title: Věc C-120/09: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 17. prosince 2009 — Evropská komise v. Belgické království ( Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 1999/31/ES — Ukládání odpadů na skládky — Pojmy podzemní úložiště , skládkový plyn a  eluát — Povinnost stanovit krizové hodnoty, při jejichž překročení lze mít za to, že skládka má významný nepříznivý účinek na jakost podzemních vod — Neprovedení do práva Valonského regionu ve stanovené lhůtě )

text:
               27.2.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 51/12

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 17. prosince 2009 — Evropská komise v. Belgické království
   (Věc C-120/09) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 1999/31/ES - Ukládání odpadů na skládky - Pojmy „podzemní úložiště“, „skládkový plyn“ a „eluát“ - Povinnost stanovit krizové hodnoty, při jejichž překročení lze mít za to, že skládka má významný nepříznivý účinek na jakost podzemních vod - Neprovedení do práva Valonského regionu ve stanovené lhůtě“)
   2010/C 51/18
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: M. van Beek a J.-B. Laignelot, zmocněnci)

      Žalované: Belgické království (zástupce: T. Materne, zmocněnec)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Neúplné provedení čl. 2 písm. f), j) a k) a přílohy III bodu 4 písm. C) směrnice Rady 1999/31/ES ze dne 26. dubna 1999 o skládkách odpadů (Úř. věst. L 182, s. 1; Zvl. vyd. 15/04, s. 228) do valonského práva — Pojmy „podzemní úložiště“, „skládkový plyn“ a „eluát“ — Povinnost stanovit krizové hodnoty, při jejichž překročení lze mít za to, že skládka má významný nepříznivý účinek na jakost podzemních vod

      Výrok

               1)

               Belgické království tím, že nezajistilo provedení čl. 2 písm. f), j) a k) a přílohy III bodu 4 písm. C) směrnice Rady 1999/31/ES ze dne 26. dubna 1999 o skládkách odpadů do práva Valonského regionu, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice.

               2)

               Belgickému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 141, 20.6.2009.


title: Věc T-445/12: Žaloba podaná dne 8. října 2012 — Koscher + Würtz v. OHIM — Kirchner & Wilhelm (KW SURGICAL INSTRUMENTS)

text:
               8.12.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 379/26

         Žaloba podaná dne 8. října 2012 — Koscher + Würtz v. OHIM — Kirchner & Wilhelm (KW SURGICAL INSTRUMENTS)
   (Věc T-445/12)
   2012/C 379/45
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Koscher + Würtz GmbH (Spaichingen, Německo) (zástupci: P. Mes, C. Graf von der Groeben, G. Rother, J. Bühling, A. Verhauwen, J. Künzel, D. Jestaedt, M. Bergermann, J. Vogtmeier a A. Kamer, Rechtwanwälte)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Kirchner & Wilhelm GmbH + Co (Asperg, Německo)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 6. srpna 2012 ve věci R 1675/2011-4;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladu řízení včetně nákladů vzniklých v řízení o odvolání.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: Mezinárodní zápis obrazové ochranné známky s ochranou pro Evropskou unii, která obsahuje slovní prvek „KW SURGICAL INSTRUMENTS“ pro výrobky třídy 10 — Mezinárodní zápis s ochrannou pro evropskou unii č. W 968 722

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Kirchner & Wilhelm GmbH + Co

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Vnitrostátní slovní ochranná známka „Ka We“ pro výrobky třídy 10

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Odmítnutí námitek

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Odvolání bylo vyhověno a zápisu ochranné známky byla odepřena ochrana

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-184/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte suprema di cassazione (Itálie) dne 14. dubna 2014 – A v. B

text:
               24.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 194/16

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte suprema di cassazione (Itálie) dne 14. dubna 2014 – A v. B
   (Věc C-184/14)
   2014/C 194/20
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Corte suprema di cassazione

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: A

      Odpůrkyně: B

      Předběžná otázka

   Může o návrhu na stanovení příspěvku na výživu dětí podaném v rámci řízení o rozluce manželství, jakožto o záležitosti související s tímto řízením, rozhodovat jak soud příslušný k projednání návrhu na rozluku, tak soud, před kterým probíhá řízení týkající se rodičovské zodpovědnosti, a to na základě kritéria prevence, nebo o tomto návrhu musí nutně rozhodovat soud rozhodující o rodičovské zodpovědnosti, neboť dvě odlišná kritéria uvedená v písm. c) a d) [článku 3 nařízení Rady (ES) č. 4/2009 ze dne 18. prosince 2008 o příslušnosti, rozhodném právu, uznávání a výkonu rozhodnutí a o spolupráci ve věcech vyživovacích (1)] jsou alternativní (v tom smyslu, že jedno nezbytně vylučuje druhé)?

      (1)  Úř. věst. 2009, L 7, s. 1.


title: Věc T-149/08: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. září 2010 — Abbott Laboratories v. OHIM — aRigen (Sorvir) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství Sorvir — Starší slovní ochranná známka Společenství NORVIR — Relativní důvod pro zamítnutí — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)“ )

text:
               6.11.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/26

         Rozsudek Tribunálu ze dne 13. září 2010 — Abbott Laboratories v. OHIM — aRigen (Sorvir)
   (Věc T-149/08) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství Sorvir - Starší slovní ochranná známka Společenství NORVIR - Relativní důvod pro zamítnutí - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009))
   2010/C 301/43
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Abbott Laboratories (Abbott Park, Illinois, Spojené státy) (zástupce: S. Schäffler, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: J. Crespo Carrillo a A. Folliard-Monguiral, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: aRigen, Inc. (Tokio, Japonsko)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 6. února 2008 (věc R 809/2007-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi Abbott Laboratories a aRigen, Inc.

      Výrok

               1)

               Rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 6. února 2008 (věc R 809/2007-2) se zrušuje.

               2)

               OHIM ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností Abbott Laboratoires.

      (1)  Úř. věst. C 142, 7.6.2008.


title: Věc C-494/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale civile di Trapani (Itálie) dne 15. září 2016 – Giuseppa Santoro v. Comune di Valderice, Presidenza del Consiglio dei Ministri

text:
               5.12.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 454/18

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale civile di Trapani (Itálie) dne 15. září 2016 – Giuseppa Santoro v. Comune di Valderice, Presidenza del Consiglio dei Ministri
      (Věc C-494/16)
      (2016/C 454/32)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Tribunale civile di Trapani

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Giuseppa Santoro

         Žalovaní: Comune di Valderice, Presidenza del Consiglio dei Ministri

         Předběžné otázky

                  1)

                  Představuje přiznání náhrady ve výši 2,5 až 12 násobku poslední měsíční mzdy (čl. 32 odst. 5 zákona č. 183/2010) zaměstnanci veřejné správy, poškozenému v důsledku protiprávního obnovování smluv na dobu určitou, s možností pro tohoto zaměstnance získat plnou náhradu škody pouze tehdy, pokud prokáže ztrátu jiných pracovních příležitostí nebo pokud prokáže, že bylo-li by vyhlášeno řádné výběrové řízení, uspěl by v něm, rovnocenné a efektivní opatření ve smyslu rozsudků Soudního dvora ve věcech Mascolo [a další (C-22/13, C-61/13 až C-63/13 a C-418/13)] a Marrosu [a Sardino](C-53/04)?

                  2)

                  Je třeba zásadu rovnocennosti zmíněnou Soudním dvorem (mimo jiné) v uvedených rozsudcích chápat v tom smyslu, že pokud se členský stát rozhodne neuplatňovat ve veřejném sektoru změnu pracovního poměru (přiznanou v soukromém sektoru), je tento členský stát nicméně povinen zajistit zaměstnanci stejný prospěch, případně prostřednictvím náhrady škody, jejímž předmětem je nutně hodnota pracovního místa na dobu neurčitou?


title: Věc T-483/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 23. listopadu 2011 — Pukka Luggage v. OHIM — Azpiroz Arruti (PUKKA) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství PUKKA — Námitky podané majitelem obrazových ochranných známek Společenství a národních obrazových ochranných známek obsahujících slovní prvek pukas — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 — Částečné zamítnutí zápisu“ )

text:
               14.1.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 13/14

         Rozsudek Tribunálu ze dne 23. listopadu 2011 — Pukka Luggage v. OHIM — Azpiroz Arruti (PUKKA)
   (Věc T-483/10) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství PUKKA - Námitky podané majitelem obrazových ochranných známek Společenství a národních obrazových ochranných známek obsahujících slovní prvek pukas - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Částečné zamítnutí zápisu)
   2012/C 13/28
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Pukka Luggage Company Ltd (Londýn, Spojené království) (zástupci: K. Gilbert a M. Blair, solicitors)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: P. Geroulakos, zmocněnec)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem OHIM: Jesús Miguel Azpiroz Arruti (Saint-Sébastien, Španělsko)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 29. července 2010 (věc R 1175/2008-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi Jesúsem Miguelem Azpirozem Arrutim a společností Pukka Luggage Company Ltd.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Pukka Luggage Company Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 328, 4.12.2010.


title: Věc T-228/05: Žaloba podaná dne 13. června 2005 Javierem Mariem Vega Bordellem proti Evropskému parlamentu

text:
               17.9.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 229/24

         Žaloba podaná dne 13. června 2005 Javierem Mariem Vega Bordellem proti Evropskému parlamentu
   (Věc T-228/05)
   (2005/C 229/53)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 13. června 2005 žaloba podaná proti Evropskému parlamentu Javierem Mariem Vega Bordellem, s bydlištěm v Bruselu, zastoupeným Sébastienem Orlandim, Xavierem Martinem, Albertem Coolenem, Jean-Nöelem Louisem a Etiennem Marchalem, advokáty, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Žalobce navrhuje, aby Soud:

               1.

               zrušil rozhodnutí o jmenování žalobce úředníkem Evropských společenství v rozsahu, ve kterém určuje jeho nástupní platovou třídu podle článku 12 přílohy XIII služebního řádu;

               2.

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobní důvody a hlavní argumenty uplatňované žalobcem jsou totožné s žalobními důvody a hlavními argumenty uplatňovanými v rámci věci T-130/05, Albert-Bousquet a další v. Komise (1), a některé jsou podobné žalobním důvodům a hlavním argumentům uplatňovaným v rámci věci T-58/05, Centeno Mediavilla a další v. Komise (2).

      (1)  Úř. věst. C 132, 28.5.2005, s. 31.

