senátem.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaný vzor Společenství, jenž je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: Vzor výrobku „komunikační zařízení“ – zapsaný vzor Společenství č. 214903-0001

      Majitel vzoru Společenství: Žalobkyně

      Účastník řízení navrhující prohlášení neplatnosti vzoru Společenství: Další účastník řízení před odvolacím senátem

      Vzor předložený jako důkaz účastníkem řízení navrhujícím prohlášení neplatnosti: starší vzor zpřístupněný veřejnosti ze strany Koninklijke Philips Electronics NV zapsaný jako mezinárodní vzor č. DM/055655

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Zamítnutí návrhu na prohlášení neplatnosti

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zrušení rozhodnutí zrušovacího oddělení a prohlášení, že napadený vzor je neplatný

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení článku 63 odst. 1 nařízení Rady č. 6/2002, jelikož se třetí odvolací senát opíral o domnělé skutečnosti, předložené účastníkem řízení navrhujícím prohlášení neplatnosti, pro které nebyly předloženy žádné důkazy; porušení článku 4 odst. 1 a čl. 6 odst. 1 nařízení Rady č. 6/2002, jelikož třetí odvolací senát pochybil při rozhodnutí, že napadený vzor nemá individuální povahu a neposoudil a neporovnal předmětné vzory z hlediska informovaného uživatele.


title: Věc C-126/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Supremo Tribunal Administrativo (Portugalsko) dne 10. března 2010 — FOGGIA-Sociedade Gestora de Participações Sociais SA v. Secretário de Estado dos Assuntos Fiscais

text:
               22.5.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 134/25

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Supremo Tribunal Administrativo (Portugalsko) dne 10. března 2010 — FOGGIA-Sociedade Gestora de Participações Sociais SA v. Secretário de Estado dos Assuntos Fiscais
   (Věc C-126/10)
   2010/C 134/37
   Jednací jazyk: portugalština

      Předkládající soud

   Supremo Tribunal Administrativo

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: FOGGIA-Sociedade Gestora de Participações Sociais SA

      Žalovaný: Secretário de Estado dos Assuntos Fiscais

      Vedlejší účastník řízení: Ministério Público

      Předběžné otázky

               a)

               Jaký je smysl a dosah ustanovení čl. 11 odst. 1 písm. a) směrnice 90/434/EHS (1) ze dne 23. července 1990 a jaký je zejména obsah pojmu ‚platné hospodářské důvody‘ a pojmu ‚restrukturalizace nebo racionalizace činnosti‘ společností účastnících se operací zahrnutých v oblasti působnosti směrnice 90/434/EHS?

               b)

               Je přípustné vyložit pojem ‚platné hospodářské důvody‘ v tom smyslu, že by takové důvody neexistovaly v konkrétní operaci fúze v rámci skupiny pouze kvůli tomu, že činnost vyvíjená zanikající společností byla slabá ve srovnání s činností nástupnické společnosti, přestože je zjištěno, že fúze může mít za výsledek snížení nákladů na správu a vedení a v tomto rozsahu vyvolávat pozitivní účinek v rovině struktury nákladů skupiny odvozený od zrušení části této struktury?

      (1)  Směrnice Rady 90/434/EHS ze dne 23. července 1990 o společném systému zdanění při fúzích, rozděleních, převodech aktiv a výměně akcií týkajících se společností z různých členských států (Úř. věst. L 225, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 142).


title: Věc C-52/13: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 13. března 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Consiglio di Stato – Itálie) – Posteshop SpA – Divisione Franchising Kipoint v. Autorità garante della concorrenza e del mercato, Presidenza del Consiglio dei Ministri „Řízení o předběžné otázce  — Směrnice 2006/114/ES  — Pojmy, klamavá reklama“ a, srovnávací reklama „ — Vnitrostátní právní úprava, která stanoví klamavou reklamu a nedovolenou srovnávací reklamu jakožto dvě odlišná protiprávní jednání“

text:
               5.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 135/13

         Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 13. března 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Consiglio di Stato – Itálie) – Posteshop SpA – Divisione Franchising Kipoint v. Autorità garante della concorrenza e del mercato, Presidenza del Consiglio dei Ministri
   (Věc C-52/13) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Směrnice 2006/114/ES - Pojmy, klamavá reklama“ a, srovnávací reklama„ - Vnitrostátní právní úprava, která stanoví klamavou reklamu a nedovolenou srovnávací reklamu jakožto dvě odlišná protiprávní jednání“)
   2014/C 135/14
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Consiglio di Stato

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Posteshop SpA – Divisione Franchising Kipoint

      Žalovaní: Autorità garante della concorrenza e del mercato, Presidenza del Consiglio dei Ministri

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Consiglio di Stato – Výklad směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/114/ES ze dne 12. prosince 2006 o klamavé a srovnávací reklamě (Úř. věst. L 376, s. 21) – Nekalé obchodní praktiky mezi obchodníky – Pojem „klamavá a srovnávací reklama“ – Vnitrostátní právní úprava, která zakazuje nejen reklamu, která je klamavou a zároveň nedovolenou srovnávací reklamou, avšak rovněž stanoví klamavou reklamu a srovnávací reklamu jakožto dvě odlišná protiprávní jednání

      Výrok

   Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/114/ES ze dne 12. prosince 2006 o klamavé a srovnávací reklamě musí být vykládána v tom smyslu, že v případě ochrany obchodníků odkazuje na klamavou reklamu a na nedovolenou srovnávací reklamu jakožto na dvě samostatná protiprávní jednání, a že k zakázání a sankcionování klamavé reklamy není nutné, aby byla klamavá reklama zároveň nedovolenou srovnávací reklamou.

      (1)  Úř. věst. C 123, 27.4.2013.


title: Věc T-418/14: Žaloba podaná dne 25. května 2014 – Sina Bank v. Rada

text:
               25.8.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/40

         Žaloba podaná dne 25. května 2014 – Sina Bank v. Rada
   (Věc T-418/14)
   2014/C 282/53
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Sina Bank (Teherán, Írán) (zástupci: B. Mettetal a C. Wucher-North, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Rady po provedeném přezkoumání obsažené v oznámení ze dne 15. března 2014 pro osoby a subjekty, na něž se vztahují omezující opatření stanovená v rozhodnutí Rady 2010/413/SZBP (1) a v nařízení Rady (EU) č. 267/2012 (2) o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. C 77, s. 1), ve kterém se uvádí, že se rozhodnutí Rady 2010/413/SZBP a nařízení Rady (EU) č. 267/2012 žalobkyně nadále bezprostředně dotýkají,

               —

               zrušil přílohu IX bod I.B.8 nařízení Rady (EU) č. 267/2012 v rozsahu, v němž se žalobkyně nadále bezprostředně dotýká, jak je uvedeno v oznámení ze dne 15. března 2014,

               —

               uložil Radě, že ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené žalobkyní.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vychází z toho, že rozhodnutí Rady po provedeném přezkoumání obsažené v oznámení ze dne 15. března 2014 porušuje procesní požadavky na odpovídající odůvodnění a na dodržování práva na obhajobu a na účinnou soudní ochranu.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z toho, že Sina Bank není spojena se zájmy „Daftaru“ a nepřispívá k financování tzv. strategických zájmů státu ani jeho jaderného programu. Hmotněprávní kritéria pro zařazení podle napadených aktů tedy nejsou v případě Sina Bank splněna, resp. Rada se dopustila nesprávného posouzení při zjišťování, zda byla uvedená kritéria splněna, či nikoli. Rada rovněž neuplatnila správné hledisko.

      (1)  Rozhodnutí Rady ze dne 26. července 2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení společného postoje 2007/140/SZBP (Úř. věst. L 195, s. 39)

      (2)  Nařízení Rady (EU) č. 267/2012 ze dne 23. března 2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení nařízení (EU) č. 961/2010 (Úř. věst. L 88, s. 1)


title: Věc T-373/12: Usnesení Tribunálu ze dne 1. prosince 2015 – REWE-Zentral v. OHIM – Planet GDZ (PRO PLANET) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Zpětvzetí námitek — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“

text:
               1.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/52

         Usnesení Tribunálu ze dne 1. prosince 2015 – REWE-Zentral v. OHIM – Planet GDZ (PRO PLANET)
   (Věc T-373/12) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Zpětvzetí námitek - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
   (2016/C 038/68)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: REWE-Zentral AG (Kolín nad Rýnem, Německo) (zástupci: původně M. Kinkeldey a A. Bognár, poté M. Kinkeldey a C. Schmitt, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupkyně: D. Walicka, zmocněnkyně)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Planet GDZ AG (Tagelswangen, Švýcarsko) (zástupci: původně M. Nentwig a G. M. Becker, poté M. Nentwig, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 14. června 2012 (věc R 1350/2011-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Planet GDZ AG a REWE-Zentral AG.

