title: Věc T-507/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 24. září 2019 – Francie v. Komise („EZZF a EZFRV – Výdaje vyloučené z financování – Výdaje vynaložené Francií v rámci programu speciálně zaměřeného na odlehlost a ostrovní charakter (POSEI) – Nesprávné zaúčtování některých zásilek banánů (rozpočtové roky 2013 až 2016) – Paušální finanční oprava“)

text:
               9.12.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 413/51

      Rozsudek Tribunálu ze dne 24. září 2019 – Francie v. Komise
      (Věc T-507/18) (1)

      („EZZF a EZFRV - Výdaje vyloučené z financování - Výdaje vynaložené Francií v rámci programu speciálně zaměřeného na odlehlost a ostrovní charakter (POSEI) - Nesprávné zaúčtování některých zásilek banánů (rozpočtové roky 2013 až 2016) - Paušální finanční oprava“)
      (2019/C 413/61)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Francouzská republika (zástupci: F. Alabrune, D. Colas, S. Horrenberger, A.-L. Desjonquères, A. Alidière a C. Mosser, zmocněnci)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Lewis a J. Aquilina, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh založený na článku 263 SFEU a znějící na zrušení prováděcího rozhodnutí Komise (EU) 2018/873 ze dne 13. června 2018, kterým se z financování Evropskou unií vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) (Úř. věst. 2018, L 152, s. 29) v rozsahu, v němž se na Francouzskou republiku uplatní finanční oprava ve výši 5 % rovnající se celkové částce 1 945 435,39 eur, pokud jde o opatření nazvaná „Ostatní přímé podpory – POSEI“ z důvodu „[n]esprávného zaúčtování některých zásilek banánů v rozpočtových letech 2013 až 2016.

         Výrok rozsudku

                  1)

                     Žaloba se zamítá.

                  2)

                     Francouzské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 392, 29.10.2018.


title: Věc T-650/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 20. září 2019 – Reaktor Group v. EUIPO – REAKTOR („Ochranná známka Evropské unie – Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie REAKTOR – Absolutní důvody pro zamítnutí zápisu – Neexistence popisného charakteru – Rozlišovací způsobilost – Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (EU) 2017/1001 – Přímá a konkrétní spojitost s výrobky a službami, na které se vztahuje přihláška ochranné známky“)

text:
               9.12.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 413/52

      Rozsudek Tribunálu ze dne 20. září 2019 – Reaktor Group v. EUIPO – REAKTOR
      (Věc T-650/18) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie REAKTOR - Absolutní důvody pro zamítnutí zápisu - Neexistence popisného charakteru - Rozlišovací způsobilost - Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (EU) 2017/1001 - Přímá a konkrétní spojitost s výrobky a službami, na které se vztahuje přihláška ochranné známky“)
      (2019/C 413/62)
      Jednací jazyk: finština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Reaktor Group Oy (Helsinky, Finsko) (zástupce: L. Laaksonen, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupkyně: K. Kompari, zmocněnkyně)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 27. srpna 2018 (věc R 2626/2017 2) týkajícímu se přihlášky slovního označení REAKTOR jako ochranné známky Evropské unie.

         Výrok

                  1)

                     Rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 27. srpna 2018 (věc R 2626/2017-2) se zrušuje v rozsahu, v němž odvolací senát zamítl odvolání žalobkyně na základě čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení 2017/1001.

                  2)

                     EUIPO se ukládá náhrada nákladů řízení, včetně nutných výdajů vynaložených společností Reaktor Group Oy v souvislosti s řízením před odvolacím senátem EUIPO.

         (1)  Úř. věst. C 16, 14. 1. 2019.


title: Věc T-553/16: Usnesení Tribunálu ze dne 20. září 2019 – von Blumenthal a další v. EIB („Veřejná služba – Zaměstnanci EIB – Odměňování – Roční úprava platové stupnice základních platů – Metoda výpočtu – Zánik předmětu sporu – Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)

text:
               9.12.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 413/52

      Usnesení Tribunálu ze dne 20. září 2019 – von Blumenthal a další v. EIB
      (Věc T-553/16) (1)

      („Veřejná služba - Zaměstnanci EIB - Odměňování - Roční úprava platové stupnice základních platů - Metoda výpočtu - Zánik předmětu sporu - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
      (2019/C 413/63)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobci: Henry von Blumenthal (Bergem, Lucembursko) a 369 dalších žalobců, jejichž jména jsou uvedena v příloze usnesení (zástupkyně: L. Levi, advokátka)

         Žalovaná: Evropská investiční banka (zástupci: T. Gilliams, G. Faedo a J. Klein, zmocněnci, ve spolupráci s A. Dal Ferrem, advokátem)

         Předmět věci

      Návrh na základě článku 270 SFEU a článku 50a statutu Soudního dvora Evropské unie znějící zaprvé na zrušení rozhodnutí obsažených ve výplatních páskách za měsíc únor 2015 a následující měsíce, kterými se vůči žalobcům uplatňuje rozhodnutí správní rady EIB ze dne 16. prosince 2014 a rozhodnutí řídicího výboru EIB ze dne 4. února 2015, jakož i článku uveřejněného na internetových stránkách dne 6. února 2015 a sdělení zaměstnancům ze dne 10. února 2015, jimiž se zaměstnancům oznamuje přijetí posledně uvedeného rozhodnutí, a zadruhé na náhradu majetkové a nemajetkové újmy, kterou žalobci údajně utrpěli.

         Výrok

                  1)

                     Bere se na vědomí zpětvzetí návrhu Dominiquem Courbinem.

                  2)

                     Není již důvodné rozhodnout o žalobě podané Henrym von Blumenthalem a dalšími žalobci, vyjma D. Courbina, jejichž jména jsou uvedena v příloze.

                  3)

                     Evropské investiční bance (EIB) se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 279, 24.8.2015 (věc byla původně zapsaná do rejstříku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie pod číslem F-78/15 a předaná Tribunálu Evropské unie dne 1. září 2016).


title: Věc T-746/17: Usnesení Tribunálu ze dne 24. září 2019 – TrekStor v. EUIPO – Beats Electronics (i.Beat jump) („Ochranná známka Evropské unie – Řízení o zrušení – Zpětvzetí návrhu na zrušení – Nevydání rozhodnutí ve věci samé – Článek 137 jednacího řádu Tribunálu – Odvratitelné náklady – Článek 139 písm. a) jednacího řádu Tribunálu“)

text:
               9.12.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 413/53

      Usnesení Tribunálu ze dne 24. září 2019 – TrekStor v. EUIPO – Beats Electronics (i.Beat jump)
      (Věc T-746/17) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o zrušení - Zpětvzetí návrhu na zrušení - Nevydání rozhodnutí ve věci samé - Článek 137 jednacího řádu Tribunálu - Odvratitelné náklady - Článek 139 písm. a) jednacího řádu Tribunálu“)
      (2019/C 413/64)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: TrekStor Ltd (Hongkong, Čína) (zástupci: O. Spieker, M. Alber a A. Schönfleisch, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: původně E. Markakis a D. Walicka, poté E. Markakis, A. Söder a H. O’Neill, zmocněnci)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Beats Electronics LLC (Culver City, Kalifornie, Spojené státy) (zástupci: M. Petersenn, advokát a I. Fowler, solicitor)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 12. září 2017 (věc R 2236/2016-4) týkajícímu se řízení o zrušení mezi společnostmi Beats Electronics a TrekStor

         Výrok

                  1)

                     Není důvodné rozhodnout ve věci samé.

                  2)

                     Společnosti TrekStor Ltd a Beats Electronics LLC ponesou vlastní náklady řízení a každá z nich nahradí jednu polovinu nákladů řízení vynaložených Úřadem Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO).

                  3)

                     Společnosti TrekStor Ltd a Beats Electronics LLC zaplatí Tribunálu každá částku 2 500 eur na základě čl. 139 písm. a) jednacího řádu Tribunálu.

         (1)  Úř. věst. C 32, 29.1.2018.


title: Věc T-812/14 RENV: Rozsudek Tribunálu ze dne 19. prosince 2019 – BPC Lux 2 a další v. Komise („Státní podpory – Podpora portugalských orgánů na řešení krize finanční instituce Banco Espírito Santo SA – Založení a kapitalizace překlenovací banky – Rozhodnutí, jímž byla podpora prohlášena za slučitelnou s vnitřním trhem – Chybějící aktivní legitimace – Nepřípustnost“)

text:
               24.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 61/23

      Rozsudek Tribunálu ze dne 19. prosince 2019 – BPC Lux 2 a další v. Komise
      (Věc T-812/14 RENV) (1)

      („Státní podpory - Podpora portugalských orgánů na řešení krize finanční instituce Banco Espírito Santo SA - Založení a kapitalizace překlenovací banky - Rozhodnutí, jímž byla podpora prohlášena za slučitelnou s vnitřním trhem - Chybějící aktivní legitimace - Nepřípustnost“)
      (2020/C 61/27)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: BPC Lux 2 Sàrl (Senningerberg, Lucembursko) a 19 dalších žalobkyň, jejichž názvy jsou uvedeny v příloze rozsudku (zástupci: J. Webber, M. Steenson, solicitors, B. Woolgar a K. Bacon, barristers)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: L. Flynn a P. J. Loewenthal, zmocněnci)

         Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Portugalská republika (zástupci: L. Inez Fernandes a S. Jaulino, zmocněnci, ve spolupráci s M. Mendes Pereirou, advokátem)

         Předmět věci

      Návrh na základě článku 263 SFEU znějící na zrušení rozhodnutí Komise C(2014) 5682 final ze dne 3. srpna 2014 o státní podpoře SA.39250 (2014/N) – Portugalsko – řešení krize Banco Espírito Santo, SA.

         Výrok rozsudku

                  1)

                     Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

                  2)

                     BPC Lux 2 Sàrl a ostatní žalobkyně, jejichž názvy jsou uvedeny v příloze, ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí v řízení o předběžném opatření, v řízení v prvním stupni a v řízení po vrácení věci.

                  3)

                     Komise ponese náklady řízení, které vynaložila v řízení o kasačním opravném prostředku.

