title: Věc T-591/10: Usnesení Tribunálu ze dne 26. února 2013 — Castiglioni v. Komise ( „Žaloba na neplatnost — Žaloba na náhradu škody — Veřejné zakázky na stavební práce — Nabídkové řízení — Stavební práce, přestavbu a údržbu budov a infrastruktury v areálu Společného výzkumného střediska v Ispře — Kritéria výběru — Odmítnutí nabídky předložené uchazečem a rozhodnutí o udělení zakázky jinému uchazeči — Nové žalobní důvody — Žaloba, která je částečně zjevně právně nepodložená a částečně zjevně nepřípustná“ )

text:
               20.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 114/34

         Usnesení Tribunálu ze dne 26. února 2013 — Castiglioni v. Komise
   (Věc T-591/10) (1)

   (Žaloba na neplatnost - Žaloba na náhradu škody - Veřejné zakázky na stavební práce - Nabídkové řízení - Stavební práce, přestavbu a údržbu budov a infrastruktury v areálu Společného výzkumného střediska v Ispře - Kritéria výběru - Odmítnutí nabídky předložené uchazečem a rozhodnutí o udělení zakázky jinému uchazeči - Nové žalobní důvody - Žaloba, která je částečně zjevně právně nepodložená a částečně zjevně nepřípustná)
   2013/C 114/56
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Castiglioni Srl (Busto Arsizio, Itálie) (zástupce: G. Turri, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně S. Delaude a N. Bambara, poté S. Delaude a F. Moro, zmocněnci, ve spolupráci s D. Gullem, advokátem)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 29. října 2010 o odmítnutí nabídky předložené žalobkyní v rámci nabídkového řízení ISM/2010/C05/004/0C týkajícího se vícestranné rámcové smlouvy na stavební práce, přestavbu a údržbu budov a infrastruktury v areálu Společného výzkumného střediska Komise v Ispře, rozhodnutí o udělení zakázky jinému uchazeči, jakož i oznámení o zakázce a dále návrh na náhradu škody.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Castiglioni Srl se ukládá náhrada nákladů řízení, včetně nákladů řízení spojených s řízením o předběžných opatřeních.

      (1)  Úř. věst. C 55, 19.2.2011.


title: Věc C-355/05: Usnesení předsedy pátého senátu Soudního dvora ze dne 16. května 2006 – Komise Evropských společenství v. Irsko

text:
               16.9.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 224/33

         Usnesení předsedy pátého senátu Soudního dvora ze dne 16. května 2006 – Komise Evropských společenství v. Irsko
   (Věc C-355/05) (1)

   (2006/C 224/69)

      Jednací jazyk: angličtina

   Předseda pátého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 296, 26.11.2005.


title: Věc C-679/13: Žaloba podaná dne 19. prosince 2013 — Evropský parlament v. Rada Evropské unie

text:
               22.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 52/31

         Žaloba podaná dne 19. prosince 2013 — Evropský parlament v. Rada Evropské unie
   (Věc C-679/13)
   2014/C 52/56
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Evropský parlament (zástupci: F. Drexler, A. Caiola a M. Pencheva, zmocněnci)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit prováděcí rozhodnutí Rady ze dne 7. října 2013 o podrobení 5-(2-aminopropyl)indolu kontrolním opatřením (1);

               —

               zachovat účinky prováděcího rozhodnutí Rady 2013/496/EU až do okamžiku, kdy bude nahrazeno novým aktem přijatým v řádné formě;

               —

               uložit žalobci náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Úvodem Parlament připomíná, že body odůvodnění napadeného rozhodnutí odkazují na následující právní základy: článek 8 odst. 3 rozhodnutí Rady 2005/387/JVV ze dne 10. května 2005 o výměně informací, hodnocení rizika a kontrole nových psychoaktivních látek (2), a Smlouvu o fungování Evropské unie. Z toho Parlament dovodil, že se Rada implicitně zaměřuje pouze na čl. 34 odst. 2 písm. c) Smlouvy o Evropské unii.
   Parlament na podporu své žaloby na neplatnost uplatňuje dva žalobní důvody.
   Zaprvé, Parlament tvrdí, že Rada založila své rozhodnutí na jednom právním základu [čl. 34 odst. 2 písm. c) EU], který byl zrušen vstupem Lisabonské smlouvy v platnost. Z tohoto důvodu může být napadené rozhodnutí založeno výlučně na rozhodnutí 2005/387/JVV. Posledně uvedené rozhodnutí je odvozeným právním základem, a je tudíž protiprávní.
   Zadruhé, a s ohledem na výše uvedené skutečnosti, se Parlament domnívá, že rozhodující proces trpí vadami spočívajícími v porušení podstatných procesních náležitostí. I kdyby byl čl. 34 odst. 2 písm. c) EU použitelný, Parlament by musel být před přijetím napadeného rozhodnutí konzultován, a to v souladu s čl. 39 odst. 1 EU. Parlament přitom tvrdí, že se tak nestalo. Vzhledem k tomu, že ustanoveními, která mají být použita, jsou ustanovení Lisabonské smlouvy, Parlament tvrdí, že měl být v každém případě zapojen do legislativního procesu. Parlament totiž tvrdí, že je-li skutečnost, že 5-(2-aminopropyl)indol byl podroben kontrolním opatřením, zásadním prvkem rozhodnutí 2005/387/JVV, legislativním procesem měl být proces stanovený v čl. 83 odst. 1 SFEU, tedy řádný legislativní proces. V jiném případě, pokud by rozhodnutí 2013/496/EU bylo považováno za jednu z podmínek jednotného provádění rozhodnutí 2005/387/JVV, nebo za opatření, které mění či doplňuje nepodstatný prvek uvedeného rozhodnutí, byl by procesem, který by bylo nutné použít, proces stanovený v článcích 290 SFEU a 291 SFEU pro přijímání prováděcích aktů nebo přenesených aktů. V každém případě tím, že Parlament nebyl zahrnut do přijímání napadeného rozhodnutí, toto rozhodnutí trpí vadou spočívající v porušení podstatných procesních náležitostí.
   Konečně, za předpokladu, že Soudní dvůr rozhodne o zrušení napadeného rozhodnutí, je Parlament toho názoru, že je třeba, v souladu s čl. 264 druhým pododstavcem SFEU zachovat účinky napadeného rozhodnutí až do okamžiku, kdy bude nahrazeno novým aktem přijatým v náležité formě.

      (1)  JO L 272, p. 44.

      (2)  JO L 127, p. 32.


title: Věc C-570/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesarbeitsgericht (Německo) dne 10. listopadu 2016 – Volker Willmeroth jakožto majitel TWI Technische Wartung und Instandsetzung Volker Willmeroth e. K. v. Martina Broßonn

text:
               20.2.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 53/21

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesarbeitsgericht (Německo) dne 10. listopadu 2016 – Volker Willmeroth jakožto majitel TWI Technische Wartung und Instandsetzung Volker Willmeroth e. K. v. Martina Broßonn
   (Věc C-570/16)
   (2017/C 053/28)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesarbeitsgericht

      Účastnice původního řízení

      Navrhovatel v řízení o opravném prostředku „Revision“: Volker Willmeroth jakožto majitel TWI Technische Wartung und Instandsetzung Volker Willmeroth e. K.

      Odpůrkyně v řízení o opravném prostředku „Revision“: Martina Broßonn

      Předběžné otázky

               1)

               Je podle článku 7 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/88/ES ze dne 4. listopadu 2003 o některých aspektech úpravy pracovní doby (dále jen „směrnice 2003/88/ES) (1) nebo podle čl. 31 odst. 2 Listiny základních práv Evropské unie (dále jen „Listina“) přiznáván nárok dědiců vyplývající z pracovního poměru zemřelého pracovníka na finanční vyrovnání nároku na minimální délku dovolené, který zemřelý pracovník nabyl před svou smrtí, což je vyloučeno podle § 7 odst. 4 Bundesurlaubsgesetz (spolkový zákon o dovolené, dále jen „BUrlG“) ve spojení s § 1922 odst. 1 Bürgerliches Gesetzbuch (občanský zákoník, dále jen „BGB“)?

               2)

               V případě kladné odpovědi na první otázku:
               Platí to rovněž v případě pracovního poměru mezi dvěma soukromými osobami?

      (1)  Úř. věst. 2003, L 299, s. 9; Zvl. vyd. 5/04, s. 381.


title: Věc C-14/08: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 25. června 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado de Primera Instancia e Instrucción n o 5 de San Javier — Španělsko) — Roda Golf & Beach Resort SL ( Soudní spolupráce v občanských věcech — Řízení o předběžné otázce — Příslušnost Soudního dvora — Pojem spor — Nařízení (ES) č. 1348/2000 — Doručování mimosoudních písemností mimo rámec soudního řízení — Notářský zápis )

text:
               29.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 205/7

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 25. června 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 5 de San Javier — Španělsko) — Roda Golf & Beach Resort SL
   (Věc C-14/08) (1)

   („Soudní spolupráce v občanských věcech - Řízení o předběžné otázce - Příslušnost Soudního dvora - Pojem ‚spor‘ - Nařízení (ES) č. 1348/2000 - Doručování mimosoudních písemností mimo rámec soudního řízení - Notářský zápis“)
   2009/C 205/10
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 5 de San Javier

      Účastnice původního řízení

   Roda Golf & Beach Resort SL

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 5 de San Javier — Výklad čl. 16 nařízení Rady (ES) č. 1348/2000 ze dne 29. května 2009 o doručování soudních a mimosoudních písemností ve věcech občanských a obchodních v členských státech (Úř. věst. L 160, s. 37; Zvl. vyd. 19/01, s. 227) — Doručování mimosoudních dokumentů výhradně mezi soukromými osobami s použitím hmotných a personálních zdrojů soudů Evropské unie mimo rámec soudního řízení

      Výrok

   Doručení mimo rámec soudního řízení notářského zápisu, jakým je zápis ve věci v původním řízení, spadá do působnosti nařízení Rady (ES) č. 1348/2000 ze dne 29. května 2000 o doručování soudních a mimosoudních písemností ve věcech občanských a obchodních v členských státech.

      (1)  Úř. věst. C 92, 12.4.2008.


title: Věc C-533/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Najvyšším súdem Slovenskej republiky (Slovensko) dne 20. října 2016 – Volkswagen AG v. Finančné riaditeľstvo SR

text:
               23.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/5

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Najvyšším súdem Slovenskej republiky (Slovensko) dne 20. října 2016 – Volkswagen AG v. Finančné riaditeľstvo SR
   (Věc C-533/16)
   (2017/C 022/08)
   Jednací jazyk: slovenština

      Předkládající soud

   Najvyšší súd Slovenskej republiky

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Volkswagen AG

      Žalovaný: Finančné riaditeľstvo SR

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba směrnici 2008/9 (1) a nárok na vrácení daně vykládat v tom smyslu, že pro uplatnění nároku na vrácení DPH musí nevyhnutelně být kumulativně splněny dvě podmínky, a sice

                           i)

                           dodání zboží nebo poskytnutí služby a

                           ii)

                           účtování DPH dodavatelem na faktuře?

                     Jinými slovy, je možné, aby si o vrácení daně požádala osoba povinná k dani, které nebyla DPH účtována formou faktury?

               2)

               Je počítání lhůty pro vrácení daně od okamžiku, ve kterém nejsou splněny všechny hmotněprávní podmínky pro uplatnění nároku na vrácení daně, v souladu se zásadou proporcionality nebo fiskální neutrality DPH?

