title: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 14. října 2004 ve věci C-36/02 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesverwaltungsgericht): Omega Spielhallen- und Automatenaufstellungs-GmbH proti Oberbürgermeisterin der Bundesstadt Bonn (Volný pohyb služeb — Volný pohyb zboží — Omezení — Veřejný pořádek — Lidská důstojnost — Ochrana základních hodnot zakotvených vnitrostátní ústavou — „Hry na zabíjení“)

text:
               4.12.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 300/3

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (prvního senátu)
   ze dne 14. října 2004
   ve věci C-36/02 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesverwaltungsgericht): Omega Spielhallen- und Automatenaufstellungs-GmbH proti Oberbürgermeisterin der Bundesstadt Bonn (1)

   (Volný pohyb služeb - Volný pohyb zboží - Omezení - Veřejný pořádek - Lidská důstojnost - Ochrana základních hodnot zakotvených vnitrostátní ústavou - „Hry na zabíjení“)
   (2004/C 300/05)
   Jednací jazyk: němčina
   Ve věci 36/02, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím Bundesverwaltungsgericht (Německo) ze dne 24. října 2001, které došlo Soudnímu dvoru dne 12. února 2002, v řízení mezi Omega Spielhallen- und Automatenaufstellungs-GmbH proti Oberbürgermeisterin der Bundesstadt Bonn, Soudní dvůr (první senát), ve složení P. Jann, předseda senátu, A. Rosas (zpravodaj), R. Silva de Lapuerta, K. Lenaerts a S. von Bahr, soudci, generální advokátka: C. Stix-Hackl, vedoucí soudní kanceláře: M.-F. Contet, vrchní rada, vydal dne 14. října 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:
   Právo Společenství nebrání tomu, aby hospodářská činnost spočívající v obchodním provozování her simulujících akty zabíjení byla předmětem vnitrostátního zakazujícího opatření přijatého z důvodů ochrany veřejného pořádku vzhledem ke skutečnosti, že tato činnost zasahuje do lidské důstojnosti.

      (1)  Úř. věst. C 109, 4.5. 2002.


title: Usnesení Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 1. října 2004 ve věci C-379/03 P: Rafael Pérez Escolar proti Komisi Evropských společenství (Opravný prostředek — Státní podpory — Žaloba pro nečinnost — Aktivní legitimace — Přípustnost žaloby)

text:
               22.1.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 19/10

      USNESENÍ SOUDNÍHO DVORA

   (pátého senátu)
   ze dne 1. října 2004
   ve věci C-379/03 P: Rafael Pérez Escolar proti Komisi Evropských společenství (1)

   (Opravný prostředek - Státní podpory - Žaloba pro nečinnost - Aktivní legitimace - Přípustnost žaloby)
   (2005/C 19/19)
   Jednací jazyk: španělština
   Ve věci C-379/03 P, jejímž předmětem je opravný prostředek na základě článku 56 Statutu Soudního dvora podaný dne 10. září 2003 Rafaelem Pérezem Escolarem (zmocněnec: F. Moreno Pardo) proti Komisi Evropských společenství (zmocněnec: J. L. Buendía Sierra), Soudní dvůr (pátý senát), ve složení C. Gulmann (zpravodaj), předseda senátu, R. Schintgen a J. Klučka, soudci, generální advokát: P. Léger, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 1. října 2004 usnesení, jehož výrok je následující:

               1)

               Opravný prostředek se zamítá.

               2)

               R. Pérezovi Escolarovi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 251, 18.10.2003.


title: Věc C-290/05: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Hajdú-Bihar Megyei Bíróság ze dne  3. března 2005  ve věci Ákos Nádasdi proti Vám- és Pénzügyőrség Észak-Alföldi Regionális Parancsnoksága

text:
               26.11.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 296/10

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Hajdú-Bihar Megyei Bíróság ze dne 3. března 2005 ve věci Ákos Nádasdi proti Vám- és Pénzügyőrség Észak-Alföldi Regionális Parancsnoksága
   (Věc C-290/05)
   (2005/C 296/19)
   Jednací jazyk: maďarština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Hajdú-Bihar Megyei Bíróság (Maďarsko) ze dne 3. března 2005 ve věci Ákos Nádasdi proti Vám- és Pénzügyorség Észak-Alfoldi Regionális Parancsnoksága, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 19. července 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Hajdú-Bihar Megyei Bíróság žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               1)

               Umožňuje čl. 90 první pododstavec ES členským státům ponechat daň z ojetých automobilů z jiných členských států, která vůbec nezohledňuje hodnotu vozu a její výše se řídí výlučně podle technických znaků vozů (typ motoru a zdvihový objem) a jejich klasifikace z hlediska životního prostředí?

               2)

               V případě kladné odpovědi na první otázku: je zákon č. CX/2003 o dani z motorových vozidel, který má být použit v probíhajícím řízení v souvislosti s dovezenými ojetými automobily, slučitelný s čl. 90 prvním pododstavcem ES, přestože za vozidla, která byla v Maďarsku uvedena do provozu již před jeho vstupem v platnost, nemusela být placena žádná daň z motorových vozidel?


title: Věc C-14/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie) dne 11. ledna 2016 – Société Euro Park Service, právní nástupkyně společnosti Cairnbulg Nanteuil v. Ministre des finances et des comptes publics

text:
               21.3.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 106/25

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie) dne 11. ledna 2016 – Société Euro Park Service, právní nástupkyně společnosti Cairnbulg Nanteuil v. Ministre des finances et des comptes publics
   (Věc C-14/16)
   (2016/C 106/27)
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Conseil d'État

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: Société Euro Park Service, právní nástupkyně společnosti Cairnbulg Nanteuil

      Odpůrce: Ministre des finances et des comptes publics

      Předběžné otázky

               1)

               Jestliže vnitrostátní právní úprava členského státu používá ve vnitrostátním právu možnost, již nabízí čl. 11 odst. 1 pozměněné směrnice Rady 90/434/EHS ze dne 23. července 1990 o společném systému zdanění při fúzích, rozděleních, převodech aktiv a výměně akcií týkajících se společností z různých členských států (1), je nutné provést přezkum aktů přijatých v zájmu uplatnění této možnosti s ohledem na primární právo Evropské unie?

               2)

               V případě kladné odpovědi na první otázku, mají být ustanovení článku 43 Smlouvy o založení Evropského společenství, převzatá článkem 49 Smlouvy o fungování Evropské unie, vykládána tak, že brání tomu, aby vnitrostátní právní úprava, jejímž cílem je bojovat proti daňovým únikům nebo vyhýbání se daňové povinnosti, podmiňovala využívání společného systému zdanění při fúzích a podobných transakcích předchozím souhlasem, pouze pokud jde o převody na zahraniční právnické osoby, s vyloučením převodů na právnické osoby podle vnitrostátního práva?

      (1)  Úř. věst. L 225, s. 1.


title: Věc T-557/14: Žaloba podaná dne 28. července 2014 – BrandGroup v. OHIM – Brauerei S. Riegele, Inh. Riegele (SPEZOOMIX)

text:
               29.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 339/25

         Žaloba podaná dne 28. července 2014 – BrandGroup v. OHIM – Brauerei S. Riegele, Inh. Riegele (SPEZOOMIX)
   (Věc T-557/14)
   2014/C 339/30
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: BrandGroup GmbH (Bechtsrieth, Německo) (zástupce: T. Raible, advolát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Brauerei S. Riegele, Inh. Riegele KG (Augsburg, Německo)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 15. května 2014 ve věci R 941/2013-1;

               —

               uložil Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) a společnosti Brauerei S. Riegele, Inh. Riegele KG náhradu nákladu řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „SPEZOOMIX“ pro výrobky zařazené do tříd 32 a 33 – přihláška ochranné známky Společenství č. 9 9 13  617

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Namítaná ochranná známka nebo označení: mezinárodní slovní ochranná známka a slovní ochranná známka Společenství „Spezi“, mezinárodní obrazová ochranná známka a obrazová ochranná známka Společenství, které obsahují slovo „Spezi“, jakož i národní slovní ochranná známka „Ein Spezi muß dabei sein“ pro výrobky zařazené do třídy 32

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitek

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Rozhodnutí námitkového oddělení se zrušuje a přihlášená ochranná známka se v plném rozsahu zamítá

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) a čl. 78 odst. 5 nařízení č. 207/2009.


title: Věc F-65/12: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 11. února 2014 — Armani v. Komise ( „Veřejná služba — Plat — Rodinné přídavky — Nárok na přídavky na vyživované dítě — Vyživované dítě — Dítě manželky žalobce“ )

text:
               22.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 85/25

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 11. února 2014 — Armani v. Komise
   (Věc F-65/12) (1)

   (Veřejná služba - Plat - Rodinné přídavky - Nárok na přídavky na vyživované dítě - Vyživované dítě - Dítě manželky žalobce)
   2014/C 85/41
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Armani (Brusel, Belgie) (zástupci: D. Abreu Caldas, S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis a É. Marchal, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: D. Martin a V. Joris, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise nepřiznat žalobci rodinné přídavky na syna jeho manželky, který se narodil v předchozím manželství

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí ze dne 17. srpna 2011, ve kterém Evropská komise odmítla přiznat panu Armanimu nárok na přídavky na vyživované dítě pro dítě jeho manželky, se zrušuje.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené panem Armanim.

      (1)  Úř. věst. C 243, 11.8.12, s. 34.


title: Věc F-86/10: Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 3. března 2011 — Dubus v. Parlament

text:
               30.4.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 130/27

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 3. března 2011 — Dubus v. Parlament
   (Věc F-86/10) (1)

   2011/C 130/55
   Jednací jazyk: francouzština
   V důsledku smírného urovnání sporu rozhodl předseda prvního senátu o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 317, 20.11.2010, s. 49.


title: Věc C-105/08: Žaloba podaná dne 6. března 2008 – Komise Evropských společenství v. Portugalská republika

text:
               9.5.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 116/15

         Žaloba podaná dne 6. března 2008 – Komise Evropských společenství v. Portugalská republika
   (Věc C-105/08)
   (2008/C 116/26)
   Jednací jazyk: portugalština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: R. Lyal a M. Afonso, zmocněnci)

      Žalovaná: Portugalská republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Portugalská republika tím, že zdaňuje placení úroků v zahraničí vyšší sazbou než placení úroků subjektům, které jsou rezidenty na portugalském území, ukládá omezení na poskytování služeb v oblasti hypotečních a dalších úvěrů ze strany finančních institucí, které jsou rezidenty v jiných členských státech nebo v členských státech Dohody o EHP, čímž nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 49 ES a 56 ES a z článků 36 a 40 Dohody o EHP;