                  4)

                     Portugalská republika ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 46, 9.2.2015.


title: Věc T-875/19: Žaloba podaná dne 23. prosince 2019 – Impera v. EUIPO – Euro Games Technology (Flaming Forties)

text:
               20.4.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/3

      Žaloba podaná dne 23. prosince 2019 – Impera v. EUIPO – Euro Games Technology (Flaming Forties)
      (Věc T-875/19)
      (2020/C 129/03)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Impera GmbH (Steinhaus, Rakousko) (zástupce: C. Straberger, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Euro Games Technology Ltd (Vranya-Lozen-Triugulnika, Bulharsko)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie Flaming Forties – Přihláška č. 16 761 769

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 23. října 2019 ve věci R 2321/2018-5

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  v plném rozsahu vyhověl přihlášce ochranné známky Evropské unie č. 16 761 769 podané žalobkyní nebo podpůrně vrátil věc odvolacímu senátu;

                  —

                  uložil další účastnici řízení před odvolacím senátem, pokud jedná jako vedlejší účastnice řízení, náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyní;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení, pokud to nebude uloženo další účastnici řízení před odvolacím senátem.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-72/20: Žaloba podaná dne 5. února 2020 – Satabank v. ECB

text:
               20.4.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/3

      Žaloba podaná dne 5. února 2020 – Satabank v. ECB
      (Věc T-72/20)
      (2020/C 129/04)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Satabank plc (St. Julians, Malta)) (zástupce: O. Behrends, advokát)

         Žalovaná: Evropská centrální banka (ECB)

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí ECB ze dne 26. listopadu 2019, jímž byl odepřen přístup k jejímu spisu;

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně osm žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z toho, že ECB nezohlednila prvořadé základní právo žalobkyně na přístup k jejímu spisu.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že se rozhodnutí ECB opírá o nepřiměřeně úzký výklad čl. 32 odst. 1 nařízení (EU) č. 468/2014 (1).

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z toho, že rozhodnutí ECB je v rozporu s právem žalobkyně na řádně odůvodněné rozhodnutí.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení práva žalobkyně být vyslechnuta.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vycházející z porušení zásady právní jistoty.

                  6.

                  Šestý žalobní důvod vycházející z porušení zásady proporcionality.

                  7.

                  Sedmý žalobní důvod vycházející z toho, že ECB porušila zásadu nemo auditur.

                  8.

                  Osmý žalobní důvod vycházející z porušení práva na účinnou právní ochranu podle článku 47 Listiny základních práv Evropské unie.

         (1)  Nařízení Evropské centrální banky (EU) č. 468/2014 ze dne 16. dubna 2014, kterým se stanoví rámec spolupráce Evropské centrální banky s vnitrostátními příslušnými orgány a vnitrostátními pověřenými orgány v rámci jednotného mechanismu dohledu (nařízení o rámci jednotného mechanismu dohledu) (Úř. věst. 2014, L 141, s. 1).


title: Věc T-77/20: Žaloba podaná dne 10. února 2020 – Ascenza Agro a Afrasa v. Komise

text:
               20.4.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/4

      Žaloba podaná dne 10. února 2020 – Ascenza Agro a Afrasa v. Komise
      (Věc T-77/20)
      (2020/C 129/05)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Ascenza Agro, SA (Setúbal, Portugalsko) a Afrasa, SA (Paterna-Valencia, Španělsko) (zástupci: K. Van Maldegem a P. Sellar, advokáti a V. McElwee, Solicitor)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

                  —

                  prohlásil žalobu za přípustnou a opodstatněnou,

                  —

                  zrušil napadený akt (1), a

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládají žalobkyně devět žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z porušení podstatného procesního požadavku, jelikož žalovaná nesplnila všechny povinné požadavky stanovené prováděcím nařízením Komise č. 844/2012 (2) (články 12 a 13) a přijala napadený akt na základě neúplného posouzení rizik. To znamená, že napadený akt není podložen úplným, zákonem vyžadovaným vědeckým důkazem.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z porušení zásady transparentnosti vůči první žalobkyni, protože tato první žalobkyně nezískala v průběhu procesu obnovy žádné údaje o tom, že existují jiné obavy, než které byly vzneseny v průběhu veřejné konzultace nebo které vznesla EFSA v čl. 13 odst. 3 žádosti o další informace.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z porušení podstatného procesního požadavku, jelikož základem napadeného aktu jsou dvě prohlášení EFSA, na rozdíl od standardní zprávy EFSA o vzájemném hodnocení, a z toho, že první žalobkyně nebyla schopna poskytnout vědecké připomínky, které by mohly rozptýlit obavy žalované.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z vycházející z porušení zásady předběžné opatrnosti: napadený akt je podložen zásadou předběžné opatrnosti, která byla v případě látky chlorpyrifos-methyl použita protiprávně, protože první žalobkyně předložila relevantní soubor údajů, který po posouzení vykázal negativní výsledky, čímž vyčerpala požadavky zásady předběžné opatrnosti. Kromě toho lze zásadu předběžné opatrnosti použít pouze tehdy, je-li provedeno a uzavřeno posouzení rizik. V projednávaném případě však posouzení rizik nebylo dokončeno a samotný princip předběžné opatrnosti byl základem pro závěr posouzení rizika.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vycházející ze zjevně nesprávného posouzení, jelikož žalovaná při přijetí napadeného aktu zohlednila irelevantní okolnost. Napadený akt byl přijat v rámci regulativního postupu projednávání a vyžaduje hlasování kvalifikovanou většinou v rámci SCoPAFF. Vzhledem k blížícímu se odchodu Spojeného království z EU („Brexit“) se zástupce Spojeného království nezúčastnil schůze SCoPAFF konané dne 6. prosince 2019 a místo toho udělil plnou moc Finsku. Zástupce Spojeného království se nezúčastnil, protože vláda Spojeného království na konci srpna 2019 oznámila novou politiku týkající se účasti země na schůzích vědeckých výborů EU. Skutečnost, že Finsko – a v širším rozsahu žalovaná –zohlednily politiku odůvodněnou Brexitem, znamená, že při přijetí napadeného aktu byla zohledněna irelevantní okolnost.

                  6.

                  Šestý žalobní důvod vycházející z porušení zásady řádné správy: žalovaná a EFSA mají za to, že chlorpyrifos-methyl může způsobovat zdravotní problémy, a za tímto účelem uspořádaly setkání odborníků, po kterém bylo od zpravodajského členského státu požadováno, aby pokračoval ve vyhledávání literatury k potvrzení těchto obav. Toto studium literatury vedlo k rozhodnutí, které bylo přijato na základě nepotvrzených studií, a aniž první žalobkyni byla poskytnuta příležitost vyjádřit své názory.

                  7.

                  Sedmý žalobní důvod vycházející z toho, že závěr o genotoxicitě je právně nejistý: žalovaná dospěla k závěru, že chlorpyrifos-methyl vykazuje potenciál pro genotoxicitu na základě protiprávního nesprávného použití analogického přístupu a přístupu průkaznosti důkazů.

                  8.

                  Osmý žalobní důvod vycházející z toho, že závěr týkající se vývojové neurotoxicity je právně neudržitelný: žalovaná zjistila obavy související s vývojovou neurotoxicitou látky chlorpyrifos-methyl na základě analogického přenosu z látek chlorpyrifos-ethyl a organofosfátů na chlorpyrifos-methyl, aniž uvedla, jak a proč bylo toto analogické převzetí údajů vědecky a právně vhodné.

                  9.

                  Devátý žalobní důvod vycházející z porušení pravidel klasifikace látky jako toxické pro reprodukci kategorie 1B: žalovaná porušila pravidla stanovená v nařízení (ES) 1272/2008 (3), když uvedla, že je vhodná klasifikace látky chlorpyrifos-methyl jako toxické pro reprodukci kategorie 1B. Toto stanovisko bylo totiž založeno na protiprávním a neodůvodněném použití analogického přístupu.

         (1)  Prováděcí nařízení komise (EU) 2020/17 ze dne 10. ledna 2020, kterým se v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1107/2009 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh neobnovuje schválení účinné látky chlorpyrifos-methyl a kterým se mění příloha prováděcího nařízení Komise (EU) č. 540/2011 (Úř. věst. L 7, 13.1.2020, s. 11).

         (2)  Prováděcí nařízení Komise (EU) č. 844/2012 ze dne 18. září 2012 , kterým se stanoví ustanovení nezbytná k provedení postupu obnovení schválení účinných látek podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1107/2009 pokud jde o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh (Úř. věst. L 252, 19.9.2012, s. 26).

         (3)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1272/2008 ze dne 16. prosince 2008 o klasifikaci, označování a balení látek a směsí, o změně a zrušení směrnic 67/548/EHS a 1999/45/ES a o změně nařízení (ES) č. 1907/2006 (Úř. věst. L 353, 31.12.2008, s. 1).


title: Věc T-79/20: Žaloba podaná dne 12. února 2020 – AI v. ECDC

text:
               20.4.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/6

      Žaloba podaná dne 12. února 2020 – AI v. ECDC
      (Věc T-79/20)
      (2020/C 129/06)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: AI (zástupkyně: L. Levi a A. Champetier, advokátky)

         Žalované: Evropské středisko pro prevenci a kontrolu nemocí (ECDC)

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí ze dne 5. dubna 2019 zamítající žádost o pomoc ze dne 10. dubna 2018,

                  —

                  případně zrušil rozhodnutí ze dne 4. listopadu 2019 zamítající jeho stížnost ze dne 5. července 2019,

                  —

                  uložil peněžní náhradu škody oceněnou ex æquo et bono na částku 75 000 eur,

                  —

                  uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce tři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z porušení povinnosti uvést odůvodnění a práva být vyslechnut.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází ze zjevně nesprávného posouzení a z porušení článku 24 služebního řádu úředníků.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vychází z porušení povinnosti péče.


title: Věc T-95/20: Žaloba podaná dne 19. února 2020 – Kazembe Musonda v. Rada

text:
               20.4.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/7

      Žaloba podaná dne 19. února 2020 – Kazembe Musonda v. Rada
      (Věc T-95/20)
      (2020/C 129/07)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Jean-Claude Kazembe Musonda (Lubumbashi, Demokratická republika Kongo) (zástupci: T. Bontinck, P. De Wolf a A. Guillerme, advokáti)

         Žalovaná: Rada Evropské unie

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Rady (SZBP) 2019/2109 ze dne 9. prosince 2019 v části, v níž je žalobce ponechán v bodu 9 přílohy II rozhodnutí 2010/788/SZBP;

