               6.10.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 294/8

         Žaloba podaná Kontrolním úřadem ESVO dne 21. července 2011 proti Norsku
   (Věc E-9/11)
   2011/C 294/08
   Dne 21. července 2011 podal Kontrolní úřad ESVO, zastoupený zplnomocněnými zástupci Kontrolního úřadu ESVO, se sídlem na adrese 35, Rue Belliard, 1040 Brusel, Belgium, Xavierem Lewisem, Florence Simonettiovou a Gjermundem Mathisenem, žalobu proti Norsku k Soudu ESVO.
   Kontrolní úřad ESVO žádá Soud ESVO, aby prohlásil, že:

               1)

               Zachování platnosti takových omezení práv osob a podniků se sídlem ve státech EHP, pokud jde o vlastnictví podílů a výkon hlasovacích práv na regulovaných trzích v Norsku, jak je stanoveno v paragrafu 35 odst. 1, 2 a 3 a paragrafu 36 zákona č. 74 ze dne 29. června 2007 o regulovaných trzích (zákon o burzách cenných papírů) a paragrafech 5 až 3 odst. 1, 2 a 3 a paragrafech 5–4 zákona ze dne 5. července 2002 o registraci finančních nástrojů (zákon o depozitářích cenných papírů), znamená, že Norské království nesplnilo své povinnosti vyplývající z článků 31 a 40 Dohody o EHP.

               2)

               Norské království ponese náklady tohoto řízení.

      Právní a skutkové souvislosti a právní odůvodnění:

               —

               Norské právní předpisy omezují vlastnictví institucí infrastruktury finančních služeb a hlasovací práva v těchto institucích. Zákon o burzách cenných papírů uvádí jako své hlavní pravidlo zákaz držení více než 20 % podílu na burzách cenných papírů a hlasování za více než 20 % celkového hlasovacího kapitálu nebo 30 % hlasů zastoupených na valné hromadě. Odpovídající pravidla, pokud jde o depozitáře cenných papírů, jsou stanovena v zákoně o depozitářích cenných papírů.

               —

               Kontrolní úřad ESVO předkládá skutečnost, že dotyčné právní předpisy jsou neslučitelné jak se svobodou usazování podle článku 31 Dohody o EHP, tak s volným pohybem kapitálu podle článku 40 Dohody o EHP.

               —

               Kontrolní úřad ESVO předkládá zejména skutečnost, že napadené právní předpisy nejsou nezbytné pro podporu dobrého fungování a účinnosti finančních trhů ani pro důvěru účastníků trhu v nezávislost a nestrannost orgánů. Uvádí, že alternativní, méně omezující opatření by měla dostačující účinek.


title: Věc C-93/07: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 27. září 2007  – Komise Evropských společenství v. Belgické království (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2003/35/ES — Životní prostředí — Účast veřejnosti na vypracování některých plánů a programů — Neprovedení ve stanovené lhůtě)

text:
               24.11.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 283/4

         Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 27. září 2007 – Komise Evropských společenství v. Belgické království
   (Věc C-93/07) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2003/35/ES - Životní prostředí - Účast veřejnosti na vypracování některých plánů a programů - Neprovedení ve stanovené lhůtě)
   (2007/C 283/06)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: M. Konstantinidis a J.-B. Laignelot, zmocněnci)

      Žalované: Belgické království (zástupce: D. Haven, zmocněnec)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Nepřijetí, ve stanovené lhůtě, předpisů nezbytných pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/35/ES ze dne 26. května 2003 o účasti veřejnosti na vypracovávání některých plánů a programů týkajících se životního prostředí a o změně směrnic Rady 85/337/EHS a 96/61/ES, pokud jde o účast veřejnosti a přístup k právní ochraně (Úř. věst. L 156, s. 17)
   Výrok

               1)

               Belgické království tím, že ve stanovené lhůtě nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/35/ES ze dne 26. května 2003 o účasti veřejnosti na vypracovávání některých plánů a programů týkajících se životního prostředí a o změně směrnic Rady 85/337/EHS a 96/61/ES, pokud jde o účast veřejnosti a přístup k právní ochraně, nesplnilo povinnosti, které pro ně z této směrnice vyplývají.

               2)

               Belgickému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 95, 28.4.2007.


               10.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 325/6

         Žaloba společnosti Hurtigruten ASA ze dne 29. srpna 2011 proti Kontrolnímu úřadu ESVO
   (věc E-10/11)
   2011/C 325/03
   Společnost Hurtigruten ASA, zastoupená advokáty Siri Teigumem a Oddem Stemsrudem, Advokatfirmaet Thommessen AS, Haakon VIIs gate 10, 0116 Oslo, Norsko, podala dne 29. srpna 2011 k Soudnímu dvoru ESVO žalobu proti Kontrolnímu úřadu ESVO.
   Žalobce požaduje, aby Soud ESVO:

               1)

               zrušil rozhodnutí Kontrolního úřadu ESVO č. 205/11/KOL ze dne 29. června 2011 o dodatkové dohodě o službě poskytované společností Hurtigruten;

               2)

               nebo případně prohlásil za neplatné články 2, 3 a 4 rozhodnutí Kontrolního úřadu ESVO č. 205/11/KOL ze dne 29. června 2011, a to v rozsahu, v jakém se jimi nařizuje vrácení podpory uvedené v článku 1 uvedeného rozhodnutí; a dále

               3)

               uložil Kontrolnímu úřad ESVO nést vlastní náklady řízení, jakož i uhradit náklady řízení, které vznikly společnosti Hurtigruten ASA.

      Právní a skutkové souvislosti a právní odůvodnění:

               —

               Žalobce, společnost Hurtigruten ASA, je akciová společnost zabývající se poskytováním cestovních a dopravních služeb v Norsku a v zahraničí.

               —

               Dne 28. listopadu 2008 informovaly norské orgány Kontrolní úřad ESVO o opětovném projednávání dohody mezi norskými orgány a společností Hurtigruten ASA o zakoupení dopravních služeb mezi městy Bergen a Kirkenes v Norsku. Dne 14. července 2010 informoval Kontrolní úřad ESVO norské orgány, že zahájí formální vyšetřovací řízení podle čl. 1 odst. 2 části I protokolu 3 Dohody o kontrolním úřadu a soudním dvoru v souvislosti s dodatečnými platbami ve prospěch společnosti Hurtigruten v roce 2008.

               —

               Kontrolní úřad ESVO rozhodnutím č. 205/11/KOL stanovil, že dodatková dohoda představuje státní podporu, která je neslučitelná s uplatňováním Dohody o EHP ve smyslu čl. 61 odst. 1 Dohody o EHP, jelikož představuje formu nadměrné náhrady za veřejné služby.

               —

               Žalobce mimo jiné tvrdí, že napadené rozhodnutí Kontrolního úřadu ESVO se zakládalo na zjevně nesprávných právních a/nebo skutkových posouzeních:

                           —

                           v souvislosti s čl. 59 odst. 2 Dohody o EHP týkajícím se práva norské vlády zajistit, aby se nebránilo činnosti podniků pověřených poskytováním služeb obecného hospodářského zájmu, jestliže je jejich další činnost ohrožena, stejně jako výše náhrad, která za těchto okolností může být vyplacena,

                           —

                           v souvislosti s čl. 61 odst. 1 Dohody o EHP, právním rámcem Altmark a následným výkonem rozhodnutí,

                           —

                           v souvislosti s čl. 61 odst. 3 Dohody o EHP a v souvislosti s uplatňováním pokynů pro státní pomoc na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích, a dále

                           —

                           že rozhodnutí musí být zrušené, protože Kontrolní úřad ESVO neuvedl důvody svého rozhodnutí, jak požaduje článek 16 Dohody o kontrolním úřadu a soudním dvoru, porušil zásadu správného úředního postupu, porušil povinnost náležité pečlivosti, přičemž chyběl právní základ v protokole 3 Dohody o kontrolním úřadu a soudním dvoru a/nebo došlo k porušení zásady právní jistoty.


title: Věc T-600/14: Usnesení Tribunálu ze dne 15. září 2015 – Syriatel Mobile Telecom v. Rada

text:
               16.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 381/60

         Usnesení Tribunálu ze dne 15. září 2015 – Syriatel Mobile Telecom v. Rada
   (Věc T-600/14) (1)

   (2015/C 381/81)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda sedmého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 361, 13.10.2014.


title: Věc T-129/04: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne  15. března 2006  – Develey v. OHIM ( Ochranná známka Společenství — Trojrozměrná ochranná známka — Tvar plastové láhve — Zamítnutí zápisu — Absolutní důvod pro zamítnutí — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Starší národní ochranná známka — Pařížská úmluva — Dohoda TRIPS — Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 )

text:
               6.5.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 108/20

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 15. března 2006 – Develey v. OHIM
   (Věc T-129/04) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Trojrozměrná ochranná známka - Tvar plastové láhve - Zamítnutí zápisu - Absolutní důvod pro zamítnutí - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Starší národní ochranná známka - Pařížská úmluva - Dohoda TRIPS - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94“)
   (2006/C 108/35)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Develey Holding GmbH & Co. Beteiligungs KG (Unterhaching, Německo) (zástupci: R. Kunz-Hallstein a H. Kunz-Hallstein, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: G. Schneider, zmocněnec)
   Předmět věci
   Žaloba směřující ke zrušení rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 20. ledna 2004 (věc R 367/2003-2), zamítajícího přihlášku trojrozměrného označení představovaného tvarem láhve k zápisu jako ochranné známky Společenství
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Žalobkyni se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 168, 26.6.2004


title: Věc C-461/05: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 15. prosince 2009 — Evropská komise v. Dánské království ( Nesplnění povinnosti státem — Osvobození dovozu vojenské výzbroje od cla )

text:
               27.2.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 51/5

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 15. prosince 2009 — Evropská komise v. Dánské království
   (Věc C-461/05) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Osvobození dovozu vojenské výzbroje od cla“)
   2010/C 51/07
   Jednací jazyk: dánština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: C. Cattabriga, G. Wilms, D. Triantafyllou a H. Støvlbæk, zmocněnci)

      Žalované: Dánské království (zástupci: J. Molde, J. Bering Liisberg a B. Weis Fogh, zmocněnci)

      Vedlejší účastníci podporující žalované: Řecká republika (zástupci: E.-M. Mamouna, A. Samoni-Rantou a K. Boskovits, zmocněnci), Portugalská republika (zástupci: C. Guerra Santos, L. Inez Fernandes a J. Gomes, zmocněnci), Finská republika (zástupci: E. Bygglin a A. Guimaraes-Purokoski, zmocněnci)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Porušení čl. 2, 9, 10 a 11 nařízení Rady (EHS, Euratom) č. 1552/89 ze dne 29. května 1989, kterým se provádí rozhodnutí 88/376/EHS, Euratom o systému vlastních zdrojů Společenství (Úř. věst. L 155, s. 1) a pro období po 31. květnu 2000 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1150/2000 ze dne 22. května 2000, kterým se provádí rozhodnutí 94/728/ES, Euratom o systému vlastních zdrojů Společenství (Úř. věst. L 130, s. 1; Zvl. vyd. 01/03, s. 169) — Osvobození dovozu vojenské výzbroje od cla

      Výrok

               1)

               Dánské království tím, že odmítlo vypočítat a zaplatit Komisi Evropských společenství vlastní zdroje nevybrané v období od 1. ledna 1998 do 31. prosince 2002 v souvislosti s osvobozením dovozu vojenského materiálu od cla, jakož i tím, že odmítlo zaplatit úroky z prodlení z spojené s nezaplacením uvedených vlastních zdrojů Komisi Evropských společenství, nesplnilo povinnosti, které pro něj až do 31. května 2000 vyplývaly z článků 2 a 9 až 11 nařízení Rady (EHS, Euratom) č. 1552/89 ze dne 29. května 1989, kterým se provádí rozhodnutí 88/376/EHS, Euratom o systému vlastních zdrojů Společenství, ve znění nařízení Rady (Euroatom, ES) č. 1355/96 ze dne 8. července 1996, a povinnosti, které pro něj od uvedeného data vyplývají z článků 2 a 9 až 11 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1150/2000 ze dne 22. května 2000, kterým se provádí rozhodnutí 94/728/ES, Euratom o systému vlastních zdrojů Společenství.