               —

               uložit Portugalské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Código do Imposto sobre o Rendimento das Pessoas Colectivas (CIRC, zákon o zdanění výnosů obchodních společností) stanoví rozdílné daňové zacházení s výnosem z úroků placených finančním institucím podle toho, zda jsou rezidenty na portugalském území, či nikoli.
   Daň, která se v Portugalsku uplatňuje na úroky placené finančním institucím nerezidentům, má při podobné úrovni výnosů za následek mnohem vyšší daňové zatížení, než je daňové zatížení daňových poplatníků rezidentů. Vnitrostátní právní úprava tak odrazuje finanční instituce nerezidenty od nabízení svých služeb na portugalském trhu, zejména v oblasti hypotečních úvěrů, a brání portugalským rezidentům v přístupu k úvěrovým službám, které by uvedené instituce mohly nabízet. Taková právní úprava představuje omezení základních svobod stanovených v článcích 49 ES a 56 ES a v odpovídajících článcích Dohody o EHP.


title: Věc T-355/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 17. května 2017 – adp Gauselmann v. EUIPO – (MULTI FRUITS) „Ochranná známka Evropské unie — Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie MULTI FRUITS — Absolutní důvody pro zamítnutí zápisu — Popisný charakter — Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               10.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 221/22

         Rozsudek Tribunálu ze dne 17. května 2017 – adp Gauselmann v. EUIPO – (MULTI FRUITS)
   (Věc T-355/16) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie MULTI FRUITS - Absolutní důvody pro zamítnutí zápisu - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2017/C 221/29)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: adp Gauselmann GmbH (Espelkamp, Německo) (zástupkyně: P. Koch Moreno, advokátka)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: A. Schifko, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 29. dubna 2016 (věc R 1043/2015-5) týkajícímu se přihlášky k zápisu slovního označení MULTI FRUITS jako ochranné známky Evropské unie.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti adp Gauselmann GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 296, 16.8.2016.


title: Věc T-718/13: Usnesení Tribunálu ze dne 17. července 2014 – The Directv Group v. OHIM – Bolloré (DIRECTV) „Ochranná známka Společenství — Návrh na prohlášení neplatnosti — Zpětvzetí návrhu na prohlášení neplatnosti — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“

text:
               29.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 339/19

         Usnesení Tribunálu ze dne 17. července 2014 – The Directv Group v. OHIM – Bolloré (DIRECTV)
   (Věc T-718/13) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Návrh na prohlášení neplatnosti - Zpětvzetí návrhu na prohlášení neplatnosti - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
   2014/C 339/22
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: The Directv Group, Inc. (El Segundo, Spojené státy) (zástupce: F. Valentin, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem, vystupující jako vedlejší účastník před Tribunálem: Bolloré (Ergué Gabéric, Francie) (zástupce: S. Legrand, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 11. října 2013 (věc R 1812/2012-2) v řízení o prohlášení neplatnosti mezi Bolloré a The Directv Group, Inc.

      Výrok

               1.

               O žalobě již není třeba rozhodnout.

               2.

               Žalobkyně ponese náklady řízení včetně nákladů vynaložených žalovaným a vedlejším účastníkem řízení.

      (1)  Úř. věst. C 71, 8.3.2014.


title: Věc T-482/07: Žaloba podaná dne 20. prosince 2007 – Nynäs Petroleum a Nynas Petróleo v. Komise

text:
               23.2.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 51/56

         Žaloba podaná dne 20. prosince 2007 – Nynäs Petroleum a Nynas Petróleo v. Komise
   (Věc T-482/07)
   (2008/C 51/101)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Nynäs Petroleum (Stockholm, Švédsko) a Nynas Petróleo, SA (Madrid, Španělsko) (zástupci: D. Beard, Barrister, a M. Dean, Solicitor)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobkyně

               —

               zrušit článek 1 rozhodnutí v rozsahu, v jakém se uplatní na Nynas pro období 1991–1996;

               —

               zrušit článek 1 rozhodnutí v rozsahu, v jakém se uplatní na Nynas ve vztahu ke koordinaci cen;

               —

               zrušit článek 2 rozhodnutí v rozsahu, v jakém ukládá pokuty ve výši 10 642 500 eur Nynas SA a 10 395 000 eur AB Nynäs, nebo podpůrně pokuty přiměřeně snížit;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Účelem této žaloby je částečné zrušení, na základě článku 230 ES, rozhodnutí Komise C (2007)4441 konečné ze dne 3. října 2007 v řízení podle článku 81 ES (věc COMP/38.710 – Bitumen – Španělsko), kterým Komise určila, že žalobkyně, Nynäs Petroleum a Nynas Petróleo (společně „Nynas“), se mezi jinými podniky účastnily řady dohod a jednání ve vzájemné shodě ohledně odvětví penetračního bitumenu, jež zahrnovaly území Španělska a sestávaly z dohod o sdílení trhu a koordinace cen, jakož i/nebo snížení pokuty uložené žalobkyni na základě článku 229 ES.
   Základem žaloby jsou tyto žalobní důvody:

               i)

               Tvrzení, že Komise se dopustila nesprávného posouzení doby trvání účasti Nynas na údajných dohodách o rozdělení trhu, zejména když určila, že Nynas se účastnila údajného protiprávního jednání mezi roky 1991 a 1996.

               ii)

               Dále tvrzení, že Komise nesprávně dospěla k závěru, že Nynas se účastnila údajného protiprávního jednání v oblasti cen.

               iii)

               Konečně žalobkyně tvrdí, že se Komise dopustila omylu při posouzení míry účasti Nynas ve vztahu k protiprávním jednáním a při stanovení přiměřené výše pokuty uložené Nynas.


title: Spojené věci C-448/10 P až C-450/10 P: Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 6. října 2011 — ThyssenKrupp Acciai Speciali Terni SpA (C-448/10 P), Cementir Italia Srl (C-449/10 P), Nuova Terni Industrie Chimiche SpA (C-450/10 P) v. Evropská komise ( „Kasační opravný prostředek — Náhrada za vyvlastnění z důvodu veřejného zájmu — Prodloužení platnosti preferenční sazby na dodávky elektrické energie — Rozhodnutí, kterým se prohlašuje podpora za neslučitelnou se společným trhem a nařizuje její navrácení — Pojem „výhoda“ — Zásada ochrany legitimního očekávání — Výklad vnitrostátního práva — Zkreslení — Pojem — Zjevně nepřípustný a zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek“ )

text:
               4.2.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/12

         Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 6. října 2011 — ThyssenKrupp Acciai Speciali Terni SpA (C-448/10 P), Cementir Italia Srl (C-449/10 P), Nuova Terni Industrie Chimiche SpA (C-450/10 P) v. Evropská komise
   (Spojené věci C-448/10 P až C-450/10 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Náhrada za vyvlastnění z důvodu veřejného zájmu - Prodloužení platnosti preferenční sazby na dodávky elektrické energie - Rozhodnutí, kterým se prohlašuje podpora za neslučitelnou se společným trhem a nařizuje její navrácení - Pojem „výhoda“ - Zásada ochrany legitimního očekávání - Výklad vnitrostátního práva - Zkreslení - Pojem - Zjevně nepřípustný a zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek)
   2012/C 32/21
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: ThyssenKrupp Acciai Speciali Terni SpA (C-448/10 P), Cementir Italia Srl (C-449/10 P), Nuova Terni Industrie Chimiche SpA (C-450/10 P) (zástupci: T. Salonico, G. Barone a A. Marega, avvocati)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: D. Grespan a G. Conte, zmocněnci)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudkům Tribunálu (pátého senátu) ze dne 1. července 2010 — ThyssenKrupp Acciai Speciali Terni v. Komise (T-62/08), Cementir Italia v. Komise (T-63/08) a Nuova Terni Industrie Chimiche v. Komise (T-64/08), kterými Tribunál zamítl návrhy na zrušení rozhodnutí Komise 2008/408/ES ze dne 20. listopadu 2007 o státní podpoře C 36/A/06 (ex NN 38/06), kterou Itálie poskytla ve prospěch společností ThyssenKrupp, Cementir a Nuova Terni Industrie Chimiche (Úř. věst. 2008, L 144, s. 37)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnostem ThyssenKrupp Acciai Speciali Terni SpA, Cementir Italia Srl a Nuova Terni Industrie Chimiche SpA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 317, 20.11.2010.


title: Věc T-202/17: Žaloba podaná dne 31. března 2017 – Calhau Correia de Paiva v. Komise

text:
               19.6.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 195/31

         Žaloba podaná dne 31. března 2017 – Calhau Correia de Paiva v. Komise
   (Věc T-202/17)
   (2017/C 195/44)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Ana Calhau Correia de Paiva (Brusel, Belgie) (zástupci: V. Villante a G. Pandey, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil následující rozhodnutí a akty, a případně předtím určil, že oznámení o výběrovém řízení EPSO/AD/293/14 a dotčený jazykový režim jsou protiprávní a nepoužitelné na žalobkyni podle článku 277 SFEU:

                           —

                           rozhodnutí Evropského úřadu pro výběr personálu (EPSO) a výběrové komise ze dne 9. listopadu 2015 nezapsat jméno kandidátky na rezervní seznam výběrového řízení EPSO/AD/293/14;

                           —

                           rozhodnutí EPSO a výběrové komise ze dne 23. června 2016 nezrušit rozhodnutí ze dne 9. listopadu 2015 a potvrdit nezapsání jména kandidátky na rezervní seznam;

                           —

                           rozhodnutí EPSO ze dne 22. prosince 2016, kterým se zamítá správní stížnost podaná žalobkyní podle čl. 90 odst. 2 služebního řádu proti rozhodnutí výběrové komise nezapsat její jméno na rezervní seznam výběrového řízení EPSO/AD/293/14 a proti negativnímu rozhodnutí o přezkumu;

                           —

                           rezervní seznam výběrového řízení EPSO/AD/293/14,

               —

               uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z porušení článku 1 služebního řádu a zásad zákazu diskriminace, proporcionality a rovnosti příležitostí v rozsahu, v němž EPSO uložil pro zpracování případové studie používání klávesnice QWERTY EN, AZERTY FR/BE nebo QWERTZ DE, jakož i ze zjevně nesprávného posouzení.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení nařízení č. 1 z roku 1958, pokud jde o jazykový režim schválený a posílený oznámením o výběrovém řízení EPSO/AD/293/14, jakož i z námitky protiprávnosti a nepoužitelnosti tohoto oznámení.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z porušení článku 1 služebního řádu a zásad zákazu diskriminace a proporcionality v rozsahu, v němž EPSO nebo výběrová komise omezily výběr druhého jazyka kandidátů ve výběrovém řízení na němčinu, angličtinu a francouzštinu.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení zásady rovnosti příležitostí, pokud jde o přezkumný postup pro výběrová řízení EPSO.

               5.

