title: Věc T-365/09: Žaloba podaná dne 17. září 2009 — Michalakopoulou Ktimatiki Touristiki v. OHIM — Free (FREE)

text:
               7.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 267/81

         Žaloba podaná dne 17. září 2009 — Michalakopoulou Ktimatiki Touristiki v. OHIM — Free (FREE)
   (Věc T-365/09)
   2009/C 267/144
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Michalakopoulou Ktimatiki Touristiki AE (Atény, Řecko) (zástupci: A. Koliothomas a K. Papadiamantis, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Free SAS (Paříž, Francie)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 11. června 2009 ve věci R 1346/2008-1;

               —

               zamítnout námitky;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení vzniklých v řízení před Soudem prvního stupně;

               —

               uložit další účastnici řízení před odvolacím senátem náhradu nákladů vzniklých v tomto řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „FREE“ pro výrobky zařazené do třídy 16

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Zápis francouzské slovní ochranné známky „FREE“ pro služby zařazené do třídy 38; zápis francouzské obrazové ochranné známky „FREE — LA LIBERTÉ N’A PAS DE PRIX“ pro služby zařazené do tříd 35 a 38

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zrušení rozhodnutí námitkového oddělení a zamítnutí přihlášky ochranné známky Společenství v plném rozsahu

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady 207/2009, jelikož se odvolací senát dopustil nesprávného posouzení v tom smyslu, že existuje nebezpečí záměny dotčených ochranných známek; porušení článku 75 nařízení Rady 207/2009, jelikož odvolací senát neuvedl žádné důvody na podporu svého tvrzení, že existuje podobnost mezi výrobky zařazenými do třídy 16, na které se vztahuje předmětná ochranná známka Společenství, a službami zařazenými do třídy 38, na které se vztahuje starší ochranná známka


title: Věc T-199/05: Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 14. května 2007 – Gnemmi v. Komise ( Veřejná služba — Úředníci — Hodnocení — Zpráva o vývoji služebního postupu — Hodnotící období 2003 — Zjevně nepřípustná žaloba, zjevně postrádající jakýkoli právní základ )

text:
               21.7.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 170/26

         Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 14. května 2007 – Gnemmi v. Komise
   (Věc T-199/05) (1)

   („Veřejná služba - Úředníci - Hodnocení - Zpráva o vývoji služebního postupu - Hodnotící období 2003 - Zjevně nepřípustná žaloba, zjevně postrádající jakýkoli právní základ“)
   (2007/C 170/52)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Laura Gnemmi (Arona, Itálie) (zástupci: původně G. Bounéou a F. Frabetti, poté F. Frabetti, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: J. Berscheid a M. Velardo, zmocněnci)
   Předmět věci
   Žádost o zrušení hodnotícího období 2003, pokud se týká žalobkyně, a, podpůrně, žádost o zrušení zprávy o vývoji služebního postupu žalobkyně za toto období.
   Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá jako částečně zjevně nepřípustná a ve zbývající části jako zjevně postrádající jakýkoli právní základ.

               2)

               Žalobkyně ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 193, 6.8.2005.


title: Věc C-514/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landesgericht Salzburg (Rakousko) dne 14. listopadu 2012 — Zentralbetriebsrat der gemeinnützigen Salzburger Landeskliniken Betriebs GmbH v. Land Salzburg

text:
               2.3.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/7

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landesgericht Salzburg (Rakousko) dne 14. listopadu 2012 — Zentralbetriebsrat der gemeinnützigen Salzburger Landeskliniken Betriebs GmbH v. Land Salzburg
   (Věc C-514/12)
   2013/C 63/11
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Landesgericht Salzburg

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Zentralbetriebsrat der gemeinnützigen Salzburger Landeskliniken Betriebs GmbH

      Žalovaný: Land Salzburg

      Předběžná otázka

   Brání článek 45 SFEU a čl. 7 odst. 1 nařízení č. 492/2011 (1) vnitrostátní právní úpravě (zde § 53 a § 54 Salzburger Landesvertragsbedienstetengesetz), podle které veřejný zaměstnavatel pro účely zjištění rozhodného dne pro služební postup do vyšších platových tříd zohledňuje dobu služby, vykonanou u něj nepřetržitě jeho zaměstnanci v celém rozsahu, avšak dobu služby vykonanou jeho zaměstnanci u jiných veřejných nebo soukromých zaměstnavatelů — a to ať v Rakousku nebo v jiných státech EU resp. EHP — zohledňuje paušálně pouze zčásti od určitého věku?

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady ze dne 5. dubna 2011 o volném pohybu pracovníků uvnitř Unie, Úř. věst. L 141, s. 1.


title: Věc T-165/14: Usnesení Tribunálu ze dne 3. září 2014 – ANKO v. Komise a REA

text:
               20.10.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 372/23

         Usnesení Tribunálu ze dne 3. září 2014 – ANKO v. Komise a REA
   (Věc T-165/14) (1)

   2014/C 372/29
   Jednací jazyk: řečtina
   Předseda třetího senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 175, 10. 6. 2014.


title: Věc C-147/05: Žaloba podaná dne 1. dubna 2005 Komisí Evropských společenství proti Nizozemskému království

text:
               11.6.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 143/25

         Žaloba podaná dne 1. dubna 2005 Komisí Evropských společenství proti Nizozemskému království
   (Věc C-147/05)
   (2005/C 143/37)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 1. dubna 2005 žaloba směřující proti Nizozemskému království podaná Komisí Evropských společenství zastoupenou Michelem van Beek a Sarou Pardo Quintillan, jako zmocněnci.
   Žalobce navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               určil, že Nizozemské království tím, že nepřijalo všechny právní a správní předpisy nezbytné k provedení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/60/ES (1) ze dne 23. října 2000, kterou se stanoví rámec pro činnost Společenství v oblasti vodní politiky, respektive tím, že Komisi o těchto předpisech neuvědomila, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice;

               2.

               uložil Nizozemskému království náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   Lhůta k provedení směrnice do vnitrostátního právního řádu uplynula dne 22. prosince 2003.

      (1)  Úř. věst. L 327, s. 1.


title: Věc C-196/08: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 15. října 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia — Itálie) — Acoset SpA v. Conferenza Sindaci e Presidenza Prov. Reg. ATO Idrico Ragusa, Comune di Comiso (RG), Comune di Modica (RG), Provincia Regionale di Ragusa, Comune di Acate (RG), Comune di Chiaramonte Gulfi (RG), Comune di Giarratana (RG), Comune di Ispica (RG), Comune di Monterosso Almo (RG), Comune di Pozzallo (RG), Comune di Ragusa, Comune di Vittoria (RG), Comune di Santa Croce Camerina (RG), Comune di Scicli (RG) ( Články 43 ES, 49 ES a 86 ES — Zadávání veřejných zakázek — Zadání vodohospodářských služeb společnosti se smíšeným kapitálem — Veřejné a otevřené řízení — Určení soukromého partnera pověřeného provozováním služeb — Zadání bez uplatnění pravidel pro zadávání veřejných zakázek )

text:
               5.12.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 297/9

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 15. října 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia — Itálie) — Acoset SpA v. Conferenza Sindaci e Presidenza Prov. Reg. ATO Idrico Ragusa, Comune di Comiso (RG), Comune di Modica (RG), Provincia Regionale di Ragusa, Comune di Acate (RG), Comune di Chiaramonte Gulfi (RG), Comune di Giarratana (RG), Comune di Ispica (RG), Comune di Monterosso Almo (RG), Comune di Pozzallo (RG), Comune di Ragusa, Comune di Vittoria (RG), Comune di Santa Croce Camerina (RG), Comune di Scicli (RG)
   (Věc C-196/08) (1)

   („Články 43 ES, 49 ES a 86 ES - Zadávání veřejných zakázek - Zadání vodohospodářských služeb společnosti se smíšeným kapitálem - Veřejné a otevřené řízení - Určení soukromého partnera pověřeného provozováním služeb - Zadání bez uplatnění pravidel pro zadávání veřejných zakázek“)
   2009/C 297/07
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Acoset SpA

      Žalovaní: Conferenza Sindaci e Presidenza Prov. Reg. ATO Idrico Ragusa, Comune di Comiso (RG), Comune di Modica (RG), Provincia Regionale di Ragusa, Comune di Acate (RG), Comune di Chiaramonte Gulfi (RG), Comune di Giarratana (RG), Comune di Ispica (RG), Comune di Monterosso Almo (RG), Comune di Pozzallo (RG), Comune di Ragusa, Comune di Vittoria (RG), Comune di Santa Croce Camerina (RG), Comune di Scicli (RG)

      Za přítomnosti: Saceccav Depurazioni Sacede SpA

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia — Výklad článků 43 ES, 49 ES a 86 ES — Zadání vodohospodářských služeb společnosti se smíšeným kapitálem, která určí svého soukromého partnera pověřeného provozováním služeb ve veřejném a otevřeném řízení — Zadání bez uplatnění pravidel pro zadávání veřejných zakázek

      Výrok

   Články 43 ES, 49 ES a 86 ES nebrání přímému zadání takové veřejné služby zahrnující provedení některých předběžných stavebních prací, jako je služba dotčená v původním řízení, společnosti se smíšeným veřejným a soukromým kapitálem, která je založena zvláště pro účely výkonu této služby a jež má výlučný předmět činnosti, v níž je soukromý společník vybírán na základě nabídkového řízení, po předchozím ověření finančních, technických, operativních a provozních požadavků týkajících se služby, která má být vykonávána, a charakteristických prvků nabídky s ohledem na plnění, která mají být poskytována, za předpokladu, že je předmětné nabídkové řízení v souladu se zásadami svobodné hospodářské soutěže, transparentnosti a rovného zacházení, jež ukládá Smlouva v oblasti koncesí.

      (1)  Úř. věst. C 197, 2.8.2008.


title: Věc C-45/15 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 4. února 2015 společností Safa Nicu Sepahan Co proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 25. listopadu 2014 ve věci T-384/11, Safa Nicu Sepahan Co v. Rada Evropské unie

text:
               13.4.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 118/16

         Kasační opravný prostředek podaný dne 4. února 2015 společností Safa Nicu Sepahan Co proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 25. listopadu 2014 ve věci T-384/11, Safa Nicu Sepahan Co v. Rada Evropské unie
   (Věc C-45/15 P)
   (2015/C 118/23)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Safa Nicu Sepahan Co. (zástupce: A. Bahrami, advokát)

      Další účastnice řízení: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání účastnice podávající kasační opravný prostředek

   S ohledem na důvody uvedené v tomto kasačním opravném prostředku společnost Safa Nicu Sepahan Co. navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               částečně zrušil rozsudek Tribunálu ze dne 25. listopadu 2014 ve věci T-384/11 v rozsahu, v němž:

                           —

                           nebyla uznána majetková újma vzniklá společnosti Safa Nicu Sepahan Co. a nebyla za ni přiznána náhrada;

                           —

                           bylo uznáno, že společnost Safa Nicu Sepahan Co. utrpěla nemajetkovou újmu, ale jako jediná náhrada této újmy byla přiznána svévolně nízká částka 50  000 eur.