               3)

               Je třeba ustanovení článku 167 a čl. 178 písm. a) směrnice o DPH vykládat s ohledem na zásadu fiskální neutrality v tom smyslu, že za takových okolností, jaké nastaly ve věci v původním řízení, a za předpokladu splnění ostatních hmotněprávních a procesněprávních podmínek nezbytných k uplatnění nároku na odpočet daně brání tato ustanovení takovému postupu daňových orgánů, při kterém je osobě povinné k dani odepřen nárok uplatněný ve lhůtě pro vrácení daně podle směrnice 2008/9, kterou jí dodavatel účtoval na faktuře a kterou dodavatel odvedl před uplynutím lhůty stanovené vnitrostátním právem pro zánik nároku?

               4)

               Překročily slovenské daňové orgány s ohledem na zásadu neutrality a zásadu proporcionality, které jsou základními zásadami společného systému DPH, meze toho, co je k dosažení cíle definovaného směrnicí o DPH nezbytné, když osobě povinné k dani odepřely nárok na vrácení odvedené daně z důvodu, že prekluzivní lhůta stanovená vnitrostátním právem pro vrácení daně uplynula, přestože osoba povinná k dani nemohla v této lhůtě svůj nárok na vrácení daně uplatnit a přestože daň byla vybrána správně a hrozba krácení daně či neodvedení daně byla zcela vyloučena?

               5)

               Lze zásadu právní jistoty, zásadu ochrany legitimního očekávání a právo na řádnou správu podle článku 41 Listiny základních práv Evropské unie vykládat v tom smyslu, že brání takovému výkladu předpisů vnitrostátního práva, podle kterého je pro dodržení lhůty pro vrácení daně rozhodující okamžik rozhodnutí správního orgánu o vrácení daně, a nikoli okamžik uplatnění nároku na vrácení daně osobou povinnou k dani?

      (1)  Směrnice Rady 2008/9/ES ze dne 12. února 2008 , kterou se stanoví prováděcí pravidla pro vrácení daně z přidané hodnoty stanovené směrnicí 2006/112/ES osobám povinným k dani neusazeným v členském státě vrácení daně, ale v jiném členském státě (Úř. věst. 2008, L 44, s. 23)


title: Věc T-55/10: Žaloba podaná dne 10. února 2010 — SP SpA v. Evropská komise

text:
               27.3.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 80/44

         Žaloba podaná dne 10. února 2010 — SP SpA v. Evropská komise
   (Věc T-55/10)
   2010/C 80/70
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: SP SpA (Brescia, Itálie) (zástupce: G. Belotti, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhové žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Komise ze dne 8. prosince 2009, které mění dřívější rozhodnutí Komise K(2009) 7492 v konečném znění ze dne 30. září 2009.

               —

               uložit Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Napadeným rozhodnutím ze dne 8. prosince 2009 Komise změnila vlastní dřívější rozhodnutí K(2009) 7492 v konečném znění ze dne 30. září 2009, v němž některým podnikům, včetně žalobkyně, vytýkala účast na údajné kartelové dohodě. Rozhodnutím ze dne 8. prosince 2009 Komise se poté, co uznala, že rozhodnutí ze dne 30. září 2009„odkazovalo na přílohu obsahující tabulky zobrazující změny cen výztužné betonové oceli během trvání dohody“ a že „uvedená příloha nebyla obsažena v rozhodnutí přijatém dne 30. září 2009“, rozhodla změnit posledně uvedené rozhodnutí za účelem jeho doplnění tabulkami přiloženými k rozhodnutí napadenému v rámci této žaloby.
   Na podporu své žaloby uplatňuje žalobkyně důvody vycházející z:

               1)

               protiprávnosti opravy rozhodnutí stiženého závažnou vadou: Komise není oprávněna opravit rozhodnutí, které je zjevně neplatné, neboť v době jeho přijetí bylo zjevně neúplné; jedná se o závažnou okolnost, která není jako taková napravitelná.

               2)

               nesprávného označení právního základu: Komise jako právní základ napadeného rozhodnutí uvedla článek 65 ESUO a nařízení ES č. 1/2003 (1), které jsou zjevně nevhodným právním základem k dosažení cíle, který si Komise vytýčila (tj. doplnit/změnit své dřívější rozhodnutí z důvodu jeho neúplnosti), s tím následkem, že druhé rozhodnutí, které je předmětem této žaloby, musí být zrušeno pro zjevnou neexistenci vhodného právního základu.

         Žalobkyně se rovněž dovolává porušení zásady řádné správy.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. L 1, 4.1.2003, s. 1)


title: Věc T-91/16: Žaloba podaná dne 29. února 2016 – Itálie v. Komise

text:
               18.4.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 136/42

         Žaloba podaná dne 29. února 2016 – Itálie v. Komise
   (Věc T-91/16)
   (2016/C 136/58)
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Italská republika (zástupci: G. Palmieri, zmocněnkyně, P. Gentili, avvocato dello Stato)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál zrušil ve smyslu článku 264 SFEU rozhodnutí Komise C(2015)9413 ze dne 17. prosince 2015, oznámené dne 18. prosince 2015, týkající se snížení příspěvku z Evropského sociálního fondu pro Operační program Sicílie, které je součástí rámce podpory Společenství pro strukturální pomoc Společenství v dotyčných regionech na základě cíle 1 v Itálii (POR Sicílie 2000-2006); a v důsledku toho rozhodl, že konečné žádosti o platbu předložené italskými orgány musí Komise vyhovět v plném rozsahu. Žalobkyně mimoto navrhuje, aby Tribunál uložil Komisi náhradu nákladů tohoto řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně šest žalobních důvodů.

               1.

               Rozhodnutí bylo přijato na základě protiprávního zdvojení kontrol podle článku 30 nařízení Rady (ES) č. 1260/1999 ze dne 21. června 1999 o obecných ustanoveních o strukturálních fondech (Úř. věst. L 161, s. 1), které byly znovu zahájeny a opakovány auditem z roku 2008 poté, co tyto kontroly byly přinejmenším co se týče všech doložených výdajů ke dni 31. prosince 2006 provedeny a uzavřeny auditem z roku 2005 a 2006.

               2.

               Napadené rozhodnutí porušuje zásadu řádné správy, jelikož Komise sdělila výsledky auditu z roku 2008 se zpožděním osmnácti měsíců od jeho provedení.

               3.

               Napadené rozhodnutí zkresluje skutkové okolnosti, neboť opomíjí okolnost, že v období následujícím po auditu z roku 2005 a 2006 míra chyb prudce klesla z 53,13 % na 3,05 % v roce 2007 a na 1,45 % v letech 2008 a 2009.

               4.

               Napadené rozhodnutí porušuje zásadu proporcionality, neboť nezohledňuje, že doložené výdaje pro tři roky od roku 2007 do roku 2009, stižené minimální mírou chyb, činily přibližně polovinu celkové částky programu z Evropského sociálního fondu.

               5.

               Napadené rozhodnutí je skutkově a právně neopodstatněné, neboť rozšiřuje výtku systémových nedostatků odhalených a vyřešených v období do 31. prosince 2006 i na následující tři roky, aniž by v tomto ohledu byla provedena jakákoli konkrétní kontrola.

               6.

               Napadené rozhodnutí je stiženo rovněž nedostatkem odůvodnění. Podle žalobkyně používá toto rozhodnutí metodu extrapolace, která spočívá v rozšíření na nezkontrolované výdaje míry chyb zjištěné v souvislosti se zkontrolovanými výdaji, ačkoli tato metoda byla povolena pouze předpisy vztahujícími se k programování v letech 2007-2013; každopádně s odkazem na roky 2007-2009 předpokládá napadené rozhodnutí míru chyb ve výši 8,39 %, přestože italské orgány vysvětlily, že výběrový soubor podle článku 10 nařízení Komise (ES) č. 438/2001 ze dne 2. března 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 1260/1999 (Úř. věst. L 63, s. 21), nebyl vyvážený, neboť nebyl vytvořen náhodně jako skutečný statistický výběrový soubor, ale záměrně tak, že se soustředí na projekty, které vykazovaly rizikové faktory.


title: Věc F-98/07: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 29. ledna 2009 – Petrilli v. Komise ( Veřejná služba — Pomocní smluvní zaměstnanci — Přípustnost — Akt nepříznivě zasahující do právního postavení — Články 3b a 88 Pracovního řádu ostatních zaměstnanců Společenství — Doba trvání pracovní smlouvy — Článek 3 odst. 1 rozhodnutí Komise ze dne 28. dubna 2004 o maximální délce zaměstnávání dočasných zaměstnanců ve službách Komise — Legalita )

text:
               1.5.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 102/37

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 29. ledna 2009 – Petrilli v. Komise
   (Věc F-98/07) (1)

   („Veřejná služba - Pomocní smluvní zaměstnanci - Přípustnost - Akt nepříznivě zasahující do právního postavení - Články 3b a 88 Pracovního řádu ostatních zaměstnanců Společenství - Doba trvání pracovní smlouvy - Článek 3 odst. 1 rozhodnutí Komise ze dne 28. dubna 2004 o maximální délce zaměstnávání dočasných zaměstnanců ve službách Komise - Legalita“)
   2009/C 102/54
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Nicole Petrilli (Woluwé-Saint-Étienne, Belgie) (zástupce: J.-L. Lodomez, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: D. Martin a B. Eggers, zmocněnci)

      Předmět věci

   Jednak zrušení rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování, kterým byla na základě rozhodnutí Komise ze dne 28. dubna 2004 o maximální délce zaměstnávání dočasných zaměstnanců ve službách Komise zamítnuta žádost podaná žalobkyní za účelem prodloužení její pracovní smlouvy jako smluvní zaměstnankyně, a jednak návrh na náhradu škody

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Komise Evropských společenství ze dne 20. července 2007, kterým byla zamítnuta žádost o prodloužení pracovní smlouvy N. Petrilli jako pomocné smluvní zaměstnankyně, se zrušuje.

               2)

               Účastníci řízení Soudu předloží ve lhůtě tří měsíců od vyhlášení tohoto mezitímního rozsudku buďto částku peněžní náhrady z důvodu protiprávnosti rozhodnutí ze dne 20. července 2007 stanovenou vzájemnou dohodou, nebo, v případě nedosažení dohody, svá vyčíslená návrhová žádání týkající se této částky.

               3)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.

      (1)  Úř. věst. C 297, 8.12.2008, s. 48.


title: Věc T-448/14: Žaloba podaná dne 17. června 2014 – Hitachi Metals v. Komise

text:
               25.8.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/48

         Žaloba podaná dne 17. června 2014 – Hitachi Metals v. Komise
   (Věc T-448/14)
   2014/C 282/62
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Hitachi Metals Ltd (Tokio, Japonsko) (zástupci: P. Crowther a C. Drew, Solicitors)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise C(2014) 2139 ze dne 2. dubna 2014 v řízení podle článku 101 SFEU a článku 53 EHP ve věci AT.39610 – Elektrické kabely/vedení (dále jen „rozhodnutí“),

               —

               podpůrně zrušil rozhodnutí jen částečně a podstatně snížil pokutu uloženou společnosti J-Power Systems Corporation a žalobkyni a

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vychází z toho, že rozhodnutí musí být zrušeno, neboť Komise neprokázala existenci jediného, komplexního a trvajícího protiprávního jednání tvořeného dohodou mezi asijskými a evropskými producenty, podle které jedni neměli působit na domovském území těch druhých, a dohodou o rozdělení projektů v rámci Evropského hospodářského prostoru (EHP) mezi evropské podniky.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z toho, že se Komise dopustila nesprávného posouzení skutkového stavu a nesprávného právního posouzení při uplatňování článku 101 SFEU, neboť v rozhodnutí není právně dostačujícím způsobem prokázáno zapojení společnosti J-Power Systems Corporation během celé doby trvání protiprávního jednání.

