title: Věc C-438/05: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Court of Appeal (Civil Division) (England and Wales) ze dne  23. listopadu 2005  ve věci 1) The International Transport Workers' Federation 2) The Finnish Seamen's Union proti 1) Viking Line ABP 2) OU Viking Line Eesti

text:
               11.3.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 60/16

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Court of Appeal (Civil Division) (England and Wales) ze dne 23. listopadu 2005 ve věci 1) The International Transport Workers' Federation 2) The Finnish Seamen's Union proti 1) Viking Line ABP 2) OU Viking Line Eesti
   (Věc C-438/05)
   (2006/C 60/34)
   Jednací jazyk: angličtina
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Court of Appeal (Civil Division) (England & Wales) ze dne 23. listopadu 2005 ve věci 1) The International Transport Workers' Federation 2) The Finnish Seamen's Union proti 1) Viking Line ABP 2) OU Viking Line Eesti, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 6. prosince 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Court of Appeal (Civil Division) (England and Wales) žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:
   Působnost ustanovení o volném pohybu

               1)

               Když odborová organizace nebo sdružení odborových organizací vede kolektivní akci proti soukromému podniku v tom smyslu, že vyžaduje, aby uzavřel kolektivní smlouvu s odborovou organizací v určitém členském státě mající za účinek, že záměna vlajky plavidla za vlajku jiného členského státu se pro tento podnik stane bezpředmětnou, spadá tato akce mimo působnost článku 43 Smlouvy o ES nebo nařízení 4055/86 (1) na základě sociální politiky Společenství, včetně inter alia hlavy XI Smlouvy o ES, a obzvláště na základě analogie s úvahou Soudního dvora v rozsudku ze dne 21. září 1999, Albany (C-67/96, Recueil s. I-5751, body 52–64)?

         Přímý horizontální účinek

               2)

               Má článek 43 Smlouvy o ES nebo nařízení 4055/86 přímý horizontální účinek v tom smyslu, že přiznává soukromému podniku práva, kterých je možno se dovolávat vůči jednotlivci a obzvláště vůči odborové organizaci nebo sdružení odborových organizací s ohledem na kolektivní akci této odborové organizace nebo sdružení odborových organizací?

         Existence omezení volného pohybu

               3)

               Když odborová organizace nebo sdružení odborových organizací vede kolektivní akci proti soukromému podniku v tom smyslu, že vyžaduje, aby tento podnik uzavřel kolektivní smlouvu s odborovou organizací v určitém členském státě mající za účinek, že se záměna vlajky plavidla za vlajku jiného členského státu stane pro tento podnik bezpředmětnou, představuje tato akce omezení pro účely článku 43 Smlouvy o ES nebo nařízení 4055/86?

               4)

               Je politika sdružení odborových organizací, která stanoví, že plavidlo má být zaregistrováno pod vlajkou země, ve které je situováno skutečné vlastnictví a kontrola plavidla, takže odborové organizace v zemi skutečného vlastnictví plavidla mají právo uzavřít kolektivní smlouvu ve vztahu k tomuto plavidlu, přímo diskriminačním, nepřímo diskriminačním nebo nediskriminačním omezením podle článku 43 Smlouvy o ES nebo nařízení 4055/86?

               5)

               Je při určení, zda je kolektivní akce odborové organizace nebo sdružení odborových organizací přímo diskriminačním, nepřímo diskriminačním nebo nediskriminačním omezením podle článku 43 Smlouvy o ES nebo nařízení 4055/86, relevantní subjektivní úmysl odborové organizace vedoucí akci nebo musí vnitrostátní soud rozhodnout o této otázce pouze s přihlédnutím k objektivním účinkům takové akce?

         Usazování/služby

               6)

               Je-li v členském státě A usazena mateřská společnost, jež zamýšlí provést úkon směřující k usazení prostřednictvím záměny vlajky plavidla za vlajku členského státu B, přičemž toto plavidlo bude provozováno stávající dceřinou společností v členském státě B, kterou zcela vlastní a která podléhá vedení a kontrole ze strany mateřské společnosti:

                           a)

                           jsou hrozba kolektivní akcí ze strany odborové organizace nebo sdružení odborových organizací nebo její skutečné provedení, jimiž je usilováno o to, aby se výše uvedený úkon stal bezpředmětným, způsobilé představovat omezení práva mateřské společnosti na usazení podle článku 43, a

                           b)

                           po záměně vlajky plavidla, je tato dceřiná společnost oprávněna se při svém poskytování služeb z členského státu B do členské státu A opírat o nařízení 4055/86?

         Odůvodnění
   Přímá diskriminace

               7)

               Jestliže je kolektivní akce odborové organizace nebo sdružení odborových organizací přímo diskriminačním omezením podle článku 43 Smlouvy o ES nebo nařízení 4055/86, může být tato akce v zásadě odůvodněna na základě výjimky veřejného pořádku stanovené v článku 46 Smlouvy o ES na základě toho, že:

                           a)

                           vedení kolektivní akce (což zahrnuje stávku) je základním právem chráněným právem Společenství nebo

                           b)

                           z důvodu ochrany pracovníků?

         Politika ITF: objektivní odůvodnění

               8)

               Vytváří použití politiky sdružení odborových organizací, která stanoví, že plavidla mají být registrována pod vlajkou země, ve které je situováno skutečné vlastnictví a kontrola tohoto plavidla, takže odborové organizace v zemi skutečného vlastnictví mají právo uzavřít kolektivní smlouvu ve vztahu k tomuto plavidlu, spravedlivou rovnováhu mezi základním sociálním právem na kolektivní akci a svobodou usazování a poskytování služeb a je objektivně odůvodněné, vhodné, přiměřené a v souladu se zásadou vzájemného uznávání?

         Akce FSU: objektivní odůvodnění

               9)

               Pokud:

                           mateřská společnost v členském státě A vlastní plavidlo pod vlajkou členského státu A a poskytuje služby trajektové přepravy mezi členským státem A a členským státem B, přičemž užívá toto plavidlo;

                           tato mateřská společnost si přeje zaměnit vlajku plavidla za vlajku členského státu B, aby mohla použít pracovní podmínky, které jsou na nižší úrovni než v členském státě A;

                           mateřská společnost v členském státě A zcela vlastní dceřinou společnost v členském státě B a tato dceřiná společnost podléhá jejímu vedení a kontrole;

                           je zamýšleno, že tato dceřiná společnost bude provozovat plavidlo, jakmile bude provedena záměna vlajky v členském státě B, s posádkou přijatou v členském státě B, kterou pokrývá kolektivní smlouva sjednaná s odborovou organizací přidruženou k ITF v členském státě B;

                           plavidlo zůstane skutečně vlastněno mateřskou společností a bude bez posádky pronajímáno dceřiné společnosti;

                           plavidlo bude nadále poskytovat služby trajektové přepravy mezi členským státem A a členským státem B na každodenním základě;

                           odborová organizace usazená v členském státě A vede kolektivní akci v tom smyslu, že vyžaduje, aby mateřská nebo dceřiná společnost uzavřela kolektivní smlouvu, ve které se s ohledem na posádku plavidla použijí i po záměně vlajky podmínky přijatelné pro organizaci v členském státě A, což má za účinek, že se pro mateřskou společnost stane záměna vlajky plavidla za vlajku členského státu B bezpředmětnou,

                           vytváří tato kolektivní akce spravedlivou rovnováhu mezi základním sociálním právem na kolektivní akci a svobodou usazování a poskytování služeb a je objektivně odůvodněná, vhodná, přiměřená, a v souladu se zásadou vzájemného uznávání?

               10)

               Byla by odpověď na otázku 9) rozdílná, kdyby mateřská společnost poskytla soudu slib za sebe a všechny společnosti v rámci téže skupiny, že z důvodu záměny vlajky neukončí zaměstnání žádné osoby jimi zaměstnávané (přičemž tento slib nevyžaduje obnovení krátkodobých pracovních smluv nebo nebrání změně pracovního zařazení kteréhokoliv zaměstnance za obdobných podmínek)?

      (1)  Nařízení Rady (EHS) č. 4055/86 ze dne 22. prosince 1986 o uplatňování zásady volného pohybu služeb v námořní dopravě mezi členskými státy a mezi členskými státy a třetími zeměmi.


title: Věc C-465/07: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Nederlandse Raad van State (Nizozemsko) dne 17. října 2007 – M. a N. Elgafaji v. Staatssecretaris van Justitie

text:
               12.1.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 8/5

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Nederlandse Raad van State (Nizozemsko) dne 17. října 2007 – M. a N. Elgafaji v. Staatssecretaris van Justitie
   (Věc C-465/07)
   (2008/C 8/08)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Předkládající soud
   Nederlandse Raad van State
   Účastníci původního řízení

      Žalobci: M. Elgafaji, N. Elgafaji

      Žalovaný: Staatssecretaris van Justitie
   Předběžné otázky

               1)

               Musí být čl. 15 písm. c) směrnice 2004/83/ES o minimálních normách, které musí splňovat státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, aby mohli žádat o postavení uprchlíka nebo osoby, která z jiných důvodů potřebuje mezinárodní ochranu, a o obsahu poskytované ochrany (1) vykládán v tom smyslu, že toto ustanovení poskytuje ochranu pouze v situaci, na kterou se vztahuje také článek 3 Úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod, tak jak je vykládán judikaturou Evropského soudu pro lidská práva, nebo poskytuje prvně uvedené ustanovení ve srovnání s článkem 3 Úmluvy doplňující nebo jinou ochranu?

               2)

               V případě, že čl. 15 písm. c) směrnice poskytuje ve srovnání s článkem 3 Úmluvy doplňující nebo jinou ochranu, jaká jsou v tomto případě kritéria pro to, zda se osoba, která uplatňuje, že přichází v úvahu pro podpůrnou ochranu, skutečně vystavuje nebezpečí, že bude ve smyslu čl. 15 písm. c) ve spojení s čl. 2 písm. e) směrnice vážně individuálně ohrožena v důsledku svévolného násilí?

      (1)  Úř. věst. L 304, s. 12.


title: Věc C-184/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bayerischer Verwaltungsgerichtshof (Německo) dne 14. dubna 2010 — Mathilde Grasser v. Svobodný stát Bavorsko

text:
               3.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 179/19

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bayerischer Verwaltungsgerichtshof (Německo) dne 14. dubna 2010 — Mathilde Grasser v. Svobodný stát Bavorsko
   (Věc C-184/10)
   2010/C 179/31
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bayerischer Verwaltungsgerichtshof

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Mathilde Grasser

      Žalovaný: Svobodný stát Bavorsko

      Předběžná otázka

   Mají být čl. 1 odst. 2 a čl. 8 odst. 2 a 4 směrnice 91/439/EHS (1) vykládány v tom smyslu, že hostitelský členský stát je oprávněn neuznat řidičské oprávnění vydané jiným členským státem, jestliže na základě údajů uvedených v tomto řidičském průkazu dochází k porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) této směrnice, aniž by hostitelský členský stát předtím na držitele řidičského průkazu uplatnil opatření ve smyslu čl. 8 odst. 2 směrnice 91/439/EHS?