               Pátý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 296 druhého pododstavce SFEU a článku 25 služebního řádu v rozsahu, v němž EPSO neodůvodnil své rozhodnutí schválit a podporovat určitý jazykový režim, jakož i z porušení oznámení o výběrovém řízení a Listiny základních práv Evropské unie v rozsahu, v němž EPSO vykonával funkce přidělené výběrové komisi.


title: Věc C-276/11 P: Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 14. března 2013 — Viega GmbH & Co. KG v. Evropská komise ( „Kasační opravný prostředek — Hospodářská soutěž — Kartelová dohoda — Odvětví měděných spojovacích tvarovek a tvarovek ze slitin mědi — Koncové a tlakové tvarovky — Provádění a posouzení důkazů — Právo být vyslechnut v soudním řízení — Povinnost odůvodnění — Zásada proporcionality“ )

text:
               18.5.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 141/4

         Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 14. března 2013 — Viega GmbH & Co. KG v. Evropská komise
   (Věc C-276/11 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Hospodářská soutěž - Kartelová dohoda - Odvětví měděných spojovacích tvarovek a tvarovek ze slitin mědi - Koncové a tlakové tvarovky - Provádění a posouzení důkazů - Právo být vyslechnut v soudním řízení - Povinnost odůvodnění - Zásada proporcionality)
   2013/C 141/06
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Viega GmbH & Co. KG (zástupci: J. Burrichter, T. Mäger a M. Röhrig, Rechtsanwälte)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: V. Bottka, R. Sauer, zmocněnci, a A. Böhlke, Rechtsanwalt)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný prosti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) ze dne 24. března 2011, Viega GmbH & Co. KG v. Komise (T-375/06), kterým Tribunál zamítl žalobu žalobkyně směřující ke zrušení rozhodnutí Komise K(2006) 4180 final ze dne 20. září 2006 v řízení podle článku 81 Smlouvy o ES a článku 53 Dohody o EHP, týkajícího se kartelové dohody v odvětví měděných spojovacích tvarovek a tvarovek ze slitin mědi, nebo podpůrně směřující ke snížení pokuty uložené žalobkyni — Porušení práva být vyslechnut v soudním řízení, zásady proporcionality a povinnosti odůvodnění — Porušení zásad vedení vyšetřování — Porušení čl. 81 odst. 1 ES a čl. 23 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. L 1, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnosti Viega GmbH & Co. KG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 238, 13.8.2011.


title: Věc C-352/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de lo Social n ° 2 de Terrassa (Španělsko) dne 22. července 2014 – Juan Miguel Iglesias Gutiérrez v. Bankia, S.A., a další

text:
               29.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 339/12

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de lo Social no 2 de Terrassa (Španělsko) dne 22. července 2014 – Juan Miguel Iglesias Gutiérrez v. Bankia, S.A., a další
   (Věc C-352/14)
   2014/C 339/14
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Juzgado de lo Social no 2 de Terrassa

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Juan Miguel Iglesias Gutiérrez

      Žalovaní: Bankia, S.A., Sección Sindical UGT, Sección Sindical CCOO, Sección Sindical ACCAM, Sección Sindical CSICA, Sección Sindical SATE a Fondo de Garantía Salarial

      Předběžné otázky

               1)

               Brání články 107 a 108 Smlouvy o [fungování Evropské unie] v konsolidovaném znění článku 56 zákoníku práce (královské nařízení s mocí zákona č. 1/1995 ze dne 24. března 1995), pátému přechodnému ustanovení zákona č. 3/2012 ze dne 6. července 2012, jímž se přijímají mimořádná opatření pro reformu trhu práce, a článkům 123 a 124 odst. 13 zákona, kterým se upravuje soudnictví ve věcech pracovněprávních (zákon č. 36/2011 ze dne 10. října 2011) (kvůli nepřímému odkazu na předchozí ustanovení), jelikož věcně zvyšují odstupné povolené rozhodnutím Evropské komise v řízení „State aid SA.35253 (2012/N) Spain. Restructuring and Recapitalisation of the BFA Group“?

               2)

               Byl by výklad uvedených ustanovení, který by umožňoval soudu upravit odstupné v případě prohlášení propuštění za oprávněné na zákonné minimum stanovené vnitrostátní právní úpravou, v rozporu s uvedeným unijním právem a rozhodnutím Evropské komise v řízení „State aid SA.35253 (2012/N) Spain. Restructuring and Recapitalisation of the BFA Group“?

               3)

               Byl by výklad uvedených ustanovení, který by umožňoval soudu upravit odstupné v případě prohlášení propuštění za neoprávněné na částku dohodnutou v dohodě uzavřené v období projednání, za předpokladu, že je vyšší než zákonné minimum, ale nižší než zákonné maximum, v rozporu s uvedeným unijním právem a rozhodnutím Evropské komise v řízení „State aid SA.35253 (2012/N) Spain. Restructuring and Recapitalisation of the BFA Group“?


title: Věc T-294/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 17. května 2013 — Řecko v. Komise ( „EZOZF —  „Záruční“ sekce — EZZF a EZFRV — Výdaje vyloučené z financování — Olivový olej — Zemědělské plodiny — Zjevně nesprávné posouzení — Zvýšení sazby paušálních oprav z důvodu opakovaného nesplnění povinnosti — Dopad reformy společné SZP na paušální opravu — Proporcionalita — Povaha výdajů určených k zavedení GIS-olivového oleje“ )

text:
               29.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 189/19

         Rozsudek Tribunálu ze dne 17. května 2013 — Řecko v. Komise
   (Věc T-294/11) (1)

   (EZOZF - „Záruční“ sekce - EZZF a EZFRV - Výdaje vyloučené z financování - Olivový olej - Zemědělské plodiny - Zjevně nesprávné posouzení - Zvýšení sazby paušálních oprav z důvodu opakovaného nesplnění povinnosti - Dopad reformy společné SZP na paušální opravu - Proporcionalita - Povaha výdajů určených k zavedení GIS-olivového oleje)
   2013/C 189/37
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Řecká republika (zástupci: I. Chalkias a S. Papaïoannou, zmocněnci)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: D. Triantafyllou a A. Markoulli, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení prováděcího rozhodnutí Komise 2011/244/EU ze dne 15. dubna 2011 o vyloučení některých výdajů uskutečněných členskými státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF), v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) z financování Evropské unie v rozsahu, v nemž se týká Řecké republiky.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Řecké republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 238, 13.8.2011.


title: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 25. května 2005 ve věci T-443/03: Sociedad Operadora de Telecomunicaciones de Castilla Y León, SA (Retecal) a další proti Komisi Evropských společenství (Hospodářská soutěž — Spojení — Stížnost týkající se údajného nesplnění povinnosti španělskými orgány — Rozhodnutí odložit stížnost — Nepřípustnost)

text:
               6.8.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 193/28

      USNESENÍ SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 25. května 2005
   ve věci T-443/03: Sociedad Operadora de Telecomunicaciones de Castilla Y León, SA (Retecal) a další proti Komisi Evropských společenství (1)

   (Hospodářská soutěž - Spojení - Stížnost týkající se údajného nesplnění povinnosti španělskými orgány - Rozhodnutí odložit stížnost - Nepřípustnost)
   (2005/C 193/46)
   Jednací jazyk: španělština
   Ve věci T-443/03, Sociedad Operadora de Telecomunicaciones de Castilla Y León, SA (Retecal) a další, se sídlem v Boecillo (Španělsko), Euskaltel, SA, se sídlem v Zamudio-Vizcaya (Španělsko), Telecable de Asturias, SA, se sídlem v Oviedo (Španělsko), R Cable y Telecomunicaciones Galicia, SA, se sídlem v La Corogne (Španělsko), Tenaria, SA, se sídlem v Cordovilla (Španělsko), zastoupené J. Jiménezem Laiglesiem, advokátem, proti Komisi Evropských společenství (zmocněnci: F. Castillo de la Torre, s adresou pro účely doručování v Lucemburku), podporované Španělským královstvím (zmocněnec: L. Fraguas Gadea), Sogecable, SA, se sídlem v Tres Cantos, Madrid (Španělsko), zastoupeným S. Martínezem Lagem a H. Brokelmannem, advokáty, a Telefónica, SA, se sídlem v Madridu, původně zastoupenou M. Merolem a S. Morenem Sánchezem, poté Merolem, advokáty, jejímž předmětem je návrh na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 21. října 2003 o odložení stížnosti žalobkyň týkající se údajného porušení čl. 9 odst. 8 nařízení Rady (EHS) č. 4064/89 ze dne 21. prosince 1989, o kontrole spojování podniků (opravená verze Úř. věst. 1990, L 257, s. 13), španělskými orgány v rámci spojení mezi Vía Digital a Sogecable (věc COMP/M.2845 – Sogecable/Canal Satélite Digital/Vía Digital), Soud (pátý senát), ve složení M. Vilaras, předseda, F. Dehousse a D. Šváby, soudci; vedoucí soudní kanceláře: H. Jung, vydal dne 25. května 2005 usnesení, jehož výrok je následující:

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Žalobkyně ponesou vlastní náklady řízení, jakož i náklady řízení vynaložené Komisí, Telefónica, SA a Sogecable, SA.

               3)

               Španělské království ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 59, 6.3.2004.


title: Věc C-244/05: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Bayerischer Verwaltungsgerichtshof ze dne 19. dubna 2005 ve věci Bund Naturschutz in Bayern e. V. a další proti Freistaat Bayern

text:
               20.8.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 205/8

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Bayerischer Verwaltungsgerichtshof ze dne 19. dubna 2005 ve věci Bund Naturschutz in Bayern e. V. a další proti Freistaat Bayern
   (Věc C-244/05)
   (2005/C 205/16)
   Jednací jazyk: němčina
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Bayerischer Verwaltungsgerichtshof ze dne 19. dubna 2005 ve věci Bund Naturschutz in Bayern e. V. a další proti Freistaat Bayern, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 7. června 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Bayerischer Verwaltungsgerichtshof žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               1)

               Jaký ochranný režim vyžaduje čl. 3 odst. 1 směrnice 92/43/EHS (1), ve spojení s šestým bodem odůvodnění této směrnice při zohlednění zákazu přijímání opatření podle čl. 10 druhého pododstavce Smlouvy o ES (Smlouva o založení Evropského společenství ze dne 25. března 1957, naposledy změněna Přístupovou smlouvou EU z roku 2003 ze dne 16. dubna 2003), v návaznosti na rozsudek Soudního dvora ze dne 13. ledna 2005 – C-117/03 – pro lokality, zejména lokality s prioritními typy přírodních stanovišť nebo s prioritními druhy, vhodné jako lokality významné pro Společenství předtím, nežli jsou Komisí Evropských společenství zapsány na Seznam lokalit významných pro Společenství postupem podle článku 21 směrnice?

               2)

               Jak se na tomto ochranném režimu projeví, jestliže jsou uvedené lokality již zapsány v návrhu seznamu lokalit členského státu podle čl. 4 odst. 1 směrnice 92/43/EHS, předloženému Komisi?

               3)

               Vyhovuje vnitrostátní ochranný režim pro uvedené lokality podle čl. 48 odst. 2 bavorského zákona o ochraně přírody požadavkům práva Společenství podle čl. 3 odst. 1 směrnice 92/43/EHS, ve spojení s šestým bodem odůvodnění této směrnice při zohlednění zákazu přijímání opatření podle čl. 10 druhého pododstavce Smlouvy o ES?