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází z toho, že se Komise dopustila nesprávného právního posouzení a nesprávného posouzení při výpočtu pokuty uložené společnosti J-Power Systems Corporation, neboť tato pokuta neodráží závažnost protiprávního jednání a výrazně omezenou roli společnosti J-Power Systems Corporation po značnou část doby trvání protiprávního jednání.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z toho, že rozhodnutí musí být v plném rozsahu zrušeno, neboť je v rozhodující míře založeno na důkazech, které Komise shromáždila neoprávněně během kontrol v prostorách společnosti Nexans. Tyto důkazy jsou pro závěry Komise zásadní, zejména k prokázání, že se jednalo o jediné a trvající protiprávní jednání a že došlo k rozdělení projektů v rámci Evropského hospodářského prostoru (EHP) mezi evropské podniky.


title: Věc T-227/01 až T-229/01, T-265/01, T-266/01 a T-270/01: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 9. září 2009 — Diputación Foral de Álava a další v. Komise ( Státní podpory — Daňové výhody poskytované územně správním celkem členského státu — Sleva na dani ve výši 45 % investované částky — Rozhodnutí, kterými se režimy podpor prohlašují za neslučitelné se společným trhem a kterými se ukládá povinnost navrácení vyplacených podpor — Podnikatelské sdružení — Přípustnost — Kvalifikace jako nové či existující podpory — Zásada ochrany legitimního očekávání — Zásada právní jistoty — Zásada proporcionality )

text:
               24.10.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 256/19

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 9. září 2009 — Diputación Foral de Álava a další v. Komise
   (Věc T-227/01 až T-229/01, T-265/01, T-266/01 a T-270/01) (1)

   („Státní podpory - Daňové výhody poskytované územně správním celkem členského státu - Sleva na dani ve výši 45 % investované částky - Rozhodnutí, kterými se režimy podpor prohlašují za neslučitelné se společným trhem a kterými se ukládá povinnost navrácení vyplacených podpor - Podnikatelské sdružení - Přípustnost - Kvalifikace jako nové či existující podpory - Zásada ochrany legitimního očekávání - Zásada právní jistoty - Zásada proporcionality“)
   2009/C 256/33
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobci ve věci T-227/01: Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava (Španělsko); a Comunidad autónoma del País Vasco — Gobierno Vasco (Španělsko) (zástupci: původně R. Falcón Tella, poté M. Morales Isasi a I. Sáenz-Cortabarría Fernández, advokáti)

      Žalobci ve věci T-228/01: Territorio Histórico de Vizcaya — Diputación Foral de Vizcaya (Španělsko); a Comunidad autónoma del País Vasco — Gobierno Vasco (zástupci: původně R. Falcón Tella, poté M. Morales Isasi a I. Sáenz-Cortabarría Fernández, advokáti)

      Žalobci ve věci T-229/01: Territorio Histórico de Guipúzcoa — Diputación Foral de Guipúzcoa (Španělsko); a Comunidad autónoma del País Vasco — Gobierno Vasco (zástupci: původně R. Falcón Tella, poté M. Morales Isasi a I. Sáenz-Cortabarría Fernández, advokáti)

      Žalobkyně ve věcech T-265/01, T-266/01 a T-270/01: Confederación Empresarial Vasca (Confebask) (Bilbao, Španělsko) (zástupci: původně M. Araujo Boyd, L. Ortiz Blanco a V. Sopeña Blanco, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: původně J. Buendía Sierra, poté F. Castillo de la Torre a C. Urraca Caviedes, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice na podporu návrhových žádání žalobců ve věci T-227/01: Cámara Oficial de Comercio e Industria de Álava (Španělsko) (zástupci: I. Sáenz-Cortabarría Fernández a M. Morales Isasi, advokáti); a Confederación Empresarial Vasca (Confebask) (Bilbao) (zástupci: původně M. Araujo Boyd a R. Sanz, poté M. Araujo Boyd, L. Ortiz Blanco a V. Sopeña Blanco, advokáti)

      Vedlejší účastnice na podporu návrhových žádání žalobců ve věci T-228/01: Cámara Oficial de Comercio, Industria y Navegación de Vizcaya (Španělsko), (zástupci: I. Sáenz-Cortabarría Fernández a M. Morales Isasi, advokáti); a Confederación Empresarial Vasca (Confebask) (Bilbao) (zástupci: původně M. Araujo Boyd a R. Sanz, poté M. Araujo Boyd, L. Ortiz Blanco a V. Sopeña Blanco, advokáti)

      Vedlejší účastnice na podporu návrhových žádání žalobců ve věci T-229/01: Cámara Oficial de Comercio, Industria y Navegación de Guipúzcoa (Španělsko), (zástupci: I. Sáenz-Cortabarría Fernández a M. Morales Isasi, advokáti); a Confederación Empresarial Vasca (Confebask) (Bilbao) (zástupci: původně M. Araujo Boyd a R. Sanz, poté M. Araujo Boyd, L. Ortiz Blanco a V. Sopeña Blanco, advokáti)

      Vedlejší účastnice na podporu návrhových žádání žalované: Comunidad Autónoma de la Rioja (Španělsko) (zástupci: A. Bretón Rodriguez, J. Criado Gámez a I. Serrano Blanco, advokáti)

      Předmět

   Ve věcech T-227/01 a T-265/01 návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2002/820/ES ze dne 11. července 2001 o režimu státních podpor provedeném Španělskem ve prospěch podniků z provincie Álava ve formě slevy na dani ve výši 45 % investované částky (Úř. věst. 2002, L 296, s. 1), ve věcech T-228/01 a T-266/01 návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2003/27/ES ze dne 11. července 2001 o režimu státních podpor provedeném Španělskem ve prospěch podniků z provincie Vizcaya ve formě slevy na dani ve výši 45 % investované částky (Úř. věst. 2003, L 17, s. 1), a ve věcech T-229/01 a T-270/01 návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2002/894/ES ze dne 11. července 2001 o režimu státních podpor provedeném Španělskem ve prospěch podniků z provincie Guipúzcoa ve formě slevy na dani ve výši 45 % investované částky (Úř. věst. 2002, L 314, s. 26).

      Výrok rozsudku

               1)

               Věci T-227/01 až T-229/01, T-265/01, T-266/01 a T-270/01 se spojují pro účely rozsudku.

               2)

               Žaloby se zamítají.

               3)

               Ve věcech T-227/01 až T-229/01:

                           —

                           Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava, Territorio Histórico de Vizcaya — Diputación Foral de Vizcaya, Territorio Histórico de Guipúzcoa — Diputación Foral de Guipúzcoa a Comunidad autónoma del País Vasco — Gobierno Vasco ponesou vlastní náklady řízení a ukládá se jim rovněž náhrada nákladů řízení vynaložených Komisí a Comunidad autónoma de La Rioja;

                           —

                           Confederación Empresarial Vasca (Confebask), Cámara Oficial de Comercio e Industria de Álava, Cámara Oficial de Comercio, Industria y Navegación de Vizcaya a Cámara Oficial de Comercio, Industria y Navegación de Guipúzcoa ponesou vlastní náklady řízení.

               4)

               Ve věcech T-265/01, T-266/01 a T-270/01 ponese Confebask vlastní náklady řízení a ukládá se jí rovněž náhrada nákladů řízení vynaložených Komisí a Comunidad autónoma de La Rioja.

      (1)  Úř. věst. C 331, 24.11.2001.


title: Věc T-163/07: Žaloba podaná dne 8. května 2007 – SC Gerovital Cosmetics v. OHIM – SC Farmec (GEROVITAL H3 prof. Dr. A. Aslan)

text:
               4.8.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 183/33

         Žaloba podaná dne 8. května 2007 – SC Gerovital Cosmetics v. OHIM – SC Farmec (GEROVITAL H3 prof. Dr. A. Aslan)
   (Věc T-163/07)
   (2007/C 183/65)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: SC Gerovital Cosmetics (Bukurešť, Rumunsko) (zástupce: D. Boştinşă, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Farmec S.A. (Cluj-Napoca, Rumunsko)
   Návrhová žádání

               —

               prohlásit neplatnost rozhodnutí ze dne 27. února 2007 druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ve věci R 271/2006-2 – GEROVITAL H3, a v důsledku toho

               —

               prohlásit neplatnost rozhodnutí zrušovacího oddělení ze dne 23. prosince 2005 v řízení o prohlášení neplatnosti referenčního čísla 872C 0000986 034, CTM 986034 GEOVITAL H3;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: GEROVITAL H3

      Majitel ochranné známky Společenství: žalobkyně

      Účastník řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: Farmec S.A.

      Ochranná známka účastníka řízení navrhujícího prohlášení neplatnosti: národní obrazová ochranná známka „Gerovita H3 PROF. DR. ANA ASLAN“ pro některé výrobky ze třídy 3

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: prohlásilo ochrannou známku za neplatnou v plném rozsahu

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítl odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení článku 52 a čl. 53 odst. 2 nařízení Rady č. 40/94.
   Žalobkyně má za to, že rumunská obrazová ochranná známka, která jí byla částečně postoupena – ve vztahu ke specifickým výrobkům uvedeným ve smlouvě o postoupení – majitelem zapsaných mezinárodních a národních ochranných známek, je starší dobře známou ochrannou známkou, která má tuto pověst ve více než jednom členském státě. Tvrdí tedy, že pro účely zápisu požívá práva přednosti a výlučnosti.
   V rozporu s právy další účastnice zrušovacího a odvolacího řízení (dále jen „Farmec“) žalobkyně také tvrdí, že má širší práva k ochranné známce jak s ohledem na šíři kosmetických výrobků, které je oprávněna vyrábět, tak s ohledem na jejich složení. Vyjdeme-li z předpokladu, že obě společnosti mají rovná a odlišná práva k ochranné známce GEROVITAL H3 Prof. Dr. A. Aslan týkající se intenzity ochrany, aspekt starší/dřívější ochranné známky, na který odkazuje Farmec, by podle žalobkyně neměl mít žádný význam.
   Konečně žalobkyně tvrdí, že její vlastnická práva by mohla být vážně dotčena, pokud by se setkala s nemožností získat mezinárodní uznání a ochranu práv vyplývajících ze smlouvy o postoupení, ačkoliv tvrdí, že požívá plných práv a ochrany v Rumunsku.


title: Věc T-196/13: Žaloba podaná dne 5. dubna 2013 — Nanu-Nana Joachim Hoepp v. OHIM — Stal-Florez Botero (la nana)

text:
               15.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/31

         Žaloba podaná dne 5. dubna 2013 — Nanu-Nana Joachim Hoepp v. OHIM — Stal-Florez Botero (la nana)
   (Věc T-196/13)
   2013/C 171/59
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Nanu-Nana Joachim Hoepp GmbH & Co. KG (Bremen, Německo) (zástupce: T. Boddien, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Lina M. Stal-Florez Botero (Maarssen, Nizozemsko)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 29. ledna 2013 ve věci R 300/2012-1, týkající se zrušovacího řízení o prohlášení neplatnosti ochranné známky č. No. 000005025 C (ochranná známka Společenství č. 005205125) mezi společnostmi Nanu-Nana Joachim Hoepp GmbH & Co. KG a Lina M. Stal-Florez Botero h.o.d.n. La Nana