      (2)  Úř. věst. C 93, 16.4.2005, s. 38.


title: Věc C-292/11 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 9. června 2011 Evropskou komisí proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 29. března 2011 ve věci T-33/09, Portugalská republika v. Evropská komise

text:
               27.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 252/19

         Kasační opravný prostředek podaný dne 9. června 2011 Evropskou komisí proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 29. března 2011 ve věci T-33/09, Portugalská republika v. Evropská komise
   (Věc C-292/11 P)
   2011/C 252/34
   Jednací jazyk: portugalština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Evropská komise (zástupci: P. Hetsch, P. Costa de Oliveira a M. Heller, zmocněnci)

      Další účastnice řízení: Portugalská republika

      Návrhová žádání navrhovatelky

               —

               zrušit rozsudek Tribunálu ze dne 29. března 2011 ve věci T-33/09, Portugalská republika v. Komise;

               —

               rozhodnout s konečnou platností o otázkách, které jsou předmětem tohoto kasačního opravného prostředku a které byly předmětem žaloby k Tribunálu, jakož i zamítnout žalobu na neplatnost směřující proti rozhodnutí Komise ze dne 25. listopadu 2008 o vymáhání penále;

               —

               uložit Portugalské republice, aby kromě svých nákladů řízení, nesla náklady vynaložené Komisí jak v řízení v prvním stupni, tak v řízení o tomto kasačním opravném prostředku, jak uvádí Komise ve svých návrhových žádáních.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení tím, že: i) nesprávně vyložil jak pravomoci Komise v rámci výkonu rozsudků Soudního dvora vydaných podle čl. 260 odst. 2 SFEU, tak vlastní pravomoci týkající kontroly Komise; ii) při vydávání napadeného rozsudku pouze částečně zohlednil výrok rozsudku Soudního dvora z roku 2008; iii) v rozporu s čl. 260 odst. 2 SFEU pro účely identifikace nesplnění povinnosti nezohlednil rozsudek Soudního dvora z roku 2004. Krom toho je rozsudek Soudního dvora postižený vadou spočívající v nesprávném právním posouzení, jelikož porušuje povinnost uvést odůvodnění, neboť k prokázání skutečnosti, že Komise překročila rámec nesplnění povinnosti, který byl zjištěn Soudním dvorem, se opírá o nedostatečné a rozporuplné odůvodnění.


title: Věc T-516/12: Žaloba podaná dne 27. listopadu 2012 — Ted-Invest v. OHIM — Scandia Down (sensi scandia)

text:
               2.2.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/20

         Žaloba podaná dne 27. listopadu 2012 — Ted-Invest v. OHIM — Scandia Down (sensi scandia)
   (Věc T-516/12)
   2013/C 32/31
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Ted-Invest (Plovdiv, Bulharsko) (zástupce(i): I. Ivanova, advokátka)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Scandia Down LLC (Weehawken, Spojené státy)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 6. září 2012 ve věci R 2247/2011-1, které prohlašuje ochrannou známku za neplatnou pro výrobky zařazené do tříd 20 a 24;

               —

               podpůrně, pokud Tribunál nevyhoví žalobě v plném rozsahu, aby vyhověl žalobě a zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu ve vztahu k výrobkům zařazeným do třídy 20.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: Obrazová ochranná známka „sensi scandia“ pro výrobky zařazené do tříd 16, 20 a 24 — zápis ochranné známky Společenství č. 8596975

      Majitelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Účastnice řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Odůvodnění návrhu na prohlášení neplatnosti: Návrh na prohlášení neplatnosti se zakládal na důvodech uvedených v čl. 53 odst. 1 ve spojení s čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 207/2009 a vycházel ze zápisu slovní ochranné známky Společenství „SCANDIA HOME“ (č. 8173312) pro výrobky a služby zařazené do tříd 20, 24, 25 a 35

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: prohlášení sporné ochranné známky za neplatnou

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 53 odst. 1 ve spojení s čl. 8 odst. 2 a 8 odst. 1 nařízení Rady č. 207/2009.


title: Věc C-114/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná cour d'appel de Pau (Francie) dne 6. března 2015 – Association des Utilisateurs et Distributeurs de l'AgroChimie Européenne (Audace), Phyteron 2000 SAS, Association des éleveurs solidaires, Cruzalebes EARL, Des deux rivières EARL, Mounacq EARL v. GAEC Reconnu La Vinardière, Ministère public

text:
               26.5.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/19

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná cour d'appel de Pau (Francie) dne 6. března 2015 – Association des Utilisateurs et Distributeurs de l'AgroChimie Européenne (Audace), Phyteron 2000 SAS, Association des éleveurs solidaires, Cruzalebes EARL, Des deux rivières EARL, Mounacq EARL v. GAEC Reconnu La Vinardière, Ministère public
   (Věc C-114/15)
   (2015/C 171/23)
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour d'appel de Pau

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Association des Utilisateurs et Distributeurs de l'AgroChimie Européenne (Audace), Phyteron 2000 SAS, Association des éleveurs solidaires, Cruzalebes EARL, Des deux rivières EARL a Mounacq EARL

      Žalovaní: GAEC Reconnu La Vinardière a Ministère public

      Předběžné otázky

               1)

               Je vnitrostátní právní úprava, která vyhrazuje přístup k paralelním dovozům veterinárních přípravků výhradně velkoobchodním distributorům, jimž bylo vydáno povolení stanovené v článku 65 směrnice 2001/82/ES (1), a která tak z této možnosti vylučuje maloobchodní prodejce a chovatele, v souladu s ustanoveními článků 34 až 36 SFEU?

               2)

               Plyne z ustanovení článku 65 směrnice 2001/82/ES a článku 16 směrnice 2006/123/ES (2) o službách, že členský stát je oprávněn neuznávat povolení k velkoobchodní distribuci veterinárních přípravků vydaná příslušnými orgány ostatních členských států jejich vlastním státním příslušníkům a vyžadovat, aby tito, zamýšlejí-li požadovat a využívat povolení k paralelním dovozům veterinárních přípravků do tohoto členského státu, byli navíc i držiteli povolení k velkoobchodní distribuci vydaného jeho vlastními příslušnými orgány?

               3)

               Je vnitrostátní právní úprava, která asimiluje paralelní dovozce veterinárních přípravků s držiteli povolení k provozování činnosti, které není vyžadováno směrnicí 2001/82/ES o kodexu Společenství týkajícím se veterinárních léčivých přípravků ve znění pozdějších předpisů a které je v důsledku toho nutí ke zřízení provozovny na území dotyčného členského státu a ke splnění všech opatření farmakovigilance stanovených články 72 až 79 uvedené směrnice, v souladu s články 34 SFEU, 36 SFEU a 56 SFEU a s článkem 16 směrnice 2006/123/ES o službách?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/82/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se veterinárních léčivých přípravků (Úř. věst. L 311, s. 1).

      (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/123/ES ze dne 12. prosince 2006 o službách na vnitřním trhu (Úř. věst. L 376, s. 36).


title: Věc C-10/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Commissione tributaria provinciale di Genova (Itálie) dne 7. ledna 2016 – Ignazio Messina & C. SpA v. Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti – Capitaneria di porto di Genova

text:
               29.3.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 111/7

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Commissione tributaria provinciale di Genova (Itálie) dne 7. ledna 2016 – Ignazio Messina & C. SpA v. Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti – Capitaneria di porto di Genova
   (Věc C-10/16)
   (2016/C 111/10)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Commissione tributaria provinciale di Genova

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: Ignazio Messina & C. SpA

      Odpůrce: Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti – Capitaneria di porto di Genova

      Předběžné otázky

               1)

               Brání nařízení EHS č. 4055/1986 (1), jak je vykládáno Soudním dvorem, použití takových vnitrostátních právních předpisů, jako je nařízení prezidenta republiky č. 107/2009, které stanoví placení poplatku podle toho, zda se jedná o plavidla pocházející z přístavu nebo směřující do přístavu ve státě mimo EU nebo plavidla pocházející z přístavu nebo směřující [do] italského přístavu?

               2)

               Brání nařízení EHS č. 4055/1986, jak je vykládáno Soudním dvorem, použití takových vnitrostátních právních předpisů, jako je nařízení prezidenta republiky č. 107/2009, které stanoví placení poplatku podle toho, zda se jedná o plavidla pocházející z přístavu nebo směřující do přístavu ve státě mimo EU nebo plavidla pocházející z přístavu nebo směřující do přístavu Evropské unie, v případě, že je tento rozdíl odůvodněn vykonáváním funkcí veřejných orgánů nebo úloh a činností, které nejsou výslovně kompenzovány poplatkem?

               3)

               Brání nařízení EHS č. 4055/1986, jak je vykládáno Soudním dvorem, použití takových vnitrostátních právních předpisů, jako je nařízení prezidenta republiky č. 107/2009, které stanoví placení poplatku podle toho, zda se jedná o plavidla pocházející z přístavu nebo směřující do přístavu ve státě mimo EU nebo plavidla pocházející z přístavu nebo směřující do přístavu Evropské unie, v případě, že je tento rozdíl odůvodněn vykonáváním funkcí veřejných orgánů, které zajišťují jiné subjekty, než je orgán, do jehož rozpočtu je poplatek odváděn?

               4)

               Brání nařízení EHS č. 4055/1986, jak je vykládáno Soudním dvorem, použití takových vnitrostátních právních předpisů, jako je nařízení prezidenta republiky č. 107/2009, které stanoví placení poplatku podle toho, zda se jedná o plavidla pocházející z přístavu nebo směřující do přístavu ve státě mimo EU nebo plavidla pocházející z přístavu nebo směřující do přístavu Evropské unie, v případě, že je tento rozdíl odůvodněn vykonáváním funkcí veřejných orgánů, avšak nebyly určeny jednotlivé náklady, které mají být kompenzovány, takže nelze předem ani zpětně ověřit, na jaké služby byly náklady skutečně kompenzovány [a] za jakých podmínek a v jaké výši tento poplatek skutečně kompenzoval tyto služby?