      (1)  Směrnice Rady ze dne 29. července 1991 o řidičských průkazech (Úř. věst. L 237, s. 1; Zvl. vyd. 07/01, s. 317).


title: Věc C-75/06: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 20. listopadu 2006 – Komise Evropských společenství v. Portugalská republika

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 331/25

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 20. listopadu 2006 – Komise Evropských společenství v. Portugalská republika
   (Věc C-75/06) (1)

   (2006/C 331/48)

      Jednací jazyk: portugalština

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 86, 8.4.2006.


title: Věc C-67/07: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 29. listopadu 2007 – Komise Evropských společenství v. Francouzská republika (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2004/24/ES — Tradiční rostlinné léčivé přípravky — Kodex Společenství — Neprovedení ve stanovené lhůtě)

text:
               26.1.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/15

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 29. listopadu 2007 – Komise Evropských společenství v. Francouzská republika
   (Věc C-67/07) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2004/24/ES - Tradiční rostlinné léčivé přípravky - Kodex Společenství - Neprovedení ve stanovené lhůtě)
   (2008/C 22/28)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupce: B. Stromsky, zmocněnec)

      Žalovaná: Francouzská republika (zástupci: G. de Bergues a R. Loosli-Surrans, zmocněnci)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Nepřijetí ve stanovené lhůtě právních předpisů nezbytných pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2004/24/ES ze dne 31. března 2004, kterou se mění směrnice 2001/83/ES o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků, pokud jde o tradiční rostlinné léčivé přípravky (Úř. věst. L 136, s. 85; Zvl. vyd. 13/34, s. 313).
   Výrok

               1)

               Francouzská republika tím, že ve stanovené lhůtě nepřijala právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2004/24/ES ze dne 31. března 2004, kterou se mění směrnice 2001/83/ES o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků, pokud jde o tradiční rostlinné léčivé přípravky, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice.

               2)

               Francouzské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 95, 28.4.2007.


title: Věc T-685/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 21. ledna 2015 – Copernicus-Trademarks v. OHIM – Blue Coat Systems (BLUECO) („Ochranná známka Společenství – Námitkové řízení – Přihláška slovní ochranné známky Společenství BLUECO – Starší slovní ochranná známka Společenství BLUE COAT – Relativní důvod pro zamítnutí – Nebezpečí záměny – Rozlišovací způsobilost starší ochranné známky – Článek 8 odst.1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)

text:
               2.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 73/28

      Rozsudek Tribunálu ze dne 21. ledna 2015 – Copernicus-Trademarks v. OHIM – Blue Coat Systems (BLUECO)
      (Věc T-685/13) (1)

      („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství BLUECO - Starší slovní ochranná známka Společenství BLUE COAT - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Rozlišovací způsobilost starší ochranné známky - Článek 8 odst.1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
      (2015/C 073/37)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Copernicus-Trademarks Ltd (Borehamwood, Spojené království) (zástupci: L. Pechan a S. Körber, advokáti)

         Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: M. Fischer, zmocněnec)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Blue Coat Systems, Inc. (Sunnyvale, Kalifornie, Spojené státy) (zástupce: V. Dalichau, advokát)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 8. října 2013 (věc R 2028/2012 1) týkajícímu se námitkového řízení mezi Blue Coat Systems, Inc. a Copernicus Trademarks Ltd.

         Výrok

                  1.

                  Žaloba se zamítá.

                  2.

                  Společnosti Copernicus Trademarks Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 52, 22.2.2014.


title: Věc T-13/05: Žaloba podaná dne 7. ledna 2005 Castell del Remei, S.L. proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

text:
               19.3.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 69/24

         Žaloba podaná dne 7. ledna 2005 Castell del Remei, S.L. proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc T-13/05)
   (2005/C 69/43)
   Jazyk, ve kterém byla sepsána žaloba: španělština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 7. ledna 2005 žaloba směřující proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) podaná Castell del Remei, S.L., zastoupenou Jorgem Grauem Morou a Alejandrem Angulem, advokáty advokátní komory v Barceloně, Maríou Baylos Morales a Antoniem Velázquezem Ibáñezem, advokáty advokátní komory v Madridu, a Fernandem de Visscher, Emmanuelem Cornuem, Ericem de Gryse a Donatienne Moreau, advokáty advokátní komory v Bruselu.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               1.

               zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu vydané dne 27. října 2004 ve věci R 0691/2003-1 a

               2.

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

               Přihlašovatel ochranné známky Společenství:

               Žalobkyně

               Přihlašovaná ochranná známka Společenství:

               Slovní ochranná známka „ODA“ – přihláška č. 1 655 786, pro výrobky třídy 33 (alkoholické nápoje s výjimkou piv)

               Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení:

               Bodegas Roda S.A.

               Ochranná známka nebo označení namítané v námitkovém řízení:

               Mezinárodní slovní ochranná známka „RODA“ (č. 703 486), španělská slovní ochranná známka „BODEGAS RODA“, pro vína a likéry třídy 33, španělské slovní ochranné známky „RODA“ (č. 1 757 553), „RODA II“(č. 2 006 615), „RODA I“(č. 2 006 616) a řecká národní ochranná známka „RODA“(č. 137 050), pro vína a likéry třídy 33, a obchodní firma „BODEGAS RIOJA“, pro „obchod věnující se pěstování a výrobě vína“.

               Rozhodnutí námitkového oddělení:

               Vyhovění námitkám a zamítnutí přihlášky.

               Rozhodnutí odvolacího senátu:

               Zamítnutí odvolání.

               Žalobní důvody:

               Nesprávné použití čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94


title: Věc T-272/06: Žaloba podaná dne 29. září 2006 – Evropaïki Dynamiki v. Soudní dvůr

text:
               2.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 294/57

         Žaloba podaná dne 29. září 2006 – Evropaïki Dynamiki v. Soudní dvůr
   (Věc T-272/06)
   (2006/C 294/116)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atény, Řecko) (zástupci: N. Korogiannakis a N. Keramidas, advokáti)

      Žalovaný: Soudní dvůr Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Soudního dvora posoudit nabídku žalobkyně jako neúspěšnou a uzavřít smlouvu s úspěšným dodavatelem;

               —

               uložit Soudnímu dvoru náhradu právních a jiných nákladů a výdajů způsobených v souvislosti s touto žalobou, i když bude zamítnuta.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Touto žalobou se žalobkyně domáhá zrušení rozhodnutí Soudního dvora ze dne 20. července 2006, kterým se odmítá její nabídka v odpovědi na výzvu k podání nabídek AM CJ 13/04 pro údržbu, rozvoj a podporu informačních aplikací (Úř. věst. 2005/S 127-125162 & 2005/S 171-169521) a přijímá se nabídka jiného nabízejícího.
   Žalobkyně tvrdí, že při přijetí napadeného rozhodnutí bylo porušeno finanční nařízení (ES) č. 1605/2002 (Úř. věst. L 248, 16.9.2002, s. 1), jeho prováděcích pravidel a směrnice 2004/18/ES, jelikož byla nesprávně vyložena výběrová kritéria a porušeny zásady transparentnosti a rovného zacházení s účastníky.
   Navíc žalobkyně uplatňuje, že rozhodnutí veřejného zadavatele obsahuje zjevně nesprávná posouzení v rámci hodnocení její nabídky, a překračuje tak prostor pro uvážení, který mají evropské orgány v řízeních o zadávání veřejných zakázek.


title: Věc T-788/14: Žaloba podaná dne 20. listopadu 2014 – MPF Holdings v. Komise

text:
               23.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 65/38

         Žaloba podaná dne 20. listopadu 2014 – MPF Holdings v. Komise
   (Věc T-788/14)
   (2015/C 065/52)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: MPF Holdings Ltd (St Helier, Jersey) (zástupci: D. Piccinin a E. Whiteford, Barristers, a E. Gibson-Bolton, Solicitor)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil sporné rozhodnutí, a

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobkyně se touto žalobou domáhá zrušení rozhodnutí Komise C(2014) 5083 final ze dne 23. července 2014 ve věci SA.35980 (2014/N-2) – Spojené království, Reforma trhu s elektřinou – Trh s kapacitou.
   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně jeden žalobní důvod spočívající v tom, že Komise protiprávně upřela společnosti MPF právo účastnit se formálního vyšetřovacího řízení, když nezahájila formální vyšetřovací řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU a čl. 4 odst. 4 procesního nařízení, ačkoliv panují pochybnosti o tom, zda je trh s kapacitou slučitelný s vnitřním trhem. Žalobkyně tvrdí, že:

               —

               možnost uzavírat dlouhodobé smlouvy, která je diskriminační, nelze odůvodnit poukazem na legitimní cíl spočívající v získání potřebného množství výrobní kapacity;

               —

               Komise patřičně neprošetřila pravděpodobné důsledky diskriminační možnosti uzavírat dlouhodobé smlouvy na efektivitu trhu s kapacitou a na vlastníky stávajících elektráren;

               —

               Komise odpovídajícím způsobem neprošetřila odůvodnění uváděné vládou Spojeného království ve vztahu k diskriminační délce trvání smluv, a sice že dlouhodobé smlouvy vyžadují nezávislí výrobci, kteří jsou závislí na projektovém financování;

               —

               Komise neodůvodnila nebo odpovídajícím způsobem neprošetřila pravděpodobné důsledky diskriminačního rozlišování mezi určovatelem ceny a příjemcem ceny


title: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 7. prosince 2004 ve věci T-240/02, Koninklijke Coöperatie Cosun UA proti Komisi Evropských společenství (Zemědělství — Společná organizace trhů — Cukr — Částka dlužná za prodej cukru C na vnitřním trhu — Celní právo — Žádost o prominutí — Ustanovení o spravedlnosti upravené článkem 13 nařízení (EHS) č. 1430/79 — Pojem dovozního nebo vývozního cla — Zásada rovnosti a právní jistoty — Spravedlnost)

text:
               19.2.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/21

      ROZSUDEK SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 7. prosince 2004
   ve věci T-240/02, Koninklijke Coöperatie Cosun UA proti Komisi Evropských společenství (1)

   (Zemědělství - Společná organizace trhů - Cukr - Částka dlužná za prodej cukru C na vnitřním trhu - Celní právo - Žádost o prominutí - Ustanovení o spravedlnosti upravené článkem 13 nařízení (EHS) č. 1430/79 - Pojem dovozního nebo vývozního cla - Zásada rovnosti a právní jistoty - Spravedlnost)
   (2005/C 45/47)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Ve věci T-240/02, Koninklijke Coöperatie Cosun UA, se sídlem v Breda (Nizozemsko), zastoupeném M. Slotboomem, N. Helderem a J. Coumansem, advokáty, proti Komisi Evropských společenství (zmocněnec: X. Lewis, za účasti F. Tuytschaever, advokátky, s adresou pro účely doručování v Lucemburku), jejímž předmětem je návrh na zrušení rozhodnutí Komise REM 19/01 ze dne 2. května 2002, kterým se prohlašuje žádost o prominutí dovozního cla podaná ve prospěch žalobce Nizozemským královstvím za nepřípustnou, Soud (pátý senát), ve složení P. Lindh, předseda, R. García-Valdecasas a K. Jürimaäe, soudci, vedoucí soudní kanceláře: J. Plingers, rada, vydal dne 7. prosince 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Žalobce ponese své náklady řízení a náklady řízení vzniklé Komisi.

      (1)  Úř. věst. C 247, 12.10.2002.


title: Věc F-61/11: Žaloba podaná dne 27. května 2011 — ZZ v. FRONTEX

text:
               30.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 226/32

         Žaloba podaná dne 27. května 2011 — ZZ v. FRONTEX
   (Věc F-61/11)
   2011/C 226/63
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupce: S. A. Pappas, advokát)

      Žalovaná: Evropská agentura pro řízení operativní spolupráce na vnějších hranicích (FRONTEX)

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí, kterým bylo zrušeno dřívější rozhodnutí prodloužit pracovní smlouvu žalobce a zrušení některých částí hodnotící zprávy za období srpen 2006 až prosinec 2009.