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: obrazová ochranná známka „la nana“ pro výrobky tříd 16, 20 a 24 — přihláška ochranné známky Společenství č. 5 205 125

      Majitelka ochranné známky Společenství: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Účastnice řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Odůvodnění návrhu na prohlášení neplatnosti: Důvody návrhu na prohlášení neplatnosti vycházejí z čl. 8 odst. 1 písm. b), ve spojení s čl. 53 odst. 1 písm. a) nařízení Rady č. 207/2009

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Zamítnutí návrhu na prohlášení neplatnosti v plném rozsahu na základě čl. 57 odst. 2 a 3 nařízení Rady č. 207/2009.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 53 odst. 1 písm. a) ve spojení s čl. 8 odst. 1 písm. b), čl. 57 odst. 2 a 3 a čl. 78 odst. 1 písm. f) nařízení Rady č. 207/2009


title: Věc C-165/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) (Spojené království) dne 21. března 2016 – Toufik Lounes v. Secretary of State for the Home Department

text:
               30.5.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 191/17

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) (Spojené království) dne 21. března 2016 – Toufik Lounes v. Secretary of State for the Home Department
   (Věc C-165/16)
   (2016/C 191/21)
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Toufik Lounes

      Žalovaná: Secretary of State for the Home Department

      Předběžná otázka

   Pokud španělská státní příslušnice a občanka Unie:

               i)

               využije svého práva volného pohybu podle směrnice 2004/38/ES (1) a přestěhuje se do Spojeného království,

               ii)

               využije svého práva podle článku 7 nebo článku 16 směrnice 2004/38/ES a pobývá ve Spojeném království,

               iii)

               následně získá britské občanství, které má vedle své španělské státní příslušnosti, a má tedy dvojí státní příslušnost, a

               iv)

               několik let po získání britského občanství uzavře sňatek se státním příslušníkem třetí země, s nímž pobývá ve Spojeném království,

         přísluší jí i jejímu manželovi práva podle čl. 3 odst. 1 směrnice 2004/38/ES, dokud pobývá ve Spojeném království a má španělskou státní příslušnost i britské občanství?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004 o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států, o změně nařízení (EHS) č. 1612/68 a o zrušení směrnic 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS (Úř. věst. L 158, s. 77; Zvl. vyd. 05/05, s. 46).


title: Věc C-315/11: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 17. ledna 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rechtbank Breda — Nizozemsko) — Adrianus Theodorus Gerardus Martines van de Ven, Michaele Anna Harriet Tiny van de Ven-Janssen v. Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV

text:
               13.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 108/18

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 17. ledna 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rechtbank Breda — Nizozemsko) — Adrianus Theodorus Gerardus Martines van de Ven, Michaele Anna Harriet Tiny van de Ven-Janssen v. Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV
   (Věc C-315/11) (1)

   2013/C 108/37
   Jednací jazyk: nizozemština
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 269, 10.9.2011.


title: Věc C-410/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberlandesgericht Düsseldorf (Německo) dne 29. srpna 2014 – Dr. Falk Pharma GmbH v. DAK-Gesundheit

text:
               17.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 409/29

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberlandesgericht Düsseldorf (Německo) dne 29. srpna 2014 – Dr. Falk Pharma GmbH v. DAK-Gesundheit
   (Věc C-410/14)
   2014/C 409/41
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Oberlandesgericht Düsseldorf

      Účastnice původního řízení

      Navrhovatelka: Dr. Falk Pharma GmbH

      Odpůrkyně: DAK-Gesundheit

      Za účasti: Kohlpharma GmbH

      Předběžné otázky

               1)

               Je nutno pojem veřejné zakázky ve smyslu čl. 1 odst. 2 písm. a) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby (1) vykládat v tom smyslu, že se o veřejnou zakázku již nejedná v případě, že veřejní zadavatelé uskuteční povolovací řízení, v jehož rámci zadají zakázku, aniž vyberou jeden či více hospodářských subjektů (tzv. systém „Open-House“)?

               2)

               V případě odpovědi na první otázku v tom smyslu, že výběr jednoho či více hospodářských subjektů je znakem veřejné zakázky, se dále pokládá tato otázka: Je nutno znak výběru hospodářských subjektů ve smyslu čl. 1 odst. 2 písm. a) směrnice 2004/18/ES vykládat ve světle článku 2 směrnice 2004/18/ES v tom smyslu, že veřejní zadavatelé mohou od výběru jednoho či více hospodářských subjektů formou povolovacího řízení upustit pouze tehdy, pokud jsou splněny následující předpoklady:

                           —

                           provedení povolovacího řízení se zveřejní v celé Unii,

                           —

                           jsou stanovena jednoznačná pravidla týkající se uzavření smlouvy a přistoupení ke smlouvě,

                           —

                           smluvní podmínky jsou předem stanoveny způsobem, který vylučuje ovlivnění obsahu smlouvy jakýmkoli hospodářským subjektem,

                           —

                           hospodářským subjektům je přiznáno právo kdykoli ke smlouvě přistoupit a

                           —

                           uzavřené smlouvy budou oznamovány v celé Unii?

      (1)  Úř. věst. L 134, s. 114.


title: Věc T-195/08 R: Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 15. července 2008 – Antwerpse Bouwwerken v. Komise ( Předběžné opatření — Veřejné zakázky — Zadávací řízení Společenství — Odmítnutí nabídky — Návrh na odklad provádění a na předběžná opatření — Přípustnost — Právní zájem na podání žaloby — Ztráta příležitosti — Neexistence závažné a nenapravitelné újmy — Nedostatek naléhavosti )

text:
               27.9.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 247/12

         Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 15. července 2008 – Antwerpse Bouwwerken v. Komise
   (Věc T-195/08 R)
   („Předběžné opatření - Veřejné zakázky - Zadávací řízení Společenství - Odmítnutí nabídky - Návrh na odklad provádění a na předběžná opatření - Přípustnost - Právní zájem na podání žaloby - Ztráta příležitosti - Neexistence závažné a nenapravitelné újmy - Nedostatek naléhavosti“)
   (2008/C 247/23)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Antwerpse Bouwwerken NV (Antverpy, Belgie) (zástupci: J. Verbist a D. de Keuster, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: E. Manhaeve, zmocněnec, ve spolupráci s M. Geldersem)
   Předmět věci
   Návrh na předběžná opatření podaný v rámci zadávacího řízení vypsaného Komisí na stavbu budovy
   Výrok

               1)

               Návrh na předběžná opatření se zamítá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc T-475/08 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 29. října 2008 Radu Dutou proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 4. září 2008 ve věci F-103/07, Duta v. Soudní dvůr

text:
               21.3.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 69/40

         Kasační opravný prostředek podaný dne 29. října 2008 Radu Dutou proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 4. září 2008 ve věci F-103/07, Duta v. Soudní dvůr
   (Věc T-475/08 P)
   (2009/C 69/93)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Radu Duta (Lucemburk, Lucembursko) (zástupce: F. Krieg, advokát)

      Další účastník řízení: Soudní dvůr Evropských společenství
   Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

               —

               prohlásit kasační opravný prostředek po formální stránce za přípustný,

               —

               prohlásit kasační opravný prostředek po meritorní stránce za opodstatněný,

               —

               v důsledku toho změnit rozsudek Soudu pro veřejnou službu Evropské unie ze dne 4. září 2008 a prohlásit žalobu účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek za přípustnou a opodstatněnou,

               —

               v důsledku toho zrušit napadená rozhodnutí z důvodů výše uvedených,

               —

               bude-li to nezbytné, vrátit věc příslušnému orgánu, aby rozhodl v souladu s rozsudkem, který bude vydán,

               —

               uložit dalšímu účastníku řízení, aby zaplatil částku 1 100 000 (jeden milion sto tisíc eur) eur jako náhradu škody s příslušenstvím,

               —

               bude-li to nezbytné, nařídit zpracování znaleckého posudku za účelem vyčíslení újmy způsobené účastníku řízení podávajícímu kasační opravný prostředek,

               —

               uložit dalšímu účastníku řízení náhradu veškerých nákladů řízení,

               —

               určit, že účastník řízení podávající kasační opravný prostředek výslovně odkazuje na svá návrhová žádání v prvním stupni, která jsou připojena k projednávanému kasačnímu opravnému prostředku a která jsou považována za jeho nedílnou součást,

               —

               ve zbývající části určit, že si účastník řízení podávající kasační opravný prostředek vyhrazuje veškerá práva, žalobní nároky a žalobní důvody, a zejména právo zahájit řízení před Evropským soudem pro lidská práva.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Svým kasačním opravným prostředkem se navrhovatel domáhá zrušení rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 4. září 2008 vydaného ve věci Duta v. Soudní dvůr, F-103/07, kterým se jako nepřípustná odmítá žaloba, jíž se navrhovatel domáhal jednak zrušení dopisu, kterým byl informován, že mu nebude nabídnuto místo referendáře, a jednak náhrady údajně způsobené újmy s příslušenstvím.
   Navrhovatel uvádí, že kasační opravný prostředek podal jako zajišťovací opatření za účelem zachování svých práv u Evropského soudu pro lidská práva. Neuvádí přesně vytýkané aspekty rozsudku, jehož zrušení se domáhá, ani právní argumenty, o které tento návrh konkrétně opírá.


title: Věc C-682/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Vestre Landsret (Dánsko) dne 30. prosince 2016 – BEI ApS v. Skatteministeriet

text:
               6.3.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 70/12

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Vestre Landsret (Dánsko) dne 30. prosince 2016 – BEI ApS v. Skatteministeriet
   (Věc C-682/16)
   (2017/C 070/19)
   Jednací jazyk: dánština

      Předkládající soud

   Vestre Landsret

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: BEI ApS

      Žalovaný: Skatteministeriet

      Předběžné otázky

               1)

               Musí být čl. 1 odst. 1 směrnice 2003/49/ES (1) ve spojení s jejím čl. 1 odst. 4 vykládán v tom smyslu, že společnost, která je rezidentem členského státu podle článku 3 této směrnice a která za takových okolností, jako jsou okolnosti v projednávané věci, získá úrok od dceřiné společnosti z jiného členského státu, je „skutečným vlastníkem“ tohoto úroku pro účely této směrnice?

                           1.1.

                           Má být pojem „skutečný vlastník“ podle čl. 1 odst. 1 směrnice 2003/49/ES ve spojení s jejím čl. 1 odst. 4 vykládán v souladu s příslušným pojmem nacházejícím se v článku 11 vzorové úmluvy OECD o daních z příjmu a majetku z roku 1977?

                           1.2.

                           V případě kladné odpovědi na otázku 1.1., je třeba tento pojem vykládat pouze s ohledem na komentář k článku 11 vzorové úmluvy OECD o daních z příjmu a majetku z roku 1977 (odstavec 8), anebo lze při výkladu použít i následné komentáře včetně dodatků z roku 2003 týkajících se „prostřednických společností“ (odstavec 8.1, nyní odstavec 10.1), a dodatků z roku 2014 týkajících se „smluvních či zákonných povinností“ (odstavec 10.2)?

                           1.3.