                  —

                  zrušil prováděcí nařízení Rady (EU) 2019/2101 ze dne 9. prosince 2019 v části, v níž je žalobce ponechán v bodu 9 přílohy Ia nařízení (ES) č. 1183/2005/ES;

                  —

                  určil, že ustanovení čl. 3 odst. 2 písm. b) rozhodnutí 2010/788/SZBP a čl. 2b odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 1183/2005/ES, jsou protiprávní;

                  —

                  uložil Radě náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce čtyři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z porušení práva na obhajobu, včetně porušení povinnosti uvést odůvodnění, které umožňuje odůvodnit předmětná opatření a zaručit účinnou soudní ochranu, jakož i porušení práva být vyslechnut.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející ze zjevně nesprávného posouzení, pokud jde o zapojení žalobce do činů, které představují závažná porušení lidských práv v Demokratické republice Kongo.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z porušení práva na soukromý život, zásady presumpce neviny a zásady proporcionality.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z nepoužitelnosti ustanovení čl. 3 odst. 2 písm. b) rozhodnutí Rady 2010/788/SZBP ze dne 20. prosince 2010 o omezujících opatřeních vůči Demokratické republice Kongo a o zrušení společného postoje 2008/369/SZBP (Úř. věst. 2010, L 336, s. 30) a čl. 2b odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 1183/2005 ze dne 18. července 2005, kterým se ukládají některá zvláštní omezující opatření namířená proti osobám, které porušují zbrojní embargo vůči Konžské demokratické republice (Úř. věst. 2005, L 193, s. 1). V tomto ohledu žalobce tvrdí, že takové právní kritérium, jako je kritérium definované v těchto článcích, na základě něhož bylo zařazeno jeho jméno na dotčené seznamy, porušuje zásadu předvídatelnosti unijních aktů a zásadu proporcionality, jelikož Radě přiznává svévolnou posuzovací pravomoc.


title: Věc T-97/20: Žaloba podaná dne 19. února 2020 – Kande Mupompa v. Rada

text:
               20.4.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/8

      Žaloba podaná dne 19. února 2020 – Kande Mupompa v. Rada
      (Věc T-97/20)
      (2020/C 129/08)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Alex Kande Mupompa (Kinshasha, Kongo) (zástupci: T. Bontinck, P. De Wolf a A. Guillerme, advokáti)

         Žalovaná: Rada Evropské unie

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Rady (SZBP) 2019/2109 ze dne 9. prosince 2019 v části, v níž je žalobce ponechán v bodu 8 přílohy II rozhodnutí 2010/788/SZBP;

                  —

                  zrušil prováděcí nařízení Rady (EU) 2019/2101 ze dne 9. prosince 2019 v části, v níž je žalobce ponechán v bodu 8 přílohy Ia nařízení (ES) č. 1183/2005/ES;

                  —

                  určil, že ustanovení čl. 3 odst. 2 písm. b) rozhodnutí 2010/788/SZBP a čl. 2b odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 1183/2005/ES, jsou protiprávní;

                  —

                  uložil Radě náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce čtyři žalobní důvody, které jsou v zásadě totožné s důvody uplatněnými ve věci T-95/20, Kazembe Musonda v. Rada, nebo jsou jim podobné.


title: Věc T-99/20: Žaloba podaná dne 19. února 2020 – Golvabia Innovation v. EUIPO (MaxWear)

text:
               20.4.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/8

      Žaloba podaná dne 19. února 2020 – Golvabia Innovation v. EUIPO (MaxWear)
      (Věc T-99/20)
      (2020/C 129/09)
      Jednací jazyk: švédština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Golvabia Innovation AB (Anderstorp, Švédsko) (zástupce: D. Thorbjörnsson, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Sporná ochranná známka: Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie MaxWear – Přihláška č. 17 953 494

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 19. prosince 2019 ve věci R 888/2019-1

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  povolil zápis přihlášky ochranné známky „Max Wear“ pro produkty, pro než je zápis požadován

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a čl. 7 odst. 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 2017/1001.


title: Věc T-101/20: Žaloba podaná dne 19. února 2020 – Ilunga Luyoyo v. Rada

text:
               20.4.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/9

      Žaloba podaná dne 19. února 2020 – Ilunga Luyoyo v. Rada
      (Věc T-101/20)
      (2020/C 129/10)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Ferdinand Ilunga Luyoyo (Kinshasa, Demokratická republika Kongo) (zástupci: T. Bontinck, P. De Wolf a A. Guillerme, advokáti)

         Žalovaná: Rada Evropské unie

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Rady (SZBP) 2019/2109 ze dne 9. prosince 2019 v části, v níž je žalobce ponechán v bodu 3 přílohy II rozhodnutí 2010/788/SZBP;

                  —

                  zrušil prováděcí nařízení Rady (EU) 2019/2101 ze dne 9. prosince 2019 v části, v níž je žalobce ponechán v bodu 3 přílohy Ia nařízení (ES) č. 1183/2005/ES;

                  —

                  určil, že ustanovení čl. 3 odst. 2 písm. b) rozhodnutí 2010/788/SZBP a čl. 2b odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 1183/2005/ES, jsou protiprávní;

                  —

                  uložil Radě náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce čtyři žalobní důvody, které jsou v zásadě totožné s důvody uplatněnými ve věci T-95/20, Kazembe Musonda v. Rada, nebo jsou jim podobné.


title: Věc T-102/20: Žaloba podaná dne 19. února 2020 – Kampete v. Rada

text:
               20.4.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/10

      Žaloba podaná dne 19. února 2020 – Kampete v. Rada
      (Věc T-102/20)
      (2020/C 129/11)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Ilunga Kampete (Kinshasa, Demokratická republika Kongo) (zástupci: T. Bontinck, P. De Wolf a A. Guillerme, advokáti)

         Žalovaná: Rada Evropské unie

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Rady (SZBP) 2019/2109 ze dne 9. prosince 2019 v části, v níž je žalobce ponechán v bodu 1 přílohy II rozhodnutí 2010/788/SZBP;

                  —

                  zrušil prováděcí nařízení Rady (EU) 2019/2101 ze dne 9. prosince 2019 v části, v níž je žalobce ponechán v bodu 1 přílohy Ia nařízení (ES) č. 1183/2005/ES;

                  —

                  určil, že ustanovení čl. 3 odst. 2 písm. b) rozhodnutí 2010/788/SZBP a čl. 2b odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 1183/2005/ES, jsou protiprávní;

                  —

                  uložil Radě náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce čtyři žalobní důvody, které jsou v zásadě totožné s důvody uplatněnými ve věci T-95/20, Kazembe Musonda v. Rada, nebo jsou jim podobné.


title: Věc T-103/20: Žaloba podaná dne 19. února 2020 – Mutondo v. Rada

text:
               20.4.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/10

      Žaloba podaná dne 19. února 2020 – Mutondo v. Rada
      (Věc T-103/20)
      (2020/C 129/12)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Kalev Mutondo (Kinshasa, Demokratická republika Kongo) (zástupci: T. Bontinck, P. De Wolf a A. Guillerme, advokáti)

         Žalovaná: Rada Evropské unie

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Rady (SZBP) 2019/2109 ze dne 9. prosince 2019 v části, v níž je žalobce ponechán v bodu 12 přílohy II rozhodnutí 2010/788/SZBP;

                  —

                  zrušil prováděcí nařízení Rady (EU) 2019/2101 ze dne 9. prosince 2019 v části, v níž je žalobce ponechán v bodu 12 přílohy Ia nařízení (ES) č. 1183/2005/ES;

                  —

                  určil, že ustanovení čl. 3 odst. 2 písm. b) rozhodnutí 2010/788/SZBP a čl. 2b odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 1183/2005/ES, jsou protiprávní;

                  —

                  uložil Radě náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce čtyři žalobní důvody, které jsou v zásadě totožné s důvody uplatněnými ve věci T-95/20, Kazembe Musonda v. Rada, nebo jsou jim podobné.


title: Věc T-104/20: Žaloba podaná dne 19. února 2020 – Ramazani Shadary v. Rada

text:
               20.4.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/11

      Žaloba podaná dne 19. února 2020 – Ramazani Shadary v. Rada
      (Věc T-104/20)
      (2020/C 129/13)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Emmanuel Ramazani Shadary (Kinshasa, Demokratická republika Kongo) (zástupci: T. Bontinck, P. De Wolf a A. Guillerme, advokáti)

         Žalovaná: Rada Evropské unie

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Rady (SZBP) 2019/2109 ze dne 9. prosince 2019 v části, v níž je žalobce ponechán v bodu 11 přílohy II rozhodnutí 2010/788/SZBP;

                  —

                  zrušil prováděcí nařízení Rady (EU) 2019/2101 ze dne 9. prosince 2019 v části, v níž je žalobce ponechán v bodu 11 přílohy Ia nařízení (ES) č. 1183/2005/ES;

                  —

                  určil, že ustanovení čl. 3 odst. 2 písm. b) rozhodnutí 2010/788/SZBP a čl. 2b odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 1183/2005/ES, jsou protiprávní;

                  —

                  uložil Radě náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce čtyři žalobní důvody, které jsou v zásadě totožné s důvody uplatněnými ve věci T-95/20, Kazembe Musonda v. Rada, nebo jsou jim podobné.


title: Věc T-105/20: Žaloba podaná dne 19. února 2020 – Ruhorimbere v. Rada

text:
               20.4.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/11

      Žaloba podaná dne 19. února 2020 – Ruhorimbere v. Rada
      (Věc T-105/20)
      (2020/C 129/14)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Éric Ruhorimbere (Mbuji-Mayi, Demokratická republika Kongo) (zástupci: T. Bontinck, P. De Wolf a A. Guillerme, advokáti)

         Žalovaná: Rada Evropské unie

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Rady (SZBP) 2019/2109 ze dne 9. prosince 2019 v části, v níž je žalobce ponechán v bodu 10 přílohy II rozhodnutí 2010/788/SZBP;

                  —

                  zrušil prováděcí nařízení Rady (EU) 2019/2101 ze dne 9. prosince 2019 v části, v níž je žalobce ponechán v bodu 10 přílohy Ia nařízení (ES) č. 1183/2005/ES;

                  —

                  určil, že ustanovení čl. 3 odst. 2 písm. b) rozhodnutí 2010/788/SZBP a čl. 2b odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 1183/2005/ES, jsou protiprávní;