               2)

               Dánskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

               3)

               Řecká republika, Portugalská republika a Finská republika ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 48, 25.2.2006.


title: Věc T-202/12: Žaloba podaná dne 16. května 2012 — Al Assad v. Rada

text:
               21.7.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/24

         Žaloba podaná dne 16. května 2012 — Al Assad v. Rada
   (Věc T-202/12)
   2012/C 217/51
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Bouchra Al Assad (Damašek, Sýrie) (zástupce: G. Karouni, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil prováděcí rozhodnutí Rady 2012/172/SZBP ze dne 23. března 2012, kterým se provádí rozhodnutí 2011/782/SZBP o omezujících opatřeních vůči Sýrii v rozsahu, v němž se týká pí. Bouchra (zvaná Bushra) Al Assad;

               —

               uložil Radě Evropské unie na základě článků 87 a 91 jednacího řádu Tribunálu náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně sedm žalobních důvodů, které jsou z podstatné části totožné nebo podobné žalobním důvodům předloženým ve věci T-383/11, Makhlouf v. Rada (1).

      (1)  Úř. věst. 2011, C 282, s. 30.


title: Věc T-676/13: Žaloba podaná dne 18. prosince 2013 — Italian international film v. EACEA

text:
               15.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/42

         Žaloba podaná dne 18. prosince 2013 — Italian international film v. EACEA
   (Věc T-676/13)
   2014/C 45/73
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Italian international film Srl (Řím, Itálie) (zástupci: A. Fratini a B. Bettelli, advokáti)

      Žalovaná: Výkonná agentura pro vzdělávání, kulturu a audiovizuální oblast (EACEA)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               vyhověl žalobě, a tudíž zrušil rozhodnutí EACEA ze dne 8. října 2013, kterým se zamítá projekt týkající se filmu „Only God Forgives“, v rámci výzvy k předkládání návrhů EACEA/21/12;

               —

               uložil EACEA povinnost přijmout veškerá z toho plynoucí opatření;

               —

               uložil EACEA náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Tato žaloba směřuje proti rozhodnutí Výkonné agentury pro vzdělávání, kulturu a audiovizuální oblast, kterým se zamítá projekt týkající se filmu „Only God Forgives“, v rámci výzvy k předkládání návrhů EACEA/21/12 (MEDIA 2007 — Podpora nadnárodní distribuce evropských filmů — „selektivní“ systém 2013) (2012/C-300/07).
   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod vycházející z porušení článku 296 SFEU, článku 41 Listiny základních práv Evropské unie a čl. 133 odst. 3 finančního nařízení z důvodu nedostatku odůvodnění.

                           —

                           Žalobkyně konkrétně v tomto ohledu namítá, že nechápe, jaký důvod vedl žalovanou v projednávaném případě k závěru, že projekt, který žalobkyně předložila, není způsobilý. Odůvodnění zamítnutí v napadeném rozhodnutí se totiž liší od údajů obsažených v předchozím dopise ze dne 7. srpna 2013, neboť poukazuje na nedodržení jiného kritéria způsobilosti stanoveného pokyny, než je kritérium uvedené v předtištěném vzoru obsaženém v uvedeném dopise (kinematografickou distribuci filmu neprovedla samotná žalobkyně). Napadené rozhodnutí však projekt zamítá na základě čl. 5.1 pátého pododstavce pokynů, který připouští, byť v omezeném rozsahu, využití subdodavatelů.

               2)

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení článku 167 SFEU a prováděcích předpisů, včetně finančního nařízení, jakož i bodů 3 a 4 výzvy k předkládání návrhů EACEA/21/12.

                           —

                           Žalobkyně v tomto ohledu namítá, že napadené rozhodnutí je stiženo zjevně nesprávným posouzením. K tomuto uvádí, že z napadeného rozhodnutí vyplývá, že EACEA chybně a svévolně kvalifikovala smluvní vztah mezi žalobkyní a společností Rai Cinema jako subdodávku. Z téhož dopisu vyplývá i to, že EACEA zaměňuje subdodávku se smlouvou o zmocnění třetí osoby k „fyzické distribuci“.


title: Věc T-211/05: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 4. září 2009 — Itálie v. Komise ( Státní podpory — Režim podpor zavedený italskými orgány ve prospěch podniků nově kótovaných na burze — Rozhodnutí, kterým se podpora prohlašuje za neslučitelnou se společným trhem a nařizuje se její navrácení — Povinnost uvést odůvodnění — Selektivní povaha — Ovlivnění obchodu mezi členskými státy — Narušení hospodářské soutěže )

text:
               24.10.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 256/21

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 4. září 2009 — Itálie v. Komise
   (Věc T-211/05) (1)

   („Státní podpory - Režim podpor zavedený italskými orgány ve prospěch podniků nově kótovaných na burze - Rozhodnutí, kterým se podpora prohlašuje za neslučitelnou se společným trhem a nařizuje se její navrácení - Povinnost uvést odůvodnění - Selektivní povaha - Ovlivnění obchodu mezi členskými státy - Narušení hospodářské soutěže“)
   2009/C 256/36
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Italská republika (zástupci: původně I. Braguglia, poté R. Adam a nakonec I. Bruni, zmocněnci, ve spolupráci s P. Gentilim, avvocato dello Stato)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: V. Di Bucci a E. Righini, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2006/261/ES ze dne 16. března 2005 o režimu podpor C 8/2004 (ex NN 164/2003), který Itálie začala uskutečňovat ve prospěch společností nedávno kótovaných na burze (Úř. věst. 2006, L 94, s. 42).

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Italské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 182, 23.7.2005.


title: Věc T-264/09: Usnesení Tribunálu ze dne 30. června 2011 — Tecnoprocess v. Komise a Delegace Evropské unie v Maroku ( „Žaloba pro nečinnost — Výzva konat — Nepřípustnost — Žaloba na náhradu škody — Příčinná souvislost — Újma — Žaloba zjevně postrádající jakýkoliv právní základ“ )

text:
               24.9.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/17

         Usnesení Tribunálu ze dne 30. června 2011 — Tecnoprocess v. Komise a Delegace Evropské unie v Maroku
   (Věc T-264/09) (1)

   (Žaloba pro nečinnost - Výzva konat - Nepřípustnost - Žaloba na náhradu škody - Příčinná souvislost - Újma - Žaloba zjevně postrádající jakýkoliv právní základ)
   2011/C 282/30
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Tecnoprocess Srl (Řím, Itálie) (zástupce: A. Majoli, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Bordes a L. Prete, zmocněnci) a Delegace Evropské unie v Maroku

      Předmět

   Žaloba směřující jednak k určení nečinnosti Evropské komise a delegace Evropské unie v Maroku, jednak k přiznání náhrady škody údajně utrpěné žalobkyní zejména v důsledku této nečinnosti

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá jako z části nepřípustná a z části zjevně postrádající jakýkoliv právní základ.

               2)

               Tecnoprocess Srl se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 220, 12.9.2009.


title: Věc C-15/09: Žaloba podaná dne 12. ledna 2009 – Komise Evropských společenství v. Česká republika

text:
               21.3.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 69/25

         Žaloba podaná dne 12. ledna 2009 – Komise Evropských společenství v. Česká republika
   (Věc C-15/09)
   (2009/C 69/47)
   Jednací jazyk: čeština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: M. van Beek, L. Jelínek, zmocněnci)

      Žalovaná: Česká republika
   Návrhové žádání žalobkyně

               —

               určit, že nepřijetím veškerých právních a správních předpisů nezbytných k dosažení souladu se směrnicí Rady 2004/113/ES ze dne 13. prosince 2004, kterou se zavádí zásada rovného zacházení s muži a ženami v přístupu ke zboží a službám a jejich poskytování (1), nebo v každém případě jejich nesdělením Komisi nesplnila Česká republika povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 17 uvedené směrnice;

               —

               uložit České republice úhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta pro provedení směrnice do vnitrostátního právního řádu uplynula dne 21. prosince 2007.

      (1)  Úř. věst. L 373, s. 37.


title: Věc T-368/08: Usnesení Tribunálu ze dne 27. března 2012 — Atlantean v. Komise

text:
               26.5.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 151/33

         Usnesení Tribunálu ze dne 27. března 2012 — Atlantean v. Komise
   (Věc T-368/08) (1)

   2012/C 151/57
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda pátého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 301, 22.11.2008.


title: Věc C-4/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Korkein hallinto-oikeus (Finsko) dne 5. ledna 2010 — Bureau National Interprofessionnel du Cognac

text:
               13.3.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/36

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Korkein hallinto-oikeus (Finsko) dne 5. ledna 2010 — Bureau National Interprofessionnel du Cognac
   (Věc C-4/10)
   2010/C 63/56
   Jednací jazyk: finština

      Předkládající soud

   Korkein hallinto-oikeus

      Účastníci původního řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Bureau National Interprofessionnel du Cognac

      Další účastníci řízení: Oy Gust. Ranin, Patentti- ja rekisterihallituksen valituslautakunta

      Předběžné otázky

               1)

               Je nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 110/2008 ze dne 15. ledna 2008 o definici, popisu, obchodní úpravě, označování a ochraně zeměpisných označení lihovin a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 1576/89 (dále jen „nařízení č. 110/2008“) (1) použitelné při přezkumu předpokladů pro zápis ochranné známky přihlášené dne 19. prosince 2001 a zapsané dne 31. ledna 2003, která obsahuje zeměpisné označení původu chráněné podle tohoto nařízení?

               2)

               Je třeba, v případě kladné odpovědi na první otázku, ochrannou známku, která mimo jiné obsahuje označení původu chráněné podle nařízení č. 110/2008, nebo obsahuje překlad toto označení jakožto druhové označení, a která je zapsaná pro lihoviny, jež mimo jiné s ohledem na výrobní proces a obsah alkoholu nesplňují požadavky nařízení pro použití dotčeného zeměpisného označení původu, zamítnout z důvodu porušení článků 16 a 23 nařízení č. 110/2008?

