title: Věc C-352/11: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 24. května 2012 — Evropská komise v. Rakouská republika ( „Nesplnění povinnosti státem — Životní prostředí — Směrnice 2008/1/ES — Integrovaná prevence a omezování znečištění — Podmínky povolování stávajících zařízení — Povinnost zajistit, aby byla tato zařízení provozována v souladu s požadavky zakotvenými v dotčené směrnici“ )

text:
               7.7.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 200/4

         Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 24. května 2012 — Evropská komise v. Rakouská republika
   (Věc C-352/11) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Životní prostředí - Směrnice 2008/1/ES - Integrovaná prevence a omezování znečištění - Podmínky povolování stávajících zařízení - Povinnost zajistit, aby byla tato zařízení provozována v souladu s požadavky zakotvenými v dotčené směrnici)
   2012/C 200/07
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: G. Wilms a A. Alcover San Pedro, zmocněnci)

      Žalovaná: Rakouská republika (zástupci: C. Pesendorfer a A. Posch, zmocněnci)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Porušení čl. 5 odst. 1 směrnice 2008/1/ES Evropského parlamentu a Rady 2008/1/ES ze dne 15. ledna 2008 o integrované prevenci a omezování znečištění (Úř. věst. L 24, s. 28) — Podmínky povolování stávajících zařízení — Povinnost zajistit, aby byla tato zařízení provozována v souladu s požadavky zakotvenými v dotčené směrnici

      Výrok

               1)

               Rakouská republika tím, že nevydala povolení v souladu s články 6 a 8 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/1/ES ze dne 15. ledna 2008 o integrované prevenci a omezování znečištění, nepřezkoumala a případně neobnovila stávající povolení a nezajistila, aby byla všechna stávající zařízení provozována v souladu s požadavky stanovenými v článcích 3, 7, 9, 10 a 13, čl. 14 písm. a) a písm. b) a čl. 15 odst. 2 uvedené směrnice, nesplnila povinnosti, které jí vyplývají z čl. 5 odst. 1 uvedené směrnice.

               2)

               Rakouské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 252, 27.8.2011.


title: Poslední publikace Soudního dvora v Úředním věstníku Evropské unieÚř. věst. C 171, 9.7.2005

text:
               23.7.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 182/46

         (2005/C 182/87)
   Poslední publikace Soudního dvora v Úředním věstníku Evropské unie

         Úř. věst. C 171, 9.7.2005

   Dřívější publikace

      Úř. věst. C 155, 25.6.2005

      Úř. věst. C 143, 11.6.2005

      Úř. věst. C 132, 28.5.2005

      Úř. věst. C 115, 14.5.2005

      Úř. věst. C 106, 30.4.2005

      Úř. věst. C 93, 16.4.2005

   Tyto texty jsou k dispozici na adrese:

               EUR-Lex: http://europa.eu.int/eur-lex

               CELEX: http://europa.eu.int/celex


title: Věc C-211/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte suprema di cassazione (Itálie) dne 25. dubna 2014 – trestní řízení proti Massimilianovi Di Adamu

text:
               1.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 292/11

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte suprema di cassazione (Itálie) dne 25. dubna 2014 – trestní řízení proti Massimilianovi Di Adamu
   (Věc C-211/14)
   2014/C 292/14
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Corte suprema di cassazione

      Účastník původního trestního řízení

   Di Adamo Massimiliano

      Předběžné otázky

               1)

               Mají se článek 49 a následující SFEU a článek 56 a následující SFEU, jak jsou vyloženy v rozsudku Soudního dvora Evropské unie ze dne 16. února 2012 ve spojených věcech C-72/10 a C-77/10, vykládat v tom smyslu, že brání zorganizování zadávacího řízení o udělení koncesí platných po kratší dobu, než byly koncese udělované v minulosti, když bylo uvedené zadávací řízení zorganizováno za účelem nápravy důsledků vyplývajících z nezákonného vyloučení určitého počtu subjektů z předchozích zadávacích řízení?

               2)

               Mají se článek 49 a následující SFEU a článek 56 a následující SFEU, jak jsou vyloženy ve výše uvedeném rozsudku Soudního dvora Evropské unie, vykládat v tom smyslu, že brání možnosti, aby byla kratší doba platnosti koncesí udělovaných v zadávacím řízení, než byla doba platnosti koncesí udělovaných v minulosti dostatečně odůvodněná požadavkem stejného uplynutí doby platnosti koncesí?

               3)

               Mají se článek 49 a následující SFEU a článek 56 a následující SFEU, jak jsou vyloženy ve výše uvedeném rozsudku Soudního dvora Evropské unie, vykládat v tom smyslu, že brání ustanovení vyžadujícímu bezplatné postoupení užití hmotného a nehmotného majetku, který tvoří síť provozování a sběru hry, v případě ukončení činnosti z důvodu uplynutí doby platnosti koncese nebo z důvodu rozhodnutí o zániku nebo odnětí?


title: Věc T-427/12: Žaloba podaná dne 26. září 2012 — Rakousko v. Komise

text:
               1.12.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 373/10

         Žaloba podaná dne 26. září 2012 — Rakousko v. Komise
   (Věc T-427/12)
   2012/C 373/16
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Rakouská republika (zástupci: C. Pesendorfer, zmocněnkyně, ve spolupráci s M. Windischem)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil čl. 1 odst. 1 písm. d) ve spojení s odst. 2 rozhodnutí Evropské komise ze dne 25. července 2012 ve věci státní podpory SA.28487 (C 16/2009 ex N 254/2009), podle kterého záruka Rakouska za financování pro Bayerische Landesbank představuje státní podporou Rakouské republiky ve prospěch Bayerische Landesbank ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU a je s ohledem na přísliby uvedené v příloze I a III a na podmínky stanovené v příloze II slučitelná s vnitřním trhem a

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů.

               1)

               První žalobní důvod vycházející z porušení práva být vyslechnut.
               V rámci prvního žalobního důvodu žalobkyně uvádí, že žalovanou nebyla před provedením kvalifikace opatření — jež poskytla — jako podpory vyslechnuta. Neměla tedy žádnou možnost vysvětlit skutečný právní obsah dohody a zabývat se dodatečnými změnami skutkových okolností.

               2)

               Druhý žalobní důvod vycházející z nedodržení povinnosti uvést odůvodnění podle čl. 296 odst. 2 SFEU.
               Na tomto místě žalobkyně uvádí, že Komise ve svém rozhodnutí neodůvodnila, proč je nutno předmětné opatření kvalifikovat jako podporu, resp. proč je tato podpora slučitelná s vnitřním trhem. Tím jednak není dotčeným osobám umožněno seznámit se s hlavními důvody, které vedly k vydání tohoto právního aktu a unijním soudům dále není umožněno vykonávat jejich kontrolní funkci.

               3)

               Třetí žalobní důvod vycházející z porušení článků 107 a 108 SFEU.
               Podle názoru žalobkyně je kvalifikace předmětného opatření jako podpory, která je slučitelná s vnitřním trhem, v rozporu s články 107 a 108 SFEU. Žalobkyně v této souvislosti uvádí, že za předmětné opatření není placena tržně obvyklá odměna, a toto opatření rovněž nemá dopad na finanční stabilitu a zachování úvěrování v poskytujícím členském státě, v tomto případě v Rakousku, resp. Rakouská republika rovněž nemůže zamýšlené dosažení cílů v jiném členském státě přiměřeně kontrolovat.

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení článku 125 SFEU.
               V této souvislosti žalobkyně uvádí, že podle čl. 125 odst. 1 SFEU členský stát neodpovídá za závazky ani nepřebírá závazky ústředních vlád, regionálních nebo místních orgánů jiného členského státu. Vzhledem k tomu, že by toto bylo důsledkem napadeného rozhodnutí Komise, žalobkyně uplatňuje porušení článku 125 SFEU.

               5)

               Pátý žalobní důvod vycházející z nepříslušnosti žalované.
               Podle názoru žalobkyně posuzuje Komise v projednávaném případě skutkový stav, ke kterému ve skutečnosti v této podobě vůbec nedošlo. Komise tím překračuje svoji věcnou pravomoc.


title: Věc C-494/06 P: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 30. dubna 2009 — Komise Evropských společenství v. Italská republika, Wam SpA ( Kasační opravný prostředek — Státní podpory — Usazení podniku v některých třetích státech — Zvýhodněné půjčky — Ovlivnění obchodu mezi členskými státy — Narušení hospodářské soutěže — Obchod se třetími státy — Rozhodnutí Komise — Protiprávnost státní podpory — Povinnost odůvodnění )

text:
               4.7.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 153/4

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 30. dubna 2009 — Komise Evropských společenství v. Italská republika, Wam SpA
   (Věc C-494/06 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Státní podpory - Usazení podniku v některých třetích státech - Zvýhodněné půjčky - Ovlivnění obchodu mezi členskými státy - Narušení hospodářské soutěže - Obchod se třetími státy - Rozhodnutí Komise - Protiprávnost státní podpory - Povinnost odůvodnění“)
   2009/C 153/06
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Komise Evropských společenství (zástupci: V. Di Bucci a E. Righini, zmocněnci)

      Další účastnice řízení: Italská republika (zástupci: I.M. Braguglia, zmocněnec a P. Gentili, avvocato dello Stato), Wam SpA (zástupce: E. Giliani, avvocato)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (druhého senátu) ze dne 6. září 2006, Italská republika a Wam v. Komise (T-304/04, T-316/04), kterým Soud zrušil rozhodnutí Komise 2006/177/ES ze dne 19. května 2004 týkající se státní podpory C 4/2003 (dříve NN 102/2002) provedené Itálií ve prospěch Wam SpA (Úř. věst. 2006, L 63. s.11)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Komisi Evropských společenství se ukládá náhrada nákladů řízení v obou stupních.

