title: Věc T-542/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 8. října 2014 – Alouminion v. Komise „Státní podpory — Hliník — Preferenční sazba za elektřinu poskytovaná na základě smlouvy — Rozhodnutí, jímž byla podpora prohlášena za protiprávní a neslučitelnou s vnitřním trhem — Výpověď smlouvy — Pozastavení účinků výpovědi smlouvy v soudním řízení o předběžném opatření — Nová podpora“

text:
               24.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 421/30

         Rozsudek Tribunálu ze dne 8. října 2014 – Alouminion v. Komise
   (Věc T-542/11) (1)

   („Státní podpory - Hliník - Preferenční sazba za elektřinu poskytovaná na základě smlouvy - Rozhodnutí, jímž byla podpora prohlášena za protiprávní a neslučitelnou s vnitřním trhem - Výpověď smlouvy - Pozastavení účinků výpovědi smlouvy v soudním řízení o předběžném opatření - Nová podpora“)
   2014/C 421/41
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Alouminion AE (Maroussi, Řecko) (zástupci: G. Dellis, N. Korogiannakis, E. Chrysafis, D. Diakopoulos a N. Keramidas, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: D. Triantafyllou, É. Gippini Fournier, zmocněnci, ve spolupráci s V. Chatzopoulosem, advokátem)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE (DEI) (Atény, Řecko) (zástupci: E. Bourtzalas, D. Waelbroeck, A. Oikonomou, E. Salaka a C. Synodinos, advokáti)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2012/339/EU ze dne 13. července 2011 o státní podpoře SA.26117 – C 2/2010 (ex NN 62/2009), kterou Řecko poskytlo společnosti Aluminium of Greece SA (Úř. věst. 2012, L 166, s. 83)

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Komise 2012/339/EU ze dne 13. července 2011 o státní podpoře SA.26117 – C 2/2010 (ex NN 62/09), kterou Řecko poskytlo společnosti Aluminium of Greece SA se zrušuje.

               2)

               Komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností Alouminion AE.

               3)

               Společnost Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE (DEI) ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 370, 17.12.2011.


title: Věc T-263/12: Žaloba podaná dne 18. června 2012 — Manufacturing Support & Procurement Kala Naft v. Rada

text:
               25.8.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 258/24

         Žaloba podaná dne 18. června 2012 — Manufacturing Support & Procurement Kala Naft v. Rada
   (Věc T-263/12)
   2012/C 258/44
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Manufacturing Support & Procurement Kala Naft Co., Tehran (Teherán, Írán) (zástupci: F. Esclatine a S. Perrotet, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil nařízení Rady (EU) č. 267/2012 ze dne 23. března 2012;

               —

               uložil Radě náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně sedm žalobních důvodů, z nichž prvních šest je v podstatě podobných s prvními šesti důvody dovolávanými v rámci věci T-509/10, Manufacturing Support & Procurement Kala Naft v. Rada (1).
   Kromě toho předkládá žalobkyně žalobní důvod vycházející z protiprávnosti napadeného nařízení, neboť protiprávní byly předchozí akty zrušené rozsudkem Tribunálu ze dne 25. dubna 2012, Manufacturing Support & Procurement Kala Naft v. Rada (T-509/10, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí).

      (1)  Úř. věst. 2010, C 346, s. 57.


title: Věc T-114/08 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 6. března 2008 Luigim Marcucciem proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 14. prosince 2007 ve věci F-21/07, Marcuccio v. Komise

text:
               26.4.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 107/41

         Kasační opravný prostředek podaný dne 6. března 2008 Luigim Marcucciem proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 14. prosince 2007 ve věci F-21/07, Marcuccio v. Komise
   (Věc T-114/08 P)
   (2008/C 107/69)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Luigi Marcuccio (Tricase, Itálie) (zástupce: G. Cipressa, advokát)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek
   V každém případě:

               —

               zrušit napadené usnesení v plném rozsahu a bezvýjimečně;

               —

               určit, že žaloba v prvním stupni byla navrhovatelem podána intra dies;

               —

               určit, že žaloba v prvním stupni byla přípustná v plném rozsahu.

         Primárně:

               —

               vyhovět návrhovým žádáním obsaženým v žalobě v prvním stupni v plném rozsahu a bezvýjimečně;

               —

               uložit odpůrkyni náhradu veškerých nákladů řízení, které navrhovatel vynaložil jak v řízení v prvním stupni, tak v tomto řízení o kasačním opravném prostředku.

         Podpůrně:

               —

               vrátit projednávanou věc Soudu pro veřejnou službu, v jiném složení, aby rozhodl ve věci samé.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Navrhovatel se dovolává následujících důvodů kasačního opravného prostředku:

               1.

               Absolutní nedostatek odůvodnění v souvislosti se záměnou pojmu „škoda“ a konceptu vzniku události, která byla příčinou vzniku škody uvedené v druhém pododstavci článku 288 (bývalý článek 215) Smlouvy o ES.

               2.

               Porušení článku 288 Smlouvy o ES, čl. 46 prvního pododstavce statutu Soudního dvora, článku 90 služebního řádu úředníků Evropských společenství (dále jen „služební řád“), zásad právní jistoty, práva na soudní ochranu a práva na spravedlivý proces.

               3.

               Nesprávný a nepřiměřený výklad a použití pojmu „počáteční den“ nebo dies a quo pro určení přiměřené lhůty pro podání žaloby podle článku 288 Smlouvy o ES.

               4.

               Absolutní nedostatek odůvodnění mimo jiné z důvodu neprovedení šetření, jakož i porušení článku 90 služebního řádu a souvisejících obecných právních zásad v souvislosti s analýzou dne, od kterého počíná běžet lhůta pro podání žaloby podle článku 288 Smlouvy o ES.

               5.

               Absolutní nedostatek odůvodnění s ohledem na údajné opožděné podání žaloby navrhovatelem podle článku 288 Smlouvy o ES.

               6.

               Porušení článků 235 a 288 Smlouvy o ES, týkajících se pravomoci soudu Společenství v oblasti žaloby na náhradu škody, a neodůvodněné, svévolné a nelogické odchýlení od relevantní judikatury.

               7.

               Porušení pravidel spravedlivého procesu, se zvláštním odkazem na pravidla stanovená Evropskou úmluvou o ochraně lidských práv a základních svobod.


title: Věc T-436/07 P: Rozsudek Tribunálu ze dne 11. prosince 2009 — Giannopoulos v. Rada ( Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Úředníci — Přijímání — Zařazení do platové třídy — Žádost o přehodnocení zařazení — Článek 31 odst. 2 služebního řádu )

text:
               13.2.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 37/34

         Rozsudek Tribunálu ze dne 11. prosince 2009 — Giannopoulos v. Rada
   (Věc T-436/07 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Úředníci - Přijímání - Zařazení do platové třídy - Žádost o přehodnocení zařazení - Článek 31 odst. 2 služebního řádu“)
   2010/C 37/44
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Nikos Giannopoulos (Wezembeek-Oppem, Belgie) (zástupci: S. Rodrigues a C. Bernard-Glanz, advokáti)

      Další účastnice řízení: Rada Evropské unie (zástupci: M. Bauer a I. Šulce, zmocněnci)

      Předmět

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 20. září 2007, Giannopoulos v. Rada (F-111/06, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí), kterým je navrhováno zrušení uvedeného rozsudku.

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Pan Nikos Giannopoulos a Rada Evropské unie ponesou každý vlastní náklady řízení vynaložené v rámci tohoto řízení.

      (1)  Úř. věst. C 22, 26.1.2008.


title: Věc T-151/08: Žaloba podaná dne 21. dubna 2008 – Victor Guedes-Indústria e Comércio v. OHIM – Consorci de l'Espai Rural de Gallecs (GALLECS)

text:
               5.7.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/39

         Žaloba podaná dne 21. dubna 2008 – Victor Guedes-Indústria e Comércio v. OHIM – Consorci de l'Espai Rural de Gallecs (GALLECS)
   (Věc T-151/08)
   (2008/C 171/74)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Victor Guedes-Indústria e Comércio, SA (Lisabon, Portugalsko) (zástupce: B. Braga da Cruz, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: Consorci de l'Espai Rural de Gallecs (Barcelona, Španělsko)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 16. ledna 2008 ve věci R 986/2007-2;

               —

               uložit OHIM, aby zamítl přihlášku ochranné známky Společenství č. 3 710 597 pro výrobky zařazené do tříd 29 a 31; a

               —

               uložit dalšímu účastníku řízení před odvolacím senátem náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Consorci de l'Espai Rural de Gallecs

      Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka „GALLECS“ pro výrobky zařazené do tříd 29 a 31 – přihláška č. 3 710 597

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: národní obrazová ochranná známka „GALLO“ pro výrobky zařazené do třídy 29; národní obrazová ochranná známka „GALLO AZEITE NOVO“ pro výrobky zařazené do třídy 29; národní obrazová ochranná známka „AZEITE GALLO“ pro výrobky zařazené do třídy 29; národní obrazová ochranná známka „GALLO AZEITE NOVO“ pro výrobky zařazené do třídy 29; obrazová ochranná známka Společenství „GALLO“ pro výrobky zařazené do třídy 29