      (1)  Úř. věst. L 206, s. 7.


title: Věc T-273/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 4. prosince 2015 – Sarafraz v. Rada „Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Omezující opatření přijatá proti některým osobám a subjektům s ohledem na situaci v Íránu — Zmrazení finančních prostředků — Omezení vstupu na území Unie a průjezdu přes toto území — Právní základ — Povinnost uvést odůvodnění — Právo být vyslechnut — Nesprávné posouzení — Ne bis in idem — Svoboda projevu — Svoboda sdělovacích prostředků — Právo svobodné volby povolání — Volný pohyb — Právo na vlastnictví“

text:
               25.1.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 27/31

         Rozsudek Tribunálu ze dne 4. prosince 2015 – Sarafraz v. Rada
   (Věc T-273/13) (1)

   („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá proti některým osobám a subjektům s ohledem na situaci v Íránu - Zmrazení finančních prostředků - Omezení vstupu na území Unie a průjezdu přes toto území - Právní základ - Povinnost uvést odůvodnění - Právo být vyslechnut - Nesprávné posouzení - Ne bis in idem - Svoboda projevu - Svoboda sdělovacích prostředků - Právo svobodné volby povolání - Volný pohyb - Právo na vlastnictví“)
   (2016/C 027/35)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Mohammad Sarafraz (Teherán, Írán) (zástupci: původně T. Walter, poté J. M. Viñals Camallonga, L. Barriola Urruticoechea a J. L. Iriarte Ángel, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: J. P. Hix, Á. de Elera-San Miguel Hurtado, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Stiftung Organisation Justice for Iran (Amsterodam, Nizozemsko) (zástupci: puvodně G. Pulles, poté R. Marx, advokáti)

      Předmět věci

   Návrh na částečné zrušení zaprvé rozhodnutí Rady 2013/124/SZBP ze dne 11. března 2013, kterým se mění rozhodnutí 2011/235/SZBP o omezujících opatřeních vůči některým osobám a subjektům s ohledem na situaci v Íránu (Úř. věst. L 68, s. 57), zadruhé prováděcího nařízení Rady (EU) č. 206/2013 ze dne 11. března 2013, kterým se provádí čl. 12 odst. 1 nařízení (EU) č. 359/2011 o omezujících opatřeních namířených proti některým osobám, subjektům a orgánům s ohledem na situaci v Íránu (Úř. věst. L 68, s. 9), zatřetí rozhodnutí Rady 2014/205/SZBP ze dne 10. dubna 2014, kterým se mění rozhodnutí 2011/235/SZBP o omezujících opatřeních vůči některým osobám a subjektům s ohledem na situaci v Íránu (Úř. věst. L 109, s. 25), začtvrté prováděcího rozhodnutí Rady (EU) č. 371/2014 ze dne 10. dubna 2014, kterým se provádí čl. 12 odst. 1 nařízení (EU) č. 359/2011 o omezujících opatřeních namířených proti některým osobám, subjektům a orgánům s ohledem na situaci v Íránu (Úř. věst. L 109, s. 9), zapáté rozhodnutí Rady (SZBP) 2015/555 ze dne 7. dubna 2015, kterým se mění rozhodnutí 2011/235/SZBP o omezujících opatřeních vůči některým osobám a subjektům s ohledem na situaci v Íránu (Úř. věst. L 92, s. 91) a zašesté prováděcího nařízení Rady (EU) č. 2015/548 ze dne 7. dubna 2015, kterým se provádí nařízení (EU) č. 359/2011 o omezujících opatřeních namířených proti některým osobám, subjektům a orgánům s ohledem na situaci v Íránu (Úř. věst. L 92, s. 1), v rozsahu, v němž se tyto akty týkají žalobce.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Mohammad Sarafraz ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Radou Evropské unie.

               3)

               Stiftung Organisation Justice for Iran ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 207, 20.7.2013.


title: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 1. března 2005 ve věci T-185/03, Vincenzo Fusco proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství ENZO FUSCO — Starší slovní ochranná známka Společenství ANTONIO FUSCO — Nebezpečí záměny — Podobnost označení — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94)

text:
               30.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 106/24

      ROZSUDEK SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 1. března 2005
   ve věci T-185/03, Vincenzo Fusco proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství ENZO FUSCO - Starší slovní ochranná známka Společenství ANTONIO FUSCO - Nebezpečí záměny - Podobnost označení - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94)
   (2005/C 106/54)
   Jednací jazyk: italština
   Ve věci T-185/03, Vincenzo Fusco, s bydlištěm v Sarmeola di Rubano (Itálie), zastoupený B. Saguattim, advokátem, proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (zmocněnci: O. Montalto a P. Bullock), přičemž druhým účastníkem řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupujícím jako vedlejší účastník řízení před Soudem, je Antonio Fusco International SA Lussemburgo, succursale di Lugano, se sídlem v Luganu (Švýcarsko), zastoupená M. Bosshardem, S. Vereou a K. Murarem, jejímž předmětem je žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 17. března 2003 ve věci R 1023/2001-4), Soud (druhý senát), ve složení J. Pirrung, předseda, a A. W. H. Meij a N. J. Forwood, soudci; vedoucí soudní kanceláře: B. Pastor, náměstkyně vedoucího soudní kanceláře, vydal dne 1. března 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Žalobci se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 184, 2.8.2003.


title: Věc T-626/16: Žaloba podaná dne 2. září 2016 – Troszczynski v. Parlament

text:
               17.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 383/26

         Žaloba podaná dne 2. září 2016 – Troszczynski v. Parlament
   (Věc T-626/16)
   (2016/C 383/35)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Mylène Troszczynski (Noyon, Francie) (zástupce: M. Ceccaldi, advokát)

      Žalovaný: Evropský parlament

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí generálního tajemníka Evropského parlamentu ze dne 23. června 2016 přijaté podle článků 33, 43, 62, 67 a 68 rozhodnutí 2009/C 159/01 předsednictva Evropského parlamentu ze dne 19. května a 9. července 2008, „kterým se stanoví prováděcí opatření ke statutu poslanců Evropského parlamentu“ v pozměněném znění, jímž byla konstatována pohledávka za žalobkyni ve výši 56 554,00 eur z titulu částek neoprávněně vyplacených v rámci parlamentní asistence a zdůvodněno její vrácení podle článku 68 prováděcích opatření ke statutu poslanců a článků 78, 79 a 80 finančního nařízení;

               —

               zrušil nedatované oznámení o dluhu č. 2016-888, jímž byla žalobkyně informována, že byla vůči ní konstatována pohledávka na základě rozhodnutí generálního tajemníka Evropského parlamentu ze dne 23. června 2016, vrácení částek neoprávněně vyplacených v rámci parlamentní asistence a uplatnění článku 68 prováděcích opatření ke statutu poslanců a článků 78, 79 a 80 finančního nařízení;

               —

               uložil Evropskému parlament náhradu veškerých nákladů řízení;

               —

               uložil Evropskému parlamentu zaplatit Mylène Troszczynski částku 50 000,00 eur z titulu náhrady nahraditelných nákladů.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vychází z vad postihujících formální legalitu napadených aktů. Tento žalobní důvod se dělí na tři části.

                           —

                           První část, podle níž napadené akty spadají do věcné příslušnosti předsednictva Evropského parlamentu, a nikoliv generálního tajemníka, jelikož se jedná o finanční rozhodnutí týkající se politických stran, a tudíž i poslanců.

                           —

                           Druhá část, podle níž předsednictvo Evropského parlamentu nemůže rozhodovat o svých pravomocích a nemůže tedy měnit jejich povahu a rozsah. Generální tajemník přitom neprokázal žádné řádné zmocnění předsedy Parlamentu, které by mu dávalo pravomoc přijmout, podepsat a oznámit napadené akty k vyřízení finančních otázek týkajících se poslanců.

                           —

                           Třetí část, podle níž autor napadených aktů nesplnil povinnost uvést odůvodnění. Uvedené odůvodnění nepokrývá skutkovou situaci konstatovanou v uvedených aktech a protiřečí si, když asistentovi žalobkyně vytýká, že vykonával ve skutečnosti dvě funkce současně, a tvrdí, že vykonával pouze jednu a žádnou jinou, přičemž generální tajemník vychází výlučně z této druhé hypotézy.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z vad postihujících materiální legalitu napadených aktů. Tento žalobní důvod se dělí na devět částí.

                           —

                           První část, podle níž byly na podporu napadených aktů uplatněny neexistující skutkové okolnosti.

                           —

                           Druhá část, podle níž byly napadené akty přijaty v rozporu s pravidly a obecnými právními zásadami platnými v oblasti dokazování a důkazního břemene.

                           —

                           Třetí část, podle níž rozhodnutí o vydání bezdůvodného obohacení přijaté generálním tajemníkem porušuje zásadu proporcionality. Požadovaná částka není kromě toho odůvodněna, pokud jde o její detaily, ani pokud jde o metodu jejího výpočtu.

                           —

                           Čtvrtá část, podle níž napadené akty představují porušení politických práv místních asistentů evropských poslanců.

                           —

                           Pátá část, podle níž jsou napadené akty stiženy vadou spočívající ve zneužití pravomoci, jelikož generální tajemník si uzurpoval donucovací pravomoci finanční povahy, které mu nepřísluší, aby omezil prostředky činnosti poslance, jehož názory ani politický program, jak je veřejně a bez jakýchkoliv pochybností známo, nesdílí.

                           —

                           Šestá část, podle níž jsou napadené akty diskriminační, a lze se domnívat, že jejich záměrem je poškodit politickou činnost žalobkyně; existuje zde tedy fumus persecutionis.

                           —

                           Sedmá část, podle níž napadené akty zasahují do nezávislosti žalobkyně jakožto evropské poslankyně.

                           —

                           Osmá část, podle níž napadené akty porušují zásadu una via electa a vyvolávají otázku podjatosti OLAF, který vede šetření proti všem francouzským poslancům Evropského parlamentu zvoleným na kandidátce Front National pouze usvědčujícím způsobem.