      (1)  Úř. věst. C 20, 27.1.2007.


title: Věc T-339/05: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 12. června 2007 – MacLean-Fogg v. OHIM (LOKTHREAD) ( Ochranná známka Společenství — Přihláška slovní ochranné známky Společenství LOKTHREAD — Absolutní důvody pro zamítnutí zápisu — Popisný charakter — Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 40/94 )

text:
               21.7.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 170/23

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 12. června 2007 – MacLean-Fogg v. OHIM (LOKTHREAD)
   (Věc T-339/05) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Přihláška slovní ochranné známky Společenství LOKTHREAD - Absolutní důvody pro zamítnutí zápisu - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 40/94“)
   (2007/C 170/45)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: MacLean-Fogg Co. (Mundelein, Illinois, Spojené státy) (zástupci: S. Prückner a A. Franke, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: Ó. Mondéjar, zmocněnec)
   Předmět věci
   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 20. června 2005 (věc R 1122/2004-1) týkajícímu se zápisu slovní ochranné známky LOKTHREAD jako ochranné známky Společenství.
   Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               MacLean-Fogg Co. se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 296, 26.11.2005.


title: Věc C-201/06: Žaloba podaná dne  4. května 2006  – Komise Evropských společenství v. Francouzská republika

text:
               15.7.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 165/16

         Žaloba podaná dne 4. května 2006 – Komise Evropských společenství v. Francouzská republika
   (Věc C-201/06)
   (2006/C 165/29)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupce: B. Stromsky, zmocněnec)

      Žalovaná: Francouzská republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               konstatovat, že Francouzská republika tím, že vyžaduje stejný původ přípravku na ochranu rostlin dováženého paralelně a referenčního přípravku, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají na základě článku 28 Smlouvy o ES;

               —

               uložit Francouzské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Udělení a zachování povolení paralelního dovozu přípravků na ochranu rostlin pocházejících z jiného členského státu, kde jsou legálně uváděny na trh, ve Francii podléhají požadavku stejného původu přípravku na ochranu rostlin dováženého paralelně a referenčního přípravku.
   Z toho vyplývá omezení volného pohybu přípravků na ochranu rostlin neslučitelné s článkem 28 Smlouvy o ES, neodůvodněné cílem ochrany zdraví lidí a zvířat nebo životního prostředí, a nepřiměřené sledovanému cíli.


title: Věc T-282/10: Žaloba podaná dne 25. června 2010 — Milux v. OHIM (STOMACONTROL)

text:
               28.8.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 234/47

         Žaloba podaná dne 25. června 2010 — Milux v. OHIM (STOMACONTROL)
   (Věc T-282/10)
   ()
   2010/C 234/84
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Milux Holding S.A. (Lucemburk, Lucembursko) (zástupce: J. Bojs, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 8. června 2010 ve věci R 1438/2009-4;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „STOMACONTROL“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 10 a 44

      Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí přihlášky ochranné známky Společenství

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení nařízení Rady č. 207/2009 tím, že odvolací senát nesprávně uplatnil zásadu zákazu diskriminace ve vztahu ke skutkovým okolnostem věci; podpůrně porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení Rady č. 207/2009 tím, že odvolací senát pochybil, když dospěl k závěru, že přihlášená ochranná známka nemá dostatečnou vnitřní rozlišovací způsobilost.


title: Věc C-227/04 P: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 11. září 2007 – Maria-Luise Lindorfer v. Rada Evropské unie (Kasační opravný prostředek — Úředníci — Převod nároků na starobní důchod — Výdělečná činnost vykonávaná před nástupem do služby Společenství — Výpočet let služby započitatelných pro důchod — Článek 11 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu — Obecná prováděcí ustanovení — Zásada zákazu diskriminace — Zásada rovného zacházení)

text:
               10.11.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/3

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 11. září 2007 – Maria-Luise Lindorfer v. Rada Evropské unie
   (Věc C-227/04 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Úředníci - Převod nároků na starobní důchod - Výdělečná činnost vykonávaná před nástupem do služby Společenství - Výpočet let služby započitatelných pro důchod - Článek 11 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu - Obecná prováděcí ustanovení - Zásada zákazu diskriminace - Zásada rovného zacházení)
   (2007/C 269/07)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Maria-Luise Lindorfer (zástupci: G. Vandersanden a L. Levi, advokáti)

      Další účastnice řízení: Rada Evropské unie (zástupci: F. Anton a M. Sims-Robertson, zmocněnci)
   Předmět věci
   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (pátého senátu) ze dne 18. března 2004, Lindorfer v. Rada (T-204/01), kterým byla zamítnuta žaloba, jejímž předmětem byl návrh na zrušení rozhodnutí Rady ze dne 3. listopadu 2000 o výpočtu let služby navrhovatelky započitatelných pro důchod po převodu paušální odkupní hodnoty nároků na starobní důchod, které nabyla v rakouském systému, do systému Společenství
   Výrok

               1)

               Rozsudek Soudu prvního stupně Evropských společenství ze dne 18. března 2004, Lindorfer v. Rada (T-204/01), se zrušuje v rozsahu, v němž zamítl žalobu M.-L. Lindorfer z důvodu, že nedošlo k diskriminaci na základě pohlaví.

               2)

               Rozhodnutí Rady ze dne 3. listopadu 2000 o výpočtu let služby M.-L. Lindorfer započitatelných pro důchod se zrušuje.

               3)

               Ve zbývající části se kasační opravný prostředek zamítá.

               4)

               Radě Evropské unie se ukládá náhrada nákladů vzniklých v obou stupních řízení.

      (1)  Úř. věst. C 190, 24.7.2004.


title: Věc C-15/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesverwaltungsgericht (Německo) dne 11. ledna 2016 – Bundesanstalt für Finanzdienstleistungsaufsicht v. Ewald Baumeister

text:
               29.3.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 111/11

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesverwaltungsgericht (Německo) dne 11. ledna 2016 – Bundesanstalt für Finanzdienstleistungsaufsicht v. Ewald Baumeister
   (Věc C-15/16)
   (2016/C 111/14)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesverwaltungsgericht

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: Bundesanstalt für Finanzdienstleistungsaufsicht

      Odpůrce: Ewald BaumeisterE

      Další účastník řízení: Frank Schmitt jako insolvenční správce majetku společnosti Phoenix Kapitaldienst GmbH

      Předběžné otázky

               1)

                           a)

                           Spadají pod pojem „důvěrné informace“ ve smyslu čl. 54 odst. 1 druhé věty směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/39/ES (1) ze dne 21. dubna 2004 o trzích finančních nástrojů, o změně směrnice Rady 85/611/EHS a 93/6/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/12/ES a o zrušení směrnice Rady 93/22/EHS (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 06/07, s. 263, dále jen „směrnice 2004/39/ES“), a tudíž i pod pojem „služební tajemství“ podle čl. 54 odst. 1 první věty směrnice 2004/39 nezávisle na dalších podmínkách všechny informace související s podnikem, které regulovaný podnik poskytl orgánu dohledu?

                           b)

                           Zahrnuje „úřední tajemství“ jako součást služebního tajemství ve smyslu čl. 54 odst. 1 první věty směrnice 2004/39/ES nezávisle na dalších podmínkách všechna vyjádření orgánu dohledu obsažená ve spisech včetně jeho korespondence s jinými orgány?
                           V případě záporné odpovědi na otázky a) nebo b):

                           c)

                           Je třeba vykládat ustanovení týkající se služebního tajemství obsažené v čl. 54 odst. 1 směrnice 2004/39/ES v tom smyslu, že pro účely kvalifikace informací jako důvěrných

                                       aa)

                                       záleží na tom, zda tyto informace podle své podstaty spadají pod pojem „služební tajemství“, nebo zda by přístup k informacím mohl konkrétně a skutečně narušit zájem na zachování jejich důvěrnosti, nebo

                                       bb)

                                       je třeba zohlednit jiné okolnosti, při jejichž existenci informace spadají pod pojem „služební tajemství“, nebo

                                       cc)

                                       se orgán dohledu může ohledně podnikových informací regulované instituce obsažených v jeho spisech a ohledně souvisejících písemností orgánu dohledu odvolávat na vyvratitelnou domněnku, že jsou v tomto ohledu dotčena obchodní nebo úřední tajemství?

               2)

               Je třeba vykládat pojem „důvěrné informace“ ve smyslu čl. 54 odst. 1 druhé věty směrnice 2004/39/ES v tom smyslu, že pro účely kvalifikace informace, která souvisí s podnikem a byla poskytnuta orgánem dohledu, jakožto obchodního tajemství, které je třeba chránit, respektive jakožto informace, kterou je třeba jinak chránit, záleží výhradně na okamžiku poskytnutí informace orgánu dohledu?
               V případě záporné odpovědi na druhou otázku:

               3)

               Je při otázce, zda je třeba chránit informaci související s podnikem bez ohledu na změny ekonomického prostředí jako obchodní tajemství, a tudíž spadá pod pojem „služební tajemství“ podle čl. 54 odst. 1 druhé věty směrnice 2004/39/ES, třeba všeobecně vycházet z časového omezení – například v délce pěti let –, po jehož překročení platí vyvratitelná domněnka, že informace ztratila svou ekonomickou hodnotu? Platí totéž pro úřední tajemství?

      (1)  Úř. věst. L 145, s. 1.


               20.11.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 317/2

         Složení přísahy nového člena Soudního dvora
   2010/C 317/02
   Pan Jarašiūnas, který byl jmenován soudcem Soudního dvora na období od 7. října 2010 do 6. října 2012 rozhodnutím zástupců vlád členských států Evropské unie ze dne 29. září 2010 (1), složil dne 6. října 2010 přísahu před Soudním dvorem.

      (1)  Úř. věst. L 261, 5.10.2010, s. 5.


title: Věc T-405/09: Žaloba podaná dne 9. října 2009 — Deutsche Bahn v. OHIM (Kombinace šedé a červené barvy)

text:
               5.12.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 297/32

         Žaloba podaná dne 9. října 2009 — Deutsche Bahn v. OHIM (Kombinace šedé a červené barvy)
   (Věc T-405/09)
   2009/C 297/48
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Deutsche Bahn AG (Berlín, Německo) (zástupci: U. Hildebrandt, K. Schmidt-Hern a B. Weichhaus, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 23. července 2009 (věc R 372/2009-1);

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: Ochranná známka tvořená kombinací šedé a červené barvy pro služby zařazené do třídy 39 (přihláška č. 6 735 401)

      Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí přihlášky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Žalovaný úřad údajně při posouzení přihlašované ochranné známky použil kritérium, které není slučitelné s judikaturou Soudu prvního stupně; zejména údajně nechal bez povšimnutí skutečnost, že pokud jde o přihlášku barevných ochranných známek pro služby, je třeba použít jiné kritérium než u přihlášky pro výrobky


title: Spojené věci T-64/07 až T-66/07: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 19. listopadu 2009 — Agencja Wydawnicza Technopol v. OHIM (350, 250 a 150) ( Ochranná známka Společenství — Přihlášky slovních ochranných známek Společenství 350, 250 a 150 — Absolutní důvod pro zamítnutí — Popisný charakter — Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 40/94 [nyní po změně čl. 7 odst. 1 písm. c), nařízení (ES) č. 207/2009] )

text:
               16.1.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 11/22

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 19. listopadu 2009 — Agencja Wydawnicza Technopol v. OHIM (350, 250 a 150)
   (Spojené věci T-64/07 až T-66/07) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Přihlášky slovních ochranných známek Společenství 350, 250 a 150 - Absolutní důvod pro zamítnutí - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 40/94 [nyní po změně čl. 7 odst. 1 písm. c), nařízení (ES) č. 207/2009]“)
   2010/C 11/42
   Jednací jazyk: polština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Agencja Wydawnicza Technopol sp. z o.o. (Częstochowa, Polsko) (zástupce: D. Rzążewska, advokátka)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: O. Montalto a K. Zajfert, zmocněnci)

      Předmět věci

   Tři žaloby podané proti rozhodnutím čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 21. prosince 2006 (věci R 1033/2006-4, R 1034/2006-4 a R 1035/2006-4) týkajícím se přihlášek slovních ochranných známek 350, 250 a 150 jako ochranných známek Společenství

      Výrok

               1)

               Žaloby se zamítají.