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Úplné zamítnutí námitky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) a čl. 8 odst. 5 nařízení Rady č. 40/94, jelikož dotčená ochranná známka je podobná starším ochranným známkám a její užívání by při zohlednění obvyklých praktik v příslušném obchodním sektoru, jakož i dalších okolností případu poškodilo rozlišovací způsobilost starších ochranných známek.


title: Věc F-36/16: Žaloba podaná dne 12. července 2016 – ZZ v. Komise

text:
               12.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 335/54

         Žaloba podaná dne 12. července 2016 – ZZ v. Komise
   (Věc F-36/16)
   (2016/C 335/70)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupci: N. de Montigny a J.-N. Louis, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí o nepovýšení žalobce do platové třídy AST7 v rámci povyšovacího období roku 2015.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               Zrušit rozhodnutí ze dne 13. listopadu 2015 o zveřejnění seznamu povýšených úředníků za povyšovací období roku 2015 v rozsahu, v němž nezahrnuje jméno žalobce;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc F-7/11: Žaloba podaná dne 2. února 2011 — AX v. ECB

text:
               21.5.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 152/33

         Žaloba podaná dne 2. února 2011 — AX v. ECB
   (Věc F-7/11)
   2011/C 152/58
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: AX (zástupci: L. Levi a M. Vandenbussche, advokáti)

      Žalovaná: Evropská centrální banka

      Předmět a popis sporu

   Návrh na zrušení rozhodnutí ECB o propuštění žalobce s účinností od 5. srpna 2010 a návrh na náhradu škody.

      Návrhová žádání žalobce

   Žalobce žádá, aby Soud pro veřejnou službu:

               —

               zrušil rozhodnutí ECB o propuštění žalobce ze dne 4. srpna 2010;

               —

               v důsledku toho nařídil, aby byl žalobce zařazen zpět na své pracovní místo s odpovídající publicitou tak, aby bylo očištěno jeho dobré jméno;

               —

               v každém případě nařídil náhradu morální újmy utrpěné žalobcem, ohodnocené ex aequo et bono na částku 20 000 eur;

               —

               uložit ECB náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-37/16: Žaloba podaná dne 26. ledna 2016 – Caffè Nero Group v. OHIM (CAFFÈ NERO)

text:
               21.3.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 106/42

         Žaloba podaná dne 26. ledna 2016 – Caffè Nero Group v. OHIM (CAFFÈ NERO)
   (Věc T-37/16)
   (2016/C 106/50)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Caffè Nero Group Ltd (Londýn, Spojené království) (zástupce: L. Cassidy, Solicitor)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Společenství „CAFFÈ NERO“ – Přihláška č. 13 436 175

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 6. listopadu 2015, ve věci R 954/2015-1

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               připustil přihlášku ochranné známky Společenství č. 13 436 175 k zápisu;

               —

               upustil od námitek k přihlášce ochranné známky Společenství podle čl. 7 odst. 1 písm. b), c) a g) a čl. 7 odst. 2;

               —

               povolil přihlášku ochranné známky Společenství k inzerci pro všechny druhy přihlašovaného zboží a služeb;

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b), c) a g) nařízení č. 207/2009;

               —

               porušení čl. 7 odst. 2 nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-5/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 14. července 2014 – BSH v. OHIM (Wash & Coffee) „Ochranná známka Společenství — Přihláška slovní ochranné známky Společenství Wash & Coffee — Absolutní důvod pro zamítnutí — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 — Zkoumání skutečností z moci úřední — Článek 76 odst. 1 nařízení č. 207/2009“

text:
               1.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 292/32

         Rozsudek Tribunálu ze dne 14. července 2014 – BSH v. OHIM (Wash & Coffee)
   (Věc T-5/12) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Přihláška slovní ochranné známky Společenství Wash & Coffee - Absolutní důvod pro zamítnutí - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Zkoumání skutečností z moci úřední - Článek 76 odst. 1 nařízení č. 207/2009“)
   2014/C 292/38
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: BSH Bosch und Siemens Hausgeräte GmbH (Mnichov, Německo) (zástupce: S. Biagosch, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: G. Schneider, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 7. listopadu 2011 (věc R 992/2011-4) týkajícímu se zápisu slovního označení Wash & Coffee jako ochranné známky Společenství.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti BSH Bosch und Siemens Hausgeräte GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 65, 3. 3. 2012.


title: Věc T-550/12: Žaloba podaná dne 21. prosince 2012 — bachmeier v. OHIM (oto-soft)

text:
               23.2.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 55/19

         Žaloba podaná dne 21. prosince 2012 — bachmeier v. OHIM (oto-soft)
   (Věc T-550/12)
   2013/C 55/34
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: bachmeier GmbH & Co. KG (Ramsau b. Berchtesgaden, Německo) (zástupkyně: D. Donath, advokátka)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 18. října 2012 ve věci R 1784/2011-1;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „oto-soft“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 1, 7, 8, 10, 41 a 44 — přihláška ochranné známky Společenství č. 9 836 081

      Rozhodnutí průzkumového referenta: zamítnutí přihlášky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009


title: Věc C-256/04: Žaloba podaná dne 15. června 2004 Komisí Evropských společenství proti Řecké republice

text:
               25.9.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 239/5

         Žaloba podaná dne 15. června 2004 Komisí Evropských společenství proti Řecké republice
   (Věc C-256/04)
   (2004/C 239/09)
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 15. června 2004 žaloba směřující proti Řecké republice podaná Komisí Evropských společenství zastoupenou Arnaudem Bordesem a Minasem Konstantinidisem, členy právní služby Komise.
   Komise navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               určil, že Řecká republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Rady 2001/89/ES (1) ze dne 23. října 2001 o opatřeních Společenství pro tlumení klasického moru prasat nebo v každém případě tím, že Komisi o těchto předpisech neuvědomila, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice;

               2.

               uložil Řecké republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní tvrzení:
   Lhůta pro provedení směrnice do vnitrostátního práva uplynula dne 31. října 2002.

      (1)  Úř. věst. L 316, 1.12.2001, s. 5.


title: Věc C-426/12: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 2. října 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Gerechtshof te 's-Hertogenbosch – Nizozemsko) – X v. Voorzitter van het managementteam van het onderdeel Belastingdienst/Z van de rijksbelastingdienst „Řízení o předběžné otázce — Směrnice 2003/96/ES — Zdanění energetických produktů a elektřiny — Článek 2 odst. 4 písm. b) — Dvojí použití energetických produktů — Pojem“

text:
               24.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 421/3

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 2. října 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Gerechtshof te 's-Hertogenbosch – Nizozemsko) – X v. Voorzitter van het managementteam van het onderdeel Belastingdienst/Z van de rijksbelastingdienst
   (Věc C-426/12) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Směrnice 2003/96/ES - Zdanění energetických produktů a elektřiny - Článek 2 odst. 4 písm. b) - Dvojí použití energetických produktů - Pojem“)
   2014/C 421/04
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Gerechtshof te 's-Hertogenbosch

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: X

      Žalovaný: Voorzitter van het managementteam van het onderdeel Belastingdienst/Z van de rijksbelastingdienst

      Výrok

               1)

               Článek 2 odst. 4 písm. b) směrnice Rady 2003/96/ES ze dne 27. října 2003, kterou se mění struktura rámcových předpisů Společenství o zdanění energetických produktů a elektřiny, ve znění směrnice Rady 2004/74/ES ze dne 29. dubna 2004, musí být vykládán v tom smyslu, že použití uhlí jakožto paliva při výrobě cukru a následné použití oxidu uhličitého, který vznikne spalováním tohoto energetického produktu, při výrobě chemických hnojiv, nepředstavuje „dvojí použití“ uvedeného energetického produktu ve smyslu tohoto ustanovení.
               Takové „dvojí použití“ naopak představuje použití uhlí jakožto paliva při výrobě cukru a následné použití oxidu uhličitého, který vznikne spalováním tohoto energetického produktu, v rámci téhož výrobního postupu, je-li nesporné, že výroba cukru nemůže bez použití oxidu uhličitého vzniklého spalováním uhlí proběhnout.

               2)

               Členský stát je za účelem výběru daně z energetických produktů, na něž se nevztahuje působnost směrnice 2003/96, oprávněn do vnitrostátního práva zavést pojem „dvojí použití“ s užším významem, než jaký tento pojem má ve smyslu čl. 2 odst. 4 písm. b) druhé odrážky uvedené směrnice ve znění směrnice 2004/74.

      (1)  Úř. věst. C 399, 22.12.2012.


title: Věc C-393/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Nejvyšším správním soudem (Česká republika) dne 5. října 2009 — Bezpečnostní softwarová asociace — Svaz softwarové ochrany v. Ministerstvo kultury

text:
               16.1.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 11/14

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Nejvyšším správním soudem (Česká republika) dne 5. října 2009 — Bezpečnostní softwarová asociace — Svaz softwarové ochrany v. Ministerstvo kultury
   (Věc C-393/09)
   2010/C 11/24
   Jednací jazyk: čeština

      Předkládající soud

   Nejvyšší správní soud

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Bezpečnostní softwarová asociace — Svaz softwarové ochrany

      Žalované: Ministerstvo kultury

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba čl. 1 odst. 2 směrnice Rady 91/250/EHS ze dne 14. května 1991 o právní ochraně počítačových programů (1) vykládat tak, že pro účely autorskoprávní ochrany počítačového programu jakožto autorského díla podle uvedené směrnice se „vyjádřením počítačového programu v jakékoliv formě“ rozumí také grafické uživatelské rozhraní počítačového programu nebo jeho část?