               3)

               Je třeba ochrannou známku, jakou je ochranná známka popsaná v druhé otázce, bez ohledu na to, zda bude první otázka zodpovězena kladně či záporně, považovat ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. g) První směrnice Rady 89/104/EHS (2) ze dne 21. prosince 1988, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách, nyní směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/95/ES ze dne 22. října 2008, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách (kodifikované znění) (3), za způsobilou oklamat veřejnost např. ohledně druhu, jakosti nebo zeměpisného původu zboží či služby?

               4)

               Může být, bez ohledu na odpověď na první otázku, zakázán zápis ochranné známky, pokud obsahuje součásti, které jsou v rozporu s nařízením č. 110/2008, a proto lze zakázat její používání, jestliže členský stát podle čl. 3 odst. 2 písm. a) směrnice 89/104/EHS stanovil, že se zápis ochranné známky zamítne nebo v případě, že byla ochranná známka zapsána, bude prohlášena za neplatnou, pokud a v rozsahu, v němž může být používání této ochranné známky zakázáno podle jiných právních předpisů, než jsou předpisy o ochranných známkách příslušného členského státu nebo Společenství?

      (1)  Úř. věst. L 39, s. 16.

      (2)  Úř. věst. L 40, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 92.

      (3)  Úř. věst. L 299, s. 25.


title: Věc T-431/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 22. října 2015 – Volkswagen v. OHIM (CHOICE) „Ochranná známka Společenství — Přihláška slovní ochranné známky Společenství CHOICE — Ochranná známka sestávající z reklamního sloganu — Absolutní důvod pro zamítnutí — Neexistence rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odstavec 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               14.12.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 414/30

         Rozsudek Tribunálu ze dne 22. října 2015 – Volkswagen v. OHIM (CHOICE)
   (Věc T-431/14) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Přihláška slovní ochranné známky Společenství CHOICE - Ochranná známka sestávající z reklamního sloganu - Absolutní důvod pro zamítnutí - Neexistence rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odstavec 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2015/C 414/39)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Volkswagen AG (Wolfsburg, Německo) (zástupce: U. Sander, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: M. Fischer, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 3. dubna 2014 (věc R 2019/2013-1) týkajícímu se přihlášky slovního označení CHOICE jako ochranné známky Společenství.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnost Volkswagen AG ponese náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 282, 25.8.2014.


title: Věc C-374/04: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 12. prosince 2006 [žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court of Justice (Chancery Division) – Spojené království] – Test Claimants in Class IV of the ACT Group Litigation v. Commissioners of Inland Revenue (Svoboda usazování — Volný pohyb kapitálu — Korporační daň — Rozdělování dividend — Sleva na dani — Odlišné zacházení s akcionáři-rezidenty a s akcionáři- nerezidenty — Dvoustranné smlouvy o zamezení dvojího zdanění)

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 331/3

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 12. prosince 2006 [žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court of Justice (Chancery Division) – Spojené království] – Test Claimants in Class IV of the ACT Group Litigation v. Commissioners of Inland Revenue
   (Věc C-374/04) (1)

   (Svoboda usazování - Volný pohyb kapitálu - Korporační daň - Rozdělování dividend - Sleva na dani - Odlišné zacházení s akcionáři-rezidenty a s akcionáři- nerezidenty - Dvoustranné smlouvy o zamezení dvojího zdanění)
   (2006/C 331/05)
   Jednací jazyk: angličtina
   Předkládající soud
   High Court of Justice (Chancery Division)
   Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Test Claimants in Class IV of the ACT Group Litigation

      Žalovaná: Commissioners of Inland Revenue
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – High Court of Justice (Chancery Division) – Vnitrostátní právní předpisy v oblasti daně z příjmů společností – Srážková daň („advance corporation tax“), které podléhají zisky rozdělované dceřinou společností mateřské společnosti – Daňové zvýhodnění („tax credit“) sloužící k zohlednění srážky uskutečněné na vstupu – Omezení využití daňového zvýhodnění pouze pro rezidenty nebo rezidenty některých jiných členských států, se kterými je uzavřena smlouva o zamezení dvojího zdanění obsahující klauzuli za tímto účelem – Odpovědnost členského státu za porušení práva Společenství – Forma náhrady
   Výrok

               1)

               Články 43 ES a 56 ES nebrání tomu, aby členský stát při rozdělování dividend společností-rezidentem uvedeného státu poskytoval společnostem-příjemcům uvedených dividend, které jsou rovněž rezidenty tohoto státu, slevu na dani odpovídající části daně zaplacené rozdělující společností z rozdělovaných zisků, ale slevu na dani neposkytoval společnostem-příjemcům, které jsou rezidenty jiného členského státu a které, pokud jde o tyto dividendy, nepodléhají dani v tomto prvně uvedeném státě.

               2)

               Články 43 ES a 56 ES nebrání tomu, aby členský stát neuplatnil nárok na slevu na dani upravený smlouvou o zamezení dvojího zdanění uzavřenou s jiným členským státem pro společnosti-rezidenty tohoto posledně uvedeného státu, které obdrží dividendy od společnosti-rezidenta prvně uvedeného státu, na společnosti-rezidenty třetího členského státu, se kterým uzavřel smlouvu o zamezení dvojího zdanění, která pro společnosti-rezidenty tohoto třetího státu takový nárok neupravuje.

      (1)  Úř. věst. C 273, 6.11.2004.


title: Věc C-114/07: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 25. října 2007 – Komise Evropských společenství v. Česká republika (Nesplnění povinnosti státem — Kodex Společenství týkající se humánních léčivých přípravků — Směrnice 2004/24/ES — Tradiční rostlinné léčivé přípravky — Neprovedení ve stanovené lhůtě)

text:
               22.12.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 315/23

         Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 25. října 2007 – Komise Evropských společenství v. Česká republika
   (Věc C-114/07) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Kodex Společenství týkající se humánních léčivých přípravků - Směrnice 2004/24/ES - Tradiční rostlinné léčivé přípravky - Neprovedení ve stanovené lhůtě)
   (2007/C 315/39)
   Jednací jazyk: čeština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: B. Stromsky a M. Šimerdová, zmocněnci)

      Žalovaná: Česká republika (zástupce: T. Boček, zmocněnec)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Nepřijetí ve stanovené lhůtě právních předpisů nezbytných pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2004/24/ES ze dne 31. března 2004, kterou se mění směrnice 2001/83/ES o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků, pokud jde o tradiční rostlinné léčivé přípravky (Úř. věst. L 136, s. 85; Zvl. vyd. 13/34, s. 262)
   Výrok

               1)

               Česká republika tím, že ve stanovené lhůtě nepřijala právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2004/24/ES ze dne 31. března 2004, kterou se mění směrnice 2001/83/ES o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků, pokud jde o tradiční rostlinné léčivé přípravky, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice.

               2)

               České republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 95, 28.4.2007.


title: Věc C-439/08: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 7. prosince 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hof van beroep te Brussel — Belgie) — Vlaamse federatie van verenigingen van Brood- en Banketbakkers, Ijsbereiders en Chocoladebewerkers „VEBIC“ VZW v. Raad voor de Mededinging, Minister van Economie ( „Politika hospodářské soutěže — Vnitrostátní řízení — Účast vnitrostátních orgánů pro hospodářskou soutěž na soudních řízeních — Vnitrostátní orgán pro hospodářskou soutěž smíšené povahy, který má soudní a správní charakter — Žaloba proti rozhodnutí takového orgánu — Nařízení (ES) č. 1/2003“ )

text:
               19.2.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 55/2

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 7. prosince 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hof van beroep te Brussel — Belgie) — Vlaamse federatie van verenigingen van Brood- en Banketbakkers, Ijsbereiders en Chocoladebewerkers „VEBIC“ VZW v. Raad voor de Mededinging, Minister van Economie
   (Věc C-439/08) (1)

   (Politika hospodářské soutěže - Vnitrostátní řízení - Účast vnitrostátních orgánů pro hospodářskou soutěž na soudních řízeních - Vnitrostátní orgán pro hospodářskou soutěž smíšené povahy, který má soudní a správní charakter - Žaloba proti rozhodnutí takového orgánu - Nařízení (ES) č. 1/2003)
   2011/C 55/03
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hof van beroep te Brussel

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Vlaamse federatie van verenigingen van Brood- en Banketbakkers, Ijsbereiders en Chocoladebewerkers „VEBIC“ VZW

      Žalovaní: Raad voor de Mededinging, Minister van Economie

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Hof van Beroep te Brusel — Výklad článku 2, článku 5, čl. 15 odst. 1 a čl. 35 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. L 1, s. 1) — Předložení písemných vyjádření a skutkových a právních důvodů vnitrostátními orgány pro hospodářskou soutěž v rámci řízení o žalobě proti jejich rozhodnutí — Vícero orgánů v jednom členském státě

      Výrok

   Článek 35 nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16 prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy musí být vykládán v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, která neposkytuje vnitrostátnímu orgánu pro hospodářskou soutěž oprávnění účastnit se jakožto žalovaný soudního řízení vedeného proti rozhodnutí, jež tento orgán vydal. Vnitrostátním orgánům pro hospodářskou soutěž přísluší zhodnotit nezbytnost a užitečnost své účasti s ohledem na účinné uplatňování práva hospodářské soutěže Unie. Nicméně systematická nepřítomnost vnitrostátního orgánu pro hospodářskou soutěž na takových soudních řízeních ohrožuje užitečný účinek článků 101 SFEU a 102 SFEU.
   Neexistuje-li právní úprava Unie, mají členské státy v souladu se zásadou procesní autonomie i nadále pravomoc určit složku nebo složky vnitrostátního orgánu pro hospodářskou soutěž, které jsou oprávněny se jakožto žalovaná strana účastnit řízení před vnitrostátním soudem vedeného proti rozhodnutí, jež tento orgán vydal, při současném dodržování základních práv a plné účinnosti práva hospodářské soutěže Unie.