               2)

               Společnosti Agencja Wydawnicza Technopol sp. z o.o. se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 95, 28.4.2007.


title: Věc C-153/07: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesverwaltungsgericht (Německo) dne 20. března 2007 – Communication Services TELE2 GmbH v. Spolková republika Německo

text:
               23.6.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 140/8

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesverwaltungsgericht (Německo) dne 20. března 2007 – Communication Services TELE2 GmbH v. Spolková republika Německo
   (Věc C-153/07)
   (2007/C 140/13)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Bundesverwaltungsgericht
   Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Communication Services TELE2 GmbH

      Žalovaná: Spolková republika Německo

      Vedlejší účastnice: Deutsche Telekom AG
   Předběžné otázky
   Je třeba chápat směrnici Komise 90/388/EHS (1) ze dne 28. června 1990 o hospodářské soutěži na trhu telekomunikačních služeb – směrnici o hospodářské soutěži – a směrnici Evropského parlamentu a Rady 97/33/ES (2) ze dne 30. června 1997 o propojení v odvětví telekomunikací s cílem zajistit univerzální službu a interoperabilitu uplatněním zásad otevřeného přístupu k síti (ONP) – směrnici o propojení – v tom smyslu, že brání vnitrostátnímu regulačnímu orgánu, aby uložil provozovateli telekomunikační sítě propojenému s veřejnou telekomunikační účastnickou sítí v roce 2003 povinnost platit provozovateli účastnické sítě, který má dominantní postavení na trhu, příspěvek k vyrovnání deficitu, který vzniká provozovateli účastnické sítě poskytováním účastnického vedení?
   Bude-li otázka 1 zodpovězena kladně:
   Je třeba, aby vnitrostátní soud v řízení o povolení využívání provozovatele telekomunikační sítě zohlednil, že taková povinnost, která odpovídá ustanovení vnitrostátního práva, je v rozporu s právem Společenství?

      (1)  Úř. věst. L 192, s. 10.

      (2)  Úř. věst. L 199, s. 32.


title: Věc T-234/00: Usnesení Tribunálu ze dne 6. října 2011 — Fondazione Opera S. Maria della Carità v. Komise

text:
               26.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 347/44

         Usnesení Tribunálu ze dne 6. října 2011 — Fondazione Opera S. Maria della Carità v. Komise
   (Věc T-234/00) (1)

   2011/C 347/77
   Jednací jazyk: italština
   Předseda čtvrtého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 4, 6.1.2001.


title: Věc C-576/14 P: Usnesení Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 4. června 2015 – Mirelta Ingatlanhasznosító kft v. Evropská komise, Evropský veřejný ochránce práv „Kasační opravný prostředek — Žaloba na neplatnost — Odmítnutí Komise zahájit řízení o nesplnění povinnosti — Nepřípustnost a nedostatek pravomoci Tribunálu — Kasační opravný prostředek zčásti zjevně neopodstatněný a zčásti zjevně nepřípustný“

text:
               28.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 320/13

         Usnesení Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 4. června 2015 – Mirelta Ingatlanhasznosító kft v. Evropská komise, Evropský veřejný ochránce práv
   (Věc C-576/14 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Žaloba na neplatnost - Odmítnutí Komise zahájit řízení o nesplnění povinnosti - Nepřípustnost a nedostatek pravomoci Tribunálu - Kasační opravný prostředek zčásti zjevně neopodstatněný a zčásti zjevně nepřípustný“)
   (2015/C 320/18)
   Jednací jazyk: maďarština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Mirelta Ingatlanhasznosító kft (zástupce: K. Pap, ügyvéd)

      Další účastníci řízení: Evropská komise, Evropský veřejný ochránce práv

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zčásti zamítá a zčásti odmítá.

               2)

               Společnost Mirelta Ingatlanhasznosító kft ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 73, 2.3.2015.


title: Věc C-426/06: Žaloba podaná dne 17. října 2006 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/29

         Žaloba podaná dne 17. října 2006 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika
   (Věc C-426/06)
   (2006/C 326/60)
   Jednací jazyk: řečtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: S. Pardo Quintillán a M. Konstantinidis)

      Žalovaná: Řecká republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Řecká republika tím, že nepřijala opatření nezbytná pro úplné a správné provedení článku 2 (body 27, 28, 31, 32, 34 a 36), článků 4 a 5, čl. 6 odst. 2, článku 7, čl. 8 odst. 1 a 2, článku 9, čl. 10 odst. 2, čl. 11 odst. 2 až 6, čl. 13 odst. 4 a článku 14, jakož i příloh II až VIII směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/60/ES ze dne 23. října 2000, kterou se stanoví rámec pro činnost Společenství v oblasti vodní politiky (1), nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z těchto ustanovení a z čl. 24 odst. 1 uvedené směrnice;

               —

               uložit Řecké republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Řecké orgány provedly směrnici 2000/60/ES do řeckého práva zákonem č. 3199/2003 vyhlášeným v úředním věstníku vlády (FEK/A/280 ze dne 9. prosince 2003) a oznámeným Komisi jako vnitrostátní prováděcí opatření. Kontrola souladu tohoto legislativního aktu se směrnicí 2000/60/ES ukázala, že tento zákon je třeba konkretizovat přijetím prováděcích aktů, které by směrnici provedly plně.
   Podle Komise je správné provedení směrnice do řeckého práva obzvláště důležité v projednávané věci, neboť z důvodu jejího předmětu a rozšířené oblasti působnosti je směrnice 2000/60/ES legislativním textem, který má zásadní důležitost, co se týče ochrany a udržitelného hospodaření s vodou.
   Řecké orgány krom toho uznávají, že směrnice nebyla plně provedena a že je nezbytné přijmout dodatečná opatření, jejichž přijetí bylo započato, aniž by však bylo ukončeno.

      (1)  Úř. věst. L 327, 22.12.2000, s.1; Zvl. vyd. 15/05, s. 275.


title: Věc C-557/10: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 25. října 2012 — Evropská komise v. Portugalská republika ( „Nesplnění povinnosti státem — Doprava — Rozvoj železnic Společenství — Směrnice 91/440/EHS — Článek 5 odstavec 3 — Podniky železniční dopravy — Nezávislost řízení — Rozhodnutí týkající se personálu, investičního majetku a vlastního zásobování — Článek 7 odst. 3 — Přidělení prostředků provozovateli infrastruktury — Směrnice 2001/14/ES — Článek 6 odst. 1 — Rovnováha rozpočtu — Přiměřené podmínky — Neúplné provedení“ )

text:
               22.12.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/3

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 25. října 2012 — Evropská komise v. Portugalská republika
   (Věc C-557/10) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Doprava - Rozvoj železnic Společenství - Směrnice 91/440/EHS - Článek 5 odstavec 3 - Podniky železniční dopravy - Nezávislost řízení - Rozhodnutí týkající se personálu, investičního majetku a vlastního zásobování - Článek 7 odst. 3 - Přidělení prostředků provozovateli infrastruktury - Směrnice 2001/14/ES - Článek 6 odst. 1 - Rovnováha rozpočtu - Přiměřené podmínky - Neúplné provedení)
   2012/C 399/03
   Jednací jazyk: portugalština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: H. Støvlbæk a M. França, zmocněnci)

      Žalovaná: Portugalská republika (zástupci: L. Inez Fernandes a A. Pereira de Miranda, zmocněnci)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Nepřijetí ve stanovené lhůtě veškerých právních a správních předpisů nezbytných k dosažení souladu s čl. 5 odst. 3 směrnice Rady 91/440/EHS ze dne 29. července 1991 o rozvoji železnic Společenství (Úř. věst. L 237, s. 25; Zvl. vyd. 07/01, s. 341) ve znění směrnice 2001/12/ES (Úř. věst. L 75, s. 1; Zvl. vyd. 07/05, s. 376), čl. 7 odst. 3 směrnice 91/440 a čl. 6 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/14/ES ze dne 26. února 2001 o přidělování kapacity železniční infrastruktury, zpoplatnění železniční infrastruktury a o vydávání osvědčení o bezpečnosti (Úř. věst. L 75, s. 29; Zvl. vyd. 07/05, s. 404)

      Výrok

               1)

               Portugalská republika tím, že každé jednotlivé rozhodnutí o nabytí nebo převodu podílů na kapitálu společností ze strany veřejného železničního dopravního podniku CP Comboios de Portugal EPE podmiňuje schválením vládou, a tím, že nepřijala vnitrostátní opatření nezbytná ke splnění povinnosti stanovit přiměřené podmínky k zajištění toho, aby byl rozpočet provozovatele infrastruktury Rede Ferroviária Nacional — REFER EP vyrovnaný, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají na straně jedné z čl. 5 odst. 3 směrnice Rady 91/440/EHS ze dne 29. července 1991 o rozvoji železnic Společenství, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/12/ES ze dne 26. února 2001, a na straně druhé z čl. 7 odst. 3 směrnice 91/440, ve znění směrnice 2001/12, jakož i z čl. 6 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/14/ES ze dne 26. února 2001 o přidělování kapacity železniční infrastruktury, zpoplatnění železniční infrastruktury a o vydávání osvědčení o bezpečnosti, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/58/ES ze dne 23. října 2007.

               2)

               Portugalské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 38, 5.2.2011.


title: Věc T-51/08 P: Rozsudek Tribunálu ze dne 30. listopadu 2011 — Komise v. Dittert ( „Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Úředníci — Povýšení — Povyšovací řízení 2005 — Prioritní body — Nepřiznání z důvodu technické závady — Výbor pro povyšování A* — Přiznání nižšího počtu dodatečných prioritních bodů, než bylo navrhováno nadřízenými — Nezařazení na seznam povýšených úředníků“ )

text:
               28.1.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 25/47

      Rozsudek Tribunálu ze dne 30. listopadu 2011 — Komise v. Dittert
      (Věc T-51/08 P) (1)

      (Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Úředníci - Povýšení - Povyšovací řízení 2005 - Prioritní body - Nepřiznání z důvodu technické závady - Výbor pro povyšování A* - Přiznání nižšího počtu dodatečných prioritních bodů, než bylo navrhováno nadřízenými - Nezařazení na seznam povýšených úředníků)
      (2012/C 25/89)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: G. Berscheid a K. Herrmann, zmocněnci)

         Další účastník řízení: Daniel Dittert (Lucemburk, Lucembursko) (zástupci: B. Cortese a C. Cortese, advokáti)

         Předmět

      Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (druhého senátu) ze dne 22. listopadu 2007, Dittert v. Komise (F-109/06, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí), směřující ke zrušení tohoto rozsudku.

         Výrok

                  1)

                  Kasační opravný prostředek se zamítá.

                  2)

                  Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady vynaložené Danielem Dittertem.