                  —

                  uložil Radě náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce čtyři žalobní důvody, které jsou v zásadě totožné s důvody uplatněnými ve věci T-95/20, Kazembe Musonda v. Rada, nebo jsou jim podobné.


title: Věc T-107/20: Žaloba podaná dne 19. února 2020 – Boshab v. Rada

text:
               20.4.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/13

      Žaloba podaná dne 19. února 2020 – Boshab v. Rada
      (Věc T-107/20)
      (2020/C 129/16)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Évariste Boshab (Kinshasa, Demokratická republika Kongo) (zástupci: T. Bontinck, P. De Wolf a A. Guillerme, advokáti)

         Žalovaná: Rada Evropské unie

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Rady (SZBP) 2019/2109 ze dne 9. prosince 2019 v části, v níž je žalobce ponechán v bodu 7 přílohy II rozhodnutí 2010/788/SZBP;

                  —

                  zrušil prováděcí nařízení Rady (EU) 2019/2101 ze dne 9. prosince 2019 v části, v níž je žalobce ponechán v bodu 7 přílohy Ia nařízení (ES) č. 1183/2005/ES;

                  —

                  určil, že ustanovení čl. 3 odst. 2 písm. b) rozhodnutí 2010/788/SZBP a čl. 2b odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 1183/2005/ES, jsou protiprávní;

                  —

                  uložil Radě náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce čtyři žalobní důvody, které jsou v zásadě totožné s důvody uplatněnými ve věci T-95/20, Kazembe Musonda v. Rada, nebo jsou jim podobné.


title: Věc T-106/20: Žaloba podaná dne 19. února 2020 – Amisi Kumba v. Rada

text:
               20.4.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/12

      Žaloba podaná dne 19. února 2020 – Amisi Kumba v. Rada
      (Věc T-106/20)
      (2020/C 129/15)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Gabriel Amisi Kumba (Kinshasa, Demokratická republika Kongo) (zástupci: T. Bontinck, P. De Wolf a A. Guillerme, advokáti)

         Žalovaná: Rada Evropské unie

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Rady (SZBP) 2019/2109 ze dne 9. prosince 2019 v části, v níž je žalobce ponechán v bodu 2 přílohy II rozhodnutí 2010/788/SZBP;

                  —

                  zrušil prováděcí nařízení Rady (EU) 2019/2101 ze dne 9. prosince 2019 v části, v níž je žalobce ponechán v bodu 2 přílohy Ia nařízení (ES) č. 1183/2005/ES;

                  —

                  určil, že ustanovení čl. 3 odst. 2 písm. b) rozhodnutí 2010/788/SZBP a čl. 2b odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 1183/2005/ES, jsou protiprávní;

                  —

                  uložil Radě náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce čtyři žalobní důvody, které jsou v zásadě totožné s důvody uplatněnými ve věci T-95/20, Kazembe Musonda v. Rada, nebo jsou jim podobné.


title: Věc T-108/20: Žaloba podaná dne 19. února 2020 – Kahimbi Kasagwe v. Rada

text:
               20.4.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/13

      Žaloba podaná dne 19. února 2020 – Kahimbi Kasagwe v. Rada
      (Věc T-108/20)
      (2020/C 129/17)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Delphin Kahimbi Kasagwe (Kinshasa, Demokratická republika Kongo) (zástupci: T. Bontinck, P. De Wolf a A. Guillerme, advokáti)

         Žalovaná: Rada Evropské unie

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Rady (SZBP) 2019/2109 ze dne 9. prosince 2019 v části, v níž je žalobce ponechán v bodu 6 přílohy II rozhodnutí 2010/788/SZBP;

                  —

                  zrušil prováděcí nařízení Rady (EU) 2019/2101 ze dne 9. prosince 2019 v části, v níž je žalobce ponechán v bodu 6 přílohy Ia nařízení (ES) č. 1183/2005/ES;

                  —

                  určil, že ustanovení čl. 3 odst. 2 písm. b) rozhodnutí 2010/788/SZBP a čl. 2b odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 1183/2005/ES, jsou protiprávní;

                  —

                  uložil Radě náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce čtyři žalobní důvody, které jsou v zásadě totožné s důvody uplatněnými ve věci T-95/20, Kazembe Musonda v. Rada, nebo jsou jim podobné.


title: Věc T-110/20: Žaloba podaná dne 19. února 2020 – Kanyama v. Rada

text:
               20.4.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/14

      Žaloba podaná dne 19. února 2020 – Kanyama v. Rada
      (Věc T-110/20)
      (2020/C 129/19)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Célestin Kanyama (Kinshasa, Demokratická republika Kongo) (zástupci: T. Bontinck, P. De Wolf a A. Guillerme, advokáti)

         Žalovaná: Rada Evropské unie

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Rady (SZBP) 2019/2109 ze dne 9. prosince 2019 v části, v níž je žalobce ponechán v bodu 4 přílohy II rozhodnutí 2010/788/SZBP;

                  —

                  zrušil prováděcí nařízení Rady (EU) 2019/2101 ze dne 9. prosince 2019 v části, v níž je žalobce ponechán v bodu 4 přílohy Ia nařízení (ES) č. 1183/2005/ES;

                  —

                  určil, že ustanovení čl. 3 odst. 2 písm. b) rozhodnutí 2010/788/SZBP a čl. 2b odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 1183/2005/ES, jsou protiprávní;

                  —

                  uložil Radě náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce čtyři žalobní důvody, které jsou v zásadě totožné s důvody uplatněnými ve věci T-95/20, Kazembe Musonda v. Rada, nebo jsou jim podobné.


title: Věc T-111/20: Žaloba podaná dne 19. února 2020 – PT Wilmar Bioenergi Indonesia a další v. Komise

text:
               20.4.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/15

      Žaloba podaná dne 19. února 2020 – PT Wilmar Bioenergi Indonesia a další v. Komise
      (Věc T-111/20)
      (2020/C 129/20)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: PT Wilmar Bioenergi Indonesia (Medan, Indonésie), PT Wilmar Nabati Indonesia (Medan), PT Multi Nabati Sulawesi (Severní Sulawesi, Indonésie) (zástupci: P. Vander Schueren a E. Gergondet, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil prováděcí rozhodnutí Komise (EU) 2019/2092 ze dne 28. listopadu 2019, o uložení konečného vyrovnávacího cla na dovoz bionafty pocházející z Indonésie (1) v rozsahu, v němž se týká žalobkyň;

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení, které vznikly žalobkyním ve vztahu k těmto řízením.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládají žalobkyně čtyři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z toho, že Evropská komise jednala v rozporu s čl. 3 odst. 1 písm. a), čl. 3 odst. 1 písm. a) bod i), čl. 3 odst. 2 a čl. 7 odst. 2 písm. a) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/1037 ze dne 8. června 2016 o ochraně před dovozem subvencovaných výrobků ze zemí, které nejsou členy Evropské unie („základní nařízení“) a dopustila se zjevně nesprávného posouzení, když dospěla k závěru, že platby pocházející z Fondu pro pěstování palmy olejové představovaly vyrovnávací podporu, a když neupravila výhody, které údajně žalobkyně obdržely za slevy, jakož i náklady na přepravu a úvěry, které vznikly při získání těchto údajných podpor.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že žalovaná porušila čl. 3 odst. 1 písm. a) bod iv), čl. 3 odst. 1 písm. b), čl. 3 odst. 2, čl. 6 písm. d) a čl. 28 odst. 5 základního nařízení a dopustila se zjevně nesprávného posouzení, když dospěla k závěru o existenci vládní podpory na získání surového palmového oleje za méně než přiměřenou odměnu.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z toho, že se žalovaná dopustila zjevně nesprávného posouzení a jednala v rozporu s čl. 8 odst. 8 základního nařízení, když dospěla k závěru, že výrobnímu odvětví Unie hrozila hmotná újma.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z toho, že žalovaná porušila čl. 8 odst. 5 a čl. 8 odst. 6 základního nařízení a dopustila se zjevně nesprávných posouzení, když dospěla k závěru, že dovoz z Indonésie ohrožoval výrobní odvětví Unie a nevzala v úvahu dovoz z Argentiny.

         (1)  Úř. věst. 2019 L 317, s. 42.


title: Věc T-113/20: Žaloba podaná dne 20. února 2020 – BSEF v. Komise

text:
               20.4.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/16

      Žaloba podaná dne 20. února 2020 – BSEF v. Komise
      (Věc T-113/20)
      (2020/C 129/21)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastník řízení

         Žalobce: Bromine Science Environnemental Forum (BSEF) (Brusel, Belgie) (zástupcei: R. Cana, E. Mullier and H. Widemann, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil nařízení Komise (EU) 2019/2021 ze dne 1. října 2019, kterým se stanoví požadavky na ekodesign elektronických displejů podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/125/ES, mění nařízení Komise (ES) č. 1275/2008 a zrušuje nařízení Komise (ES) č. 642/2009 v rozsahu, v němž zakazuje halogenové zpomalovače hoření,

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce sedm žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z toho, že Komise tím, že přijala napadené nařízení, porušila čl. 1 odst. 4 a čl. 15 odst. 2 písm. c) bod i) ekodesign směrnice (1), jednala ultra vires a překročila meze své pravomoci, jakož i zabránila užitečnému účinku jiných opatření unijního práva.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že Komise porušila žalobcova práva na obhajobu tím, že v napadeném nařízení zakázala používat halogenové zpomalovače hoření v elektronických displejích.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z toho, že se Komise dopustila zjevně nesprávného posouzení a nezohlednila všechny informace, porušila čl. 15 odst. 1 ekodesign směrnice a nesplnila povinnost odpovídajícího posouzení dopadu, když zakázala halogenové zpomalovače hoření v napadeném nařízení.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z toho, že napadené nařízení porušuje zásadu právní jistoty tím, že se žalobce nachází v postavení značné právní nejistoty.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vycházející z toho, že napadené nařízení porušuje zásadu proporcionality v tom, že zákaz halogenových zpomalovačů hoření překračuje meze toho, co je přiměřené, není nezbytný k dosažení sledových cílů a není nejméně omezující opatření, které Komise mohla použít.

                  6.

                  Šestý žalobní důvod vycházející z toho, že napadené nařízení porušuje zásadu rovného zacházení tím, že je zákaz halogenových zpomalovačů hoření diskriminační oproti jiným druhům výrobků a jiným látkám.

                  7.