               2.

               provedl přezkum v plné jurisdikci a na základě dostupných skutečností:
               primárně

                           —

                           přiznal společnosti Safa Nicu Sepahan Co. částku 5 6 62  737,40 eur spolu s úroky za majetkovou újmu vzniklou v důsledku závažného porušení právní normy a protiprávního jednání Rady Evropské unie.

                           —

                           přiznal společnosti Safa Nicu Sepahan Co. částku 2 0 00  000 eur spolu s úroky za nemajetkovou újmu vzniklou v důsledku závažného porušení právní normy a protiprávního jednání Rady Evropské unie.

                           —

                           uložil Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení a dalších výdajů vynaložených navrhovatelkou v souvislosti s tímto kasačním opravným prostředkem, včetně nákladů řízení spojených s předchozím řízením před Tribunálem, spolu s úroky.

                     podpůrně

                           —

                           přiznal společnosti Safa Nicu Sepahan Co. částku stanovenou ex aequo et bono spolu s úroky za majetkovou újmu vzniklou v důsledku závažného porušení právní normy a protiprávního jednání Rady Evropské unie.

                           —

                           přiznal společnosti Safa Nicu Sepahan Co. částku stanovenou ex aequo et bono, nikoli však nižší než 50  000 eur a spolu s úroky (jak již byla přiznána uvedeným rozsudkem Tribunálu), za nemajetkovou újmu vzniklou v důsledku závažného porušení právní normy a protiprávního jednání Rady Evropské unie.

                           —

                           uložil Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení a dalších výdajů vynaložených společností Safa Nicu Sepahan Co. v souvislosti s tímto kasačním opravným prostředkem, včetně nákladů řízení spojených s předchozím řízením před Tribunálem, spolu s úroky.

                     podpůrněji

               3.

               vrátil věc Tribunálu k přezkoumání rozsahu újmy a k vydání nového rozhodnutí ve prospěch společnosti Safa Nicu Sepahan Co.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Na podporu svého kasačního opravného prostředku proti rozsudku Tribunálu ze dne 25. listopadu 2014 předkládá navrhovatelka dva důvody a v rámci každého z nich uplatňuje několik argumentů:

               —

               V rámci prvního důvodu kasačního opravného prostředku navrhovatelka tvrdí, že se Tribunál v bodech 93 až 149 napadeného rozsudku dopustil nesprávného právního posouzení tím, že v plném rozsahu zamítl návrh na náhradu majetkové újmy navzdory tomu, že Tribunál uznal a připustil, že navrhovatelka skutečně utrpěla majetkovou újmu v důsledku závažného protiprávního jednání Unie. Tento důvod kasačního opravného prostředku se zakládá na následujících argumentech:

                           —

                           rozsudkem nebyla přiznána žádná náhrada za újmu způsobenou Unií a jejími úředníky, což je v rozporu s čl. 340 odst. 2 SFEU a čl. 41 odst. 3 Listiny základních práv Evropské unie, když obě tato ustanovení vyhlašují zásadu „plné náhrady“,

                           —

                           vzhledem k tomu, že uvedeným rozsudkem nebyla přiznána žádná náhrada majetkové újmy, jejíž existence byla přitom uznána, došlo tímto rozsudkem k porušení zásady proporcionality a spravedlivého posouzení a k odepření spravedlnosti,

                           —

                           rozsudek je navíc protiprávní, protože v němž došlo ke zjevnému zkreslení skutkového stavu a důkazů a protože zamítnutí všech návrhů na náhradu újmy je založeno na závadných, nelogických a rozporných úvahách.

               —

               V rámci druhého důvodu kasačního opravného prostředku navrhovatelka tvrdí, že se Tribunál v bodech 92 a 149 napadeného rozsudku dopustil nesprávného právního posouzení tím, že přiznání částky 50  000 eur představuje přiměřenou náhradu újmy. Tribunál tak porušil svou povinnost uvést odůvodnění, zásadu proporcionality a zásadu náhrady veškeré skutečné újmy a nákladů, což vedlo ke svévolnému a protiprávnímu výsledku.


title: Věc T-378/14: Usnesení Tribunálu ze dne 21. března 2016 – Salama v. Rada

text:
               10.5.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 165/21

         Usnesení Tribunálu ze dne 21. března 2016 – Salama v. Rada
   (Věc T-378/14) (1)

   (2016/C 165/26)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda osmého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 245, 28. 7. 2014.


title: Věc C-11/07: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 11. září 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hof van Beroep te Gent – Belgie) – Hans Eckelkamp, Natalie Eckelkamp, Monica Eckelkamp, Saskia Eckelkamp, Thomas Eckelkamp, Jessica Eckelkamp, Joris Eckelkamp v. Belgische Staat (Volný pohyb kapitálu — Články 56 ES a 58 ES — Dědická daň — Vnitrostátní právní úprava, kterou se řídí výpočet daně z přechodu nemovitého majetku, a která neumožňuje odpočet částky hypotečního úvěru, jíž je tento nemovitý majetek zatížen, z jeho hodnoty, jelikož zůstavitelka měla v okamžiku své smrti bydliště v jiném členském státě — Omezení — Odůvodnění — Neexistence)

text:
               8.11.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 285/6

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 11. září 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hof van Beroep te Gent – Belgie) – Hans Eckelkamp, Natalie Eckelkamp, Monica Eckelkamp, Saskia Eckelkamp, Thomas Eckelkamp, Jessica Eckelkamp, Joris Eckelkamp v. Belgische Staat
   (Věc C-11/07) (1)

   (Volný pohyb kapitálu - Články 56 ES a 58 ES - Dědická daň - Vnitrostátní právní úprava, kterou se řídí výpočet daně z přechodu nemovitého majetku, a která neumožňuje odpočet částky hypotečního úvěru, jíž je tento nemovitý majetek zatížen, z jeho hodnoty, jelikož zůstavitelka měla v okamžiku své smrti bydliště v jiném členském státě - Omezení - Odůvodnění - Neexistence)
   (2008/C 285/09)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Předkládající soud
   Hof van Beroep te Gent
   Účastníci původního řízení

      Žalobci: Hans Eckelkamp, Natalie Eckelkamp, Monica Eckelkamp, Saskia Eckelkamp, Thomas Eckelkamp, Jessica Eckelkamp, Joris Eckelkamp

      Žalovaný: Belgische Staat
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Hof van beroep te Gent – Výklad článků 12, 17, 18, 56 a 58 ES – Vnitrostátní právní úprava, kterou se řídí výpočet daně z přechodu nemovitého majetku, a která neumožňuje odpočet částky hypotečního úvěru, jíž je tento nemovitý majetek zatížen, v případě, že zůstavitel v okamžiku své smrti bydlel v jiném členském státě
   Výrok
   Článek 56 ES ve spojení s článkem 58 ES musí být vykládán v tom smyslu, že brání takovým vnitrostátním právním předpisům, jako jsou právní předpisy dotčené v původním řízení, upravujícím výpočet dědické daně a daně z přechodu majetku, jež je třeba uhradit z nemovitého majetku nacházejícího se v členském státě, který nestanoví odčitatelnost dluhů váznoucích na tomto nemovitém majetku, jestliže zůstavitel neměl v okamžiku své smrti bydliště v tomto státě, ale v členském státě jiném, zatímco takováto odčitatelnost je stanovena pro případ, kdy zůstavitel má v tomtéž okamžiku bydliště ve státě, ve kterém se nachází nemovitý majetek, jenž je předmětem dědění.

      (1)  Úř. věst. C 56, 10.3.2007.


title: Věc C-324/05: Usnesení Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 1. června 2006 – Plus Warenhandelsgesellschaft mbH v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (Kasační opravný prostředek — Ochranná známka Společenství — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 — Nebezpečí záměny — Přihláška smíšené slovní a obrazové ochranné známky obsahující slovní prvek Turkish power — Námitky majitelky slovní ochranné známky POWER — Zamítnutí námitek — Zjevně nepřípustný nebo zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek)

text:
               16.9.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 224/17

         Usnesení Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 1. června 2006 – Plus Warenhandelsgesellschaft mbH v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu
   (Věc C-324/05) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Společenství - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 - Nebezpečí záměny - Přihláška smíšené slovní a obrazové ochranné známky obsahující slovní prvek „Turkish power“ - Námitky majitelky slovní ochranné známky POWER - Zamítnutí námitek - Zjevně nepřípustný nebo zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek)
   (2006/C 224/30)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Navrhovatelka: Plus Warenhandelsgesellschaft mbH (zástupce: B. Piepenbrink, advokát)

      Další účastník řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: G. Schneider, zmocněnec]
   Předmět
   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (čtvrtého senátu) ze dne 22. června 2005, Plus Warenhandelsgesellschaft mbH v. OHIM (T-34/04), kterým Soud zamítl žalobu směřující ke zrušení rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM, kterým bylo zamítnuto odvolání žalobkyně, majitelky ochranné známky „POWER“, proti rozhodnutí námitkového oddělení, kterým byly zamítnuty námitky podané proti přihlášce k zápisu obrazové ochranné známky „TURKISH POWER“ – Nebezpečí záměny ochranných známek
   Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Plus Warenhandelsgesellschaft mbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 296, 26.11.2005.


title: Věc T-374/15: Žaloba podaná dne 9. července 2015 – VM Vermögens-Management v. OHIM – DAT Vermögensmanagement (Vermögensmanufaktur)

text:
               14.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 302/64

         Žaloba podaná dne 9. července 2015 – VM Vermögens-Management v. OHIM – DAT Vermögensmanagement (Vermögensmanufaktur)
   (Věc T-374/15)
   (2015/C 302/80)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: VM Vermögens-Management GmbH (Düsseldorf, Německo) (zástupci: T. Dolde, Rechtswanwalt, P. Homann, Rechtsanwalt)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: DAT Vermögensmanagement GmbH (Baldham, Německo)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Majitelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Společenství „Vermögensmanufaktur“ – Ochranná známka Společenství č. 8 7 70  042

      Řízení před OHIM: Řízení o zrušení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu OHIM ze dne 29. dubna 2015, ve věci R 418/2014-5

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí;

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení článku 75 nařízení č. 207/2009;

               —

               Porušení článku 76 nařízení č. 207/2009;

               —

               Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009;

               —

               Porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-253/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná cour d'appel de Bruxelles (Belgie) dne 3. května 2016 – Flibtravel International SA, Leonard Travel International SA v. AAL Renting SA, Haroune Tax SPRL, Saratax SCS a další

text:
               18.7.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 260/28

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná cour d'appel de Bruxelles (Belgie) dne 3. května 2016 – Flibtravel International SA, Leonard Travel International SA v. AAL Renting SA, Haroune Tax SPRL, Saratax SCS a další
   (Věc C-253/16)
   (2016/C 260/35)
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour d'appel de Bruxelles