                           —

                           Devátá část, podle níž napadené akty představují porušení obecné právní zásady „le pénal tient le civil en l’état“ (trestní řízení přerušuje řízení občanskoprávní), jelikož řízení o vydání bezdůvodného obohacení měla být přerušena do ukončení ostatních řízení, zejména francouzského řízení, jakož i porušení zásady non bis in idem.


title: Věc T-251/08: Rozsudek Tribunálu ze dne 23. září 2011 — Vion v. OHIM (PASSION FOR BETTER FOOD) ( Ochranná známka Společenství — Přihláška slovní ochranné známky Společenství PASSION FOR BETTER FOOD — Absolutní důvod pro zamítnutí — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (po změně článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009) )

text:
               29.10.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 319/13

         Rozsudek Tribunálu ze dne 23. září 2011 — Vion v. OHIM (PASSION FOR BETTER FOOD)
   (Věc T-251/08) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Přihláška slovní ochranné známky Společenství PASSION FOR BETTER FOOD - Absolutní důvod pro zamítnutí - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (po změně článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009))
   2011/C 319/23
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Vion NV (Best, Nizozemsko) (zástupce: A. Klinger, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: původně M. Kicia, poté R. Manea, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 25. dubna 2008 (věc R 562/2007-4) týkajícího se slovního označení PASSION FOR BETTER FOOD jakožto ochranné známky Společenství

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Vion NV se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 223, 30.8.2008.


title: Věc T-412/10: Žaloba podaná dne 9. září 2010 — Roca v. Komise

text:
               6.11.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/57

         Žaloba podaná dne 9. září 2010 — Roca v. Komise
   (Věc T-412/10)
   ()
   2010/C 301/92
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Roca (Saint Ouen L’Auone, Francie) (zástupce: P. Vidal Martínez, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhové žádání žalobce

               —

               určit částečnou neplatnost článků 1 a 2 rozhodnutí Komise ze dne 23. června 2010 v rozsahu, v jakém ukládají společnosti Roca France nepřiměřenou pokutu za porušení článku 101 SFEU, a v důsledku toho

               —

               snížit pokutu uloženou společnosti Roca France v souladu s návrhovými žádáními v rozsahu, v jakém to Tribunál považuje za vhodné, z uvedených důvodů nebo z důvodů, které určí Tribunál, a

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení vynaložených společností Roca France.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Rozhodnutí napadené v tomto řízení je totožné s rozhodnutím ve věcech T-408/10, Roca Sanitario v. Komise, a T-411/10, Laufen Austria v. Komise.
   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou podobné žalobním důvodům a hlavním argumentům uplatněným v uvedených věcech.


title: Věc T-182/07: Žaloba podaná dne 29. května 2007 – Borco-Marken-Import Matthiesen v. OHIM – Tequilas del Señor (TEQUILA GOLD Sombrero Negro)

text:
               21.7.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 170/33

         Žaloba podaná dne 29. května 2007 – Borco-Marken-Import Matthiesen v. OHIM – Tequilas del Señor (TEQUILA GOLD Sombrero Negro)
   (Věc T-182/07)
   (2007/C 170/64)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Borco-Marken-Import Matthiesen GmbH & Co. KG (Hamburg, Německo) (zástupce: M. Wolter, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: Tequilas del Señor SA de CV (Guadalajara, Mexiko)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 7. března 2007 ve věci R 1285/2005-1;

               —

               uložit Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyní.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Tequilas del Señor SA de CV

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka Společenství „TEQUILA GOLD Sombrero Negro“ pro výrobky zařazené do třídy 33 – přihláška č. 2 722 122

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Borco-Marken-Import Matthiesen GmbH & Co. KG

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Obrazové národní ochranné známky obsahující slovní prvky „SIERRA“ a „CACTUS JACK SHOOTER“, jakož i obrazová národní ochranná známka znázorňující „červený klobouk sombrero“ pro výrobky zařazené do třídy 33

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitek

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 40/94.


title: Věc T-31/13 P: Usnesení Tribunálu ze dne 16. září 2013 — Bouillez v. Rada ( „Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Úředníci — Povýšení — Povyšovací řízení 2007 — Rozhodnutí nepovýšit žalobce do platové třídy AST 7 — Povinnost uvést odůvodnění — Článek 266 SFEU — Článek 45 služebního řádu — Rozporuplnost odůvodnění — Srovnávací přezkum zásluh — Kasační opravný prostředek, který je zčásti zjevně nepřípustný a zčásti zjevně neopodstatněný“ )

text:
               16.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 336/25

         Usnesení Tribunálu ze dne 16. září 2013 — Bouillez v. Rada
   (Věc T-31/13 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Úředníci - Povýšení - Povyšovací řízení 2007 - Rozhodnutí nepovýšit žalobce do platové třídy AST 7 - Povinnost uvést odůvodnění - Článek 266 SFEU - Článek 45 služebního řádu - Rozporuplnost odůvodnění - Srovnávací přezkum zásluh - Kasační opravný prostředek, který je zčásti zjevně nepřípustný a zčásti zjevně neopodstatněný)
   2013/C 336/53
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Vincent Bouillez (Overijse, Belgie) (zástupci: D. Abreu Caldas, A. Coolen, J. N. Louis a É. Marchal, advokáti)

      Další účastnice řízení: Rada Evropské unie (zástupci: M. Bauer a A. Bisch, zmocněnci)

      Předmět

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (třetího senátu) ze dne 14. listopadu 2012, Bouillez v. Rada (F-75/11), a znějící na zrušení tohoto rozsudku.

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Vincent Bouillez ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Radou Evropské unie v tomto stupni řízení.

      (1)  Úř. věst. C 86, 23.3.2013.


title: Věc T-174/05: Žaloba podaná dne 27. dubna 2005 Elf Aquitaine proti Komisi Evropských společenství

text:
               9.7.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/31

         Žaloba podaná dne 27. dubna 2005 Elf Aquitaine proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-174/05)
   (2005/C 171/51)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 27. dubna 2005 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Elf Aquitaine, se sídlem v Courbevoie (Francie), zastoupená Ericem Morgan de Rivery a Evelyne Friedel, advokáty.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil článek 1 (d) rozhodnutí Komise č. C (2004) 4876 final ze dne 19. ledna 2005 v rozsahu, v němž rozhoduje o tom, že Elf Aquitaine v období mezi 1. lednem 1984 a 7. květnem 1999 porušil článek 81 ES a v období mezi 1. lednem 1994 a 7. květnem 1999 článek 53 EHP;

               —

               v důsledku toho zrušil (i) článek 2 (c) rozhodnutí Komise č. C (2004) 4876 final ze dne 19. ledna 2005 v rozsahu, v němž ukládá Elf Aquitaine a Atofina pokutu 45 milionů EUR z titulu společné a nerozdílné odpovědnosti, (ii) článek 3 téhož rozhodnutí v rozsahu, v němž ukládá Elf Aquitaine, aby ukončila sporné porušení článků 81 ES a 53 EHP, a (iii) článek 4 (9) uvedeného rozhodnutí v rozsahu, v němž je uvedené rozhodnutí určeno Elf Aquitaine;

               —

               podpůrně zrušil článek 2 (c) rozhodnutí Komise č. C (2004) 4876 final ze dne 19. ledna 2005 v rozsahu, v němž ukládá Elf Aquitaine a Atofina pokutu 45 milionů EUR z titulu společné a nerozdílné odpovědnosti;

               —

               podpůrně změnil článek 2 (c) rozhodnutí Komise č. C (2004) 4876 final ze dne 19. ledna 2005 v rozsahu, v němž ukládá Elf Aquitaine a Arkema pokutu 45 milionů EUR z titulu společné a nerozdílné odpovědnosti, a snížil výši dotčené pokuty na přiměřenou úroveň;

               —

               v každém případě uložil Komisi náhradu všech nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Napadeným rozhodnutím Komise došla k závěru, že se žalobkyně účastnila jednání mezi podniky ve vzájemné shodě, které si rozdělily výrobní kvóty a klienty, zvýšily ceny jednáním ve vzájemné shodě, zavedly mechanizmus vyrovnávání, vyměňovaly si informace o objemech prodejů a cenách a účastnily se pravidelných schůzek a jiných setkání za účelem dojednání a zavedení výše uvedených omezení. V důsledku tohoto protiprávního jednání Komise uložila žalobkyni pokutu.
   Žalobkyně tvrdí, že jí napadené rozhodnutí přičítá protiprávní jednání uskutečněné její dceřinou společností, a navrhuje, aby bylo zrušeno, když uplatňuje následující žalobní důvody:

               Svým první žalobním důvodem žalobkyně uplatňuje porušení práv obhajoby. Tvrdí, že Komise jasně nevysvětlila své argumenty v prohlášení o námitkách, neunesla důkazní břemeno, které jí příslušelo, a že nezohlednila skutečnosti vyplývající ze správního řízení.

               Svým druhým žalobním důvodem žalobkyně namítá údajnou nedostatečnost odůvodnění napadeného rozhodnutí vzhledem k údajně novému přijatému stanovisku týkajícímu se přičitatelnosti žalobkyni jednání její dceřiné společnosti a k údajné neexistenci odpovědí na vyvrácení žalobkyně.

               V rámci třetího žalobního důvodu žalobkyně mimoto uplatňuje údajnou rozpornost mezi tím, že jí je přičítáno protiprávní jednání, a uznáním, že byla účast její dceřiné společnosti ukončena na nízké úrovni.

               Údajné porušení pravidel upravujících přičitatelnost mateřské společnosti protiprávního jednání svých dceřiných společností představuje čtvrtý žalobní důvod uplatňovaný žalobkyní.

               Svým pátým žalobním důvodem žalobkyně dále tvrdí, že napadané rozhodnutí porušuje několik základních zásad uznaných všemi členskými státy, které tvoří nedílnou součást právního řádu Společenství, a to zásady osobní povahy trestů, zásady legality a obecné zásady presumpce neviny.

               Šestý žalobní důvod vychází z několika údajných nesplnění povinností Komisí během řízení, které vedlo k přijetí napadeného rozhodnutí, která byla žalobkyní posouzena jako porušení zásady řádné správy.

               Žalobkyně rovněž svým sedmým žalobním důvodem uvádí, že nové kritérium přičitatelnosti protiprávního jednání dceřiných společností jejich mateřským společnostem, jak je uplatněno napadeným rozhodnutím, porušuje zásadu právní jistoty.

               V rámci dvou následujících žalobních důvodů žalobkyně tvrdí, že Komise zkreslila předložené listinné důkazy a že napadené rozhodnutí představuje zneužití pravomoci.

               Žalobkyně podpůrně navrhuje, aby byla pokuta zrušena z důvodu, že úvahy Komise pro stanovení její výše postrádají jakoukoli soudržnost.

               Žalobkyně podpůrně navrhuje, aby byla výše pokuty snížena.


title: Věc C-147/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Vredegerecht te Antwerpen (Belgie) dne 14. března 2016 – Karel de Grote – Hogeschool Katholieke Hogeschool Antwerpen VZW v. Susan Romy Jozef Kuijpers

text:
               13.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 211/28

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Vredegerecht te Antwerpen (Belgie) dne 14. března 2016 – Karel de Grote – Hogeschool Katholieke Hogeschool Antwerpen VZW v. Susan Romy Jozef Kuijpers
      (Věc C-147/16)
      (2016/C 211/36)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      Vredegerecht te Antwerpen

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: Karel de Grote – Hogeschool Katholieke Hogeschool Antwerpen VZW

         Žalovaná: Susan Romy Jozef Kuijpers

         Předběžné otázky

                  1)

                  Je vnitrostátní soud, který se zabývá žalobou proti spotřebiteli o plnění smlouvy, pokud je podle vnitrostátního procesního práva (jediný) oprávněn k tomu, aby i bez návrhu zkoumal, zda je návrh v rozporu s kogentními vnitrostátními ustanoveními, stejným způsobem, i bez návrhu – i v případě nedostavení se k soudnímu jednání – oprávněn zkoumat, zda, a určit, že dotčená smlouva spadá do působnosti směrnice Rady [93/13/EHS (1) ze dne 5. dubna 1993] o nepřiměřených podmínkách ve spotřebitelských smlouvách, tak, jak byla provedena do belgického práva?

                  2)

                  Je třeba svobodné vzdělávací zařízení, které spotřebiteli zprostředkovává veřejně financované vzdělávání, v souvislosti se smlouvou o tomto zprostředkování vzdělání za zaplacení studijních poplatků, případně včetně částky na úhradu nákladů, které vynaložilo vzdělávací zařízení, považovat za podnik ve smyslu evropského práva?