      Návrhové žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí výkonného ředitele agentury FRONTEX ze dne 24. ledna 2011, tak jak bylo potvrzeno e-mailem ze dne 25. ledna 2011, rozhodnutím ze dne 28. března 2011 a dopisem ze dne 4. května 2011;

               —

               zrušit hodnotící zprávu za rok 2009 v části, ve které obsahuje odlišné stanovisko druhého z hodnotících úředníků ze dne 30. října 2009;

               —

               zrušit formulář A hodnotící zprávy agentury FRONTEX za rok 2010 z 21. června 2010 v části, ve které obsahuje odlišné stanovisko druhého z hodnotících úředníků ze dne 20. června 2010;

               —

               uložit agentuře FRONTEX náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-520/10: Usnesení Tribunálu ze dne 19. dubna 2013 — Comunidad Autónoma de Galicia v. Komise

text:
               8.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 164/25

         Usnesení Tribunálu ze dne 19. dubna 2013 — Comunidad Autónoma de Galicia v. Komise
   (Věc T-520/10) (1)

   2013/C 164/42
   Jednací jazyk: španělština
   Předseda osmého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 13, 15.1.2011.


title: Spojené věci T-20/08 a T-21/08: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 23. září 2009 — Evets v. OHIM (DANELECTRO a QWIK TUNE) ( Ochranná známka Společenství — Slovní ochranná známka Společenství DANELECTRO a obrazová ochranná známka Společenství QWIK TUNE — Nedodržení lhůty k podání žádosti o obnovu zápisu ochranných známek — Žádost o navrácení do původního stavu — Reformatio in peius — Práva obhajoby — Právo být vyslechnut — Článek 61 odst. 2, čl. 73 druhá věta a článek 78 nařízení (ES) č. 40/94 [nyní čl. 63 odst. 2, čl. 75 druhá věta a článek 81 nařízení (ES) č. 207/2009] )

text:
               7.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 267/62

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 23. září 2009 — Evets v. OHIM (DANELECTRO a QWIK TUNE)
   (Spojené věci T-20/08 a T-21/08) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Slovní ochranná známka Společenství DANELECTRO a obrazová ochranná známka Společenství QWIK TUNE - Nedodržení lhůty k podání žádosti o obnovu zápisu ochranných známek - Žádost o navrácení do původního stavu - Reformatio in peius - Práva obhajoby - Právo být vyslechnut - Článek 61 odst. 2, čl. 73 druhá věta a článek 78 nařízení (ES) č. 40/94 [nyní čl. 63 odst. 2, čl. 75 druhá věta a článek 81 nařízení (ES) č. 207/2009]“)
   2009/C 267/110
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evets Corp. (Irvine, Kalifornie, Spojené státy) (zástupce: S. Ryan, solicitor)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti dvěma rozhodnutím čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 5. listopadu 2007 (věci R 603/2007-4 a R 604/2007-4) týkajícím se žádosti o navrácení do původního stavu podané žalobkyní.

      Výrok

               1)

               Žaloby se zamítají.

               2)

               Evets Corp. se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 64, 8.3.2008.


title: Věc T-25/07: Žaloba podaná dne 30. ledna 2007 – Iride a Iride Energia v. Komise Evropských společenství

text:
               24.3.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 69/24

         Žaloba podaná dne 30. ledna 2007 – Iride a Iride Energia v. Komise Evropských společenství
   (Věc T-25/07)
   (2007/C 69/53)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Iride SpA a Iride Energia SpA (Turín, Itálie) (zástupci: L. G. Radicati di Brozolo, M. Merola a C. Bazoli, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobkyň

               —

               prohlásit za neplatné rozhodnutí v rozsahu, v němž kvalifikuje opatření jako státní podpory, jakož i v rozsahu, v němž přerušuje poskytnutí podpory, dokud Itálie neposkytne důkaz, že AEM Torino vrátila podporu, která byla prohlášena za protiprávní a neslučitelnou rozhodnutím 2003/193/ES ze dne 5. června 2002 o daňových úlevách pro bývalé obecní podniky;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žaloba podaná společností Iride SpA a Iride Energia SpA (dále jen „žalobkyně“) směřuje proti rozhodnutí ze dne 8. listopadu 2006, kterým Komise skončila řízení zahájené podle čl. 88 odst. 2 ES za účelem přezkumu slučitelnosti s právem Společenství náhrady, kterou Itálie hodlá poskytnout AEM Torino za uvízlé náklady v odvětví energie (1).
   Žalobkyně navrhují, aby Soud prvního stupně Evropských společenství prohlásil za neplatné rozhodnutí v rozsahu, v němž kvalifikuje opatření jako státní podpory za účelem nahradit společnosti AEM Torino uvízlé náklady, které vznikly během procesu liberalizace odvětví energie a v rozsahu, v němž přerušuje poskytnutí podpory, dokud Itálie neposkytne Komisi důkaz, že AEM Torino neobdržela podporu, která byla prohlášena za protiprávní a neslučitelnou rozhodnutím 2003/193/ES o daňových úlevách pro bývalé obecní podniky (dále jen „rozhodnutí o daňových úlevách“) nebo důkaz, že AEM Torino vrátila včetně úroků dřívější podporu, kterou obdržela v rámci výše uvedeného režimu.
   Žaloba je založena zejména na následujících hlavních důvodech:

               a)

               Dotčené opatření nepředstavuje státní podporu, jelikož nebylo financováno prostřednictvím využití státních zdrojů a neposkytuje příjemcům bezplatnou výhodu.

               b)

               Rozsudek Deggendorf (2) není na projednávaný případ použitelný. Komise zejména neprokázala existenci podmínek (a zejména existenci případného kumulativního účinku dřívějších opatření s novými opatřeními), které musí podle zásad vyplývajících z tohoto rozsudku existovat, aby mohlo být poskytnutí podpory přerušeno. Komise zejména neobjasnila, jak mohou být určeny kumulativní účinky s podporami, které jsou předmětem rozhodnutí o daňových úlevách pro opatření jako jsou stranded costs (uvízlé náklady), které slouží pouze k vyrovnání a tedy s účinky, které zanikly v minulosti tak, že umožnily náklady, které vznikly v období regulovaného trhu, odepsat podobným způsobem, jak by učinily podniky, kdyby nedošlo k liberalizaci odvětví před tím, než byly tyto náklady zcela odepsány.

      (1)  Úř. věst. L 366, 21.12.2006, s. 62.

      (2)  Rozsudek TwD v. Komise, C-355/95 (Recueil, s. I-2549).


title: Věc T-79/12: Žaloba podaná dne 15. února 2012 — Cisco Systems a Messagenet v. Komise

text:
               14.4.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 109/31

         Žaloba podaná dne 15. února 2012 — Cisco Systems a Messagenet v. Komise
   (Věc T-79/12)
   2012/C 109/62
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Cisco Systems, Inc. (San José, Spojené státy americké), Messagenet SpA (Milán, Itálie) (zástupci: L. Ortiz Blanco, J. Buendía Sierra, A. Lamadrid de Pablo a K. Jörgens, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál

               —

               zrušil rozhodnutí Komise C(2011) 7279 v konečném znění ze dne 7. října 2011 (Úř. věst. C 341, s. 2) nebránit oznámenému spojení mezi Microsoft Corporation a Skype Sarl a o jeho prohlášení za slučitelné se společným trhem (věc č. COMP/M.6281), z důvodu porušení článků 2 a 6 nařízení Rady (ES) č. 139/2004 (Nařízení ES o spojování) (1), nebo podpůrně z důvodu porušení článku 296 SFEU;

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně tři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející ze skutečnosti,

                           —

                           že se Evropská komise dopustila zjevně nesprávného posouzení, když rozhodla, že toto spojení nezpůsobí žádné horizontální protisoutěžní účinky na spotřebitelských trzích sjednocených telekomunikací. V této souvislosti žalobkyně zdůrazňují, že toto spojení vede k součtu podílů na trhu ve výši více než 80 % na co nejúžeji vymezeném trhu zkoumaném v tomto rozhodnutí (služby video hovorů spotřebitelům z počítačů PC fungujících v systému Windows). Kombinace účinků silné sítě, které má největší uživatelská základna, jakož i úplná kontrola spojovaného subjektu nad operačním systémem Windows posílí dominantní pozici a vyloučí jakoukoliv snahu nabídnout interoperabilitu konkurenčním výrobkům, kterou by spojovaný subjekt mohl mít;

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že

                           —

                           se Evropská Komise rovněž dopustila zjevně nesprávného posouzení, když rozhodla, že toto spojení nepopíratelně nezpůsobilo protisoutěžní konglomerátní účinky na sjednocených trzích telekomunikací pro podnikatele. V tomto ohledu žalobkyně zdůrazňují, že s ohledem na rostoucí popularitu sjednocených služeb spotřebitelských telekomunikací si profesionální zákazníci přejí vstupovat do kontaktu se zákazníky prostřednictvím těchto nástrojů. Tím, že rozšíří svou zavedenou základnu zákazníků, kteří užívají sjednocené spotřebitelské telekomunikace, bude mít spojovaný subjekt zvýšenou kapacitu, jakož i snahu, odmítat interoperabilitu s konkurenčními výrobky telekomunikací pro podnikatele. Vylučovací účinky jsou posíleny již dříve existujícím dominantním postavením, které má tato společnost na sousedních trzích, jako je trh s operačními systémy a programy užívanými podniky, jako je Office a Outlook. Napadené rozhodnutí není koherentní zejména s rozhodovací praxí Evropské komise a Soudního dvora Evropské unie ohledně významu síťových účinků na trzích s informačními technologiemi a nezbytnosti zajistit interoperabilitu s cílem zachování účinné možnosti volby pro spotřebitele, pokud jsou takové síťové účinky ve hře;

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že

                           —

                           Evropská komise nedodržela svou povinnost dostatečně odůvodnit povolení spojení podniků v první fázi, aniž vzala v úvahu nezbytnost, aby strany převzaly závazky.

      (1)  Úř. věst. L 24, s. 1; Zvl. vyd. 08/03, s. 40.


title: Věc T-521/11: Žaloba podaná dne 3. října 2011 — Deutsche Bahn a další v. Komise

text:
               3.12.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 355/23

         Žaloba podaná dne 3. října 2011 — Deutsche Bahn a další v. Komise
   (Věc T-521/11)
   2011/C 355/43
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Deutsche Bahn AG (Berlín, Německo), Deutsche Umschlaggesellschaft Schiene-Straße (DUSS) mbH (Bodenheim, Německo), DB Netz AG (Frankfurt nad Mohanem, Německo), DB Schenker Rail GmbH (Mainz, Německo), DB Schenker Rail Deutschland AG (Mainz, Německo) (zástupci: W. Deselaers, J. Brückner a O. Gross, advokáti)

      Žalovaná: Komise

      Návrhové žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise o provedení kontroly ze dne 14. července 2011, doručené dne 26. července 2011,

               —

               zrušil všechna opatření přijatá na základě kontrol uskutečněných v důsledku tohoto protiprávního rozhodnutí,

               —

               uložil Komisi zejména vrátit veškeré kopie dokumentů vyhotovených v rámci kontrol, pod hrozbou zrušení budoucího rozhodnutí Komise Tribunálem, a

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobkyně se domáhají zrušení rozhodnutí Komise K(2011)5230 ze dne 14. července 2011 (věc COMP/39.678 — DB I a věc COMP/39.731 — DB II), kterým Komise v souladu s čl. 20 odst. 4 nařízení (ES) č. 1/2003 nařídila, aby byly provedeny kontroly ve společnosti Deutsche Bahn AG, jakož i ve všech ní přímo nebo nepřímo kontrolovaných právnických osobách z důvodu možného protisoutěžního charakteru strategického použití infrastruktury spravované společnostmi skupiny DB.
   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně pět žalobních důvodů.