      Účastníci původního řízení

      Odvolatelky: Flibtravel International SA, Leonard Travel International SA

      Další účastníci: AAL Renting SA, Haroune Tax SPRL, Saratax SCS, Ryad SCRI, Taxis Bachir & Cie SCS, Abdelhamid El Barjraji, Abdelouahab Ben Bachir, Sotax SCRI, Mostapha El Hammouchi, Boughaz SPRL, Sahbaz SPRL, Jamal El Jelali, Mohamed Chakir Ben Kadour, Taxis Chalkis SCRL, Mohammed Gheris, Les délices de Fès SPRL, Abderrahmane Belyazid, E.A.R. SCS, Sotrans SPRL, B.M.A. SCS, Taxis Amri et Cie SCS, Aramak SCS, Rachid El Amrani, Mourad Bakkour, Mohamed Agharbiou, Omar Amri, Jmili Zouhair, Mustapha Ben Abderrahman, Mohamed Zahyani, Miltotax SPRL, Lextra SA, Ismael El Amrani, Farid Benazzouz, Imad Zufri, Abdel-Ilah Bokhamy, Ismail Al Bouhali, Bahri Messaoud & Cie SCS, Mostafa Bouzid, BKN Star SPRL, M.V.S. SPRL, A.B.M.B. SCS, Imatrans SPRL, Reda Bouyaknouden, Ayoub Tahri, Moulay Adil El Khatir, Redouan El Abboudi, Mohamed El Abboudi, Bilal El Abboudi, Sofian El Abboudi, Karim Bensbih, Hadel Bensbih, Mimoun Mallouk, Abdellah El Ghaffouli, Said El Aazzoui

      Předběžné otázky

               1)

               Musí být čl. 96 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie vykládán tak, že se může použít na ceny a podmínky uložené členským státem provozovatelům taxislužeb, pokud (a) jízdy dotčených taxi až na výjimky nevedou přes vnitrostátní hranice, (b) významná část zákazníků dotčených taxi jsou státní příslušníci nebo osoby s bydlištěm v Evropské unii, kteří nejsou státními příslušníky dotčeného členského státu ani v něm nemají bydliště a (c) v konkrétních okolnostech projednávané věci jsou sporné jízdy taxi pro cestující velmi často jen jednou částí delší cesty, jejíž bod příjezdu nebo odjezdu se nachází v jiné zemi Unie než v dotčeném členském státě?

               2)

               Musí být čl. 96 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie vykládán tak, že se může použít na jiné podmínky provozování, než jsou tarifní podmínky a podmínky pro získání povolení vykonávat dotčenou přepravní činnost, jako je v projednávané věci zákaz provozovatelům taxi poskytovat jednotlivá místa namísto celého dopravního prostředku a zákaz těmto provozovatelům, aby sami určovali cílové místo jízdy nabízené zákazníkům, které těmto provozovatelům brání seskupovat zákazníky podle stejného cílového místa?

               3)

               Musí být čl. 96 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie vykládán tak, že zakazuje, ledaže k tomu dá svolení Komise, opatření takového typu, jako jsou opatření uvedená ve druhé otázce, (a) která mají obecně za cíl mimo jiné chránit provozovatele taxi před konkurencí podniků poskytujících nájem vozidel s řidičem a (b) jejichž zvláštním účinkem je v konkrétních okolnostech projednávané věci ochrana provozovatelů autokarů před konkurencí provozovatelů taxi?

               4)

               Musí být čl. 96 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie vykládán tak, že zakazuje opatření, ledaže k tomu dá svolení Komise, které provozovatelům taxi zakazuje přetahování zákazníků, pokud má toto opatření v konkrétních okolnostech projednávané věci za následek snížení jejich schopnosti získat zákazníky konkurenční služby autokarů?


title: Věc T-202/10: Usnesení Tribunálu ze dne 16. prosince 2011 — Stichting Woonlinie a další v. Komise ( „Státní podpory — Systém podpor poskytnutých Nizozemskem společnostem působícími v oblasti sociálního bydlení — Existující podpory — Rozhodnutí o schválení závazků členského státu — Žaloba na neplatnost — Neexistence osobního dotčení — Nepřípustnost“ )

text:
               18.2.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 49/23

         Usnesení Tribunálu ze dne 16. prosince 2011 — Stichting Woonlinie a další v. Komise
   (Věc T-202/10) (1)

   (Státní podpory - Systém podpor poskytnutých Nizozemskem společnostem působícími v oblasti sociálního bydlení - Existující podpory - Rozhodnutí o schválení závazků členského státu - Žaloba na neplatnost - Neexistence osobního dotčení - Nepřípustnost)
   2012/C 49/42
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Stichting Woonlinie (Woudrichem), Stichting Allee Onen (Roosendaal, Nizozemsko); Woningstichting Volksbelang (Wijk bij Duurstede, Nizozemsko); Stichting WoonInvest (Leidschendam-Voorburg, Nizozemsko); a Stichting Woonstede (Ede, Nizozemsko) (zástupci: P. Glazener, E. Henny a T. Ottervanger, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: H. van Vliet, S. Noë a S. Thomas, zmocněnci, ve spolupráci s H. Gilliamsem, advokátem)

      Předmět věci

   Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise K(2009) 9963 v konečném znění ze dne 15. prosince 2009 týkajícího se státní podpory E 2/2005 a N 642/2009 — Nizozemsko — Stávající podpora a zvláštní podpora projektů pro společnosti působící v oblasti sociálního bydlení.

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Není třeba rozhodnout o návrzích Vesteda Groep BV, Sdružení institucionálních investorů v oblasti nemovitostí v Nizozemsku, Valonské společnosti pro bydlení, Sociální unie pro bydlení a Evropského koordinačního výboru pro sociální bydlení (Cecodhas) na vstup do řízení jako vedlejších účastníků.

               3)

               Stichting Woonlinie, Stichting Allee Wonen, Woningstichting Volksbelang, Stichting WoonInvest a Stichting Woonstede ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

               4)

               Vesteda Groep B, Sdružení institucionálních investorů v oblasti nemovitostí v Nizozemsku, Valonská společnost pro bydlení, Sociální unie pro bydlení a Cecodhas ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 179, 3.7.2010.


title: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 24. února 2005 ve věci C-225/04: Komise Evropských společenství proti Finské republice (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2001/106/ES — Námořní doprava — Neprovedení ve stanovené lhůtě)

text:
               30.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 106/9

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (pátého senátu)
   ze dne 24. února 2005
   ve věci C-225/04: Komise Evropských společenství proti Finské republice (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2001/106/ES - Námořní doprava - Neprovedení ve stanovené lhůtě)
   (2005/C 106/16)
   Jednací jazyk: finština
   Ve věci C-225/04, Komise Evropských společenství (zmocněnci: K. Simonsson a M. Huttunen) proti Finské republice (zmocněnec: A. Guimaraes-Purokoski), jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti podle článku 226 ES podaná dne 1. června 2004, Soudní dvůr (pátý senát), ve složení R. Silva de Lapuerta, předseda senátu, G. Arestis (zpravodaj) a J. Klučka, soudci, generální advokát: F. G. Jacobs, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 24. února 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Finská republika nesplnila své povinnosti, které pro ni vyplývají ze směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/106/ES ze dne 19. prosince 2001, kterou se mění směrnice Rady 95/21/ES o uplatňování mezinárodních norem pro bezpečnost lodí, zabránění znečištění a životní a pracovní podmínky na lodích, které využívají přístavy Společenství a plují ve výsostných vodách členských států (státní přístavní inspekce) tím, že ve stanovené lhůtě nepřijala právní a správní předpisy nezbytné pro provedení směrnice.

               2)

               Finská republika je povinna nahradit náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 262, 23.10.2004.


title: Věc C-112/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Hamburg (Německo) dne 6. března 2017 – Angela Irmgard Diedrich a další v. Société Air France SA

text:
               3.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/17

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Hamburg (Německo) dne 6. března 2017 – Angela Irmgard Diedrich a další v. Société Air France SA
   (Věc C-112/17)
   (2017/C 213/20)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Amtsgericht Hamburg

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Angela Irmgard Diedrich, Thorsten Diedrich, Angel Wendy Mara Diederich

      Žalovaná: Société Air France SA
   Věc byla usnesením Soudního dvora ze dne 6. dubna 2017 vyškrtnuta z rejstříku Soudního dvora


title: Věc C-99/09: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 1. července 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Sąd Najwyższy — Polská republika) — Polska Telefonia Cyfrowa sp. z o.o. v. Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej ( „Telekomunikační služby — Směrnice 2002/22/ES — Článek 30 odst. 2 — Přenositelnost telefonních čísel — Pravomoc vnitrostátních regulačních orgánů — Přímé zpoplatnění účastníků — Odrazující povaha — Zohlednění nákladů“ )

text:
               28.8.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 234/12

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 1. července 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Sąd Najwyższy — Polská republika) — Polska Telefonia Cyfrowa sp. z o.o. v. Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej
   (Věc C-99/09) (1)

   (Telekomunikační služby - Směrnice 2002/22/ES - Článek 30 odst. 2 - Přenositelnost telefonních čísel - Pravomoc vnitrostátních regulačních orgánů - Přímé zpoplatnění účastníků - Odrazující povaha - Zohlednění nákladů)
   2010/C 234/17
   Jednací jazyk: polština

      Předkládající soud

   Sąd Najwyższy

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Polska Telefonia Cyfrowa sp. z o.o.

      Žalovaný: Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Sąd Najwyższy — Výklad čl. 30 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/22/ES ze dne 7. března 2002 o univerzální službě a právech uživatelů týkajících se sítí a služeb elektronických komunikací (směrnice o univerzální službě) (Úř. věst. L 108, s. 51) — Přenositelnost telefonních čísel — Povinnost vnitrostátního regulačního orgánu, který musí dohlédnout na to, aby poplatek, který spotřebitel platí s ohledem na využití služby přenositelnosti, neměl odrazující charakter, zohlednit náklady, které vznikají mobilním operátorům v souvislosti s poskytováním této služby

      Výrok

   Článek 30 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/22/ES ze dne 7. března 2002 o univerzální službě a právech uživatelů týkajících se sítí a služeb elektronických komunikací (směrnice o univerzální službě) musí být vykládán v tom smyslu, že vnitrostátní regulační orgán při posuzování odrazující povahy přímého zpoplatnění účastníků při užívání služby přenositelnosti čísel musí zohlednit náklady, které vznikají mobilním operátorům v souvislosti s poskytováním uvedené služby. Nicméně má přitom možnost stanovit maximální výši tohoto poplatku, který mohou operátoři požadovat, na nižší úrovni, než je výše nákladů, které vznikají posledně uvedeným, může-li poplatek stanovený pouze na základě těchto nákladů odrazovat účastníky od využívání možnosti přenositelnosti.