      (1)  Nařízení Rady (EHS) č. 4055/86 ze dne 22. prosince 1986 o uplatňování zásady volného pohybu služeb v námořní dopravě mezi členskými státy a mezi členskými státy a třetími zeměmi (Úř. věst. L 378, s. 1; Zvl. vyd. 06/01, s. 174).


title: Věc C-306/15: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 15. ledna 2016 – Evropská komise v. Rumunsko

text:
               18.4.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 136/23

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 15. ledna 2016 – Evropská komise v. Rumunsko
   (Věc C-306/15) (1)

   (2016/C 136/30)
   Jednací jazyk: rumunština
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 311, 21. 9. 2015.


title: Věc T-557/10: Žaloba podaná dne 3. prosince 2010 — H.Eich v. OHIM — Arav (H.EICH)

text:
               29.1.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 30/56

         Žaloba podaná dne 3. prosince 2010 — H.Eich v. OHIM — Arav (H.EICH)
   (Věc T-557/10)
   ()
   2011/C 30/98
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: italština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: H. Eich Srl (Signa, Itálie) (zástupci: D. Mainini, T. Rubin, A. Masetti Zannini de Concina, M. Bucarelli, G. Petrocchi, B. Passaretti, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Arav Holding Srl (Palma Campania, Itálie)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 9. září 2010;

               —

               určit, že ochranná známka „H.EICH“ uvedená v přihlášce č. 6 256 242 je platná;

               —

               uložit OHIM náhradu veškerých nákladů vynaložených v řízení jako celku, včetně obou stupňů řízení před OHIM.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: H. Eich Srl

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „H. Eich“ (přihláška č. 6 256 242) pro výrobky zařazené do tříd 18 a 25

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Arav Holding Srl

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Obrazová ochranná známka se slovním prvkem „H-Silvian Heach“ (italská ochranná známka č. 976 125 a ochranná známka č. 880 562 vztahující se v souladu s protokolem k Madridské dohodě na Benelux, Českou republiku, Německo, Řecko, Španělsko, Francii, Maďarsko, Rakousko, Polsko, Portugalsko, Rumunsko a Spojené království) pro výrobky zařazené do tříd 18 a 25

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitek

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zrušení napadeného rozhodnutí a zamítnutí přihlášky

      Dovolávané žalobní důvody: Nesprávné použití a výklad čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009 o ochranné známce Společenství (neexistence nebezpečí záměny).


title: Věc C-368/05 P: Kasační opravný prostředek podaný  5. října 2005  Polyelectrolyte Producers Group proti rozsudku vydanému dne  22. července 2005  Soudem prvního stupně Evropských společenství (druhým senátem) ve věci T-376/04, Polyelectrolyte Producers Group v. Rada Evropské unie a Komise Evropských společenství

text:
               14.1.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 10/7

         Kasační opravný prostředek podaný 5. října 2005 Polyelectrolyte Producers Group proti rozsudku vydanému dne 22. července 2005 Soudem prvního stupně Evropských společenství (druhým senátem) ve věci T-376/04, Polyelectrolyte Producers Group v. Rada Evropské unie a Komise Evropských společenství
   (Věc C-368/05 P)
   (2006/C 10/16)
   Jednací jazyk: angličtina
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byl předložen 5. října 2005 kasační opravný prostředek podaný Polyelectrolyte Producers Group, se sídlem v Bruselu (Belgie), zastoupená Koenem Van Maldegemem a Claudiem Mereuem, advokáty, proti rozsudku vydanému dne 22. července 2005 druhým senátem Soudu prvního stupně Evropských společenství ve věci T-376/04, Polyelectrolyte Producers Group v. Rada Evropské unie a Komise Evropských společenství.
   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               prohlásil projednávaný kasační opravný prostředek za přípustný a podložený;

               —

               zrušil usnesení Soudu prvního stupně ze dne 22. července 2005 ve věci T-376/04;

               —

               prohlásil návrhová žádání žalobkyně ve věci T-376/04 za přípustná;

               —

               rozhodl ve věci, nebo, podpůrně, vrátil věc Soudu prvního stupně k rozhodnutí ve věci;

               —

               uložil Radě Evropské unie a Komisi Evropských společenství náhradu veškerých nákladů řízení v obou stupních.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Účastnice řízení podávající opravný prostředek tvrdí, že usnesení Soudu prvního stupně odmítající její žalobu jako nepřípustnou musí být zrušen z následujících důvodů:

               a)

               usnesení porušuje povinnost Soudu uvést odůvodnění;

               b)

               Soud prvního stupně se dopustil nesprávného právního posouzení skutkových okolností věci;

               c)

               usnesení porušuje právo na úplnou a účinnou soudní ochranu a právo na spravedlivé slyšení.


title: Věc T-173/14: Žaloba podaná dne 20. března 2014 – WeserWind v. Komise

text:
               12.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 142/47

         Žaloba podaná dne 20. března 2014 – WeserWind v. Komise
   (Věc T-173/14)
   2014/C 142/60
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: WeserWind GmbH Offshore Construction Georgsmarienhütte (Bremerhaven, Německo) (zástupci: H. Höfler, C. Kahle a V. Winkler, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí žalované ve věci státní podpory SA.33995 (2013/C) – Německo, Podpora elektřiny z obnovitelných zdrojů a nižší příplatek EEG pro uživatele s vysokou spotřebou energie, kterým bylo zahájeno formální řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU zveřejněné s výzvou k podání připomínek (Úř. věst. 2014, C 37, s. 73),

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby uvádí žalobkyně v podstatě následující:

               1.

               První žalobní důvod vycházející z porušení podstatných formálních náležitostí

                           —

                           Žalobkyně na tomto místě tvrdí, že žalovaná dostatečně neodůvodnila v souladu s čl. 296 odst. 2 SFEU své rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU. Rozhodnutí o zahájení řízení neobsahuje žádné zvláštní hmotně právní posouzení založené na skutkových a právních okolnostech, pokud jde o existenci všech znaků skutkové podstaty ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení Smluv

                           —

                           Žalobkyně na tomto místě tvrdí, že rozhodnutí Komise o zahájení řízení porušuje čl. 107 odst. 1 SFEU. V této souvislosti uvádí, že Evropský soudní dvůr již ve svém rozsudku ze dne 13. března 2001, PreussenElektra (C-379/98, Recueil, s. I-2099) rozhodl, že Gesetz über den Vorrang erneuerbarer Energien (zákon o upřednostňování obnovitelných energií; dále jen „EEG“) neposkytuje podporu. EEG platí v podstatě nezměněný nadále. Nezměněny zůstaly především aspekty, které jsou podstatné pro posouzení existence státní podpory. Totéž platí pro rozhodnutí žalované ze dne 22. května 2002 (Úř. věst. C 164, s. 5), kterým žalovaná určila, že EEG nepředstavuje podporu.

                           —

                           Žalobkyně dále tvrdí, že nižší příplatek EEG nesplňuje znaky skutkové podstaty státní podpory podle čl. 107 odst. 1 SFEU. V této souvislosti především tvrdí, že nižší příplatek EEG nepředstavuje výhodu, kterou by podnik za obvyklých tržních podmínek nezískal, že nemá selektivní povahu, že nepředstavuje státní podporu nebo podporu poskytnutou ze státních prostředků, a že nevede ani k narušení hospodářské soutěže, ani k případnému ovlivnění obchodu mezi členskými státy.

               3.

               Třetí žalobní důvod týkající se slučitelnosti se společným trhem

                           —

                           Pokud by Tribunál dospěl k názoru, že jde o státní podporu, byla by tato podle názoru žalobkyně slučitelná se společným trhem podle čl. 107 odst. 3 písm. b) a c) SFEU.


title: Věc T-113/17: Žaloba podaná dne 20. února 2017 – Crédit Agricole a Crédit Agricole Corporate and Investment Bank v. Komise

text:
               17.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 231/27

         Žaloba podaná dne 20. února 2017 – Crédit Agricole a Crédit Agricole Corporate and Investment Bank v. Komise
   (Věc T-113/17)
   (2017/C 231/34)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Crédit Agricole SA (Montrouge, Francie), Crédit Agricole Corporate and Investment Bank (Montrouge) (zástupci: J.-P. Tran Thiet, advokát, M. Powell, solicitor, J. Jourdan a J.-J. Lemonnier, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:
   v prvé řadě:

               —

               zrušil čl. 1 písm. a) a v důsledku toho čl. 2 písm. a) rozhodnutí,

               —

               a v každém případě zrušil čl. 2 písm. a) rozhodnutí.

         podpůrně:

               —

               podstatně snížil pokutu uloženou žalobkyním v rámci výkonu své pravomoci v plné jurisdikci na základě článku 261 SFEU a článku 31 nařízení 1/2003.

         a dále:

               —

               zrušil rozhodnutí úředníka pro slyšení ze dne 2. října 2014, 4. března 2015, 27. března 2015, 29. července 2015 a 19. září 2016, a v důsledku toho zrušil čl. 1 písm. a) a čl. 2 písm. a) rozhodnutí,

               —

               uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Touto žalobou se žalobkyně domáhají částečného zrušení rozhodnutí Evropské komise ze dne 7. prosince 2016, C(2016) 8530 final, v řízení podle článku 101 SFEU ve věci eurových úrokových derivátů (AT.39914 – EIRD), kterým se žalobkyním ukládá pokuta ve výši 114 654 000 eur, a podpůrně podstatného snížení sankce.
   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně deset žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z porušení práva na přístup ke spravedlnosti a zásady kontradiktornosti.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení povinnosti nestrannosti a presumpce neviny.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z toho, že napadené rozhodnutí neprokazuje účast žalobkyň na údajných manipulačních praktikách.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z toho, že napadené rozhodnutí nesprávně kvalifikuje tyto praktiky jako omezení, která jsou svým účelem protiprávní.

               5.

               Pátý žalobní důvod vycházející z nesprávného právního posouzení, jehož se měla dopustiti Komise tím, že dospěla k závěru, že veškeré praktiky představují jediné protiprávní jednání.

               6.

               Šestý žalobní důvod vycházející z toho, že napadené rozhodnutí neprokazuje právně dostačujícím způsobem, že žalobkyně věděly o celkovém plánu a jejich ochotu se na něm podílet.

               7.

               Sedmý žalobní důvod vycházející z nesprávného právního posouzení, kterým je stiženo napadené rozhodnutí v tom, že napadené rozhodnutí kvalifikuje údajné protiprávní jednání žalobkyň jako trvající, zatímco bylo nanejvýš opakované.

               8.

               Osmý žalobní důvod vycházející z nesprávného právního posouzení, kterým je stiženo napadené rozhodnutí v tom, že praktiky obchodníků přičítá žalobkyním.

               9.

               Devátý žalobní důvod vycházející z toho, že Komise uložila pokutu v rozporu se zásadou rovného zacházení, zásadou řádné správy, svou povinností uvést odůvodnění, právem na obhajobu a zásadou proporcionality.

               10.