         (1)  Úř. věst. C 92, 12.4.2008.


title: Věc T-407/07: Rozsudek Tribunálu ze dne 15. září 2011 — CMB a Christof v. Komise ( Veřejné zakázky na dodávky — Nabídkové řízení EAR — Dodávky vybavení pro nakládání se zdravotnickým odpadem — Odmítnutí nabídky — Žaloba na neplatnost — Pravomoc Tribunálu — Lhůta k podání odvolání — Předchozí správní stížnost — Omluvitelný omyl — Kritéria zadání — Procesní pravidla — Povinnost uvést odůvodnění — Zásada řádné správy — Mimosmluvní odpovědnost )

text:
               22.10.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 311/34

         Rozsudek Tribunálu ze dne 15. září 2011 — CMB a Christof v. Komise
   (Věc T-407/07) (1)

   (Veřejné zakázky na dodávky - Nabídkové řízení EAR - Dodávky vybavení pro nakládání se zdravotnickým odpadem - Odmítnutí nabídky - Žaloba na neplatnost - Pravomoc Tribunálu - Lhůta k podání odvolání - Předchozí správní stížnost - Omluvitelný omyl - Kritéria zadání - Procesní pravidla - Povinnost uvést odůvodnění - Zásada řádné správy - Mimosmluvní odpovědnost)
   2011/C 311/60
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: CMB Maschinenbau & Handels GmbH (Gratkorn, Rakousko); a J. Christof GmbH (Štýrský Hradec, Rakousko) (zástupci: původně A. Petsche, N. Niejahr, advokáti, F. Young, solicitor a Q. Azau, advokát, poté A. Petsche, N. Niejahr a Q. Azau)

      Žalovaná: Evropská komise, jako právní nástupce Evropské agentury pro obnovu (EAR) (zástupci: P. van Nuffel, F. Erlbacher a T. Scharf, zmocněnci)

      Předmět

   Zrušení rozhodnutí EAR, kterým se zamítá nabídka předložená žalobkyněmi v rámci výzvy k podávání nabídek EuropeAid/124192/D/SUP/YA týkající se dodávky vybavení pro nakládání se zdravotnickým odpadem (Úř. věst. 2006, S 233-248823), jakož i rozhodnutí o zadání zakázky jinému uchazeči, a dále návrh na náhradu škody

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               CMB Maschinenbau & Handels GmbH a J. Christof GmbH ponesou vlastní náklady řízení a náklady vynaložené Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 8, 12.1.2008.


title: Věc C-379/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Německo) dne 26. června 2017 – Società Immobiliare Al Bosco Srl

text:
               25.9.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 318/6

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Německo) dne 26. června 2017 – Società Immobiliare Al Bosco Srl
   (Věc C-379/17)
   (2017/C 318/09)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesgerichtshof

      Účastnice původního řízení

      Navrhovatelka: Società Immobiliare Al Bosco Srl

      Předběžná otázka

   Je s čl. 38 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (1) slučitelné použít lhůtu stanovenou v právních předpisech vykonávajícího státu, na základě které již není možno z exekučního titulu po uplynutí určité doby vykonat rozhodnutí, rovněž na funkčně srovnatelný exekuční titul, který byl vydán v jiném členském státě a ve vykonávajícím státě uznán a prohlášen za vykonatelný?

      (1)  Úř. věst. 2001, L 12, s. 1.


title: Věc C-147/07: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 31. ledna 2008 – Komise Evropských společenství v. Francouzská republika (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 80/778/EHS a 98/83/ES — Jakost vody určená k lidské spotřebě — Nejvyšší koncentrace dusičnanů a pesticidů — Nesprávné použití)

text:
               29.3.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 79/8

         Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 31. ledna 2008 – Komise Evropských společenství v. Francouzská republika
   (Věc C-147/07) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 80/778/EHS a 98/83/ES - Jakost vody určená k lidské spotřebě - Nejvyšší koncentrace dusičnanů a pesticidů - Nesprávné použití)
   (2008/C 79/14)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: S. Pardo Quintillán, J. Hottiaux a J.-B. Laignelot, zmocněnci)

      Žalovaná: Francouzská republika (zástupci: G. de Bergues a S. Gasri, zmocněnci)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Nepřijetí, ve stanovené lhůtě, ustanovení nezbytných k dosažení souladu s článkem 4 směrnice Rady 98/83/ES ze dne 3. listopadu 1998 o jakosti vody určené k lidské spotřebě (Úř. věst. L 330, s. 32; Zvl. vyd. 15/04, s. 90) – Překročení limitů chemických ukazatelů stanovených v příloze I části B směrnice 98/83 v některých departementech – Dusičnany a pesticidy
   Výrok

               1)

               Francouzská republika tím, že nepřijala všechna opatření nezbytná k dosažení souladu s článkem 4 směrnice Rady 98/83/ES ze dne 3. listopadu 1998 o jakosti vody určené k lidské spotřebě, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z výše uvedené směrnice.

               2)

               Francouzské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 95, 28.4.2007.


title: Věc C-52/07: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Marknadsdomstolen (Švédsko) dne 6. února 2007 – Kanal 5 Ltd a TV 4 AB v. Föreningen Svenska Tonsättares Internationella Musikbyrå (STIM)

text:
               28.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 95/17

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Marknadsdomstolen (Švédsko) dne 6. února 2007 – Kanal 5 Ltd a TV 4 AB v. Föreningen Svenska Tonsättares Internationella Musikbyrå (STIM)
   (Věc C-52/07)
   (2007/C 95/28)
   Jednací jazyk: švédština
   Předkládající soud
   Marknadsdomstolen
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Kanal 5 Ltd a TV 4 AB

      Žalovaný: Föreningen Svenska Tonsättares Internationella Musikbyrå (STIM)
   Předběžné otázky

               A.

               Musí být článek 82 ES vykládán tak, že postup organizace pro kolektivní správu autorských práv, která má de facto monopolní postavení v členském státu a která používá nebo uplatňuje pro komerční televizní kanály model stanovení odměny za právo zpřístupňovat hudební díla v televizním vysílání určeném veřejnosti, jehož součástí je výpočet odměny jako podílu příjmů televizních kanálů z takového televizního vysílání určeného veřejnosti, představuje zneužití dominantního postavení?

               B.

               Musí být článek 82 ES vykládán tak, že postup organizace pro kolektivní správu autorských práv, která má de facto monopolní postavení v členském státu a která používá nebo uplatňuje pro komerční televizní kanály model stanovení odměny za právo zpřístupňovat hudební díla v televizním vysílání určeném veřejnosti, jehož součástí je výpočet odměny jako podílu příjmů televizních kanálů z takového televizního vysílání určeného veřejnosti, pokud neexistuje jasný vztah mezi příjmy a plněním poskytovaným organizací pro kolektivní správu autorských práv, tedy souhlasem s provozováním hudebních děl chráněných autorským právem, jak je běžné, například, ve zpravodajství nebo sportovních přenosech, a pokud dochází k nárůstu příjmů v důsledku rozvoje programových schémat, investic do technologií a řešení na míru zákazníkům, představuje zneužití dominantního postavení?

               C.

               Je odpověď na otázku A nebo B dotčena tím, že je možné určit a kvantifikovat provozovaná hudební díla a sledovanost?

               D.

               Je odpověď na otázku A nebo B dotčena tím, že model stanovení odměny (model založený na příjmech) není používán obdobně pro veřejnoprávní společnost?


title: Věc C-403/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Višje sodišče v Mariboru (Slovinská republika) dne 20. října 2009 — Jasna Detiček v. Maurizio Sgueglia

text:
               19.12.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 312/24

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Višje sodišče v Mariboru (Slovinská republika) dne 20. října 2009 — Jasna Detiček v. Maurizio Sgueglia
   (Věc C-403/09)
   2009/C 312/39
   Jednací jazyk: slovinština

      Předkládající soud

   Višje sodišče v Mariboru

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Jasna Detiček

      Žalovaný: Maurizio Sgueglia

      Předběžné otázky

               1)

               Je soud Slovinské republiky (členského státu Evropského společenství) příslušný v souladu s článkem 20 nařízení (ES) č. 2201/2003 (1) k přijetí předběžných opatření, jestliže soud jiného členského státu, který je na základě uvedeného nařízení příslušný rozhodnout ve věci samé, již přijal předběžné opatření, které bylo prohlášeno za vykonatelné na území Slovinské republiky?

               2)

               V případě kladné odpovědi na uvedenou otázku:
               Může slovinský soud přijmout na základě vnitrostátního práva (článek 20 nařízení toto použití vnitrostátního práva umožňuje) předběžné opatření na základě článku 20 nařízení, kterým změní nebo zrušuje pravomocné a vykonatelné předběžné opatření přijaté soudem jiného členského státu, který na je základě nařízení příslušný rozhodnout ve věci samé?

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 2201/2003 ze dne 27. listopadu 2003 o příslušnosti a uznávání a výkonu rozhodnutí ve věcech manželských a ve věcech rodičovské zodpovědnosti a o zrušení nařízení (ES) č. 1347/2000 (Úř. věst. L 338, s.1; Zvl. vyd. 19/06, s. 243).


title: Věc C-520/07 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 22. listopadu 2007 Komisí Evropských společenství proti rozsudku Soudu prvního stupně (čtvrtého rozšířeného senátu) vydanému dne 12. září 2007 ve věci T-196/02, MTU Friedrichshafen GmbH v. Komise Evropských společenství

text:
               26.1.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/34

         Kasační opravný prostředek podaný dne 22. listopadu 2007 Komisí Evropských společenství proti rozsudku Soudu prvního stupně (čtvrtého rozšířeného senátu) vydanému dne 12. září 2007 ve věci T-196/02, MTU Friedrichshafen GmbH v. Komise Evropských společenství
   (Věc C-520/07 P)
   (2008/C 22/62)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Komise Evropských společenství (zástupci: K. Gross, B. Martenczuk, zmocněnci)

      Další účastnice řízení: MTU Friedrichshafen GmbH
   Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit napadený rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 12. září 2007 ve věci T-196/02, MTU Friedrichshafen GmbH v. Komise Evropských společenství;

               —

               vydat konečné rozhodnutí ve věci a zamítnout žalobu jako neopodstatněnou;

               —

               uložit žalobkyni v původním řízení jak náhradu nákladů řízení o kasačním opravném prostředku, tak i náhradu nákladů řízení v prvním stupni ve věci T-196/02.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Soud prvního stupně pochybil tím, že vycházel z předpokladu, že ke zjištění skutečného příjemce podpory nelze uplatnit možnost rozhodnout na základě dostupných informací. Zjištění skutečného příjemce bývá obvykle součástí rozhodnutí Komise nařizujících vrácení protiprávních podpor. Toto zjištění je totiž nezbytné k zajištění účinného vrácení protiprávní podpory. Proto není vyloučení možnosti určit na základě dostupných informací skutečného příjemce podpory slučitelné s čl. 13 odst. 1 nařízení (ES) č. 659/1999.
   Zadruhé Soud vycházel neprávem z toho, že rozhodnutí Komise bylo založeno na pouhé domněnce, která neodpovídala požadavkům rozhodnutí na základě dostupných informací. Jednak není při rozhodování na základě dostupných informací nutná naprostá jistota. Kromě toho se rozhodnutí Komise opíralo o informace o nákladech na vývoj know-how předané insolvenčním správcem SKL-M. Komise měla tudíž dostatečné informace k tomu, aby vyvodila, že převod know-how na MTU představoval výhodu pro tento podnik.


title: Věc T-549/08: Rozsudek Tribunálu ze dne 18. června 2010 — Lucembursko v. Komise ( „ESF — Pozastavení finanční podpory — Boj proti diskriminaci a nerovnostem v souvislosti s trhem práce — Závažné nedostatky v systémech řízení nebo kontroly, které mohou vést k systémovým nesrovnalostem — Článek 39 odst. 2 písm. c) nařízení (ES) č. 1260/1999 — Legitimní očekávání“ )

text:
               31.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/37

         Rozsudek Tribunálu ze dne 18. června 2010 — Lucembursko v. Komise
   (Věc T-549/08) (1)

   (ESF - Pozastavení finanční podpory - Boj proti diskriminaci a nerovnostem v souvislosti s trhem práce - Závažné nedostatky v systémech řízení nebo kontroly, které mohou vést k systémovým nesrovnalostem - Článek 39 odst. 2 písm. c) nařízení (ES) č. 1260/1999 - Legitimní očekávání)
   2010/C 209/55
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Lucemburské velkovévodství (zástupci: M. Fisch, zmocněnkyně, ve spolupráci s P. Kinschem, advokátem)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupkyně: A. Steiblytė a B. Conte, zmocněnkyně)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise K(2008) 5383 ze dne 24. září 2008 o pozastavení průběžných plateb z Evropského sociálního fondu (ESF) pro jednotný programový dokument o strukturálních zásazích Společenství pro cíl č. 3 v Lucembursku a rozhodnutí Komise K(2008) 5730 ze dne 6. října 2008 o pozastavení průběžných plateb v rámci programu iniciativy Společenství při boji proti diskriminaci a nerovnostem v souvislosti s trhem práce (EQUAL) v Lucembursku.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Lucemburskému velkovévodství se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 44, 21.2.2009.


title: Věc C-477/07: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hof van beroep te Antwerpen (Belgie) dne 29. října 2007 – Gerlach & Co. NV v. Belgický stát

text:
               12.1.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 8/6

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hof van beroep te Antwerpen (Belgie) dne 29. října 2007 – Gerlach & Co. NV v. Belgický stát
   (Věc C-477/07)
   (2008/C 8/11)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Předkládající soud
   Hof van beroep te Antwerpen
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Gerlach & Co. NV

      Žalovaný: Belgický stát
   Předběžné otázky

               1.