               2)

               V případě kladné odpovědi na první otázku, představuje televizní vysílání, jímž je veřejnosti umožněno smyslové vnímaní grafického uživatelského rozhraní počítačového programu nebo jeho části, ovšem bez možnosti tento program aktivně ovládat, sdělování autorského díla nebo jeho části veřejnosti ve smyslu čl. 3 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/29/ES ze dne 22. května 2001 o harmonizaci určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti (2)?

      (1)  Úř. věst. L 122, s. 42, zvláštní vydání v českém jazyce: Kapitola 17 Svazek 01 s. 114

      (2)  Úř. věst. L 167, s. 10, zvláštní vydání v českém jazyce: Kapitola 17 Svazek 01 s. 230


title: Věc C-85/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Supremo Španělsko) dne 12. února 2010 — Telefónica Móviles España S.A. v. Administración del Estado (Secretaría de Estado de Telecomunicaciones)

text:
               22.5.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 134/17

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Supremo Španělsko) dne 12. února 2010 — Telefónica Móviles España S.A. v. Administración del Estado (Secretaría de Estado de Telecomunicaciones)
   (Věc C-85/10)
   2010/C 134/26
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Tribunal Supremo

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Telefónica Móviles España S.A

      Žalovaný: Administración del Estado (Secretaría de Estado de Telecomunicaciones)

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba čl. 11 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/13/ES (1) ze dne 10. dubna 1997 o společném rámci pro obecná povolení a individuální licence v odvětví telekomunikačních služeb, a zejména požadavky zajistit optimální využití omezených zdrojů a podporovat inovační služby, vyložit v tom smyslu, že neumožňují vnitrostátní úpravu, která nespojuje poplatek z tohoto typu zdrojů (poplatek za přidělení veřejné radiové frekvence) se specifickým účelem, který s ním byl dříve výslovně spjat (financování výzkumu a vzdělávání v oblasti telekomunikací, jakož i plnění povinností veřejné služby), aniž by s ním byl spojen jiný zvláštní účel?

               2)

               Brání uvedený čl. 11 odst. 2, a zejména požadavky zajistit optimální využití omezených zdrojů a podporovat inovační služby, vnitrostátní úpravě, která bez zjevného odůvodnění a ve značné míře zvyšuje částku poplatku u digitálního systému DCS-1800, zatímco ji ponechává pro analogové systémy první generace, jako je TACS?

      (1)  Úř. věst. L 117, s. 15


title: Věc F-91/10: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 13. března 2013 — AK v. Komise ( „Veřejná služba — Úředníci — Článek 43 první pododstavec služebního řádu — Opožděné vyhotovení posudku o vývoji služebního postupu — Nemajetková újma — Ztráta naděje na povýšení“ )

text:
               25.5.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 147/31

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 13. března 2013 — AK v. Komise
   (Věc F-91/10) (1)

   (Veřejná služba - Úředníci - Článek 43 první pododstavec služebního řádu - Opožděné vyhotovení posudku o vývoji služebního postupu - Nemajetková újma - Ztráta naděje na povýšení)
   2013/C 147/56
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: AK (Esbo, Finsko) (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis a É. Marchal, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: G. Berscheid a J. Baquero Cruz, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí, kterým byl zamítnut žalobcův návrh na náhradu škody vzniklé v důsledku nevyhotovení posudků o vývoji služebního postupu a na zahájení administrativního šetření ke zjištění skutkových okolností stran obtěžování, a návrh na náhradu vzniklé škody.

      Výrok rozsudku

               1)

               Evropské komisi se ukládá povinnost zaplatit AK částku 15 000 eur jako náhradu nemajetkové újmy.

               2)

               Evropské komisi se ukládá povinnost zaplatit AK částku 4 000 eur jako náhradu za ztrátu naděje na povýšení do platové třídy A 5 či vyšší před 1. březnem 2008.

               3)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               4)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené AK.

      (1)  Úř. věst. C 13, 15.1.2011, s. 40.


title: Věc T-209/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 5. července 2012 — Deutscher Ring v. OHIM (Deutscher Ring Sachversicherungs-AG) ( „Ochranná známka Společenství — Přihláška slovní ochranné známky Společenství Deutscher Ring Sachversicherungs-AG — Absolutní důvod pro zamítnutí — Popisný charakter — Rozlišovací způsobilost — Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 207/2009“ )

text:
               11.8.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 243/17

         Rozsudek Tribunálu ze dne 5. července 2012 — Deutscher Ring v. OHIM (Deutscher Ring Sachversicherungs-AG)
   (Věc T-209/10) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Přihláška slovní ochranné známky Společenství Deutscher Ring Sachversicherungs-AG - Absolutní důvod pro zamítnutí - Popisný charakter - Rozlišovací způsobilost - Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 207/2009)
   2012/C 243/31
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Deutscher Ring Sachversicherungs-AG (Hamburk, Německo) (zástupkyně: A. Busse, advokátka)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: G. Schneider, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 11. března 2010 (věc R 1290/2009-1) týkajícímu se přihlášky k zápisu slovní ochranné známky Deutscher Ring Sachversicherungs-AG jako ochranné známky Společenství.

      Výrok

               1)

               Rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) OHIM ze dne 11. března 2010 (věc R 1290/2009-1) se zrušuje.

               2)

               OHIM se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 179, 3.7.2010.


title: Věc T-306/08 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 1. srpna 2008 Kurtem-Wolfgangem Braunem-Neumannem proti usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 23. května 2008 ve věci F-79/07, Braun-Neumann v. Parlament

text:
               27.9.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 247/22

         Kasační opravný prostředek podaný dne 1. srpna 2008 Kurtem-Wolfgangem Braunem-Neumannem proti usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 23. května 2008 ve věci F-79/07, Braun-Neumann v. Parlament
   (Věc T-306/08 P)
   (2008/C 247/43)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Kurt-Wolfgang Braun-Neumann (Lohr am Main, Německo) (zástupce: P. Ames, advokát)

      Další účastník řízení: Evropský parlament
   Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

               —

               zrušit usnesení Soudu pro veřejnou službu Evropské unie ze dne 23. května 2008 ve věci F-79/07;

               —

               rozhodnout spor a vyhovět žalobě účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek a tomu odpovídajícím způsobem uložit Parlamentu, aby mu se zpětnou účinností ode dne 1. srpna 2004 vyplatil druhou polovinu pozůstalostního důchodu po paní Mandt ve výši 1 670,84 eur měsíčně, spolu s úroky podle úrokové míry pro mezní zápůjční facilitu Evropské centrální banky zvýšenými o 3 %;

               —

               podpůrně vrátit věc zpět k rozhodnutí Soudu pro veřejnou službu Evropské unie.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Kasační opravný prostředek směřuje proti usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 23. května 2008 ve věci F-79/07, Braun-Neumann v. Parlament, kterým se odmítá jako nepřípustná žaloba účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek.
   Za účelem odůvodnění svého kasačního opravného prostředku účastník řízení, který jej podal, uplatňuje, že se Soud pro veřejnou službu dopustil nesprávného právního posouzení v rámci svého výkladu čl. 90 odst. 2 Služebního řádu úředníků Evropského společenství, jelikož výklad, který přijal, je v rozporu se základními zásadami práva Společenství. Podle názoru účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek je výklad dopisu jakožto aktu, který nepříznivě zasahuje do právního postavení prvně jmenovaného, Soudem chybný. Navíc, zásadě právní jistoty může být učiněno za dost pouze tehdy, budeme-li mít za to, že nedostatek poučení o možných prostředcích nápravy brání začátku běhu lhůty, jelikož jinak by byla podkopána práva účastníka řízení. Konečně, výklad Soudu je třeba s ohledem na důsledky pro účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek považovat za nepřiměřený.


title: Věc T-89/05: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne  27. října 2005  – GAEC Salat v. Komise ( Žaloba pro nečinnost — Žaloba týkající se chráněného označení původu  Salers  — Nařízení (ES) č. 828/2003 — Zaujetí stanoviska Komise — Zjevná nepřípustnost )

text:
               14.1.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 10/21

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 27. října 2005 – GAEC Salat v. Komise
   (Věc T-89/05) (1)

   („Žaloba pro nečinnost - Žaloba týkající se chráněného označení původu ‚Salers‘ - Nařízení (ES) č. 828/2003 - Zaujetí stanoviska Komise - Zjevná nepřípustnost“)
   (2006/C 10/42)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: GAEC Salat (Farges, Francie) (zástupce: F. Delpeuch, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupce: F. Clotuche-Duvieusart, zmocněnec)
   Předmět věci
   Žaloba pro nečinnost domáhající se toho, aby bylo určeno, že Komise nerozhodla o žalobě podané žalobkyní proti Francouzské republice
   Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se jako zjevně nepřípustná odmítá.