               Desátý žalobní důvod vycházející z toho, že Tribunál by měl snížit výši pokuty, která je nepřiměřená ve vztahu k závažnosti a délce trvání těchto praktik.


title: Věc T-470/12: Žaloba podaná dne 22. října 2012 — Sothys Auriac v. OHIM — Grand Hotel Primavera (BEAUTY GARDEN)

text:
               26.1.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 26/51

         Žaloba podaná dne 22. října 2012 — Sothys Auriac v. OHIM — Grand Hotel Primavera (BEAUTY GARDEN)
   (Věc T-470/12)
   2013/C 26/103
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Sothys Auriac (Auriac, Francie) (zástupce: A. Berthet, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Grand Hotel Primavera SA (Borgo Maggiore, San Marino)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               rozhodl, že žaloba je přípustná;

               —

               zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 12. července 2012, ve věci R 1419/2011-1

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: slovní ochranná známka „BEAUTY GARDEN“ pro výrobky zařazené do tříd 3, 5, 29, 30 a 32 — Ochranná známka Společenství č. 3 456 134

      Majitelka ochranné známky Společenství: žalobkyně

      Účastnice řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: Grand Hotel Primavera SA

      Odůvodnění návrhu na prohlášení neplatnosti: národní obrazová ochranná známka obsahující slovní prvek „BEAUTY GARDEN“ pro výrobky zařazené do tříd 3 a 5

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: částečné vyhovění návrhu

      Rozhodnutí odvolacího senátu: částečné zamítnutí odvolání a částečné zrušení a změna rozhodnutí zrušovacího oddělení odvolacím senátem

      Dovolávané žalobní důvody:

               —

               porušení čl. 76 odst. 1 a článku 75 nařízení č. 207/2009

               —

               porušení obecné zásady odůvodnění rozhodnutí OHIM a dodržování kontradiktornosti řízení


title: Věc T-113/06: Rozsudek Tribunálu ze dne 21. března 2012 — Marine Harvest Norway a Alsaker Fjordbruk v. Rada ( „Dumping — Dovoz lososa pocházejícího z Norska — Definice výrobního odvětví Společenství — Obdobný výrobek — Složení vzorku výrobců Společenství“ )

text:
               5.5.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 133/21

         Rozsudek Tribunálu ze dne 21. března 2012 — Marine Harvest Norway a Alsaker Fjordbruk v. Rada
   (Věc T-113/06) (1)

   (Dumping - Dovoz lososa pocházejícího z Norska - Definice výrobního odvětví Společenství - Obdobný výrobek - Složení vzorku výrobců Společenství)
   2012/C 133/40
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Marine Harvest Norway AS, právní nástupkyně Fjord Seafood Norway AS (Bergen, Norsko); a Alsaker Fjordbruk AS (Onarheim, Norsko) (zástupci: J. M. Juuhl-Langseth a P. Dyrberg, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: J. P. Hix a B. Driessen, zmocněnci, ve spolupráci s G. Berrisch, advokát)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Evropská komise (zástupci: původně P. Stancanelli a K. Talabér-Ritz, poté K. Talabér-Ritz, T. Scharf a H. van Vliet, zmocněnci, ve spolupráci s E. McGovern, barrister)

      Předmět věci

   Zrušení nařízení Rady (ES) č. 85/2006 ze dne 17. ledna 2006 o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu lososa chovaného pro hospodářské účely pocházejícího z Norska a o konečném výběru prozatímního cla (Úř. věst. L 15, s. 1).

      Výrok rozsudku

               1)

               Nařízení Rady (ES) č. 85/2006 ze dne 17. ledna 2006 o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu lososa chovaného pro hospodářské účely pocházejícího z Norska a o konečném výběru prozatímního cla se zrušuje v rozsahu, v němž se týká společnosti Marine Harvest Norway AS, právní nástupkyně Fjord Seafood Norway AS, pokud jde o antidumpingová cla uplatněná na dovozy této společnosti až do 18. září 2007, a společnosti Alasker Fjordbruk.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Rada Evropské unie ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady řízení vynaložené společností Marine Harvest Norway AS, právní nástupkyní společnosti Fjord Seafood Norway AS, a společností Alasker Fjordbruk.

               4)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 131, 3.6.2006.


title: Věc T-332/07: Žaloba podaná dne 4. září 2007 – Německo v. Komise

text:
               10.11.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/53

         Žaloba podaná dne 4. září 2007 – Německo v. Komise
   (Věc T-332/07)
   (2007/C 269/96)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Spolková republika Německo (zástupci: M. Lumma a C. von Donat, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Komise K(2007) 2619 konečné ze dne 25. června 2007 o snížení finančního příspěvku poskytnutého z Evropského fondu pro regionální rozvoj (EFRR) na základě rozhodnutí Komise č. K(94) 3379 pro program plánování strukturálních investic Společenství v oblastech spolkové země Severní Porýní-Vestfálsko ve Spolkové republice Německo (EFRR č. 94.02.13.012), na které se vztahuje cíl 2, jež byl shrnut do jednoho dokumentu;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Napadeným rozhodnutím Komise snížila příspěvek z Evropského fondu pro regionální rozvoj (EFRR) pro program plánování strukturálních investic Společenství v oblastech spolkové země Severní Porýní-Vestfálsko, na které se vztahuje cíl 2.
   Žalobkyně k odůvodnění své žaloby uplatňuje, že žalovaná v napadeném rozhodnutí nesprávně posoudila skutkový stav.
   Mimoto uplatňuje, že nebyly dány podmínky pro snížení příspěvku podle čl. 24 odst. 2 nařízení č. 4253/88 (1). Žalobkyně v této souvislosti uplatňuje, že provedené odchylky nepředstavují závažnou změnu programu. Mimoto zastává názor, že pouhý odkaz na „Pokyny pro účetní závěrku operačních opatření (1994–1999) strukturálních fondů [SEK (1999) 1316]“ je nedostatečný pro odůvodnění závažnosti změn.
   Žalobkyně uplatňuje, že i v případě, že by došlo k závažnějším změnám programu, byla Komise povinna vykonat ve vztahu ke konkrétnímu provádění programu posuzovací pravomoc, která jí náleží podle čl. 24 odst. 2 nařízení č. 4253/88. Podle žalobkyně byla žalovaná povinna zvážit, zda je snížení příspěvku z EFRR přiměřené.

      (1)  Nařízení Rady (EHS) č. 4253/88 ze dne 19. prosince 1988, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 2052/88, pokud jde o koordinaci mezi činnostmi jednotlivých strukturálních fondů navzájem a mezi těmito činnostmi a operacemi Evropské investiční banky a jinými dostupnými finančními nástroji (Úř. věst. L 374, 31.12.1988, s. 1).


               29.10.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 357/4

         Žaloba podaná Kontrolním úřadem ESVO dne 16. července 2015 proti Islandu
   (Věc E-18/15)
   (2015/C 357/04)
   Dne 16. července 2015 podal Kontrolní úřad ESVO, zastoupený zplnomocněnými zástupci Kontrolního úřadu ESVO (se sídlem na adrese 35, Rue Belliard, 1040 Brusel) panem Øyvindem Bø a paní Marlene Lie Hakkebo, k Soudnímu dvoru ESVO žalobu na Island.
   Kontrolní úřad ESVO požaduje, aby Soudní dvůr ESVO:

               1.

               Prohlásil, že nepřijetím opatření nutných k provedení aktu uvedeného v bodě 56 1 kapitoly V přílohy XIII Dohody o Evropském hospodářském prostoru (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2010/65/EU ze dne 20. října 2010 o ohlašovacích formalitách lodí připlouvajících do přístavů členských států nebo odplouvajících z nich a o zrušení směrnice 2002/6/ES), začleněného do Dohody o EHP protokolem 1 k uvedené dohodě, ve stanovené lhůtě Island nesplnil své povinnosti podle článku 14 aktu a článku 7 dohody.

               2.

               Uložil Islandu uhradit náklady tohoto řízení.

      Právní a skutkové okolnosti a žalobní důvody:

               —

               Podle této žaloby Island nejpozději do 18. února 2015 nevyhověl odůvodněnému stanovisku Kontrolního úřadu ESVO ze dne 18. prosince 2014, které se zabývá skutečností, že země do svého vnitrostátního právního řádu neprovedla směrnici Evropského parlamentu a Rady 2010/65/EU ze dne 20. října 2010 o ohlašovacích formalitách lodí připlouvajících do přístavů členských států nebo odplouvajících z nich a o zrušení směrnice 2002/6/ES, uvedenou v bodě 56 1 kapitoly V přílohy XIII Dohody o Evropském hospodářském prostoru a začleněnou do této dohody protokolem 1 k uvedené dohodě (dále jen „akt“).

               —

               Kontrolní úřad ESVO tvrdí, že Island ve stanovené lhůtě nepřijal opatření nutná k provedení zmiňované směrnice, čímž nesplnil své povinnosti vyplývající z článku 14 tohoto aktu a z článku 7 Dohody o EHP.


title: Věc T-234/11 P-RENV-RX: Rozsudek Tribunálu ze dne 9. července 2013 — Arango Jaramillo a další v. EIB ( „Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Zaměstnanci EIB — Přezkum rozsudku Tribunálu — Odmítnutí žaloby v prvním stupni jako nepřípustné — Důchody — Zvýšení příspěvků do důchodového systému — Lhůta pro podání žaloby — Přiměřená lhůta“ )

text:
               24.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 245/8

         Rozsudek Tribunálu ze dne 9. července 2013 — Arango Jaramillo a další v. EIB
   (Věc T-234/11 P-RENV-RX) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Zaměstnanci EIB - Přezkum rozsudku Tribunálu - Odmítnutí žaloby v prvním stupni jako nepřípustné - Důchody - Zvýšení příspěvků do důchodového systému - Lhůta pro podání žaloby - Přiměřená lhůta)
   2013/C 245/10
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelé): Oscar Orlando Arango Jaramillo (Lucemburk, Lucembursko) a 34 dalších navrhovatelů, jejichž jména jsou uvedena v příloze rozsudku (zástupci: B. Cortese a C. Cortese, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská investiční banka (EIB) (zástupci: C. Gómez de la Cruz a T. Gilliams, zmocněnci, ve spolupráci s P. — E. Partschem, advokátem)

      Předmět

   Kasační opravný prostředek podaný proti usnesení Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (prvního senátu) ze dne 4. února 2011, Arango Jaramillo a další v. EIB (F-34/10, dosud nezveřejněné ve Sbírce rozhodnutí), a znějící na zrušení tohoto usnesení.

      Výrok

               1)

               Usnesení Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (prvního senátu) ze dne 4. února 2011, Arango Jaramillo a další v. EIB, se zrušuje.

               2)

               Věc se vrací zpět Soudu pro veřejnou službu.

               3)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.