      (1)  Úř. věst. C 129, 6.6.2009.


title: Věc C-66/09: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 2. září 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Lietuvos Aukščiausiasis Teismas — Litevská republika) — Kirin Amgen, Inc. v. Lietuvos Respublikos valstybinis patentų biuras ( „Patentové právo — Léčivé přípravky — Nařízení (EHS) č. 1768/92 — Článek 7, článek 19 a čl. 19a písm. e) — Dodatkové ochranné osvědčení pro léčivé přípravky — Lhůta pro podání žádosti o takové osvědčení“ )

text:
               23.10.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 288/11

      Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 2. září 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Lietuvos Aukščiausiasis Teismas — Litevská republika) — Kirin Amgen, Inc. v. Lietuvos Respublikos valstybinis patentų biuras
      (Věc C-66/09) (1)

      (Patentové právo - Léčivé přípravky - Nařízení (EHS) č. 1768/92 - Článek 7, článek 19 a čl. 19a písm. e) - Dodatkové ochranné osvědčení pro léčivé přípravky - Lhůta pro podání žádosti o takové osvědčení)
      (2010/C 288/17)
      Jednací jazyk: litevština

         Předkládající soud

      Lietuvos Aukščiausiasis Teismas

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Kirin Amgen, Inc.

         Žalovaný: Lietuvos Respublikos valstybinis patentų biuras

         Za přítomnosti: Amgen Europe BV

         Předmět věci

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Lietuvos Aukščiausiasis Teismas — Výklad čl. 3 písm. b), čl. 7 odst. 1, čl. 13 odst. 1, jakož i článků 19 a 23 nařízení Rady (EHS) č. 1768/92 ze dne 18. června 1992 o zavedení dodatkových ochranných osvědčení pro léčivé přípravky (Úř. věst. 1992 L 182, s. 1; Zvl. vyd. 13/11, s. 200) — Společnost, která je majitelkou evropského patentu a registrace léčivého přípravku ve Společenství a která požádala o dodatkové ochranné osvědčení pro tento léčivý přípravek — Určení dne začátku běhu lhůty stanovené pro podání žádosti o dodatkové osvědčení — Den udělení registrace nebo den vstupu dotčeného nařízení v platnost pro Litvu při jejím přistoupení k Evropské Unii

         Výrok

      Článek 7 a čl. 19a písm. e) nařízení Rady (EHS) č. 1768/92 ze dne 18. června 1992 o zavedení dodatkových ochranných osvědčení pro léčivé přípravky, ve znění aktu o podmínkách přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky a o úpravách smluv, na nichž je založena Evropská unie, musejí být vykládány v tom smyslu, že majiteli platného základního patentu pro výrobek neumožňují požadovat od příslušných litevských orgánů ve lhůtě šesti měsíců od přistoupení Litevské republiky k Evropské unii vydání dodatkového ochranného opatření, pokud byla více než šest měsíců před přistoupením pro tento výrobek získána registrace jako léčivého přípravku na základě nařízení Rady (EHS) č. 2309/93 ze dne 22. července 1993, kterým se stanoví postupy Společenství pro registraci a dozor nad humánními a veterinárními léčivými přípravky a kterým se zakládá Evropská agentura pro hodnocení léčivých přípravků, ale nebyla pro tento výrobek udělena registrace v Litvě.

         (1)  Úř. věst. C 90, 18.4.2009.


title: Věc C-566/14 P: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 14. června 2016 – Jean-Charles Marchiani v. Evropský parlament „Kasační opravný prostředek — Člen Evropského parlamentu — Příspěvek na parlamentní asistenci — Vracení přeplatků — Inkaso — Prováděcí opatření ke statutu poslanců Evropského parlamentu — Dodržování práva na obhajobu — Zásada nestrannosti — Promlčení — Nařízení (EU, Euratom) č. 966/2012 — Články 78 až 81 — Nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 1268/2012 — Články 81, 82 a 93 — Zásada ochrany legitimního očekávání — Přiměřená lhůta“

text:
               22.8.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 305/6

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 14. června 2016 – Jean-Charles Marchiani v. Evropský parlament
   (Věc C-566/14 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Člen Evropského parlamentu - Příspěvek na parlamentní asistenci - Vracení přeplatků - Inkaso - Prováděcí opatření ke statutu poslanců Evropského parlamentu - Dodržování práva na obhajobu - Zásada nestrannosti - Promlčení - Nařízení (EU, Euratom) č. 966/2012 - Články 78 až 81 - Nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 1268/2012 - Články 81, 82 a 93 - Zásada ochrany legitimního očekávání - Přiměřená lhůta“)
   (2016/C 305/09)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Jean-Charles Marchiani (zástupce: C.-S. Marchiani, advokát)

      Další účastník řízení: Evropský parlament (zástupci: G. Corstens a S. Seyr, zmocněnci)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Jean-Charles Marchiani ponese náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 34, 2. 2. 2015.


title: Věc T-806/16: Žaloba podaná dne 15. listopadu 2016 – Agricola J.M. v. EUIPO – Torres (CLOS DE LA TORRE)

text:
               16.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 14/53

         Žaloba podaná dne 15. listopadu 2016 – Agricola J.M. v. EUIPO – Torres (CLOS DE LA TORRE)
   (Věc T-806/16)
   (2017/C 014/63)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Agricola J. M., SL (Girona, Španělsko) (zástupkyně: J. Clos Creus, advokátka)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Miguel Torres, SA (Vilafranca del Penedés, Španělsko)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „CLOS DE LA TORRE“ – Přihláška č. 13 029 533

      Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 28. července 2016, ve věci R 2099/2015-5

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 28. července 2016;

               —

               zrušil rozhodnutí námitkového oddělení ze dne 7. srpna 2015, kterým se vyhovuje námitkám vzneseným v souvislosti se všemi výrobky zařazenými do třídy 33 „Alkoholické nápoje, s výjimkou piv“ a kterým se zamítá zápis ochranné známky Společenství pro všechny napadené výrobky;

               —

               změnil shora zmíněná rozhodnutí tak, že žádosti žalobkyně o zápis ochranné známky pro všechny výrobky zařazené do třídy 33 se vyhovuje;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů tohoto řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009 a judikatury vydané v případech obdobných tomuto.


title: Věc C-468/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Cosenza (Itálie) dne 19. října 2012 — CCIAA di Cosenza v. CIESSE SRL

text:
               22.12.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/14

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Cosenza (Itálie) dne 19. října 2012 — CCIAA di Cosenza v. CIESSE SRL
   (Věc C-468/12)
   2012/C 399/24
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale di Cosenza

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Camera di Commercio, Industria, Artigianato e Agricoltura (CCIAA) di Cosenza

      Žalovaná: CIESSE SRL

      Předběžná otázka

   Je italská právní úprava týkající se způsobu výpočtu ročního poplatku, který jsou povinny platit všechny osoby, které provádějí hospodářskou činnost, v rozsahu, v němž stanoví, že podnikatelé-fyzické osoby platí roční poplatek ve fixní výši (200 eur pokud jsou zapsáni v běžném oddíle, nebo 88 eur pokud jsou uvedeni ve zvláštním oddíle); že jednoduché zemědělské společnosti platí roční poplatek ve fixní výši 100 eur (a dále 20 eur za každou místní jednotku); že místní jednotky nebo pobočky podniků, které mají sídlo v zahraničí, platí poplatek ve fixní výši 110 eur; že jednoduché společnosti s nezemědělským předmětem podnikání platí poplatek ve fixní výši 200 eur; že sdružení advokátů platí poplatek ve fixní výši 200 eur, zatímco všechny ostatní kolektivní hospodářské subjekty (společnosti, konsorcia, atd.) jsou povinny platit „poplatky stanovené proporcionálně v závislosti na obratu z předchozího roku“ (takže platí až 40 000 eur), v rozporu s článkem 5 směrnice 2008/7/ES (1) ze dne 12. února 2008, jestliže ukládá výrazně vyšší poplatek na činnost podniku vykonávanou kapitálovou společností (výraz v komplexním smyslu podle výše uvedené směrnice Společenství) v porovnání s činností vykonávanou podnikem provozovaným podnikatelem — fyzickou osobou?

      (1)  Směrnice Rady 2008/7/ES ze dne 12 února 2008 o nepřímých daních z kapitálových vkladů (Úř. věst. L 46, s. 11)


title: Věc C-445/10: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 21. března 2011 — Evropská komise v. Spolková republika Německo

text:
               16.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 211/21

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 21. března 2011 — Evropská komise v. Spolková republika Německo
   (Věc C-445/10) (1)

   2011/C 211/45
   Jednací jazyk: němčina
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 301, 6.11.2010.


title: Věc T-11/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 20. července 2016 – Internet Consulting v. EUIPO – Provincia Autonoma di Bolzano-Alto Adige (SUEDTIROL) „Ochranná známka Evropské unie — Řízení o prohlášení neplatnosti — Slovní ochranná známka Evropské unie SUEDTIROL — Článek 7 odst. 1 písm. c) a čl. 52 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009 — Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu — Zeměpisné označení původu — Popisný charakter“

text:
               5.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/25

         Rozsudek Tribunálu ze dne 20. července 2016 – Internet Consulting v. EUIPO – Provincia Autonoma di Bolzano-Alto Adige (SUEDTIROL)
   (Věc T-11/15) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o prohlášení neplatnosti - Slovní ochranná známka Evropské unie SUEDTIROL - Článek 7 odst. 1 písm. c) a čl. 52 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009 - Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu - Zeměpisné označení původu - Popisný charakter“)
   (2016/C 326/44)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Internet Consulting GmbH (Brunico, Itálie) (zástupci: L. Miori a A. Bertella, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: A. Schifko, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice řízení před Tribunálem: Provincia Autonoma di Bolzano-Alto Adige (Itálie) (zástupce: C. Volkmann, advokát)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí rozšířeného odvolacího senátu EUIPO ze dne 10. října 2014 (věc R 574/2013-G), týkajícího se řízení o prohlášení neplatnosti mezi Provincia Autonoma di Bolzano-Alto Adige a společností Internet Consulting.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Internet Consulting GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 73, 2. 3. 2015.


title: Věc F-123/10: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 1. února 2012 — Bancale a Buccheri v. Komise ( „Veřejná služba — Dočasní zaměstnanci — Vnitřní výběrová řízení — Podmínky připuštění — Odborná praxe nabytá po získání diplomu — Diplom — Kvalifikace dosažená před získáním diplomu — Odpovídající úroveň“ )

text:
               12.5.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/27

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 1. února 2012 — Bancale a Buccheri v. Komise
   (Věc F-123/10) (1)

   (Veřejná služba - Dočasní zaměstnanci - Vnitřní výběrová řízení - Podmínky připuštění - Odborná praxe nabytá po získání diplomu - Diplom - Kvalifikace dosažená před získáním diplomu - Odpovídající úroveň)
   2012/C 138/56
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobci: Giovanni Bancale (Waterloo, Belgie) a Roberto Buccheri (Brusel, Belgie) (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis a É. Marchal, advokáti)

      Žalovaná: Komise (zástupci: původně B. Eggers a P. Pecho, zmocněnci, poté B. Eggers, zmocněnkyně)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí výběrové komise COM/INT/OLAF/09/AD8 a COM/INT/OLAF/09/AD10 o nepřipuštění žalobců k výběrovému řízení.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Giovanni Bancale a Roberto Buccheri ponesou vlastní náklady řízení a ukládá se jim náhrada nákladů řízení vynaložených Komisí.