               1)

               První žalobní důvod: porušení základního práva na domovní svobodu tím, že nebylo požádáno o předchozí soudní povolení.

               2)

               Druhý žalobní důvod: porušení základního práva na účinný opravný prostředek z důvodu neexistence možnosti předchozího soudního přezkoumání rozhodnutí o provedení kontroly jak ze skutkového tak i právního hlediska.

               3)

               Třetí žalobní důvod: protiprávnost rozhodnutí o provedení kontroly, jelikož se zakládá na údajích, které Komise získala v rozporu s právem na obhajobu.
               Údaje údajně byly získány při výkonu rozhodnutí o provedení kontroly ze dne 14. března 2011 v rámci široce založeného šetření („fishing expedition“). Také údaje získané při výkonu druhého rozhodnutí o provedení kontroly ze dne 30. března 2011 jsou údajně protiprávní, neboť i rozhodnutí, na jehož základě byla provedena tato kontrola, je údajně založeno na protiprávně získaných informacích a také tyto údaje byly získány na základě protiprávního rozhodnutí o provedení kontroly.

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod: porušení práva na obhajobu nadměrně širokým a nekonkrétním popisem předmětu kontroly.

               5)

               Pátý žalobní důvod: porušení zásady proporcionality.

         Komise údajně nemá příslušnost pro předmět kontroly a mohla každopádně relevantní informace obdržet prostřednictvím příslušné Bundesnetzagentur nebo i od žalobkyň obyčejnou žádostí o informace.


title: Věc C-69/07: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 31. ledna 2008  – Komise Evropských společenství v. Italská republika (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2003/35/ES — Životní prostředí — Účast veřejnosti na vypracovávání některých plánů a programů — Neprovedení ve stanovené lhůtě)

text:
               29.3.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 79/7

         Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 31. ledna 2008 – Komise Evropských společenství v. Italská republika
   (Věc C-69/07) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2003/35/ES - Životní prostředí - Účast veřejnosti na vypracovávání některých plánů a programů - Neprovedení ve stanovené lhůtě)
   (2008/C 79/12)
   Jednací jazyk: italština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: D. Recchia a J.-B. Laignelot, zmocněnci)

      Žalovaná: Italská republika (zástupci: I. M. Braguglia, zmocněnec, a S. Fiorentino, advokát)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Nepřijetí předpisů nezbytných k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/35/ES ze dne 26. května 2003 o účasti veřejnosti na vypracovávání některých plánů a programů týkajících se životního prostředí a o změně směrnic Rady 85/337/EHS a 96/61/ES, pokud jde o účast veřejnosti a přístup k právní ochraně (Úř. věst. L 156, s. 17; Zvl. vyd. 15/07, s. 466), ve stanovené lhůtě
   Výrok

               1)

               Italská republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/35/ES ze dne 26. května 2003 o účasti veřejnosti na vypracovávání některých plánů a programů týkajících se životního prostředí a o změně směrnic Rady 85/337/EHS a 96/61/ES, pokud jde o účast veřejnosti a přístup k právní ochraně, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 6 této směrnice.

               2)

               Italské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 82, 14.4.2007.


title: Věc T-208/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 7. července 2011 — Cree v. OHIM (TRUEWHITE) ( Ochranná známka Společenství — Přihláška slovní ochranné známky Společenství TRUEWHITE — Absolutní důvody pro zamítnutí — Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 207/2009 — Popisný charakter )

text:
               19.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 340/18

         Rozsudek Tribunálu ze dne 7. července 2011 — Cree v. OHIM (TRUEWHITE)
   (Věc T-208/10) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Přihláška slovní ochranné známky Společenství TRUEWHITE - Absolutní důvody pro zamítnutí - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 207/2009 - Popisný charakter)
   2011/C 340/36
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Cree, Inc. (Durham, Severní Karolína, Spojené státy) (zástupce: V. Schiller, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: původně S. Schäffner, poté G. Schneider, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 17. února 2010 (věc R 985/2009-2) týkajícímu se zápisu označení TRUEWHITE jako ochranné známky Společenství.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Cree, Inc. se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 179, 3.7.2010.


title: Věc C-204/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhofs (Německo) dne 18. dubna 2013 — Finanzamt Saarlouis v. Heinz Malburg

text:
               22.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 178/6

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhofs (Německo) dne 18. dubna 2013 — Finanzamt Saarlouis v. Heinz Malburg
   (Věc C-204/13)
   2013/C 178/11
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesfinanzhofs

      Účastníci původního řízení

      Žalovaný a účastník řízení podávající opravný prostředek „Revision“: Finanzamt Saarlouis

      Žalobce a odpůrce v řízení o opravném prostředku „Revision“: Heinz Malburg

      Předběžná otázka

   Je třeba čl. 4 odst. 1 a 2 a čl. 17 odst. 2 písm. a) šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu vykládat s ohledem na zásadu daňové neutrality v tom smyslu, že společník daňové poradenské společnosti, založené podle občanského práva, který získá od této společnosti podle občanského práva část klientely pouze k účelu, aby ji následně poté bezplatně přenechal k podnikatelským účelům nové daňové poradenské společnosti založené podle občanského práva, v níž má většinovou účast, může mít nárok na odpočet daně z nabytí této klientely?


title: Věc T-82/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 7. července 2016 – Copernicus-Trademarks v. EUIPO – Maquet (LUCEO) „Ochranná známka Evropské unie — Řízení o prohlášení neplatnosti — Slovní ochranná známka Evropské unie LUCEO — Absolutní důvod pro zamítnutí — Neexistence dobré víry v době podání přihlášky k zápisu — Článek 52 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               22.8.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 305/27

         Rozsudek Tribunálu ze dne 7. července 2016 – Copernicus-Trademarks v. EUIPO – Maquet (LUCEO)
   (Věc T-82/14) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o prohlášení neplatnosti - Slovní ochranná známka Evropské unie LUCEO - Absolutní důvod pro zamítnutí - Neexistence dobré víry v době podání přihlášky k zápisu - Článek 52 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2016/C 305/37)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Copernicus-Trademarks Ltd (Borehamwood, Spojené království) (zástupce: F. Henkel, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: A. Schifko, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Maquet GmbH (Rastatt, Německo) (zástupce: N. Hebeis, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 25. listopadu 2013 (věc R 2292/2012-4) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Copernicus-Trademarks a Maquet.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnost Copernicus-Trademarks Ltd ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady vynaložené Úřadem Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) a náklady vynaložené společností Maquet GmbH.

      (1)  Úř. věst. C 112, 14. 4. 2014.


title: Věc C-95/10: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 17. března 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Supremo Tribunal Administrativo — Portugalsko) — Strong Segurança SA v. Município de Sintra, Securitas-Serviços e Tecnologia de Segurança ( „Veřejné zakázky na služby — Směrnice 2004/18/ES — Článek 47 odst. 2 — Přímý účinek — Použitelnost na služby spadající do přílohy II B směrnice“ )

text:
               7.5.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 139/11

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 17. března 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Supremo Tribunal Administrativo — Portugalsko) — Strong Segurança SA v. Município de Sintra, Securitas-Serviços e Tecnologia de Segurança
   (Věc C-95/10) (1)

   (Veřejné zakázky na služby - Směrnice 2004/18/ES - Článek 47 odst. 2 - Přímý účinek - Použitelnost na služby spadající do přílohy II B směrnice)
   2011/C 139/17
   Jednací jazyk: portugalština

      Předkládající soud

   Supremo Tribunal Administrativo

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Strong Segurança SA

      Žalovaný: Município de Sintra, Securitas-Serviços e Tecnologia de Segurança

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Supremo Tribunal Administrativo — Výklad článků 21, 23, čl. 35 odst. 4, čl. 47 odst. 2 a přílohy II B směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby (Úř. věst. L 134, s. 114; Zvl. vyd. 06/07, s. 132) — Hospodářské a finanční předpoklady uchazeče — Možnost hospodářského subjektu využít schopností jiných subjektů — Přímý účinek pozdě provedené směrnice

      Výrok

   Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby nezakládá povinnost členských států použít čl. 47 odst. 2 této směrnice také na zakázky, jejichž předmětem jsou služby uvedené v příloze II B této směrnice. Tato směrnice však nebrání členským státům v tom, aby takové použití stanovily ve svých právních předpisech, případně veřejným zadavatelům v tom, aby tak učinili v dokumentaci týkající se zakázky.

      (1)  Úř. věst. C 113, 1.5.2010.


title: Věc C-434/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Alba (Rumunsko) dne 22. srpna 2011 — Corpul Național al Polițiștilor — zastupující své členy služebně zařazené u Policejního inspektorátu Alba v. Ministerul Administrației și Internelor (MAI), Inspectoratul General al Poliției Române (IGPR) a Inspectoratul de Poliție al Județului Alba (IPJ)

text:
               12.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 331/9

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Alba (Rumunsko) dne 22. srpna 2011 — Corpul Național al Polițiștilor — zastupující své členy služebně zařazené u Policejního inspektorátu Alba v. Ministerul Administrației și Internelor (MAI), Inspectoratul General al Poliției Române (IGPR) a Inspectoratul de Poliție al Județului Alba (IPJ)
   (Věc C-434/11)
   2011/C 331/14
   Jednací jazyk: rumunština

      Předkládající soud

   Tribunal Alba

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Corpul Național al Polițiștilor — zastupující své členy služebně zařazené u Policejního inspektorátu Alba

      Žalovaní: Ministerul Administrației și Internelor (MAI), Inspectoratul General al Poliției Române (IGPR) a Inspectoratul de Poliție al Județului Alba (IPJ)

      Předběžná otázka

   Mají být ustanovení čl. 17 odst. 1, článku 20 a čl. 21 odst. 1 Listiny základních práv Evropské unie vykládány tak, že brání takovému snížení nároků na odměnu, jak je provedl rumunský stát zákonem č. 118/2010 a zákonem č. 285/2010?


title: Věc C-247/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Varhoven administrativen sad (Bulharsko) dne 21. května 2012 — Meliha Veli Mustafa v. Direktor na fond „Garantirani vzemania na rabotnitsite i služitelnite“ kam Natsionalnia osiguritelen institut

text:
               4.8.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 235/7

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Varhoven administrativen sad (Bulharsko) dne 21. května 2012 — Meliha Veli Mustafa v. Direktor na fond „Garantirani vzemania na rabotnitsite i služitelnite“ kam Natsionalnia osiguritelen institut
   (Věc C-247/12)
   2012/C 235/14
   Jednací jazyk: bulharština

      Předkládající soud

   Vrchoven administrativen sad

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Meliha Veli Mustafa

      Žalovaný: Direktor na fond „Garantirani vzemania na rabotnitsite i služitelnite“ kam Natsionalnia osiguritelen institut

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba vykládat čl. 2 odst. 1 směrnice Rady 80/987/EHS (1) ze dne 20. října 1980 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se ochrany zaměstnanců v případě platební neschopnosti zaměstnavatele, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/74/ES (2) ze dne 23. září 2002, kterou se mění směrnice Rady 80/987/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se ochrany zaměstnanců v případě platební neschopnosti zaměstnavatele ve světle pátého bodu odůvodnění směrnice 2002/74 v tom smyslu, že členským státům je uložena povinnost zajistit nároky zaměstnance v insolvenčním řízení v každé fázi tohoto řízení až do prohlášení insolvence, a nejen při zahájení takového řízení?