                           Lze-li komentář z roku 2003 zohlednit při tomto výkladu, je třeba k tomu, aby společnost nebyla považována za „skutečného vlastníka“ pro účely směrnice 2003/49/ES, potřeba, aby skutečně došlo k převedení finančních prostředků na osoby, které stát, jehož rezidentem je osoba, která úrok vyplácí, považuje za „skutečné vlastníky“ předmětného úroku, a pokud ano, je dále třeba, aby převod těchto prostředků proběhl současně se zaplacením úroku nebo v době blízké jeho zaplacení?

                                       1.3.1.

                                       Jaký význam má v této souvislosti to, že pro účely úvěru je využit vlastní kapitál, že předmětný úrok přirůstá k jistině, že příjemce úroku zaplatil daň ze získaných úroků státu, jehož rezidentem je osoba vyplácející úrok, že příjemce úroku následně uskuteční v rámci skupiny převod na svou mateřskou společnost, která je rezidentem v tomtéž státě, s cílem upravit příjmy pro daňové účely podle platných právních předpisů tohoto státu, že předmětný úrok je následně přeměněn na vlastní kapitál ve společnosti, která je dlužníkem z úvěru, a že příjemce úroku má smluvní či zákonnou povinnost převést jej na jinou osobu?

                           1.4.

                           Jaký význam má pro posouzení otázky, zda lze příjemce úroku považovat za „skutečného vlastníka“ pro účely uvedené směrnice, pokud předkládající soud dospěl po posouzení skutkového stavu k závěru, že příjemce — který nemá povinnost převést přijatý úrok na jinou osobu na základě smlouvy ani zákona — nemá „plné“ právo na to „požívat a užívat“ úrok ve smyslu komentáře z roku 2014 ke vzorové úmluvě OECD o daních z příjmu a majetku z roku 1977?

               2)

               Je podmínkou k tomu, aby se členský stát mohl dovolávat čl. 5 odst. 1 směrnice týkajícího se uplatnění vnitrostátních předpisů zamezujících daňovým únikům a zneužití daňových režimů nebo čl. 5 odst. 2 této směrnice, že dotyčný členský stát přijal zvláštní vnitrostátní předpis provádějící článek 5 této směrnice nebo že vnitrostátní právní úprava obsahuje obecná ustanovení či zásady týkající se daňových úniků a zneužití daňových režimů, které lze vykládat v souladu s článkem 5?

                           2.1.

                           V případě kladné odpovědi na otázku 2, lze § 2 odst. 2 písm. d) zákona o korporační dani, který stanoví, že omezená povinnost k dani z úroku se nevztahuje na „úrok osvobozený od daně podle směrnice 2003/49/ES o společném systému zdanění úroků a licenčních poplatků mezi přidruženými společnostmi z různých členských států“, považovat za zvláštní vnitrostátní předpis ve smyslu článku 5 uvedené směrnice?

               3)

               Je ustanovení ve smlouvě o zamezení dvojímu zdanění, která byla sepsána podle vzorové úmluvy OECD o daních z příjmu a majetku, kterou uzavřely dva členské státy a podle níž je úrok zdaňován v závislosti na tom, zda je příjemce úroku považován za skutečného vlastníka úroku, smluvním ustanovením zamezujícím zneužití daňových režimů ve smyslu článku 5 směrnice?

               4)

               Musí členský stát, který nehodlá uznat, že společnost v jiném členském státě je skutečným vlastníkem úroku, a tvrdí, že společnost v jiném členském státě je tzv. umělou prostřednickou společností, určit na základě směrnice 2003/49/ES či článku 10 ES, koho v takovém případě považuje za skutečného vlastníka?

      (1)  Směrnice Rady 2003/49/ES ze dne 3. června 2003 o společném systému zdanění úroků a licenčních poplatků mezi přidruženými společnostmi z různých členských států (Úř. věst. 2003, L 157, s. 49; Zvl. vyd. 09/01, s. 380).


title: Věc T-109/08: Žaloba podaná dne 28. února 2008 – Freixenet v. OHIM (Tvar bílé broušené láhve)

text:
               9.5.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 116/25

         Žaloba podaná dne 28. února 2008 – Freixenet v. OHIM (Tvar bílé broušené láhve)
   (Věc T-109/08)
   (2008/C 116/45)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Freixenet SA (Sant Sadurní d'Anoia, Španělsko) (zástupci: F. de Visscher, E. Cornu a D. Moreau, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu ze dne 30. října 2007 a učinit to, co měl učinit uvedený odvolací senát, rozhodnout, že přihláška ochranné známky Společenství č. 32 532 splňuje podmínky pro zveřejnění podle článku 40 nařízení č. 40/94;

               —

               podpůrně zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu ze dne 30. října 2007;

               —

               v každém případě uložit Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: Trojrozměrná ochranná známka ve tvaru bílé broušené láhve pro výrobky zařazené do třídy 33 (přihláška č. 32 532)

      Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí přihlášky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání; rozhodnutí přijaté v návaznosti na rozsudek Soudu prvního stupně ve věci T-190/04; Freixenet v. OHIM (Tvar bílé broušené láhve)

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 a 3 a článku 73 nařízení č. 40/94, jakož i povinnosti uvést odůvodnění tím, že

               —

               odvolací senát nevyslechl připomínky žalobkyně k odlišnému posouzení skutkového stavu, který byl proveden odvolacím senátem;

               —

               odvolací senát neupřesnil důkazy, na kterých založil své rozhodnutí;

               —

               vzhled dotčené láhve je originální a odlišuje se od obvyklých typů vzhledu, které existovaly k 1. dubnu 1996; a

               —

               dotčená ochranná známka ve Společenství v každém případě získala rozlišovací způsobilost užíváním.


title: Věc C-40/08: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 6. října 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado de Primera Instancia n o 4 de Bilbao — Španělsko) — Asturcom Telecomunicaciones SL v. Cristina Rodríguez Nogueira ( Směrnice 93/13/EHS — Spotřebitelské smlouvy — Nepřiměřená rozhodčí doložka — Neplatnost — Rozhodčí nález, který nabyl účinky věci rozsouzené — Nucený výkon — Pravomoc vnitrostátního soudu příslušného pro vykonávací řízení uplatnit bez návrhu neplatnost nepřiměřené rozhodčí doložky — Zásady rovnocennosti a efektivity )

text:
               21.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/7

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 6. října 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado de Primera Instancia no 4 de Bilbao — Španělsko) — Asturcom Telecomunicaciones SL v. Cristina Rodríguez Nogueira
   (Věc C-40/08) (1)

   („Směrnice 93/13/EHS - Spotřebitelské smlouvy - Nepřiměřená rozhodčí doložka - Neplatnost - Rozhodčí nález, který nabyl účinky věci rozsouzené - Nucený výkon - Pravomoc vnitrostátního soudu příslušného pro vykonávací řízení uplatnit bez návrhu neplatnost nepřiměřené rozhodčí doložky - Zásady rovnocennosti a efektivity“)
   2009/C 282/12
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Juzgado de Primera Instancia no4 de Bilbao

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Asturcom Telecomunicaciones SL

      Žalovaná: Cristina Rodríguez Nogueira

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Juzgado de Primera Instancia no4 de Bilbao — Výklad směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách ve spotřebitelských smlouvách (Úř. věst. L 95, s. 29) — Přiměřené a účinné prostředky k ukončení používání nepřiměřených podmínek — Návrh na nucený výkon pravomocného rozhodčího nálezu vydaného bez účasti žalované na základě nepřiměřené rozhodčí doložky

      Výrok

   Směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách ve spotřebitelských smlouvách musí být vykládána v tom smyslu, že vnitrostátní soud, který rozhoduje o návrhu na nucený výkon pravomocného rozhodčího nálezu, vydaného bez účasti spotřebitele, musí, pokud má za tímto účelem k dispozici nezbytné informace o právním a skutkovém stavu, i bez návrhu posoudit nepřiměřenost rozhodčí doložky obsažené ve smlouvě uzavřené prodávajícím nebo poskytovatelem se spotřebitelem, je-li podle vnitrostátních procesních pravidel možné provést takové posouzení v rámci obdobných řízení na základě vnitrostátního práva. Jde-li o nepřiměřenou doložku, přísluší tomuto soudu vyvodit veškeré důsledky, které z toho vyplývají podle vnitrostátního práva, aby se ujistil, že tento spotřebitel nebude uvedenou doložkou vázán.

      (1)  Úř. věst. C 92, 12.4.2008.


title: Věc C-562/14 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 5. prosince 2014 Švédským královstvím proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 25. září 2014 ve věci T-306/12, Darius Nicolai Spirlea a Mihaela Spirlea v. Evropská komise

text:
               9.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 46/31

         Kasační opravný prostředek podaný dne 5. prosince 2014 Švédským královstvím proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 25. září 2014 ve věci T-306/12, Darius Nicolai Spirlea a Mihaela Spirlea v. Evropská komise
   (Věc C-562/14 P)
   (2015/C 046/37)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Švédské království (zástupce: C. Meyer-Seitz)

      Další účastníci řízení: Evropská komise, Darius Nicolai Spirlea a Mihaela Spirlea, Dánské království, Finská republika, Česká republika a Španělské království

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

   Navrhovatel navrhuje, aby Soudní dvůr

               —

               zrušil rozsudek Tribunálu Evropské unie ze dne 25. září 2014 ve věci T-306/12,

               —

               zrušil rozhodnutí Komise ze dne 21. června 2012, kterým se zamítá přístup manželů Spirleových k požadovaným dokumentům, a

               —

               uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení před Soudním dvorem vynaložených Švédským královstvím.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Navrhovatel předkládá na podporu svého kasačního opravného prostředku tři důvody.
   Ve svém prvním důvodu tvrdí, že Tribunál nesprávně vyložil třetí odrážku čl. 4 odst. 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 (1) ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise („nařízení o transparentnosti“) když se domníval, že se Komise s cílem zamítnout přístup k dokumentům projektu EU Pilot, může poukazem na výjimku, jejímž cílem je ochrana vyšetřování, opírat o obecný předpoklad, pokud jde o etapu předcházející případnému zahájení řízení o nesplnění povinnosti, a že se Komise nedopustila nesprávného právního posouzení, když vyložila výše uvedené ustanovení nařízení o transparentnosti v tom smyslu, že mohla zamítnout žádost o přístup k požadovaným dokumentům týkajícím se projektu EU Pilot, aniž je konkrétně a individuálně přezkoumala.
   Ve svém druhém důvodu navrhovatelka tvrdí, že Tribunál nesprávně vyložil čl. 4 odst. 2 na konci nařízení o transparentnosti, když konstatoval, že posouzení Komise, podle kterého ve smyslu uvedeného ustanovení neexistuje žádný převažující veřejný zájem, není stiženo žádnou vadou.
   Ve svém třetím důvodu navrhovatelka tvrdí, že Tribunál nesprávně použil unijní právo, když se domníval, že i při přezkoumávání žaloby podle nařízení o transparentnosti musí být zákonnost napadeného právního aktu v případě žaloby na zrušení opírající se o článek 263 SFEU posuzována na základě skutkového a právního stavu, který existoval v okamžiku přijetí tohoto aktu.