               Je zaúčtování ve smyslu čl. 221 odst. 1 celního kodexu Společenství (vydaného nařízením Rady [EHS] č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, [kterým se vydává celní kodex Společenství]) (Úř. věst. L 302, 19.10.1992, s. 1; Zvl. vyd. 02/04, s. 307, dále jen „celní kodex“)] zaúčtováním ve smyslu článku 217 celního kodexu, které spočívá v tom, že celní orgány zapíší částku cla do účetních dokladů nebo na jiný rovnocenný nosič údajů, a je třeba toto zaúčtování odlišit od zapsání částky cla do účtování vlastních zdrojů ve smyslu článku 6 nařízení Rady (EHS, Euratom) č. 1552/89 ze dne 29. května 1989, kterým se provádí rozhodnutí 88/376/EHS, Euratom o systému vlastních zdrojů Společenství (Úř. věst. L 155, 7.6.1989, s. 1) [nyní článek 6 nařízení Rady [ES, Euratom] č. 1150/2000 ze dne 22. května 2000, kterým se provádí rozhodnutí 2000/597/ES, Euratom o systému vlastních zdrojů Společenství (Úř. věst. L 130, 31.5.2000, s. 1; Zvl. vyd. 01/03, s. 169)]?

               2.

               Musí být čl. 221 odst. 2 celního kodexu vykládán v tom smyslu, že sdělení částky cla dlužníkovi celními orgány odpovídajícím postupem může být považováno za sdělení částky cla dlužníkovi upravené v čl. 221 odst. 1 celního kodexu pouze v případě, že částka cla byla zaúčtována již před tím, než ji celní orgány sdělily dlužníkovi?

               3.

               Musí být čl. 221 odst. 1 celního kodexu vykládán v tom smyslu, že nelze požadovat částku cla, pokud byla celními orgány odpovídajícím postupem sdělena dlužníkovi, avšak aniž by byla zaúčtována celními orgány před jejím sdělením dlužníkovi, takže celní orgány mohou dodatečně vybírat částku cla pouze v případě, že je opět dlužníkovi sdělena odpovídajícím postupem poté, co byla zaúčtována, a pokud toto nastane během platné promlčecí lhůty?


title: Věc F-81/09: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 15. února 2011 — Marcuccio v. Komise ( „Veřejná služba — Úředníci — Příspěvek v invaliditě — Chyba při výpočtu — Výplata nedoplatků — Dlužné úroky z prodlení — Použitelná úroková míra — Roční kapitalizace — Majetková a nemajetková újma“ )

text:
               26.3.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 95/13

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 15. února 2011 — Marcuccio v. Komise
   (Věc F-81/09) (1)

   (Veřejná služba - Úředníci - Příspěvek v invaliditě - Chyba při výpočtu - Výplata nedoplatků - Dlužné úroky z prodlení - Použitelná úroková míra - Roční kapitalizace - Majetková a nemajetková újma)
   2011/C 95/20
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Luigi Marcuccio (Tricase, Itálie) (zástupce: G. Cipressa, avocat)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Currall a C. Berardis-Kayser, zmocněnci, ve spolupráci s A. Dal Ferro, advokátem)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise, jímž byla částečně zamítnuta žádost žalobce o to, aby mu byly vyplaceny úroky z prodlení související s výplatou invalidního příspěvku, který mu byl přiznán.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí také čtvrtinu nákladů řízení vynaložených Luigim Marcucciem.

               3)

               Luigi Marcuccio ponese tři čtvrtiny vlastních nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 312, 19.12.2009, s. 44.


title: Věc C-282/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgerichtshof (Rakousko) dne 24. května 2013 — T-Mobile Austria GmbH v. Telekom-Control-Kommission

text:
               7.9.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 260/21

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgerichtshof (Rakousko) dne 24. května 2013 — T-Mobile Austria GmbH v. Telekom-Control-Kommission
   (Věc C-282/13)
   2013/C 260/35
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Verwaltungsgerichtshof

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: T-Mobile Austria GmbH

      Žalovaná: Telekom-Control-Kommission

      Vedlejší účastníci řízení: Hutchison 3 G Austria Holdings GmbH, Hutchinson 3G Austria GmbH, Orange Austria Telecommunication GmbH, Stubai SCA, Orange Belgium SA, A1 Telekom Austria AG

      Další účastník řízení: Bundesministerin für Verkehr, Innovation und Technologie

      Předběžná otázka

   Mají být články 4 a 9b směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/21/ES (1) ze dne 7. března 2002 o společném předpisovém rámci pro sítě a služby elektronických komunikací (rámcová směrnice) a čl. 5 odst. 6 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/20/ES (2) ze dne 7. března 2002 o oprávnění pro sítě a služby elektronických komunikací (autorizační směrnice) vykládány v tom smyslu, že soutěžiteli ve vnitrostátním řízení podle článku 5 odst. 6 autorizační směrnice přiznávají postavení dotčené osoby ve smyslu čl. 4 odst. 1 rámcové směrnice?

      (1)  Úř. věst. L 108, s. 33; Zvl. vyd. 13/29, s. 349.

      (2)  Úř. věst. L 108, s. 21; Zvl. vyd. 13/29, s. 337., ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/140/ES ze dne 25. listopadu 2009, kterou se mění směrnice 2002/21/ES o společném předpisovém rámci pro sítě a služby elektronických komunikací, směrnice 2002/19/ES o přístupu k sítím elektronických komunikací a přiřazeným zařízením a o jejich vzájemném propojení a směrnice 2002/20/ES o oprávnění pro sítě a služby elektronických komunikací, Úř. věst. L 337, s.37.


title: Věc C-12/15: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 16. června 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemsko) – Universal Music International Holding BV v. Michael Tétreault Schilling, Irwin Schwartz, Josef Brož „Řízení o předběžné otázce — Soudní spolupráce v občanských věcech — Nařízení (ES) č. 44/2001 — Zvláštní příslušnost — Článek 5 bod 3 — Věci týkající se deliktní nebo kvazideliktní odpovědnosti — Škodná událost — Nedbalost advokáta při vyhotovení smlouvy — Místo, kde došlo ke škodné události“

text:
               22.8.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 305/7

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 16. června 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemsko) – Universal Music International Holding BV v. Michael Tétreault Schilling, Irwin Schwartz, Josef Brož
   (Věc C-12/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Soudní spolupráce v občanských věcech - Nařízení (ES) č. 44/2001 - Zvláštní příslušnost - Článek 5 bod 3 - Věci týkající se deliktní nebo kvazideliktní odpovědnosti - Škodná událost - Nedbalost advokáta při vyhotovení smlouvy - Místo, kde došlo ke škodné události“)
   (2016/C 305/10)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hoge Raad der Nederlanden

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Universal Music International Holding BV

      Žalovaní: Michael Tétreault Schilling, Irwin Schwartz, Josef Brož

      Výrok

               1)

               Článek 5 bod 3 nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech musí být vykládán v tom smyslu, že v takové situaci, jako je situace ve věci v původním řízení, nemůže být za „místo, kde došlo ke škodné události“, při neexistenci jiných vazeb považováno místo v členském státě, kde vznikla újma, pokud tato újma spočívá výlučně ve finanční ztrátě, která se projeví přímo na bankovním účtu žalobce a je důsledkem protiprávního jednání, k němuž došlo v jiném členském státě.

               2)

               V rámci ověřování příslušnosti podle nařízení č. 44/2001 musí soud, jemuž byla věc předložena, posoudit všechny informace, které má k dispozici, včetně případných námitek žalovaného.

      (1)  Úř. věst. C 89, 16. 3. 2015.


title: Věc T-90/07 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 26. března 2007 Belgickým královstvím proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 16. března 2007 ve věci F-92/05, Genette v. Komise

text:
               26.5.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 117/29

         Kasační opravný prostředek podaný dne 26. března 2007 Belgickým královstvím proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 16. března 2007 ve věci F-92/05, Genette v. Komise
   (Věc T-90/07 P)
   (2007/C 117/46)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Navrhovatel: Belgické království (zástupce: L. Van den Broeck, zmocněnec)

      Další účastníci řízení: Emmanuel Genette, Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání navrhovatele

               —

               Zrušit rozsudek Soudu pro veřejnou službu ze dne 16. ledna 2007 ve věci F-92/05.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Rozsudkem ze dne 16. ledna 2007 vydaným ve věci F-92/05, Genette v. Komise, Soud pro veřejnou službu (SVS) vyhověl žalobě podané E. Genettem, jejímž předmětem bylo zrušení rozhodnutí Komise ze dne 25. ledna 2005, kterým bylo zamítnuto jednak zpětvzetí žádosti žalobce týkající se převodu nároků na důchod nabytých v belgickém důchodovém systému podané v roce 2001, a jednak povolení žádosti o nový převod.
   Na podporu svého kasačního opravného prostředku Belgické království, vedlejší účastník v prvním stupni na podporu návrhových žádání Komise, nejprve uplatňuje, že SVS nemá pravomoc posuzovat s ohledem na belgické právo přípustnost návrhu na zpětvzetí žádosti týkající se převodu nároků na důchod nabytých v belgickém důchodovém systému do systému Společenství. Podle žalobce SVS překročil svou pravomoc, když se vyjádřil k dosahu ustanovení vnitrostátního belgického práva, která se použijí v projednávaném případě.
   Zadruhé Belgické království tvrdí, že SVS porušil právo Společenství, zejména ustanovení služebního řádu, při posouzení přípustnosti podání nové žádosti o převod.
   Krom toho Belgické království uplatňuje, že SVS porušil právo Společenství svým nesprávným posouzením existence nové skutečnosti, což podle něj nesmí být posuzováno ve vztahu ke vstupu reformy služebního řádu v platnost, ale ve vztahu k ustanovením belgického zákona.
   Konečně se Belgické království dovolává důvodu kasačního opravného prostředku vycházejícího z porušení zásady právní jistoty.


title: Věc T-200/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 28. května 2013 — Al Matri v. Rada ( „Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Omezující opatření přijatá vůči některým osobám a subjektům vzhledem k situaci v Tunisku — Zmrazení finančních prostředků — Neexistence právního základu“ )

text:
               3.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 225/69

         Rozsudek Tribunálu ze dne 28. května 2013 — Al Matri v. Rada
   (Věc T-200/11) (1)

   (Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vůči některým osobám a subjektům vzhledem k situaci v Tunisku - Zmrazení finančních prostředků - Neexistence právního základu)
   2013/C 225/152
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Fahed Mohamed Sakher Al Matri (Doha, Katar) (zástupci: M. Lester, barrister, a B. Martin, solicitor)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: M. Bishop a I. Gurov, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Evropská komise (zástupci: A. Bordes a M. Konstantinidis, zmocněnci); a Tuniská republika (zástupce: W. Bourdon, advokát)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení zaprvé prováděcího rozhodnutí Rady 2011/79/SZB ze dne 4. února 2011, kterým se provádí rozhodnutí Rady 2011/72/SZBP o omezujících opatřeních vůči některým osobám a subjektům vzhledem k situaci v Tunisku (Úř. věst. L 31, s. 40), zadruhé nařízení Rady (EU) č. 101/2011 ze dne 4. února 2011 o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci v Tunisku (Úř. věst. L 31, s. 1) a zatřetí rozhodnutí Rady 2012/50/SZBP ze dne 27. ledna 2012, kterým se mění rozhodnutí 2011/72/SZBP (Úř. věst. L 27, s. 11), v rozsahu, v němž se tyto akty týkají žalobce.