      Výrok

               1.

               O žalobě již není třeba rozhodovat.

               2.

               Společnosti REWE-Zentral AG a Planet GDZ AG ponesou vlastní náklady řízení a každá nahradí polovinu nákladů řízení vynaložených Úřadem pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM).

      (1)  Úř. věst. C 319, 20. 10. 2012.


title: Věc C-495/15 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 21. září 2015 Evropskou komisí proti rozsudku Tribunálu (devátého senátu) vydanému dne 15. července 2015 ve věci T-314/13, Portugalsko v. Komise

text:
               9.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 371/17

         Kasační opravný prostředek podaný dne 21. září 2015 Evropskou komisí proti rozsudku Tribunálu (devátého senátu) vydanému dne 15. července 2015 ve věci T-314/13, Portugalsko v. Komise
   (Věc C-495/15 P)
   (2015/C 371/20)
   Jednací jazyk: portugalština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: D. Recchia a P. Guerra e Andrade, zmocněnci)

      Další účastnice řízení: Portugalská republika

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka) navrhuje Soudnímu dvoru, aby

               —

               zrušil rozsudek vydaný Tribunálem dne 15. července 2015 ve věci T-314/13;

               —

               vrátil věc Tribunálu k rozhodnutí;

               —

               uložil portugalskému státu náhradu nákladů tohoto řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Důvody kasačního opravného prostředku: Komise tvrdí, že se Tribunál závěrem, že Komise musí rozhodnutí o finanční opravě v rámci Fondu soudržnosti přijmout ve lhůtě stanovené základním právním předpisem, která běží ode dne slyšení členského státu, dopustil nesprávného posouzení.
   Podpůrně Komise tvrdí, že se Tribunál dopustil nesprávného posouzení závěrem, že lhůta, ve které musí Komise přijmout rozhodnutí o finanční opravě, je lhůtou imperativní, jejíž nedodržení představuje podstatné porušení způsobující neplatnost opožděně přijatého rozhodnutí.

      Hlavní argumenty: Podle Komise se na projednávanou věc nevztahuje článek 100 nařízení č. 1083/2006 (1), nýbrž čl. H odst. 2 přílohy II nařízení č. 1164/94 (2). Komise považuje způsob, jakým Tribunál vykládá článek 108 nařízení č. 1083/2006, za nesprávný. Článek 108 se vztahuje jen na spolufinancované projekty schválené podle nových předpisů (období let 2007–2013). V daném případě byl podle článku 105 nařízení č. 1083/2006 použitelnou normou článek H odst. 2 přílohy II nařízení č. 1164/94. Komise má za to, že nařízení č. 1164/94 nestanoví žádnou lhůtu, ve které by Komise musela přijmout rozhodnutí o finanční opravě.
   Podpůrně Komise tvrdí, že unijní normotvůrce nestanovil žádnou imperativní lhůtu, ve které by Komise byla povinna přijímat rozhodnutí o finanční opravě. Hlavní účel rozhodnutí o finanční opravě souvisí s ochranou finančních zájmů Unie. Právní předpisy navíc nestanoví žádnou sankci ani žádné důsledky vyplývající z nedodržení lhůty. Lhůta pro přijetí rozhodnutí o finanční opravě je lhůtou pořádkovou.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1083/2006 ze dne 11. července 2006 o obecných ustanoveních o Evropském fondu pro regionální rozvoj, Evropském sociálním fondu a Fondu soudržnosti a o zrušení nařízení (ES) č. 1260/1999 (Úř. věst. L 210, s. 25).

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 1164/94 ze dne 16. května 1994 o zřízení Fondu soudržnosti (Úř. věst. L 130, s. 1; Zvl. vyd. 14/01, s. 9).


title: Věc T-535/15: Žaloba podaná dne 15. září 2015 – CBM v. OHIM – ÏD Group (Fashion ID)

text:
               9.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 371/39

         Žaloba podaná dne 15. září 2015 – CBM v. OHIM – ÏD Group (Fashion ID)
   (Věc T-535/15)
   (2015/C 371/40)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: CBM Creative Brands Marken GmbH (Curych, Švýcarsko) (zástupci: U. Lüken, J. Bärenfänger, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: ÏD Group (Roubaix, Francie)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Přihlašovatel sporné ochranné známky: žalobkyně

      Sporná ochranná známka: slovní ochranná známka Společenství „Fashion ID“ – přihláška č. 10 638 658

      Řízení před OHIM: námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 14. července 2015 ve věci R 2470/2014-4

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí v rozsahu, v němž potvrzuje rozhodnutí námitkového oddělení o zamítnutí přihlášky ochranné známky Společenství č. 10 638 658, pokud jde o výrobky a služby zařazené do tříd 9, 14, 18, 25 a 35, které byly předmětem námitek,

               —

               zrušil odpovídající rozhodnutí námitkového oddělení OHIM ze dne 28. července 2014 (věc B 2 038 399) v rozsahu, v němž námitkové oddělení vyhovělo námitkám směřujícím k zamítnutí přihlášky ochranné známky Společenství č. 10 638 658,

               —

               zamítl v plném rozsahu námitky podané dne 26. června 2012 proti přihlášce ochranné známky Společenství č. 10 638 658,

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Námitkové oddělení a odvolací senát nepřihlédly k ustálené judikatuře Tribunálu a Soudního dvora, podle níž musí být celkový dojem, kterým označení působí, posuzován s ohledem na spornou ochrannou známku jako celek, aniž by byly zkoumány její jednotlivé detaily.


title: Věc C-118/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Supremo (Španělsko) dne 18. března 2008 – Transportes Urbanos y Servicios Generales S. A. L. v. Administración del Estado

text:
               24.5.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 128/24

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Supremo (Španělsko) dne 18. března 2008 – Transportes Urbanos y Servicios Generales S. A. L. v. Administración del Estado
   (Věc C-118/08)
   (2008/C 128/44)
   Jednací jazyk: španělština
   Předkládající soud
   Tribunal Supremo
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Transportes Urbanos y Servicios Generales S. A. L.

      Žalovaný: Administración del Estado
   Předběžná otázka
   Je v rozporu se zásadami rovnocennosti a efektivity použití rozdílné doktríny zavedené španělským Tribunal Supremo v rozsudcích ze dne 29. ledna 2004 a 24. května 2005 v případech nároků z titulu majetkové odpovědnosti státu za činnost zákonodárce, jestliže se zakládají na správních aktech vydaných na základě zákona prohlášeného za protiústavní, na rozdíl od těch, které se zakládají na použití normy, jež byla prohlášena za neslučitelnou s právem Společenství?


title: Věc C-159/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Itálie) dne 2. dubna 2012 — Alessandra Venturini v. A.S.L. Varese a další

text:
               2.6.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 157/5

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Itálie) dne 2. dubna 2012 — Alessandra Venturini v. A.S.L. Varese a další
   (Věc C-159/12)
   2012/C 157/07
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Alessandra Venturini

      Žalovaní: A.S.L. Varese a další

      Předběžná otázka

   Brání zásady svobody usazování, zákazu diskriminace a ochrany hospodářské soutěže podle článků 49 a násl. SFEU takové vnitrostátní právní úpravě, která oprávněnému lékárníkovi zapsanému u příslušné profesní komory, který však není majitelem provozovny zahrnuté do organizační struktury, nedovoluje, aby mohl v paralékárně, které je majitelem, distribuovat formou maloobchodu rovněž léčivé přípravky vázané na lékařský předpis na „tzv. bílém receptu“, tedy které nehradí Servizio Sanitario Nazionale, ale jsou plně hrazeny občanem, a která tak i v této oblasti stanoví zákaz prodeje určitých kategorií léčivých přípravků a omezení počtu provozoven, jež je možno zřídit na území státu?


title: Věc C-609/15: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 2. května 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Letrado de la Administración de Justicia del Juzgado de Violencia sobre la Mujer Único de Terrassa – Španělsko) – María Assumpció Martínez Roges v. José Antonio García Sánchez

text:
               28.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 283/28

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 2. května 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Letrado de la Administración de Justicia del Juzgado de Violencia sobre la Mujer Único de Terrassa – Španělsko) – María Assumpció Martínez Roges v. José Antonio García Sánchez
   (Věc C-609/15) (1)

   (2017/C 283/39)
   Jednací jazyk: španělština
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 38, 1.2.2016.


title: Věc C-41/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Gerechtshof Amsterdam (Nizozemsko) dne 25. ledna 2013 — Inspecteur van de Belastingdienst Holland-Noord/kantoor Zaandam v. MSA International Holdings BV, MSA Nederland

text:
               27.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 123/9