      (1)  Úř. věst. C 30, 29.1.2011, s. 67.


title: Věc C-73/17: Žaloba podaná dne 9. února 2017 – Francouzská republika v. Parlament

text:
               3.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 104/37

         Žaloba podaná dne 9. února 2017 – Francouzská republika v. Parlament
   (Věc C-73/17)
   (2017/C 104/53)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Francouzská republika (zástupci: F. Alabrune, D. Colas, B. Fodda a E. de Moustier, zmocněnci)

      Žalovaný: Evropský parlament

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit program jednání Evropského parlamentu ze středy 30. listopadu 2016 (dokument P8_0J (2016)11-30), v rozsahu, v němž zahrnují rozvahy na plenárním zasedání ke společnému návrhu souhrnného rozpočtu, který schválil dohodovací výbor; program jednání ze čtvrtka 1. prosince 2016 (dokument P8_0J (2016)12-01), v rozsahu, v němž zahrnuje hlasování spolu s vysvětlením hlasování o společném návrhu souhrnného rozpočtu; legislativní usnesení Evropského parlamentu ze dne 1. prosince 2016 o společném návrhu souhrnného rozpočtu (dokument TS-0475/2016, P8_TA-PROV(2016)0475 v předběžném znění), jakož i akt, kterým předseda Evropského parlamentu postupem podle čl. 314 odst. 9 SFEU prohlásil, že souhrnný rozpočet je přijat s konečnou platností;

               —

               zachovat účinky aktu, kterým předseda Evropského parlamentu prohlásil, že souhrnný rozpočet Unie na rok 2017 je přijat, až do doby, než tento rozpočet bude s konečnou platností přijat aktem, který bude v souladu se Smlouvami, v přiměřené lhůtě ode dne vyhlášení rozsudku;

               —

               uložit Evropskému Parlamentu náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

               1.

               Francouzská vláda se svou žalobou domáhá zrušení čtyř aktů, jež v rámci výkonu své rozpočtové pravomoci přijal Evropský parlament na dodatečném plenárním zasedání konaném ve dnech 30. listopadu a 1. prosince 2016 v Bruselu.

               2.

               Prvním a druhým aktem, jejichž zrušení se francouzská vláda domáhá, jsou programy jednání Evropského parlamentu ze středy 30. listopadu 2016 a ze čtvrtka 1. prosince 2016, v rozsahu, v němž zahrnují rozpravy na plenárním zasedání ke společnému návrhu souhrnného rozpočtu na rozpočtový rok 2017 a hlasování spolu s vysvětlením hlasování o tomto společném návrhu souhrnného rozpočtu.

               3.

               Třetím napadeným aktem je legislativní usnesení Evropského parlamentu ze dne 1. prosince 2016 o společném návrhu souhrnného rozpočtu.

               4.

               Konečně se francouzská vláda domáhá zrušení aktu, kterým předseda Evropského parlamentu postupem podle čl. 314 odst. 9 SFEU prohlásil, že souhrnný rozpočet je přijat s konečnou platností. Jak vyplývá zejména ze zápisu ze zasedání Evropského parlamentu ze čtvrtka 1. prosince 2016, jedná se o prohlášení předsedy Evropského parlamentu a o podpis souhrnného rozpočtu tímto předsedou, k nimž došlo po odhlasování legislativního usnesení o společném návrhu souhrnného rozpočtu.

               5.

               V rámci jediného žalobního důvodu má francouzská vláda za to, že všechny čtyři napadené akty musí být zrušeny z důvodu, že porušují protokol č. 6 připojený ke Smlouvě o EU a Smlouvě o FEU a protokol č. 3 připojený ke Smlouvě o ESAE, které se týkají umístění sídel orgánů a některých institucí, subjektů a útvarů Evropské unie.

               6.

               Z protokolů o sídlech orgánů i z judikatury Soudního dvora totiž vyplývá, že Evropský parlament nemůže vykonávat rozpočtové pravomoci, které mu svěřuje článek 314 SFEU, na dodatečných plenárních zasedáních konaných v Bruselu, ale musí je vykonávat na řádných plenárních zasedáních konaných ve Štrasburku.

               7.

               Nicméně vzhledem k tomu, že legalita napadeného aktu předsedy Evropského parlamentu není zpochybňována z důvodu cíle nebo obsahu tohoto aktu, nýbrž je zpochybňována pouze proto, že tento akt měl být přijat na řádném plenárním zasedání ve Štrasburku, nezbytnost zaručit kontinuitu evropské veřejné služby, jakož i významné důvody právní jistoty odůvodňují podle francouzské vlády zachování právních účinků tohoto aktu až do doby přijetí nového aktu, který bude v souladu se Smlouvami.


title: Věc C-121/07: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 9. prosince 2008 – Komise Evropských společenství v. Francouzská republika ( Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2001/18/ES — Záměrné uvolňování GMO do životního prostředí a uvádění GMO na trh — Rozsudek Soudního dvora, kterým se určuje nesplnění povinnosti — Nevyhovění rozsudku — Článek 228 ES — Vyhovění rozsudku v průběhu řízení — Peněžité sankce )

text:
               21.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/8

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 9. prosince 2008 – Komise Evropských společenství v. Francouzská republika
   (Věc C-121/07) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2001/18/ES - Záměrné uvolňování GMO do životního prostředí a uvádění GMO na trh - Rozsudek Soudního dvora, kterým se určuje nesplnění povinnosti - Nevyhovění rozsudku - Článek 228 ES - Vyhovění rozsudku v průběhu řízení - Peněžité sankce“)
   (2009/C 44/12)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: B. Stromsky a C. Zadra, zmocněnci)

      Žalovaná: Francouzská republika (zástupci: E. Belliard, S. Gasri a G. de Bergues, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice na podporu návrhových žádání žalované: Česká republika (zástupci: původně T. Boček, poté M. Smolek, zmocněnci)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Nesplnění povinností vyplývajících z rozsudku Soudního dvora ze dne 15. července 2004, Komise v. Francie (C-419/03), týkajícího se neprovedení ustanovení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/18/ES ze dne 12. března 2001 o záměrném uvolňování geneticky modifikovaných organismů do životního prostředí a o zrušení směrnice [Rady] 90/220/EHS [ze dne 23. dubna 1990 o záměrném uvolňování geneticky modifikovaných organismů do životního prostředí] (Úř. věst. L 106, s. 1; Zvl. vyd. 15/06, s. 77), která se odlišují nebo jdou nad rámec ustanovení této posledně uvedené směrnice – Návrh na uložení penále a paušální částky
   Výrok

               1)

               Francouzská republika tím, že ke dni, ke kterému uplynula lhůta stanovená v odůvodněném stanovisku, nepřijala všechna opatření, aby vyhověla rozsudku Soudního dvora ze dne 15. července 2004, Komise v. Francie (C-419/03), týkajícímu se toho, že do svého vnitrostátního práva neprovedla ustanovení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/18/ES ze dne 12. března 2001 o záměrném uvolňování geneticky modifikovaných organismů do životního prostředí a o zrušení směrnice Rady 90/220/EHS, která se odlišují nebo jdou nad rámec ustanovení směrnice Rady 90/220/EHS ze dne 23. dubna 1990 o záměrném uvolňování geneticky modifikovaných organismů do životního prostředí, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 228 odst. 1 ES.

               2)

               Francouzské republice se ukládá, aby zaplatila Komisi Evropských společenství na účet „Vlastní zdroje Evropského společenství“ paušální částku ve výši 10 milionů eur.

               3)

               Francouzské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

               4)

               Česká republika ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 95, 28.4.2007.


title: Věc C-131/03 P: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 12. září 2006 – R. J. Reynolds Tobacco Holdings, Inc., RJR Acquisition Corp., R. J. Reynolds Tobacco Company, R. J. Reynolds Tobacco International, Inc., Japan Tobacco, Inc. v. Philip Morris International Inc., Komise Evropských společenství, Evropský parlement, Španělské království, Francouzská republika, Italská republika, Portugalská republika, Finská republika, Spolková republika Německo, Řecká republika, Nizozemské království (Kasační opravný prostředek — Rozhodnutí Komise podat žalobu před soudem třetího státu — Žaloba na neplatnost — Nepřípustnost)

text:
               2.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 294/2

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 12. září 2006 – R. J. Reynolds Tobacco Holdings, Inc., RJR Acquisition Corp., R. J. Reynolds Tobacco Company, R. J. Reynolds Tobacco International, Inc., Japan Tobacco, Inc. v. Philip Morris International Inc., Komise Evropských společenství, Evropský parlement, Španělské království, Francouzská republika, Italská republika, Portugalská republika, Finská republika, Spolková republika Německo, Řecká republika, Nizozemské království
   (Věc C-131/03 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Rozhodnutí Komise podat žalobu před soudem třetího státu - Žaloba na neplatnost - Nepřípustnost)
   (2006/C 294/02)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: R. J. Reynolds Tobacco Holdings, Inc., RJR Acquisition Corp., R. J. Reynolds Tobacco Company, R. J. Reynolds Tobacco International, Inc., Japan Tobacco, Inc. (zástupci: P. Lomas, solicitor, a O. W. Brouwer, advokát)

      Další účastníci řízení: Philip Morris International Inc., Komise Evropských společenství (zástupci: C. Docksey, X. Lewis a C. Ladenburger, zmocněnci), Evropský parlement (zástupci: H. Duintjer Tebbens a A. Baas), Španělské království (zástupce: N. Díaz Abad, zmocněnkyně), Francouzská republika (zástupce: G. de Bergues, zmocněnec), Italská republika (zástupci: I. Braguglia, zmocněnec, a M. Fiorilli, advokát), Portugalská republika (zástupci: L. Fernandes a Â. Seiça Neves, zmocněnci), Finská republika (zástupci: T. Pynnä a A. Guimaraes-Purokoski, zmocněnkyně), Spolková republika Německo (zástupci: M. Lumma a W.-D. Plessing, zmocněnci), Řecká republika, Nizozemské království (zástupce: J. G. M. van Bakel, zmocněnkyně)

      Vedlejší účastnice řízení podporující Komisi: Rada Evropské unie (zástupci: M. Bishop a T. Blanchet, zmocněnci)
   Předmět věci
   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (druhého rozšířeného senátu) ze dne 15. ledna 2003, Philip Morris International a další v. Komise (spojené věci T-377/00, T-379/00, T-380/00, T-260/01 a T-272/01), kterým Soud prvního stupně prohlásil za nepřípustné žaloby na neplatnost rozhodnutí Komise o podání občanskoprávní žaloby proti účastnicím řízení podávajícím kasační opravný prostředek (navrhovatelkám) před soudem Spojených států, v důsledku údajného zapojení těchto navrhovatelek do pašování cigaret do Evropské unie, za účelem získání náhrady finančních ztrát vzniklých Unii, jakož i soudního příkazu k ukončení pašování – Výklad článku 230 ES, jakož i judikatury Soudního dvora – Právní účinky rozhodnutí Komise podat občanskoprávní žalobu před soudem třetí země
   Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               R. J. Reynolds Tobacco Holdings, Inc., RJR Acquisition Corp., R. J. Reynolds Tobacco Company, R. J. Reynolds Tobacco International, Inc., a Japan Tobacco, Inc. se ukládá náhrada nákladů řízení.