               2)

               Porušuje vnitrostátní právní úprava, která stanoví možnost, aby záruční instituce uspokojila pouze zajištěné nároky zaměstnanců, u kterých se jedná o neuspokojené platové nároky z pracovního poměru, pokud tyto nároky vznikly do dne zápisu rozhodnutí o zahájení insolvenčního řízení, jestliže tímto rozhodnutím nebyla ukončena činnost společnosti zaměstnavatele a společnost nebyla prohlášena za insolventní, čl. 2 odst. 1 směrnice 80/987 ve znění směrnice 2002/74?

               3)

               V případě kladných odpovědí na předchozí otázky: Má čl. 2 odst. 1 směrnice 80/987 ve znění směrnice 2002/74 přímý účinek a může být přímo použit vnitrostátním soudem?

               4)

               V případě kladných odpovědí na předchozí otázky: Může být, při neexistenci konkrétní vnitrostátní právní úpravy lhůty, v níž lze požádat záruční instituci o uspokojení nároků zaměstnanců, které vznikly před dnem zápisu rozhodnutí, jímž byl zaměstnavatel prohlášen za insolventního (a jeho činnost ukončena), v souladu se zásadou efektivity použita lhůta 30 dnů, která je vnitrostátním právem stanovena pro uplatnění tohoto nároku v jiných případech, přičemž lhůta začíná běžet ode dne, ve kterém bylo rozhodnutí o prohlášení insolvence zapsáno do obchodního rejstříku?

      (1)  Směrnice Rady 80/987/EHS ze dne 20. října 1980 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se ochrany zaměstnanců v případě platební neschopnosti zaměstnavatele (Úř. věst. L 283, s. 23; Zvl. vyd. 05/01, s. 217)

      (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/74/ES ze dne 23. září 2002, kterou se mění směrnice Rady 80/987/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se ochrany zaměstnanců v případě platební neschopnosti zaměstnavatele (Úř. věst. L 270, s. 10; Zvl. vyd. 05/04, s. 261)


title: Věc C-3/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Maďarsko) dne 3. ledna 2017 – Sporting Odds Limited v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Központi Irányítása

text:
               10.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 112/16

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Maďarsko) dne 3. ledna 2017 – Sporting Odds Limited v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Központi Irányítása
   (Věc C-3/17)
   (2017/C 112/25)
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Sporting Odds Limited

      Žalovaný: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Központi Irányítása

      Předběžné otázky

               1)

               Musí se článek 56 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „SFEU“), zákaz diskriminace a požadavek, podle něhož má být omezování hazardních her členskými státy soudržné a systematické – který je legitimním cílem, jehož plnění členské státy zpravidla odůvodňují odkazem na boj proti hráčské závislosti a na ochranu spotřebitele – vykládat v tom smyslu, že vnitrostátní monopol členského státu v oblasti sportovních a dostihových sázek, ať již pořádaných on-line nebo mimo internet, je s výše uvedenými předpisy v rozporu, pokud reorganizace trhu, kterou uskutečňuje členský stát, vede v tomto státě mimo jiné k tomu, že soukromí poskytovatelé služeb mohou v kamenných kasinech provozovaných na základě koncese poskytovat jiné hazardní hry (kasino, karetní hry, výherní hrací přístroje, on-line kasino, on-line karetní hry), ať již on-line nebo mimo internet, u nichž existuje značné riziko vzniku závislosti?

               2)

               Musí se článek 56 SFEU, zákaz diskriminace a požadavek, podle něhož má být omezování hazardních her členskými státy soudržné a systematické, vykládat v tom smyslu, že dochází k porušení tohoto článku a k nesplnění tohoto požadavku, je-li konstatováno, že přímým následkem nebo projevem reorganizace trhu, která je ospravedlněna bojem proti hráčské závislosti a zákonem stanoveným cílem ochrany spotřebitele, je skutečnost, že poté, co členský stát provedl tuto reorganizaci trhu, soustavně narůstá počet kasin, roční daň z hazardních her v kasinech a objem státních prostředků plynoucích z poplatků za koncese udělované kasinům, z žetonů zakoupených hráči a z finančních prostředků nezbytných k získání práva hrát na výherních hracích přístrojích?

               3)

               Musí se článek 56 SFEU, zákaz diskriminace a požadavek, podle něhož má být omezování hazardních her členskými státy soudržné a systematické, vykládat v tom smyslu, že dochází k porušení tohoto článku a k nesplnění tohoto požadavku, je-li konstatováno, že zavedení vnitrostátního monopolu členského státu a oprávnění soukromých poskytovatelů služeb k pořádání hazardních her, jež se v zásadě odůvodňují bojem proti hráčské závislosti a zákonem stanoveným cílem ochrany spotřebitele, sledují i hospodářskopolitický cíl, jež spočívá v získání vyšších čistých příjmů z her a v dosažení mimořádně vysoké hladiny příjmů plynoucích z trhu herních kasin, a to v co nejkratším časovém období a s cílem financovat jiné rozpočtové výdaje a veřejné služby poskytované státem?

               4)

               Musí se článek 56 SFEU, zákaz diskriminace a požadavek, podle něhož má být omezování hazardních her členskými státy soudržné a systematické, vykládat v tom smyslu, že dochází k porušení tohoto článku a k nesplnění tohoto požadavku, jakož i k neodůvodněnému rozdílnému zacházení s poskytovateli služeb, je-li konstatováno, že členský stát, který se přitom dovolává téhož důvodu veřejného pořádku, vyhradí vnitrostátnímu monopolu státu některé služby on-line hazardních her, zatímco přístup k jiným službám hazardních her umožňuje udělováním stále se zvyšujícího počtu koncesí?

               5)

               Musí se článek 56 SFEU a zákaz diskriminace vykládat v tom smyslu, že brání tomu, aby povolení k provozování on-line kasina mohli získat pouze poskytovatelé služeb, kteří mají na maďarském území k dispozici kamenná kasina (provozovaná na základě koncese), takže poskytovatelé služeb, kteří nemají na maďarském území k dispozici kamenné kasino (včetně poskytovatelů služeb, kteří mají k dispozici kamenné kasino v jiném členském státě), nemohou získat povolení k provozování on-line kasina?

               6)

               Musí se článek 56 SFEU a zákaz diskriminace vykládat v tom smyslu, že brání tomu, aby členský stát prostřednictvím případného vyhlášení řízení o udělení koncese pro kamenná kasina, jakož i tím, že umožní prověřeným poskytovatelům hazardních her, aby předložili [v rámci výběrového řízení] nabídku za účelem získání koncese na provozování kamenného kasina, zaručil teoretickou možnost, že kterýkoli hospodářský subjekt splňující zákonem stanovené požadavky – včetně hospodářských subjektů usazených v jiném členském státě – získá koncesi na provozování kamenného kasina a jakožto držitel této koncese posléze i povolení k provozování on-line kasina, avšak ve skutečnosti tento členský stát nevyhlásil žádné veřejné a transparentní výběrové řízení o udělení koncese a poskytovatel služby v praxi neměl ani žádnou možnost podat [v rámci výběrového řízení] nabídku, a navzdory výše uvedenému orgány členského státu prohlásily, že poskytovatel služby porušil právní předpisy, neboť poskytoval danou službu bez povolení, a udělily mu správní sankci?

               7)

               Musí se článek 56 SFEU, zákaz diskriminace a požadavek na transparentní, objektivní a veřejné povolovací řízení vykládat v tom smyslu, že brání tomu, aby členský stát zavedl systém udělování koncesí pro některé hazardní hry a aby současně orgán rozhodující o těchto koncesích mohl namísto vyhlášení výběrového řízení o udělení koncesí uzavřít koncesní smlouvy s určitými osobami označenými za prověřené provozovatele hazardních her, namísto toho, aby vyhlášením jediného výběrového řízení poskytl všem poskytovatelům služeb možnost zúčastnit se za stejných podmínek tohoto výběrového řízení?

               8)

               Pokud bude odpověď na sedmou otázku záporná a pokud může být v dotčeném členském státě zavedeno více různých řízení pro získání téže koncese, musí členský stát na základě článku 56 SFEU a s ohledem na požadavek na transparentní, objektivní a veřejné povolovací řízení, jakož i na požadavek na rovné zacházení, zaručit s cílem zajistit užitečný účinek unijních právních předpisů upravujících základní svobody rovnocennost všech těchto řízení?

               9)

               Má na způsob, jakým bude zodpovězena šestá až osmá otázka, dopad okolnost, že v žádném z výše uvedených případů není zaručen soudní přezkum ani žádný jiný účinný opravný prostředek, který by mohl být podán proti rozhodnutí o udělení koncese?

               10)

               Musí se článek 56 SFEU, ustanovení o loajální spolupráci obsažené v čl. 4 odst. 3 Smlouvy o Evropské unii (dále jen „SEU“) a institucionální a procesní autonomie členských států ve spojení s články 47 a 48 Listiny základních práv (dále jen „Listina“), jakož i ve spojení s právem na účinné prostředky nápravy a s právem na účinnou procesní obranu, které je zakotveno ve výše uvedených ustanoveních, vykládat v tom smyslu, že v okamžiku, kdy vnitrostátní soud rozhodující o sporu provádí přezkum požadavků unijního práva vyplývajících z judikatury Soudního dvora, jakož i nezbytnost a přiměřenost omezení zavedeného dotyčným členským státem, může nařídit a i bez návrhu provést přezkum a dokazování i v případě, že toto oprávnění není stanoveno ve vnitrostátních procesněprávních předpisech daného členského státu?

               11)

               Musí se článek 56 SFEU ve spojení s články 47 a 48 Listiny, jakož i ve spojení s právem na účinné prostředky nápravy a s právem na účinnou procesní obranu, které je zakotveno ve výše uvedených ustanoveních, vykládat v tom smyslu, že v okamžiku, kdy vnitrostátní soud rozhodující o sporu provádí přezkum požadavků unijního práva vyplývajících z judikatury Soudního dvora, jakož i nezbytnost a přiměřenost omezení zavedeného dotyčným členským státem, nemůže přenést důkazní břemeno na poskytovatele služeb, jež jsou dotčeni daným omezením, nýbrž že je věcí členského státu – konkrétněji státního orgánu, který vydal rozhodnutí napadené v daném sporu – aby odůvodnil a prokázal slučitelnost vnitrostátních právních předpisů s unijním právem, jakož i jejich nezbytnost a přiměřenost, a pokud tak neučiní, tato skutečnost vede sama o sobě k tomu, že jsou dané vnitrostátní právní předpisy v rozporu s unijním právem?

               12)

               Musí se článek 56 SFEU ve spojení též s právem na spravedlivý proces stanoveným v čl. 41 odst. 1 Listiny, právem být vyslechnut stanoveným v čl. 41 odst. 2 písm. a) Listiny a povinností uvést odůvodnění stanovenou v čl. 41 odst. 2 písm. c) Listiny, jakož i s ustanovením o loajální spolupráci obsaženým v čl. 4 odst. 3 SEU a institucionální a procesní autonomií členských států, vykládat v tom smyslu, že tyto požadavky nejsou splněny, pokud příslušný orgán členského státu neoznámí provozovateli hazardních her zahájení sankčního správního řízení podle vnitrostátních právních předpisů ani jej následně ve správním řízení nepožádá o vyjádření stanoviska ke slučitelnosti právních předpisů členského státu s unijním právem a – aniž v odůvodnění svého rozhodnutí podrobně vysvětlí tuto slučitelnost a podloží ji důkazy – uloží v řízení vedeném v jediném stupni sankci, která má podle vnitrostátních právních předpisů správní povahu?