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Gerechtshof Amsterdam (Nizozemsko) dne 25. ledna 2013 — Inspecteur van de Belastingdienst Holland-Noord/kantoor Zaandam v. MSA International Holdings BV, MSA Nederland
   (Věc C-41/13)
   2013/C 123/13
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Gerechtshof Amsterdam

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel v řízení o opravném prostředku: Inspecteur van de Belastingdienst Holland-Noord/kantoor Zaandam

      Odpůrkyně v řízení o opravném prostředku: MSA International Holdings BV, MSA Nederland

      Předběžné otázky

               1)

               Dochází k omezení svobody usazování ve smyslu článku 43 ES ve spojení s článkem 48 ES, jestliže je daňovým dlužnicím odepřeno použití nizozemské právní úpravy daňové jednotky na činnosti a majetek vnukovské společnosti/daňové dlužnice 2 se sídlem v Nizozemsku?
               Je v tomto rámci a z hlediska cílů, které nizozemská právní úprava daňové jednotky sleduje (viz body 4.13.7 až 4.13.9), postavení vnukovské společnosti/daňové dlužnice 2 objektivně srovnatelné (viz body 4.13.11 až 4.13.13) se i) situací společnosti se sídlem v Nizozemsku, která je dceřinou společností zprostředkující holdingové společnosti se sídlem v Nizozemsku, která se nerozhodla pro začlenění do daňové jednotky se svou mateřskou společností se sídlem v Nizozemsku, a jakožto vnukovská společnost tudíž stejně tak jako daňová dlužnice 2 nemají přístup k právní úpravě daňové jednotky se — výlučně — svou hlavní mateřskou společností, nebo se ii) situací vnukovské společnosti se sídlem v Nizozemsku, které se společně se svou mateřskou/zprostředkující holdingovou společností se sídlem v Nizozemsku rozhodla vytvořit daňovou jednotku s [jejich] (hlavní) mateřskou společností, která má sídlo v Nizozemsku, a jejichž činnosti a majetek jsou tudíž — na rozdíl od činností a majetku daňové dlužnice 2 — daňově konsolidovány?

               2)

               Má pro zodpovězení první věty první otázky navíc význam (viz bod 4.13.13), zda by se dotčená zahraniční zprostředkující holdingová společnost za předpokladu, že by v Nizozemsku nevykonávala svou činnost prostřednictvím dceřiné společnosti, nýbrž prostřednictvím stálé provozovny, mohla rozhodnout — s ohledem na majetek a činnosti této nizozemské stálé provozovny — vytvořit daňovou jednotku se svou mateřskou společností usazenou v Nizozemsku?

               3)

               Pouze pokud a v rozsahu, ve kterém je odpověď na první větu první otázky kladná: Lze takové omezení v tomto případě odůvodnit naléhavými důvody obecného zájmu, zejména nutností zachování daňové soudržnosti, včetně zabránění jednostrannému a dvojstrannému dvojímu zohlednění ztrát (viz body 4.14.8 až 4.14.15)?

               4)

               Pouze pokud a v rozsahu, ve kterém je odpověď na třetí otázku kladná: Je takové omezení v tomto případě třeba považovat za přiměřené (4.14.17 až 4.14.19)?


title: Věc T-467/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 8. září 2016 – Arrow Group a Arrow Generics v. Komise „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Trh s antidepresivy obsahujícími účinnou látku citalopram — Pojem ‚omezení hospodářské soutěže z hlediska důsledku‘ — Potenciální hospodářská soutěž — Generické léčivé přípravky — Překážky vstupu na trh vyplývající z existence patentů — Dohody uzavřené mezi majitelem patentu a podnikem vyrábějícím generické léčivé přípravky — Pokuty — Právní jistota — Zásada legality trestu — Délka trvání šetření Komise — Právo na obhajobu — Jediné trvající protiprávní jednání“

text:
               17.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 383/10

         Rozsudek Tribunálu ze dne 8. září 2016 – Arrow Group a Arrow Generics v. Komise
   (Věc T-467/13) (1)

   („Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Trh s antidepresivy obsahujícími účinnou látku citalopram - Pojem ‚omezení hospodářské soutěže z hlediska důsledku‘ - Potenciální hospodářská soutěž - Generické léčivé přípravky - Překážky vstupu na trh vyplývající z existence patentů - Dohody uzavřené mezi majitelem patentu a podnikem vyrábějícím generické léčivé přípravky - Pokuty - Právní jistota - Zásada legality trestu - Délka trvání šetření Komise - Právo na obhajobu - Jediné trvající protiprávní jednání“)
   (2016/C 383/14)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Arrow Group ApS (Roskilde, Dánsko) a Arrow Generics Ltd (Londýn, Spojené království) (zástupci: S. D. Kon, C. Firth a C. Humpe, solicitors)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: F. Castilla Contreras a B. Mongin, zmocněnci, ve spolupráci s G. Peretzem, barrister)

      Předmět věci

   Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise C(2013) 3803 final ze dne 19. června 2013 v řízení podle článku 101 [SFEU] a článku 53 Dohody o EHP (věc AT/39226 – Lundbeck) a návrh na snížení pokuty, která byla žalobkyním tímto rozhodnutím uložena.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnostem Arrow Group ApS a Arrow Generics Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 313, 26.10.2013.


title: Věc C-645/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Německo) dne 16. prosince 2011 — Land Berlin v. Ellen Mirjam Sapir a další

text:
               17.3.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 80/11

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Německo) dne 16. prosince 2011 — Land Berlin v. Ellen Mirjam Sapir a další
   (Věc C-645/11)
   2012/C 80/14
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesgerichtshof

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Land Berlin

      Žalovaní: Ellen Mirjam Sapir, Michael J Busse, Mirjam M. Birgansky, Gideon Rumney, Benjamin Ben-Zadok, Hedda Brown

      Předběžné otázky

               1)

               Je požadavek vrácení platby provedené bez právního důvodu občanskou věcí ve smyslu čl. 1 odst. 1 nařízení (ES) č. 44/2001 (1) i tehdy, je-li spolkové zemi určitým orgánem uloženo vyplatit část výtěžku z prodeje pozemků na základě kupní smlouvy poškozenému, ale ta mu místo toho omylem poukáže celou částku kupní ceny?

               2)

               Existuje potřebné úzké spojení několika žalob podle čl. 6 bodu 1 nařízení (ES) č. 44/2001 i tehdy, odvolávají-li se žalovaní na rozsáhlé nároky na odškodnění, o nichž lze rozhodnout pouze společně?

               3)

               Je čl. 6 bod 1 nařízení (ES) č. 44/2001 použitelný i na žalované, kteří nemají bydliště v Evropské unii? Pokud ano, platí to i tehdy, jestliže by rozsudku mohlo být ve státě bydliště žalovaného na základě bilaterální úmluvy odepřeno uznání z důvodu nepříslušnosti?

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věc (Úř. věst. L 12, s. 1; Zvl. vyd. 19/04, s. 42).


title: Spojené věci C-501/12 až C-506/12, C-540/12 a C-541/12: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 19. června 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgericht Berlin — Německo) — Thomas Specht (C-501/12), Jens Schombera (C-502/12), Alexander Wieland (C-503/12), Uwe Schönefeld (C-504/12), Antje Wilke (C-505/12), Gerd Schini (C-506/12), Rena Schmeel (C-540/12), Ralf Schuster (C-541/12) v. Land Berlin, Spolková republika Německo „Řízení o předběžné otázce — Sociální politika — Směrnice 2000/78/ES — Rovné zacházení v zaměstnání a povolání — Články 2, 3 odst. 1 písm. c) a 6 odst. 1 — Přímá diskriminace na základě věku — Základní plat úředníků stanovený v závislosti na věku — Přechodný režim — Přetrvávání rozdílného zacházení — Odůvodnění — Nárok na náhradu — Odpovědnost členského státu — Zásada rovnocennosti a zásada efektivity“

text:
               25.8.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/4

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 19. června 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgericht Berlin — Německo) — Thomas Specht (C-501/12), Jens Schombera (C-502/12), Alexander Wieland (C-503/12), Uwe Schönefeld (C-504/12), Antje Wilke (C-505/12), Gerd Schini (C-506/12), Rena Schmeel (C-540/12), Ralf Schuster (C-541/12) v. Land Berlin, Spolková republika Německo
   (Spojené věci C-501/12 až C-506/12, C-540/12 a C-541/12) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Sociální politika - Směrnice 2000/78/ES - Rovné zacházení v zaměstnání a povolání - Články 2, 3 odst. 1 písm. c) a 6 odst. 1 - Přímá diskriminace na základě věku - Základní plat úředníků stanovený v závislosti na věku - Přechodný režim - Přetrvávání rozdílného zacházení - Odůvodnění - Nárok na náhradu - Odpovědnost členského státu - Zásada rovnocennosti a zásada efektivity“)
   2014/C 282/06
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Verwaltungsgericht Berlin

      Účastníci/Účastnice původního řízení

      Žalobci: Thomas Specht (C-501/12), Jens Schombera (C-502/12), Alexander Wieland (C-503/12), Uwe Schönefeld (C-504/12), Antje Wilke (C-505/12), Gerd Schini (C-506/12), Rena Schmeel (C-540/12), Ralf Schuster (C-541/12)

      Žalovaní: Land Berlin, Spolková republika Německo

      Výrok

               1)

               Článek 3 odst. 1 písm. c) směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání, musí být vykládán v tom smyslu, že platové podmínky úředníků spadají do působnosti této směrnice.