      (1)  Úř. věst. C 313, 6.12.2008.


title: Věc C-595/10 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 16. prosince 2010 Spojeným královstvím Velké Británie a Severního Irska proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 30. září 2010 ve věci T-85/09, Yassin Abdullah Kadi v. Evropská komise

text:
               5.3.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 72/10

         Kasační opravný prostředek podaný dne 16. prosince 2010 Spojeným královstvím Velké Británie a Severního Irska proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 30. září 2010 ve věci T-85/09, Yassin Abdullah Kadi v. Evropská komise
   (Věc C-595/10 P)
   2011/C 72/17
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupci: E. Jenkinson, zmocněnec, D. Beard a M. Wood, Barristers)

      Další účastníci řízení: Yassin Abdullah Kadi, Evropská komise, Rada Evropské unie, Francouzská republika

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

               —

               zrušit v plném rozsahu rozhodnutí Tribunálu ve věci T-85/09;

               —

               zamítnout žalobu Yassina Abdullaha Kadiho na zrušení nařízení 881/2002 (1) v rozsahu, v němž se jej týká;

               —

               uložit Yassinu Abdullahu Kadimu náhradu nákladů řízení Spojeného království před Tribunálem.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Závěr Tribunálu, že lze v plném rozsahu přezkoumat opatření EU, kterými se přesně provádějí rezoluce Rady bezpečnosti OSN, je v rozporu s ustanoveními smluv o EU a judikaturou soudů EU. Je v přímém rozporu s historií a účelem EU, a zejména s rozvojem pravomoci v oblasti společné zahraniční a bezpečnostní politiky.
   Charta OSN zavazuje členské státy k plnění povinností, které jsou v ní stanoveny. Tyto povinnosti mají přednost před povinnostmi, jež mohou vyplývat z jakýchkoli jiných mezinárodních smluv. K nim patří povinnosti uložené rezolucemi Rady bezpečnosti zaměřenými na boj proti mezinárodnímu terorismu.
   Zejména vzhledem k čl. 3 odst. 5 a 21 SEU a článku 351 SFEU má povinnost členských států EU dodržovat rozhodnutí Rady bezpečnosti přednost před povinnostmi, jež mohou vyplynout ze Smluv o EU.
   EU musí považovat ustanovení Charty OSN a rozhodnutí Rady bezpečnosti OSN přijatá na jejich základě za závazná.
   Přezkum opatření EU, jimiž jsou prováděna rozhodnutí Rady bezpečnosti OSN, soudy Unie je neslučitelný se závazným účinkem rozhodnutí Rady bezpečnosti OSN.
   Je-li jakýkoli přezkum opatření EU, jimiž se přesně provádějí rezoluce Rady Bezpečnosti, vůbec vhodný, Soudy unie musí náležitě zohledňovat povahu a cíl Charty OSN a úlohu Rady bezpečnosti jakožto hlavního orgánu pověřeného zajišťováním mezinárodního míru a bezpečnosti. Vzhledem k povaze Rady bezpečnosti a významné úloze, kterou plní, vzhledem ke zřízení a fungování Úřadu ombudsmana a vzhledem k souhrnu důvodů sdělených Komisi a Yassinu Abdullahu Kadimu neexistuje důvod ke zrušení nařízení 881/2002 v rozsahu, v němž se týká Yassina Abdullaha Kadiho.

      (1)  Úř. věst. L 139, s. 9


title: Věc C-606/10: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 14. června 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État — Francie) — Association nationale d'assistance aux frontières pour les étrangers (ANAFE) v. Ministre de l'Intérieur, de l'Outre-mer, des Collectivités territoriales et de l'immigration ( „Nařízení (ES) č. 562/2006 — Kodex Společenství o pravidlech upravujících přeshraniční pohyb osob (Schengenský hraniční kodex) — Článek 13 — Státní příslušníci třetích zemí, kteří jsou držiteli povolení k přechodnému pobytu — Vnitrostátní právní úprava zakazující opětovný vstup těchto státních příslušníků na území členského státu, který vydal povolení k přechodnému pobytu, pokud nemají zpětné vízum — Pojem „zpětné vízum“ — Předchozí správní praxe, která povolila opětovný vstup bez zpětného víza — Nezbytnost přechodných opatření — Neexistence“ )

text:
               28.7.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 227/3

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 14. června 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État — Francie) — Association nationale d'assistance aux frontières pour les étrangers (ANAFE) v. Ministre de l'Intérieur, de l'Outre-mer, des Collectivités territoriales et de l'immigration
   (Věc C-606/10) (1)

   („Nařízení (ES) č. 562/2006 - Kodex Společenství o pravidlech upravujících přeshraniční pohyb osob (Schengenský hraniční kodex) - Článek 13 - Státní příslušníci třetích zemí, kteří jsou držiteli povolení k přechodnému pobytu - Vnitrostátní právní úprava zakazující opětovný vstup těchto státních příslušníků na území členského státu, který vydal povolení k přechodnému pobytu, pokud nemají zpětné vízum - Pojem „zpětné vízum“ - Předchozí správní praxe, která povolila opětovný vstup bez zpětného víza - Nezbytnost přechodných opatření - Neexistence“)
   2012/C 227/04
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Conseil d'État

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Association nationale d'assistance aux frontières pour les étrangers (ANAFE)

      Žalovaný: Ministre de l'Intérieur, de l'Outre-mer, des Collectivités territoriales et de l'immigration

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Conseil d'État (Francie) — Výklad čl. 5 odst. 4 písm. a) a článku 13 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 562/2006 ze dne 15. března 2006, kterým se stanoví kodex Společenství o pravidlech upravujících přeshraniční pohyb osob (Schengenský hraniční kodex) (Úř. věst. L 105, s. 1) — Vnitrostátní právní úprava zakazující opětovný vstup státních příslušníků třetích zemí, kteří jsou držiteli povolení k přechodnému pobytu, na území členského státu, který toto povolení vydal, pokud nemají zpětné vízum vydané konzulárními prefekturními orgány — Pojem „zpětné vízum“ — Přípustnost přechodných opatření ve prospěch takových státních příslušníků, kteří opustili území — Zásada právní jistoty a legitimního očekávání

      Výrok

               1)

               Pravidla týkající se odepření vstupu státním příslušníkům třetích zemí stanovená v článku 13 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 562/2006 ze dne 15. března 2006, kterým se stanoví kodex Společenství o pravidlech upravujících přeshraniční pohyb osob (Schengenský hraniční kodex), ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 81/2009 ze dne 14. ledna 2009, se vztahují i na státní příslušníky třetích zemí, kteří mají vízovou povinnost a chtějí se vrátit přes vnější hranice schengenského prostoru do členského státu, který jim udělil povolení k přechodnému pobytu, aniž za tímto účelem vstoupí na území jiného členského státu.

               2)

               Článek 5 odst. 4 písm. a) nařízení č. 562/2006, ve znění nařízení č. 81/2009, musí být vykládán v tom smyslu, že členský stát, který udělí státnímu příslušníkovi třetí země zpětné vízum ve smyslu tohoto ustanovení, nemůže omezit vstup do schengenského prostoru pouze na místa svého vnitrostátního území.

               3)

               Zásady právní jistoty a ochrany legitimního očekávání nevyžadovaly, aby byla stanovena přechodná opatření ve vztahu ke státním příslušníkům třetích zemí, kteří opustili území členského státu, i když byli držiteli pouze povolení k přechodnému pobytu vydaného při přezkumu první žádosti o povolení k pobytu nebo žádosti o azyl, a chtějí se na toto území vrátit po vstupu v platnost nařízení č. 562/2006, ve znění nařízení č. 81/2009.

      (1)  Úř. věst. C 72, 5.3.2011.


title: Věc C-200/06: Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 6. října 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal de première instance de Bruxelles – Belgie) – Raffinerie Tirlemontoise SA v. Bureau d'intervention et de restitution belge (BIRB) (Článek 104 odst. 3 jednacího řádu — Cukr — Dávky z výroby — Prováděcí pravidla pro režim kvót — Zohlednění množství cukru obsaženého ve zpracovaných produktech — Určení exportovatelného přebytku — Určení průměrné ztráty)

text:
               6.12.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 313/9

         Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 6. října 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal de première instance de Bruxelles – Belgie) – Raffinerie Tirlemontoise SA v. Bureau d'intervention et de restitution belge (BIRB)
   (Věc C-200/06) (1)

   (Článek 104 odst. 3 jednacího řádu - Cukr - Dávky z výroby - Prováděcí pravidla pro režim kvót - Zohlednění množství cukru obsaženého ve zpracovaných produktech - Určení exportovatelného přebytku - Určení průměrné ztráty)
   (2008/C 313/14)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předkládající soud
   Tribunal de première instance de Bruxelles
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Raffinerie Tirlemontoise SA

      Žalovaný: Bureau d'intervention et de restitution belge (BIRB)
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Tribunal de première instance de Bruxelles – Výklad článku 15 nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru (Úř. věst. L 178, s. 1; Zvl. vyd. 03/33, s. 17) – Platnost nařízení Komise (ES) č. 314/2002 ze dne 20. února 2002, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro režim kvót v odvětví cukru (Úř. věst. L 50, s. 40; Zvl. vyd. 03/35, s. 190) – Platnost nařízení Komise (ES) č. 1775/2004 ze dne 14. října 2004, kterým se pro hospodářský rok 2003/2004 stanoví dávky z výroby v odvětví cukru (Úř. věst. L 316, s. 64), nařízení Komise (ES) č. 1762/2003 ze dne 7. října 2003, kterým se pro hospodářský rok 2002/2003 stanoví dávky z výroby v odvětví cukru (Úř. věst. L 254, s. 4), nařízení Komise (ES) č. 1837/2002 ze dne 15. října 2002, kterým se pro hospodářský rok 2001/2002 stanoví dávky z výroby, jakož i koeficient pro doplňkovou dávku v odvětví cukru (Úř. věst. L 278, s. 13), nařízení Komise (ES) č. 1993/2001 ze dne 11. října 2001, kterým se pro hospodářský rok 2000/2001 stanoví dávky z výroby v odvětví cukru (Úř. věst. L 271, s. 15), a nařízení Komise (ES) č. 2267/2000 ze dne 12. října 2000, kterým se pro hospodářský rok 1999/2000 stanoví dávky z výroby, jakož i koeficient pro výpočet doplňkové dávky v odvětví cukru (Úř. věst. L 259, s. 29) – Způsob výpočtu použitý pro posouzení celkové ztráty, která má být financována dávkou z výroby – Zohlednění celkového množství vyvezeného cukru při určení přebytku schopného vývozu a pouze množství, pro které byla vyplacena vývozní náhrada, při určení průměrné ztráty na tunu cukru
   Výrok

               1)

               Na základě čl. 15 odst. 1 písm. c) nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru zahrnuje exportovatelný přebytek množství cukru podle tohoto článku obsažené ve vyvážených zpracovaných produktech, aniž by byly ve skutečnosti vyplaceny vývozní náhrady.
               Článek 15 odst. 1 písm. d) zmíněného nařízení je třeba vykládat tak, že pro účely určení jak exportovatelného přebytku, tak průměrné ztráty na tunu produktu je třeba zohlednit všechny objemy vyvážených produktů podle tohoto článku bez ohledu na to, zda byly skutečně vyplaceny náhrady.
               Přezkum čl. 6 odst. 4 a 5 nařízení Komise (ES) č. 314/2002 ze dne 20. února 2002, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro režim kvót v odvětví cukru, případně ve znění nařízení Komise (ES) č. 1140/2003 ze dne 27. června 2003 a nařízení Komise (ES) č. 38/2004, neodhalil skutečnosti, jimiž by mohla být dotčena jeho platnost.

               2)

               Přezkum nařízení Komise (ES) č. 2267/2000 ze dne 12. října 2000, kterým se pro hospodářský rok 1999/2000 stanoví dávky z výroby, jakož i koeficient pro výpočet doplňkové dávky v odvětví cukru; nařízení Komise (ES) č. 1993/2001 ze dne 11. října 2001, kterým se pro hospodářský rok 2000/2001 stanoví dávky z výroby v odvětví cukru, a nařízení Komise (ES) č. 1837/2002 ze dne 15. října 2002, kterým se pro hospodářský rok 2001/2002 stanoví dávky z výroby, jakož i koeficient pro doplňkovou dávku v odvětví cukru, neodhalil skutečnosti, jimiž by mohla být dotčena jejich platnost.
               Nařízení Komise (ES) č. 1762/2003 ze dne 7. října 2003, kterým se pro hospodářský rok 2002/03 stanoví dávky z výroby v odvětví cukru, a nařízení Komise (ES) č. 1775/2004 ze dne 14. října 2004, kterým se pro hospodářský rok 2003/04 stanoví dávky z výroby v odvětví cukru, jsou neplatná.