               3)

               Spolková republika Německo, Španělské království, Francouzská republika, Italská republika, Nizozemské království, Portugalská republika, Finská republika, Evropský parlament a Rada Evropské unie ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 146, 21.6.2003


title: Věc T-835/16: Usnesení Tribunálu ze dne 8. září 2017 – Louvers Belgium v. Komise „Žaloba na neplatnost a žaloba na náhradu škody — Veřejné zakázky na zboží a služby — Zadávací řízení — Dodání interiérových záclon, závěsů a rolet a poskytování montážních, čistících a údržbových služeb — Odmítnutí nabídky uchazeče — Zrušení řízení — Nevydání rozhodnutí ve věci samé — Žaloba po právní stránce zjevně zcela neopodstatněná“

text:
               23.10.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 357/12

         Usnesení Tribunálu ze dne 8. září 2017 – Louvers Belgium v. Komise
   (Věc T-835/16) (1)

   („Žaloba na neplatnost a žaloba na náhradu škody - Veřejné zakázky na zboží a služby - Zadávací řízení - Dodání interiérových záclon, závěsů a rolet a poskytování montážních, čistících a údržbových služeb - Odmítnutí nabídky uchazeče - Zrušení řízení - Nevydání rozhodnutí ve věci samé - Žaloba po právní stránce zjevně zcela neopodstatněná“)
   (2017/C 357/16)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Louvers Belgium Co. (Zaventem, Belgie) (zástupkyně: V. Lejeune, advokátka)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: O. Verheecke a A. Katsimerou, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na základě článku 263 SFEU znějící na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 19. září 2016 neudělit žalobkyni veřejnou zakázku OIB.02/PO/2016/012/703 a návrh na základě článku 268 SFEU znějící na přiznání náhrady škody, která žalobkyni údajně vznikla v důsledku pochybení, jichž se Komise dopustila v rámci tohoto zadávacího řízení.

      Výrok

               1)

               Není namístě rozhodnout o návrhu na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 19. září 2016 neudělit společnosti Louvers Belgium Co. veřejnou zakázku OIB.02/PO/2016/012/703 ani o návrhu na náhradu škody v rozsahu, v němž se týká údajného ušlého zisku v důsledku neudělení zakázky.

               2)

               Návrh na náhradu škody se zamítá jako po právní stránce zjevně zcela neopodstatněný v rozsahu, v němž se týká nákladů a výdajů souvisejících s účastí společnosti Louvers Belgium Co. na zadávacím řízení OIB.02/PO/2016/012/703.

               3)

               Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 30, 30. 1. 2017.


title: Věc C-21/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Commissione Tributaria Provinciale di Benevento (Itálie) dne 14. ledna 2011 — Volturno Trasporti Sas di Santoro Nino & C. v. Camera di Commercio di Benevento, Equitalia Polis SpA

text:
               26.3.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 95/6

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Commissione Tributaria Provinciale di Benevento (Itálie) dne 14. ledna 2011 — Volturno Trasporti Sas di Santoro Nino & C. v. Camera di Commercio di Benevento, Equitalia Polis SpA
   (Věc C-21/11)
   2011/C 95/09
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Commissione Tributaria Provinciale di Benevento

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Volturno Trasporti Sas di Santoro Nino & C.

      Žalovaná: Camera di Commercio di Benevento, Equitalia Polis SpA

      Předběžná otázka

   Je italský poplatek za zápis do obchodní komory, a zejména čl. 18 odst. 3 zákona č. 580 ze dne 29. prosince 1993 o reorganizaci obchodních, průmyslových, živnostenských a zemědělských komor, ve znění změn a doplňků, slučitelný se směrnicí Rady 69/335/EHS (1) ze dne 17. července 1969, a zejména s jejím čl. 10 písm. c) a čl. 12 písm. e)?

      (1)  Úř. věst. L 249, s. 25; Zvl. vyd. 09/01, s. 11


title: Věc T-227/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 21. března 2012 — Feng Shen Technology v. OHIM — Majtczak (FS) ( „Ochranná známka Společenství — Řízení o prohlášení neplatnosti — Obrazová ochranná známka Společenství FS — Neexistence dobré víry přihlašovatele — Článek 51 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 52 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)“ )

text:
               5.5.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 133/23

         Rozsudek Tribunálu ze dne 21. března 2012 — Feng Shen Technology v. OHIM — Majtczak (FS)
   (Věc T-227/09) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Obrazová ochranná známka Společenství FS - Neexistence dobré víry přihlašovatele - Článek 51 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 52 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009))
   2012/C 133/43
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Feng Shen Technology Co. Ltd (Guieshan Township, Tchajwan) (zástupci: P. Rath a W. Festl Wietek, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastník řízení před Tribunálem: Jarosław Majtczak (Lodž, Polsko) (zástupci: původně J. Wyrwas, poté J. Radłowski, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 1. dubna 2009 (věc R 529/2008-4) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společností Feng Shen Technology Co. Ltd a Jarosławem Majtczakem.

      Výrok

               1)

               Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 1. dubna 2009 (věc R 529/2008-4) se zrušuje.

               2)

               OHIM ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností Feng Shen Technology Co. Ltd.

               3)

               Jarosław Majtczak ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 193, 15.8.2009.


title: Věc C-434/13 P: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 18. prosince 2014 – Evropská komise v. Parker Hannifin Manufacturing Srl, dříve Parker ITR Srl, Parker-Hannifin Corp. „Kasační opravný prostředek — Kartelové dohody — Evropský trh s námořními palivovými hadicemi — Nástupnictví právních subjektů — Přičitatelnost protiprávního jednání — Snížení pokuty Tribunálem — Pravomoc soudního přezkumu v plné jurisdikci“

text:
               23.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 65/9

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 18. prosince 2014 – Evropská komise v. Parker Hannifin Manufacturing Srl, dříve Parker ITR Srl, Parker-Hannifin Corp.
   (Věc C-434/13 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Kartelové dohody - Evropský trh s námořními palivovými hadicemi - Nástupnictví právních subjektů - Přičitatelnost protiprávního jednání - Snížení pokuty Tribunálem - Pravomoc soudního přezkumu v plné jurisdikci“)
   (2015/C 065/12)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: S. Noë, V. Bottka a R. Sauer, zmocněnci)

      Další účastnice řízení: Parker Hannifin Manufacturing Srl, dříve Parker ITR Srl, Parker-Hannifin Corp. (zástupci: F. Amato, F. Marchini Càmia a B. Amory, advokáti)

      Výrok

               1)

               Body 1 až 3 výroku rozsudku Tribunálu Evropské unie Parker ITR a Parker-Hannifin v. Komise (T-146/09, EU:T:2013:258) se zrušují.

               2)

               Věc se vrací Tribunálu Evropské unie, aby rozhodl o opodstatněnosti žaloby.

               3)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.

      (1)  Úř. věst. C 313, 26.10.2013.


title: Věc T-36/05: Žaloba podaná dne 31. ledna 2005 Coats Holdings Limited a J & P Coats Limited proti Komisi Evropských společenství

text:
               16.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 93/32

         Žaloba podaná dne 31. ledna 2005 Coats Holdings Limited a J & P Coats Limited proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-36/05)
   (2005/C 93/62)
   Jednací jazyk: angličtina
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 31. ledna 2005 žaloba směřující proti Komisi Evropských společenství podaná Coats Holdings Limited, se sídlem v Uxbridge (Spojené království) a J & P Coats Limited, se sídlem v Uxbridge (Spojené království), zastoupenými W. Sibreem a C. Jeffsem, advokáty.
   Žalobkyně navrhují, aby Soud:

               —

               prohlásil za neplatné a zrušil rozhodnutí Komise ze dne 26. října 2004 ve věci COMP/F-1/38.338/PO – Needles Doc. C(2004) 4221 – konečné);

               —

               podpůrně zrušil takové části rozhodnutí, o nichž Soud shledá, že je Komise neprokázala nebo jsou stiženy zjevně nesprávným posouzením nebo nedostatečným odůvodněním;

               —

               zrušil nebo snížil pokutu uloženou žalobkyním;

               —

               uložil Komisi náhradu vlastních nákladů řízení a nákladů řízení vynaložených žalobkyněmi.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   V napadeném rozhodnutí Komise shledala, že během období trvajícího od 10. září 1994 do 31. prosince 1999 žalobkyně, společně s dalšími podniky, porušily čl. 81 odst. 1 ES tím, že jednaly ve shodě a uzavíraly řadu dohod, které představovaly třístrannou dohodu, která měla za následek a jejímž předmětem bylo (i) rozdělení evropského trhu s tvrdou galanterií, což se rovná rozdělení trhu výrobků na trh s ručními šicími jehlami a speciálními jehlami a širší trhy pro jehly a ostatní trhy s tvrdou galanterií, a (ii) segmentaci evropského trhu s jehlami, což se rovná zeměpisnému rozdělení trhu s jehlami.
   Na podporu své žaloby se žalobkyně dovolávají řady zjevně nesprávných posouzení ze strany Komise. Žalobkyně nenapadají zjištění Komise ohledně existence kartelu mezi ostatními podniky uvedenými v napadeném rozhodnutí. Žalobkyně však mají za to, že zjištění Komise, že se žalobkyně také účastnily stejného kartelu, je založeno na spekulaci, neopodstatněném úsudku, velkém množství prostých nesprávných skutkových posouzení a řadě překroucených výkladů událostí. Žalobkyně mají za to, že nesprávná posouzení Komise jsou nevyhnutelná, jelikož Komise provedla chybné šetření, během kterého nepoložila žalobkyním žádné relevantní otázky o dotčených jednáních a dohodách a nezhodnotila obchodní souvislosti, ve kterých žalobkyně jednaly a které je vedly k uzavření zcela legálních dohod o prodeji podniku a k následné dodávce jehel.
   Žalobkyně dále tvrdí, že i když Soud potvrdí celé údajné porušení nebo jeho část, pokuta by měla být podstatně snížena. Podle žalobkyň Komise uložila žalobkyním stejnou pokutu, jakou uložila jinému účastníku, i přesto, že dokonce i podle verze událostí Komise žalobkyně hrály menší roli ve srovnání s ostatními podniky. Žalobkyně mají rovněž za to, že pokuta je velmi neúměrná vzhledem k jejich obratu na trhu s jehlami, na jediném trhu, na kterém jejich účast mohla mít nějaký vliv, a v tomto smyslu velmi neúměrná vzhledem k jejich možnému hospodářskému prospěchu nebo ke škodě způsobené spotřebitelům.