               13)

               Je s ohledem na ustanovení obsažená v článku 56 SFEU a v čl. 41 odst. 1, čl. 41 odst. 2 písm. a) a c) a článcích 47 a 48 Listiny, jakož i s ohledem na právo na účinné prostředky nápravy a na právo na účinnou procesní obranu, která jsou zakotvena ve výše uvedených ustanoveních, třeba považovat požadavky stanovené ve výše uvedených článcích za splněné, pokud je zpochybnění slučitelnosti vnitrostátních právních předpisů s unijním právem umožněno provozovateli hazardních her poprvé a jedině u vnitrostátního soudu?

               14)

               Lze článek 56 SFEU a povinnost členských států odůvodnit omezení volného pohybu služeb vykládat v tom smyslu, že členský stát tuto povinnost nesplnil, pokud v okamžiku zavedení daného omezení ani v okamžiku přezkumu nebylo a není dostupné příslušné hodnocení dopadu, jímž by mohly být potvrzeny cíle veřejného pořádku, které má dané omezení sledovat?

               15)

               Lze s ohledem na právní rámec, jímž je upraveno určení výše správní sankce, kterou lze uložit, jakož i s ohledem na povahu činnosti, která je postihována uložením sankce, a zvláště pak na to, do jaké míry narušuje tato činnost veřejný pořádek a veřejnou bezpečnost, a na represivní cíl, který sankce sleduje, mít ve světle článků 47 a 48 Listiny za to, že má dotyčná správní sankce „trestní povahu“? Má tato skutečnost dopad na způsob, jakým bude zodpovězena jedenáctá až čtrnáctá předběžná otázka?

               16)

               Musí se článek 56 SFEU vykládat v tom smyslu, že pokud na základě odpovědí na předcházející otázky musí soud rozhodující o sporu v okamžiku, kdy prohlásí právní předpisy a jejich používání za protiprávní, prohlásit rovněž, že sankce uložená na základě vnitrostátního právního předpisu, který není v souladu s článkem 56 SFEU, je v rozporu s unijním právem?


title: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 7. října 2004 ve věci C-153/01: Španělské království proti Komisi Evropských společenství (EZOZF — Účetní závěrka — Účetní roky 1996 až 1998 — Rozhodnutí 2001/137/ES)

text:
               4.12.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 300/1

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (druhého senátu)
   ze dne 7. října 2004
   ve věci C-153/01: Španělské království proti Komisi Evropských společenství (1)

   (EZOZF - Účetní závěrka - Účetní roky 1996 až 1998 - Rozhodnutí 2001/137/ES)
   (2004/C 300/01)
   Jednací jazyk: španělština
   Ve věci C-153/01, Španělské království (zmocněnec: S. Ortiz Vaamonde) proti Komisi Evropských společenství (zmocněnkyně: S. Pardo Quintillán), jejímž předmětem je žaloba na částečné zrušení podle článku 230 ES, podaná dne 9. dubna 2001, Soudní dvůr (druhý senát), ve složení C. W. A. Timmermans, předseda, C. Gulmann, J. N. Cunha Rodrigues, R. Schintgen a F. Macken (zpravodaj), soudci, generální advokát: P. Léger, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 7. října 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Rozhodnutí Komise 2001/137/ES ze dne 5. února 2001, kterým se vyjímají z financování Společenství určité výdaje, které vzniknou členským státům v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF), se zrušuje v rozsahu, ve kterém pro Španělské království provádí finanční opravu odpovídající částce 2 426 259 870 ESP představující dlužné úroky v rámci systému doplňkové dávky na mléčné výrobky.

               2)

               V ostatních částech se žaloba zamítá.

               3)

               Španělskému království se ukládá náhrada čtyř pětin nákladů řízení.

               4)

               Komisi Evropských společenství se ukládá náhrada jedné pětiny nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 186, 30.6.2001.


title: Věc T-592/15: Žaloba podaná dne 12. října 2015 – Novartis v. OHIM – SK Chemicals (Zobrazení náplasti)

text:
               14.12.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 414/35

         Žaloba podaná dne 12. října 2015 – Novartis v. OHIM – SK Chemicals (Zobrazení náplasti)
   (Věc T-592/15)
   (2015/C 414/46)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Novartis AG (Basilej, Švýcarsko) (zástupce: M. Douglas, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: SK Chemicals GmbH (Eschborn, Německo)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Majitelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Společenství (Zobrazení náplasti) – Přihláška č. 11 293 362

      Řízení před OHIM: Řízení o zrušení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu OHIM ze dne 7. srpna 2015, ve věci R 2342/2014-5

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení čl. 7 odst. 1 písm. e) bodu ii) nařízení č. 207/2009;

               —

               Porušení zásady zajištění spravedlivého procesu odvolacím senátem OHIM.


title: Věc C-452/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landesgericht Salzburg (Rakousko) dne 12. srpna 2013 — Germanwings GmbH v. Ronny Henning

text:
               9.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 325/14

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landesgericht Salzburg (Rakousko) dne 12. srpna 2013 — Germanwings GmbH v. Ronny Henning
   (Věc C-452/13)
   2013/C 325/25
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Landesgericht Salzburg

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Germanwings GmbH

      Žalovaný: Ronny Henning

      Předběžná otázka

   Jaký okamžik je rozhodující pro pojem „čas příletu“, použitý v článcích 2, 5 a 7 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91 (1):

               a)

               okamžik dosednutí letadla na přistávací dráze („touchdown“);

               b)

               okamžik, kdy letadlo dosáhne parkovacího stanoviště a kdy jsou zataženy jeho parkovací brzdy („čas ukončení pojíždění“);

               c)

               okamžik otevření dveří letadla;

               d)

               okamžik definovaný smluvními stranami v rámci autonomie vůle?

      (1)  Úř. věst. L 46, s. 1.


title: Věc T-433/14: Žaloba podaná dne 13. června 2014 – Superficies de Alimentación v. Komise

text:
               4.8.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 253/58

         Žaloba podaná dne 13. června 2014 – Superficies de Alimentación v. Komise
   (Věc T-433/14)
   2014/C 253/79
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Superficies de Alimentación, SA (Barcelona, Španělsko) (zástupce: A. López Gómez, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí;

               —

               podpůrně zrušil napadené rozhodnutí v rozsahu, v jakém soubor opatření, která podle něj představují takzvaný španělský systém zdanění leasingu („SEAF“), kvalifikuje jako novou státní podporu neslučitelnou s vnitřním trhem;

               —

               podpůrně zrušil články 1 a 4 napadeného rozhodnutí, které jako příjemce údajných podpor a jako jediné adresáty příkazu k navrácení určuje investory AIE (hospodářských zájmových sdružení);

               —

               podpůrně zrušil článek 4 napadeného rozhodnutí v rozsahu, v jakém v rozporu s obecnými zásadami unijního práva nařizuje vrácení údajných podpor;

               —

               podpůrně zrušil článek 4 napadeného rozhodnutí v rozsahu, v jakém rozhoduje o legalitě soukromých smluv mezi investory a dalšími subjekty, a to buď v plném rozsahu, nebo způsobem, který omezí neexistenci dopadu na rentabilitu transakcí, a

               —

               uložil Komisi náhradu veškerých nákladů tohoto řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou tytéž, jaké byly uvedeny ve věci T-401/14, Duro Felguera v. Komise.


title: Věc C-434/04: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Korkein oikeus ze dne 6. října 2004 v trestním řízení vedeném proti Jan-Erik Anders Ahokainen a Mati Leppik.

text:
               4.12.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 300/35

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Korkein oikeus ze dne 6. října 2004 v trestním řízení vedeném proti Jan-Erik Anders Ahokainen a Mati Leppik.
   (Věc C-434/04)
   (2004/C 300/66)
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Korkein oikeus, Finsko, ze dne 6. října 2004 v trestním řízení vedeném proti Jan-Erik Anders Ahokainen a Mati Leppik, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 11. října 2004, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Korkein oikeus žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               1)

               Má být článek 28 ES vykládán tak, že brání právním předpisům členského státu, podle kterých může dovážet nedenaturovaný etylalkohol s obsahem vyšším než 80 procent pouze ten, kdo k tomu získal povolení?

               2)

               V případě kladné odpovědi na první otázku, je třeba takový režim povolení považovat za přípustný na základě článku 30 ES?


title: Věc T-373/05: Žaloba podaná dne  26. září 2005  – Italská republika v. Komise

text:
               26.11.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 296/37

         Žaloba podaná dne 26. září 2005 – Italská republika v. Komise
   (Věc T-373/05)
   (2005/C 296/74)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Italská republika (zástupce: Paolo Gentili, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně
   Zrušit rozhodnutí Komise K(2005)2756 ze dne 20. července 2005 v rozsahu, v němž stanoví paušální opravu režimu podpor pro tabák zavedeného Italskou republikou ve výši 5 % výdajů uvedených v prohlášení pro rok 2001 a 2002 na sklizeň roku 2000. Uložit žalované náhradu nákladů řízení, honorářů a odměn v této věci.
   Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Italská vláda napadla u Soudu prvního stupně Evropských společenství rozhodnutí Komise ze dne 20. července 2005 K(2005)2756 oznámené ve stejné datum v části, ve které obsahuje paušální finanční opravu, která se týká režimu podpor pro tabák, ve výši 5 % výdajů uvedených v prohlášení pro rok 2001 a 2002 ve vztahu k hospodářskému roku 2000.
   Na podporu své žaloby italská vláda uvádí:

               1)

               nedostatek odůvodnění rozhodnutí K(2005)2756 ze dne 20. července 2005 ve vztahu k článku 253 Smlouvy, jakož i překročení pravomoci pro zkreslení skutečností, jelikož napadené rozhodnutí stanovilo paušální opravu podpory vyplacené pro produkci tabáku v hospodářském roce 2000 při neexistenci příslušného odůvodnění, pokud jde o porušený normativní parametr a v každém případě skutečností, které ho případně mohou odůvodňovat;

               2)

               porušení a nesprávné použití čl. 7 odst. 4 nařízení (ES) č. 1258/1999 (1), jelikož rozhodnutí o paušální opravě podpory vyplacené pro produkci tabáku v hospodářském roce 2000 neobsahuje nezbytné argumenty požadované uvedeným ustanovením.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1258/1999 ze dne 17. května 1999 o financování společné zemědělské politiky (Úř. věst. L 160, 26.6.1999, s. 103).


title: Věc C-442/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bayerischer Verwaltungsgerichtshof (Německo) dne 13. listopadu 2009 — Karl Heinz Bablok, Stefan Egeter, Josef Stegmeier, Karlhans Müller, Barbara Klimesch v. Freistaat Bayern — Vedlejší účastnice řízení: Monsanto Technology Llc., Monsanto Agrar Deutschland GmbH, Monsanto Europe S.A./N.V.

text:
               30.1.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/28

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bayerischer Verwaltungsgerichtshof (Německo) dne 13. listopadu 2009 — Karl Heinz Bablok, Stefan Egeter, Josef Stegmeier, Karlhans Müller, Barbara Klimesch v. Freistaat Bayern — Vedlejší účastnice řízení: Monsanto Technology Llc., Monsanto Agrar Deutschland GmbH, Monsanto Europe S.A./N.V.
   (Věc C-442/09)
   2010/C 24/51
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bayerischer Verwaltungsgerichtshof

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Karl Heinz Bablok, Stefan Egeter, Josef Stegmeier, Karlhans Müller, Barbara Klimesch

      Žalovaná: Freistaat Bayern

      Vedlejší účastnice řízení: Monsanto Technology Llc., Monsanto Agrar Deutschland GmbH, Monsanto Europe S.A./N.V.