                  Sedmý žalobní důvod vycházející z toho, že přijetím napadeného nařízení Komise porušila čl. 15 odst. 1 ekodesign směrnice a čl. 5a odst. 1 až 4 a články 7 a 8 rozhodnutí 1999/468/ES (2) a jednala ultra vires.

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/125/ES ze dne 21. října 2009 o stanovení rámce pro určení požadavků na ekodesign výrobků spojených se spotřebou energie (Úř. věst. L 285, 31.10.2009, s. 10).

         (2)  Rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi (Úř. věst. 1999, L 184, s. 23)


title: Věc T-116/20: Žaloba podaná dne 20. února 2020 – Società agricola Vivai Maiorana a další v. Komise

text:
               20.4.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/19

      Žaloba podaná dne 20. února 2020 – Società agricola Vivai Maiorana a další v. Komise
      (Věc T-116/20)
      (2020/C 129/24)
      Jednací jazyk: italština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Società agricola Vivai Maiorana Ss (Curinga, Itálie), Confederazione Italiana Agricoltori – CIA (Řím, Itálie), MIVA – Moltiplicatori Italiani Viticoli Associati (Faenza, Itálie) (zástupci: E. Scoccini a G. Scoccini, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil prováděcí nařízení Komise (EU) 2019/2072 ze dne 28. listopadu 2019 v následující části: příloha IV – části: A (osiva pícnin), B (osiva obilovin), C (réva), F (osiva zeleniny), I (sadba zeleniny) a J (ovocné rostliny);

                  —

                  rozhodl o neplatnosti nařízení (EU) 2016/2031 v rozsahu, v němž se týká článku 36, přílohy I oddílu 4 bodu 3 a čl. 37 odst. 2.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Tato žaloba je podána proti prováděcímu nařízení Komise (EU) 2019/2072 ze dne 28. listopadu 2019, kterým se stanoví jednotné podmínky pro provádění nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/2031, pokud jde o ochranná opatření proti škodlivým organismům rostlin, a kterým se zrušuje nařízení Komise (ES) č. 690/2008 a mění prováděcí nařízení Komise (EU) 2018/2019 (Úř. věst. 2019, L 319, s. 1), v následující části: příloha IV – části: A (osiva pícnin), B (osiva obilovin), C (réva), F (osiva zeleniny), I (sadba zeleniny) a J (ovocné rostliny).
      Na podporu žaloby předkládají žalobkyně čtyři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z porušení čl. 36 písm. e) a f) nařízení (EU) 2016/2031, zásady proporcionality, jakož i z nedostatku odůvodnění

                              —

                              V této souvislosti žalobkyně tvrdí, že prahová hodnota výskytu regulovaných nekaranténních škodlivých organismů pro Unii (RNŠO) na původních rostlinách k pěstování rovnající se 0 % stanovená Komisí v příloze IV k nařízení EU 2019/2072 byla stanovena bez odpovídajícího ověření, které vyžaduje čl. 36 písm. e) e f) nařízení EU 2016/2031, že výskyt RNŠO má nepřijatelný hospodářský dopad a jsou k dispozici proveditelná a účinná opatření, jejichž cílem je zabránit jejich výskytu.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z porušení Mezinárodní smlouvy FAO o genetických zdrojích rostlin pro výživu a zemědělství (ITPGRFA)

                              —

                              V této souvislosti žalobkyně tvrdí, že zavedení nulové prahové hodnoty pro RNŠO vyskytující se na původních zdrojích rostlin představuje porušení článku 9 Mezinárodní smlouvy FAO o genetických zdrojích rostlin pro výživu a zemědělství (ITPGRFA), podepsané EU a jednotlivými státy Unie.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z porušení nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2018/848 ze dne 30. května 2018 o ekologické produkci a označování ekologických produktů a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 834/2007 (Úř. věst. 2018, L 150, s. 1)

                              —

                              V této souvislosti žalobkyně tvrdí, že proces výběru a uniformita rostlinných odrůd vyplývající z uplatnění prahových hodnot pro RNŠO výslovně porušuje ustanovení nařízení (EU) 2018/848.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z neslučitelnosti se zemědělskou politikou Evropské unie

                              —

                              V této souvislosti žalobkyně tvrdí, že zavedení prahových hodnot pro RNŠO je v rozporu se zemědělskou politikou Evropské unie, a zejména s:

                                          —

                                          směrnicí Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin (Úř. věst. 1992, L 206, s. 7);

                                          —

                                          nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1151/2012 ze dne 21. listopadu 2012 o režimech jakosti zemědělských produktů a potravin (Úř. věst. 2012, L 343, s. 1);

                                          —

                                          nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1305/2013 ze dne 17. prosince 2013 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 1698/2005 (Úř. věst. 2013, L 347, s. 487);

                                          —

                                          článkem 8 nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 807/2014 ze dne 11. března 2014, kterým se doplňují některá ustanovení nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1305/2013 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) a kterým se zavádějí přechodná ustanovení (Úř. věst. 2014, L 227, s. 1).


title: Věc T-117/20: Žaloba podaná dne 21. února 2020 – El Corte Inglés v. EUIPO – MKR Design (Panthé)

text:
               20.4.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/20

      Žaloba podaná dne 21. února 2020 – El Corte Inglés v. EUIPO – MKR Design (Panthé)
      (Věc T-117/20)
      (2020/C 129/25)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: El Corte Inglés, SA (Madrid, Španělsko) (zástupce: J. Rivas Zurdo, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: MKR Design Srl (Milán, Itálie)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem

         Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie Panthé – Přihláška č. 16 366 461

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 5. prosince 2019 ve věci R 378/2019-5

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil protistraně či protistranám náhradu nákladu řízení.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-118/20: Žaloba podaná dne 21. února 2020 – Voco v. EUIPO (Tvar obalu)

text:
               20.4.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/21

      Žaloba podaná dne 21. února 2020 – Voco v. EUIPO (Tvar obalu)
      (Věc T-118/20)
      (2020/C 129/26)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Voco GmbH (Cuxhaven, Německo) (zástupci: C. Spintig a S. Pietzcker, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Sporná ochranná známka: přihláška třírozměrné ochranné známky Evropské unie (Tvar obalu) – přihláška č. 17 959 421

         Napadené rozhodnutí: rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 4. prosince 2019 ve věci R 978/2019-5

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí,

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení, včetně nákladů řízení vynaložených žalobkyní.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 2017/1001.


title: Věc T-121/20: Žaloba podaná dne 21. února 2020 – IP v. Komise

text:
               20.4.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/21

      Žaloba podaná dne 21. února 2020 – IP v. Komise
      (Věc T-121/20)
      (2020/C 129/27)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: IP (zástupci: L. Levi a S. Rodrigues, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  prohlásil tuto žalobu za přípustnou a opodstatněnou;

            v důsledku toho

                  —

                  zrušil napadená rozhodnutí;

                  —

                  uložil žalované náhradu veškerých nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Žalobce na podporu žaloby podané proti rozhodnutí Komise ze dne 21. srpna 2019, kterým mu byla uložena disciplinární sankce spočívající v ukončení jeho pracovní smlouvy bez výpovědi, uplatňuje tři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z porušení zásady řádné správy a povinnosti uvést odůvodnění. Žalobce v tomto ohledu zejména tvrdí, že s ním nebylo zacházeno spravedlivě ze strany Komise, která nesplnila svou povinnost náležité péče. Podle žalobce se měla Komise seznámit s výsledky trestního řízení, které bylo zastaveno, a měla je postoupit disciplinární komisi, aby je mohla zohlednit ve svém rozhodnutí.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází z vady přípravných aktů pro napadené rozhodnutí a zjevně nesprávných posouzení, kterých se dopustila Komise. Žalobce má zejména za to, že vada obou přípravných aktů pro napadené rozhodnutí má za následek vadu tohoto rozhodnutí.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vychází z porušení článku 10 přílohy X služebního řádu úředníků Evropské unie z důvodu, že veškeré okolnosti uvedené ve spisu žalobce nebyly přezkoumány a kritéria použitá pro určení sankce byla nesprávně posouzena nebo nepřiměřeně zvážena.


title: Věc T-122/20: Žaloba podaná dne 20. února 2020 – Sciessent v. Komise

text:
               20.4.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/22

      Žaloba podaná dne 20. února 2020 – Sciessent v. Komise
      (Věc T-122/20)
      (2020/C 129/28)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Sciessent LLC (Beverly, Massachusetts, Spojené státy) (zástupci: K. Van Maldegem a P. Sellar, advokáti a V. McElwee, Solicitor)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil prováděcí rozhodnutí Komise (EU) 2019/1960 ze dne 26. listopadu 2019, o neschválení stříbrného zeolitu jako stávající účinné látky pro použití v biocidních přípravcích typu 2 a 7 (1);

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z porušení právního pravidla týkajícího se použití smluv a porušení článků 4 a 19 nařízení (EU) č. 528/2012 (2).

                              —

                              Žalovaná, která se opírá o stanovisko Výboru pro biocidní přípravky týkajícího se schválení stříbrného zeolitu jako účinné látky pro použití v přípravcích typu 2 a 7, dospěla k závěru, že tato látka nemůže být schválena z důvodu, že nebyla prokázána dostatečná účinnost. Nicméně podle žalobkyně hodnocení účinnosti proběhlo nesprávně odkazem na předmět, ve kterém je stříbrný zeolit používán. Účinnost látky, stříbrného zeolitu, byla žalobkyní dokázána v souladu s použitelným právem. Žalovaná, ve svém hodnocení a ve svých závěrech o účinnosti látky, nesprávně vyložila a použila relevantní právo.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z nedostatku pravomoci – porušení článku 290 SFEU a článků 4 a 19 nařízení (EU) č. 528/2012.