      (1)  Úř. věst. C 165, 15.7.2006.


title: Věc C-319/06: Žaloba podaná dne 20. července 2006 – Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství

text:
               16.9.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 224/26

         Žaloba podaná dne 20. července 2006 – Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství
   (Věc C-319/06)
   (2006/C 224/50)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: J. Enegren a G. Rozet, zmocněnci)

      Žalovaný: Lucemburské velkovévodství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Lucemburské velkovévodství tím, že:

                           (1)

                           prohlásilo, že ustanovení bodů 1, 2, 8 a 11 čl. 1 odst. 1 zákona ze dne 20. prosince 2002 představují ustanovení politiky, která spadá do „vnitrostátního veřejného pořádku“,

                           (2)

                           v čl. 1 odst. 1 bodu 3 tohoto zákona úplně neprovedlo ustanovení čl. 3 odst. 1 bodu a) směrnice 96/71/ES (1),

                           (3)

                           v čl. 7 odst. 1 tohoto zákona uvedlo podmínky, které jsou formulovány tak, že jim chybí jasnost nezbytná pro zajištění právní jistoty,

                           (4)

                           v článku 8 tohoto zákona uložilo, že dokumenty nezbytné pro kontrolu se mají uchovávat v Lucembursku u mandatáře s bydlištěm tamtéž, stanoveného ad hoc,

                     nesplnilo povinnosti, které pro ně vyplývají z čl. 3 odst. 1 a odst. 10 směrnice 96/71/ES, jakož i z článků 49 ES a 50 ES;

               —

               uložit Lucemburskému velkovévodství náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Svou první částí žalobního důvodu Komise v podstatě vytýká Lucemburskému velkovévodství, že ponechalo příliš extenzivní výklad pojmu „předpisy o veřejném pořádku“ uvedenému v čl. 3 odst. 10 první odrážce směrnice 96/71/ES. Tato část žalobního důvodu se týká zejména (1) povinnosti uložené vnitrostátním zákonodárcem, podle které se mají zaměstnávat pouze pracovníci, se kterými podniky, které vysílají své pracovníky do Velkovévodství, uzavřely písemnou pracovní smlouvu nebo kterým vydaly obdobný uznávaný dokument ve smyslu směrnice 91/553/EHS (2); (2) vnitrostátního předpisu týkajícího se automatického přizpůsobení odměňování vývoji životních nákladů; (3) předpisu týkajícího se právní úpravy práce na částečný pracovní úvazek a na dobu určitou a (4) těch předpisů, které se týkají kolektivních pracovních smluv.
   Svou druhou částí žalobního důvodu Komise vytýká Lucemburskému velkovévodství, že neprovedlo úplně čl. 3 odst. 1 bod a) směrnice 96/71/ES v rozsahu, v němž vnitrostátní právní předpisy omezují pojem „minimální doby odpočinku“ pouze na odpočinek v týdnu a nezahrnuje jiné doby odpočinku, jakými jsou denní odpočinek a přestávky v práci.
   Svou třetí a čtvrtou částí žalobního důvodu Komise konečně uplatňuje porušení článků 49 ES a 50 ES, které vyplývá z povinnosti uložené podnikům, jejichž pracovníci vykonávají stálou nebo dočasnou činnost v Lucembursku, (1) dát k dispozici pracovní a důlní inspekci „před zahájením prací na základě žádosti“ a „v nejkratší možné lhůtě“ podstatné informace nezbytné pro kontrolu a (2) určit mandatáře „ad hoc“ s bydlištěm v Lucembursku pověřeného uchováváním dokumentů nezbytných pro kontrolu povinností, které přísluší těmto podnikům.

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 96/71/ES ze dne 16. prosince 1996 o vysílání pracovníků v rámci poskytování služeb (Úř. věst. L 18, ze dne 21.1.1997, s. 1; Zvl. vyd. 05/02, s. 431).

      (2)  Směrnice Rady 91/553/EHS ze dne 14. října 1991, o povinnosti zaměstnavatele informovat zaměstnance o podmínkách pracovní smlouvy nebo pracovního poměru (Úř. věst. L 288, s. 32).


title: Věc C-473/11: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 18. září 2012 — Evropská komise v. Nizozemské království

text:
               8.12.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 379/20

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 18. září 2012 — Evropská komise v. Nizozemské království
   (Věc C-473/11) (1)

   2012/C 379/33
   Jednací jazyk: nizozemština
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 347, 26.11.2011.


title: Věc C-468/15 P: Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 26. října 2016 – PT Perindustrian dan Perdagangan Musim Semi Mas (PT Musim Mas) v. Rada Evropské unie, Evropská komise, Sasol Olefins & Surfactants GmbH, Sasol Germany GmbH „Kasační opravný prostředek — Dumping — Prováděcí nařízení (EU) č. 1138/2011 a nařízení (EU) č. 1241/2012 — Dovoz některých mastných alkoholů a jejich směsí pocházejících z Indie, Indonésie a Malajsie — Nařízení (ES) č. 1225/2009 — Článek 2 odst. 10 písm. i) — Úprava — Funkce obdobné funkcím obchodního zástupce vykonávajícího svou činnost za úplatu formou provize — Článek 2 odst. 10 první pododstavec — Rovnováha mezi běžnou hodnotou a vývozní cenou — Zásada řádné správy“

text:
               9.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/22

         Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 26. října 2016 – PT Perindustrian dan Perdagangan Musim Semi Mas (PT Musim Mas) v. Rada Evropské unie, Evropská komise, Sasol Olefins & Surfactants GmbH, Sasol Germany GmbH
   (Věc C-468/15 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Dumping - Prováděcí nařízení (EU) č. 1138/2011 a nařízení (EU) č. 1241/2012 - Dovoz některých mastných alkoholů a jejich směsí pocházejících z Indie, Indonésie a Malajsie - Nařízení (ES) č. 1225/2009 - Článek 2 odst. 10 písm. i) - Úprava - Funkce obdobné funkcím obchodního zástupce vykonávajícího svou činnost za úplatu formou provize - Článek 2 odst. 10 první pododstavec - Rovnováha mezi běžnou hodnotou a vývozní cenou - Zásada řádné správy“)
   (2017/C 006/26)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: PT Perindustrian dan Perdagangan Musim Semi Mas (PT Musim Mas) (zástupce: D. Luff, advokát)

      Další účastnice řízení: Rada Evropské unie (zástupci: J.-P. Hix, zmocněnec, ve spolupráci s N. Tuominenem, advokátem), Evropská komise (zástupci: J.-F. Brakeland a M. Franca, zmocněnci), Sasol Olefins & Surfactants GmbH, Sasol Germany GmbH

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnost PT Perindustrian dan Perdagangan Musim Semi Mas (PT Musim Mas) ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Radou Evropské unie.

               3)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 354, 26.10.2015.


title: Věc T-408/07: Žaloba podaná dne 7. listopadu 2007 – Crunch Fitness International v. OHIM – ILG (CRUNCH)

text:
               12.1.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 8/22

         Žaloba podaná dne 7. listopadu 2007 – Crunch Fitness International v. OHIM – ILG (CRUNCH)
   (Věc T-408/07)
   (2008/C 8/40)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Crunch Fitness International Inc. (New York, Spojené státy) (zástupce: J. Barry, solicitor)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: ILG Ltd (Dun Laoghaire, Irsko)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu ve vztahu ke třídě 41 ochranné známky Společenství;

               —

               ponechat zápis ochranné známky Společenství ve třídě 41 a

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: Obrazová ochranná známka „CRUNCH“ pro výrobky a služby ve třídách 9, 25 a 41 – Ochranná známka Společenství č. 62 083

      Majitel ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Účastnice řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: ILG Ltd

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Částečné prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství pro výrobky a služby ve třídách 9 a 25

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství rovněž pro služby ve třídě 41

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 50 odst. 1 písm. a), podpůrně čl. 50 odst. 2, nařízení Rady č. 40/94, jelikož odvolací senát nesprávně posoudil, že dotčená ochranná známka nebyla ve Společenství řádně užívána pro služby ve třídě 41.


title: Věc T-114/14: Žaloba podaná dne 17. února 2014 – Vicentin v. Rada

text:
               14.4.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 112/57

         Žaloba podaná dne 17. února 2014 – Vicentin v. Rada
   (Věc T-114/14)
   2014/C 112/74
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Vicentin SAIC (Avellaneda, Argentina) (zástupci: J. F. Bellis a R. Luff, advokáti)

      Žalovaní: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil prováděcí nařízení Rady (EU) č. 1194/2013 ze dne 19. listopadu 2013 o uložení konečného antidumpingového cla a o konečném výběru prozatímního cla uloženého na dovoz bionafty pocházející z Argentiny a Indonésie (Úř. věst. 2013 L 315, s. 2) v rozsahu, v němž se jí týká, a

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod tvrdí, že orgány se dopustily zjevně nesprávného posouzení skutečností, když došly k závěru, že došlo narušení cen sójových bobů a sójového oleje odůvodňujícímu použití druhého pododstavce čl. 2 odst. 5 základního antidumpingového nařízení (1).

               2.

               Druhý žalobní důvod tvrdí, že čl. 2 odst. 5 druhý pododstavec základního antidumpingového nařízení, tak jak ho orgány vykládají v této věci, by neměl být uplatňován na dovozy z členských států WTO, jelikož to je neslučitelné s Antidumpingovou dohodou WTO.

               3.