      (1)  Úř. věst. L 145, s. 43; Zvl. vyd. 01/03, s. 331.


title: Věc C-225/10: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 20. října 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Sozialgericht Nürnberg — Německo) — Juan Perez Garcia, Jose Arias Neira, Fernando Barrera Castro, Dolores Verdun Espinosa, jakožto právní nástupkyně José Bernal Fernándeze v. Familienkasse Nürnberg ( „Sociální zabezpečení — Nařízení (EHS) č. 1408/71 — Články 77 a 78 — Osoby pobírající důchod podle právních předpisů více členských států — Zdravotně postižené děti — Rodinné dávky pro vyživované děti — Nárok na vyplácení dávek v členském státě, ve kterém bylo vykonáváno zaměstnání — Existence nároku na vyplácení dávek v členském státě bydliště — Neexistence žádosti — Volba výplaty dávky v invaliditě neslučitelné s dávkami pro vyživované děti — Pojem „Dávky pro vyživované děti“ — Zachování nároků nabytých v členském státě, ve kterém bylo vykonáváno zaměstnání“ )

text:
               10.12.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 362/8

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 20. října 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Sozialgericht Nürnberg — Německo) — Juan Perez Garcia, Jose Arias Neira, Fernando Barrera Castro, Dolores Verdun Espinosa, jakožto právní nástupkyně José Bernal Fernándeze v. Familienkasse Nürnberg
   (Věc C-225/10) (1)

   (Sociální zabezpečení - Nařízení (EHS) č. 1408/71 - Články 77 a 78 - Osoby pobírající důchod podle právních předpisů více členských států - Zdravotně postižené děti - Rodinné dávky pro vyživované děti - Nárok na vyplácení dávek v členském státě, ve kterém bylo vykonáváno zaměstnání - Existence nároku na vyplácení dávek v členském státě bydliště - Neexistence žádosti - Volba výplaty dávky v invaliditě neslučitelné s dávkami pro vyživované děti - Pojem „Dávky pro vyživované děti“ - Zachování nároků nabytých v členském státě, ve kterém bylo vykonáváno zaměstnání)
   2011/C 362/11
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Sozialgericht Nürnberg

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Juan Perez Garcia, Jose Arias Neira, Fernando Barrera Castro, Dolores Verdun Espinosa, jakožto právní nástupkyně José Bernal Fernándeze

      Žalovaná: Familienkasse Nürnberg

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Sozialgericht Nürnberg — Výklad článků 77 a 78 nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby a jejich rodiny pohybující se v rámci Společenství (Úř. věst. L 149, s. 2; Zvl. vyd. 05/01, s. 35) — Dávky pro vyživované zdravotně postižené děti osob pobírajících důchod podle právních předpisů více členských států a dávky pro sirotky podléhající právním předpisům více členských států — Nárok na doplacení dávky ve státě výkonu povolání, pokud jsou dávky pro děti ve státě bydliště vyšší, ale nejsou slučitelné s nepříspěvkovým invalidním důchodem, pro který se dotyčná osoba rozhodla

      Výrok

               1)

               Článek 77 odst. 2 písm. b) bod i) a čl. 78 odst. 2 písm. b) bod i) nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, na osoby samostatně výdělečně činné a jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství, ve znění pozměněném a aktualizovaném nařízením Rady (ES) č. 118/97 ze dne 2. prosince 1996, ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1992/2006 ze dne 18. prosince 2006, musí být vykládány v tom smyslu, že osoby pobírající starobní nebo invalidní důchod nebo sirotek po zemřelém pracovníkovi, kteří podléhali právním předpisům více členských států, jejichž nároky na důchod a sirotčí důchod jsou však založeny pouze na právních předpisech členského státu, ve kterém vykonávali zaměstnání, jsou oprávněni domáhat se u příslušných orgánů tohoto státu přiznání celkové částky rodinných přídavků stanovených těmito právními předpisy ve prospěch zdravotně postižených dětí, i když v členském státě bydliště nepožádali o přiznání srovnatelných vyšších přídavků stanovených právními předpisy posledně uvedeného státu z důvodu, že se rozhodli pro jinou dávku pro zdravotně postižené osoby, která je s nimi neslučitelná, jestliže nárok na rodinné přídavky byl v členském státě, ve kterém bylo vykonáváno zaměstnání, získán pouze podle právních předpisů posledně uvedeného státu.

               2)

               Odpověď na třetí otázku je stejná jako odpověď na první dvě otázky, jelikož se dotyčné osoby nemohou podle právních předpisů členského státu bydliště rozhodnout pro výplatu rodinných přídavků v tomto státě.

      (1)  Úř. věst. C 221, 14.8.2010.


title: Věc T-503/14: Žaloba podaná dne 2. července 2014 – Euroways, SL v. Komise

text:
               25.8.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/54

         Žaloba podaná dne 2. července 2014 – Euroways, SL v. Komise
   (Věc T-503/14)
   2014/C 282/72
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Euroways, SL (Hospitalet de Llobregat, Španělsko) (zástupce: J. De Juan Casadevall, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí;

               —

               podpůrně, pokud by považoval španělský systém finančního leasingu za protiprávní státní podporu, aby nařídil její vrácení pouze do data zveřejnění rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení v Úředním věstníku Evropské unie, tedy do 21. září 2011, a

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou totožné se žalobními důvody a hlavními argumenty ve věci T-500/14, Derivados del Flúor v. Komise.


title: Věc T-156/06: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 11. prosince 2007 – Regione Siciliana v. Komise ( Evropský sociální fond (ESF) — Snížení původně poskytnuté finanční podpory Společenství — Žaloba na neplatnost — Regionální nebo místní celek — Neexistence bezprostředního dotčení — Nepřípustnost )

text:
               23.2.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 51/43

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 11. prosince 2007 – Regione Siciliana v. Komise
   (Věc T-156/06) (1)

   („Evropský sociální fond (ESF) - Snížení původně poskytnuté finanční podpory Společenství - Žaloba na neplatnost - Regionální nebo místní celek - Neexistence bezprostředního dotčení - Nepřípustnost“)
   (2008/C 51/79)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Regione Siciliana (Itálie) (zástupce: P. Gentili, avvocato dello Stato)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství, zástupci: L. Flynn, M. Velardo a A. Weimar, zmocněnci, ve spolupráci s G. Faedem, advokát)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise K(2006) 1171 ze dne 23. března 2006 o snížení dříve poskytnuté finanční podpory z Evropského sociálního fondu ve prospěch operačního programu pro sicilský region, který spadá do podpůrného rámce Společenství pro strukturální pomoc pro cíl č. 1 v Itálii (období 1994–1999)
   Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá jako nepřípustná.

               2)

               Regione Siciliana se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 178, 29.7.2006.


title: Věc C-290/10 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 10. června 2010 Franssons Verkstäder AB proti usnesení Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 10. května 2010 ve věci T-98/10, Franssons Verkstäder v. OHIM a Lindner Recyclingtech (řezačky)

text:
               4.12.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 328/10

         Kasační opravný prostředek podaný dne 10. června 2010 Franssons Verkstäder AB proti usnesení Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 10. května 2010 ve věci T-98/10, Franssons Verkstäder v. OHIM a Lindner Recyclingtech (řezačky)
   (Věc C-290/10 P)
   ()
   2010/C 328/17
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Franssons Verkstäder AB (zástupce: O. Öhlén, advokát)

      Další účastník řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   Usnesením ze dne 9. září 2010 Soudní dvůr (osmý senát) rozhodl, že kasační opravný prostředek je nepřípustný.


title: Věc T-681/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 28. března 2017 – El-Qaddafi v. Rada „Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Restriktivní opatření proti Libyi — Zmrazení finančních prostředků — Omezení týkající se vstupu na území nebo přejezdu přes území Unie — Ponechání jména žalobkyně na seznamu — Právo na obhajobu — Povinnost uvést odůvodnění“

text:
               15.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 151/28

         Rozsudek Tribunálu ze dne 28. března 2017 – El-Qaddafi v. Rada
   (Věc T-681/14) (1)

   („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Restriktivní opatření proti Libyi - Zmrazení finančních prostředků - Omezení týkající se vstupu na území nebo přejezdu přes území Unie - Ponechání jména žalobkyně na seznamu - Právo na obhajobu - Povinnost uvést odůvodnění“)
   (2017/C 151/34)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Ajša Muammar Mohamed Kaddáfí (Maskat, Omán) (zástupci: původně J. Jones, QC, poté S. Bafadhel, barrister)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: S. Kyriakopoulou a A. de Elera-San Miguel Hurtado, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh založený na článku 263 SFEU a směřující ke zrušení rozhodnutí Rady 2014/380/SZBP ze dne 23. června 2014, kterým se mění rozhodnutí 2011/137/SZBP o omezujících opatřeních s ohledem na situaci v Libyi (Úř. věst. 2014, L 183, s. 52), v rozsahu, v němž je jméno žalobkyně ponecháno na seznamu uvedeném v přílohách I a III rozhodnutí Rady 2011/137/SZBP ze dne 28. února 2011 o omezujících opatřeních s ohledem na situaci v Libyi (Úř. věst. 2011, L 58, s. 53), a prováděcího nařízení Rady (EU) č. 689/2014 ze dne 23. června 2014, kterým se provádí čl. 16 odst. 2 nařízení (EU) č. 204/2011 o omezujících opatřeních s ohledem na situaci v Libyi (Úř. věst. 2014, L 183, s. 1), v rozsahu, v němž je jméno žalobkyně ponecháno na seznamu uvedeném v příloze II nařízení Rady (EU) č. 204/2011 ze dne 2. března 2011 o omezujících opatřeních s ohledem na situaci v Libyi (Úř. věst. 2011, L 58, s. 1).

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Rady 2014/380/SZBP ze dne 23. června 2014, kterým se mění rozhodnutí 2011/137/SZBP o omezujících opatřeních s ohledem na situaci v Libyi, se zrušuje v rozsahu, v němž je jméno Ajši Muammar Mohamed Kaddáfí ponecháno na seznamu uvedeném v přílohách I a III rozhodnutí Rady 2011/137/SZBP ze dne 28. února 2011 o omezujících opatřeních s ohledem na situaci v Libyi.

               2)

               Prováděcí nařízení Rady (EU) č. 689/2014 ze dne 23. června 2014, kterým se provádí čl. 16 odst. 2 nařízení (EU) č. 204/2011 o omezujících opatřeních s ohledem na situaci v Libyi, se zrušuje v rozsahu, v němž je jméno A. M. Kaddáfí ponecháno na seznamu uvedeném v příloze II nařízení Rady (EU) č. 204/2011 ze dne 2. března 2011 o omezujících opatřeních s ohledem na situaci v Libyi.

               3)

               Radě Evropské unie se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 431, 1.12.2014.


title: Věc F-17/08: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 8. července 2010 — Wybranowski v. Komise ( „Veřejná služba — Všeobecné výběrové řízení — Nezapsání na seznam úspěšných uchazečů — Vyhodnocení ústní zkoušky — Oznámení o výběrovém řízení EPSO/AD/60/06 — Odůvodnění — Pravomoci výběrové komise — Posouzení uchazečů“ )

text:
               11.9.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 246/41

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 8. července 2010 — Wybranowski v. Komise
   (Věc F-17/08) (1)

   (Veřejná služba - Všeobecné výběrové řízení - Nezapsání na seznam úspěšných uchazečů - Vyhodnocení ústní zkoušky - Oznámení o výběrovém řízení EPSO/AD/60/06 - Odůvodnění - Pravomoci výběrové komise - Posouzení uchazečů)
   2010/C 246/70
   Jednací jazyk: polština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Andrzej Wybranowski (Varšava, Polsko) (zástupce: Z. Wybranowski, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Currall a K. Herrmann, zmocněnci)

      Předmět věci

   Změna nebo zrušení rozhodnutí výběrové komise výběrového řízení EPSO/AD/60/06 AD5 o nezapsání žalobce na seznam úspěšných uchazečů uvedeného výběrového řízení vycházejícího z výsledků ústní zkoušky.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá

               2)

               A. Wybranowskemu se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 158, 21.6.2008, s. 25.


title: Věc C-75/17 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 9. února 2017 Fiesta Hotels & Resorts, S.L., proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 30. listopadu 2016 ve věci T-217/15, Fiesta Hotels & Resorts v. EUIPO – Residencial Palladium (Palladium Palace Ibiza Resort & Spa)

text:
               15.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 151/17

         Kasační opravný prostředek podaný dne 9. února 2017 Fiesta Hotels & Resorts, S.L., proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 30. listopadu 2016 ve věci T-217/15, Fiesta Hotels & Resorts v. EUIPO – Residencial Palladium (Palladium Palace Ibiza Resort & Spa)
   (Věc C-75/17 P)
   (2017/C 151/23)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Fiesta Hotels & Resorts, S.L. (zástupci: J.-B. Devaureix a J. C. Erdozain López, advokáti)

      Další účastník řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) a Residencia Palladium S.L.