               2)

               Žalobkyni se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 106, 30.4.2005.


title: Věc C-472/13: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 26. února 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bayerisches Verwaltungsgericht München – Německo) – Andre Lawrence Shepherd v. Bundesrepublik Deutschland „Řízení o předběžné otázce — Prostor svobody, bezpečnosti a práva — Azyl — Směrnice 2004/83/ES — Článek 9 odst. 2 písm. b), c) a e) — Minimální normy, které musí splňovat státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, aby mohli žádat o postavení uprchlíka — Podmínky pro získání postavení uprchlíka — Akty pronásledování — Tresty pro vojáka Spojených států, který odmítl sloužit v Iráku“

text:
               27.4.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/7

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 26. února 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bayerisches Verwaltungsgericht München – Německo) – Andre Lawrence Shepherd v. Bundesrepublik Deutschland
   (Věc C-472/13) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Prostor svobody, bezpečnosti a práva - Azyl - Směrnice 2004/83/ES - Článek 9 odst. 2 písm. b), c) a e) - Minimální normy, které musí splňovat státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, aby mohli žádat o postavení uprchlíka - Podmínky pro získání postavení uprchlíka - Akty pronásledování - Tresty pro vojáka Spojených států, který odmítl sloužit v Iráku“)
   (2015/C 138/08)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bayerisches Verwaltungsgericht München

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Andre Lawrence Shepherd

      Žalovaná: Bundesrepublik Deutschland

      Výrok

               1)

               Ustanovení čl. 9 odst. 2 písm. e) směrnice Rady 2004/83/ES ze dne 29. dubna 2004 o minimálních normách, které musí splňovat státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, aby mohli žádat o postavení uprchlíka nebo osoby, která z jiných důvodů potřebuje mezinárodní ochranu, a o obsahu poskytované ochrany musí být vykládána v tom smyslu, že:

                           —

                           se vztahují na všechny příslušníky ozbrojených sil, včetně logistického nebo podpůrného personálu;

                           —

                           se týkají situace, kdy by spáchání válečných zločinů v daném konfliktu předpokládala samotná vykonávaná vojenská služba, včetně situací, kdy by se žadatel o přiznání postavení uprchlíka účastnil spáchání takových zločinů jen nepřímo, jelikož by při plnění svých úkolů s rozumnou mírou pravděpodobnosti poskytl nezbytnou podporu pro přípravu nebo uskutečnění těchto zločinů;

                           —

                           se nevztahují výhradně na situace, kdy je prokázáno, že válečné zločiny již byly spáchány nebo by mohly spadat do pravomoci Mezinárodního trestního soudu, ale též na situace, kdy je žadatel o přiznání postavení uprchlíka schopen prokázat, že je vysoce pravděpodobné, že takové činy budou spáchány;

                           —

                           posouzení skutečností, které provádí pod soudní kontrolou pouze vnitrostátní orgány za účelem kvalifikace situace dotyčné služby, musí vycházet ze souboru indicií, které mohou s ohledem na všechny dané okolnosti, zejména okolnosti týkající se významných skutečností týkajících se země původu v okamžiku rozhodnutí o žádosti, jakož i konkrétního postavení a osobní situace žadatele, prokázat, že v důsledku situace služby je uskutečnění tvrzených válečných zločinů pravděpodobné;

                           —

                           při posuzování, které je věcí vnitrostátních orgánů, musí být vzaty v úvahu okolnosti, že vojenský zásah byl zahájen na základě mandátu Rady bezpečnosti Organizace Spojených národů nebo na základě konsenzu mezinárodního společenství a že stát nebo státy, které provádí operace, stíhají válečné zločiny, a

                           —

                           odepření výkonu vojenské služby musí být jediným prostředkem umožňujícím žadateli o přiznání postavení uprchlíka vyhnout se účasti na tvrzených válečných zločinech, a že pokud tedy tento žadatel nevyužil řízení za účelem získání postavení odpírače vojenské služby z důvodu svědomí, taková okolnost vylučuje jakoukoli ochranu podle čl. 9 odst. 2 písm. e) směrnice 2004/83, ledaže uvedený žadatel prokáže, že neměl žádné řízení takové povahy ve své konkrétní situaci k dispozici.

               2)

               Ustanovení čl. 9 odst. 2 písm. b) a c) směrnice 2004/83 musí být vykládána v tom smyslu, že za takových okolností, jako jsou okolnosti ve věci v původním řízení, se nejeví, že by taková opatření, kterým je vystaven voják z důvodu odepření vykonat službu, jako jsou uložení trestu odnětí svobody nebo propuštění z armády, mohla být s ohledem na legitimní výkon práva dotyčného státu udržovat ozbrojené síly považována za natolik nepřiměřená nebo diskriminační, že by patřila mezi akty pronásledování, které uvádí tato ustanovení. Je však věcí vnitrostátních orgánů, aby tuto skutečnost ověřily.

      (1)  Úř. věst. C 336, 16.11.2013.


title: Věc T-275/15: Žaloba podaná dne 29. května 2015 – Hmicho v. Rada

text:
               7.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 294/71

         Žaloba podaná dne 29. května 2015 – Hmicho v. Rada
   (Věc T-275/15)
   (2015/C 294/86)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Samir Hmicho (Poole, Spojené království) (zástupci: V. Davies, Solicitor, a T. Eicke, QC)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Rady 2013/255/SZBP ze dne 31. května 2013 o omezujících opatřeních vůči Sýrii (Úř. věst. 2013 L 147, s. 14), nebo prováděcí rozhodnutí Rady (SZBP) 2013/383 ze dne 6. března 2015, kterým se provádí rozhodnutí 2013/255/SZBP o omezujících opatřeních vůči Sýrii (Úř. Vě st. 2015 L 64, s. 41), nebo prováděcí rozhodnutí Rady (SZBP) 2015/784 ze dne 19. května 2015, kterým se provádí rozhodnutí 2013/255/SZBP o omezujících opatřeních vůči Sýrii (Úř. věst. 2015 L 124, s. 13), v rozsahu, v jakém se týkají žalobce;

               —

               zrušil nařízení Rady (EU) č. 36/2012 ze dne 18. ledna 2012 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii (Úř. věst. 2012 L 16, s. 1), nebo prováděcí nařízení Rady (EU) 2015/375 ze dne 6. března 2015, kterým se provádí nařízení (EU) č. 36/2012 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii (Úř. věst. 2015 L 124, s. 1), nebo prováděcí nařízení Rady (EU) 2015/780 ze dne 19. května 2015, kterým se provádí nařízení (EU) č. 36/2012 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii (Úř. věst. 2015 L 64, s. 10), v rozsahu, v jakém se týkají žalobce;

               —

               zrušil rozhodnutí Rady obsažené v jejím dopise ze dne 20. května 2015, číslo SGS15/06024, kterým je potvrzeno označení žalobce a „změněna informace týkající se [žalobce], jak je uvedeno v prováděcím rozhodnutí a nařízení Rady“;

               —

               uložil Evropské unii povinnost nahradit škody žalobci;

               —

               uložil Radě náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce dva žalobní důvody.
   1. První žalobní důvod vycházející z neexistence právního základu omezujících opatření vůči němu nebo ze zjevně nesprávného posouzení na základě toho, že neexistuje žádné racionální propojení mezi ním a jednotlivci, na něž se mají vztahovat omezující opatření přijatá Unií, zejména těmi, kteří mají prospěch ze syrského režimu nebo jej podporují.
   2. Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že rozhodnutí Rady 2013/255/SZBP, 2015/383 a 2015/784, nařízení Rady č. 36/2012, č. 2015/375 a č. 2015/780, nebo rozhodnutí ze dne 20. května 2015 představují porušení základních práv žalobce, která jsou chráněna Listinou základních práv EU nebo Evropskou úmluvou o lidských právech, včetně žalobcova práva na lidskou důstojnost, práva na řádnou správu včetně práva na obhajobu, povinnosti odůvodnění a presumpce neviny, práva na účinný prostředek nápravy a spravedlivý proces, práva na respektování jeho soukromého a rodinného života, svobody podnikání a jeho vlastnického práva.


title: Věc C-233/12: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 4. července 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di La Spezia — Itálie) — Simone Gardella v. Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS) ( „Převedení nároků na důchod nabytých v členském státě — Články 45 SFEU a 48 SFEU — Vnitrostátní právní úprava, která neupravuje právo převést kapitál představující hodnotu příspěvků na důchodové pojištění zaplacených vnitrostátní instituci sociálního zabezpečení na mezinárodní organizaci se sídlem v jiném členském státě — Pravidlo započtení“ )

text:
               24.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 245/4

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 4. července 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di La Spezia — Itálie) — Simone Gardella v. Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS)
   (Věc C-233/12) (1)

   (Převedení nároků na důchod nabytých v členském státě - Články 45 SFEU a 48 SFEU - Vnitrostátní právní úprava, která neupravuje právo převést kapitál představující hodnotu příspěvků na důchodové pojištění zaplacených vnitrostátní instituci sociálního zabezpečení na mezinárodní organizaci se sídlem v jiném členském státě - Pravidlo započtení)
   2013/C 245/06
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale di La Spezia