               Třetí žalobní důvod tvrdí, že při posuzování újmy nebyly vzaty v potaz faktory narušující příčinnou souvislost mezi tvrzenou újmou a údajnými dumpingovými dovozy, čímž došlo k porušení čl. 3 odst. 7 základního antidumpingového nařízení.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (Úř. věst. 2009, L 343, s. 51).


title: Věc T-231/13: Žaloba podaná dne 23. dubna 2013 — Wepa Lille v. Komise

text:
               15.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/37

         Žaloba podaná dne 23. dubna 2013 — Wepa Lille v. Komise
   (Věc T-231/13)
   2013/C 171/71
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Wepa Lille (Bousbecque, Francie) (zástupci: J.-M. Leprêtre a N. Chahid-Nouraï, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               na základě článku 263 SFEU s okamžitým účinkem zrušil směrnici Komise 2013/2/EU ze dne 7. února 2013, kterou se mění příloha I směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/62/ES o obalech a obalových odpadech v rozsahu, v jakém zařazuje navíjecí role, trubice a válce, kromě těch, které slouží jako součást výrobních strojů, na seznam názorných příkladů obalů

               —

               uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce šest žalobních důvodů, které jsou v podstatě stejné nebo podobné žalobním důvodům uplatněným ve věci T-202/13, Group’Hygiène v. Komise.


title: Věc C-591/10: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 19. července 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court of Justice (Chancery Division) — Spojené království) — Littlewoods Retail Ltd a další v. Her Majesty's Commissioners of Revenue and Customs ( „Druhá a šestá směrnice o DPH — Daň odvedená na vstupu — Vrácení přeplatku — Placení úroků — Podmínky“ )

text:
               29.9.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 295/5

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 19. července 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court of Justice (Chancery Division) — Spojené království) — Littlewoods Retail Ltd a další v. Her Majesty's Commissioners of Revenue and Customs
   (Věc C-591/10) (1)

   (Druhá a šestá směrnice o DPH - Daň odvedená na vstupu - Vrácení přeplatku - Placení úroků - Podmínky)
   2012/C 295/07
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   High Court of Justice (Chancery Division)

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Littlewoods Retail Ltd a další

      Žalovaný: Her Majesty's Commissioners of Revenue and Customs

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — High Court of Justice (Chancery Division) — Výklad článku 8 a přílohy A bodu 13 směrnice Rady 67/228/EHS ze dne 11. dubna 1967 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Struktura a způsoby použití společného systému daně z přidané hodnoty [neoficiální překlad] (Úř. věst. 71, s. 1303) — Výklad čl. 11 části A odst. 3 písm. b) a čl. 11 části C odst. 1 směrnice 77/388/EHS: šestá směrnice Rady ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23) — Vrácení přeplatku daně odvedené na vstupu — Použitelná úroková sazba

      Výrok

   Unijní právo je třeba vykládat v tom smyslu, že vyžaduje, aby osoba povinná k dani, která zaplatila přeplatek na dani z přidané hodnoty, kterou dotyčný členský stát vybral v rozporu s požadavky unijních právních předpisů v oblasti daně z přidané hodnoty, měla nárok na vrácení předmětné daně vybrané v rozporu s unijním právem a na vyplacení úroků z této částky daně. Určení, zda má být hlavní částka úročena na základě systému jednoduchých úroků, systému složených úroků nebo na základě jiného systému úroků, spadá do působnosti vnitrostátního práva, a to při dodržení zásad efektivity a rovnocennosti.

      (1)  Úř. věst. C 89,19.3.2011.


title: Věc T-674/13: Žaloba podaná dne 18. prosince 2013 — Gugler France v. OHIM — Gugler (GUGLER)

text:
               1.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 61/13

         Žaloba podaná dne 18. prosince 2013 — Gugler France v. OHIM — Gugler (GUGLER)
   (Věc T-674/13)
   2014/C 61/23
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Gugler France SA (Besançon, Francie) (zástupce: A. Grolée, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: Alexander Gugler (Maxdorf, Německo)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 16. října 2013 ve věci R 356/2012-4;

               —

               zrušil napadenou ochrannou známku;

               —

               uložil žalovanému a dalšímu účastníku řízení náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: obrazová ochranná známka „GUGLER“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 6, 17, 19, 22, 37, 39 a 42 — přihláška ochranné známky Společenství č. 3 324 902

      Majitel ochranné známky Společenství: další účastník řízení před odvolacím senátem

      Účastnice řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: žalobkyně

      Odůvodnění návrhu na prohlášení neplatnosti: důvody uvedené v čl. 52 odst. 1 písm. b) a v čl. 53 odst. 1 písm. c) ve spojení s čl. 8 odst. 4 nařízení o ochranné známce Společenství

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: prohlášení napadené ochranné známky Společenství za neplatnou

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zrušení napadeného rozhodnutí a zamítnutí návrhu na prohlášení neplatnosti

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 52 odst. 1 písm. b) a čl. 53 odst. 1 písm. c) nařízení o ochranné známce Společenství


title: Věc T-325/06: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 10. září 2008 – Boston Scientific v. OHIM – Terumo (CAPIO) ( Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Žádost o zápis slovní ochranné známky Společenství CAPIO — Starší národní slovní ochranná známka CAPIOX — Relativní důvody pro zamítnutí — Skutečné užívání ochranné známky — Článek 43 odst. 1 a 2 nařízení (ES) č. 40/94 — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst.1 písm. b) nařízení č. 40/94 )

text:
               25.10.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 272/23

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 10. září 2008 – Boston Scientific v. OHIM – Terumo (CAPIO)
   (Věc T-325/06) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Žádost o zápis slovní ochranné známky Společenství CAPIO - Starší národní slovní ochranná známka CAPIOX - Relativní důvody pro zamítnutí - Skutečné užívání ochranné známky - Článek 43 odst. 1 a 2 nařízení (ES) č. 40/94 - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst.1 písm. b) nařízení č. 40/94“)
   (2008/C 272/43)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Boston Scientific Ltd (Hastings, Barbados) (zástupci: P. Rath a W. Festl-Wietek, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem, vystupující jako vedlejší účastník před Soudem: Terumo Kabushiki Kaisha (Tokio, Japonsko) (zástupce: C. Bercial Arias, advokát)
   Předmět věci
   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 14. září 2006 (věc R 61/2006-2) týkajícího se námitkového řízení mezi Terumo Kabushiki Kaisha a Boston Scientific Ltd.
   Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Boston Scientific Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 326, 30.12.2006.


title: Věc C-376/08: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 23. prosince 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia — Itálie) — Serrantoni Srl, Consorzio stabile edili scrl v. Comune di Milano ( Veřejné zakázky na stavební práce — Směrnice 2004/18/ES — Články 43 ES a 49 ES — Zásada rovného zacházení — Skupiny podniků — Zákaz účasti consorzio stabile ( stálého konsorcia ) a společnosti, která je jeho členem, jakožto soutěžitelů na téže zakázce )

text:
               27.2.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 51/9

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 23. prosince 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia — Itálie) — Serrantoni Srl, Consorzio stabile edili scrl v. Comune di Milano
   (Věc C-376/08) (1)

   („Veřejné zakázky na stavební práce - Směrnice 2004/18/ES - Články 43 ES a 49 ES - Zásada rovného zacházení - Skupiny podniků - Zákaz účasti „consorzio stabile“ („stálého konsorcia“) a společnosti, která je jeho členem, jakožto soutěžitelů na téže zakázce“)
   2010/C 51/13
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Serrantoni Srl, Consorzio stabile edili scrl

      Žalovaná: Comune di Milano

      Za přítomnosti: Bora Srl Construzioni edili, Unione consorzi stabili Italia (UCSI), Associazione nazionale imprese edili (ANIEM),

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia — Výklad článků 39 ES, 43 ES, 49 ES a 81 ES a článku 4 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby (Úř. věst. L 134, s. 114) — Vnitrostátní právní úprava stanovující automatické vyloučení podniků příslušejících ke konsorciu v případě účasti tohoto konsorcia na řízení.

      Výrok

   Právo Společenství musí být vykládáno v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je právní úprava dotčená v původním řízení, která stanoví, že v řízení o zadání veřejné zakázky, jejíž výše nedosahuje prahové hodnoty stanovené v čl. 7 odst. 1 písm. c) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby, ale která má nepochybný přeshraniční význam, dojde k automatickému vyloučení jak stálého konsorcia, tak podniků, které jsou jeho členy, z účasti v tomto zadávacím řízení a budou jim uloženy trestní sankce, předloží-li tyto podniky v rámci téhož řízení nabídky, které konkurují nabídce tohoto konsorcia, třebaže nabídka uvedeného konsorcia nebyla podána jménem a v zájmu těchto podniků.

      (1)  Úř. věst. C 327, 20.12.2008.


title: Věc C-375/08: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 24. června 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Treviso — Itálie) — trestní řízení proti Luigimu Pontinimu, Emanuele Rechovi, Dinu Bonorovi, Giovannimu Foratovi, Lauře Forato, Adele Adami, Sinergie sas di Rech & C., Impresa individuale Forato Giovanni, Forato srl, Giglio srl, Impresa individuale Rech Emanuele, Ivo Colomberottovi, Agenzia Veneta per i pagamenti in agricoltura — AVEPA, Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA), Agrirocca di Rech Emanuele, Asolat di Rech Emanuele & C. ( „Zemědělství — Společná organizace trhů — Hovězí a telecí maso — Nařízení (ES) č. 1254/1999 — Finanční podpora Společenství týkající se zvláštních prémií na skot samčího pohlaví a extenzifikační prémie — Podmínky poskytnutí — Výpočet intenzity chovu zvířat chovaných v zemědělském podniku — Pojem krmné plochy, kterou lze využívat — Nařízení (EHS) č. 3887/92 a (ES) č. 2419/2001 — Integrovaný administrativní a kontrolní systém pro některé režimy podpor Společenství — Vnitrostátní právní úprava vyžadující pro poskytnutí finančních podpor Společenství předložení platného právního titulu dokládajícího užívání obhospodařovaných krmných ploch“ )

text:
               14.8.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 221/5

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 24. června 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Treviso — Itálie) — trestní řízení proti Luigimu Pontinimu, Emanuele Rechovi, Dinu Bonorovi, Giovannimu Foratovi, Lauře Forato, Adele Adami, Sinergie sas di Rech & C., Impresa individuale Forato Giovanni, Forato srl, Giglio srl, Impresa individuale Rech Emanuele, Ivo Colomberottovi, Agenzia Veneta per i pagamenti in agricoltura — AVEPA, Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA), Agrirocca di Rech Emanuele, Asolat di Rech Emanuele & C.
   (Věc C-375/08) (1)

   (Zemědělství - Společná organizace trhů - Hovězí a telecí maso - Nařízení (ES) č. 1254/1999 - Finanční podpora Společenství týkající se zvláštních prémií na skot samčího pohlaví a extenzifikační prémie - Podmínky poskytnutí - Výpočet intenzity chovu zvířat chovaných v zemědělském podniku - Pojem krmné plochy, kterou lze využívat - Nařízení (EHS) č. 3887/92 a (ES) č. 2419/2001 - Integrovaný administrativní a kontrolní systém pro některé režimy podpor Společenství - Vnitrostátní právní úprava vyžadující pro poskytnutí finančních podpor Společenství předložení platného právního titulu dokládajícího užívání obhospodařovaných krmných ploch)
   2010/C 221/06
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale di Treviso

      Účastníci původního trestního řízení

   Luigi Pontini, Emanuele Rech, Dino Bonora, Giovanni Forato, Laura Forato, Adele Adami, Sinergie sas di Rech C., Impresa individuale Forato Giovanni, Forato srl, Giglio srl, Impresa individuale Rech Emanuele, Ivo Colomberotto, Agenzia Veneta per i pagamenti in agricoltura — AVEPA, Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA), Agrirocca di Rech Emanuele, Asolat di Rech Emanuele C.

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Tribunale di Treviso — Výklad nařízení Rady č. 1254/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem (Úř. věst. L 160, s. 21) — Pojem „krmná plocha“ — Vnitrostátní právní úprava, která v případě, že neexistuje vlastnický právní titul, podřizuje poskytnutí finanční podpory Společenství předložením platného právního titulu, jenž odůvodňuje užívání krmných ploch

      Výrok

   Právní úprava Společenství, a především nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem nepodmiňují vyhovění žádosti o zvláštní prémie na skot samčího pohlaví nebo extenzifikační prémie předložením platného právního titulu dokládajícího právo žadatele o podpory užívat krmné plochy, které jsou předmětem této žádosti. Právní úprava Společenství však nebrání tomu, aby členské státy uložily ve svých právních předpisech povinnost takový titul předložit za podmínky, že budou respektovány cíle sledované právní úpravou Společenství, jakož i obecné zásady práva Společenství, zejména pak zásada proporcionality.