      Předběžné otázky

               1.

               Je třeba pojem „geneticky modifikovaný organismus“ nebo „GMO“ obsažený v čl. 2 bodu 5 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1829/2003 ze dne 22. září 2003 o geneticky modifikovaných potravinách a krmivech (1) vykládat v tom smyslu, že zahrnuje také materiál z geneticky modifikovaných rostlin (v projednávaném případě pyl geneticky modifikované kukuřice typu MON810), který sice obsahuje geneticky modifikovanou DNA a geneticky modifikované proteiny (v projednávaném případě Bt-toxin), ale v okamžiku, kdy se stane součástí potraviny (v projednávaném případě medu) nebo kdy je určen k použití jako potravina/doplněk stravy, již nedisponuje žádnou konkrétně individuální možností reprodukce?

               2.

               V případě, že je třeba na první otázku odpovědět záporně:

                           a)

                           Je každopádně v případě potravin, které jsou ve smyslu čl. 2 bodu 10 nařízení (ES) č. 1829/2003 „vyrobeny z GMO“, dostačující, že potravina obsahuje materiál pocházející z geneticky modifikovaných rostlin, který v minulosti disponoval konkrétně individuální možností reprodukce?

                           b)

                           V případě, že je třeba na tuto otázku odpovědět kladně:
                           Je třeba pojem „vyrobené z GMO“ ve smyslu čl. 2 bodu 10 a čl. 3 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 1829/2003 vykládat v tom smyslu, že ve vztahu ke GMO nepožaduje žádný vědomý účelově zaměřený proces výroby a zahrnuje i případy, kdy dojde k nechtěnému a náhodnému zanesení (původního) GMO do potraviny (v projednávaném případě do medu, resp. pylu jako doplňku stravy)?

               3.

               V případě, že na první nebo druhou otázku je třeba odpovědět kladně:
               Je třeba čl. 3 odst. 1 a čl. 4 odst. 2 nařízení (ES) č. 1829/2003 vykládat tak, že jakékoliv zanesení v přírodě legálně se vyskytujícího geneticky modifikovaného materiálu do potravin živočišného původu, jako je med, zakládá povinnost získání povolení pro uvedení těchto potravin na trh a povinnost dohledu nad nimi, nebo mohou být odpovídajícím způsobem použity jinak platné prahové hodnoty (např. podle čl. 12 odst. 2 nařízení)?

      (1)  Úř. věst. L 268, s. 1; Zvl. vyd. 13/32, s. 432.


title: Spojené věci C-379/08 a C-380/08: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 9. března 2010 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale Amministrativo Regionale della Sicilia — Itálie) — Raffinerie Mediterranee SpA (ERG) (C-379/08), Polimeri Europa SpA, Syndial SpA v. Ministero dello Sviluppo Economico, Ministero della Salute, Ministero Ambiente e Tutela del Territorio e del Mare, Ministero delle Infrastrutture, Ministero dei Trasporti, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell'Interno, Regione Siciliana, Assessorato Regionale Territorio ed Ambiente (Sicilia), Assessorato Regionale Industria (Sicilia), Prefettura di Siracusa, Istituto Superiore di Sanità, Commissario Delegato per Emergenza Rifiuti e Tutela Acque (Sicilia), Vice Commissario Delegato per Emergenza Rifiuti e Tutela Acque (Sicilia), Agenzia Protezione Ambiente e Servizi Tecnici (APAT), Agenzia Regionale Protezione Ambiente (ARPA Sicilia), Istituto Centrale Ricerca Scientifica e Tecnologica Applicata al Mare, Subcommissario per la Bonifica dei Siti Contaminati, Provincia Regionale di Siracusa, Consorzio ASI Sicilia Orientale Zona Sud, Comune di Siracusa, Comune d’Augusta, Comune di Melilli, Comune di Priolo Gargallo, Azienda Unità Sanitaria Locale N8, Sviluppo Italia Aree Produttive SPA, Invitalia (Agenzia nazionale per l'attrazione degli investimenti e lo sviluppo d’impresa SpA), dříve Sviluppo Italia SpA, ENI SpA (C-380/08) v. Ministero Ambiente e Tutela del Territorio e del Mare, Ministero dello Sviluppo economico, Ministero della Salute, Regione siciliana, Istituto superiore di Sanità, Agenzia per la Protezione dell’Ambiente e per i Servizi tecnici, Commissario delegato per l’Emergenza rifiuti e la Tutela delle Acque ( Zásada znečišťovatel platí — Směrnice 2004/35/ES — Odpovědnost za životní prostředí — Časová působnost — Znečištění, k němuž došlo před datem stanoveným pro provedení uvedené směrnice a které přetrvává po tomto datu — Nápravná opatření — Povinnost konzultace s dotyčnými podniky — Příloha II )

text:
               1.5.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 113/10

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 9. března 2010 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale Amministrativo Regionale della Sicilia — Itálie) — Raffinerie Mediterranee SpA (ERG) (C-379/08), Polimeri Europa SpA, Syndial SpA v. Ministero dello Sviluppo Economico, Ministero della Salute, Ministero Ambiente e Tutela del Territorio e del Mare, Ministero delle Infrastrutture, Ministero dei Trasporti, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell'Interno, Regione Siciliana, Assessorato Regionale Territorio ed Ambiente (Sicilia), Assessorato Regionale Industria (Sicilia), Prefettura di Siracusa, Istituto Superiore di Sanità, Commissario Delegato per Emergenza Rifiuti e Tutela Acque (Sicilia), Vice Commissario Delegato per Emergenza Rifiuti e Tutela Acque (Sicilia), Agenzia Protezione Ambiente e Servizi Tecnici (APAT), Agenzia Regionale Protezione Ambiente (ARPA Sicilia), Istituto Centrale Ricerca Scientifica e Tecnologica Applicata al Mare, Subcommissario per la Bonifica dei Siti Contaminati, Provincia Regionale di Siracusa, Consorzio ASI Sicilia Orientale Zona Sud, Comune di Siracusa, Comune d’Augusta, Comune di Melilli, Comune di Priolo Gargallo, Azienda Unità Sanitaria Locale N8, Sviluppo Italia Aree Produttive SPA, Invitalia (Agenzia nazionale per l'attrazione degli investimenti e lo sviluppo d’impresa SpA), dříve Sviluppo Italia SpA, ENI SpA (C-380/08) v. Ministero Ambiente e Tutela del Territorio e del Mare, Ministero dello Sviluppo economico, Ministero della Salute, Regione siciliana, Istituto superiore di Sanità, Agenzia per la Protezione dell’Ambiente e per i Servizi tecnici, Commissario delegato per l’Emergenza rifiuti e la Tutela delle Acque
   (Spojené věci C-379/08 a C-380/08) (1)

   („Zásada „znečišťovatel platí“ - Směrnice 2004/35/ES - Odpovědnost za životní prostředí - Časová působnost - Znečištění, k němuž došlo před datem stanoveným pro provedení uvedené směrnice a které přetrvává po tomto datu - Nápravná opatření - Povinnost konzultace s dotyčnými podniky - Příloha II“)
   2010/C 113/13
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale Amministrativo Regionale della Sicilia

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Raffinerie Mediterranee SpA (ERG), Polimeri Europa SpA, Syndial SpA (C-379/08), ENI SpA (C-380/08)

      Žalovaní: Ministero dello Sviluppo Economico, Ministero della Salute, Ministero Ambiente e Tutela del Territorio e del Mare, Ministero delle Infrastrutture, Ministero dei Trasporti, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell'Interno, Regione Siciliana, Assessorato Regionale Territorio ed Ambiente (Sicilia), Assessorato Regionale Industria (Sicilia), Prefettura di Siracusa, Istituto Superiore di Sanità, Commissario Delegato per Emergenza Rifiuti e Tutela Acque (Sicilia), Vice Commissario Delegato per Emergenza Rifiuti e Tutela Acque (Sicilia), Agenzia Protezione Ambiente e Servizi Tecnici (APAT), Agenzia Regionale Protezione Ambiente (ARPA Sicilia), Istituto Centrale Ricerca Scientifica e Tecnologica Applicata al Mare, Subcommissario per la Bonifica dei Siti Contaminati, Provincia Regionale di Siracusa, Consorzio ASI Sicilia Orientale Zona Sud, Comune di Siracusa, Comune d'Augusta, Comune di Melilli, Comune di Priolo Gargallo, Azienda Unità Sanitaria Locale N8, Sviluppo Italia Aree Produttive SPA, Invitalia (Agenzia nazionale per l'attrazione degli investimenti e lo sviluppo d'impresa SpA), dříve Sviluppo Italia SpA

      za přítomnosti: ENI Divisione Exploration and Production SpA, ENI SpA, Edison SPA (C-379/08), Invitalia (Agenzia nazionale per l’attrazione degli investimenti e lo sviluppo d’impresa) SpA, dříve Sviluppo Italia SpA (C-380/08)

      Předmět věci

   Žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce — Tribunale Amministrativo Regionale della Sicilia — Výklad článku 7 a přílohy II směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/35/ES ze dne 21. dubna 2004 o odpovědnosti za životní prostředí v souvislosti s prevencí a nápravou škod na životním prostředí (Úř. věst. L 142, s. 56) — Opatření nápravy — Zásahy do enviromentálních matric — Vnitrostátní právní úprava, která opravňuje veřejný orgán nařídit, bez vyhodnocení zvláštních podmínek lokality, že se kromě zásahů, které byly dříve zvoleny na základě příslušného šetření v rámci kontradiktorního řízení a již schváleny a uskutečněny a jejichž provádění probíhá, přijmou další opatření — Lokalita národního zájmu Priolo

      Výrok

               1)

               Článek 7 a čl. 11 odst. 4 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/35/ES ze dne 21. dubna 2004 o odpovědnosti za životní prostředí v souvislosti s prevencí a nápravou škod na životním prostředí, ve spojení s přílohou II této směrnice, musí být vykládány v tom smyslu, že příslušný orgán je oprávněn podstatně změnit opatření k nápravě škod na životním prostředí, o nichž bylo rozhodnuto v kontradiktorním řízení vedeném ve spolupráci s dotyčnými provozovateli a která již byla vykonána nebo jejichž výkon již započal. Nicméně za účelem přijetí takového rozhodnutí:

                           —

                           je tento orgán povinen vyslechnout provozovatele, kterým se taková opatření ukládají, s výjimkou případu, kdy si naléhavost stavu životního prostředí vyžaduje okamžitý zásah ze strany příslušného orgánu;

                           —

                           je výše uvedený orgán rovněž povinen vyzvat zejména osoby, na jejichž pozemku se mají tato opatření provádět, aby předložily svá vyjádření, a tato vyjádření zohlední a

                           —

                           tento orgán musí přihlédnout ke kritériím uvedeným v bodě 1.3.1 přílohy II směrnice 2004/35 a uvést ve svém rozhodnutí důvody, na nichž se jeho volba zakládá, a případně důvody, které mohou ospravedlnit to, že nemusel nebo nemohl být proveden důkladný přezkum zohledňující výše uvedená kritéria, například z důvodu naléhavosti stavu životního prostředí.