               2)

               Článek 2 a čl. 6 odst. 1 směrnice 2000/78 musejí být vykládány v tom smyslu, že brání takovému vnitrostátnímu opatření, jako je opatření dotčené ve věcech v původních řízeních, podle kterého je základní platový stupeň úředníka v rámci každé funkční platové třídy určen v závislosti na jeho věku při jeho nástupu do služebního poměru.

               3)

               Článek 2 a čl. 6 odst. 1 směrnice 2000/78 musejí být vykládány v tom smyslu, že nebrání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je právní úprava dotčená ve věcech v původních řízeních, jež definuje v rámci nového systému odměňování pravidla zařazování úředníků jmenovaných před nabytím účinnosti této vnitrostátní právní úpravy, a která stanoví jednak to, že platový stupeň, do kterého jsou tito úředníci nyní zařazováni, je určen pouze na základě výše základního platu, který pobírali za působnosti dřívějšího systému odměňování, třebaže tento posledně uvedený systém spočíval na diskriminaci na základě věku úředníka, a jednak to, že následný postup do nového platového stupně je nyní určen výlučné v závislosti na odborné praxi získané po nabytí účinnosti uvedené právní úpravy.

               4)

               Za takových okolností, jako jsou okolnosti, které nastaly ve věcech v původních řízeních, unijní právo, a zejména článek 17 směrnice 2000/78 neukládá povinnost přiznat diskriminovaným úředníkům se zpětnou účinností částku, která odpovídá rozdílu mezi skutečně obdrženým platem a platem odpovídajícím nejvyššímu platovému stupni v jejich platové třídě.
               Předkládající soud musí ověřit, zda jsou splněny všechny podmínky stanovené judikaturou Soudního dvora Evropské unie k založení odpovědnosti Spolkové republiky Německo na základě unijního práva.

               5)

               Unijní právo nebrání takovému vnitrostátnímu pravidlu, jako je pravidlo dotčené ve sporech v původních řízeních, které upravuje povinnost úředníka uplatnit nárok na peněžní plnění, která nevyplývají přímo ze zákona, v relativně krátké době, tedy před koncem běžného rozpočtového roku, pokud toto pravidlo neporušuje zásadu rovnocennosti ani zásadu efektivity. Předkládající soud musí ověřit, zda jsou tyto podmínky ve věcech v původních řízeních splněny.

      (1)  Úř. věst. C 26, 26.1.2013.

      Úř. věst. C 46, 16.2.2013.


title: Věc C-374/11: Žaloba podaná dne 13. července 2011 — Evropská komise v. Irsko

text:
               24.9.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/13

         Žaloba podaná dne 13. července 2011 — Evropská komise v. Irsko
   (Věc C-374/11)
   2011/C 282/24
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: E. White, I. Hadjiyiannis, A. Marghelis, zmocněnci)

      Žalované: Irsko

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               prohlásit, že Irsko tím, že nepřijalo nezbytná opatření k dosažení souladu s rozsudkem vydaným Soudním dvorem ve věci C-188/08, Komise v. Irsko, nesplnilo povinnosti, které pro ně vyplývají z článku 260 SFEU;

               —

               uložit Irsku povinnost zaplatit Komisi paušální částku ve výši rovnající se násobku částky 4 771,20 eur a počtu dní ode dne vyhlášení rozsudku ve věci C-188/08 do dne vyhlášení rozsudku v projednávané věci (nebo do dne, kdy Irsko dosáhne v celém rozsahu souladu s rozsudkem ve věci C-188/08, pokud by k tomu mělo dojít ještě v průběhu tohoto řízení)

               —

               uložit Irsku povinnost zaplatit Komisi denní penále ve výši 26 173,44 eur ode dne, kdy bude vyhlášen rozsudek v projednávané věci do dne, kdy Irsko dosáhne souladu s rozsudkem ve věci C-188/08; a

               —

               uložit Irsku náhradu nákladů řízení o této žalobě.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Od vyhlášení rozsudku Soudního dvora ve věci C-188/08 uplynulo již více než jeden a půl roku. Komise se domnívá, že Irsko mělo dostatek času na to, aby dosáhlo souladu s příslušným rozsudkem Soudního dvora. Poukazuje mimo jiné na to, že Irsko oznámilo, že zamýšlí vydat nezbytné právní předpisy do konce roku 2010. Tohoto cíle však nebylo dosaženo a nezdá se, že by Irsko brzy mělo v celém rozsahu dosáhnout souladu s příslušným rozsudkem. V důsledku toho se Komise domnívá, že Irsko nesplnilo povinnost, která pro ně vyplývá z čl. 260 odst. 1 SFEU.


title: Věc T-525/15: Žaloba podaná dne 7. září 2015 – Petro Suisse Intertrade v. Rada

text:
               9.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 371/35

         Žaloba podaná dne 7. září 2015 – Petro Suisse Intertrade v. Rada
   (Věc T-525/15)
   (2015/C 371/36)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Petro Suisse Intertrade Co. SA (Pully, Švýcarsko) (zástupci: J. Grayston, P. Gjørtler, G. Pandey, a D. Rovetta, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Rady (SZBP) 2015/1008 ze dne 25. června 2015, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 161, s. 19), a prováděcí nařízení Rady (EU) 2015/1001 ze dne 25. června 2015, kterým se provádí nařízení (EU) č. 267/2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 161, s. 1), a to v rozsahu, v němž byla žalobkyně těmito akty zařazena do kategorie osob a subjektů, na něž se vztahují omezující opatření,

               —

               zrušil rozhodnutí Rady obsažené v dopise ze dne 26. června 2015 adresovaném právním zástupcům žalobkyně a týkajícím se přezkoumání seznamu osob a subjektů určených v příloze II rozhodnutí 2010/413/SZBP a v příloze IX nařízení (EU) č. 267/2012, a to v rozsahu, v němž bylo tímto rozhodnutím odmítnuto vyřazení žalobkyně ze seznamu osob a subjektů, na něž se vztahují omezující opatření,

               —

               uložil Radě náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z nedostatku odůvodnění

                           —

                           Rozhodnutí ze dne 26. června 2015 (dále jen „napadené přezkumné rozhodnutí“) rovněž sloužilo jako dopis pro oznámení rozhodnutí Rady (SZBP) 2015/1008 a prováděcího nařízení Rady (EU) 2015/1001 (dále jen „napadené akty“), avšak v dopise není uvedeno žádné odůvodnění pro přijetí napadených aktů.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející ze zjevně nesprávného posouzení

                           —

                           Přestože je žalobkyně vlastněna společností NIOC, je samostatným právním subjektem usazeným ve Švýcarsku a působní oprávněně jako místní poskytovatel služeb s velmi omezeným obratem.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z porušení práva na obhajobu

                           —

                           Tím, že Rada dovolila jednomu – blíže neurčenému – členskému státu, aby ji v praxi přiměl k přijetí rozhodnutí bez posouzení jakýchkoli relevantních dokumentů či důkazů na jeho podporu, Rada jednostranně zavedla nový rozhodovací postup, který nemá žádný právní základ ani v článku 215 SFEU ani v žádném jiném ustanovení Smluv. Tento přístup narušuje rovnováhu mezi vyšetřovacími a rozhodovacími pravomocemi Rady a porušuje právo žalobkyně na soudní ochranu.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení základního práva vlastnit majetek

                           —

                           Rada nepodala žádné zásadní důvody pro omezení uložená žalobkyni. V případě žalobkyně, švýcarské společnosti s omezenou činností a působící coby místní poskytovatel služeb, nemůže její zařazení na seznam nijak přispět k zachování mezinárodního míru a bezpečnosti a Rada nemůže poskytnout žádný důkaz o opaku.