      (1)  Úř. věst. C 327, 20.12.2008.


title: Věc T-57/13: Usnesení Tribunálu ze dne 19. března 2014 – Club Hotel Loutraki a další v. Komise „Žaloba na neplatnost — Státní podpora — Provozování videoloterijních terminálů — Udělení výhradní licence Řeckou republikou — Rozhodnutí konstatující neexistenci státní podpory — Dopis určený stěžovatelům — Akt, který nelze napadnout žalobou — Nepřípustnost“

text:
               26.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 159/26

         Usnesení Tribunálu ze dne 19. března 2014 – Club Hotel Loutraki a další v. Komise
   (Věc T-57/13) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Státní podpora - Provozování videoloterijních terminálů - Udělení výhradní licence Řeckou republikou - Rozhodnutí konstatující neexistenci státní podpory - Dopis určený stěžovatelům - Akt, který nelze napadnout žalobou - Nepřípustnost“)
   2014/C 159/36
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobci: Club Hotel Loutraki AE (Loutraki, Řecko); Vivere Entertainment AE (Atény, Řecko); Theros International Gaming, Inc. (Patras, Řecko); Elliniko Casino Kerkyras (Atény); Casino Rodos (Rhodos, Řecko) a Porto Carras AE (Alimos, Řecko) (zástupce: S. Pappas, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: M. Afonso a P. J. Loewenthal, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Řecká republika (zástupce: E. M. Mamouna, zmocněnec) a Organismos Prognostikon Agonon Podosfairou AE (OPAP) (Atény) (zástupci: původně K. Fountoukakos-Kyriakakos, solicitor, L. Van den Hende a M. Sánchez Rydelski, advokáti, poté M. Petite a A. Tomtsis, advokáti)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí, které bylo obsaženo v dopise Komise ze dne 29. listopadu 2012 týkajícím se stížnosti žalobců ohledně státní podpory údajně přiznané řeckými orgány ve prospěch OPAP.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá jako nepřípustná.

               2)

               Club Hotel Loutraki AE, Vivere Entertainment AE, Theros International Gaming, Inc., Elliniko Casino Kerkyras, Casino Rodos a Porto Carras AE ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí a Organismos Prognostikon Agonon Podosfairou AE (OPAP).

               3)

               Řecká republika ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 114, 20.4.2013.


               14.10.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 249/19

         (2006/C 249/40)
   Poslední publikace Soudního dvora v Úředním věstníku Evropské unie

         Úř. věst. C 237, 30.9.2006

   Dřívější publikace

      Úř. věst. C 224, 16.9.2006

      Úř. věst. C 212, 2.9.2006

      Úř. věst. C 190, 12.8.2006

      Úř. věst. C 178, 29.7.2006

      Úř. věst. C 165, 15.7.2006

      Úř. věst. C 154, 1.7.2006

   Tyto texty jsou k dispozici na adrese:

               EUR-Lex:http://eur-lex.europa.eu


title: Věc T-194/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 28. ledna 2016 – Bristol Global v. OHIM – Bridgestone (AEROSTONE) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství AEROSTONE — Starší slovní ochranné známky Společenství STONE a BRIDGESTONE — Starší nepřihlášená obrazová národní ochranná známka BRIDGESTONE — Relativní důvod pro zamítnutí — Částečné odmítnutí zápisu“

text:
               14.3.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 98/33

         Rozsudek Tribunálu ze dne 28. ledna 2016 – Bristol Global v. OHIM – Bridgestone (AEROSTONE)
   (Věc T-194/14) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství AEROSTONE - Starší slovní ochranné známky Společenství STONE a BRIDGESTONE - Starší nepřihlášená obrazová národní ochranná známka BRIDGESTONE - Relativní důvod pro zamítnutí - Částečné odmítnutí zápisu“)
   (2016/C 098/43)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Bristol Global Co. Ltd (Birmingham, Spojené království) (zástupkyně: F. Bozhinova, advokátka)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: S. Palmero Cabezas, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Bridgestone Corp. (Tokyo, Japonsko) (zástupci: M. Blair, solicitor, poté S. Malynicz, barrister, C. Balme a K. Gilbert, solicitors)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 12. prosince 2013 (věc R 916/2013-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Bridgestone Corp. a Bristol Global Co. Ltd.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Bristol Global Co. Ltd ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Úřadem pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) a Bridgestone Corp.

      (1)  Úř. věst. C 151, 19.5.2014.


title: Věc T-418/04: Žaloba podaná dne 15. října 2004 Confcooperative a dalšími proti Komisi Evropských společenství

text:
               4.12.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 300/53

         Žaloba podaná dne 15. října 2004 Confcooperative a dalšími proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-418/04)
   (2004/C 300/103)
   Jednací jazyk: italština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 15. října 2004 žaloba směřující proti Komisi Evropských společenství podaná Confcooperative, Unione regionale della Cooperazione FVG Federagricole, Consorzio Friulvini S.C.a.r.l., Cantina Sociale di Ramoscello, S. Vito S.C.a.r.l., Cantina Produttori Cormòns S.C.a.r.l. a Luigi Soini, zastoupenými Faustem Capellim.
   Žalobci navrhují, aby Soud:

               —

               zrušil vysvětlující poznámku připojenou k položce č. 103 přílohy I nařízení Komise č. 1429/2004, která se týká časového omezení používání označení „Tocai friulano“ do 31. března 2007,

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou totožné s žalobními důvody a hlavními argumenty uvedenými ve věci T-417/04 Regione Autonoma Friuli Venezia Giulia v. Komise. (1)

      (1)  Dosud nezveřejněna v Úředním věstníku.


title: Věc C-665/13: Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 21. října 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal do Trabalho de Lisboa – Portugalsko) – Sindicato Nacional dos Profissionais de Seguros e Afins v. Via Directa – Companhia de Seguros SA („Řízení o předběžné otázce – Článek 53 odst. 2 jednacího řádu – Listina základních práv Evropské unie – Zásada rovného zacházení a zásada zákazu diskriminace – Vnitrostátní právní úprava, kterou se stanoví snížení platů pro některé pracovníky ve veřejném sektoru – Neprovedení unijního práva – Zjevný nedostatek pravomoci Soudního dvora“)

text:
               19.1.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 16/11

      Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 21. října 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal do Trabalho de Lisboa – Portugalsko) – Sindicato Nacional dos Profissionais de Seguros e Afins v. Via Directa – Companhia de Seguros SA
      (Věc C-665/13) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Článek 53 odst. 2 jednacího řádu - Listina základních práv Evropské unie - Zásada rovného zacházení a zásada zákazu diskriminace - Vnitrostátní právní úprava, kterou se stanoví snížení platů pro některé pracovníky ve veřejném sektoru - Neprovedení unijního práva - Zjevný nedostatek pravomoci Soudního dvora“)
      (2015/C 016/16)
      Jednací jazyk: portugalština

         Předkládající soud

      Tribunal do Trabalho de Lisboa

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Sindicato Nacional dos Profissionais de Seguros e Afins

         Žalovaná: Via Directa – Companhia de Seguros SA

         Výrok

      Soudní dvůr zjevně nemá pravomoc rozhodnout o žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce podané rozhodnutím Tribunal do Trabalho de Lisboa (Portugalsko) ze dne 28. října 2013 (věc C-665/13).

         (1)  Úř. věst. C 85, 22.3.2014.


title: Věc C-79/06: Žaloba podaná dne  10. února 2006  Komisí Evropských společenství proti Francouzské republice

text:
               8.4.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 86/16

         Žaloba podaná dne 10. února 2006 Komisí Evropských společenství proti Francouzské republice
   (Věc C-79/06)
   (2006/C 86/30)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 10. února 2006 žaloba směřující proti Francouzské republice podaná Komisí Evropských společenství, zastoupenou M. Heller, jako zmocněnkyní, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Komise Evropských společenství navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               určil, že Francouzská republika tím, že nepřijala opatření, která vyplývají z rozsudku Soudního dvora Evropských společenství ze dne 27. listopadu 2003 ve věci C-429/01 (1), týkajícího se nesprávného a neúplného provedení směrnice 90/219/EHS (2), nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 228 odst. 1 Smlouvy o založení Evropského společenství;

               2.

               nařídil, aby Francouzská republika zaplatila Komisi Evropských společenství na účet „vlastní zdroje Evropského společenství“ penále ve výši 168 800 euro za každý den prodlení s plněním povinností vyplývajících z rozsudku ve věci C-429/01, ode dne, kdy byl rozsudek v této věci vydán, do dne, kdy budou povinnosti vyplývající z rozsudku vydaného ve věci C-429/01 splněny;

               3.

               uložil Francouzské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   Francouzská republika měla bezprostředně po rozsudku Soudního dvora zahájit nezbytné legislativní řízení a přijmout vhodné změny pro dosažení souladu se směrnicí 90/219/EHS.
   Do současné doby však nezbytné legislativní změny ani změny prováděcími právními předpisy stále ještě nebyly přijaty, 14 let, ba dokonce deset a sedm let po uplynutí lhůty k provedení a více než dva roky po rozsudku Soudního dvora, ve kterém bylo konstatováno nesplnění povinnosti.

      (1)  Recueil 2003, s. I-14355.

      (2)  Směrnice Rady 90/219/EHS ze dne 23. dubna 1990 o uzavřeném nakládání s geneticky modifikovanými mikroorganismy (MOGM), Úř. věst. L 117, s. 1; Zvl. vyd. 15/01, s. 381.


title: Věc C-48/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Østre Landsret (Dánsko) dne 28. ledna 2013 — Nordea Bank Danmark A/S v. Skatteministeriet (Ministerstvo financí)

text:
               6.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 101/11

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Østre Landsret (Dánsko) dne 28. ledna 2013 — Nordea Bank Danmark A/S v. Skatteministeriet (Ministerstvo financí)
   (Věc C-48/13)
   2013/C 101/24
   Jednací jazyk: dánština

      Předkládající soud

   Østre Landsret

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Nordea Bank Danmark A/S

      Žalované: Skatteministeriet (Ministerstvo financí)

      Předběžná otázka

   Musí být články 49 SFEU a 54 SFEU (dříve články 43 ES a 48 ES), jakož i články 31 a 34 Dohody o EHP vykládány tak, že brání členskému státu, který umožňuje společnosti usazené v tomto státě pravidelně odčítat ztráty ze stálé provozovny umístěné v jiném členském státě, aby dodatečně zdanil veškeré ztráty uvedené společnosti vzniklé ze stálé provozovny (nejsou-li pokryty zisky v budoucích letech) v případě, že je stálá provozovna zrušena a část činností této provozovny je převedena na společnost, která je rezidentem v témže státě jako stálá provozovna a patří do téže skupiny jako uvedená společnost, a v případě, kdy je třeba mít za to, že možnosti zohlednit dotčené ztráty byly vyčerpány?


title: Věc C-505/14: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 11. listopadu 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Münster – Německo) – Klausner Holz Niedersachsen GmbH v. Land Nordrhein-Westfalen „Řízení o předběžné otázce — Články 107 SFEU a 108 SFEU — Státní podpory — Podpora poskytnutá v rozporu s čl. 108 odst. 3 SFEU — Rozhodnutí soudu členského státu, kterým se určuje, že smlouva, kterou byla poskytnuta tato podpora, je platná — Překážka věci pravomocně rozsouzené — Konformní výklad — Zásada efektivity“

text:
               18.1.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 16/12

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 11. listopadu 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Münster – Německo) – Klausner Holz Niedersachsen GmbH v. Land Nordrhein-Westfalen
   (Věc C-505/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Články 107 SFEU a 108 SFEU - Státní podpory - Podpora poskytnutá v rozporu s čl. 108 odst. 3 SFEU - Rozhodnutí soudu členského státu, kterým se určuje, že smlouva, kterou byla poskytnuta tato podpora, je platná - Překážka věci pravomocně rozsouzené - Konformní výklad - Zásada efektivity“)
   (2016/C 016/14)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Landgericht Münster

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Klausner Holz Niedersachsen GmbH

      Žalovaný: Land Nordrhein-Westfalen

      Výrok

   Za takových okolností, jaké nastaly ve věci v původním řízení, brání unijní právo tomu, aby použití ustanovení vnitrostátního práva, které zakotvuje zásadu překážky věci pravomocně rozsouzené, znemožňovalo vnitrostátnímu soudu, který určil, že smlouvy, které jsou předmětem sporu, jenž mu byl předložen, představují státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, která byla poskytnuta v rozporu s čl. 108 odst. 3 třetí větou SFEU, vyvodit z tohoto porušení veškeré důsledky z důvodu pravomocného vnitrostátního soudního rozhodnutí, v němž bylo určeno, že tyto smlouvy jsou nadále platné, aniž bylo přezkoumáno, zda představují státní podporu.