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Simone Gardella

      Žalovaný: Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS)

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Tribunale Civile della Spezia — Výklad článků 20, 45, 48 a 145 až 147 SFEU a článku 15 Listiny základních práv Evropské unie — Převod nároků na důchod získaných v různých členských státech — Zaměstnanec mezinárodní organizace se sídlem v jiném členském státě — Vnitrostátní právní úprava, která nestanoví právo na převod příspěvků na důchodové pojištění odvedených vnitrostátní instituci sociálního zabezpečení do důchodového systému dotyčné mezinárodní organizace — Odmítnutí dané instituce sociálního zabezpečení uzavřít dohodu umožňující takový převod

      Výrok

   Články 45 SFEU a 48 SFEU musejí být vykládány v tom smyslu, že nebrání právní úpravě členského státu, která neumožňuje jeho státním příslušníkům zaměstnaným mezinárodní organizací, jako je Evropský patentový úřad, se sídlem na území jiného členského státu, převést do důchodového systému této organizace kapitál představující hodnotu nároků na důchod, které dříve nabyli na území svého členského státu původu, pokud neexistuje dohoda mezi uvedeným členským státem a uvedenou mezinárodní organizací, která by stanovila možnost takového převodu.
   V případě, kdy se nemůže uplatnit mechanismus převodu kapitálu představujícího hodnotu nároků na důchod dříve nabytých v členském státě do důchodového systému nového zaměstnavatele v jiném členském státě, musí být článek 45 SFEU vykládán v tom smyslu, že brání právní úpravě členského státu, která pro účely vzniku nároku na starobní důchod neumožňuje zohlednit doby zaměstnání, kterých občan Unie dosáhl u mezinárodní organizace, jakou je Evropský patentový úřad, se sídlem na území jiného členského státu.

      (1)  Úř. věst. C 217, 21.7.2012.


title: Věc C-215/06: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 3. července 2008 – Komise Evropských společenství v. Irsko (Nesplnění povinnosti státem — Neprovedení posouzení vlivů záměrů spadajících do působnosti směrnice 85/337/EHS na životní prostředí — Dodatečné povolení)

text:
               11.10.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 260/3

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 3. července 2008 – Komise Evropských společenství v. Irsko
   (Věc C-215/06) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Neprovedení posouzení vlivů záměrů spadajících do působnosti směrnice 85/337/EHS na životní prostředí - Dodatečné povolení)
   (2008/C 260/03)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: D. Recchia a D. Lawunmi, zmocněnkyně)

      Žalovaný: Irsko (zástupci: D. O'Hagan, zmocněnec, J. Connolly SC a G. Simons BL)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Články 2, 4 a 5 až 10 směrnice Rady 85/337/EHS ze dne 27. června 1985 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí (Úř. věst. L 175, s. 40; Zvl. vyd. 15/01, s. 248) – Nepřijetí opatření k zajištění, aby bylo provedeno posouzení vlivu záměrů spadajících do působnosti směrnice
   Výrok

               1)

               Irsko tím, že nepřijalo všechna opatření nezbytná k zajištění, aby:

                           —

                           záměry spadající do působnosti směrnice Rady 85/337/EHS ze dne 27. června 1985 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí, jak ve znění před změnou provedenou směrnicí Rady 97/11/ES ze dne 3. března 1997, tak po této změně, byly před svým úplným nebo částečným uskutečněním zváženy s ohledem na potřebu posouzení vlivů na životní prostředí a tam, kde mohou mít významný vliv na životní prostředí v důsledku své povahy, rozsahu nebo umístění, posouzeny z hlediska svých vlivů v souladu s články 5 až 10 směrnice 85/337, a

                           —

                           vydání povolení pro výstavbu větrného parku a pro doprovodné činnosti v Derrybrien, v hrabství Galway, jakož i uskutečnění prací předcházelo posouzení vlivů záměru na životní prostředí v souladu s články 5 až 10 směrnice 85/337, jak ve znění před změnou provedenou směrnicí 97/11, tak po této změně, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článků 2, 4 a 5 až 10 uvedené směrnice.

               2)

               Irsku se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 178, 29.7.2006.


title: Věc T-462/09: Žaloba podaná dne 17. listopadu 2009 — Storck v. OHIM — RAI (Ragolizia)

text:
               16.1.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 11/37

         Žaloba podaná dne 17. listopadu 2009 — Storck v. OHIM — RAI (Ragolizia)
   (Věc T-462/09)
   2010/C 11/68
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: August Storck KG (Berlín, Německo) (zástupci: I. Rohr, P. Goldenbaum a T. Melchert, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Radiotelevisione italiana SpA (RAI) (Řím, Itálie)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu ze dne 8. září 2009 (R 1779/2008-4);

               —

               uložit Úřadu náhradu nákladů řízení;

               —

               pro případ, že by se další účastnice řízení před odvolacím senátem účastnila řízení jako vedlejší účastník řízení, uložit jí náhradu vlastních nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „Ragolizia“ pro výrobky zařazené do třídy 30 (přihláška č. 5 201 835).

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Radiotelevisione italiana SpA (RAI).

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Slovní ochranná známka Společenství č. 4 771 762„FAVOLIZIA“.

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitkám a zamítnutí přihlášky.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009 (1), protože mezi kolidujícími ochrannými známkami neexistuje žádné nebezpečí záměny.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, 24.3.2009, s. 1).


title: Věc T-432/15: Žaloba podaná dne 31. července 2015 – Inditex v. OHIM – Ffauf (ZARA)

text:
               28.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 320/39

         Žaloba podaná dne 31. července 2015 – Inditex v. OHIM – Ffauf (ZARA)
   (Věc T-432/15)
   (2015/C 320/57)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Industria de Diseño Textil, SA (Inditex) (Arteixo, Španělsko) (zástupce: G. Macias Bonilla, P. López Ronda, G. Marín Raigal, E. Armero, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Ffauf SA (Lucemburk, Lucembursko)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Majitelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Společenství „ZARA“ – Přihláška ochranné známky Společenství č. 732 958

      Řízení před OHIM: Řízení o zrušení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 2. června 2015, ve věci R 867/2014-2

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí, zejména pokud jde o zrušení zápisu ochranné známky Společenství č. 732958 „ZARA“ pro napadené výrobky zařazené do tříd 29, 30, 31, 32 a 33;

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení, včetně nákladů řízení, které vznikly žalobkyni v řízení před zrušovacím oddělením a druhým odvolacím senátem OHIM.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení čl. 42 odst. 2, čl. 51 odst. 1 písm. a), čl. 52 odst. 2 a čl. 85 odst. 2 nařízení č. 207/2009;

               —

               Porušení pravidel uvedených v čl. 22 odst. 3 a čl. 22 odst. 4 nařízení č. 2868/95.


title: Věc C-178/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 24. března 2016 – Impresa di Costruzioni Ing. E. Mantovani SpA a Guerrato SpA v. Provincia autonoma di Bolzano, Agenzia per i procedimenti e la vigilanza in materia di contratti pubblici di lavori servizi e forniture (ACP), Autorità nazionale anticorruzione (ANAC)

text:
               27.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 232/4

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 24. března 2016 – Impresa di Costruzioni Ing. E. Mantovani SpA a Guerrato SpA v. Provincia autonoma di Bolzano, Agenzia per i procedimenti e la vigilanza in materia di contratti pubblici di lavori servizi e forniture (ACP), Autorità nazionale anticorruzione (ANAC)
   (Věc C-178/16)
   (2016/C 232/05)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Consiglio di Stato

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelky: Impresa di Costruzioni Ing. E. Mantovani SpA a Guerrato SpA

      Odpůrci: Provincia autonoma di Bolzano, Agenzia per i procedimenti e la vigilanza in materia di contratti pubblici di lavori servizi e forniture (ACP), Autorità nazionale anticorruzione (ANAC)

      Předběžná otázka

   Brání správnému použití čl. 45 odst. 2 písm. c) a g) a odst. 3 písm. a) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 (1) a zásad evropského práva na ochranu legitimního očekávání a právní jistoty, rovného zacházení, proporcionality a transparentnosti, zákazu zatěžování řízení a maximální otevřenosti trhu veřejných zakázek hospodářské soutěži, jakož i taxativnosti a určitosti činů, ze něž je možné uložit sankce, taková vnitrostátní právní úprava, jako je ustanovení čl. 38 odst. 1 písm. c) legislativního nařízení č. 163 ze dne 12. dubna 2006 (Codice dei contratti pubblici relativi a lavori, servizi e forniture in attuazione delle direttive 2004/17/CE (2) e 2004/18/CE [kodex veřejných zakázek na stavební práce, služby a dodávky provádějící směrnice 2004/17/ES a 2004/18/ES]), ve znění pozdějších změn, v rozsahu, ve kterém rozšiřuje obsah oznamovací povinnosti, která je v něm stanovena, ohledně neexistence pravomocných odsuzujících rozsudků (včetně rozsudků uplatňujících dohodu o vině a trestu) za trestné činy, které jsou v něm uvedené, na osoby vykonávající funkce v rámci podniků uchazečů, které ukončily výkon funkce v roce předcházejícím zveřejnění zadávacího řízení, a stanoví důvod pro vyloučení ze zadávacího řízení, pokud podnik neprokáže, že se v plném rozsahu a účinně distancoval od trestně postihnutého jednání těchto osob, přičemž posouzení této skutečnosti ponechává na uvážení veřejného zadavatele a umožňuje mu, aby pod hrozbou vyloučení ze zadávacího řízení reálně uložil:

               (i)

               informační a oznamovací povinnosti týkající se trestních věcí, o kterých nebylo dosud rozhodnuto pravomocným rozsudkem (a tedy s nejistým výsledkem), které nejsou stanoveny zákonem, ani pokud jde o osoby vykonávající funkce;

               (ii)

               povinnosti spontánního distancování se od protiprávního jednání, které nejsou blíže určeny, pokud jde o druh jednání vylučujících protiprávnost, o příslušné časové období (které může i předcházet pravomocnosti trestního rozsudku) a o fáze řízení, v nichž k nim má dojít;

               (iii)

               povinnosti loajální spolupráce vymezené neurčitým způsobem, s odkazem na obecné ustanovení o dobré víře?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby (Úř. věst. L 134, s. 114).