title: Věc C-559/14: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 25. května 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Augstākā tiesa - Lotyšsko) – Rūdolfs Meroni v. Recoletos Limited „Řízení o předběžné otázce — Soudní spolupráce v občanských věcech — Nařízení (ES) č. 44/2001 — Uznávání a výkon předběžných a zajišťovacích opatření — Pojem ‚veřejný pořádek‘“

text:
               18.7.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 260/4

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 25. května 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Augstākā tiesa - Lotyšsko) – Rūdolfs Meroni v. Recoletos Limited
   (Věc C-559/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Soudní spolupráce v občanských věcech - Nařízení (ES) č. 44/2001 - Uznávání a výkon předběžných a zajišťovacích opatření - Pojem ‚veřejný pořádek‘“)
   (2016/C 260/05)
   Jednací jazyk: lotyština

      Předkládající soud

   Augstākā tiesa

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Rūdolfs Meroni

      Žalovaná: Recoletos Limited

      Za přítomnosti: Aivars Lembergs, Olafs Berķis, Igors Skoks, Genādijs Ševcovs

      Výrok

   Článek 34 bod 1 nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech ve spojení s článkem 47 Listiny základních práv Evropské unie musí být vykládán v tom smyslu, že za takových okolností, jako jsou okolnosti věci v původním řízení, nemůže být na uznání a výkon usnesení soudu členského státu, které bylo vydáno bez předchozího vyslechnutí třetí osoby, jejíž práva mohou být tímto usnesením dotčena, nahlíženo tak, že je zjevně v rozporu s veřejným pořádkem členského státu, v němž se o uznání žádá, a s právem na spravedlivý proces ve smyslu těchto ustanovení, má-li tato osoba možnost svá práva u tohoto soudu uplatnit.

      (1)  Úř. věst. C 89, 16. 3 .2015.


title: Věc C-74/06: Žaloba podaná dne  8. února 2006  – Komise Evropských společenství v. Řecká republika

text:
               6.5.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 108/2

         Žaloba podaná dne 8. února 2006 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika
   (Věc C-74/06)
   (2006/C 108/02)
   Jednací jazyk: řečtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupce: D. Triantafillou, zmocněnec)

      Žalovaná: Řecká republika
   Návrhová žádání žalobkyně
   Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr

               —

               určil, že Řecká republika tím, že používá pouze jediné kritérium pro účely určení zdanitelné hodnoty použitých vozidel dovážených na řecké území z jiného členského státu, pokud jde o amortizaci, založené pouze na stáří vozidla – v souladu s kterým je snížení ve výši 7 % povoleno pro vozidla mající šest měsíců až jeden rok nebo 14 % pro vozidla starší jednoho roku – což nezaručuje, že povinná daň nepřekročí, dokonce v některých případech, částku zbytkové daně, která byla začleněna do hodnoty podobně použitých vozidel, která byla již zaregistrována v tomto státě, zatímco základ pro výpočet amortizace není veřejností znám a kontrola vozidel prováděná odborníky podléhá zaplacení poplatku ve výši 300 EUR, neslnila své povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 90 Smlouvy o ES;

               —

               uložil Řecké republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

               1.

               Pevná stupnice amortizace používaná Řeckou republikou na dovážená vozidla neodráží, s přesností požadovanou judikaturou, jejich skutečnou amortizaci a, tudíž, nezaručuje, že povinná registrační daň nepřesahuje, dokonce v některých případech, výši zbytkové daně začleněné do hodnoty podobně použitých vozidel, která jsou již zaregistrována v Řecku.

               2.

               Postup před komisí, která projednává námitky, nepostačuje k nápravě vad v tomto základním systému, vyžaduje platbu velkého odrazujícího poplatku a není doplněn zveřejněním kritérií, která se zohledňují při určení hodnoty použitých vozidel, což činí teto postup neúčinným.


title: Věc C-560/15: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 26. července 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Consiglio di Stato – Itálie) – Europa Way Srl, Persidera SpA v. Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Ministero dello Sviluppo Economico, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell'Economia e delle Finanze „Řízení o předběžné otázce — Sítě a služby elektronických komunikací — Telekomunikační služby — Směrnice 2002/20/ES, 2002/21/ES a 2002/77/ES — Přidělování práv na užívání frekvencí pro digitální pozemní rádiové a televizní vysílání — Zrušení probíhajícího bezplatného výběrové řízení (soutěž krásy) a nahrazení uvedeného řízení dražbou — Zásah vnitrostátního zákonodárce — Nezávislost vnitrostátních regulačních orgánů — Předchozí konzultace — Kritéria zadávání — Legitimní očekávání“

text:
               18.9.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 309/5

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 26. července 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Consiglio di Stato – Itálie) – Europa Way Srl, Persidera SpA v. Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Ministero dello Sviluppo Economico, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell'Economia e delle Finanze
   (Věc C-560/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Sítě a služby elektronických komunikací - Telekomunikační služby - Směrnice 2002/20/ES, 2002/21/ES a 2002/77/ES - Přidělování práv na užívání frekvencí pro digitální pozemní rádiové a televizní vysílání - Zrušení probíhajícího bezplatného výběrové řízení (soutěž krásy) a nahrazení uvedeného řízení dražbou - Zásah vnitrostátního zákonodárce - Nezávislost vnitrostátních regulačních orgánů - Předchozí konzultace - Kritéria zadávání - Legitimní očekávání“)
   (2017/C 309/06)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Consiglio di Stato

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Europa Way Srl, Persidera SpA

      Žalovaní: Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Ministero dello Sviluppo Economico, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell'Economia e delle Finanze

      za přítomnosti: Elettronica Industriale SpA, Cairo Network Srl, Tivuitalia SpA, Radiotelevisione italiana SpA (RAI), Sky Italia Srl

      Výrok

               1)

               Článek 3 odst. 3a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/21/ES ze dne 7. března 2002 o společném předpisovém rámci pro sítě a služby elektronických komunikací (rámcová směrnice), ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/140/ES ze dne 25. listopadu 2009, musí být vykládán v tom smyslu, že brání tomu, aby vnitrostátní zákonodárce za takových okolností, jako jsou okolnosti sporu v původním řízení, zrušil probíhající – rozhodnutím ministerstva pozastavené – výběrové řízení pro přidělování rádiových frekvencí organizované příslušným vnitrostátním regulačním orgánem.

               2)

               Článek 9 směrnice 2002/21, ve znění směrnice 2009/140, články 3, 5 a 7 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/20/ES ze dne 7. března 2002 o oprávnění pro sítě a služby elektronických komunikací (autorizační směrnice), ve znění směrnice 2009/140, jakož i články 2 a 4 směrnice Komise 2002/77/ES ze dne 16. září 2002 o hospodářské soutěži na trzích sítí a služeb elektronických komunikací, musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání tomu, aby bezplatné výběrové řízení pro přidělování rádiových frekvencí, které bylo zahájeno za účelem zhojení protiprávního vyloučení některých operátorů z trhu, bylo nahrazeno řízením za úplatu, které se zakládá na pozměněném plánu přidělování rádiových frekvencí po omezení jejich počtu, pokud nové výběrové řízení vychází z objektivních, transparentních, nediskriminačních a přiměřených kritérií a je v souladu s cíli definovanými v čl. 8 odst. 2 až 4 směrnice 2002/21 v platném znění. Předkládajícímu soudu přísluší s ohledem na všechny relevantní okolnosti ověřit, zda podmínky stanovené pro výběrové řízení za úplatu umožňují novým subjektům skutečný vstup na trh digitálního televizního vysílání bez neodůvodněného zvýhodňování operátorů, kteří jsou již přítomni na trhu analogového či digitálního televizního vysílání.

               3)

               Zásada ochrany legitimního očekávání musí být vykládána v tom smyslu, že nebrání zrušení výběrového řízení pro přidělování rádiových frekvencí pouze z toho důvodu, že takoví operátoři, jako jsou žalobkyně v původním řízení, byli do uvedeného řízení vpuštěni a jako jediným uchazečům by jim byla přidělena práva na užívání radiových frekvencí pro digitální pozemní vysílání pro rádio a televizi, pokud by řízení nebylo zrušeno.

      (1)  Úř. věst. C 38, 1.2.2016.


title: Věc F-14/16: Žaloba podaná dne 14. března 2016 – ZZ v. Parlament

text:
               10.5.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 165/22

         Žaloba podaná dne 14. března 2016 – ZZ v. Parlament
   (Věc F-14/16)
   (2016/C 165/30)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: ZZ (zástupce: A. Tymen, advokát)

      Žalovaný: Evropský parlament

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí, podle kterého se žalobkyni neobnovuje smlouva pomocné smluvní zaměstnankyně, a návrh na náhradu údajně vzniklé nemajetkové újmy.