      (1)  Úř. věst. C 65, 23.2.2015.


title: Věc T-297/10: Usnesení Tribunálu ze dne 11. října 2011 — DBV v. Komise ( „Žaloba na neplatnost — Dumping — Dovoz některých hliníkových kol pocházejících z Číny — Právo na obhajobu — Výpočet běžné hodnoty — Proporcionalita — Žaloba, která je částečně zjevně nepřípustná a částečně zjevně postrádá jakýkoli právní základ“ )

text:
               26.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 347/32

         Usnesení Tribunálu ze dne 11. října 2011 — DBV v. Komise
   (Věc T-297/10) (1)

   (Žaloba na neplatnost - Dumping - Dovoz některých hliníkových kol pocházejících z Číny - Právo na obhajobu - Výpočet běžné hodnoty - Proporcionalita - Žaloba, která je částečně zjevně nepřípustná a částečně zjevně postrádá jakýkoli právní základ)
   2011/C 347/54
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: DBV Deutscher Brennstoffvertrieb Würzburg GmbH (Würzburg, Německo) (zástupci: C. Rudolph a A. Günther, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: H. van Vliet a T. Maxian Rusche, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení nařízení Komise (EU) č. 404/2010 ze dne 10. května 2010 o uložení prozatímního antidumpingového cla na dovoz některých hliníkových kol pocházejících z Čínské lidové republiky (Úř. věst. L 117, s. 64).

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti DBV Deutscher Brennstoffvertrieb se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 246, 11.9.2010.


title: Věc C-202/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) dne 17. dubna 2013 — Sean Ambrose McCarthy, Helena Patricia McCarthy Rodriguez, Natasha Caley McCarthy Rodriguez v. Secretary of State for the Home Department

text:
               29.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 189/6

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) dne 17. dubna 2013 — Sean Ambrose McCarthy, Helena Patricia McCarthy Rodriguez, Natasha Caley McCarthy Rodriguez v. Secretary of State for the Home Department
   (Věc C-202/13)
   2013/C 189/12
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   High Court of Justice(England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Sean Ambrose McCarthy, Helena Patricia McCarthy Rodriguez, Natasha Caley McCarthy Rodriguez

      Žalovaný: Secretary of State for the Home Department

      Předběžné otázky

               1)

               Poskytuje článek 35 směrnice 2004/38/ES (1) o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států (dále jen „směrnice“) členským státům oprávnění přijmout opatření s obecnou působností k odepření, pozastavení nebo odnětí práva přiznaného čl. 5 odst. 2 směrnice, podle kterého jsou od vízové povinnosti osvobozeni rodinní příslušníci, kteří nejsou státními příslušníky členského státu EU, a kteří mají platnou pobytovou kartu vydanou na základě článku 10 směrnice (dále jen „držitelé pobytové karty“)?

               2)

               Může Spojené království na základě článku 1 Protokolu č. 20 o použití některých hledisek článku 26 Smlouvy o fungování Evropské unie na Spojené království a Irsko požadovat, aby držitelé pobytové karty získali před příjezdem na hranici vstupní vízum?

               3)

               V případě kladné odpovědi na první a druhou otázku, je přístup Spojeného království k držitelům pobytové karty v projednávané věci odůvodnitelný s ohledem na důkazy shrnuté v rozsudku předkládajícího soudu?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004 o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států, o změně nařízení (EHS) č. 1612/68 a o zrušení směrnic 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS (Úř. věst. L 158, s. 77).


title: Věc T-7/04: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 12. listopadu 2008 – Shaker v. OHIM – Limiñana y Botella (Limoncello della Costiera Amalfitana shaker) ( Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství Limoncello della Costiera Amalfitana shaker — Starší národní slovní ochranná známka LIMONCHELO — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 — Kasační opravný prostředek — Vrácení Soudním dvorem )

text:
               10.1.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/19

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 12. listopadu 2008 – Shaker v. OHIM – Limiñana y Botella (Limoncello della Costiera Amalfitana shaker)
   (Věc T-7/04) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství Limoncello della Costiera Amalfitana shaker - Starší národní slovní ochranná známka LIMONCHELO - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 - Kasační opravný prostředek - Vrácení Soudním dvorem“)
   (2009/C 6/37)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Shaker di L. Laudato & C. Sas (Vietri sul Mare, Itálie) (zástupce: F. Sciaudone, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: O. Montalto a P. Bullock, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Limiñana y Botella, SL (Monforte del Cid, Španělsko)
   Předmět věci
   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 24. října 2003 (věc R 933/2002-2), týkajícímu se námitkového řízení mezi Limiñana y Botella, SL, a Shaker di L. Laudato & C. Sas.
   Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Shaker di L. Laudato & C. Sas se ukládá náhrada veškerých nákladů řízení před Soudem a Soudním dvorem.

      (1)  Úř. věst. C 59, 6.3.2004.


title: Věc C-368/12: Usnesení Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 18. dubna 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour administrative d'appel de Nantes — Francie) — Adiamix v. Ministre de l'Économie at des Finances ( „Článek 53 odst. 2 jednacího řádu — Předběžná otázka — Státní podpory — Rozhodnutí Komise prohlašující režim státních podpor za neslučitelný se společným trhem — Vrácení podpor — Posouzení platností unijního aktu — Absence upřesnění stran důvodů ospravedlňujících potřebu odpovědi na předběžné otázky — Zjevná nepřípustnost“ )

text:
               3.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 225/48

         Usnesení Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 18. dubna 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour administrative d'appel de Nantes — Francie) — Adiamix v. Ministre de l'Économie at des Finances
   (Věc C-368/12) (1)

   (Článek 53 odst. 2 jednacího řádu - Předběžná otázka - Státní podpory - Rozhodnutí Komise prohlašující režim státních podpor za neslučitelný se společným trhem - Vrácení podpor - Posouzení platností unijního aktu - Absence upřesnění stran důvodů ospravedlňujících potřebu odpovědi na předběžné otázky - Zjevná nepřípustnost)
   2013/C 225/84
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour administrative d'appel de Nantes

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Adiamix

      Žalovaný: Ministre de l'Économie at des Finances

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Cour administrative d'appel de Nantes — Platnost rozhodnutí Komise 2004/343/ES ze dne 16. prosince 2003 o režimu podpory, kterou poskytla Francie při převzetí podniků v obtížích (Úr. věst. L 108, s. 38)

      Výrok

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná cour administrative d’appel de Nantes (Francie) rozhodnutím ze dne 26. července 2012 je zjevně nepřípustná.

      (1)  Úř. věst. C 295, 29.9.2012.


title: Věc T-568/15: Žaloba podaná dne 24. září 2015 – Morgese a další v. OHIM – All Star

text:
               30.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 398/68

         Žaloba podaná dne 24. září 2015 – Morgese a další v. OHIM – All Star
   (Věc T-568/15)
   (2015/C 398/82)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobci: Giuseppe Morgese (Barletta, Itálie), Pasquale Morgese (Barletta, Itálie), Felice D’Onofrio (Barletta, Itálie) (zástupce: D. Russo, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: All Star CV (Hilversum, Nizozemsko)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Přihlašovatel sporné ochranné známky: Žalobci

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Společenství obsahující slovní prvek „2 STAR 2S“ – Přihláška č. 1 0 1 61  065

      Řízení před OHIM: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu OHIM ze dne 1. července 2015, ve věci R 1906/2014-5

      Návrhová žádání

   Žalobci navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí a výrok odvolacího senátu;

               —

               žalobci požadují přiznání náhrady nákladů vzniklých v souvislosti s touto přihláškou a řízením před pátým odvolacím senátem a spolu s jakýmkoliv dalším opatřením či rozhodnutím, které by Tribunál mohl považovat za vhodné.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               V napadeném rozhodnutí se dospělo k nesprávnému závěru ohledně povahy a prvků ochranných známek, což mohlo významně ovlivnit relevantní spotřebitele.


title: Věc C-331/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Slovinsko) dne 8. července 2014 – Petar Kezić s.p. Trgovina Prizma v. Republika Slovenija – Ministrstvo za finance

text:
               8.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 303/30

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Slovinsko) dne 8. července 2014 – Petar Kezić s.p. Trgovina Prizma v. Republika Slovenija – Ministrstvo za finance
   (Věc C-331/14)
   2014/C 303/38
   Jednací jazyk: slovinština

      Předkládající soud

   Vrhovno sodišče Republike Slovenije

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Petar Kezić s.p. Trgovina Prizma

      Žalovaná: Slovinská republika – Ministerstvo financí

      Předběžnáotázka

   Musí být ustanovení čl. 2 odst. 1 a čl. 4 odst. 1 šesté směrnice (1) vykládána v tom smyslu, že za okolností, jako jsou okolnosti v projednávaném případě – ve kterém určitá osoba koupí pozemky jako fyzická osoba, aniž by vůči ní byla v tomto kontextu uplatněna na vstupu DPH, a později na těchto pozemcích postaví jako nezávislý podnikatel nákupní centrum, zapíše do majetku svého podniku na základě vnitrostátních účetních předpisů pouze část pozemků, na kterých staví nákupní centrum, aby poté toto centrum spolu se všemi pozemky prodala kupujícímu –, je třeba mít za to, že tato osoba již z důvodu, že nezapsala pozemky mezi majetek jejího podniku, nezahrnuje tyto pozemky do systému DPH a tudíž není při prodeji těchto pozemků osobou povinnou k dani, která je povinna vypočíst a poté zaplatit DPH na výstupu?

      (1)  Šestá směrnice Rady ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (77/388/EHS), Úř. věst. L 145, s. 1