                  3)

                  Spadá smlouva mezi spotřebitelem a svobodným, veřejně financovaným vzdělávacím zařízením, která se týká zprostředkování veřejně financovaného vzdělávání tímto zařízením, do působnosti směrnice [Rady] 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách ve spotřebitelských smlouvách, a je třeba svobodné vzdělávací zařízení, které spotřebiteli zprostředkovává veřejně financované vzdělávání, v souvislosti se smlouvou o daném zprostředkování vzdělání považovat za prodávajícího nebo poskytovatele ve smyslu směrnice?

         (1)  Úř. věst. 1993, L 95, s. 29.


title: Věc C-423/15: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 28. července 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesarbeitsgericht – Německo) – Nils-Johannes Kratzer v. R+V Allgemeine Versicherung AG „Řízení o předběžné otázce — Sociální politika — Směrnice 2000/78/ES — Rovné zacházení v zaměstnání a povolání — Článek 3 odst. 1 písm. a) — Směrnice 2006/54/ES — Rovnost příležitostí a rovné zacházení pro muže a ženy v oblasti zaměstnání a povolání — Článek 14 odst. 1 písm. a) — Působnost — Pojem ‚přístup k zaměstnání, samostatné výdělečné činnosti nebo k povolání‘ — Podání přihlášky na obsazení pracovního místa, jejímž smyslem je získat formální postavení kandidáta výlučně za účelem požadování náhrady škody za diskriminaci — Zneužití práva“

text:
               26.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 350/12

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 28. července 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesarbeitsgericht – Německo) – Nils-Johannes Kratzer v. R+V Allgemeine Versicherung AG
   (Věc C-423/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Sociální politika - Směrnice 2000/78/ES - Rovné zacházení v zaměstnání a povolání - Článek 3 odst. 1 písm. a) - Směrnice 2006/54/ES - Rovnost příležitostí a rovné zacházení pro muže a ženy v oblasti zaměstnání a povolání - Článek 14 odst. 1 písm. a) - Působnost - Pojem ‚přístup k zaměstnání, samostatné výdělečné činnosti nebo k povolání‘ - Podání přihlášky na obsazení pracovního místa, jejímž smyslem je získat formální postavení kandidáta výlučně za účelem požadování náhrady škody za diskriminaci - Zneužití práva“)
   (2016/C 350/15)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesarbeitsgericht

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Nils-Johannes Kratzer

      Žalovaná: R+V Allgemeine Versicherung AG

      Výrok

   Článek 3 odst. 1 písm. a) směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání, a čl. 14 odst. 1 písm. a) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/54/ES ze dne 5. července 2006 o zavedení zásady rovných příležitostí a rovného zacházení pro muže a ženy v oblasti zaměstnání a povolání musí být vykládány v tom smyslu, že situace, kdy osoba, která podáním přihlášky na určité místo neusiluje o to, aby získala toto místo, nýbrž výlučně formální postavení uchazeče o místo, a to s jediným cílem domáhat se náhrady škody, nespadá do působnosti pojmu „přístup k zaměstnání nebo povolání“ ve smyslu těchto ustanovení a může být, jsou-li naplněny požadavky stanovené unijním právem, kvalifikována jako zneužití práva.

      (1)  Úř. věst. C 320, 28.9.2015.


title: Věc C-201/06: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 21. února 2008 – Komise Evropských společenství v. Francouzská republika (Nesplnění povinnosti státem — Přípravky na ochranu rostlin — Paralelní dovozy — Postup povolení k uvedení na trh — Podmínky — Společný původ paralelně dovezeného přípravku na ochranu rostlin a referenčního přípravku)

text:
               12.4.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 92/4

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 21. února 2008 – Komise Evropských společenství v. Francouzská republika
   (Věc C-201/06) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Přípravky na ochranu rostlin - Paralelní dovozy - Postup povolení k uvedení na trh - Podmínky - Společný původ paralelně dovezeného přípravku na ochranu rostlin a referenčního přípravku)
   (2008/C 92/05)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupce: B. Stromsky, zmocněnec)

      Žalovaná: Francouzská republika (zástupci: G. de Bergues a R. Loosli-Surras, zmocněnci)

      Vedlejší účastník podporující žalovanou: Nizozemské království (zástupce: H. G. Sevenster, zmocněnec)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Článek 28 ES – Požadavek společného původu paralelně dovezeného přípravku na ochranu rostlin a referenčního přípravku
   Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Komisi Evropských společenství se ukládá náhrada nákladů řízení.

               3)

               Nizozemské království ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 165, 15.7.2006.


title: Věc C-518/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sofijski gradski sad (Bulharsko) dne 4. října 2016 – ZPT v. Narodno sabranie na Republika Balgarija, Varchoven administrativen sad, Nacionalna agencija za prichodite

text:
               12.12.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 462/12

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sofijski gradski sad (Bulharsko) dne 4. října 2016 – ZPT v. Narodno sabranie na Republika Balgarija, Varchoven administrativen sad, Nacionalna agencija za prichodite
   (Věc C-518/16)
   (2016/C 462/14)
   Jednací jazyk: bulharština

      Předkládající soud

   Sofijski gradski sad

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně:„ZPT“ AD

      Žalovaní: Narodno sabranie na Republika Balgarija, Varchoven administrativen sad, Nacionalna agencija za prichodite

      Předběžné otázky

               1)

               Mají prováděcí opatření unijního práva, jako je nařízení č. 1998/2006 (1), přímý účinek a bezprostřední závaznost, a pokud ano, jsou tyto zásady porušeny předpisem vnitrostátního zákonodárce, který zužuje nebo omezuje oblast působnosti unijního předpisu?

               2)

               Je státní podpora formou daňové úlevy v souladu s hospodářskou soutěží na vnitřním trhu, je-li podpora investována do movitého majetku, který je používán k výrobě výrobků částečně vyvážených do třetích zemí nebo členských států?

               3)

               Je výroba vyvážených výrobků, při které je využit movitý majetek, který byl pořízen z prostředků státní podpory, činností, která přímo souvisí s vyváženým množstvím ve smyslu čl. 1 písm. d) nařízení č. 1998/2006? V případě záporné odpovědi: je členským státům poskytnuta možnost, aby vnitrostátními právními předpisy stanovily příslušná omezení vývozu výrobků vyráběných prostřednictvím movitého majetku, který byl pořízen z investic vyplývajících z daňových úlev. V případě kladné odpovědi: je takové ustanovení slučitelné s článkem 35 SFEU o zákazu množstevních omezení vývozu, jakož i veškerých opatření s rovnocenným účinkem mezi členskými státy, a nepředstavuje diskriminaci a porušení volného pohybu zboží?

               4)

               Umožňuje článek 1 nařízení č. 1998/2006, aby právnické osobě byla odepřena podpora de minimis před uplynutím čtyřleté lhůty stanovené ve vnitrostátních právních předpisech, v níž uvedená osoba musí uskutečnit uvedenou investici, pouze pokud dotčená osoba v uvedeném časovém období investovala rovněž do jiných samostatných subjektů podniku, které vývoz uskutečnily.

      (1)  Nařízení Komise (ES) č. 1998/2006 ze dne 15. prosince 2006 o použití článků 87 a 88 Smlouvy na podporu de minimis (Úř. věst. L 379, 28.12.2006, s. 5).


title: Věc C-567/08: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 2. července 2009 — Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství ( Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2005/36/ES — Uznávání odborných kvalifikací — Neprovedení ve stanovené lhůtě )

text:
               29.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 205/13

         Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 2. července 2009 — Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství
   (Věc C-567/08) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2005/36/ES - Uznávání odborných kvalifikací - Neprovedení ve stanovené lhůtě“)
   2009/C 205/23
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: H. Støvlbæk a V. Peere, zmocněnci)

      Žalované: Lucemburské velkovévodství (zástupce: C. Schiltz, zmocněnec)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Nepřijetí nebo neoznámení všech předpisů nezbytných k dosažení souhlasu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2005/36/ES ze dne 7. září 2005 o uznávání odborných kvalifikací (Úř. věst. L 255, s. 22) ve stanovené lhůtě

      Výrok

               1)

               Lucemburské velkovévodství tím, že nepřijalo ve stanovené lhůtě všechny správní a právní předpisy nezbytné k dosažení souhlasu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2005/56/ES ze dne 7. září 2005 o uznávání odborných kvalifikací, nesplnilo povinnosti, které pro ně vyplývají z této směrnice.

               2)

               Lucemburskému velkovévodství se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 44, 21.2.2009.


title: Věc C-334/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden dne 12. července 2010 — X v. Staatssecretaris van Financiën

text:
               11.9.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 246/30

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden dne 12. července 2010 — X v. Staatssecretaris van Financiën
   (Věc C-334/10)
   ()
   2010/C 246/50
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hoge Raad der Nederlanden

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: X

      Žalovaný: Staatssecretaris van Financiën

      Předběžné otázky

               1)

               Přísluší osobě povinné k dani, která část investičního majetku patřícího k jejímu podniku přechodně užívá pro svou vlastní potřebu, — podle čl. 6 odst. 2 pododstavce 1 písm. a) a b), čl. 11 části A odst. 1 písm. c) jakož i čl. 17 odst. 2 šesté směrnice (1) — nárok na odpočet daně z nákladů na trvalou přestavbu, která byla provedena výlučně za účelem soukromého užívání?

               2)

               Změnila by se odpověď na tuto otázku v případě, kdy by osobě povinné k dani byla při pořízení investičního majetku vyúčtována daň z přidané hodnoty, jejíž odpočet osoba povinná k dani již provedla?

      (1)  Šestá směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1).


title: Věc C-209/09: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 25. února 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Korkein hallinto-oikeus — Finsko) — řízení zahájené na návrh Lahti Energia Oy ( Směrnice 2000/76/ES — Spalování odpadů — Spalovací zařízení — Spoluspalovací zařízení — Komplex zařízení tvořený plynovým generátorem a elektrárnou — Spalování nevyčištěného plynu vzešlého z tepelného zpracování odpadů v plynovém generátoru elektrárny )

text:
               17.4.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 100/9

         Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 25. února 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Korkein hallinto-oikeus — Finsko) — řízení zahájené na návrh Lahti Energia Oy
   (Věc C-209/09) (1)

   („Směrnice 2000/76/ES - Spalování odpadů - Spalovací zařízení - Spoluspalovací zařízení - Komplex zařízení tvořený plynovým generátorem a elektrárnou - Spalování nevyčištěného plynu vzešlého z tepelného zpracování odpadů v plynovém generátoru elektrárny“)
   2010/C 100/12
   Jednací jazyk: finština

      Předkládající soud

   Korkein hallinto-oikeus

      Účastnice původního řízení

   Lahti Energia Oy

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Korkein hallinto-oikeus — Výklad článku 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/76/ES ze dne 4. prosince 2000 o spalování odpadů (Úř. věst. L 332, s. 91; Zvl. vyd. 15/05, s. 353) — Komplex, který je tvořen generátorem na výrobu plynu z odpadu, jakož i elektrárnou, jejíž parní kotel spaluje plyn vzniklý tepelným zpracováním odpadu v plynovém generátoru — Spalování nevyčištěného plynu v parním kotli elektrárny, namísto vyčištěného plynu

      Výrok

   Elektrárna, která k doplnění fosilních paliv převážně používaných při své výrobní činnosti používá jako přídavné palivo plyn získaný v generátoru z tepelného zpracování odpadů, musí být společně s tímto generátorem považována za „spoluspalovací zařízení“ ve smyslu čl. 3 odst. 5 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/76/ES ze dne 4. prosince 2000 o spalování odpadů, jestliže nebyl uvedený plyn uvnitř uvedeného generátoru vyčištěn.