                              —

                              Důvod pro neschválení stříbrného zeolitu je podle napadeného aktu údajná nedostatečná účinnost ošetřeného předmětu, ve kterém je používán. Nicméně žalobkyně tvrdí, že jediná kritéria, která mohla žalovaná legálně zohlednit, jsou omezena na kritéria uvedená v článcích 4 a 19 nařízení (EU) č. 528/2012. Tato kritéria nezahrnují účinnost ošetřeného předmětu, jejíž hodnocení spadá do druhé, pozdější, fáze povolení biocidního přípravku na úrovni členského státu. S ohledem na skutečnost, že toto hodnocení žalovaná právě provedla, aby odůvodnila neschválení stříbrného zeolitu, znamená to, že žalovaná šla nad to, co byla oprávněna učinit podle nařízení (EU) č. 528/2012, takže žalovaná porušila článek 290 smluv a články 4 a 19 tohoto nařízení.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z porušení právního pravidla, které se týká použitelnosti smluv a zásady zákazu diskriminace

                              —

                              S látkou žalobkyně se zacházelo odlišně než s jinými látkami používanými pro přípravky stejného typu 2 a 7, aniž by žalovaná objektivně odůvodnila, proč by se mělo se stříbrným zeolitem zacházet jinak než s jinými látkami, které všechny podléhají stejným pravidlům hodnocení na základě nařízení (EU) č. 528/2012 (a směrnice 98/8/ES (3)) pro přípravky téhož typu.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení právního pravidla, které se týká použitelnosti smluv a zásady právní jistoty.

                              —

                              Žalovaná zaslala předsedovi Výboru pro biocidní přípravky otevřený dopis, který měl objasnit, jak je třeba vykládat a používat právo týkající se hodnocení účinnosti a ošetřených předmětů podle nařízení (EU) č. 528/2012. I když právo bylo jasné, tento dopis znova potvrdil, že požadovat prokázání výhod ošetřených předmětů nespadá do působnosti nařízení (EU) č. 528/2012. Žalobkyně se opřela o obsah tohoto dopisu, který potvrdil jasnost práva, a měla legitimní očekávání ohledně schválení látky. V důsledku toho napadený akt porušil zásady legitimního očekávání a právní jistoty.

         (1)  Úř. věst. 2019 L 306, s. 42

         (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 528/2012 ze dne 22. května 2012 o dodávání biocidních přípravků na trh a jejich používání (Úř. věst. L 167, 27.6.2012, s. 1).

         (3)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/8/ES ze dne 16. února 1998 o uvádění biocidních přípravků na trh (Úř. věst. L 123, 24.4.1998, s. 1).


title: Věc T-126/20: Žaloba podaná dne 27. února 2020 – Autoridad Portuaria de Bilbao v. Komise

text:
               20.4.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/23

      Žaloba podaná dne 27. února 2020 – Autoridad Portuaria de Bilbao v. Komise
      (Věc T-126/20)
      (2020/C 129/29)
      Jednací jazyk: španělština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Autoridad Portuaria de Bilbao (Španělsko) (zástupci: D. Sarmiento Ramírez-Escudero a X. Codina García-Andrade, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  primárně zrušil napadené rozhodnutí;

                  —

                  v každém případě uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Tato žaloba směřuje proti rozhodnutí Evropské komise ze dne 8. ledna 2019 [C(2018) 8676 final], týkající se zdaňování přístavů ve Španělsku, a dále proti rozhodnutí Evropské komise C(2019) 1765 final ze dne 7. března 2019 a C(2019) 8068 final ze dne 15. listopadu 2019 (dále jen „napadená rozhodnutí“).
      Na podporu žaloby předkládá žalobce pět žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod, vycházející z porušení čl. 107 prvního pododstavce SFEU, neboť osvobození od daně nepředstavuje zvýhodnění.
                  Na podporu prvního žalobního důvodu žalobce uvádí, že opatření osvobození od daně, která jsou předmětem napadených rozhodnutí, nepředstavují finanční zvýhodnění, kdežto odnětí tohoto osvobození finančně zatěžuje přístavní orgán, který je pak nucen financovat investice obecného zájmu ze svých zdrojů.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod, vycházející z porušení čl. 107 prvního pododstavce SFEU ve spojení s článkem 296 SFEU a článkem 41 Listiny základních práv Evropské unie, neboť Komise při posuzování existence zvýhodnění neprovedla úplnou analýzu dostupných údajů.
                  Na podporu druhého žalobního důvodu žalobce uvádí, že Evropská komise při hodnocení, zda opatření osvobození od daně, která jsou předmětem napadených rozhodnutí, představují zvýhodnění, neprovedla úplnou analýzu údajů předložených žalobcem v průběhu řízení.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod, vycházející z porušení čl. 107 prvního pododstavce SFEU, neboť osvobození od daně nenarušuje ani neohrožuje hospodářskou soutěž ani neovlivňuje obchod mezi členskými státy.
                  Na podporu třetího žalobního důvodu žalobce uvádí, že opatření osvobození od daně, která jsou předmětem napadených rozhodnutí, nezlepšují soutěžní postavení přístavních orgánů, a proto není možné, aby soutěž ovlivnila obchod mezi členskými státy. Nejde tudíž o státní podporu ve smyslu článku 107 SFEU.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod, vycházející z porušení čl. 107 prvního pododstavce SFEU, neboť osvobození od daně není selektivní.
                  Na podporu čtvrtého žalobního důvodu žalobce uvádí, že opatření osvobození od daně, která jsou předmětem napadených rozhodnutí, nejsou selektivní, protože nepředstavují výjimku z referenčního režimu, takže nejde o státní podporu ve smyslu článku 107 SFEU.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod, uváděný podpůrně, vycházející z toho, že i kdyby osvobození od daně dotčená v této věci představovala státní podporu, byla by slučitelná s vnitřním trhem.
                  Na podporu pátého žalobního důvodu žalobce uvádí, že i kdyby opatření osvobození od daně, která jsou předmětem napadených rozhodnutí, byla považována za státní podporu, šlo by o podpory slučitelné s vnitřním trhem.


title: Věc T-128/20: Žaloba podaná dne 27. února 2020 – Collibra v. EUIPO – Dietrich (COLLIBRA)

text:
               20.4.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/24

      Žaloba podaná dne 27. února 2020 – Collibra v. EUIPO – Dietrich (COLLIBRA)
      (Věc T-128/20)
      (2020/C 129/30)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Collibra (Brusel, Belgie) (zástupci: A. Renck, A. Bothe, advokáti a I. Junkar, Solicitor)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastník řízení před odvolacím senátem: Hans Dietrich (Starnberg, Německo)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně v řízení před odvolacím senátem

         Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie COLLIBRA – Přihláška č. 16 787 772

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 13. prosince 2019, ve věci R 737/2019-1

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil žalovanému a další účastnici řízení před odvolacím senátem, pokud vstoupí do řízení jako vedlejší účastnice, náhradu nákladů řízení.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

                  —

                  Porušení čl. 94 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-129/20: Žaloba podaná dne 27. února 2020 – Collibra v. EUIPO – Dietrich (collibra)

text:
               20.4.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/25

      Žaloba podaná dne 27. února 2020 – Collibra v. EUIPO – Dietrich (collibra)
      (Věc T-129/20)
      (2020/C 129/31)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Collibra (Brusel, Belgie) (zástupci: A. Renck, A. Bothe, advokáti a I. Junkar, Solicitor)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastník řízení před odvolacím senátem: Hans Dietrich (Starnberg, Německo)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie collibra – Přihláška č. 16 787 889

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 13. prosince 2019, ve věci R 738/2019-1

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil žalovanému a dalšímu účastníkovi řízení před odvolacím senátem, vstoupí-li do řízení jako vedlejší účastník, náhradu nákladů řízení.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

                  —

                  Porušení čl. 94 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-138/20: Žaloba podaná dne 2. března 2020 – PT Ciliandra Perkasa v. Komise

text:
               20.4.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/26

      Žaloba podaná dne 2. března 2020 – PT Ciliandra Perkasa v. Komise
      (Věc T-138/20)
      (2020/C 129/32)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: PT Ciliandra Perkasa (West Jakarta, Indonésie) (zástupci: F. Graafsma, J. Cornelis a E. Rogiest, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil prováděcí nařízení Komise (EU) 2019/2092 ze dne 28. listopadu 2019 o uložení konečného vyrovnávacího cla na dovoz bionafty pocházející z Indonésie;

                  —

                  uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně šest žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z tvrzení, že Komise porušila čl. 8 odst. 1 a 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/1037 ze dne 8. června 2016 o ochraně před dovozem subvencovaných výrobků ze zemí, které nejsou členy Evropské unie („základní nařízení“) při určení cenového podbízení, jelikož nepřezkoumala relevantní důkazy a nestanovila cenové podbízení za produkt jako celek.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že Komise porušila čl. 8 odst. 5 základního nařízení, protože svou analýzu založila na nesprávném určení cenového podbízení.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z tvrzení, že se Komise dopustila zjevně nesprávného posouzení a porušila článek 3 základního nařízení tím, že platby z Oil Palm Plantation Fund („OPPF“) mají být kvalifikovány jako granty a nikoli platby za nákup bionafty a dále tím, že platby OPPF poskytují výrobcům bionafty výhodu, jelikož Komise (i) vycházela ze zjevně nesprávných skutečností a (ii) nezjistila, že výhoda byla převedena na výrobce směsí.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že se Komise dopustila zjevně nesprávného posouzení a porušila článek 7 základního nařízení tím, že vypočítala částku výhody podle režimu OPPF.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že Komise porušila čl. 8 odst. 8 základního nařízení tím, že svá zjištění týkající se hrozby újmy nezaložila na pozitivních důkazech a objektivním přezkoumání relevantních faktorů.

                  6.