      Výrok rozsudku

               1)

               Prováděcí Rozhodnutí Rady 2011/79/SZBP ze dne 4. února 2011, kterým se provádí rozhodnutí Rady 2011/72/SZBP o omezujících opatřeních vůči některým osobám a subjektům vzhledem k situaci v Tunisku a nařízení Rady (EU) č. 101/2011 ze dne 4. února 2011 o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci v Tunisku, se zrušují v rozsahu, v němž se týkají Faheda Mohameda Sakhera Al Matriho.

               2)

               Účinky prováděcího rozhodnutí 2011/79 zůstanou vůči Fahedovi Mohamedu Sakherovi Al Matrimu zachovány do doby, než nabude účinnosti zrušení nařízení č. 101/2011 v rozsahu, v němž se jej týká.

               3)

               Není namístě rozhodnout o zbývající části žaloby.

               4)

               Rada Evropské unie ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady vynaložené Fahedem Mohamedem Sakherem Al Matri.

               5)

               Evropská komise a Tuniská republika ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 160, 28.5.2011.


title: Věc T-331/06: Rozsudek Tribunálu ze dne 8. července 2010 — Evropaïki Dynamiki v. EEA ( „Veřejné zakázky na služby — Zadávací řízení EEA — Poskytování konzultačních služeb v oblasti informačních technologií — Odmítnut nabídky — Žaloba na neplatnost — Pravomoc Tribunálu — Zadávací kritéria stanovená v zadávací dokumentaci — Podpůrná kritéria — Zjevně nesprávné posouzení — Povinnost uvést důvody, na nichž se rozhodnutí zakládá“ )

text:
               28.8.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 234/31

         Rozsudek Tribunálu ze dne 8. července 2010 — Evropaïki Dynamiki v. EEA
   (Věc T-331/06) (1)

   (Veřejné zakázky na služby - Zadávací řízení EEA - Poskytování konzultačních služeb v oblasti informačních technologií - Odmítnut nabídky - Žaloba na neplatnost - Pravomoc Tribunálu - Zadávací kritéria stanovená v zadávací dokumentaci - Podpůrná kritéria - Zjevně nesprávné posouzení - Povinnost uvést důvody, na nichž se rozhodnutí zakládá)
   2010/C 234/52
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atény, Řecko) (zástupci: N. Korogiannakis a N. Keramidas, advokáti)

      Žalovaná: Evropská agentura pro životní prostředí (EEA) (zástupci: M. Hofstötter, zmocněnec, ve spolupráci s J. Stuyckem, advokátem)

      Předmět

   Návrh na zrušení rozhodnutí Evropské agentury pro životní prostředí ze dne 14. září 2006, jímž byla odmítnuta nabídka podaná žalobkyní v rámci zadávacího řízení EEA/IDS/06/002, které se týkalo poskytování konzultačních služeb v oblasti IT (Úř. věst. S 118-125101), a jímž byla tato veřejná zakázka zadána jiným uchazečům.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 326, 30.12.2006.


title: Věc T-621/15: Žaloba podaná dne 9. listopadu 2015 – Tractel Greifzug v. OHIM – Jiangsu Shenxi Construction Machinery (Tvar motorem ovládaného navijáku)

text:
               18.1.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 16/44

         Žaloba podaná dne 9. listopadu 2015 – Tractel Greifzug v. OHIM – Jiangsu Shenxi Construction Machinery (Tvar motorem ovládaného navijáku)
   (Věc T-621/15)
   (2016/C 016/52)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Tractel Greifzug GmbH (Bergisch Gladbach, Německo) (zástupci: Rechtsanwälte U. Lüken a C. Maierhöfer)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Jiangsu Shenxi Construction Machinery Co. Ltd (Wuxi, Čína)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Majitelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Trojrozměrná ochranná známka Společenství (Tvar motorem ovládaného navijáku) – Ochranná známka Společenství č. 7 033 061

      Řízení před OHIM: Řízení o prohlášení neplatnosti

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 3. září 2015, ve věci R 1658/2014-1

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí a návrh na prohlášení neplatnosti v plném rozsahu zrušil;

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení čl. 7 odst. 1 nařízení č. 207/2009;

               —

               Porušení čl. 7 odst. 1 písm. e) bod ii) nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-11/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 23. září 2014 – Tegometall International v. OHIM – Irega (MEGO) „Ochranná známka Společenství — Řízení o prohlášení neplatnosti — Slovní ochranná známka Společenství MEGO — Relativní důvod pro zamítnutí zápisu — Předchozí námitkové řízení — Neexistence překážky věci rozsouzené“

text:
               3.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 388/13

         Rozsudek Tribunálu ze dne 23. září 2014 – Tegometall International v. OHIM – Irega (MEGO)
   (Věc T-11/13) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Slovní ochranná známka Společenství MEGO - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Předchozí námitkové řízení - Neexistence překážky věci rozsouzené“)
   2014/C 388/15
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Tegometall International AG (Lengwil, Švýcarsko) (zástupci: H. Timmann a E. Schaper, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupkyně: D. Walicka, zmocněnkyně)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Irega AG (Zuchwil, Švýcarsko)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 25. října 2012 (věc R 1522/2011-1) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Tegometall International AG a Irega AG.

      Výrok

               1.

               Rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 25. října 2012 (věc R 1522/2011-1) se zrušuje.

               2.

               OHIM ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady vynaložené společností Tegometall International AG v řízení před Tribunálem a odvolacím senátem.

      (1)  Úř. věst. C 55, 23.2.2013.


title: Věc T-245/09: Žaloba podaná dne 24. června 2009 — Shell Hellas v. Komise

text:
               15.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 193/29

         Žaloba podaná dne 24. června 2009 — Shell Hellas v. Komise
   (Věc T-245/09)
   2009/C 193/47
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Shell Hellas Oil and Chemical SA (Shell Hellas AE) (Attica, Řecko) (zástupce: P. Hubert, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit v plném rozsahu nebo částečně implicitní zápornou odpověď Komise ze dne 16. dubna 2009 na žádost o přístup k dokumentům, které má Komise v držení (č. j. GESTDEM 6159/2008) a vyvodit z toho veškeré nezbytné důsledky s ohledem na přístup žalobkyně k požadovaným dokumentům;

               —

               podpůrně zrušit v plném rozsahu nebo částečně dopis Generálního sekretariátu Komise ze dne 15. dubna 2009, jestliže by jej Soud považoval za rozhodnutí, v němž bylo uvedeno, že není možné odpovědět na žádost žalobkyně o přístup k dokumentům Komise (č. j. GESTDEM 6159/2008) a vyvodit z toho veškeré nezbytné důsledky s ohledem na přístup žalobkyně k požadovaným dokumentům;

               —

               uložit Komisi náhradu všech nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   V předložené žalobě se žalobkyně domáhá zrušení implicitního rozhodnutí Komise, kterým jí být odepřen přístup k veškeré korespondenci týkající se vyšetřování na trhu s palivem, kterou si mezi sebou vyměnily Komise a řecký úřad pro hospodářskou soutěž podle čl. 11 odst. 4 nařízení č. 1/2003. Podpůrně, pokud by byl Soudem shledán jako explicitní zamítavé rozhodnutí, žalobkyně požaduje zrušení dopisu Generálního sekretariátu Komise, v němž je uvedeno, že Komise nemůže odpovědět na žádost o přístup k dokumentům podanou žalobkyní.
   Na podporu své žaloby žalobkyně vznáší tři žalobní důvody.
   Prvním žalobním důvodem vycházejícím z porušení článku 253 ES žalobkyně uvádí, že vzhledem k tomu, že odepření bylo implicitní, žalovaná neposkytla — což vyplývá ze samotné povahy rozhodnutí — odůvodnění, které by žalobkyni umožnilo se seznámit s důvody tohoto odepření.
   Druhým žalobním důvodem vzneseným podpůrně, jestliže Soud shledá, buď že dopis Generálního sekretariátu Komise je napadnutelné rozhodnutí, nebo že nový dopis Generálního sekretariátu ze dne 18. června 2009 poskytuje skutečné důvody implicitního rozhodnutí, žalobkyně tvrdí, že poskytnuté odůvodnění neodpovídá požadavkům na odůvodnění uvedeným v článku 253 ES a je v rozporu s dopisem i s duchem nařízení č. 1049/2001 (1).
   Třetím žalobním důvodem vycházejícím z porušení článku 255 ES a nařízení č. 1049/2001 žalobkyně uvádí, že dokumenty, ke kterým byl požadován přístup, nespadají do oblasti výjimek ze zásady transparentnosti stanovených nařízením č. 1049/2001. V tomto ohledu žalobkyně uvádí, že:

               —

               Komise nepřezkoumala dokumenty jednotlivě, ale obecně posoudila výjimky uvedené v nařízení se zřetelem na kategorie dokumentů;

               —

               Komise nemohla přímo konzultovat řecký úřad pro hospodářskou soutěž na základě čl. 4 odst. 5 nařízení č. 1049/2001, aby získala jeho stanovisko na zpřístupnění dokumentů, vzhledem k tomu, že pouze členský stát je na tomto základě oprávněn zpřístupnění dokumentů odepřít;

               —

               Komise se za účelem odepření zpřístupnění veškerých dokumentů nesprávně dovolávala výjimky vztahující se k ochraně obchodních zájmů (čl. 4 odst. 2 první odrážka nařízení č. 1049/2001) v rozsahu, v němž mohla z dokumentů odstranit důvěrné informace;

               —

               Komise se nemohla dovolávat výjimky týkající se ochrany vyšetřování (čl. 4 odst. 2 třetí odrážka nařízení č.1049/2001), jelikož řecký úřad pro hospodářskou soutěž již v uvedené věci přijal konečné rozhodnutí;

               —

               se nemohla dovolávat ani výjimky týkající se ochrany rozhodovacího procesu, buď protože dokumenty, ke kterým byl požadován přístup, nespadají do oblasti rozhodovacího procesu, a nebo protože ohrožení rozhodovacího procesu nemůže být závažné.

         Závěrem žalobkyně uvádí, že v každém případě existuje vyšší veřejný zájem na zpřístupnění dotčených dokumentů, a to účinně umožnit jednotné použití práva Společenství.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, s. 43).


title: Věc C-372/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Krajským súdom v Prešove (Slovensko) dne 1. srpna 2014 – Provident Financial s. r. o. v. Zdeněk Sobotka

text:
               27.10.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 380/2

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Krajským súdom v Prešove (Slovensko) dne 1. srpna 2014 – Provident Financial s. r. o. v. Zdeněk Sobotka
   (Věc C-372/14)
   2014/C 380/02
   Jednací jazyk: slovenština

      Předkládající soud

   Krajský súd v Prešove

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Provident Financial s. r. o.