      (1)  Úř. věst. C 211, 16.7.2011.


title: Věc T-366/15 P: Rozsudek Tribunálu ze dne 14. prosince 2016 – Todorova Androva v. Rada a další „Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Úředníci — Povýšení — Povyšovací období 2011 — Nezařazení na seznam úředníků způsobilých k povýšení — Zamítnutí žaloby v prvním stupni řízení — Článek 45 služebního řádu — Ustanovení 4 rámcové dohody o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS — Rovné zacházení — Povinnost uvést odůvodnění — Důkazní břemeno — Povinnost soudu rozhodujícího ve věci samé provést dokazování — Námitka protiprávnosti — Pravidlo shody mezi stížností a žalobou podanou k unijnímu soudu“

text:
               6.2.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/30

         Rozsudek Tribunálu ze dne 14. prosince 2016 – Todorova Androva v. Rada a další
   (Věc T-366/15 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Úředníci - Povýšení - Povyšovací období 2011 - Nezařazení na seznam úředníků způsobilých k povýšení - Zamítnutí žaloby v prvním stupni řízení - Článek 45 služebního řádu - Ustanovení 4 rámcové dohody o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS - Rovné zacházení - Povinnost uvést odůvodnění - Důkazní břemeno - Povinnost soudu rozhodujícího ve věci samé provést dokazování - Námitka protiprávnosti - Pravidlo shody mezi stížností a žalobou podanou k unijnímu soudu“)
   (2017/C 038/41)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Viara Todorova Androva (Rhode-Saint-Genèse, Belgie) (zástupce: M. Velardo, advokát)

      Další účastníci řízení: Rada Evropské unie (zástupci: M. Bauer a M. Veiga, zmocněnci), Evropská komise (zástupci: původně J. Currall, G. Gattinara a A. C. Simon, poté G. Gattinara a A.-C. Simon, zmocněnci) a Účetní dvůr (zástupkyně: N. Scafarto, zmocněnkyně)

      Vedlejší účastník vystupující na podporu Rady Evropské unie: Evropský parlament (zástupkyně: D. Nessaf a M. Dean, zmocněnkyně)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (druhého senátu) ze dne 29. dubna 2015, Todorova Androva v. Rada (F-78/12, EU:F:2015:37), znějící na zrušení tohoto rozsudku.

      Výrok rozsudku

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Viara Todorova Androva ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Radou Evropské unie a Evropskou komisí.

               3)

               Evropský parlament ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 337, 12.10.2015.


title: Věc T-137/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 12. června 2014 – Nike International v. OHIM – Muñoz Molina (R 10) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství R 10 — Starší nezapsaná národní slovní ochranná známka R 10 — Postoupení národní ochranné známky — Důkaz o držbě starší ochranné známky“

text:
               25.8.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/25

         Rozsudek Tribunálu ze dne 12. června 2014 – Nike International v. OHIM – Muñoz Molina (R 10)
   (Věc T-137/09) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství R 10 - Starší nezapsaná národní slovní ochranná známka R 10 - Postoupení národní ochranné známky - Důkaz o držbě starší ochranné známky“)
   2014/C 282/31
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Nike International Ltd (Beaverton, Oregon, Spojené státy) (zástupce: M. de Justo Bailey, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: J. Crespo Carrillo, zmocněnec)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem OHIM: Aurelio Muñoz Molina (Petrer, Španělsko)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 21. ledna 2009 (věc R 551/2008-1), týkajícímu se námitkového řízení mezi společností DL Sports & Marketing Ltda a Aureliem Muñoz Molinou.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Nike International Ltd ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady vynaložené Úřadem pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) v řízeních před Soudním dvorem a před Tribunálem.

      (1)  Úř. věst. C 129, 6.6.2009.


title: Věc C-408/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itálie) dne 6. července 2017 – Enel Energia SpA v. Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato a další

text:
               9.10.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 338/7

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itálie) dne 6. července 2017 – Enel Energia SpA v. Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato a další
   (Věc C-408/17)
   (2017/C 338/07)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Účastnice původního řízení

      Navrhovatelka: Enel Energia SpA

      Odpůrce: Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato, Autorità per l’Energia Elettrica il Gas e il Sistema Idrico, Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni

      Předběžné otázky

               1)

               Brání cíl „obecné“ směrnice 2005/29/ES (1) považované za „bezpečnostní síť“ pro spotřebitele, jakož i zvláště bod 10 odůvodnění, čl. 3 odst. 4 a čl. 5 odst. 3 téže směrnice vnitrostátní právní úpravě, podle níž spadá posuzování dodržování zvláštních povinností na ochranu spotřebitelů stanovených odvětvovými směrnicemi č. 2009/72/CE (2) a č. 2009/73/CE (3) do působnosti obecné směrnice č. 2005/29/ES o nekalých obchodních praktikách, čímž je vyloučen zásah odvětvového orgánu – v projednávaném případě AEEGSI – za účelem odstranění porušování odvětvové směrnice, a to ve všech případech, které mohou zahrnovat i prvky nekalé obchodní praktiky?

               2)

               Musí být zásada přednosti lex specialis podle čl. 3 odst. 4 směrnice č. 2005/29/ES vykládána jako zásada upravující vztahy mezi systémy právní úpravy (obecnou a odvětvovou právní úpravou) nebo vztahy mezi právními předpisy (obecnými a zvláštními předpisy) či vztahy mezi orgány odpovědnými za regulaci a dohled v příslušných odvětvích?

               3)

               Lze mít za to, že je jedná o „rozpor“ uvedený v čl. 3 odst. 4 směrnice č. 2005/29/ES jen tehdy, když existuje podstatný rozpor mezi ustanoveními právních předpisů týkajících se nekalých obchodních praktik a jinými unijními předpisy upravujícími zvláštní odvětvové aspekty obchodních praktik, nebo stačí, že dotčené právní předpisy a právní předpisy o nekalých obchodních praktikách obsahují v souvislosti se zvláštnostmi příslušného odvětví natolik odlišnou právní úpravu, že to vede ke kolizi předpisů, pokud jde o stejnou konkrétní situaci?

               4)

               Vztahuje se pojem „pravidla Společenství“ uvedený v čl. 3 odst. 4 směrnice 2005/29/ES jen na ustanovení obsažená v unijních nařízeních a směrnicích nebo také na předpisy, kterými se uvedená ustanovení přímo provádějí, anebo zahrnuje daný pojem také právní a správní předpisy, kterými se provádějí zásady unijního práva?

               5)

               Brání zásada přednosti lex specialis podle bodu 10 odůvodnění a čl. 3 odst. 4 směrnice 2005/29, jakož i článek 37 směrnice 2009/72 a článek 41 směrnice 2009/73 výkladu odpovídajících vnitrostátních provádějících předpisů, podle něhož vždy, když v některém regulovaném odvětví, na které se vztahuje odvětvová „spotřebitelská“ právní úprava přiznávající regulační a sankční pravomoci příslušnému odvětvovému orgánu, dojde k postupu, který lze spojit s pojmem „agresivní praktika“ ve smyslu článků 8 a 9 směrnice 2005/29 nebo „za všech okolností“ agresivní podle přílohy I směrnice 2005/29, je třeba uplatnit obecný právní předpis o nekalých praktikách, a to i tehdy, když existuje odvětvový právní předpis přijatý na ochranu spotřebitelů a založený na ustanoveních unijního práva, který úplně upravuje stejné „agresivní praktiky“ nebo v každém případě uvedené „nekalé praktiky“?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/29/ES ze dne 11. května 2005 o nekalých obchodních praktikách vůči spotřebitelům na vnitřním trhu a o změně směrnice Rady 84/450/EHS, směrnic Evropského parlamentu a Rady 97/7/ES, 98/27/ES a 2002/65/ES a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2006/2004 (směrnice o nekalých obchodních praktikách) (Úř. věst. L 149, s. 22).

      (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/72/ES ze dne 13. července 2009 o společných pravidlech pro vnitřní trh s elektřinou a o zrušení směrnice 2003/54/ES (Úř. věst. L 211, s. 55).

      (3)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/73/ES ze dne 13. července 2009 o společných pravidlech pro vnitřní trh se zemním plynem a o zrušení směrnice 2003/55/ES (Úř. věst. L 211, s. 94).


title: Věc C-252/05: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením High Court of Justice (England and Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court), Divisional Court ze dne 20. května 2005 ve věci The Queen na žádost Thames Water Utilities Ltd proti South East London Division, Bromley Magistrates' Court, vedlejší účastník řízení: The Environment Agency

text:
               20.8.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 205/11

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením High Court of Justice (England and Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court), Divisional Court ze dne 20. května 2005 ve věci The Queen na žádost Thames Water Utilities Ltd proti South East London Division, Bromley Magistrates' Court, vedlejší účastník řízení: The Environment Agency
   (Věc C-252/05)
   (2005/C 205/20)
   Jednací jazyk: angličtina
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením High Court of Justice (England and Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court), Divisional Court ze dne 20. května 2005, ve věci The Queen na žádost Thames Water Utilities Ltd proti South East London Division, Bromley Magistrates' Court, vedlejší účastník řízení: The Environment Agency, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 15. června 2005, podána žádost o rozhodnutí o následující předběžné otázce.

               1)

               Jsou odpadní vody, které unikly z kanalizační sítě spravované statutárním podnikem pro správu kanalizací podle směrnice 91/227/EHS o čištění městských odpadních vod (1) (dále jen „směrnice o městských odpadních vodách“) nebo podle Water Industry Act 1991 [zákon o průmyslových vodách z roku 1991] (dále jen „WIA 1991“) „odpadem“ ve smyslu směrnice 75/442/EHS (2) (ve znění směrnice 91/156/EHS (3))(dále jen „rámcová směrnice o odpadech“)?

               2)

               Pokud je odpověď na první otázku kladná, výše uvedené odpadní vody:

                           a)

                           jsou na základě čl. 2 odst. 1 písm. b) bodu iv) rámcové směrnice o odpadech, a zejména na základě směrnice o městských odpadních vodách nebo WIA 1991 vyňaty z působnosti pojmu „odpad“ ve smyslu rámcové směrnice o odpadech; nebo

                           b)

                           spadají do rozsahu působnosti čl. 2 odst. 2 směrnice o městských odpadních vodách a jsou vyňaty z působnosti pojmu „odpad“ rámcové směrnice o odpadech zejména na základě směrnice o městských odpadních vodách?