title: Věc C-31/09: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 17. června 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Fővárosi Bíróság — Maďarsko) — Nawras Bolbol v. Bevándorlási és Állampolgársági Hivatal ( „Směrnice 2004/83/ES — Minimální normy pro uznávání státních příslušníků třetích zemí nebo osob bez státní příslušnosti za uprchlíky — Osoba bez státní příslušnosti palestinského původu, která nepožádala o ochranu nebo podporu Agenturu OSN pro pomoc a práci ve prospěch palestinských uprchlíků na Blízkém východě (UNRWA) — Žádost o přiznání postavení uprchlíka — Zamítnutí z důvodu nesplnění podmínek stanovených v čl. 1 oddílu A Úmluvy o právním postavení uprchlíků podepsané v Ženevě dne 28. července 1951 — Právo této osoby bez státní příslušnosti na uznání za uprchlíka na základě čl. 12 odst. 1 písm. a) druhé věty směrnice 2004/83“ )

text:
               14.8.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 221/9

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 17. června 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Fővárosi Bíróság — Maďarsko) — Nawras Bolbol v. Bevándorlási és Állampolgársági Hivatal
   (Věc C-31/09) (1)

   (Směrnice 2004/83/ES - Minimální normy pro uznávání státních příslušníků třetích zemí nebo osob bez státní příslušnosti za uprchlíky - Osoba bez státní příslušnosti palestinského původu, která nepožádala o ochranu nebo podporu Agenturu OSN pro pomoc a práci ve prospěch palestinských uprchlíků na Blízkém východě (UNRWA) - Žádost o přiznání postavení uprchlíka - Zamítnutí z důvodu nesplnění podmínek stanovených v čl. 1 oddílu A Úmluvy o právním postavení uprchlíků podepsané v Ženevě dne 28. července 1951 - Právo této osoby bez státní příslušnosti na uznání za uprchlíka na základě čl. 12 odst. 1 písm. a) druhé věty směrnice 2004/83)
   2010/C 221/13
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Fővárosi Bíróság

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Nawras Bolbol

      Žalovaný: Bevándorlási és Állampolgársági Hivatal

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Fövárosi Bíróság (Maďarsko) — Výklad čl. 12 odst. 1 písm. a) směrnice Rady ze dne 29. dubna 2004 o minimálních normách, které musí splňovat státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, aby mohli žádat o postavení uprchlíka nebo osoby, která z jiných důvodů potřebuje mezinárodní ochranu, a o obsahu poskytované ochrany (Úř. věst. L 304, s. 12) — Osoba z Palestiny bez státní příslušnosti, která nepožádala o ochranu nebo pomoc Agentury OSN pro pomoc palestinským uprchlíkům na Blízkém východě (UNRWA), jejíž žádost, která směřuje k získání postavení uprchlíka, byla zamítnuta z toho důvodu, že neexistují podmínky stanovené v čl. 1 části A Ženevské úmluvy — Právo této osoby bez státní příslušnosti na přiznání postavení uprchlíka na základě čl. 12 odst. 1 písm. a) druhého pododstavce směrnice 2004/83/ES

      Výrok

   Pro účely použití čl. 12 odst. 1 písm. a) první věty směrnice Rady 2004/83/ES ze dne 29. dubna 2004 o minimálních normách, které musí splňovat státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, aby mohli žádat o postavení uprchlíka nebo osoby [aby mohli být uznáni za uprchlíka nebo osobu], která z jiných důvodů potřebuje mezinárodní ochranu, a o obsahu poskytované ochrany, osoba požívá ochrany nebo podpory od jiné odborné organizace Spojených národů než Úřadu Vysokého komisaře OSN pro uprchlíky, pokud tato osoba této ochrany nebo této podpory skutečně využívá.

      (1)  Úř. věst. C 82, 4.4.2009.


title: Věc T-381/14: Žaloba podaná dne 30. května 2014 – Pšonka v. Rada

text:
               11.8.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 261/38

         Žaloba podaná dne 30. května 2014 – Pšonka v. Rada
   (Věc T-381/14)
   2014/C 261/63
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Viktor Pavlovič Pšonka (Moskva, Rusko) (zástupci: C. Constantina a J.-M. Reymond, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               na základě článku 263 Smlouvy o fungování Evropské unie (SFEU) částečně zrušil rozhodnutí Rady 2014/119/SZBP ze dne 5. března 2014 a nařízení Rady č. 208/2014 ze dne 5. března 2014 v rozsahu, v němž se týkají žalobce, a konkrétněji, nařídil:

                           —

                           odstranit jméno žalobce z přílohy I nařízení Rady č. 208/2014 ze dne 5. března 2014;

                           —

                           odstranit jméno žalobce z přílohy I rozhodnutí Rady 2014/119/SZBP ze dne 5. března 2014;

               —

               na základě článku 263 SFEU částečně zrušil rozhodnutí Rady 2014/119/SZBP ze dne 5. března 2014 a nařízení Rady č. 208/2014 ze dne 5. března 2014 v rozsahu, v jakém nejsou v souladu se Společným návrhem;

               —

               uložil Radě náhradu nákladů řízení vyplývajících z této žaloby a přiznal žalobci náhradu jeho nákladů.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce tři žalobní důvody, které jsou v podstatě totožné s důvody či podobné důvodům uplatňovaným ve věci T-380/14, Pšonka v. Rada.


title: Věc F-13/14: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 26. června 2014 – DL v. Komise „Vyškrtnutí — Zpětvzetí návrhu žalobce — Článek 89 odst. 7 jednacího řádu — Dohoda účastníků řízení o náhradě nákladů řízení“

text:
               6.10.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 351/30

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 26. června 2014 – DL v. Komise
   (Věc F-13/14) (1)

   („Vyškrtnutí - Zpětvzetí návrhu žalobce - Článek 89 odst. 7 jednacího řádu - Dohoda účastníků řízení o náhradě nákladů řízení“)
   2014/C 351/40
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: DL (Orp–Jauche, Belgie) (zástupce: S. Orlandi, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Currall a V. Joris, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí o zamítnutí žádosti o prodloužení předchozího svolení pro proplacení logopedických nákladů syna žalobce v rámci léčby jeho vážného onemocnění na rok 2012/2013

      Výrok usnesení

               1)

               Věc F-13/14 je vyškrtnuta z rejstříku Tribunálu.

               2)

               DL a Evropská komise ponesou náklady řízení podle své dohody.

      (1)  Úř. věst. C 102, 7.4.2014, s. 46.


title: Výmaz věci T-197/03

text:
               14.5.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 115/40

         Výmaz věci T-197/03 (1)

   (2005/C 115/72)

      (Jednací jazyk: italština)

   Usnesením ze dne 19. ledna 2005 rozhodl předseda třetího senátu Soudu prvního stupně Evropských společenství o výmazu věci T-197/03, Proras Srl Engineering and Contracting proti Komisi Evropských společenství.

      (1)  Úř. věst. C 184, 2.8.2003


title: Věc T-102/09: Usnesení Tribunálu ze dne 1. září 2011 — Elosta v. Komise ( Žaloba na neplatnost — Lhůta k podání žaloby — Opožděnost — Neexistence vyšší moci — Neexistence omluvitelného omylu — Nepřípustnost )

text:
               29.10.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 319/20

         Usnesení Tribunálu ze dne 1. září 2011 — Elosta v. Komise
   (Věc T-102/09) (1)

   (Žaloba na neplatnost - Lhůta k podání žaloby - Opožděnost - Neexistence vyšší moci - Neexistence omluvitelného omylu - Nepřípustnost)
   2011/C 319/41
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Abdelrazag Elosta (Pinner, Middlesex, Spojené království) (zástupci: E. Grieves, barrister, A. McMurdie, solicitor)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: E. Paasivirta a M. Konstantinidis, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Rada Evropské unie (zástupci: R. Szostak, G. Étienne, M.-M. Josephides a E. Finnegan, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žaloba na zrušení nařízení Komise (ES) č. 1330/2008 ze dne 22. prosince 2008, kterým se po sto třetí mění nařízení Rady (ES) č. 881/2002 o zavedení některých zvláštních omezujících opatření namířených proti některým osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibanem (Úř. věst. L 345, s. 60), v rozsahu, v němž se týká žalobce.

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Abdelrazag Elosta ponese vlastní náklady řízení a ukládá se mu rovněž náhrada nákladů vynaložených Evropskou komisí.

               3)

               Rada Evropské unie ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 13, 15.1.2011.


title: Věc T-594/16: Usnesení Tribunálu ze dne 16. února 2017 – Walton v. Komise „Žaloba na neplatnost — Veřejná služba — Dočasní zaměstnanci — Odchodné — Přezkum výpočtu — Překážka věci rozsouzené — Žaloba zčásti nepřípustná a zčásti zjevně postrádající jakýkoli právní základ“

text:
               18.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 121/32

         Usnesení Tribunálu ze dne 16. února 2017 – Walton v. Komise
   (Věc T-594/16) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Veřejná služba - Dočasní zaměstnanci - Odchodné - Přezkum výpočtu - Překážka věci rozsouzené - Žaloba zčásti nepřípustná a zčásti zjevně postrádající jakýkoli právní základ“)
   (2017/C 121/47)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Robert Walton (Oxford, Spojené království) (zástupce: F. Moyse, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. C. Simon a F. Simonetti, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh založený na článku 270 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí orgánu oprávněného k uzavírání pracovních smluv oznámeného dopisem Komise ze dne 5. března 2016, kterým byla odmítnuta jako nepřípustná žádost žalobce o přezkum výpočtu odchodného v návaznosti na jeho ukončení pracovního poměru.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Robertu Waltonovi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 251, 11.7.2016 (věc původně zapsaná u Soudu pro veřejnou službu Evropské unie pod číslem F-24/16 a postoupená Tribunálu Evropské unie dne 1.9.2016).


title: Věc C-14/07: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 8. května 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof – Německo) – Ingenieurbüro Michael Weiss und Partner GbR v. Industrie- und Handelskammer Berlin (Soudní spolupráce v občanských věcech — Nařízení (ES) č. 1348/2000 — Doručování soudních a mimosoudních písemností — Nepřeložené přílohy písemnosti — Důsledky)

text:
               21.6.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 158/5

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 8. května 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof – Německo) – Ingenieurbüro Michael Weiss und Partner GbR v. Industrie- und Handelskammer Berlin
   (Věc C-14/07) (1)

   (Soudní spolupráce v občanských věcech - Nařízení (ES) č. 1348/2000 - Doručování soudních a mimosoudních písemností - Nepřeložené přílohy písemnosti - Důsledky)
   (2008/C 158/07)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Bundesgerichtshof
   Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Ingenieurbüro Michael Weiss und Partner GbR