      Žalovaný: Zdeněk Sobotka

      Předběžné otázky

               1.

               Má se směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/29/ES (1) ze dne 11. května 2005 o nekalých obchodních praktikách vůči spotřebitelům na vnitřním trhu a o změně směrnice Rady 84/450/EHS, směrnic Evropského parlamentu a Rady 97/7/ES, 98/27/ES a 2002/65/ES a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2006/2004 („směrnice o nekalých obchodních praktikách“) (Úř. věst. L 149, s. 22) vykládat tak, že se za nekalou obchodní praktiku považuje také chování poskytovatele spotřebitelského úvěru, pokud předkládá smluvní podmínky spotřebitelovi tak, že vytváří formálně dojem o možnosti výběru doplňkové služby o zajištění splátek úvěru a ve skutečnosti nepatřičně ovlivňuje spotřebitele, aby doplňkovou službu přijal?

               2.

               Má se směrnice o nekalých obchodních praktikách vykládat tak, že se za nekalou obchodní praktiku považuje jednání věřitele, pokud spotřebiteli předkládá smluvní podmínky takovým způsobem, že spotřebiteli poskytne údaj o výši roční procentní sazby nákladů (RPSN), jejíž součástí nejsou náklady na doplňkovou službu?

               3.

               Má se směrnice o nekalých obchodních praktikách vykládat tak, že se za nekalou obchodní praktiku považuje jednání věřitele, pokud na trhu se spotřebitelskými úvěry vyžaduje od spotřebitelů podstatně vyšší cenu za vedlejší službu, než jsou skutečné náklady na takovouto vedlejší službu, a zda se tak neobchází požadavek transparentnosti skutečných celkových nákladů na spotřebitelský úvěr, pokud náklady na vedlejší službu nejsou součástí RPSN?

               4.

               Má se směrnice Rady 93/13/EHS (2) ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách ve spotřebitelských smlouvách (dále jen „směrnice 93/13/EHS“) vykládat tak, že služba zajištění splácení spotřebitelského úvěru, jejímž předmětem je hotovostní přebírání splátek úvěru od spotřebitele, představuje hlavní předmět plnění při spotřebitelském úvěru?

               5.

               Má se směrnice Rady 87/102/EHS (3) ze dne 22. prosince 1986 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se spotřebitelského úvěru, pozměněná a doplněná směrnicí Evropského parlamentu a Rady 98/7/ES (4) ze dne 16. února 1998, vykládat tak, že se do RPSN zahrnuje i odměna za hotovostní přebírání splátek úvěru nebo její část, pokud odměna podstatně převyšuje náklady nezbytné na tuto vedlejší službu, a má se článek 14 této směrnice vykládat tak, že jde o obcházení institutu RPSN, pokud při doplňkové službě odměna podstatně převyšuje náklady na doplňkovou službu a odměna není zahrnuta do RPSN?

               6.

               Má se směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách ve spotřebitelských smlouvách vykládat tak, že ke splnění požadavku transparentnosti vedlejší služby, za kterou se platí administrativní poplatek, stačí, že cena této administrativní služby (administrativní poplatek) je jasná a srozumitelná, i když předmět plnění této administrativní služby není určen?

               7.

               Má se čl. 4 odst. 1 a 2 směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách ve spotřebitelských smlouvách vykládat tak, že pouhá skutečnost, že administrativní poplatek je zahrnut do výpočtu RPSN, brání tomu, aby se vykonal soudní přezkum takovéhoto administrativního poplatku pro účely této směrnice?

               8.

               Má se směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách ve spotřebitelských smlouvách vykládat tak, že samotná výše administrativního poplatku pro účely této směrnice brání soudnímu přezkumu?

               9.

               Je-li odpověď na otázku pod bodem 6 taková, že předmět administrativní služby, za kterou se má platit administrativní poplatek, je dostatečně transparentní, představuje v takovém případě administrace se všemi možnými v úvahu přicházejícími administrativními pracemi a úkony hlavní předmět spotřebitelského úvěru?

               10.

               Má se čl. 4 odst. 1 směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách ve spotřebitelských smlouvách vykládat tak, že pro účely této směrnice je relevantní inter alia skutečnost, že za poplatek za vedlejší službu obdrží spotřebitel plnění, které převážně není v jeho zájmu, ale v zájmu věřitele spotřebitelského úvěru?

      (1)  Úř. věst. L 149, s. 22.

      (2)  Úř. věst. L 95, s. 29.

      (3)  Úř. věst. 1987 L 42, s. 48.

      (4)  Úř. věst. L 101, s. 17.


title: Věc C-166/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Büdingen (Německo) dne 18. dubna 2008 – Trestní řízení proti Guidu Weberovi

text:
               19.7.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 183/11

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Büdingen (Německo) dne 18. dubna 2008 – Trestní řízení proti Guidu Weberovi
   (Věc C-166/08)
   (2008/C 183/21)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Amtsgericht Büdingen
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Staatsanwaltschaft b.d. LG Gießen

      Obžalovaný: Guido Weber
   Předběžné otázky
   Musí být čl. 7 odst. 1 druhá věta směrnice Rady 89/397/EHS ze dne 14. června 1989 o úředním dozoru nad potravinami (1), pokud jde o pojem „dotčené osoby“, vykládán v tom smyslu, že tímto pojmem je míněn nejen výrobce, ale i prodejce potravin, pokud by ze strany orgánů vykonávajících dozor měl být činěn odpovědným z hlediska trestního nebo přestupkového práva za stav a označování potravin na etiketách?

      (1)  Úř. věst. L 186, s. 23.


title: Věc C-43/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Milano (Itálie) dne 31. ledna 2011 — Trestní řízení proti Assanemu Sambovi

text:
               9.4.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 113/7

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Milano (Itálie) dne 31. ledna 2011 — Trestní řízení proti Assanemu Sambovi
   (Věc C-43/11)
   2011/C 113/12
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale di Milano

      Účastník původního řízení

   Assane Samb

      Předběžná otázka

   Brání s ohledem na zásady loajální spolupráce a užitečného účinku směrnic články 15 a 16 směrnice 2008/115/ES (1) tomu, aby státnímu příslušníku třetí země, jehož pobyt na území členského státu je neoprávněný, byl uložen trest odnětí svobody v délce trvání do čtyř let v případě, že nesplnil první příkaz questore, a trest odnětí svobody v délce trvání do pěti let v případě, že nesplnil následné příkazy (současně s povinností policie dotyčného zadržet jako v případě přistižení při páchání trestného činu) pouze v důsledku toho, že nedostatečně spolupracoval v rámci řízení o vyhoštění, a zvláště v návaznosti na to, že pouze nesplnil příkaz k ukončení pobytu vydaný správním orgánem?

      (1)  Úř. věst. L 348, s. 98.


title: Věc C-66/13: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 26. listopadu 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Consiglio di Stato – Itálie) – Green Network SpA v. Autorità per l'energia elettrica e il gas „Řízení o předběžné otázce — Vnitrostátní program podpory spotřeby elektřiny vyrobené z obnovitelných zdrojů energie — Povinnost výrobců a dovozců elektřiny dodat do vnitrostátní distribuční soustavy určité množství elektřiny z obnovitelných zdrojů energie nebo v případě nedostatku takových zdrojů, nakoupit u příslušného orgánu ‚zelená osvědčení‘  — Důkaz tohoto dodání vyžadující předložení osvědčení o zeleném původu vyrobené nebo dovezené elektřiny — Přijetí osvědčení vydaných ve třetím státě, jež je podřízeno uzavření dvoustranné dohody mezi tímto třetím státem a dotyčným členským státem nebo dohody mezi správcem vnitrostátní distribuční soustavy tohoto členského státu a obdobným orgánem uvedeného třetího státu — Směrnice 2001/77/ES — Vnější pravomoc Společenství — Loajální spolupráce“

text:
               26.1.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 26/4

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 26. listopadu 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Consiglio di Stato – Itálie) – Green Network SpA v. Autorità per l'energia elettrica e il gas
   (Věc C-66/13) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Vnitrostátní program podpory spotřeby elektřiny vyrobené z obnovitelných zdrojů energie - Povinnost výrobců a dovozců elektřiny dodat do vnitrostátní distribuční soustavy určité množství elektřiny z obnovitelných zdrojů energie nebo v případě nedostatku takových zdrojů, nakoupit u příslušného orgánu ‚zelená osvědčení‘ - Důkaz tohoto dodání vyžadující předložení osvědčení o zeleném původu vyrobené nebo dovezené elektřiny - Přijetí osvědčení vydaných ve třetím státě, jež je podřízeno uzavření dvoustranné dohody mezi tímto třetím státem a dotyčným členským státem nebo dohody mezi správcem vnitrostátní distribuční soustavy tohoto členského státu a obdobným orgánem uvedeného třetího státu - Směrnice 2001/77/ES - Vnější pravomoc Společenství - Loajální spolupráce“)
   (2015/C 026/04)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Consiglio di Stato

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Green Network SpA

      Žalovaná: Autorità per l'energia elettrica e il gas

      za přítomnosti: Gestore dei Servizi Energetici SpA – GSE

      Výrok

               1)

               Smlouva o ES musí být vykládána v tom smyslu, že s ohledem na ustanovení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/77/ES ze dne 27. září 2001 o podpoře elektřiny vyrobené z obnovitelných zdrojů energie na vnitřním trhu s elektřinou, má Evropské společenství výlučnou vnější pravomoc, která brání takovému vnitrostátnímu ustanovení, jako je ustanovení dotčené v původním řízení, které stanoví možnost zprostit se povinnosti nakoupit zelená osvědčení odpovídající dodávce zelené elektřiny dovezené ze třetího státu na vnitrostátní spotřebitelský trh, a to z důvodu uzavření předchozí dohody mezi členským státem a dotyčným třetím státem, podle které je zaručeno, že takto dovezená elektřina je vyrobená z obnovitelných zdrojů energie, za stejných podmínek, jaké jsou stanoveny v článku 5 uvedené směrnice.

               2)

               Unijní právo brání tomu, aby poté, co vnitrostátní soud upustil od aplikace takového vnitrostátního ustanovení, jako je ustanovení uvedené v bodě 1 výroku tohoto rozsudku, z důvodu, že toto ustanovení není v souladu s tímto právem, uvedený soud místo něj aplikoval dřívější vnitrostátní ustanovení, které je v podstatě obdobné uvedenému ustanovení, které stanoví možnost zprostit se povinnosti nakoupit zelená osvědčení odpovídající dodávce zelené elektřiny dovezené ze třetího státu na vnitrostátní spotřebitelský trh, a to z důvodu uzavření předchozí dohody mezi správcem vnitrostátní distribuční soustavy a obdobným místním orgánem dotyčného třetího státu, v níž jsou určeny způsoby ověření nezbytné pro osvědčení toho, že takto dovezená elektřina je elektřina vyrobená z obnovitelných zdrojů energie.