      (1)  Směrnice Rady 91/271/EHS ze dne 21. května 1991 o čištění městských odpadních vod, Úř. věst. L 135, 30.5.1991, s. 40

      (2)  Směrnice Rady 75/442/EHS ze dne 15. července 1975 o odpadech, Úř. věst. L 194, 25.7.1975, s. 39

      (3)  Směrnice Rady 91/156/EHS ze dne 18. března 1991, kterou se mění směrnice 75/442/EHS o odpadech, Úř. věst. L 78, 26.3.1991, s. 32


title: Věc C-29/10: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 15. března 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour d'appel — Lucembursko) — Heiko Koelzsch v. Lucemburské velkovévodství ( „Římská úmluva o právu rozhodném pro smluvní závazkové vztahy — Pracovní smlouva — Volba práva smluvními stranami — Kogentní/Imperativní ustanovení práva rozhodného v případě neexistence volby práva — Určení tohoto práva — Pojem země, v níž zaměstnanec,obvykle vykonává svoji práci — Zaměstnanec, který vykonává svoji práci ve více než jednom smluvním státě“ )

text:
               7.5.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 139/9

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 15. března 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour d'appel — Lucembursko) — Heiko Koelzsch v. Lucemburské velkovévodství
   (Věc C-29/10) (1)

   (Římská úmluva o právu rozhodném pro smluvní závazkové vztahy - Pracovní smlouva - Volba práva smluvními stranami - Kogentní/Imperativní ustanovení práva rozhodného v případě neexistence volby práva - Určení tohoto práva - Pojem země, v níž zaměstnanec,obvykle vykonává svoji práci - Zaměstnanec, který vykonává svoji práci ve více než jednom smluvním státě)
   2011/C 139/14
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour d'appel

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Heiko Koelzsch

      Žalované: Lucemburské velkovévodství

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Cour d'appel — Výklad čl. 6 odst. 2 písm. a) Úmluvy o právu rozhodném pro smluvní závazkové vztahy, otevřené k podpisu v Římě dne 19. června 1980 (Úř. věst. 1980, L 266, s. 1) — Určení rozhodného práva pro žalobu podanou pro zneužívající rozvázání pracovního poměru z důvodu neexistence volby rozhodného práva učiněné stranami individuální pracovní smlouvy — Pojem „místo, kde zaměstnanec obvykle vykonává svoji práci“ — Zaměstnanec vykonávající práci v několika zemích, který se ovšem pravidelně vrací do jedné z nich

      Výrok

   Článek 6 odst. 2 písm. a) Úmluvy o právu rozhodném pro smluvní závazkové vztahy, otevřené k podpisu v Římě dne 19. června 1980 musí být vykládán v tom smyslu, že v případě, kdy zaměstnanec vykonává svou činnost ve více než jednom smluvním státě, je zemí, v níž zaměstnanec při plnění smlouvy obvykle vykonává svoji práci ve smyslu tohoto ustanovení, země, v níž nebo z níž zaměstnanec s přihlédnutím ke všem okolnostem, které charakterizují uvedenou činnost, plní podstatnou část svých povinností vůči svému zaměstnavateli.

      (1)  Úř. věst. C 80, 27.3.2010.


title: Věc C-84/10 P: Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 22. října 2010 — Longevity Health Products, Inc. v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Merck KGaA ( „Kasační opravný prostředek — Ochranná známka Společenství — Nařízení (ES) č. 40/94 — Článek 8 odst. 1 písm. b) — Slovní označení „Kids Vits“ — Námitky majitele slovní ochranné známky Společenství VITS4KIDS — Úroveň pozornosti relevantní veřejnosti — Nebezpečí záměny — Podobnost označení — Právo být vyslechnut“ )

text:
               12.3.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 80/9

         Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 22. října 2010 — Longevity Health Products, Inc. v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Merck KGaA
   (Věc C-84/10 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Společenství - Nařízení (ES) č. 40/94 - Článek 8 odst. 1 písm. b) - Slovní označení „Kids Vits“ - Námitky majitele slovní ochranné známky Společenství VITS4KIDS - Úroveň pozornosti relevantní veřejnosti - Nebezpečí záměny - Podobnost označení - Právo být vyslechnut)
   2011/C 80/16
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Longevity Health Products, Inc. (zástupce: J. E. Korab, advokát)

      Další účastníci: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: G. Schneider, zmocněnec), Merck KGaA

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu (osmého senátu) ze dne 9. prosince 2009, Longevity Health Products v. OHIM — Merck (Kids Vids) (T-484/08), kterým Soud zamítl žalobu na neplatnost podanou proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 28. srpna 2008, zamítajícímu zápis slovního označení „Kids Vits“ jako ochranné známky Společenství pro určité výrobky spadající do třídy 5 a vyhovujícímu námitkám majitele starší slovní ochranné známky Společenství „VITS4KIDS“ — Porušení práva být vyslechnut v soudním řízení — Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 — Nebezpečí záměny dvou ochranných známek

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnosti Longevity Health Products, Inc. se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 100, 17.4.2010.


title: Spojené věci C-474/09 P až C-476/09 P: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 28. července 2011 — Territorio Histórico de Vizcaya — Diputación Foral de Vizcaya (C-474/09 P), Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava (C-475/09 P), Territorio Histórico de Guipúzcoa — Diputación Foral de Guipúzcoa (C-476/09 P) v. Evropská komise, Comunidad Autónoma del País Vasco — Gobierno Vasco, Comunidad Autónoma de la Rioja, Cámara Oficial de Comercio, Industria y Navegación de Vizcaya, Cámara Oficial de Comercio e Industria de Álava, Cámara Oficial de Comercio, Industria y Navegación de Guipúzcoa, Confederación Empresarial Vasca (Confebask) ( Kasační opravný prostředek — Státní podpory — Žaloba na neplatnost — Rozhodnutí Komise o režimech státních podpor zavedených Španělskem ve prospěch podniků v provinciích Vizcaya, Álava a Guipúzcoa — Snížení základu daně pro některé nově založené podniky — Legitimní očekávání — Zásada právní jistoty a zásada řádné správy — Dodržení přiměřené lhůty — Neoznámení )

text:
               8.10.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 298/4

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 28. července 2011 — Territorio Histórico de Vizcaya — Diputación Foral de Vizcaya (C-474/09 P), Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava (C-475/09 P), Territorio Histórico de Guipúzcoa — Diputación Foral de Guipúzcoa (C-476/09 P) v. Evropská komise, Comunidad Autónoma del País Vasco — Gobierno Vasco, Comunidad Autónoma de la Rioja, Cámara Oficial de Comercio, Industria y Navegación de Vizcaya, Cámara Oficial de Comercio e Industria de Álava, Cámara Oficial de Comercio, Industria y Navegación de Guipúzcoa, Confederación Empresarial Vasca (Confebask)
   (Spojené věci C-474/09 P až C-476/09 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Státní podpory - Žaloba na neplatnost - Rozhodnutí Komise o režimech státních podpor zavedených Španělskem ve prospěch podniků v provinciích Vizcaya, Álava a Guipúzcoa - Snížení základu daně pro některé nově založené podniky - Legitimní očekávání - Zásada právní jistoty a zásada řádné správy - Dodržení přiměřené lhůty - Neoznámení)
   2011/C 298/06
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek: Territorio Histórico de Vizcaya — Diputación Foral de Vizcaya (C-474/09 P), Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava (C-475/09 P), Territorio Histórico de Guipúzcoa — Diputación Foral de Guipúzcoa (C-476/09 P) (zástupci: I. Sáenz-Cortabarría Fernández a M. Morales Isasi, abogados)

      Další účastníci řízení: Evropská komise (zástupci: F. Castillo de la Torre a C. Urraca Caviedes, zmocněnci), Comunidad Autónoma del País Vasco — Gobierno Vasco (zástupci: I. Sáenz-Cortabarría Fernández a M. Morales Isasi, abogados), Comunidad Autónoma de la Rioja (zástupci: J. M. Criado Gámez a M. Martínez Aguirre, abogados), Cámara Oficial de Comercio, Industria y Navegación de Vizcaya, Cámara Oficial de Comercio e Industria de Álava, Cámara Oficial de Comercio, Industria y Navegación de Guipúzcoa (zástupci: I. Sáenz-Cortabarría Fernández a M. Morales Isasi, abogados), Confederación Empresarial Vasca (Confebask)

      Vedlejší účastník podporující žalobce: Španělské království (zástupce: N. Díaz Abad, zmocněnec)

      Předmět

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (pátého rozšířeného senátu) ze dne 9. září 2009, Diputación Foral de Álava a Gobierno Vasco a další v. Komise (T-227/01 až T-229/01, T-265/01, T-266/01 a T-270/01), kterým Soud zamítl ve věcech T-227/01 a T-265/01 návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2002/820/ES ze dne 11. července 2001 o režimu státních podpor provedeném Španělskem ve prospěch podniků z provincie Álava ve formě slevy na dani ve výši 45 % investované částky (Úř. věst. 2002, L 296, s. 1), ve věcech T-228/01 a T-266/01 návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2003/27/ES ze dne 11. července 2001 o režimu státních podpor provedeném Španělskem ve prospěch podniků z provincie Vizcaya ve formě slevy na dani ve výši 45 % investované částky (Úř. věst. 2003, L 17, s. 1), a ve věcech T-229/01 a T-270/01 návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2002/894/ES ze dne 11. července 2001 o režimu státních podpor provedeném Španělskem ve prospěch podniků z provincie Guipúzcoa ve formě slevy na dani ve výši 45 % investované částky (Úř. věst. 2002, L 314, s. 26).

      Výrok

               1)

               Kasační opravné prostředky a vzájemné kasační opravné prostředky se zamítají.

               2)

               Territorio Histórico de Vizcaya — Diputación Foral de Vizcaya, Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava, Territorio Histórico de Guipúzcoa — Diputación Foral de Guipúzcoa, Cámara Oficial de Comercio, Industria y Navegación de Vizcaya, Cámara Oficial de Comercio e Industria de Álava a Cámara Oficial de Comercio, Industria y Navegación de Guipúzcoa se rovným dílem ukládá náhrada nákladů řízení spojených s těmito kasačními opravnými prostředky.

               3)

               Španělské království ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 37, 13.2.2010.


title: Věc C-572/15: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 5. října 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce R – Estonsko) – F. v. A „Řízení o předběžné otázce — Průmyslové a obchodní vlastnictví — Patent — Dodatkové ochranné osvědčení — Nařízení (ES) č. 469/2009 — Článek 21 odst. 2 — Přechodná ustanovení — Osvědčení vydané v souladu s vnitrostátními právními předpisy členského státu před jeho přistoupením k Evropské unii — Výklad čl. 21 odst. 2 — Doba platnosti osvědčení — Platnost čl. 21 odst. 2 — Úprava sekundárního práva vyplývající přímo z aktu o přistoupení — Nedostatek pravomoci Soudního dvora“

text:
               28.11.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 441/5

      Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 5. října 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce R – Estonsko) – F. v. A
      (Věc C-572/15) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Průmyslové a obchodní vlastnictví - Patent - Dodatkové ochranné osvědčení - Nařízení (ES) č. 469/2009 - Článek 21 odst. 2 - Přechodná ustanovení - Osvědčení vydané v souladu s vnitrostátními právními předpisy členského státu před jeho přistoupením k Evropské unii - Výklad čl. 21 odst. 2 - Doba platnosti osvědčení - Platnost čl. 21 odst. 2 - Úprava sekundárního práva vyplývající přímo z aktu o přistoupení - Nedostatek pravomoci Soudního dvora“)
      (2016/C 441/06)
      Jednací jazyk: estonština

         Předkládající soud

      Riigikohus

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: F. Hoffmann-La Roche AG

         Žalovaná: Accord Healthcare OÜ

         Výrok

                  1)

                  Soudní dvůr Evropské unie nemá pravomoc rozhodnout o platnosti čl. 21 odst. 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 469/2009 ze dne 6. května 2009 o dodatkových ochranných osvědčeních pro léčivé přípravky, ve znění Aktu o podmínkách přistoupení Chorvatské republiky a o úpravách Smlouvy o Evropské unii, Smlouvy o fungování Evropské unie a Smlouvy o založení Evropského společenství pro atomovou energii.