      Žalovaná: Industrie- und Handelskammer Berlin

      Vedlejší účastnice: Nicholas Grimshaw & Partners Ltd
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Bundesgerichtshof – Výklad čl. 8 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 1348/2000 ze dne 29. května 2000 o doručování soudních a mimosoudních písemností ve věcech občanských a obchodních v členských státech (Úř. věst. L 160, s. 37) – Odmítnutí přijetí žaloby doručené do jiného členského státu a vyhotovené v jazyce tohoto přijímajícího členského státu z důvodu, že přílohy žaloby jsou dostupné pouze v jazyce odesílajícího členského státu, přičemž tento jazyk byl určen účastníky řízení ve smlouvě, kterou uzavřely, jako jazyk písemného styku
   Výrok

               1)

               Článek 8 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 1348/2000 ze dne 29. května 2000 o doručování soudních a mimosoudních písemností ve věcech občanských a obchodních v členských státech musí být vykládán v tom smyslu, že adresát návrhu na zahájení řízení určeného k doručení nemá právo odmítnout přijetí této písemnosti, pokud mu tato písemnost umožňuje uplatnit svá práva v rámci soudního řízení v odesílajícím členském státě, jsou-li k této písemnosti v přílohách připojeny listinné důkazy, které nejsou vyhotoveny v jazyce přijímajícího členského státu nebo v jazyce odesílajícího členského státu, který adresát zná, ale které mají pouze důkazní funkci a nejsou nepostradatelné k tomu, aby bylo možno porozumět předmětu a důvodu návrhu.
               Je věcí vnitrostátního soudu, aby ověřil, zda obsah návrhu na zahájení řízení je dostatečný k tomu, aby umožnil žalované uplatnit svá práva, nebo zda musí odesílatel napravit nedostatek překladu nepostradatelné přílohy.

               2)

               Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 1348/2000 musí být vykládán v tom smyslu, že skutečnost, že se adresát doručené písemnosti ve smlouvě uzavřené s žalobkyní v rámci své podnikatelské činnosti dohodl, že se písemný styk povede v jazyce odesílajícího členského státu, nezakládá domněnku znalosti jazyka, ale je nepřímým důkazem, který může soud zohlednit při ověření, zda tento adresát jazyk odesílajícího členského státu zná.

               3)

               Článek 8 odst. 1 nařízení č. 1348/2000 musí být vykládán v tom smyslu, že adresát doručeného návrhu na zahájení řízení každopádně nemůže s odvoláním na toto ustanovení odmítnout přijetí příloh písemnosti, které nejsou vyhotoveny v jazyce přijímajícího členského státu nebo v jazyce odesílajícího členského státu, který adresát zná, pokud v rámci své podnikatelské činnosti uzavřel smlouvu, ve které se dohodl, že se písemný styk povede v jazyce odesílajícího státu, a pokud přílohy jednak souvisejí s uvedeným písemným stykem, a za druhé jsou vyhotoveny v dohodnutém jazyce.

      (1)  Úř. věst. C 56, 10.3.2007.


title: Poslední publikace Soudního dvora v Úředním věstníku Evropské unieÚř. věst. C 143, 11.6.2005

text:
               25.6.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 155/34

         (2005/C 155/63)
   Poslední publikace Soudního dvora v Úředním věstníku Evropské unie

         Úř. věst. C 143, 11.6.2005

   Dřívější publikace

      Úř. věst. C 132, 28.5.2005

      Úř. věst. C 115, 14.5.2005

      Úř. věst. C 106, 30.4.2005

      Úř. věst. C 93, 16.4.2005

      Úř. věst. C 82, 2.4.2005

      Úř. věst. C 69, 19.3.2005

   Tyto texty jsou k dispozici na adrese:

               EUR-Lex: http://europa.eu.int/eur-lex

               CELEX: http://europa.eu.int/celex


title: Věc T-483/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 28. června 2011 — ATB Norte v. OHIM — Bricocenter Italia (Affiliato BRICO CENTER) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství Affiliato BRICO CENTER — Starší obrazové ochranné známky Společenství ATB CENTROS DE BRICOLAGE Brico Centro a CENTROS DE BRICOLAGE BricoCentro — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“ )

text:
               6.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 232/28

         Rozsudek Tribunálu ze dne 28. června 2011 — ATB Norte v. OHIM — Bricocenter Italia (Affiliato BRICO CENTER)
   (Věc T-483/09) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství Affiliato BRICO CENTER - Starší obrazové ochranné známky Společenství ATB CENTROS DE BRICOLAGE Brico Centro a CENTROS DE BRICOLAGE BricoCentro - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)
   2011/C 232/50
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: ATB Norte, SL (Burgos, Španělsko) (zástupci: původně P. López Ronda, G. Macías Bonilla, H. Curtis-Oliver a G. Marín Raigal, poté F. Brandolini Kujman advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: O. Montalto a G. Mannucci, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastník před Tribunálem:: Bricocenter Italia Srl (Rozzano, Itálie) (zástupci: G. Ghidini, M. Mergati a C. Signorini, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 28. září 2009 (věc R 1048/2008-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi ATB Norte, SL a Bricocenter Italia Srl.

      Výrok

               1)

               Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 28. září 2009 (věc R 1048/2008-4) se zrušuje v rozsahu, v němž vyhovělo odvolání společnosti Bricocenter Italia Srl před odvolacím senátem týkajícímu se služeb „reklamy“, „vedení obchodních záležitostí“ a „komerční správy“, jichž se týkala přihláška ochranné známky Společenství.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               ATB Norte, SL, Bricocenter Italia a OHIM ponesou každý své vlastní náklady řízení vynaložené v průběhu řízení před Tribunálem.

      (1)  Úř. věst. C 24, 30.1.2010.


title: Věc C-94/05: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozsudkem Bundesverwaltungsgericht ze dne 9. prosince 2004 ve věci Emsland-Stärke GmbH proti Bezirksregierung Weser-Ems

text:
               16.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 93/20

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozsudkem Bundesverwaltungsgericht ze dne 9. prosince 2004 ve věci Emsland-Stärke GmbH proti Bezirksregierung Weser-Ems
   (Věc C-94/05)
   (2005/C 93/37)
   Jednací jazyk: němčina
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla rozsudkem Bundesverwaltungsgericht ze dne 9. prosince 2004 ve věci Emsland-Stärke GmbH proti Bezirksregierung Weser-Ems, který došel kanceláři Soudního dvora dne 22. února 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Bundesverwaltungsgericht žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               1)

                           a)

                           Použije se čl. 13 odst. 4 ve spojení s čl. 4 odst. 5 nařízení (ES) č. 97/95, ve znění nařízení (ES) č. 1125/96, pokud byla uzavřena smlouva označená jako smlouva o pěstování a tato smlouva byla uznána příslušným orgánem podle čl. 4 odst. 2 a 3 nařízení, nebyla však uzavřena s producentem brambor, nýbrž s obchodníkem, který brambory sám přímo nebo nepřímo odebírá od producentů brambor?

                           b)

                           Předpokládá čl. 13 odst. 4 nařízení (ES) č. 97/95, ve znění nařízení (ES) č. 1125/96, že podnik vyrábějící bramborový škrob překročil přijetím dodávky brambor svou subkvótu?

               2)

                           a)

                           Vyhovuje sankční úprava čl. 13 odst. 4 nařízení (ES) č. 97/95, ve znění nařízení (ES) č. 1125/96 s vymezením k čl. 13 odst. 3 tohoto nařízení požadavkům na určitost práva Společenství?

                           b)

                           Je sankce, stanovená v čl. 13 odst. 4 nařízení (ES) č. 97/95, ve znění nařízení (ES) č. 1125/96 vzhledem ke své výši nezbytná také v případech jako je projednávaný ve smyslu čl. 2 odst. 1 nařízení (ES, EURATOM) č. 2988/95 pro ochranu finančních zájmů Společenství? Je v případech jako je projednávaný přiměřená ochraně finančních zájmů Společenství?

               3)

               Je nepravidelnost, kterou sankcionuje čl. 13 odst. 4 nařízení (ES) č. 97/95, ve znění nařízení (ES) č. 1125/96, způsobená z nedbalosti ve smyslu čl. 5 odst. 1 nařízení (ES, EURATOM) č. 2988/95, pokud orgán schválil prémii při plné znalosti skutkového stavu?


title: Věc C-163/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg (Německo) dne 3. dubna 2017 – Abubacarr Jawo v. Spolková republika Německo

text:
               25.9.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 318/2

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg (Německo) dne 3. dubna 2017 – Abubacarr Jawo v. Spolková republika Německo
   (Věc C-163/17)
   (2017/C 318/03)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: Abubacarr Jawo

      Odpůrce: Spolková republika Německo

      Předběžné otázky

               1)

               Považuje se žadatel o mezinárodní ochranu za osobu na útěku ve smyslu čl. 29 odst. 2 druhé věty nařízení (EU) č. 604/2013 (1), pouze pokud se účelově a úmyslně vyhýbá příslušným vnitrostátním orgánům, které mají provést jeho přemístění, aby toto přemístění zmařil nebo ztížil, nebo k této domněnce stačí skutečnost, že se po relativně dlouhou dobu nezdržuje v ubytovacím zařízení, které mu bylo přiděleno, a orgánům není známo místo jeho pobytu, v důsledku čehož nelze provést jeho plánované přemístění?
               Může se dotčená osoba dovolávat řádného uplatnění výše uvedeného ustanovení a v rámci řízení, v němž je napadáno rozhodnutí o přemístění, namítat uplynutí lhůty pro přemístění z toho důvodu, že nebyla na útěku?

               2)

               Je skutečnost, že členský stát provádějící přemístění informuje příslušný členský stát o tom, že dotčená osoba je na útěku, a zároveň uvede konkrétní lhůtu, která nepřekračuje 18 měsíců, během níž provede přemístění, dostatečná k tomu, aby vedla k prodloužení lhůty pro přemístění stanovené v čl. 29 odst. 1 prvním pododstavci nařízení č. 604/2013, nebo může být tato lhůta prodloužena pouze po vzájemné dohodě dotčených členských států?

               3)

               Je přemístění žadatele o azyl do příslušného členského státu protiprávní, pokud by uvedenému žadateli v tomto státě v případě udělení mezinárodní ochrany hrozilo vážné nebezpečí, že v něm bude vystaven zacházení ve smyslu článku 4 Listiny základních práv Evropské unie?
               Spadá taková otázka ještě do působnosti unijního práva?
               Jaká jsou kritéria unijního práva, podle nichž je třeba posuzovat životní podmínky osoby, které byla přiznána mezinárodní ochrana?

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 604/2013 ze dne 26. června 2013 , kterým se stanoví kritéria a postupy pro určení členského státu příslušného k posuzování žádosti o mezinárodní ochranu podané státním příslušníkem třetí země nebo osobou bez státní příslušnosti v některém z členských států, Úř. věst. L 180, s. 31.