                  Šestý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že Komise porušila práva žalobkyně se účinně bránit tím, že vložila určité základní v souvislosti s analýzou cenového podbízení pouze do napadeného nařízení a zabránila tím žalobkyni, aby se k této problematice vyjádřila.


title: Věc T-143/20: Žaloba podaná dne 2. března 2020 – PT Pelita Agung Agrindustri a PT Permata Hijau Palm Oleo v. Komise

text:
               20.4.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/27

      Žaloba podaná dne 2. března 2020 – PT Pelita Agung Agrindustri a PT Permata Hijau Palm Oleo v. Komise
      (Věc T-143/20)
      (2020/C 129/33)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: PT Pelita Agung Agrindustri (Medan, Indonésie), PT Permata Hijau Palm Oleo (Medan) (zástupci: F. Graafsma, J. Cornelis a E. Rogiest, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil prováděcí nařízení Komise (EU) 2019/2092 ze dne 28. listopadu 2019, o uložení konečného vyrovnávacího cla na dovoz bionafty pocházející z Indonésie v rozsahu, v němž se týká žalobkyň;

                  —

                  uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládají žalobkyně sedm žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z toho, že Komise porušila čl. 8 odst. 1 a čl. 8 odst. 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/1037 ze dne 8. června 2016 o ochraně před dovozem subvencovaných výrobků ze zemí, které nejsou členy Evropské unie („základní nařízení“), když stanovila cenové podbízení, jelikož (1) neposoudila všechny relevantní důkazy a (2) nestanovila cenové podbízení pro produkt celkově.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že Komise rovněž porušila čl. 8 odst. 5 základního nařízení, protože založila svou analýzu příčinných souvislostí na nesprávném konstatování cenového podbízení.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z toho, že se Komise dopustila zjevně nesprávného posouzení a porušila článek 3 základního nařízení tím, že konstatovala, že Indonéská vláda svěřila nebo nařídila dodavatelům surového palmového oleje (SPO) poskytovat jejich zboží za nižší než přiměřenou odměnu, že poskytla příjem nebo cenovou podporu dodavatelům SPO a že jim tedy poskytla výhodu.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z toho, že se Komise dopustila zjevně nesprávného posouzení a porušila článek 3 základního nařízení tím, že zaprvé konstatovala, že platby pocházející z Fondu pro pěstování palmy olejové (dále jen „OPPF“) představovaly podporu a nikoliv platby za nákup bionafty a zadruhé, že platby z OPPF poskytují výrobcům bionafty výhodu, jelikož se opřela o zjevně nesprávný hypotetický scénář a neměla za to, že výhoda, pokud existovala, byla přenesena na subjekty, které se zabývají mícháním bionafty.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vycházející z toho, že se Komise dopustila zjevně nesprávného posouzení a porušila článek 7 základního nařízení tím, že vypočetla výši výhody v rámci režimu OPPF.

                  6.

                  Šestý žalobní důvod vycházející z toho, že Komise porušila čl. 8 odst. 1 a 8 základního nařízení tím, že nezaložila svůj závěr ohledně hrozby újmy na pozitivních důkazech a na objektivním přezkumu všech relevantních skutečností.

                  7.

                  Sedmý žalobní důvod vycházející z toho, že Komise porušila práva žalobkyň na obhajobu tím, že zahrnula určité zásadní úvahy týkající se analýzy cenového podbízení pouze do napadeného nařízení, čímž připravila žalobkyně o možnost předložit vyjádření k této otázce.


title: Věc C-650/17: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 30. dubna 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundespatentgericht – Německo) – Royalty Pharma Collection Trust v. Deutsches Patent- und Markenamt („Řízení o předběžné otázce – Duševní a průmyslové vlastnictví – Nařízení (ES) č. 469/2009 – Dodatkové ochranné osvědčení pro léčivé přípravky – Podmínky pro získání – Článek 3 písm. a) – Pojem ‚výrobek chráněný platným základním patentem‘ – Kritéria pro posouzení“)

text:
               20.7.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 240/2

      Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 30. dubna 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundespatentgericht – Německo) – Royalty Pharma Collection Trust v. Deutsches Patent- und Markenamt
      (Věc C-650/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Duševní a průmyslové vlastnictví - Nařízení (ES) č. 469/2009 - Dodatkové ochranné osvědčení pro léčivé přípravky - Podmínky pro získání - Článek 3 písm. a) - Pojem ‚výrobek chráněný platným základním patentem‘ - Kritéria pro posouzení“)
      (2020/C 240/02)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Bundespatentgericht

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelka: Royalty Pharma Collection Trust

         Odpůrce: Deutsches Patent- und Markenamt

         Výrok

                  1)

                  Článek 3 písm. a) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 469/2009 ze dne 6. května 2009 o dodatkových ochranných osvědčeních pro léčivé přípravky musí být vykládán v tom smyslu, že výrobek je chráněn platným základním patentem ve smyslu tohoto ustanovení, vyhovuje-li všeobecné funkční definici použité v některém z nároků základního patentu a nezbytně spadá pod vynález, na který se tento patent vztahuje, avšak nelze jej v individualizované podobě jako konkrétní realizovanou formu vyvodit z metody, která je chráněna uvedeným patentem, jestliže jej může odborník specificky identifikovat ve světle veškerých informací zveřejněných tímto patentem na základě svých obecných znalostí v dané oblasti ke dni podání přihlášky nebo ke dni vzniku práva přednosti základního patentu a stavu techniky k tomuto dni.

                  2)

                  Článek 3 písm. a) nařízení č. 469/2009 musí být vykládán v tom smyslu, že výrobek není chráněn platným základním patentem ve smyslu tohoto ustanovení, pokud sice spadá pod funkční definici uvedenou ve znění nároků tohoto patentu, avšak vyvinut byl na základě samostatné vynálezecké činnosti po dni podání přihlášky základního patentu.

         (1)  Úř. věst. C 52, 12.2.2018.


title: Věc C-446/18: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 14. května 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Nejvyššího správního soudu – Česká republika) – AGROBET CZ, s.r.o., v. Finanční úřad pro Středočeský kraj („Řízení o předběžné otázce – Společný systém daně z přidané hodnoty (DPH) – Směrnice 2006/112/ES – Odpočet DPH zaplacené na vstupu – Nadměrný odpočet DPH – Zadržení nadměrného odpočtu v návaznosti na zahájení daňové kontroly – Žádost o vyplacení části nadměrného odpočtu vztahující se k plněním, která nejsou rozsahem této kontroly dotčena – Odmítavý postoj daňových orgánů“)

text:
               20.7.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 240/3

      Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 14. května 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Nejvyššího správního soudu – Česká republika) – AGROBET CZ, s.r.o., v. Finanční úřad pro Středočeský kraj
      (Věc C-446/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Společný systém daně z přidané hodnoty (DPH) - Směrnice 2006/112/ES - Odpočet DPH zaplacené na vstupu - Nadměrný odpočet DPH - Zadržení nadměrného odpočtu v návaznosti na zahájení daňové kontroly - Žádost o vyplacení části nadměrného odpočtu vztahující se k plněním, která nejsou rozsahem této kontroly dotčena - Odmítavý postoj daňových orgánů“)
      (2020/C 240/03)
      Jednací jazyk: čeština

         Předkládající soud

      Nejvyšší správní soud

         Účastníci původního řízení

         Stěžovatelka: AGROBET CZ, s.r.o.

         Další účastník řízení: Finanční úřad pro Středočeský kraj

         Výrok

      Články 179, 183 a 273 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty, posuzované ve světle zásady daňové neutrality, musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání vnitrostátní právní úpravě, která neumožňuje, aby daňový orgán před skončením daňové kontroly týkající se přiznání k dani z přidané hodnoty (DPH), ve kterém je za určité zdaňovací období vykázán nadměrný odpočet, připustil vrácení části tohoto nadměrného odpočtu vztahující se k plněním, která k okamžiku zahájení této kontroly nejsou jejím rozsahem dotčena, pakliže není možné jasně, přesně a jednoznačně určit, že bez ohledu na výsledek této kontroly bude nadále existovat nadměrný odpočet DPH, jehož částka přitom může být případně nižší než částka vztahující se k plněním, jež nejsou rozsahem této kontroly dotčena, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu.

         (1)  Úř. věst. C 328, 17.9.2018.


title: Věc C-547/18: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 7. května 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Wojewódzkiego Sądu Administracyjnego we Wrocławiu- Polsko) – Dong Yang Electronics Sp. z o.o. v. Dyrektor Izby Administracji Skarbowej we Wrocławiu („Řízení o předběžné otázce – Daně – Daň z přidané hodnoty (DPH) – Směrnice 2006/112/ES – Článek 44 – Prováděcí nařízení (EU) č. 282/2011 – Článek 11 odst. 1 – Poskytování služeb – Místo rozhodné pro vznik daňové povinnosti – Pojem ‚stálá provozovna‘ – Osoba povinná k DPH – Dceřiná společnost společnosti usazené v třetím státě, která se nachází v členském státě“)

text:
               20.7.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 240/3

      Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 7. května 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Wojewódzkiego Sądu Administracyjnego we Wrocławiu- Polsko) – Dong Yang Electronics Sp. z o.o. v. Dyrektor Izby Administracji Skarbowej we Wrocławiu
      (Věc C-547/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Daně - Daň z přidané hodnoty (DPH) - Směrnice 2006/112/ES - Článek 44 - Prováděcí nařízení (EU) č. 282/2011 - Článek 11 odst. 1 - Poskytování služeb - Místo rozhodné pro vznik daňové povinnosti - Pojem ‚stálá provozovna‘ - Osoba povinná k DPH - Dceřiná společnost společnosti usazené v třetím státě, která se nachází v členském státě“)
      (2020/C 240/04)
      Jednací jazyk: polština

         Předkládající soud

      Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Dong Yang Electronics Sp. z o.o.

         Žalovaný: Dyrektor Izby Administracji Skarbowej we Wrocławiu

         Výrok

      Článek 44 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty, ve znění směrnice Rady 2008/8/ES ze dne 12. února 2008, jakož i čl. 11 odst. 1 a čl. 22 odst. 1 prováděcího nařízení Rady (EU) č. 282/2011 ze dne 15. března 2011, kterým se stanoví prováděcí opatření ke směrnici 2006/112, musí být vykládány v tom smyslu, že poskytovatel služeb nemůže skutečnost, že na území členského státu existuje stálá provozovna společnosti usazené v třetím státě, dovodit pouze z toho, že tato společnost má na uvedeném území dceřinou společnost, a že tento poskytovatel není povinen pro účely takového posouzení zjišťovat smluvní vztahy mezi oběma subjekty.