      (1)  Úř. věst. C 193, 15.8.2009.


title: Věc T-584/10: Žaloba podaná dne 27. prosince 2010 — Yilmaz v. OHIM — Tequila Cuervo (TEQUILA MATADOR HECHO EN MEXICO)

text:
               19.2.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 55/32

         Žaloba podaná dne 27. prosince 2010 — Yilmaz v. OHIM — Tequila Cuervo (TEQUILA MATADOR HECHO EN MEXICO)
   (Věc T-584/10)
   2011/C 55/57
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Mustafa Yilmaz (Stuttgart, Německo) (zástupce: F. Kuschmirek, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Tequila Cuervo, SA de CV (Tlaquepaque, Mexiko)

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 13. října 2010 ve věci R 1162/2009-2 a

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka „TEQUILA MATADOR HECHO EN MEXICO“ pro výrobky zařazené do tříd 32 a 33 — přihláška ochranné známky Společenství č. 3975117

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobce

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Zápis německé slovní ochranné známky č. 30205053.1 „MATADOR“ pro výrobky zařazené do třídy 32; zápis mezinárodní slovní ochranné známky č. 792051 „MATADOR“ pro výrobky zařazené do třídy 32

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitce ohledně všech sporných výrobků

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zrušení napadeného rozhodnutí

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 207/2009 jelikož odvolací senát nesprávně posoudil, že neexistovalo nebezpečí záměny mezi dotčenými ochrannými známkami, jelikož dotčené ochranné známky jsou zaměnitelným způsobem podobné co se týče výrobků, jež má přihlašovaná ochranná známka chránit.


title: Věc C-269/05: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 11. ledna 2007 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika (Nesplnění povinnosti státem — Článek 1 nařízení (EHS) č. 4055/86 — Námořní doprava — Přístavní poplatek vybíraný od lodí přepravujících cestující nebo zboží — Přístavní poplatek, jemuž podléhají vozidla přepravovaná trajekty — Diskriminace)

text:
               24.2.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 42/6

         Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 11. ledna 2007 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika
   (Věc C-269/05) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Článek 1 nařízení (EHS) č. 4055/86 - Námořní doprava - Přístavní poplatek vybíraný od lodí přepravujících cestující nebo zboží - Přístavní poplatek, jemuž podléhají vozidla přepravovaná trajekty - Diskriminace)
   (2007/C 42/10)
   Jednací jazyk: řečtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: G. Zavvos a K. Simonsson, zmocněnci)

      Žalovaná: Řecká republika (zástupce: E. Skandalou, zmocněnec)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Porušení článku 1 nařízení Rady (EHS) č. 4055/86 ze dne 22. prosince 1986 o uplatňování zásady volného pohybu služeb v námořní dopravě mezi členskými státy a mezi členskými státy a třetími zeměmi (Úř. věst. L 378, s. 1) – Přístavní poplatek vybíraný od lodí přepravujících cestující nebo zboží – Uplatnění nižšího poplatku na lodi, které plují mezi přístavy ležícími na vnitrostátním území – Přístavní poplatek, jemuž podléhají vozidla přepravovaná trajekty – Poplatek, kterému nepodléhají vozidla, která jsou přepravována mezi přístavy ležícími na vnitrostátním území
   Výrok

               1)

               Řecká republika tím, že ponechala v platnosti

                           —

                           přístavní poplatky vybírané od lodí přepravujících cestující (včetně výletních lodí pro okružní plavby) a od nákladních lodí za přistání, přiražení a za zakotvení v přístavech Pireus a Soluň, které jsou v případě, že se přeprava uskuteční mezi dvěma přístavy na vnitrostátním území nižší, než u mezinárodní přepravy,

                           —

                           poplatky ve prospěch přístavních organizací založených ve formě akciových společností zákonem č. 2932/2001 a ve prospěch přístavů Pireus a Soluň, kterým podléhají vozidla při jejich nalodění se na trajekty, které zajišťují mezinárodní spojení, zatímco tyto poplatky nejsou vybírány za spojení mezi řeckými přístavy,

                           —

                           právo obcí, na jejichž území jsou provozovány přístavy, vybírat poplatky z vozidel naloďujících se na trajekty, jejichž místy určení jsou zahraniční přístavy,

                     nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 1 nařízení Rady (EHS) č. 4055/86 ze dne 22. prosince 1986 o uplatňování zásady volného pohybu služeb v námořní dopravě mezi členskými státy a mezi členskými státy a třetími zeměmi.

               2)

               Řecké republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 229, 17.9.2005.


title: Věc C-53/10: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 15. září 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesverwaltungsgericht — Německo) — Land Hessen v. Franz Mücksch OHG ( Životní prostředí — Směrnice 96/82/ES — Kontrola nebezpečí závažných havárií s přítomností nebezpečných látek — Prevence — Příslušné vzdálenosti mezi oblastmi navštěvovanými veřejností a závody, ve kterých se nachází velké množství nebezpečných látek )

text:
               29.10.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 319/5

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 15. září 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesverwaltungsgericht — Německo) — Land Hessen v. Franz Mücksch OHG
   (Věc C-53/10) (1)

   (Životní prostředí - Směrnice 96/82/ES - Kontrola nebezpečí závažných havárií s přítomností nebezpečných látek - Prevence - Příslušné vzdálenosti mezi oblastmi navštěvovanými veřejností a závody, ve kterých se nachází velké množství nebezpečných látek)
   2011/C 319/08
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesverwaltungsgericht

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Land Hessen

      Žalovaná: Franz Mücksch OHG

      za přítomnosti: Merck KGaA

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Bundesverwaltungsgericht — Výklad čl. 12 odst. 1 směrnice Rady 96/82/ES ze dne 9. prosince 1996 o kontrole nebezpečí závažných havárií s přítomností nebezpečných látek (Úř. věst. L 10, s. 13; Zvl. vyd. 05/02, s. 410), ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1137/2008 ze dne 22. října 2008 o přizpůsobení některých aktů přijatých postupem podle článku 251 Smlouvy regulativnímu postupu s kontrolou podle rozhodnutí Rady 1999/468/ES (Úř. věst. L 311, s. 1) — Prevence závažných havárií — Dosah povinnosti členských států dbát na to, aby jejich politika územního plánování a postupy provádění této politiky vzaly z dlouhodobého hlediska v úvahu potřebu udržovat příslušné vzdálenosti mezi oblastmi navštěvovanými veřejností a závody, ve kterých se nachází velké množství nebezpečných materiálů — Výstavba zahradního centra v blízkosti takového závodu — Existence řady jiných provozoven v téže nebezpečné oblasti

      Výrok

               1)

               Článek 12 odst. 1 směrnice Rady 96/82/ES ze dne 9. prosince 1996 o kontrole nebezpečí závažných havárií s přítomností nebezpečných látek, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/105/ES ze dne 16. prosince 2003, musí být vykládán v tom smyslu, že povinnost členských států brát z dlouhodobého hlediska v úvahu potřebu udržovat příslušné vzdálenosti mezi závody, na které se vztahuje uvedená směrnice, a budovami navštěvovanými veřejností, je určena rovněž takovému orgánu veřejné moci, jako je město Darmstadt (Německo), který je pověřen vydáváním stavebních povolení, a to i kdyby vykonával tuto činnost na základě přesně stanovené pravomoci.

               2)

               Povinnost stanovená v čl. 12 odst. 1 směrnice 96/82, ve znění směrnice 2003/105, brát z dlouhodobého hlediska v úvahu potřebu udržovat příslušné vzdálenosti mezi závody, na které se vztahuje uvedená směrnice, a budovami navštěvovanými veřejností, neukládá příslušným vnitrostátním orgánům, že mají za takových okolností jako ve věci v původním řízení zakázat umístění budovy navštěvované veřejností. Naproti tomu tato povinnost brání vnitrostátním právním předpisům, které stanoví, že musí být povinně vydáno povolení k umístění takovéto budovy bez řádného posouzení rizik souvisejících s umístěním uvnitř hranic vymezujících uvedené vzdálenosti ve stádiu plánování nebo ve stádiu individuálního rozhodnutí.

      (1)  Úř. věst. C 113, 1.5.2010.


title: Věc T-209/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 25. září 2015 – Bopp v. OHIM (zeleně orámovaný osmiúhelník) „Ochranná známka Společenství — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství ztvárňující zeleně orámovaný osmiúhelník — Absolutní důvod pro zamítnutí — Rozlišovací způsobilost — Článek 7 odstavec 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               23.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 389/47

         Rozsudek Tribunálu ze dne 25. září 2015 – Bopp v. OHIM (zeleně orámovaný osmiúhelník)
   (Věc T-209/14) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství ztvárňující zeleně orámovaný osmiúhelník - Absolutní důvod pro zamítnutí - Rozlišovací způsobilost - Článek 7 odstavec 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2015/C 389/51)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Carsten Bopp (Glashütten, Německo) (zástupce: C. Russ, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: původně A. Pohlmann, poté S. Hanne, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 9. ledna 2014 (věc R 1276/2013-1) týkajícímu se přihlášky obrazového označení znázorňujícího zeleně orámovaný osmiúhelník.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Carsten Bopp ponese náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 151, 19.5.2014.


title: Věc T-139/13: Usnesení Tribunálu ze dne 11. července 2014 – Eltek v. OHIM – Eltec Elektronik (ELTEK)

text:
               22.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 329/25

         Usnesení Tribunálu ze dne 11. července 2014 – Eltek v. OHIM – Eltec Elektronik (ELTEK)
   (Věc T-139/13) (1)

   2014/C 329/39
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda sedmého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 147, 25.5.2013.


title: Věc C-98/04: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne  4. května 2006  – Komise Evropských společenství v. Spojené království Velké Británie a Severního Irska (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 85/337/EHS — Posuzování vlivů některých záměrů na životní prostředí — Nedostatek žádosti o povolení a posouzení před uskutečněním záměru — Nepřípustnost žaloby)

text:
               15.7.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 165/3

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 4. května 2006 – Komise Evropských společenství v. Spojené království Velké Británie a Severního Irska
   (Věc C-98/04) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 85/337/EHS - Posuzování vlivů některých záměrů na životní prostředí - Nedostatek žádosti o povolení a posouzení před uskutečněním záměru - Nepřípustnost žaloby)
   (2006/C 165/06)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: M. Shotter a F. Simonetti, zmocněnci)