                  2)

                  Článek 21 odst. 2 nařízení č. 469/2009, ve znění pozdějších změn, musí být vykládán v tom smyslu, že se vztahuje na dodatkové ochranné osvědčení k určitému léčivému přípravku vydané členským státem před jeho přistoupením k Evropské unii. Pokud byl tento léčivý přípravek v rámci Evropského hospodářského prostoru předmětem registrace předcházející registraci v uvedeném členském státě a případně přistoupení tohoto státu k Unii, musí být při určení doby platnosti uvedeného dodatkového ochranného osvědčení přihlédnuto pouze k této první registraci.

         (1)  Úř. věst. C 27, 25. 1. 2016.


title: Věc C-71/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Supremo Tribunal de Justiça (Portugalsko) dne 9. února 2017 – David Vicente Fernandes v. Gabinete Português de Carta Verde

text:
               24.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/5

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Supremo Tribunal de Justiça (Portugalsko) dne 9. února 2017 – David Vicente Fernandes v. Gabinete Português de Carta Verde
   (Věc C-71/17)
   (2017/C 129/07)
   Jednací jazyk: portugalština

      Předkládající soud

   Supremo Tribunal de Justiça

      Účastníci původního řízení

      Žalobce a navrhovatel v řízení o kasačním opravném prostředku: David Vicente Fernandes

      Žalovaný a odpůrce v řízení o kasačním opravném prostředku: Gabinete Português de Carta Verde

      Předběžné otázky

               1)

               Vyvolává pojistná smlouva uzavřená v Lucembursku právní účinky v Portugalsku stejným způsobem, jako kdyby byla odpovídající pojistná smlouva vystavena v Portugalsku?

               2)

               Je Gabinete Português de Carta Verde orgánem pro odškodnění, na který odkazuje čl. 24 odst. 1 směrnice 2009/103/ES (1) a […], jako subjekt pověřený odškodněním poškozených v případech, na které odkazuje čl. 20 odst. 1 směrnice, odpovídá stejným způsobem, jako by odpovídala lucemburská pojišťovací společnost?

               3)

               Postačuje v projednávané věci žaloba proti orgánu pro odškodnění, nebo […] je také nutné žalovat pojišťovací společnost? Může být v posledně uvedeném případě […] žalována uvedená pojišťovací společnost ve svém sídle v Lucembursku, nebo […] je třeba žalovat jejího zástupce v Portugalsku?

               4)

               Koho je třeba žalovat v případě, že pojišťovací společnost nemá v Portugalsku zástupce, za účelem poskytnutí plné náhrady škody, v případě, že existuje smlouva o pojištění neomezené občanskoprávní odpovědnosti?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/103/ES ze dne 16. září 2009 o pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel a kontrole povinnosti uzavřít pro případ takové odpovědnosti pojištění (Úř. věst. L 263, s. 11)


title: Věc C-459/07: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Graz (Rakousko) dne 9. října 2007 – Veli Elshani v. Hauptzollamt Linz

text:
               8.12.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 297/30

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Graz (Rakousko) dne 9. října 2007 – Veli Elshani v. Hauptzollamt Linz
   (Věc C-459/07)
   (2007/C 297/49)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Graz
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Veli Elshani

      Žalovaný: Hauptzollamt Linz
   Předběžné otázky

               1)

               Podmínky pro uplatnění zániku celního dluhu čl. 233 prvního pododstavce písm. d) nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 (1), kterým se vydává celní kodex Společenství (dále jen „celní kodex“), se neváží na okamžik vzniku celního dluhu, nýbrž na dobu po vzniku celního dluhu, jelikož předpokládají celní dluh „vzniklý“ podle článku 202 celního kodexu.
               Musí být slovní spojení „při protiprávním vstupu“ ve smyslu čl. 233 prvního pododstavce písm. d) celního kodexu vykládáno v tom smyslu, že

                           —

                           vstup zboží na celní území Společenství, u kterého vznikl celní dluh podle článku 202 celního kodexu, končí jeho vstupem u pohraničního celního úřadu nebo na jiném místě určeném celními orgány, nejpozději však okamžikem opuštění celního prostoru pohraničního celního úřadu nebo jinak určeného místa, jelikož zboží se tím dostalo dovnitř celního území, takže zajištění nebo zabavení zboží po tomto okamžiku nevede k zániku celního dluhu
                           nebo že

                           —

                           vstup zboží na celní území Společenství, u kterého vznikl celní dluh podle článku 202 celního kodexu podle ekonomického přístupu trvá tak dlouho, dokud ještě trvá jeho přeprava jakožto jednotná operace navazující na vstup zboží na celní území, a zboží v celním území tedy ještě nedorazilo na první místo určení a tam se jeho pohyb zastavil, takže zajištění a zabavení zboží až do tohoto okamžiku vede k zániku celního dluhu?

               2)

               V případě protiprávního jednání ve smyslu článku 202 celního kodexu, které je odhaleno u vstupu zboží, zaniká celní dluh povinně. Zajištění zboží bezprostředně při odnětí celnímu dohledu jakožto protiprávní jednání ve smyslu článku 203 celního kodexu naproti tomu k okamžitému zániku celního dluhu nevede.
               Musí být čl. 233 první pododstavec písm. d) celního kodexu vykládán v tom smyslu, že tento zánik celního dluhu výslovně omezený na případy vzniku celního dluhu podle článku 202 celního kodexu je přesto v souladu se zásadou rovného zacházení s protiprávním jednáním?

      (1)  Úř. věst. L 302, s. 1.


title: Věc T-300/14: Žaloba podaná dne 2. května 2014 – Fricopan Back v. Komise

text:
               14.7.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 223/48

         Žaloba podaná dne 2. května 2014 – Fricopan Back v. Komise
   (Věc T-300/14)
   2014/C 223/51
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Fricopan Back GmbH Immekath (Klötze, Německo) (zástupci: T. Volz, M. Ringel, B. Wißmann, M. Püstow, C. Oehme a T. Wielsch, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Evropské Komise ze dne 18. prosince 2013 o zahájení formálního vyšetřovacího řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU proti Spolkové republice Německo ve věci podpory elektřiny z obnovitelných zdrojů a nižšího příplatku EEG pro uživatele s vysokou spotřebou energie, státní podpora SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN), v části, ve které se týká nižšího příplatku EEG pro uživatele s vysokou spotřebou energie;

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z neexistence zvýhodnění ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU

                           —

                           Žalobkyně tvrdí, že nižší příplatek EEG pro uživatele s vysokou spotřebou energie stanovený v zákoně o upřednostňování energií z obnovitelných zdrojů (Gesetz für den Vorrang erneuerbarer Energien)(dále jen „EEG“) nepředstavuje podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU. Na tomto místě uvádí, že uživatelé s vysokou spotřebou energie zajisté nebudou touto právní úpravou zvýhodněni. Zvláštní systém náhrad je spíše náhradou za mimořádné výdaje, které zvláštní mírou postihují žalobkyni a srovnatelné uživatele v rámci podpory výroby elektrické energie z obnovitelných zdrojů energie a slouží k obnovení konkurenceschopnosti uživatelů s vysokou spotřebou energie, kteří by byli příplatkem EEG především významným způsobem poškozeni.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z neexistence státních prostředků ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU

                           —

                           Žalobkyně dále tvrdí, že zvláštní systém náhrad nepředstavuje opatření poskytované „státem nebo ze státních prostředků“. V této souvislosti uvádí, že samotný příplatek EEG není státním prostředkem a proto také zřeknutí se tohoto prostředku prostřednictvím zvláštního systému náhrad nemůže představovat opatření poskytované ze státních prostředků.

                           —

                           Příplatek EEG není vybírán, spravován a už vůbec ne rozdělován státem nebo státem zřízenou veřejnou či soukromou institucí. Naopak, příplatek EEG mohou vybírat přímo provozovatelé přenosové sítě na základě příslušného soukromoprávního nároku. Příplatek EEG nepřipadá státnímu rozpočtu, zvláštní systém náhrad proto žádným způsobem, přímo či nepřímo, nesnižuje příjmy státu.

                           —

                           Prostředky EEG rovněž nejsou k dispozici státním orgánům. Nad prostředky EEG kromě toho neexistuje žádná veřejná kontrola, jako například kontrola ze strany Bundesamt für Wirtschaft und Ausfuhrkontrolle [Spolkový úřad pro hospodářství a kontrolu vývozu (BAFA)] nebo Bundesnetzagentur (Spolková agentura pro sítě).


title: Věc C-369/11: Žaloba podaná dne 12. července 2011 — Evropská komise v. Italská republika

text:
               24.9.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/11

         Žaloba podaná dne 12. července 2011 — Evropská komise v. Italská republika
   (Věc C-369/11)
   2011/C 282/21
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: E. Montaguti a H. Støvlbæk, zmocněnci)

      Žalovaná: Italská republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Italská republika tím, že nepřijala všechny právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s čl. 6 odst. 3 a přílohou II směrnice 91/440/EHS (1) ve znění změn, s čl. 4 odst. 2 a čl. 14 odst. 2 směrnice 2001/14/ES (2) a s čl. 4 odst. 1 a čl. 30 odst. 3 směrnice 2001/14/ES, jakož i čl. 30 odst. 1 směrnice 2001/14/ES, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z těchto ustanovení.

               —

               uložit Italské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Výtky, které Komise vznáší vůči Italské republice, se týkají nezávislosti orgánu, který vykonává podstatné úkoly v oblasti přístupu k infrastruktuře, zpoplatnění přístupu k infrastruktuře, jakož i pravomoci a autonomii orgánu regulace železničního sektoru.
   Zaprvé právní úprava, podle které podstatné úkoly v oblasti přístupu k infrastruktuře vykonává provozovatel infrastruktury, nenabízí žádné dostatečné záruky, že je tento provozovatel nezávislý na holdingu skupiny, ke které patří a která zahrnuje i železniční podnik s vedoucím postavením na trhu.
   Protože poplatky za přístup k železniční síti stanoví Ministerstvo dopravy, zatímco provozovatel infrastruktury může v této oblasti jen formulovat návrh a má výlučně úkoly operativní povahy spočívající ve stanovení poplatků skutečně dlužných jednotlivými železničními podniky, je provozovatel zbaven podstatného nástroje vedení, což je v rozporu s požadavkem nezávislosti vedení podniku.
   Konečně není zajištěna úplná a nezbytná nezávislost regulačního orgánu na všech železničních podnicích, protože se personál regulačního orgánu skládá z úředníku Ministerstva dopravy a toto ministerstvo má dále rozhodující vliv na holding skupiny, která zahrnuje vedoucí italský železniční podnik, a tedy i na tento podnik.

      (1)  Úř. věst. L 237, s. 25; Zvl. vyd. 07/01, s. 341.