      (1)  Úř. věst. C 147, 25.5.2013.


title: Věc T-318/00: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne  19. října 2005  – Freistaat Thüringen v. Komise ( Státní podpory — Zneužití podpor — Riziko obcházení příkazu k navrácení — Navrácení podpor společnostmi, které získaly provozní aktiva od původního příjemce )

text:
               24.12.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 330/15

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 19. října 2005 – Freistaat Thüringen v. Komise
   (Věc T-318/00) (1)

   („Státní podpory - Zneužití podpor - Riziko obcházení příkazu k navrácení - Navrácení podpor společnostmi, které získaly provozní aktiva od původního příjemce“)
   (2005/C 330/38)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobce: Freistaat Thüringen (Německo) (zástupce: M. Schütte, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: K.-D. Borchardt a V. Kreuschitz, zmocněnci, ve spolupráci s C. Koenigem)

      Vedlejší účastník na podporu žalobce: Spolková republika Německo (zástupci: W.-D. Plessing a T. Jürgensen, zmocněnci, ve spolupráci s R. Bierwagenem, advokátem)

      Vedlejší účastník na podporu žalované: ODS Optical Disc Service GmbH (Hamburk, Německo) (zástupci: I. Brinker a U. Soltész, advokáti)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2000/796/ES ze dne 21. června 2000 o státní podpoře Německa ve prospěch CDA Compact Disc Albrechts GmbH (Durynsko) (Úř. věst. L 318, s. 62)
   Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Komise 2000/796/ES ze dne 21. června 2000 o státní podpoře Německa ve prospěch CDA Compact Disc Albrechts GmbH (Durynsko) se zrušuje v rozsahu, v němž:

                           —

                           v čl. 1 odst. 1 zahrnuje, jako podporu poskytnutou společnostem R. E. Pilz GmbH & Co Beteiligungs KG, Pilz & Robotron GmbH & Co. Beteiligungs KG a Pilz Albrechts GmbH, pro účely výstavby, provozování a konsolidace továrny na CD v Albrechts (Durynsko), částku 54,7 milionů DEM z titulu záruky spolkové země Bavorsko, částku 3 miliony DEM z titulu prominutí dluhu, jakož i částku 63,45 milionů DEM a částku 19,42 milionů DEM z titulu investičních dotací a příspěvků poskytnutých spolkovými zeměmi Durynsko a Bavorsko;

                           —

                           v čl. 1 odst. 2 zahrnuje, jako podporu poskytnutou na restrukturalizaci společnosti CDA Compact Disc Albrechts GmbH, částku 33 milionů DEM z titulu nabytí základního kapitálu PA/CD Albrechts, a částku 21,3 milionů DEM z titulu zvýhodnění v podobě úroků;

                           —

                           v čl. 1 odst. 2 prohlašuje, že kupní cena ve výši 3 miliony DEM a úvěr ve výši 15 milionů DEM poskytnutý LfA jsou podporou „určenou na restrukturalizaci společnosti CDA Compact Disc Albrechts GmbH“;

                           —

                           v článku 2 nařizuje navrácení podpory popsané v článku 1 od společností CDA Datenträger Albrechts GmbH a LCA Logistik Center Albrechts GmbH, jakož i od všech ostatních podniků, na které byla nebo budou převedena aktiva nebo infrastruktura společností R. E. Pilz GmbH & Co. Beteiligungs KG, Pilz & Robotron GmbH & Co. Beteiligungs KG nebo Pilz Albrechts GmbH, za účelem vyhnutí se následkům tohoto rozhodnutí.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Komise ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady řízení spolkové země Durynsko. Spolková republika Německo a ODS Optical Disc Service GmbH ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 355, 9.12.2000


title: Věc F-71/14: Žaloba podaná dne 22. července 2014 – ZZ v. Evropská služba pro vnější činnost (ESVČ)

text:
               3.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 388/29

         Žaloba podaná dne 22. července 2014 – ZZ v. Evropská služba pro vnější činnost (ESVČ)
   (Věc F-71/14)
   2014/C 388/35
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: ZZ (zástupci: L. F. de Castro a J.- L. Gillain, advokáti)

      Žalovaná: Evropská služba pro vnější činnost (ESVČ)

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí o ukončení vyplácení příspěvku za životní podmínky a dodatečného příspěvku, zohledňujících životní podmínky v místě zaměstnání žalobkyně, a denního příspěvku a o neproplacení 49 dnů nevybrané dovolené za rok 2012, jakož i návrh na náhradu újmy v důsledku neposkytnutí pomoci a podpory po pracovním úrazu, jehož byla žalobkyně obětí

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Vyplacení příspěvku za životní podmínky a dodatečného příspěvku za období od 1. května 2012 do 31. října 2013, nebo přinejmenším vyplacení denního příspěvku za totéž období,

               —

               proplacení 49 dnů nevybrané dovolené za rok 2012,

               —

               obnovení smlouvy nebo uzavření nové smlouvy na dobu neurčitou nebo smlouvy, která bude v budoucnu změněna na smlouvu na dobu neurčitou, nebo náhrada újmy spojené s tím, že nebýt úrazu, byla by mezi žalobkyní a žalovanou uzavřena nová smlouva,

               —

               náhrada újmy utrpěné v důsledku úrazu: i) 10  000 eur za neposkytnutí lékařské, administrativní a peněžité pomoci v Jordánsku a v Bruselu; ii) částka rovnající se součtu nevyplacených a ztracených platů, příspěvků a výhod a lékařských a jiných výdajů žalobkyně v důsledku úrazu, za nějž nese odpovědnost Organizace spojených národů a Evropská služba pro vnější činnost, předběžně odhadovaná na 50  000 eur; uložení povinnosti Evropské službě pro vnější činnost poskytnout pomoc a financování ve sporu týkajícím se odpovědnosti Organizace spojených národů, týkajících se i všech osob v něm vystupujících; iii) částka předběžně stanovená na 50  000 eur za zneužívání smluv na dobu určitou, obsahujících pokaždé zkušební dobu, zejména pak za poslední, neobnovenou smlouvu


title: Věc C-648/15: Žaloba podaná dne 3. prosince 2015 – Rakouská republika v. Spolková republika Německo

text:
               1.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/45

         Žaloba podaná dne 3. prosince 2015 – Rakouská republika v. Spolková republika Německo
   (Věc C-648/15)
   (2016/C 038/57)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Rakouská republika (zástupce: C. Pesendorfer, zmocněnkyně)

      Žalovaná: Spolková republika Německo

      Návrhová žádání žalobkyně

   Žaloba podaná na základě čl. 25 odst. 5 dohody mezi Rakouskou republikou a Spolkovou republikou Německo o zamezení dvojímu zdanění v oblasti daní z příjmu a majetku, öBGBl III 182/2002 resp. dBGBl II 2002, 735, dBStBl I 2002, 584 (dále jen „DZDZ-N/R“) ve spojení s článkem 273 SFEU z důvodu rozdílných názorů Rakouské republiky a Spolkové republiky Německo pokud jde o výklad a použití článku 11 DZDZ-N/R.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr uznal následující a rozhodl takto:

               —

               zisky z požitkových listů, které jsou předmětem žaloby, nelze kvalifikovat jako „Pohledávky s podílem na zisku“ ve smyslu čl. 11 odst. 2 DZDZ-N/R. Podle čl. 11 odst. 1 DZDZ-N/R tudíž přísluší Rakousku – jakožto státu usazení Bank Austria – výlučné právo zdanit zisky z požitkových listů.

               —

               Spolková republika Německo je povinna zdržet se zdaňování sporných zisků z požitkových listů Bank Austria a vrátit již vybranou daň.

               —

               Spolková republika Německo nahradí náklady řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Rakouská republika vytýká, že Spolková republika Německo kvalifikuje odměny, které jsou předmětem sporu, jakožto úroky „s podílem na zisku“ ve smyslu čl. 11 odst. 2 DZDZ-N/R. Na základě toho je sama odměna vypočítávána podle v zásadě pevné procentní sazby. Taje však na základě nutnosti dostatečného bilančního zisku závislá na zisku.
   Oproti tomu zastává Rakouská republika názor, že požitkové listy, které jsou předmětem sporu, opravňují pouze k úročení zakládajícím se na pevné procentní sazbě ze jmenovité hodnoty. Tento výklad vyplývá již z obecného jazykového úzu; je potvrzen srovnáním s formami financování uvedenými v rámci demonstrativního výčtu v čl. 11 odst. 2 DZDZ-N/R.
   V projednávaném případě se tak jedná o pouhý odklad splatnosti věřitelem, neboť požitkový list poskytuje zejména během doby jeho platnosti v podstatě právo na doplatek v pozdějších letech. Požitkové listy tak výsledně odpovídají cenným papírům s pevnou úrokovou sazbou, které se určitým způsobem odvíjejí od ztráty.


title: Věc C-355/09: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 2. září 2010 — Evropská komise v. Irsko

text:
               18.12.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 346/38

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 2. září 2010 — Evropská komise v. Irsko
   (Věc C-355/09) (1)

   ()
   2010/C 346/67
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 256, 24.10.2009.


title: Věc C-9/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Raad van State (Nizozemsko) dne 8. ledna 2010 — Staatssecretaris van Justicie, další účastník řízení: O. Inan

text:
               13.3.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/37

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Raad van State (Nizozemsko) dne 8. ledna 2010 — Staatssecretaris van Justicie, další účastník řízení: O. Inan
   (Věc C-9/10)
   2010/C 63/59
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Raad van State

      Účastníci původního řízení

   Staatssecretaris van Justitie
   O. Inan

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba článek 7 rozhodnutí č. 1/80 ze dne 19. září 1980 o vývoji přidružení přijatého Radou přidružení, která byla zřízena Dohodou zakládající přidružení mezi Evropským hospodářským společenstvím a Tureckem, vykládat tak, že rodinný příslušník tureckého pracovníka působícího na řádném pracovním trhu členského státu, se nemůže dovolávat tohoto ustanovení poté, co pracovník získal státní příslušnost hostitelského členského státu, přičemž si ponechal tureckou státní příslušnost?

               2)

               Má pro zodpovězení první otázky význam, v jakém časovém okamžiku získal dotčený turecký pracovník státní příslušnost hostitelského členského státu?


title: Věc F-91/14: Žaloba podaná dne 5. září 2014 – ZZ a ZZ v. Rada

text:
               24.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 421/63

         Žaloba podaná dne 5. září 2014 – ZZ a ZZ v. Rada
   (Věc F-91/14)
   2014/C 421/92
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobci: ZZ a ZZ (zástupci: D. de Abreu Caldas a M. de Abreu Caldas, advokáti)

      Žalovaná: Rada

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí o převedení nároků žalobců na důchod do důchodového systému Unie, ve kterém byla uplatněna nová obecná prováděcí ustanovení k článkům 11 a 12 přílohy VIII služebního řádu úředníků

      Návrhová žádání žalobců

               —

               zrušit rozhodnutí o výpočtu bonifikace nároků na důchod nabytých prvním žalobcem před jeho nástupem do služebního poměru u Rady a rozhodnutí o stanovení definitivního počtu let služby druhého žalobce na základě čl. 11 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu;

               —

               uložit Radě náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-519/11 P: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 24. dubna 2012 — ThyssenKrupp Liften BV v. Evropská komise

text:
               4.8.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 235/12

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 24. dubna 2012 — ThyssenKrupp Liften BV v. Evropská komise
   (Věc C-519/11 P) (1)

   2012/C 235/29
   Jednací jazyk: nizozemština
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 355, 3.12.2011.