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí ze dne 28. května 2015 o neobnovení její smlouvy;

               —

               v případě potřeby zrušit implicitní rozhodnutí ze dne 31. května 2015 o neobnovení její smlouvy;

               —

               v případě potřeby zrušit rozhodnutí ze dne 7. prosince 2015 o zamítnutí její stížnosti;

               —

               nařídit žalovanému, aby zaplatil náhradu nemajetkové újmy stanovenou ex aequo et bono na částku 115 000 eur;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-252/12: Usnesení Tribunálu ze dne 4. února 2015 – Gretsch-Unitas a Gretsch-Unitas Baubeschläge v. Komise

text:
               30.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 107/39

      Usnesení Tribunálu ze dne 4. února 2015 – Gretsch-Unitas a Gretsch-Unitas Baubeschläge v. Komise
      (Věc T-252/12) (1)

      (2015/C 107/51)
      Jednací jazyk: němčina
      Předseda třetího senátu nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 227, 28.7.2012.


title: Věc F-65/14: Žaloba podaná dne 14. července 2014 – ZZ v. ESVČ

text:
               27.10.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 380/26

         Žaloba podaná dne 14. července 2014 – ZZ v. ESVČ
   (Věc F-65/14)
   2014/C 380/33
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupkyně: L. Levi a N. Flandin, advokátky)

      Žalovaná: Evropská služba pro vnější činnost (ESVČ)

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí, jimiž bylo žalobci odmítnuto povýšení do platové třídy AD13 v rámci povyšovacího řízení za rok 2013, zatímco byl uveden v seznamu úředníků způsobilých k povýšení

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí ze dne 9. října a 14. října 2013, jimiž bylo žalobci odmítnuto povýšení do platové třídy AD 13 v rámci povyšovacího řízení za rok 2013;

               —

               v případě potřeby zrušit rozhodnutí ze dne 16. dubna 2014, kterým byla zamítnuta žalobcova stížnost;

               —

               uložit ESVČ náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-409/14: Usnesení Tribunálu ze dne 22. června 2016 – Marcuccio v. Evropská unie „Žaloba na neplatnost — Žalobce, který přestal splňovat požadavky Tribunálu — Návrh na nevydání rozhodnutí ve věci“

text:
               8.8.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 287/22

         Usnesení Tribunálu ze dne 22. června 2016 – Marcuccio v. Evropská unie
   (Věc T-409/14) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Žalobce, který přestal splňovat požadavky Tribunálu - Návrh na nevydání rozhodnutí ve věci“)
   (2016/C 287/27)
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Luigi Marcuccio (Tricase, Itálie) (zástupce: G. Cipressa, advokát)

      Žalovaná: Evropská unie, zastoupená Soudním dvorem Evropské unie (zástupci: původně A. Placco, poté J. Inghelram, P. Giusta a L. Tonini Alabiso, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh podle článku 268 SFEU směřující k náhradě škody, která byla žalobci údajně způsobena z důvodu délky řízení ve věcech T-236/02, C-59/06 P a C-617/11 P.

      Výrok

               1)

               Není již důvodné rozhodnout ve věci samé.

               2)

               Každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady řízení vztahující se k námitce nepřípustnosti, která vedla k usnesení ze dne 9. ledna 2015, Marcuccio v. Evropská unie (T-409/14, nezveřejněné, EU:T:2015:18).

               3)

               Pan Luigi Marcuccio ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Soudním dvorem Evropské unie ve zbývající části.

      (1)  Úř. věst. C 245, 28.7.2014.


title: Věc T-290/10: Žaloba podaná dne 30. června 2010 — Sports Warehouse v. OHIM (TENNIS WAREHOUSE)

text:
               28.8.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 234/50

         Žaloba podaná dne 30. června 2010 — Sports Warehouse v. OHIM (TENNIS WAREHOUSE)
   (Věc T-290/10)
   ()
   2010/C 234/89
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Sports Warehouse GmbH (Schutterwald, Německo) (zástupce: M. Douglas, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 21. dubna 2010 ve věci R 1259/2009-1;

               —

               zapsat přihlášku ochranné známky Společenství 7 536 899„TENNIS WAREHOUSE“;

               —

               uložit Úřadu pro harmonizaci náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „TENNIS WAREHOUSE“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 25, 28 a 35

      Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí návrhu

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) 207/2009 (1), protože ochranná známka nemá popisnou povahu a pojem potřeby dostupnosti nebyl správně použit, jakož i porušení povinnosti uvést odůvodnění podle článku 75 nařízení (ES) č. 207/2009.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, 24.3.2009, s. 1).


title: Spojené věci T-241/05, T-262/05 až T-264/05, T-346/05, T-347/05, T-29/06 až T-31/06: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 23. května 2007 – Procter & Gamble v. OHIM (Čtvercové bílé tablety s barevným květinovým vzorem) ( Ochranná známka Společenství — Přihlášky trojrozměrných ochranných známek Společenství — Čtvercové bílé tablety s barevným květinovým vzorem — Absolutní důvod pro zamítnutí — Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 — Nedostatek rozlišovací způsobilosti )

text:
               7.7.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 155/23

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 23. května 2007 – Procter & Gamble v. OHIM (Čtvercové bílé tablety s barevným květinovým vzorem)
   (Spojené věci T-241/05, T-262/05 až T-264/05, T-346/05, T-347/05, T-29/06 až T-31/06) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Přihlášky trojrozměrných ochranných známek Společenství - Čtvercové bílé tablety s barevným květinovým vzorem - Absolutní důvod pro zamítnutí - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 - Nedostatek rozlišovací způsobilosti“)
   (2007/C 155/45)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: The Procter & Gamble Company (Cincinnati, Ohio, Spojené státy) (zástupce: G. Kuipers, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: původně D. Schennen, poté G. Schneider, zmocněnci)
   Předmět věci
   Devět žalob podaných proti rozhodnutím prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 14. dubna 2005 (věc R 843/2004-1), ze dne 3. května 2005 (věc R 845/2004-1), ze dne 4. května 2005 (věc R 849/2004-1), ze dne 1. června 2005 (věc R 1184/2004-1), ze dne 6. července 2005 (věci R 1188/2004-1 a R 1182/2004-1), ze dne 16. listopadu 2005 (věc R 1183/2004-1), ze dne 21. listopadu 2005 (věc R 1072/2004-1) a ze dne 22. listopadu 2005 (věc R 1071/2004-1), týkajícím se přihlášky trojrozměrných ochranných známek k zápisu.
   Výrok

               1)

               Žaloby se zamítají.

               2)

               Žalobkyni se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 205, 20.8.2005.


title: Věc T-425/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 11. září 2014 – Řecko v. Komise „Státní podpora — Řecká kasina — Režim stanovící 80 % odvod ze vstupného v různé výši — Rozhodnutí, kterým se podpora prohlašuje za neslučitelnou s vnitřním trhem — Pojem ‚státní podpora‘  — Výhoda“

text:
               27.10.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 380/5

         Rozsudek Tribunálu ze dne 11. září 2014 – Řecko v. Komise
   (Věc T-425/11) (1)

   („Státní podpora - Řecká kasina - Režim stanovící 80 % odvod ze vstupného v různé výši - Rozhodnutí, kterým se podpora prohlašuje za neslučitelnou s vnitřním trhem - Pojem ‚státní podpora‘ - Výhoda“)
   2014/C 380/06
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Řecká republika (zástupci: P. Mylonopoulos a K. Boskovits, zmocněnci)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: D. Triantafyllou, H. van Vliet a M. Konstantinidis, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2011/716/EU ze dne 24. května 2011 o státní podpoře C 16/10 (ex NN 22/10, ex CP 318/09), kterou Řecko poskytlo některým řeckým kasinům (Úř. věst. L 285, s. 25)

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Komise 2011/716/EU ze dne 24. května 2011 o státní podpoře C 16/10 (ex NN 22/10, ex CP 318/09) poskytnuté Řeckou republikou některým řeckým kasinům se zrušuje.

               2)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení, které vznikly Řecké republice.