      (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/17/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a poštovních služeb (Úř. věst. L 134, s. 1).


title: Věc T-542/13: Usnesení Tribunálu ze dne 25. března 2014 – Nizozemsko v. Komise

text:
               19.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 151/35

         Usnesení Tribunálu ze dne 25. března 2014 – Nizozemsko v. Komise
   (Věc T-542/13) (1)

   2014/C 151/45
   Jednací jazyk: nizozemština
   Předseda prvního senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 344, 23.11.2013.


title: Věc T-231/08: Žaloba podaná dne 17. července 2008 – Asenbaum Fine Arts v. OHIM (WIENER WERKSTÄTTE)

text:
               30.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 223/49

         Žaloba podaná dne 17. července 2008 – Asenbaum Fine Arts v. OHIM (WIENER WERKSTÄTTE)
   (Věc T-231/08)
   (2008/C 223/85)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Asenbaum Fine Arts Ltd (Londýn, Spojené království) (zástupce: P. Vögel, Rechtsanwalt

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               změnit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 10. dubna 2008 (věc R1571/2006-4) tak, aby bylo vyhověno odvolání podanému žalobkyní dne 29. listopadu 2006 v celém rozsahu; případně:
               zrušit napadené rozhodnutí a vrátit věc OHIM, aby řízení doplnil;

               —

               uložit OHIM náhradu nákladů řízení, včetně nákladů odvolacího řízení před odvolacím senátem.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „WIENER WERKSTÄTTE“ pro výrobky třídy 14 (přihláška č. 4 207 783).

      Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí přihlášky k zápisu.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 40/94 (1), jelikož ochranná známka, která byla předmětem přihlášky, není popisná ani nepostrádá rozlišovací způsobilost.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).


title: Věc F-27/16: Žaloba podaná dne 25. května 2016 – ZZ v. EASA

text:
               16.8.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 296/45

         Žaloba podaná dne 25. května 2016 – ZZ v. EASA
   (Věc F-27/16)
   (2016/C 296/56)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: ZZ (zástupci: S. Rodrigues a C. Bernard-Glanz, advokáti)

      Žalovaná: Evropská agentura pro bezpečnost letectví (EASA)

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí o převedení žalobkyně na jiné pracovní místo v zájmu služby.

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit napadené rozhodnutí a v případě potřeby též rozhodnutí o zamítnutí stížnosti;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.


title: Věc F-41/09: Žaloba podaná dne 7. dubna 2009 — Roumimper v. Europol

text:
               1.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 180/63

         Žaloba podaná dne 7. dubna 2009 — Roumimper v. Europol
   (Věc F-41/09)
   2009/C 180/115
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Jaques Pierre Roumimper (Zoetermeer, Nizozemsko) (zástupci: P. de Casparis a D. Dane, advokáti)

      Žalovaný: Evropský policejní úřad (Europol)

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí ze dne 12. června 2008, kterým byl žalobce informován o nemožnosti nabídnout mu trvalé zaměstnání, jakož i rozhodnutí ze dne 7. ledna 2009, kterým byla zamítnuta jeho stížnost podaná proti prvnímu rozhodnutí

      Návrhové žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí ze dne 12. června 2008, kterým žalovaný oznámil žalobci, že mu nemůže nabídnout trvalý pracovní poměr, jakož i rozhodnutí o stížnosti vydané dne 7. ledna 2009, kterým byly námitky, jež žalobce uplatnil proti rozhodnutí ze dne 12. června 2008, označeny za neopodstatněné;

               —

               uložit Europolu náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-27/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesverwaltungsgericht (Německo) dne 25. ledna 2008 – BIOS Naturprodukte GmbH v. Saarland

text:
               12.4.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 92/13

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesverwaltungsgericht (Německo) dne 25. ledna 2008 – BIOS Naturprodukte GmbH v. Saarland
   (Věc C-27/08)
   (2008/C 92/24)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Bundesverwaltungsgericht
   Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: BIOS Naturprodukte GmbH

      Žalovaná: Saarland (Sársko)
   Předběžné otázky
   Je třeba vykládat pojem léčivý přípravek uvedený v čl. 1 bodě 2 směrnice 2001/83/ES (1) ve znění směrnice 2004/27/ES (2) v tom smyslu, že výrobek určený ke konzumaci lidmi, označený jako doplněk stravy, je léčivým přípravkem „podle své funkce“, když obsahuje látky, které při dodržení doporučení konzumace vytištěného na balení ohrožují v nízkém dávkování obsaženém ve výrobku zdraví, bez možnosti dosáhnout léčivých účinků, které jsou však ve vysokém dávkování terapeuticky účinné?

      (1)  Úř. věst. L 311 s. 67.

      (2)  Úř. věst. L 136 s. 34.


title: Věc T-381/09: Usnesení Tribunálu ze dne 24. listopadu 2010 — RWE Transgas v. Komise ( Žaloba na neplatnost — Vnitřní trh se zemním plynem — Článek 22 směrnice 2003/55/ES — Dopis Komise žádající regulační orgán, aby změnil své rozhodnutí týkající se přiznání výjimky — Akt, který nelze napadnout žalobou — Nepřípustnost )

text:
               29.1.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 30/39

         Usnesení Tribunálu ze dne 24. listopadu 2010 — RWE Transgas v. Komise
   (Věc T-381/09) (1)

   (Žaloba na neplatnost - Vnitřní trh se zemním plynem - Článek 22 směrnice 2003/55/ES - Dopis Komise žádající regulační orgán, aby změnil své rozhodnutí týkající se přiznání výjimky - Akt, který nelze napadnout žalobou - Nepřípustnost)
   2011/C 30/72
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: RWE Transgas a.s. (Praha, Česká republika) (zástupci: původně W. Deselaers, D. Seeliger a S. Einhaus, poté W. Deselaers, D. Seeliger, S. Einhaus a T. Weck, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: G. Wilms, O. Beynet a B. Schima, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalobkyni: Česká republika (zástupce: M. Smolek, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žádost o zrušení rozhodnutí údajně obsaženého v dopise Komise ze dne 12. června 2009 adresovanému Bundezsnetzagentur (německý regulační orgán) na základě čl. 22 odst. 4 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/55/ES ze dne 26. června 2003 o společných pravidlech pro vnitřní trh se zemním plynem a o zrušení směrnice 98/30/ES (Úř. věst. L 176, s. 57; Zvl. vyd. 12/02, s. 230).

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnost RWE Transgas a.s. ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

               3)

               Česká republika ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 297, 5.12.2009.


title: Věc C-449/13: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 18. prosince 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal d'instance d'Orléans – Francie) – CA Consumer Finance v. Ingrid Bakkaus, Charline Bonato, rozená Savary, Florian Bonato „Řízení o předběžné otázce — Ochrana spotřebitele — Spotřebitelský úvěr — Směrnice 2008/48/ES — Předsmluvní informační povinnost — Povinnost provést kontrolu úvěruschopnosti dlužníka — Důkazní břemeno — Způsoby dokazování“

text:
               23.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 65/9

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 18. prosince 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal d'instance d'Orléans – Francie) – CA Consumer Finance v. Ingrid Bakkaus, Charline Bonato, rozená Savary, Florian Bonato
   (Věc C-449/13) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Ochrana spotřebitele - Spotřebitelský úvěr - Směrnice 2008/48/ES - Předsmluvní informační povinnost - Povinnost provést kontrolu úvěruschopnosti dlužníka - Důkazní břemeno - Způsoby dokazování“)
   (2015/C 065/13)
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Tribunal d'instance d'Orléans

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: CA Consumer Finance

      Žalovaní: Ingrid Bakkaus, Charline Bonato, rozená Savary, Florian Bonato

      Výrok

               1)

               Ustanovení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/48/ES ze dne 23. dubna 2008 o smlouvách o spotřebitelském úvěru a o zrušení směrnice Rady 87/102/EHS musí být vykládána v tom smyslu, že:

                           —

                           zaprvé brání vnitrostátní právní úpravě, podle které břemeno důkazu o nesplnění povinností stanovených v článcích 5 a 8 směrnice 2008/48 nese spotřebitel, a

                           —

                           zadruhé brání tomu, aby byl soud na základě standardní doložky nucen na spotřebitele pohlížet tak, že uznal úplné a řádné splnění předsmluvních povinností poskytovatele úvěru, neboť tato doložka vede k obrácení důkazního břemene v otázce splnění uvedených povinností, čímž může být narušena účinnost práv přiznaných směrnicí 2008/48.