               2)

               Za takových okolností, jako jsou okolnosti věcí v původním řízení, nebrání směrnice 2004/35 vnitrostátní právní úpravě, která příslušnému orgánu dovoluje, aby provozovatelům, kterých se týkají opatření k nápravě škod na životním prostředí, výkon práva užívat jejich pozemky podmínil tím, že provedou práce vyžadované těmito opatřeními, a to i tehdy, když uvedené pozemky nejsou dotčeny těmito opatřeními z důvodu, že již byly předmětem dřívějších „sanačních“ opatření, nebo že nikdy nebyly znečištěny. Takové opatření však musí být odůvodněno cílem zabránit zhoršení stavu životního prostředí v místech, kde jsou výše uvedená opatření prováděna, nebo podle zásady obezřetnosti cílem předejít vzniku nebo opětovnému výskytu dalších škod na životním prostředí na výše uvedených pozemcích provozovatelů přilehlých k celému mořskému břehu, který je předmětem výše uvedených nápravných opatření.

      (1)  Úř. věst. C 301, 22.11.2008.


title: Věc T-380/16: Usnesení Tribunálu ze dne 8. března 2017 – Popescu v. Rumunsko „Zjevný nedostatek pravomoci“

text:
               8.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 144/45

         Usnesení Tribunálu ze dne 8. března 2017 – Popescu v. Rumunsko
   (Věc T-380/16)
   („Zjevný nedostatek pravomoci“)
   (2017/C 144/62)
   Jednací jazyk: rumunština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Doina Popescu (Slatina, Rumunsko) (zástupce: M. Ispas, advokát)

      Žalované: Rumunsko

      Předmět věci

   Návrh na odsouzení několika rumunských vnitrostátních orgánů za údajné trestné činy a žádost o náhradu škody údajně vzniklé žalobkyni.

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá.

               2)

               Doina Popescu ponese vlastní náklady řízení.


title: Věc T-309/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 21. ledna 2014 — Klein v. Komise ( „Mimosmluvní odpovědnost — Zdravotnické prostředky — Články 8 a 18 směrnice 93/42/EHS — Nečinnost Komise po oznámení rozhodnutí o zákazu uvádění na trh — Dostatečně závažné porušení právní normy, která přiznává práva jednotlivcům“ )

text:
               1.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 61/8

         Rozsudek Tribunálu ze dne 21. ledna 2014 — Klein v. Komise
   (Věc T-309/10) (1)

   (Mimosmluvní odpovědnost - Zdravotnické prostředky - Články 8 a 18 směrnice 93/42/EHS - Nečinnost Komise po oznámení rozhodnutí o zákazu uvádění na trh - Dostatečně závažné porušení právní normy, která přiznává práva jednotlivcům)
   2014/C 61/12
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci/Účastnice řízení

      Žalobce: Christoph Klein (Großgmain, Rakousko) (zástupce: D. Schneider-Addae-Mensah, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Sipos a G. von Rintelen, zmocněnci, ve spolupráci s C. Winkler, advokát)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Spolková republika Německo (zástupci: původně T. Henze a N. Graf Vitzthum, poté T. Henze a J. Möller, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žaloba na náhradu škody, založená na ustanovení článku 268 SFEU ve spojení s článkem 340 druhým pododstavcem SFEU, kterou se žalobce domáhá náhrady škody, která mu byla údajně způsobena tím, že Komise porušila povinnosti, které pro ni plynou z článku 8 směrnice Rady 93/42/EHS ze dne 14. června 1993 o zdravotnických prostředcích (Úř. věst. L 169, s. 1; Zvl. vyd. 13/12, s. 82).

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Christoph Klein ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

               3)

               Spolková republika Německo ponese vlastní náklady.

      (1)  Úř. věst. C 347, 26.11.2011.


title: Věc T-179/06: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 3. června 2009 — Komise v. Burie Onderzoek en advies ( Rozhodčí doložka — Smlouvy uzavřené v rámci programu RACE II a zvláštního programu v odvětví telematických aplikací společného zájmu — Vrácení části vyplacených záloh — Příslušnost Soudu — Částečná nepřípustnost — Zásada řádné správy — Vzájemná žaloba )

text:
               18.7.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 167/9

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 3. června 2009 — Komise v. Burie Onderzoek en advies
   (Věc T-179/06) (1)

   („Rozhodčí doložka - Smlouvy uzavřené v rámci programu RACE II a zvláštního programu v odvětví telematických aplikací společného zájmu - Vrácení části vyplacených záloh - Příslušnost Soudu - Částečná nepřípustnost - Zásada řádné správy - Vzájemná žaloba“)
   2009/C 167/19
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: původně A. Weimar a L. Escobar Guerrero, poté W. Roels, zmocněnci, ve spolupráci s W. Rupertem)

      Žalovaná: Burie Onderzoek en Advies BV (Nijeholtpade, Nizozemsko) (zástupci: I. van den Berge a A. Appelman, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba založená na smírčí doložce ve smyslu článku 238 ES směřující k tomu, aby bylo Burie Onderzoek en Advies BV uloženo vrátit část záloh vyplacených Evropským společenstvím, jakož i uhradit úroky z prodlení na základě dvou smluv o financování v oblasti vyspělých komunikačních technologií v Evropě a telematických aplikací

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba týkající se vrácení záloh vyplacených Komisí na základě smlouvy Barbara (Broad Range of Community Based Telematics Applications in Rural Areas) s označením „Projet R 2022“ se zamítá jako nepřípustná v části, ve které směřuje proti Burie Onderzoek en Advies BV, z důvodu zjevné nepříslušnosti Soudu rozhodnout o ní.

               2)

               Burie Onderzoek en Advies se na základě smlouvy Telepromise (Telematics to Provide for Missing Services) s označením „Projet UR 1028“ ukládá uhradit Komisi částku 109 535,62 eur, navýšenou o úroky z prodlení ve výši zákonné úrokové sazby použitelné v Nizozemsku, počítané od 31. srpna 2001 až do úplného uhrazení dluhu.

               3)

               Vzájemná žaloba Burie Onderzoek en Advies se zamítá.

               4)

               Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 224, 16.9.2006.


title: Věc C-403/06 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 27. září 2006 Chafiqem Ayadim proti rozsudku vydanému Soudem prvního stupně (druhým senátem) dne 12. července 2006 ve věci T-253/02, Chafiq Ayadi v. Rada Evropské unie

text:
               2.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 294/32

         Kasační opravný prostředek podaný dne 27. září 2006 Chafiqem Ayadim proti rozsudku vydanému Soudem prvního stupně (druhým senátem) dne 12. července 2006 ve věci T-253/02, Chafiq Ayadi v. Rada Evropské unie
   (Věc C-403/06 P)
   (2006/C 294/56)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Chafiq Ayadi (zástupci: H. Miller, Solicitor a S. Cox, Barrister)

      Další účastníci řízení: Rada Evropské unie, Spojené království Velké Británie a Severního Irska, Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek
   Navrhovatel navrhuje, aby Soudní dvůr rozhodl, že:

               —

               rozhodnutí Soudu prvního stupně je neplatné v plném rozsahu;

               —

               určil, že články 2 a 4 a příloha 1 nařízení Rady (ES) No 881/2002 (1) jsou neplatné v rozsahu, v jakém se přímo a jednotlivě dotýkají navrhovatele;

               —

               uložil Radě náhradu nákladů navrhovatele vynaložených na toto řízení, jakož i na řízení před Soudem prvního stupně.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Navrhovatel uplatňuje, že Soud prvního stupně se dopustil nesprávného právního posouzení, když:

               a)

               neurčil, že článek 308 ES ve spojení s články 60 ES a 301 ES neudělují Radě pravomoc přijmout napadená ustanovení;

               b)

               neurčil, že výkonem napadené pravomoci byla porušena základní zásada subsidiarity a/nebo druhý odstavec článku 5 ES;

               c)

               neurčil, že byla porušena podstatná formální náležitost při přijetí napadených ustanovení, konkrétně požadavek, aby Rada uvedla přiměřené důvody, proč opatření, která jsou považována za nezbytná, nemohou být přijata jednotlivě členskými státy.

               d)

               určil že rozhodnutí Rady bezpečnosti Spojených národů (dále jen „RB OSN“) vztahující se na členské státy OSN jsou závazná pro členské státy a/nebo pro Společenství;

               e)

               určil, že soudy Společenství mohou zrušit opatření Společenství provádějící rozhodnutí RB OSN pouze odkazem na normu ius cogens a neurčil, že mohou takové opatření zrušit za účelem ochrany lidských práv uznaných v právním řádu OSN;

               f)

               neurčil, že napadené části nařízení č. 881/2002 porušují lidská práva navrhovatele.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 881/2002 ze dne 27. května 2002 o zavedení některých zvláštních omezujících opatření namířených proti některým osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibanem a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 467/2001, kterým se zakazuje vývoz určitého zboží a služeb do Afghánistánu, zesiluje zákaz letů a rozšiřuje zmrazení prostředků a jiných finančních zdrojů afghánského Talibanu
   (Úř. věst. L 139, s. 9).


title: Věc T-437/10: Žaloba podaná dne 22. září 2010 — Gap SA granen & producten v. Komise

text:
               20.11.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 317/43

         Žaloba podaná dne 22. září 2010 — Gap SA granen & producten v. Komise
   (Věc T-437/10)
   ()
   2010/C 317/76
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Gap SA granen & producten NV (Zoersel, Belgie) (zástupci: C. Ronse a A. Hansebout, advokáti)

      Žalovaná: Evropská unie, zastoupená Evropskou komisí

      Návrhová žádání žalobkyně

   Žalobkyně navrhuje uznat mimosmluvní odpovědnost Evropské unie a určit, že Evropská unie je povinna ji nahradit škodu, která ji vznikla, konkrétně částku ve výši 295 690,43 eur zvýšenou o belgické zákonné úroky od okamžiku, kdy zaplatila dotčené dovozní clo a určit, že Evropská unie je povinna zaplatit předběžnou částku ve výši 30 000 eur zvýšenou o belgické zákonné úroky za ostatní škodu, která jí vznikla

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobkyně požaduje náhradu škody, která jí vznikla tím, že Evropská komise při stanovení dovozního cla na pšenici tvrdou zejména v rámci nařízení Komise (ES) č. 919/2009 ze dne 1. října 2009, kterým se mění nařízení (ES) č. 915/2009, kterým se stanoví dovozní clo v odvětví obilovin platné ode dne 1. října 2009 (Úř. věst. L 259, s. 5) jednala protiprávně a vycházela z nesprávných tržních cen a cen za dopravu.
   Na podporu své žaloby na náhradu škody žalobkyně uvádí, že Komise porušila článek 4 nařízení č. 1249/96 (1) a její obecnou povinnost řádné péče tím, že v rámci vyměření a výpočtu dovozního cla vycházela z nesprávných cen a dopravních tarifů.
   Podle žalobkyně je porušení článku 4 nařízení č. 1249/96 dostatečně kvalifikováno, jelikož Komise při přijetí nařízení č. 919/2009 nedisponovala posuzovací pravomocí. Krom toho skutečnost, že Komise nesplnila povinnosti řádné péče, je sama o sobě rovněž dostatečně kvalifikované porušení.
   Konečně žalobkyně uvádí, že jí vznikla škoda neprávem vybraným a nesprávně vypočteným clem, o jehož přesné výši má důkaz. Krom toho jí rovněž vznikla škoda s ohledem na čas, který této věci věnovala a náklady na právní zastoupení, které musela nést.

      (1)  Nařízení Komise (ES) č. 1249/96 ze dne 28. června 1996, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, pokud jde o dovozní cla v odvětví obilovin (Úř. věst. L 161, s. 125; Zvl. vyd. 02/07, s. 183).