      (1)  Úř. věst. C 282, 24.9.2011.


title: Věc T-526/08 P: Rozsudek Tribunálu ze dne 9. prosince 2010 — Komise v. Strack ( Kasační opravný prostředek — Vzájemný kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Úředníci — Přijímání — Oznámení o volném pracovním místě — Odmítnutí kandidatury — Jmenování na místo vedoucího oddělení — Žaloba na neplatnost — Přípustnost — Právní zájem na podání žaloby — Žaloba na náhradu škody — Morální újma )

text:
               29.1.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 30/36

         Rozsudek Tribunálu ze dne 9. prosince 2010 — Komise v. Strack
   (Věc T-526/08 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Vzájemný kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Úředníci - Přijímání - Oznámení o volném pracovním místě - Odmítnutí kandidatury - Jmenování na místo vedoucího oddělení - Žaloba na neplatnost - Přípustnost - Právní zájem na podání žaloby - Žaloba na náhradu škody - Morální újma)
   2011/C 30/64
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: H. Krämer a B. Eggers, zmocněnci)

      Další účastník řízení: Guido Strack (Kolín, Německo) (zástupce: H. Tettenborn, advokát)

      Předmět

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (druhého senátu) ze dne 25. září 2008, Strack v. Komise (F-44/05, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí), na jehož základě se žádá o částečné zrušení tohoto rozsudku.

      Výrok

               1)

               Body 1, 2, 3, 5 a 6 výroku rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (druhého senátu) ze dne 25. září 2008, Strack v. Komise (F-44/05) se zrušují.

               2)

               Vzájemný kasační opravný prostředek se ve zbývající části zamítá.

               3)

               Věc se vrací zpět Soudu pro veřejnou službu, aby rozhodl o návrhových žádáních směřujících ke zrušení rozhodnutí jmenovat M. A. na místo vedoucího oddělení „Veřejné zakázky a smlouvy“ Úřadu pro úřední tisky Evropských společenství a rozhodnutí o odmítnutí kandidatury G. Stracka na téže pracovní místo, o návrhových žádacích směřujících k náhradě morální újmy, kterou G. Starck údajně utrpěl, a to ve výši 2 000 eur, jakož i o nákladech řízení.

               4)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.

      (1)  Úř. věst. C 44, 21.2.2009.


title: Věc C-136/06: Žaloba podaná dne  10. března 2006  – Komise Evropských společenství v. Maltská republika

text:
               3.6.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 131/30

         Žaloba podaná dne 10. března 2006 – Komise Evropských společenství v. Maltská republika
   (Věc C-136/06)
   (2006/C 131/54)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: M. Konstantinidis a D. Lawunmi, zmocněnci)

      Žalovaná: Maltská republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Maltská republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s následujícími směrnicemi Evropského parlamentu a Rady, a sice směrnicí 2002/96/ES o odpadních elektrických a elektronických zařízeních (1) a směrnicí 2003/108/ES ze dne 8. prosince 2003, kterou se mění směrnice 2002/96/ES o odpadních elektrických a elektronických zařízeních (2), nebo v každém případě tím, že o nich Komisi neuvědomila, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z uvedené směrnice;

               —

               uložit Maltské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta pro provedení směrnic uplynula dne 13. srpna 2004.

      (1)  Úř.věst. L 37, 13.2.2003, s. 24

      (2)  Úř. věst. L 345, 31.12.2003, s. 106


title: Věc C-175/04: Žaloba podaná dne 13. dubna 2004 Španělským královstvím proti Komisi Evropských společenství

text:
               29.5.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 146/4

         Žaloba podaná dne 13. dubna 2004 Španělským královstvím proti Komisi Evropských společenství
   (Věc C-175/04)
   (2004/C 146/05)
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 13. dubna 2004 žaloba proti Komisi Evropských společenství podaná Španělským královstvím zastoupeným pí Lourdes Fraguas Gadea, Abogado del Estado, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Žalující strana navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil rozhodnutí ze dne 4. února 2004 (1) v rozsahu, v němž vylučuje Španělsko z financování Společenství ve výši 7 314 177 eur z důvodu „nedostatků v jakostních kontrolách“ v případě produkční podpory určené zpracovatelům rajčat a ve výši 1 277 630,65 eura z důvodu „nedodržení harmonogramu dodávek“ v případě podpory určené producentům některých citrusových plodů;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní tvrzení:
   Pokud jde o o produkční podporu ve prospěch zpracovatelů rajčat:
   Služby Komise se domnívají, že postup uplatněný pro jakostní kontrolu konečných produktů není v souladu s článkem 15 nařízení Komise (ES) č. 504/97 ze dne 19. března 1997, kterým se stanoví prováděcí pravidla nařízení Rady (ES) č. 2201/96 pokud jde o režim produkčních podpor v odvětví produktů zpracovaných z ovoce a zeleniny. V důsledku toho navrhují paušální srážku ve výši 10 % celkových výdajů vynaložených v členském státě v rámci této podpory. Ve Španělsku jsou však každoročně prováděny ve všech podnicích během celého hospodářského roku kontroly. Kromě toho je v souladu s čl. 15 odst. 1 písm. a) nařízení č. 504/97 ve vybraných podnicích („vzorkový soubor“) prováděna doplňková analytická kontrola konečných produktů, jež mohou být předmětem žádosti o podporu, z čehož nelze vyvozovat, že ostatní podniky se dopustily porušování předpisů.
   Pokud jde o podporu producentům některých citrusových plodů:
   Služby Komise navrhují finanční srážku na základě toho, že smluvní množství byla rozdělena do různých dodacích období. Španělsko však během hospodářského roku 1997/98 zaznamenalo značně nadprůměrné deště, které způsobily v některých oblastech nebo místech obtíže se sklizní zralých plodů a zpoždění v dozrávání pozdních odrůd. Tyto podmínky změnily harmonogramy dodávek stanovené ve smlouvách. Španělské orgány se od počátku dovolávaly zapříčinění vyšší mocí. Navíc pro víceleté smlouvy neexistovaly během hospodářského roku 1997/98 žádné předpisy upravující převody mezi v harmonogramu čtvrtletně stanovenými množstvími. Jelikož nařízení takový případ neupravilo, tuto praxi nelze tudíž považovat za protiprávní, a to tím spíše, že převody smluvně stanovených množství mezi různými dodacími obdobími byly v pozdějších hospodařských letech povoleny.

      (1)  Rozhodnutí Komise 2004/136/ES ze dne 4. února 2004 vylučující z financování Společenství některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF), Úř. věst. L 40, s. 31.


title: Věc T-523/10: Žaloba podaná dne 8. listopadu 2010 — Interkobo v. OHIM — XXXLutz Marken (mybaby)

text:
               15.1.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 13/33

         Žaloba podaná dne 8. listopadu 2010 — Interkobo v. OHIM — XXXLutz Marken (mybaby)
   (Věc T-523/10)
   ()
   2011/C 13/64
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: polština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Interkobo Sp. z o.o. (Łódź, Polsko) (zástupce: R. Skubisz, [radca prawny] advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: XXXLutz Marken GmbH (Wels, Rakousko)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 8. září 2010 ve věci R 88/2009-4;

               —

               uložit žalovanému a společnosti XXXLutz Marken GmbH náhradu nákladů řízení včetně nákladů vzniklých žalobkyni v řízení před odvolacím senátem a námitkovým oddělením Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: XXXLutz Marken GmbH

      Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka „my baby“ pro výrobky zařazené do třídy 28 (přihláška č. 4894416)

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: národní slovní ochranná známka „MYBABY“, národní obrazová ochranná známka „mybaby“ a mezinárodní slovní ochranná známka „MYBABY“ pro výrobky zařazené do třídy 28.

      Rozhodnutí námitkového oddělení: námitka byla přijata a přihláška ochranné známky pro výrobky zařazené do třídy 28 byla zamítnuta.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zrušení rozhodnutí námitkového oddělení a zamítnutí námitek.

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení pravidla 20 odst. 1 ve spojení s pravidlem 19 odst. 2 písm. a) body i) a ii), jakož i pravidla 3 nařízení č. 2868/95 (1) a porušení práva na legitimní očekávání.