               2)

               Článek 8 odst. 1 směrnice 2008/48 musí být vykládán zaprvé v tom smyslu, že nebrání tomu, aby bylo posouzení úvěruschopnosti spotřebitele provedeno jen na základě informací uvedených spotřebitelem, za podmínky, že tyto informace budou dostatečné a že jeho pouhá prohlášení budou podepřena doklady, a zadruhé, že neukládá poskytovateli úvěru povinnost provádět systematicky kontrolu informací poskytnutých spotřebitelem.

               3)

               Článek 5 odst. 6 směrnice 2008/48 musí být vykládán v tom smyslu, že sice nebrání tomu, aby poskytovatel úvěru poskytl spotřebiteli náležitá vysvětlení před posouzením jeho finanční situace a potřeb, může se však ukázat, že na základě posouzení úvěruschopnosti spotřebitele bude nezbytné upravit poskytnutá náležitá vysvětlení, která musí být spotřebiteli poskytnuta v dostatečném předstihu před podpisem úvěrové smlouvy, přičemž ale nemusí být vyhotovován zvláštní dokument.

      (1)  Úř. věst. C 313, 26.10.2013.


title: Věc C-160/08: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 29. dubna 2010 — Komise Evropských společenství v. Spolková republika Německo ( „Nesplnění povinnosti státem — Veřejné zakázky na služby — Články 43 ES a 49 ES — Směrnice 92/50/EHS a 2004/18/ES — Veřejné záchranné služby — Zdravotní přeprava v naléhavých případech a kvalifikovaná přeprava pacientů — Povinnost transparentnosti — Článek 45 ES — Činnosti, které jsou spjaty s výkonem veřejné moci — Článek 86 odst. 2 ES — Služby obecného hospodářského zájmu“ )

text:
               19.6.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 161/4

      Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 29. dubna 2010 — Komise Evropských společenství v. Spolková republika Německo
      (Věc C-160/08) (1)

      („Nesplnění povinnosti státem - Veřejné zakázky na služby - Články 43 ES a 49 ES - Směrnice 92/50/EHS a 2004/18/ES - Veřejné záchranné služby - Zdravotní přeprava v naléhavých případech a kvalifikovaná přeprava pacientů - Povinnost transparentnosti - Článek 45 ES - Činnosti, které jsou spjaty s výkonem veřejné moci - Článek 86 odst. 2 ES - Služby obecného hospodářského zájmu“)
      (2010/C 161/05)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: M. Kellerbauer a D. Kukovec, zmocněnci)

         Žalovaná: Spolková republika Německo (zástupci: M. Lumma a J. Miller, zmocněnci)

         Vedlejší účastník podporující žalovanou: Nizozemské království (zástupci: C. M. Wissels a Y. de Vries, zmocněnci)

         Předmět věci

      Nesplnění povinnosti státem — Porušení článků 43 ES a 49 ES a směrnice Rady 92/50/EHS ze dne 18. června 1992 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na služby (Úř. věst. L 209, s.1; Zvl. vyd. 06/01, s. 322), a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby (Úř. věst. L 134, s. 114; Zvl. vyd. 06/07, s. 132) — Praxe místních orgánů spočívající v přímém zadání, bez vyhlášení veřejné zakázky a při porušení zásad transparentnosti a zákazu diskriminace, smluv a koncesí pro poskytování záchranných služeb

         Výrok

                  1)

                  Spolková republika Německo tím, že nezveřejnila oznámení o výsledcích postupu zadávání veřejných zakázek, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 10 směrnice Rady 92/50/EHS ze dne 18. června 1992 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na služby ve spojení s článkem 16 této směrnice nebo, od 1. února 2006, z článku 22 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby ve spojení s čl. 35 odst. 4 této směrnice v rámci zadávání zakázek na veřejné služby zdravotní přepravy v naléhavých případech a kvalifikované služby přepravy pacientů podle podřízeného modelu ve spolkových zemích Sasko-Anhaltsko, Severní Porýní-Vestfálsko, Dolní Sasko a Sasko.

                  2)

                  Ve zbývající části se žaloba zamítá.

                  3)

                  Evropská komise, Spolková republika Německo a Nizozemské království ponesou vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 209, 15.8.2008.


title: Věc T-29/07: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 14. května 2008 – Lactalis Gestion Lait a Lactalis Investissements v. Rada ( Žaloba na neplatnost — Směrnice 2006/112/ES — Zrušení první směrnice o DPH — Částečné zrušení — Neexistence osobního dotčení — Nepřípustnost )

text:
               5.7.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/35

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 14. května 2008 – Lactalis Gestion Lait a Lactalis Investissements v. Rada
   (Věc T-29/07) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Směrnice 2006/112/ES - Zrušení první směrnice o DPH - Částečné zrušení - Neexistence osobního dotčení - Nepřípustnost“)
   (2008/C 171/65)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Lactalis Gestion Lait SNC (Laval, Francie) a Lactalis Investissements SNC (Laval) (zástupce: A. Philippart, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: A.-M. Colaert a M. Iosifidou, zmocněnci)
   Předmět věci
   Žádost o zrušení čl. 411 odst. 1 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1) v rozsahu, v němž zrušuje čtvrtý a osmý bod odůvodnění a první a třetí pododstavec článku 1 první směrnice Rady 67/227/EHS ze dne 11. dubna 1967 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu (Úř. věst. 71, 1967, s. 1301; Zvl. vyd. 09/01, s. 3).
   Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá jako nepřípustná.

               2)

               Není již namístě rozhodnout o návrzích Komise a Španělského království na vstup do řízení jako vedlejší účastníci.

               3)

               Lactalis Gestion Lait SNC a Lactalis Investissements SNC se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 69, 24.3.2007.


title: Věc T-337/15: Žaloba podaná dne 29. června 2015 – Bach Flower Remedies v. OHIM – Durapharma (RESCUE)

text:
               7.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 294/78

         Žaloba podaná dne 29. června 2015 – Bach Flower Remedies v. OHIM – Durapharma (RESCUE)
   (Věc T-337/15)
   (2015/C 294/93)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Bach Flower Remedies Ltd (Wimbledon, Spojené státy) (zástupce: I. Fowler, Solicitor)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Durapharma ApS (Stenstrup, Dánsko)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Majitelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Ochranná známka Společenství „RESCUE“ – Přihláška č. 6 473 755

      Řízení před OHIM: Řízení o prohlášení neplatnosti

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 26. března 2015, ve věci R 2551/2013-1

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil náhradu nákladů řízení žalovanému a další účastnici v řízení před odvolacím senátem, pokud se připojí k řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení čl. 52 odst. 1 písm. a) ve spojení s čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) a čl. 7 odst. 3 nařízení č. 207/2009


title: Věc C-7/12: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 20. června 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Augstākās tiesas Senāts — Lotyšsko) — Naděžda Riežniece v. Latvijas Republikas Zemkopības ministrija, Lauku atbalsta dienests ( „Sociální politika — Směrnice 76/207/EHS — Rovné zacházení s pracovníky a pracovnicemi — Směrnice 96/34/ES — Rámcová dohoda o rodičovské dovolené — Rušení míst státních zaměstnanců z důvodu vnitrostátních hospodářských potíží — Hodnocení pracovnice, která čerpá rodičovskou dovolenou, v porovnání s pracovníky, kteří zůstali v aktivní službě — Propuštění po skončení rodičovské dovolené — Nepřímá diskriminace“ )

text:
               3.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 225/23

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 20. června 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Augstākās tiesas Senāts — Lotyšsko) — Naděžda Riežniece v. Latvijas Republikas Zemkopības ministrija, Lauku atbalsta dienests
   (Věc C-7/12) (1)

   (Sociální politika - Směrnice 76/207/EHS - Rovné zacházení s pracovníky a pracovnicemi - Směrnice 96/34/ES - Rámcová dohoda o rodičovské dovolené - Rušení míst státních zaměstnanců z důvodu vnitrostátních hospodářských potíží - Hodnocení pracovnice, která čerpá rodičovskou dovolenou, v porovnání s pracovníky, kteří zůstali v aktivní službě - Propuštění po skončení rodičovské dovolené - Nepřímá diskriminace)
   2013/C 225/38
   Jednací jazyk: lotyština

      Předkládající soud

   Augstākās tiesas Senāts

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Naděžda Riežniece

      Žalovaní: Latvijas Republikas Zemkopības ministrija, Lauku atbalsta dienests

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Augstākās tiesas Senāts — Výklad směrnice Rady 76/207/EHS o zavedení zásady rovného zacházení pro muže a ženy, pokud jde o přístup k zaměstnání, odbornému vzdělávání a postupu v zaměstnání a o pracovní podmínky (Úř. věst. L 39, s. 40), a směrnice Rady 96/34/ES ze dne 3. června 1996 o rámcové dohodě o rodičovské dovolené uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS (Úř. věst. L 145, s. 4) — Propuštění ženy čerpající rodičovskou dovolenou při opětovném nástupu na její bývalé místo — Opatření přijatá za účelem optimalizace počtu státních zaměstnanců z důvodu vnitrostátních hospodářských potíží — Hodnocení práce a zásluh ženy na rodičovské dovolené, které zohledňuje poslední roční hodnocení její práce před rodičovskou dovolenou, v porovnání s hodnocením dalších státních zaměstnanců, kteří pokračovali ve výkonu služby