         (1)  Úř. věst. C 44, 4.2.2019.


title: Věc C-560/18 P: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 30. dubna 2020 – Izba Gospodarcza Producentów i Operatorów Urządzeń Rozrywkowych v. Evropská komise, Švédské království, Polská republika („Kasační opravný prostředek – Přístup k dokumentům orgánů – Nařízení (ES) č. 1049/2001 – Článek 4 odst. 2 třetí odrážka – Výjimky z práva na přístup – Výjimka týkající se ochrany cílů vyšetřování – Dokumenty týkající se probíhajícího řízení o nesplnění povinnosti – Podrobná stanoviska vydaná v rámci postupu oznamování na základě směrnice 98/34/ES – Žádost o přístup – Odepření – Zpřístupnění požadovaných dokumentů v průběhu řízení před Tribunálem Evropské unie – Zpřístupnění – Nepřípustnost – Právní zájem – Přetrvávání“)

text:
               20.7.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 240/4

      Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 30. dubna 2020 – Izba Gospodarcza Producentów i Operatorów Urządzeń Rozrywkowych v. Evropská komise, Švédské království, Polská republika
      (Věc C-560/18 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Přístup k dokumentům orgánů - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Článek 4 odst. 2 třetí odrážka - Výjimky z práva na přístup - Výjimka týkající se ochrany cílů vyšetřování - Dokumenty týkající se probíhajícího řízení o nesplnění povinnosti - Podrobná stanoviska vydaná v rámci postupu oznamování na základě směrnice 98/34/ES - Žádost o přístup - Odepření - Zpřístupnění požadovaných dokumentů v průběhu řízení před Tribunálem Evropské unie - Zpřístupnění - Nepřípustnost - Právní zájem - Přetrvávání“)
      (2020/C 240/05)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Izba Gospodarcza Producentów i Operatorów Urządzeń Rozrywkowych (zástupce: P. Hoffman, adwokat)

         Další účastníci řízení: Evropská komise (zástupci: M. Konstantinidis a A. Spina, zmocněnci), Švédské království (zástupkyně: C. Meyer-Seitz, A. Falk, H. Shev, J. Lundberg a H. Eklinder, zmocněnkyně), Polská republika (zástupkyně: D. Lutostańska a M. Kamejsza-Kozłowska, zmocněnkyně)

         Výrok

                  1)

                  Kasační opravný prostředek se zamítá.

                  2)

                  Izba Gospodarcza Producentów i Operatorów Urządzeń Rozrywkowych ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

                  3)

                  Švédské království a Polská republika ponesou vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 112, 25.3.2019.


title: Věc C-565/18: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 30. dubna 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Commissione Tributaria Regionale per la Lombardia – Itálie) – Société Générale S.A. v. Agenzia delle Entrate – Direzione Regionale Lombardia Ufficio Contenzioso („Řízení o předběžné otázce – Článek 63 SFEU – Volný pohyb kapitálu – Daň z finančních transakcí – Transakce týkající se derivátových finančních nástrojů, jejichž podkladovým aktivem je cenný papír vydaný společností, která je rezidentem členského státu zdanění – Daň splatná bez ohledu na místo uzavření transakce – Administrativní a ohlašovací povinnosti“)

text:
               20.7.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 240/5

      Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 30. dubna 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Commissione Tributaria Regionale per la Lombardia – Itálie) – Société Générale S.A. v. Agenzia delle Entrate – Direzione Regionale Lombardia Ufficio Contenzioso
      (Věc C-565/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Článek 63 SFEU - Volný pohyb kapitálu - Daň z finančních transakcí - Transakce týkající se derivátových finančních nástrojů, jejichž podkladovým aktivem je cenný papír vydaný společností, která je rezidentem členského státu zdanění - Daň splatná bez ohledu na místo uzavření transakce - Administrativní a ohlašovací povinnosti“)
      (2020/C 240/06)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Commissione Tributaria Regionale per la Lombardia

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: Société Générale S.A.

         Žalovaná: Agenzia delle Entrate – Direzione Regionale Lombardia Ufficio Contenzioso

         Výrok

      Článek 63 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání právní úpravě členského státu, která stanoví, že finanční transakce týkající se derivátových finančních nástrojů podléhají dani, která zatěžuje smluvní strany transakce, bez ohledu na místo, kde byla transakce uzavřena, nebo stát, ve kterém jsou tyto strany a případný zprostředkovatel zúčastněný na této transakci rezidenty, jestliže je podkladovým aktivem těchto nástrojů cenný papír vydaný společností se sídlem v tomto členském státě. Rozsah administrativních a ohlašovacích povinností souvisejících s touto daní, které mají entity-nerezidenti, nicméně nesmí překračovat meze toho, co je nezbytné pro výběr uvedené daně.

         (1)  Úř. věst. C 436, 3.12.2018.


title: Věc C-584/18: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 30. dubna 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Eparchiako Dikastirio Larnakas- Kypr) – D. Z. v. Blue Air – Airline Management Solutions SRL a další („Řízení o předběžné otázce – Prostor svobody, bezpečnosti a práva – Kontroly na hranicích, azyl a přistěhovalectví – Rozhodnutí č. 565/2014/EU – Zjednodušený režim kontrol osob na vnějších hranicích – Státní příslušník třetí země s povolením k přechodnému pobytu vydaným členským státem – Článek 3 – Uznávání některých dokladů Bulharskem, Chorvatskem, Kyprem a Rumunskem za rovnocenné jejich národním vízům – Možnost dovolat se rozhodnutí vůči státu – Přímý účinek – Uznání soukromoprávní entity za odnož státu – Podmínky – Nařízení (ES) č. 562/2006 – Schengenský hraniční kodex – Článek 13 – Odepření vstupu na území členského státu – Povinnost uvést odůvodnění – Nařízení (ES) č. 261/2004 – Náhrady a pomoc cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu – Článek 2 písm. j) – Odepření nástupu na palubu z důvodu údajně nedostatečných cestovních dokladů – Článek 15 – Povinnosti leteckých dopravců vůči cestujícím – Nepřípustnost odlišných ustanovení v přepravní smlouvě nebo v jiných dokumentech“)

text:
               20.7.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 240/5

      Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 30. dubna 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Eparchiako Dikastirio Larnakas- Kypr) – D. Z. v. Blue Air – Airline Management Solutions SRL a další
      (Věc C-584/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Prostor svobody, bezpečnosti a práva - Kontroly na hranicích, azyl a přistěhovalectví - Rozhodnutí č. 565/2014/EU - Zjednodušený režim kontrol osob na vnějších hranicích - Státní příslušník třetí země s povolením k přechodnému pobytu vydaným členským státem - Článek 3 - Uznávání některých dokladů Bulharskem, Chorvatskem, Kyprem a Rumunskem za rovnocenné jejich národním vízům - Možnost dovolat se rozhodnutí vůči státu - Přímý účinek - Uznání soukromoprávní entity za odnož státu - Podmínky - Nařízení (ES) č. 562/2006 - Schengenský hraniční kodex - Článek 13 - Odepření vstupu na území členského státu - Povinnost uvést odůvodnění - Nařízení (ES) č. 261/2004 - Náhrady a pomoc cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu - Článek 2 písm. j) - Odepření nástupu na palubu z důvodu údajně nedostatečných cestovních dokladů - Článek 15 - Povinnosti leteckých dopravců vůči cestujícím - Nepřípustnost odlišných ustanovení v přepravní smlouvě nebo v jiných dokumentech“)
      (2020/C 240/07)
      Jednací jazyk: řečtina

         Předkládající soud

      Eparchiako Dikastirio Larnakas

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: D. Z.

         Žalovaná: Blue Air – Airline Management Solutions SRL a další

         Výrok

                  1)

                  Článek 3 odst. 1 rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 565/2014/EU ze dne 15. května 2014, kterým se zavádí zjednodušený režim kontrol osob na vnějších hranicích vycházející z jednostranného uznávání některých dokladů Bulharskem, Chorvatskem, Kyprem a Rumunskem za rovnocenné jejich národním vízům za účelem průjezdu přes jejich území nebo zamýšlených pobytů na jejich území, jejichž doba trvání během jakéhokoli období 180 dnů nepřekročí 90 dnů, a kterým se zrušují rozhodnutí č. 895/2006/ES a č. 582/2008/ES, musí být vykládán v tom smyslu, že má přímý účinek a zakládá státním příslušníkům třetích zemí práva, kterých se tito státní příslušníci mohou dovolávat vůči cílovému členskému státu, zejména právo, aby pro účely jejich vstupu na území tohoto členského státu po nich nebylo vyžadováno vízum, jestliže mají vstupní vízum nebo povolení k pobytu, jež jsou uvedena na seznamu dokladů požívajících uznání, k jehož uplatňování se uvedený členský stát na základě tohoto rozhodnutí zavázal.

                  2)

                  Unijní právo musí být vykládáno v tom smyslu, že na leteckého dopravce, který sám nebo prostřednictvím svých zástupců a zmocněnců na letišti výchozího členského státu odepře cestujícímu nástup na palubu s poukazem na to, že orgány cílového členského státu odepřely tomuto cestujícímu vstup, nelze nahlížet tak, že jedná jako odnož uvedeného státu, takže se poškozený cestující nemůže vůči tomuto leteckému dopravci u soudu výchozího členského státu dovolávat rozhodnutí č. 565/2014 za účelem získání náhrady škody z důvodu porušení jeho práva vstupu na území cílového členského státu bez víza vydaného tímto státem.

                  3)

                  Unijní právo, a zejména článek 13 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 562/2006 ze dne 15. března 2006, kterým se stanoví kodex Společenství o pravidlech upravujících přeshraniční pohyb osob (Schengenský hraniční kodex), ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 610/2013 ze dne 26. června 2013, musí být vykládáno v tom smyslu, že brání tomu, aby letecký dopravce odepřel státnímu příslušníkovi třetí země nástup na palubu s poukazem na to, že orgány cílového členského státu odepřely tomuto cestujícímu vstup na území tohoto členského státu, aniž toto odepření vstupu bylo učiněno písemným a zdůvodněným rozhodnutím, jež by bylo uvedenému státnímu příslušníkovi předem oznámeno.

                  4)

                  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91, a zejména jeho čl. 2 písm. j), musí být vykládáno v tom smyslu, že pokud letecký dopravce odepře cestujícímu nástup na palubu z důvodu, že tento cestující údajně předložil nedostatečné cestovní doklady, nezbavuje takové odepření samo o sobě tohoto cestujícího ochrany stanovené uvedeným nařízením. V případě zpochybnění ze strany tohoto cestujícího je totiž věcí příslušného soudu, aby s přihlédnutím k okolnostem daného případu posoudil, zda byly důvody pro uvedené odepření z hlediska tohoto ustanovení přiměřené, či nikoli.

                  5)

                  Nařízení č. 261/2004, a zejména jeho článek 15, musí být vykládáno v tom smyslu, že brání ustanovení použitelnému na cestující a obsaženému v předem zveřejněných všeobecných podmínkách upravujících provoz nebo poskytování služeb leteckým dopravcem, které omezuje nebo vylučuje jeho odpovědnost, je-li cestujícímu nástup na palubu odepřen z důvodu jeho údajně nedostatečných cestovních dokladů, čímž je uvedený cestující připraven o případný nárok na náhradu škody.

         (1)  Úř. věst. C 445, 10.12.2018.