      (1)  Nařízení Komise (ES) č. 2868/95 ze dne 13. prosince 1995, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 40/94 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 303, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 189).


title: Věc T-268/10: Usnesení Tribunálu ze dne 21. září 2011 — PPG a SNF v. ECHA ( Žaloba na neplatnost — REACH — Identifikace akrylamidu jakožto látky vzbuzující mimořádné obavy — Lhůta pro podání žaloby — Nepřípustnost )

text:
               19.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 340/22

         Usnesení Tribunálu ze dne 21. září 2011 — PPG a SNF v. ECHA
   (Věc T-268/10) (1)

   (Žaloba na neplatnost - REACH - Identifikace akrylamidu jakožto látky vzbuzující mimořádné obavy - Lhůta pro podání žaloby - Nepřípustnost)
   2011/C 340/46
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Polyelectrolyte Producers Group GEIE (PPG) (Brusel, Belgie) a SNF SAS (Andrézieux-Bouthéon, Francie) (zástupci: původně K. Van Maldegem, R. Cana, advokáti, a P. Sellar, solicitor, poté K. Van Maldegem a R. Cana)

      Žalovaná: Evropská agentura pro chemické látky (ECHA) (zástupci: M. Heikkilä a W. Broere, zmocněnci)

      Vedlejší účastníci podporující žalovanou: Nizozemské království (zástupci: M. Noort a J. Langer, zmocněnci) a Evropská komise (zástupci: P. Oliver a E. Manhaeve, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí ECHA, kterým je akrylamid (ES č. 201-173-7) identifikován jako látka, jež splňuje kritéria stanovená v článku 57 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 ze dne 18. prosince 2006 o registraci, hodnocení, povolování a omezování chemických látek (REACH), o zřízení Evropské agentury pro chemické látky, o změně směrnice 1999/45/ES a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 793/93, nařízení Komise (ES) č. 1488/94, směrnice Rady 76/769/EHS a směrnic Komise 91/155/EHS, 93/67/EHS, 93/105/ES a 2000/21/ES (Úř. věst. L 396, s. 1) a kterým je akrylamid zahrnut na seznam látek identifikovaných ke konečnému zahrnutí do přílohy XIV uvedeného nařízení podle článku 59 tohoto nařízení.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá jako nepřípustná.

               2)

               Společnosti Polyelectrolyte Producers Group GEIE (PPG) a SNF SAS ponesou vlastní náklady řízení, jakož i náklady vynaložené Evropskou agenturou pro chemické látky (ECHA).

               3)

               Nizozemské království a Evropská komise ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 274, 9.10.2010.


title: Věc C-191/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberster Gerichtshof (Rakousko) dne 27. dubna 2015 – Verein für Konsumenteninformation v. Amazon EU Sàrl

text:
               6.7.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 221/3

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberster Gerichtshof (Rakousko) dne 27. dubna 2015 – Verein für Konsumenteninformation v. Amazon EU Sàrl
   (Věc C-191/15)
   (2015/C 221/04)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Oberster Gerichtshof

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Verein für Konsumenteninformation

      Žalovaná: Amazon EU Sàrl

      Předběžné otázky

               1)

               Je možné u žaloby na zdržení se jednání ve smyslu směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/22/ES ze dne 23. dubna 2009 o žalobách na zdržení se jednání v oblasti ochrany zájmů spotřebitelů (1) určit rozhodné právo podle článku 4 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 864/2007 ze dne 11. července 2007 o právu rozhodném pro mimosmluvní závazkové vztahy (Řím II) (dále jen „nařízení Řím II“) (2), jestliže se žaloba proti použití nepřípustných smluvních klauzulí řídí podle podniku usazeného v členském státu, který uzavírá v elektronickém obchodním styku smlouvy se spotřebiteli usazenými v jiných členských státech, zvláště ve státu soudu, u něhož bylo zahájeno řízení?

               2)

               V případě kladné odpovědi na první předběžnou otázku:

                           2.1.

                           Je třeba za stát, kde vznikla škoda (čl. 4 odst. 1 nařízení Řím II), považovat každý stát, na nějž se zaměřuje obchodní činnost žalovaného podniku, takže je namítané klauzule třeba posuzovat podle práva státu soudu, pokud aktivně legitimovaný subjekt zpochybňuje použití těchto klauzulí v obchodním styku se spotřebiteli usazenými v tomto státu?

                           2.2.

                           Jedná se o zjevně užší spojení (čl. 4 odst. 3 nařízení Řím II) s právem státu, v němž má sídlo žalovaný podnik, jestliže jeho obchodní podmínky stanovují, že na smlouvy, které podnik uzavírá, je nutno použít právo tohoto státu?

                           2.3.

                           Vede taková klauzule o volbě práva z jiných důvodů k tomu, že namítaná ustanovení smlouvy se posuzují podle práva toho státu, v němž má žalovaný podnik své sídlo?

               3)

               V případě záporné odpovědi na první otázku:
               Jak lze potom určit rozhodné právo pro žalobu na zdržení se jednání?

               4)

               Bez ohledu na odpověď na předchozí otázky:

                           4.1.

                           Je klauzule obsažená ve Všeobecných obchodních podmínkách, podle níž se má na smlouvu, která je uzavřena v elektronickém obchodním styku mezi spotřebitelem a podnikatelem usazeným v jiném členském státu, použít právo státu, ve kterém má tento podnikatel sídlo, nepřiměřená ve smyslu čl. 3 odst. 1 směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách ve spotřebitelských smlouvách (3)?

                           4.2.

                           Podléhá zpracování osobních údajů podnikem, který v elektronickém obchodním styku se spotřebiteli usazenými v jiných členských státech uzavírá smlouvy, podle čl. 4 odst. 1 písm. a) směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů (4) nezávisle na jinak použitelném právu výlučně právu toho členského státu, v němž se nachází provozovna podniku, v jejímž rámci dochází ke zpracování údajů, nebo má podnik dbát také předpisů o ochraně údajů členských států, na něž se zaměřuje jeho obchodní činnost?

      (1)  Úř. věst. L 110, s. 30.

      (2)  Úř. věst. L 199, s. 40.

      (3)  Úř. věst. L 95, s. 29.

      (4)  Úř. věst. L 281, s. 31.


title: Věc C-45/08: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 23. prosince 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hof van beroep te Brusel — Belgie) — Spector Photo Group NV, Chris Van Raemdonck v. Commissie voor het Bank-, Financie-en Assurantiewezen (CBFA) ( Směrnice 2003/6 — Obchodování zasvěcených osob — Použití důvěrných informací — Sankce — Podmínky )

text:
               27.2.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 51/6

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 23. prosince 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hof van beroep te Brusel — Belgie) — Spector Photo Group NV, Chris Van Raemdonck v. Commissie voor het Bank-, Financie-en Assurantiewezen (CBFA)
   (Věc C-45/08) (1)

   („Směrnice 2003/6 - Obchodování zasvěcených osob - Použití důvěrných informací - Sankce - Podmínky“)
   2010/C 51/09
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hof van beroep te Brussel

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Spector Photo Group NV, Chris Van Raemdonck

      Žalovaná: Commissie voor het Bank-, Financie-en Assurantiewezen (CBFA)

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Hof van beroep te Brusel — Výklad článků 2 a 14 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/6/ES ze dne 28. ledna 2003 o obchodování zasvěcených osob a manipulaci s trhem (zneužívání trhu) (Úř. věst. L 96, s. 16) a článku 1 směrnice Komise 2003/124/ES ze dne 22. prosince 2003, kterou se provádí směrnice 2003/6/ES (Úř. věst. L 339, s. 70) — Použití důvěrných informací — Maximální harmonizace, která neponechává členským státům rozhodovací prostor pro definici obchodování zasvěcených osob — Možné sankce — Podmínky

      Výrok

               1)

               Článek 2 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/6/ES ze dne 28. ledna 2003 o obchodování zasvěcených osob a manipulaci s trhem (zneužívání trhu) je třeba vykládat v tom smyslu, že skutečnost, že osoba uvedená v druhém pododstavci tohoto ustanovení, která drží důvěrnou informaci, nabývá nebo zcizuje nebo se pokouší o nabytí nebo zcizení na vlastní účet nebo na účet třetí strany přímo nebo nepřímo finančních nástrojů, jichž se týká tato informace, předpokládá, že tato osoba „použila tuto informaci“ ve smyslu uvedeného ustanovení, přičemž je třeba dodržet práva na obhajobu a zvláště právo vyvrátit tuto domněnku. Otázka, zda uvedená osoba porušila zákaz obchodování zasvěcených osob, musí být analyzována s ohledem na účel této směrnice, kterým je ochrana integrity finančních trhů a zvýšení důvěry investorů, spočívající zejména v zajištění stejného postavení investorů a jejich ochrany proti neoprávněnému používání důvěrných informací.

               2)

               Článek 14 odst. 1 směrnice 2003/6 je třeba vykládat v tom smyslu, že hospodářská výhoda plynoucí z obchodování zasvěcených osob může být rozhodným prvkem pro účely stanovení účinné, přiměřené a odrazující sankce. Metoda výpočtu této hospodářské výhody a zvláště určení toho, jaký okamžik či jaké časové období má být zohledněno, jsou věcí vnitrostátního práva.

               3)

               Článek 14 odst. 1 směrnice 2003/6 je třeba vykládat v tom smyslu, že pokud členský stát zavedl vedle administrativních sankcí uvedených v tomto ustanovení možnost uložit peněžitý trest v trestním řízení, není třeba pro účely posouzení toho, zda je správní sankce účinná, přiměřená a odrazující, zohlednit možnost nebo výši pozdějšího peněžitého trestu případně uloženého v trestním řízení.

      (1)  Úř. věst. C 107, 26.4.2008.