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka) navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil v celém rozsahu rozhodnutí Tribunálu ze dne 30. listopadu 2016 ve věci T-217/15;

               —

               vyhověl v celém rozsahu návrhovým žádáním vzneseným v prvním stupni a

               —

               uložil žalovanému a další účastnici řízení náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

               1.

                  První důvod kasačního opravného prostředku vychází z toho, že napadený rozsudek je stižen nesprávným právním posouzením spočívajícím v závěru, že pro účely čl. 8 odst. 4 nařízení Rady č. 207/2009 (1) ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Evropské unie (dále jen „nařízení“) lze požadavek, aby význam „ne[byl] pouze místní“, splnit bez ohledu na zeměpisné území, na kterém majitel uplatňované ochranné známky vyvíjí činnost. Tento výklad překrucuje doslovný význam výrazu „místní“ a zkresluje účel, ze kterého vychází čl. 8 odst. 4 nařízení.
               Napadené rozhodnutí je stiženo uvedeným nesprávným právním posouzením proto, že při posuzování otázky, zda údajné nezapsané obchodní jméno má či nemá pouze místní význam, byly zohledněny dokumenty vyvolávající účinky mimo území Španělska.
               Na druhou stranu ze skutečnosti, že služby poskytované podnikem, pro jehož označování se využívá ochranná známka, respektive obchodní jméno, jsou poskytovány mezinárodní veřejnosti, nelze dovozovat, že užívání označení je širší než místní.
               Závěr, ke kterému v rozsudku dospěl Tribunál v souvislosti s požadavkem, aby význam „ne[byl] pouze místní“, je tedy v rozporu s účelem čl. 8 odst. 4 nařízení. Tribunál v této souvislosti v rozsudku připouští, že tento požadavek, je-li uplatněn na obchodní jméno namítané vůči přihlášce ochranné známky Evropské unie, nezávisí na místním významu podniku, který jej používá, nýbrž na „geografickém rozmístění jeho zákazníků nebo na dobrém jménu, které získalo u veřejnosti v celostátním či dokonce v mezinárodním měřítku“. Tímto argumentem Tribunál v rozsudku překročil restriktivní účel čl. 8 odst. 4 nařízení, neboť umožňuje snadné prokázání, že byl prolomen výlučně místní význam tím, že nezapsané označení se jednoduše užívá na internetu, nebo – za okolností projednávané věci – tím, že hosté ubytovaní v dotčeném podniku pocházejí z mnoha zemí.

               2.

                  Druhý důvod kasačního opravného prostředku vychází z toho, že rozsudek je stižen nesprávným právním posouzením spočívajícím v závěru, že pro účely čl. 8 odst. 4 nařízení ve spojení s čl. 9 odst. 1 písm. d) zákona č. 17/2001 ze dne 7. prosince 2001, o ochranných známkách (Ley 17/2001, de 7 de diciembre, de Marcas), platným ve Španělsku, nelze vyžadovat proslulost uplatňovaného nezapsaného označení, když většina judikatury vydané v této otázce ve Španělsku vychází z přesně opačné premisy, tedy že se vyžaduje nejen užívání uplatňovaného označení, nýbrž že toto užívání je proslulé na podstatné části území Španělska.

               3.

                  Třetí důvod kasačního opravného prostředku vychází z toho, že napadený rozsudek je stižen nesprávným právním posouzením spočívajícím v závěru, že nebylo porušeno ustanovení čl. 8 odst. 4 písm. b) nařízení o ochranné známce EU, vycházeje z rozsudku LAGUIOLE (bod 37), jelikož citovaný rozsudek se na projednávanou věc neuplatní, neboť v projednávané věci je vykládáno španělské právo, a nikoli právo francouzské, jak tomu bylo ve věci LAGUIOLE, a navrhovatelka poukázala na rozsudky Tribunal Supremo (Nejvyšší soud, Španělsko), z nichž jasně plyne, že nezapsané obchodní jméno nesmí bránit užívání pozdější ochranné známky, a žalovaný nepoukázal na španělský zákon o nekalé soutěži (Ley de Competencia desleal), který tuto možnost údajně poskytuje, což navrhovatelka podloženě vyvrátila.

               4.

               Konečně čtvrtý důvod kasačního opravného prostředku vychází z toho, že napadený rozsudek je stižen nesprávným právním posouzením spočívajícím ve výkladu pojmu „marcas intermedias“ (přechodové ochranné známky), raženého v souladu se španělským zákonem o ochranných známkách, a konkrétně že je napadený rozsudek stižen nesprávným právním posouzením v souvislosti s článkem 65 nařízení.
               Navrhovatelka shledává, že napadený rozsudek je stižen nesprávným právním posouzením, neboť citovaný článek 65 nařízení nebrání stricto sensu posuzování vyvstalé právní otázky z hlediska právní argumentace uváděné účastníky řízení. Ačkoli v rozsudku je uvedeno jinak, navrhovatelka neusiluje o pozměnění skutkového základu, který vzal odvolací senát při rozhodování v úvahu, nýbrž o uvedení právního základu, ze kterého by bylo patrné nesprávné právní posouzení, kterého se se EUIPO dopustil v rozhodnutí napadeném žalobou.
               Navrhovatelka apeluje na zásadu iura novit curia, podle které musí soud při rozhodování uplatnit právní normy, které považuje za relevantní, jakož i změnit právní základ, ze kterého vycházejí návrhová žádání účastníků řízení, pokud je ovšem rozhodnutí v souladu se skutkovými a právními otázkami účastníků řízení a nedojde k pozměnění vznesených žalobních důvodů ani k obrácení daného problému v jiný. V tomto smyslu měl Tribunál posoudit argumentaci navrhovatelky, neboť tím, že tak neučinil, porušil její právo se v řízení účinně bránit a zbavil ji jejích zapsaných práv.

      (1)
         Úř. věst. 2009, L 78, s. 1


title: Věc C-9/13: Žaloba podaná dne 7. ledna 2013 — Evropská komise v. Republika Slovinsko

text:
               2.3.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/15

         Žaloba podaná dne 7. ledna 2013 — Evropská komise v. Republika Slovinsko
   (Věc C-9/13)
   2013/C 63/25
   Jednací jazyk: slovinština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: D. Kukovec, P. Hetsch a O. Beynet)

      Žalovaná: Republika Slovinsko

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Republika Slovinsko tím, že nepřijala všechny právní a správní předpisy nezbytné k provedení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/73/ES (1) ze dne 13. července 2009 o společných pravidlech pro vnitřní trh se zemním plynem a o zrušení směrnice 2003/55/ES (2), nebo v každém případě tím, že Komisi o těchto předpisech neuvědomila, nesplnila své povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 54 odst. 1 uvedené směrnice;

               —

               uložit Republice Slovinsko na základě čl. 260 odst. 3 SFEU povinnost zaplatit penále ve výši 10 287,36 eur za každý den, počítané ode dne vyhlášení rozsudku v této věci.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Lhůta pro provedení směrnice uplynula dne 3. března 2011.

      (1)  Úř. věst. L 211, s. 94.

      (2)  Úř. věst. L 176, s. 57.


title: Věc T-297/15 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 8. června 2015 Angelem Coedo Suárezem proti rozsudku vydanému dne 26. března 2015 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-38/14, Coedo Suárez v. Rada

text:
               27.7.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 245/44

         Kasační opravný prostředek podaný dne 8. června 2015 Angelem Coedo Suárezem proti rozsudku vydanému dne 26. března 2015 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-38/14, Coedo Suárez v. Rada
   (Věc T-297/15 P)
   (2015/C 245/53)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Ángel Coedo Suárez (Brusel, Belgie) (zástupci: S. Rodrigues a C. Bernard-Glanz, advokáti)

      Další účastnice řízení: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek (navrhovatele)

   Navrhovatel navrhuje, aby Tribunál:

               —

               prohlásil kasační opravný prostředek za přípustný,

               —

               zrušil rozsudek Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (prvního senátu) ze dne 26. března 2015, Coedo Suárez v. Rada (F-38/14, EU:F:2015:25),

               —

               vyhověl jeho návrhovým žádáním směřujícím ke zrušení, předloženým v prvním stupni,

               —

               uložil Radě náhradu nákladů řízení v obou stupních.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Na podporu kasačního opravného prostředku uplatňuje navrhovatel dva důvody.

               1.

               První důvod kasačního opravného prostředku vychází ze zkreslení skutkového stavu a důkazů a z nesprávného právního posouzení, jelikož Soud pro veřejnou službu rozhodl, že orgán oprávněný ke jmenování se nedopustil zjevně nesprávného posouzení, když měl za to, že špatný zdravotní stav navrhovatele nepředstavuje polehčující okolnost.

               2.

               Druhý důvod kasačního opravného prostředku vychází z porušení povinnosti uvést odůvodnění.


title: Věc T-258/15: Žaloba podaná dne 22. května 2015 – Axa Mediterranean Holding v. Komise

text:
               27.7.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 245/39

         Žaloba podaná dne 22. května 2015 – Axa Mediterranean Holding v. Komise
   (Věc T-258/15)
   (2015/C 245/46)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Axa Mediterranean Holding, S.A. (Palma de Mallorca, Španělsko) (zástupci: J. Buendía Sierra, D. Armesto Macías a A. Balcells Cartagena, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               Zrušil článek 1 rozhodnutí v rozsahu, v němž uvádí, že nový administrativní výklad článku 12 TRLIS [texto refundido de la Ley del Impuesto sobre Sociedades (konsolidované znění španělského zákona o dani právnických osob)] přijatý španělskými správními orgány je třeba považovat za státní podporu neslučitelnou s vnitřním trhem;

               —

               zrušil čl. 4 odst. 1 rozhodnutí v rozsahu, v němž vyžaduje, aby Španělské království ukončilo to, co Komise považuje za státní podporu popsanou v článku 1 rozhodnutí;

               —

               zrušil čl. 4 odst. 2, 3, 4 a 5 rozhodnutí v rozsahu, v němž Španělskému království ukládá navrácení částek, které Komise považuje za státní podporu;

               —

               podpůrně omezil rozsah povinnosti navrácení podpory uložené Španělskému království v čl. 4 odst. 2 rozhodnutí tak, aby podléhala stejným podmínkám, jaké jsou uvedeny v prvním a druhém rozhodnutí, a

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Rozhodnutí napadené v tomto řízení je stejné jako ve věcech T-12/15, Banco de Santander a Santusa v. Komise, a T-252/15, Ferrovial SA a další v. Komise.
   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou podobné jako v těchto věcech.


title: Věc T-181/05: Žaloba podaná dne 10. května 2005 Citicorp a Citibank, N. A. proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

text:
               9.7.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/33

         Žaloba podaná dne 10. května 2005 Citicorp a Citibank, N. A. proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc T-181/05)
   (2005/C 171/53)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 10. května 2005 žaloba směřující proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), podaná Citicorp, se sídlem v New Yorku (USA) a Citibank, N. A., se sídlem v New Yorku (USA), zastoupenými V. Bomhardem, A. Renckem a A. Polhmannem, advokáty.
   Citi, S.L., se sídlem v Algete, Madrid (Španělsko), byla rovněž účastníkem řízení před odvolacím senátem.
   Žalobkyně navrhují, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 1. března 2005 ve věci R 173/2004-1;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

               Přihlašovatel ochranné známky Společenství:

               Citi, S.L.