      (2)  Úř. věst. L 75, s. 29; Zvl. vyd. 07/05, s. 404.


title: Věc T-538/08: Žaloba podaná dne 9. prosince 2008 – Rewe-Zentral v. OHIM – Kodi Diskontläden (inéa)

text:
               7.3.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 55/29

         Žaloba podaná dne 9. prosince 2008 – Rewe-Zentral v. OHIM – Kodi Diskontläden (inéa)
   (Věc T-538/08)
   (2009/C 55/55)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: REWE-Zentral AG (Köln, Německo) (zástupci: M. Kinkeldey a A. Bognár, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Kodi Diskontläden GmbH (Oberhausen, Německo)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 6. října 2008 ve věci R 744/2008-4 a

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka „inéa“ v modré, růžové a bílé barvě pro výrobky zařazené do tříd 3, 5 a 16 (přihláška č. 4 462 826)

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Kodi Diskontläden GmbH

      Namítaná ochranná známka nebo označení:„MINEA“ (ochranná známka č. 303 61 428.5) pro výrobky zařazené do tříd 8, 9 a 16, přičemž odvolání proti zápisu směřuje proti výrobkům zařazeným do třídy 16.

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitek.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zrušení rozhodnutí námitkového oddělení.

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 40/94 (1), jelikož neexistuje nebezpečí záměny mezi kolidujícími ochrannými známkami.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1994, L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).


title: Věc C-96/09 P: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 29. března 2011 — Anheuser-Busch, Inc. v. Budějovický Budvar, národní podnik, Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ( „Kasační opravný prostředek — Ochranná známka Společenství — Nařízení (ES) č. 40/94 — Článek 8 odst. 4 — Přihláška slovní a obrazové ochranné známky BUD — Námitky — Označení zeměpisného původu „bud“ — Ochrana na základě Lisabonské dohody a dvoustranných smluv zavazujících dva členské státy — Užívání v obchodním styku — Označení, jehož význam není pouze místní“ )

text:
               21.5.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 152/3

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 29. března 2011 — Anheuser-Busch, Inc. v. Budějovický Budvar, národní podnik, Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc C-96/09 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Společenství - Nařízení (ES) č. 40/94 - Článek 8 odst. 4 - Přihláška slovní a obrazové ochranné známky BUD - Námitky - Označení zeměpisného původu „bud“ - Ochrana na základě Lisabonské dohody a dvoustranných smluv zavazujících dva členské státy - Užívání v obchodním styku - Označení, jehož význam není pouze místní)
   2011/C 152/04
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Anheuser-Busch, Inc. (zástupci: V. von Bomhard a B. Goebel, Rechtsanwälte)

      Další účastníci řízení: Budějovický Budvar, národní podnik (zástupci: F. Fajgenbaum. T. Lachacinski, C. Petsch a S. Sculy-Logotheti, advokáti), Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (prvního senátu) ze dne 16. prosince 2008, Budějovický Budvar v. OHIM a Anheuser-Busch (spojené věci T-225/06, T-255/06, T-257/06 a T-309/06), kterým Soud zrušil rozhodnutí R 234/2005-2, R 241/2005-2, R 802/2004-2 a R 305/2005-2 druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (OHIM) o zamítnutí odvolání proti rozhodnutím námitkového oddělení, kterými byly zamítnuty námitky podané společností Budějovický Budvar, národní podnik, proti přihlášce slovní ochranné známky „BUD“ pro výrobky tříd 32 a 33 — Porušení čl. 8 odst. 4 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94

      Výrok

               1)

               Rozsudek Soudu prvního stupně Evropských společenství ze dne 16. prosince 2008, Budějovický Budvar v. OHIM — Anheuser-Busch (BUD) (T-225/06, T-255/06, T-257/06 a T-09/06), se zrušuje v rozsahu, v němž Soud, pokud jde o výklad čl. 8 odst. 4 nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství, ve znění nařízení Rady (ES) č. 422/2004 ze dne 19. února 2004, neprávem dospěl k závěru, že zaprvé význam dotčeného označení, který nemůže být pouze místní, musí být posouzen výlučně v závislosti na rozsahu území ochrany tohoto označení, aniž je zohledněno jeho užívání na tomto území, zadruhé územím relevantním pro posouzení užívání uvedeného označení není nutně území jeho ochrany a zatřetí toto označení nemusí být nutně užíváno přede dnem podání přihlášky ochranné známky Společenství.

               2)

               Ve zbývající části se kasační opravný prostředek zamítá.

               3)

               Spojené věci T-225/06, T-255/06, T-257/06 a T-309/06 se vracejí Tribunálu Evropské unie k rozhodnutí.

               4)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.

      (1)  Úř. věst. C 113, 16.5.2009


title: Věc T-224/06: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 25. června 2008 – Otto v. OHIM – L'Altra Moda (l'Altra Moda) (Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství l'Altra Moda — Starší národní obrazová ochranná známka Alba Moda — Relativní důvod zamítnutí — Neexistence nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 40/94 (ES) — Článek 73 a čl. 74 odst. 1 a 2 nařízení č. 40/94)

text:
               2.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 197/21

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 25. června 2008 – Otto v. OHIM – L'Altra Moda (l'Altra Moda)
   (Věc T-224/06) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství l'Altra Moda - Starší národní obrazová ochranná známka Alba Moda - Relativní důvod zamítnutí - Neexistence nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 40/94 (ES) - Článek 73 a čl. 74 odst. 1 a 2 nařízení č. 40/94)
   (2008/C 197/36)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Otto GmbH & Co. KG (Hamburk, Německo) (zástupci: C. Rohnke a M. Munz, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: O. Montalto a P. Bullock, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem, vystupující jako vedlejší účastnice před Soudem: L'Altra Moda SpA (zástupci: A. Masetti Zannini de Concina a M. Bucarelli, advokáti)
   Předmět věci
   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 16. června 2006 (věc R 793/2005-2), týkající se námitkového řízení mezi Otto GmbH & Co. KG a l'Altra Moda SpA
   Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Otto GmbH & Co. KG se ukládá náhrada vlastních nákladů řízení, jakož i nákladů Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) a l'Altra Moda SpA.

      (1)  Úř. věst. C 281, 18.11.2006.


title: Věc C-576/12 P: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 28. listopadu 2013 — Ivan Jurašinović v. Rada Evropské unie ( „Kasační opravný prostředek — Přístup k dokumentům orgánů — Nařízení (ES) č. 1049/2001 — Výjimky z práva na přístup — Článek 4 odst. 1 písm. a) první a třetí odrážka — Veřejná bezpečnost — Mezinárodní vztahy“ )

text:
               15.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/16

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 28. listopadu 2013 — Ivan Jurašinović v. Rada Evropské unie
   (Věc C-576/12 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Přístup k dokumentům orgánů - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Výjimky z práva na přístup - Článek 4 odst. 1 písm. a) první a třetí odrážka - Veřejná bezpečnost - Mezinárodní vztahy)
   2014/C 45/29
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Ivan Jurašinović (zástupce: N. Amara-Lebret, advokát)

      Další účastnice řízení: Rada Evropské unie (zástupci: K. Pellinghelli a B. Driessen, zmocněnci)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (druhého rozšířeného senátu) ze dne 3. října 2012, Jurašinović v. Rada (T-465/09), kterým Tribunál zamítl návrh na zrušení rozhodnutí Rady ze dne 21. září 2009, kterým byl poskytnut přístup k některým zprávám pozorovatelů Evropské unie přítomných v Chorvatsku v oblasti Knin v období od 1. do 31. srpna 1995 — Žádost o přístup k dokumentům v držení Rady — Porušení práva na spravedlivý proces — Porušení čl. 4 odst. 1 a článku 9 nařízení Evropského parlamentu a Rady č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, s. 43; Zvl. vyd. 01/03, s. 331) — Zprávy pozorovatelů vyslaných Evropskou unií do Chorvatska — Výjimky z práva na přístup k dokumentům — Citlivé dokumenty — Nebezpečí porušení ochrany mezinárodních vztahů — Dřívější zpřístupnění těchto dokumentů obžalovanému v rámci trestního řízení před Mezinárodním trestním tribunálem pro bývalou Jugoslávii — Narušení řádného průběhu trestního řízení

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Ivanu Jurašinovićovi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 32, 2.2.2013.


title: Věc C-47/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Judecătoria Timișoara (Rumunsko) dne 2. února 2011 — SC Volksbank România S.A. v. Autoritatea Națională pentru Protecția Consumatorilor CRPC Arad Timiș

text:
               9.4.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 113/7

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Judecătoria Timișoara (Rumunsko) dne 2. února 2011 — SC Volksbank România S.A. v. Autoritatea Națională pentru Protecția Consumatorilor CRPC Arad Timiș
   (Věc C-47/11)
   2011/C 113/13
   Jednací jazyk: rumunština

      Předkládající soud

   Judecătoria Timișoara

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: SC Volksbank România S.A.

      Žalovaný: Autoritatea Națională pentru Protecția Consumatorilor Consumatorilor — Comisariatul Județean pentru Protecția Consumatorilor (CRPC) Arad Timiș

      Předběžné otázky

               1)

               Má být čl. 30 odst. 1 směrnice 2008/48 (1) vykládán v tom smyslu, že členským státům zakazuje stanovit uplatňování vnitrostátního právního předpisu provádějícího uvedenou směrnici i na smlouvy uzavřené před vstupem tohoto vnitrostátního právního předpisu v platnost?

               2)

               Má být čl. 22 odst. 1 směrnice 2008/48 vykládán v tom smyslu, že zavádí úplnou harmonizaci v oblasti smluv o spotřebitelském úvěru, tedy harmonizaci, která členským státům neumožňuje, aby:

                           2.1

                           rozšiřovaly oblast působnosti ustanovení obsažených ve směrnici 2008/48 na smlouvy výslovně vyloučené z působnosti uvedené směrnice (jako jsou smlouvy o hypotečním úvěru), nebo

                           2.2

                           ukládaly úvěrovým institucím další povinnosti v oblasti druhů poplatků, které mohou tyto instituce vybírat v souvislosti se smlouvami o spotřebitelském úvěru, které spadají do působnosti vnitrostátního prováděcího předpisu?

               3)

               V případě záporné odpovědi na druhou otázku, mají být zásady volného pohybu služeb a kapitálu vykládány v tom smyslu, že členskému státu brání přijímat vůči úvěrovým institucím opatření, jimiž ve smlouvách o spotřebitelském úvěru zakazuje uplatňovat bankovní poplatky, které nejsou uvedeny v seznamu povolených poplatků, nejsou-li tyto poplatky stanoveny právními předpisy dotčeného státu?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/48/ES ze dne 23. dubna 2008 o smlouvách o spotřebitelském úvěru a o zrušení směrnice Rady 87/102/EHS (Úř. věst. L 133, s. 66)