      Žalované: Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupci: K. Manji, poté M. Bethell, zmocněnci, ve spolupráci s P. Salesem a J. Mauricim, barristers)
   Předmět věci
   Porušení čl. 2 odst. 1 a článku 4 směrnice Rady 85/337/EHS ze dne 27. června 1985 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí (Úř. věst. L 175, s. 40), ve znění směrnice 97/11/ES ze dne 3. března 1997 (Úř. věst. L 73, s. 5) – Povolení udělená bez posouzení
   Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Komisi Evropských společenství se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 106, 30.4.2004.


title: Věc C-211/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte di Appello di Roma (Itálie) dne 3. května 2012 — Martini SpA v. Ministero delle Attività Produttive

text:
               30.6.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 194/15

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte di Appello di Roma (Itálie) dne 3. května 2012 — Martini SpA v. Ministero delle Attività Produttive
   (Věc C-211/12)
   2012/C 194/24
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Corte di Appello di Roma

      Účastníci původního řízení

      Odvolatelka: Martini SpA

      Odpůrce: Ministero delle Attività Produttive

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba článek 35 nařízení Komise (ES) č. 1291/2000 (1) ze dne 9. června 2000 (Úř. věst. L 152, 24.6.2000, s. 1) vykládat v tom smyslu, že základním cílem sankce, kterou stanoví a která spočívá v propadnutí jistoty v celkové výši uložené hospodářským subjektům Společenství, které získaly dovozní/vývozní licenci pro výrobek, na který se vztahuje společná organizace trhu s obilovinami, je odrazovat uvedené subjekty od porušování primární povinnosti (jako je skutečný dovoz nebo vývoz obilovin uvedených v příslušné licenci), kterou jsou povinny dodržovat ve vztahu k činnosti, na kterou získaly licenci a na kterou složily jistotu?

               2)

               Je třeba ustanovení čl. 35 odst. 4 nařízení Komise (ES) č. 1291/2000 v části, v níž se stanoví lhůty a podmínky pro uvolnění jistoty složené při vydání dovozní licence, vykládat v tom smyslu, že v případě porušení sekundární povinnosti spočívající zejména v opožděném předložení důkazu o tom, že se dovoz řádně uskutečnil (a v následném opožděném předložení příslušné žádosti o uvolnění složené jistoty), se má výše sankce určit nezávisle na výši konkrétní jistoty, jejíž propadnutí v celkové výši by se mělo nařídit v případě porušení primární povinnosti týkající se samotné dovozní činnosti, přičemž výše sankce by se měla určit zejména na základě obvyklé výše jistoty, která se všeobecně uplatňuje na dovoz výrobků stejného druhu uskutečněný v příslušném období?

               3)

               Je třeba čl. 35 odst. 4 písm. c) uvedeného nařízení Komise (ES) č. 1291/2000 v části, v níž stanoví, že „… pokud byly pro určený produkt licence nebo osvědčení s různými sazbami jistoty, je použita k výpočtu částky, která má propadnout, nejnižší sazba použitelná pro dovoz …“, vykládat v tom smyslu, že v případě, že hospodářský subjekt Společenství dovoz obilovin řádně uskutečnil, nedodržení lhůty stanovené pro předložení důkazu o uskutečnění dovozu do Evropského společenství musí podléhat sankci, jejíž výše se vypočítá na základě nejnižší dovozní jistoty platné ve stejné době dovozu stejného výrobku, a to nezávisle na zvláštních celních podmínkách (jak to tvrdí společnost Martini), nebo pouze za stejných zvláštních celních podmínek (jak to tvrdí Italská republika)?

      (1)  Úř. věst. L 152, s. 1.


title: Věc C-118/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco (Španělsko) dne 9. března 2015 – Confederación Sindical ELA a Juan Manuel Martínez Sánchez v. Aquarbe S.A.U. a Consorcio de Aguas de Busturialdea

text:
               26.5.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/21

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco (Španělsko) dne 9. března 2015 – Confederación Sindical ELA a Juan Manuel Martínez Sánchez v. Aquarbe S.A.U. a Consorcio de Aguas de Busturialdea
   (Věc C-118/15)
   (2015/C 171/25)
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Confederación Sindical ELA a Juan Manuel Martínez Sánchez

      Žalovaní: Aquarbe S.A.U. a Consorcio de Aguas de Busturialdea

      Předběžná otázka

   Brání čl. 1 písm. b) směrnice Rady 2001/23/ES (1) ze dne 12. března 2001 ve spojení s čl. 4 odst. 1 téže směrnice takovému výkladu španělského právního předpisu, který ji má učinit účinnou, podle něhož povinnost převzetí práv a povinností nevzniká v případě, kdy veřejnoprávní podnik, který je nositelem určité služby vyplývající z jeho vlastní činnosti, pro jejíž vykonávání jsou důležité určité hmotné prvky a kterou poskytoval prostřednictvím zadání zakázky, přičemž zhotoviteli uložil povinnost používat tyto prvky, které patří do jeho vlastnictví, se následně rozhodne, že smlouvu neprodlouží a bude ji provádět sám a prostřednictvím svých vlastních zaměstnanců, přičemž vyloučí zaměstnance zhotovitele, takže služba je nadále poskytována pouze s tou změnou, že jsou nahrazeni pracovníci vykonávající tuto činnost vykonávajících a že jsou převedeni k jinému zaměstnavateli?

      (1)  Směrnice o sbližování právních předpisů členských států týkajících se zachování práv zaměstnanců v případě převodů podniků, závodů nebo částí podniků nebo závodů (Úř. věst. L 82, s. 16).


title: Věc F-97/07: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 17. června 2008 – De Fays v. Komise ( Veřejná služba — Úředníci — Volno z důvodu nemoci — Neomluvená nepřítomnost — Arbitrážní řízení )

text:
               2.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 197/37

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 17. června 2008 – De Fays v. Komise
   (Věc F-97/07) (1)

   („Veřejná služba - Úředníci - Volno z důvodu nemoci - Neomluvená nepřítomnost - Arbitrážní řízení“)
   (2008/C 197/71)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Chantal De Fays (Bereldange, Lucembursko) (zástupci: P.-P. Van Gehuchten a P. Reyniers, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: D. Martin a K. Herrmann, zmocněnci)
   Předmět věci
   Jednak zrušení rozhodnutí Komise, kterými vůči žalobkyni uplatňuje článek 60 služebního řádu úředníků Evropských společenství, a jednak žádost o náhradu škody
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Každá účastnice řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 283, 24.11.2004, s. 45.


title: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 30. září 2004 ve věci C-481/03: Komise Evropských společenství proti Lucemburskému velkovévodství (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2001/12/ES a 2001/13/ES — Železnice Společenství — Rozvoj — Srovnatelné, jednotné a nediskriminační podmínky přístupu k železniční infrastruktuře — Licence pro železniční podniky — Společná právní úprava — Neprovedení ve stanovené lhůtě)

text:
               20.11.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 284/6

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (šestého senátu)
   ze dne 30. září 2004
   ve věci C-481/03: Komise Evropských společenství proti Lucemburskému velkovévodství (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2001/12/ES a 2001/13/ES - Železnice Společenství - Rozvoj - Srovnatelné, jednotné a nediskriminační podmínky přístupu k železniční infrastruktuře - Licence pro železniční podniky - Společná právní úprava - Neprovedení ve stanovené lhůtě)
   (2004/C 284/11)
   Jednací jazyk: francouzština
   Ve věci 481/03, jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES, podaná dne 19. listopadu 2003, Komise Evropských společenství (zmocněnec: W. Wils) proti Lucemburskému velkovévodství (zmocněnci: S. Schrenier a M. Thill), Soudní dvůr (šestý senát), ve složení J.-P. Puissochet, předseda senátu, A. La Pergola a U. Lõhmus (zpravodaj), soudci, generální advokát: L. A. Geelhoed, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 30. září 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Lucemburské velkovévodství tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2001/12/ES ze dne 26. února 2001, kterou se mění směrnice Rady 91/440/EHS o rozvoji železnic Společenství, a se směrnicí Evropského Parlamentu a Rady 2001/13/ES ze dne 26. února 2001, kterou se mění směrnice Rady 95/18/ES o vydávání licencí železničním podnikům, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z těchto směrnic.

               2)

               Lucemburskému velkovévodství se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 7, 10.1.2004.


title: Věc T-396/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 14. června 2012 — Vereniging Milieudefensie a Stichting Stop Luchtverontreiniging Utrecht v. Komise ( „Životní prostředí — Nařízení (ES) č. 1367/2006 — Povinnost členských států chránit a zlepšovat kvalitu vnějšího ovzduší — Dočasná výjimka udělená členskému státu — Žádost o vnitřní přezkum — Odmítnutí — Individuálně určené opatření — Platnost — Aarhuská úmluva“ )

text:
               21.7.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/17

         Rozsudek Tribunálu ze dne 14. června 2012 — Vereniging Milieudefensie a Stichting Stop Luchtverontreiniging Utrecht v. Komise
   (Věc T-396/09) (1)

   (Životní prostředí - Nařízení (ES) č. 1367/2006 - Povinnost členských států chránit a zlepšovat kvalitu vnějšího ovzduší - Dočasná výjimka udělená členskému státu - Žádost o vnitřní přezkum - Odmítnutí - Individuálně určené opatření - Platnost - Aarhuská úmluva)
   2012/C 217/35
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastníci řízení

      Žalobci: Vereniging Milieudefensie (Amsterodam, Nizozemsko) a Stichting Stop Luchtverontreiniging Utrecht (Utrecht, Nizozemsko) (zástupce: A. van den Biesen, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně P. Oliver, W. Roels a A. Alcover San Pedro, poté P. Oliver, A. Alcover San Pedro a E. Manhaeve, a nakonec P. Oliver, A. Alcover San Pedro a B. Burggraaf, zmocněnci)

      Vedlejší účastníci podporující žalovanou: Nizozemské království (zástupci: C. Wissels, Y. de Vries, J. Langer a M. de Ree, zmocněnci), Evropský parlament (zástupci: původně L. Visaggio a A. Baas, poté L. Visaggio a G. Corstens, zmocněnci) a Rada Evropské unie (zástupci: M. Moore a F. Naert, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C(2009) 6121 ze dne 28. července 2009, kterým byla jako nepřípustná odmítnuta žádost žalobců, aby Komise přezkoumala své rozhodnutí C(2009) 2560 final ze dne 7. dubna 2009, jímž byla Nizozemskému království udělena dočasná výjimka z povinností stanovených směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2008/50/ES ze dne 21. května 2008 o kvalitě vnějšího ovzduší a čistším ovzduší pro Evropu (Úř. věst. L 152, s. 1).

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Komise C(2009) 6121 ze dne 28. července 2009 se zrušuje.

               2)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Vereniging Milieudefensie a Stichting Stop Luchtverontreiniging Utrecht, včetně nákladů souvisejících s řízením o předběžném opatření.

               3)

               Nizozemské království, Evropský parlament a Rada Evropské unie ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 297, 5.12.2009.