               Dotčená ochranná známka Společenství:

               Obrazová ochranná známka CITI pro služby ve třídě 36 (celní služby, odhady majetku, realitní kanceláře, ocenění a správa nemovitostí) – přihláška č. 1 430 750

               Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení:

               Citicorp a Citibank N.A:

               Namítaná ochranná známka nebo označení:

               Jejich odpovídající národní slovní a obrazové ochranné známky a slovní a obrazové ochranné známky Společenství pro služby ve třídě 36 (finanční služby a služby týkající se nemovitostí)

               Rozhodnutí námitkového oddělení:

               Zamítnutí přihlášky ochranné známky Společenství

               Rozhodnutí odvolacího senátu:

               Zrušení rozhodnutí námitkového oddělení, vyhovění námitkám týkajícím se „odhadů majetku, realitních kanceláří, ocenění a správy nemovitostí“ a zamítnutí námitek týkajících se „celních služeb“

               Dovolávané žalobní důvody:

               Porušení článku 73 nařízení Rady č. 40/94 a práva být vyslechnut, porušení článku 73 a čl. 74 odst. 1 nařízení Rady č. 40/94 a porušení čl. 8 odst. 5 nařízení Rady č. 40/94.


title: Věc C-120/14 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 29. března 2014 Christophem Kleinem proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 21. ledna 2014 ve věci T-309/10, Christoph Klein v. Evropská komise

text:
               16.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 184/12

         Kasační opravný prostředek podaný dne 29. března 2014 Christophem Kleinem proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 21. ledna 2014 ve věci T-309/10, Christoph Klein v. Evropská komise
   (Věc C-120/14 P)
   2014/C 184/16
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Christoph Klein (zástupci: H.-J. Ahlt a M. Ahlt, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská komise, Spolková republika Německo

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

   Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatel) navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil rozsudek Tribunálu ze dne 21. ledna 2014 ve věci T-309/10,

               —

               určil, že Komise svou nečinností v rámci postupu podle ochranné doložky probíhajícího od roku 1998 a týkajícího se sporných lékařských přístrojů, porušila povinnosti, které jí příslušejí podle směrnice 93/42 a unijního práva, a přímo tak způsobila navrhovateli újmu,

               —

               uložil Komisi povinnost nahradit újmu způsobenou navrhovateli, kterou je ještě třeba určit,

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení,

               —

               podpůrně, zrušil rozsudek Tribunálu vydaný dne 21. ledna 2014 ve věci T309/10 a vrátil věc Tribunálu.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Zaprvé, nesprávným použitím ustanovení týkajících se promlčení žalob v oblasti mimosmluvní odpovědnosti Unie Tribunál porušil článek 46 statutu, jelikož nepřihlédl k tomu, že pokud jde o přerušení běhu promlčecí lhůty, žádost o právní pomoc, které bylo vyhověno, je srovnatelná s návrhem na zahájení řízení.
   Zadruhé, Tribunál porušil články 8 a 18 směrnice 93/42 (1) tím, že měl za to, že tato dvě ustanovení se vzájemně vylučují. Podle navrhovatele jsou tato ustanovení naopak použitelná současně. Tribunál navíc svoji domněnku dostatečně neodůvodnil.
   Zatřetí, Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení a porušil tak unijní právo, jelikož řízení zahájené německými orgány nepovažoval za postup podle ochranné doložky.
   Začtvrté, skutečnost, že řízení před Komisí trvalo více než deset let, představuje porušení článku 41 Listiny základních práv a zásady řádné správy. Tribunál se tím, že tuto skutečnost Komisi nevytkl, dopustil nesprávného právního posouzení.
   A za poslední, řízení před Tribunálem se vyznačovalo nesrovnalostmi. Několik dokumentů podporujících argumenty navrhovatele tak nebylo zohledněno. Stejně tak nebyly vůbec vzaty v potaz právní odůvodnění a argumenty Evropského parlamentu, které navrhovatel uvedl ve svých návrhových žádáních.

      (1)  Směrnice Rady 93/42/EHS ze dne 14. června 1993 o zdravotnických prostředcích (Úř. věst. L 169, s. 1; Zvl. vyd. 13/12, s. 82).


title: Věc T-378/08: Žaloba podaná dne 10. září 2008 – Portugalsko v. Komise

text:
               8.11.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 285/51

         Žaloba podaná dne 10. září 2008 – Portugalsko v. Komise
   (Věc T-378/08)
   (2008/C 285/91)
   Jednací jazyk: portugalština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Portugalská republika (zástupci: L. Inez Fernandes a J. de Oliveira, zmocněnci)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí o vyúčtovaní penále generálního ředitele GR vnitřní trh a služby oznámené dopisem MARKT/C2/PMS/bmgD(2008) 13692 ze dne 15. července 2008 pod názvem „Výzva k zaplacení penále dlužného Portugalskou republikou v souvislosti s výkonem rozsudku C-70/06“;

               —

               podpůrně zrušit uvedené rozhodnutí v rozsahu, v jakém se týká období po dni 29. ledna 2008;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení, nebo v případě snížení penále Soudem rozhodnout, že obě účastnice řízení ponesou vlastní náklad řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Portugalská republika uvádí, že rozsudek Soudního dvora vykonala v plném rozsahu prostřednictvím zákona 67/2007, který výslovně zrušil zákonné nařízení č. 48051.
   Portugalská republika dále tvrdí, že generální ředitel GR vnitřní trh a služby nebyl oprávněn vydat napadené rozhodnutí, které porušuje práva obhajoby Portugalské republiky, není opodstatněné a při jeho vydání byly porušeny podstatné formální náležitosti.


title: Spojené věci C-124/13 a C-125/13: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 1. prosince 2015 – Evropský parlament, Evropská komise v. Rada Evropské unie „Žaloba na neplatnost — Nařízení (EU) č. 1243/2012 — Volba právního základu — Článek 43 odst. 2 a 3 SFEU — Politické rozhodnutí — Dlouhodobý plán pro populace tresky obecné“

text:
               1.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/3

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 1. prosince 2015 – Evropský parlament, Evropská komise v. Rada Evropské unie
   (Spojené věci C-124/13 a C-125/13) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Nařízení (EU) č. 1243/2012 - Volba právního základu - Článek 43 odst. 2 a 3 SFEU - Politické rozhodnutí - Dlouhodobý plán pro populace tresky obecné“)
   (2016/C 038/03)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Evropský parlament (zástupci: I. Liukkonen, L.G. Knudsen a R. Kaškina, zmocněnci), Evropská komise (zástupci: A. Bouquet, K. Banks a A. Szmytkowska, zmocněnci)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: E. Sitbon, A. de Gregorio Merino a A. Westerhof Löfflerová, zmocněnci)

      Vedlejší účastníci podporující žalovanou: Španělské království (zástupci: M. Sampol Pucurull a N. Díaz Abad, zmocněnci), Francouzská republika (zástupci: G. de Bergues, D. Colas, R. Coesme a C. Candat, zmocněnci), Polská republika (zástupci: B. Majczyna, M. Nowacki a A. Miłkowska, zmocněnci)

      Výrok

               1)

               Nařízení Rady (EU) č. 1243/2012 ze dne 19. prosince 2012, kterým se mění nařízení (ES) č. 1342/2008, kterým se zavádí dlouhodobý plán pro populace tresky obecné a lov těchto populací, se zrušuje.

               2)

               Účinky nařízení č. 1243/2012 se zachovávají do doby, než v přiměřené lhůtě, která nepřesáhne dvanáct měsíců počínaje 1. lednem roku následujícího po vynesení tohoto rozsudku, vstoupí v platnost nové nařízení založené na náležitém právním základě, a sice na čl. 43 odst. 2 SFEU.

               3)

               Rada Evropské unie ponese náklady řízení.

               4)

               Španělské království, Francouzská republika a Polská republika ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 156, 1. 6. 2013.


title: Věc C-24/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberlandesgericht Düsseldorf (Německo) dne 18. ledna 2016 – Nintendo Co. Ltd v. BigBen Interactive GmbH a BigBen Interactive SA

text:
               25.4.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 145/15

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberlandesgericht Düsseldorf (Německo) dne 18. ledna 2016 – Nintendo Co. Ltd v. BigBen Interactive GmbH a BigBen Interactive SA
   (Věc C-24/16)
   (2016/C 145/19)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Oberlandesgericht Düsseldorf

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Nintendo Co. Ltd

      Žalované: BigBen Interactive GmbH a BigBen Interactive SA

      Předběžné otázky

               1)

               Může soud členského státu, jehož příslušnost s ohledem na žalovanou vyplývá pouze z čl. 79 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 6/2002 ze dne 12. prosince 2001 o (průmyslových) vzorech Společenství (1) ve spojení s čl. 6 bodem 1 nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (2), v rámci řízení o prosazování nároků z (průmyslového) vzoru Společenství přijmout vůči žalovanému se sídlem v jiném členském státě, který dodal žalovanému v dotčeném členském státu zboží, čímž pravděpodobně porušil práva duševního vlastnictví, opatření, která platí v celé Unii a mají přednost před příslušností založenou dodavatelskými vztahy?

               2)

               Musí být nařízení Rady (ES) č. 6/2002 ze dne 12. prosince 2001 o (průmyslových) vzorech Společenství a zvláště jeho čl. 20 odst. 1 písm. c) vykládáno v tom smyslu, že třetí osoba smí vyobrazit (průmyslový) vzor Společenství k obchodním účelům, pokud chce prodávat příslušenství ke zboží majitele, které odpovídá (průmyslovému) vzoru Společenství? Pokud ano, jaká kritéria se v tomto případě uplatní?

               3)

               Jakým způsobem se musí určit [země], „ve které k tomuto porušení došlo“ podle čl. 8 odst. 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 864/2007 ze dne 11. července 2007 o právu rozhodném pro mimosmluvní závazkové vztahy (3), v případech, kdy zboží, které porušuje (průmyslový) vzor Společenství, porušovatel

                           a)

                           nabízí na internetových stránkách a tyto stránky se také zaměřují na jiné členské státy než na členský stát, v němž má porušovatel sídlo,

                           b)

                           nechá přepravit do jiného členského státu, než státu svého sídla?

         Musí být čl. 15 písm. a) a g) uvedeného nařízení vykládán v tom smyslu, že takto určené právo lze použít také na spoluúčast jiných osob?

      (1)  Úř. věst. L 3, s. 1.

      (2)  Úř. věst. L 12, s. 1.

      (3)  Úř. věst. L 199, s. 40.