      Výrok

   Směrnice Rady 76/207/EHS ze dne 9. února 1976 o zavedení zásady rovného zacházení pro muže a ženy, pokud jde o přístup k zaměstnání, odbornému vzdělávání a postupu v zaměstnání a o pracovní podmínky, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/73/ES ze dne 23. září 2002, za předpokladu, že rodičovskou dovolenou čerpá značně větší počet žen než mužů, což musí ověřit vnitrostátní soud, a rámcová dohoda o rodičovské dovolené, uzavřená dne 14. prosince 1995, která je přílohou směrnice Rady 96/34/ES ze dne 3. června 1996, o rámcové dohodě o rodičovské dovolené uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS, ve znění směrnice Rady 97/75/ES ze dne 15. prosince 1997, musí být vykládány v tom smyslu, že brání

               —

               tomu, aby za účelem hodnocení pracovníků v rámci rušení míst státních zaměstnanců z důvodu vnitrostátních hospodářských potíží byl pracovník, který čerpá rodičovskou dovolenou, hodnocen v nepřítomnosti na základě hodnotících zásad a kritérií, které jej staví do nevýhodné situace v porovnání s pracovníky, kteří takovou dovolenou nečerpají; za účelem ověření, že tomu tak není, se vnitrostátní soud musí ujistit zejména o tom, že hodnocení se vztahuje na všechny pracovníky, kteří mohou být zrušením pracovního místa dotčeni, je založeno na kritériích, která jsou zcela totožná s kritérii použitými na pracovníky v aktivní službě, a použití těchto kritérií nevyžaduje fyzickou přítomnost pracovníků na rodičovské dovolené, a,

               —

               tomu, aby pracovnice, která byla po skončení rodičovské dovolené a v návaznosti na toto hodnocení převedena na jiné pracovní místo, byla propuštěna z důvodu zrušení tohoto nového pracovního místa, jestliže jí zaměstnavatel mohl umožnit návrat na stejné pracovní místo nebo jestliže práce, která jí byla přidělena, nebyla rovnocenná nebo podobná a neodpovídala její pracovní smlouvě nebo pracovnímu poměru, zejména proto, že zaměstnavatel byl v okamžiku převedení informován o tom, že nové pracovní místo má být zrušeno, což musí ověřit předkládající soud.

      (1)  Úř. věst. C 65, 3.3.2012.


title: Věc T-361/10 P: Rozsudek Tribunálu ze dne 14. prosince 2011 — Komise v. Pachtitis ( „Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Úředníci — Přijímání — Oznámení o výběrovém řízení — Otevřené výběrové řízení — Nepřipuštění k účasti na písemném testu z důvodu výsledku získaného ve vstupních testech — Rozdělení pravomocí mezi EPSO a výběrovou komisí“ )

text:
               4.2.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/23

         Rozsudek Tribunálu ze dne 14. prosince 2011 — Komise v. Pachtitis
   (Věc T-361/10 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Úředníci - Přijímání - Oznámení o výběrovém řízení - Otevřené výběrové řízení - Nepřipuštění k účasti na písemném testu z důvodu výsledku získaného ve vstupních testech - Rozdělení pravomocí mezi EPSO a výběrovou komisí)
   2012/C 32/46
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: původně J. Currall a I. Chatzigiannis, zmocněnci, poté J. Currall, ve spolupráci s E. Antypas a E. Bourtzalas, advokáti)

      Další účastníci řízení: Dimitrios Pachtitis (Athènes, Řecko) (zástupci: P. Giatagantzidis a K. Kyriazi, advokáti); a Evropský inspektor ochrany údajů (EIOÚ)

      Předmět

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (prvního senátu) ze dne 15. června 2010, Pachtitis v. Komise (F-35/08, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí) a směřující ke zrušení tohoto rozsudku.

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené D. Pachtitisem v rámci tohoto stupně.

      (1)  Úř. věst. C 301, 6.11.2010.


title: Věc T-775/15: Žaloba podaná dne 29. prosince 2015 – EK/servicegroup v. OHIM (FERLI)

text:
               29.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 78/32

         Žaloba podaná dne 29. prosince 2015 – EK/servicegroup v. OHIM (FERLI)
   (Věc T-775/15)
   (2016/C 078/43)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: EK/servicegroup eG (Bielefeld, Německo) (zástupci: T. Müller a T. Müller, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Společenství „FERLI“ – přihláška č. 13 850 235

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 28. října 2015, ve věci R 1233/2015-4

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení článku 28 nařízení č. 207/2009 ve spojení s pravidlem 9 odst. 4 nařízení č. 2868/95;

               —

               Porušení čl. 75 druhé věty nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-127/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Augstākā tiesa (Lotyšská republika) dne 18. března 2014 – Andrejs Surmačs v. Finanšu un kapitāla tirgus komisija

text:
               26.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 159/14

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Augstākā tiesa (Lotyšská republika) dne 18. března 2014 – Andrejs Surmačs v. Finanšu un kapitāla tirgus komisija
   (Věc C-127/14)
   2014/C 159/20
   Jednací jazyk: lotyština

      Předkládající soud

   Augstākā tiesa

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Andrejs Surmačs

      Žalovaný: Finanšu un kapitāla tirgus komisija

      Předběžné otázky

               1)

               Má být bod 7 přílohy I směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/19/ES (1) o systémech pojištění vkladů, v němž je uveden výčet osob, které mají být považovány za osoby vázané na dotčenou úvěrovou instituci, jimž má být odejmut nárok na vyplacení pojistné náhrady, vykládán v tom smyslu, že tento výčet je vyčerpávající?

               2)

               Lze považovat za vedoucího pracovníka úvěrové instituce nebo za jinou z osob uvedených v bodě 7 přílohy I směrnice osobu, která má v souladu s popisem pracovní pozice, kterou zastává, právo zajišťovat plánování, koordinaci a dohled v určité oblasti činnosti úvěrové instituce nebo v rámci plnění určitých konkrétních úkolů, nikoliv však v souvislosti s celou činností úvěrové instituce, a která není oprávněna vydávat příkazy nebo přijímat rozhodnutí, která jsou pro ostatní osoby závazná? Má přitom být zohledněn obsah dané oblasti činnosti úvěrové instituce, popřípadě obsah konkrétních úkolů?

               3)

               Má se bod 7 přílohy I směrnice vykládat v tom smyslu, že členský stát je oprávněn odejmout nárok na vyplacení pojistné náhrady osobě, která v souladu s právy a povinnostmi, jež jsou uvedeny v popisu pracovní pozice, kterou tato osoba zastává, nemůže být považována za vedoucího pracovníka, avšak přesto má de facto značný vliv na přijímání rozhodnutí vedoucích pracovníků úvěrové instituce nebo osob, které jsou za tuto instituci osobně odpovědné? Může být v tomto ohledu považován za relevantní také vliv, který je pouze neformální a vyplývá z vážnosti dané osoby, z jejích schopností nebo z jejích znalostí činnosti úvěrové instituce?

      (1)  Úř. věst. L 135, s. 5.


title: Věc C-6/08 P: Usnesení Soudního dvora ze dne 19. června 2008 – US Steel Košice s.r.o. v. Komise Evropských společenství (Kasační opravný prostředek — Směrnice 2003/87/ES — Systém obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů — Integrovaná prevence a předcházení znečištění — Slovenská republika — Akt o přistoupení — Přidělování povolenek — Období 2008-2012 — Podmínky — Bezprostřední dotčení — Nepřípustnost)

text:
               8.11.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 285/13

         Usnesení Soudního dvora ze dne 19. června 2008 – US Steel Košice s.r.o. v. Komise Evropských společenství
   (Věc C-6/08 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Směrnice 2003/87/ES - Systém obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů - Integrovaná prevence a předcházení znečištění - Slovenská republika - Akt o přistoupení - Přidělování povolenek - Období 2008-2012 - Podmínky - Bezprostřední dotčení - Nepřípustnost)
   (2008/C 285/21)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: US Steel Košice s.r.o. (zástupci: C. Thomas, solicitor, E. Vermulst, advocaat)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství (zástupci: U. Wölker a D. Lawunmi, zmocněnci)
   Předmět věci
   Kasační opravný prostředek podaný proti usnesení Soudu prvního stupně (třetího senátu) ze dne 1. října 2007 ve věci T-27/07, U.S. Steel Košice s.r.o. v. Komise, kterým se jako nepřípustná odmítá žaloba směřující ke zrušení rozhodnutí Komise ze dne 29. listopadu 2006 týkajícího se národního alokačního plánu přidělování povolenek na emise skleníkových plynů oznámeného Slovenskem pro období 2008–2012 v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES (Úř. věst. L 275, s. 32; Zvl. vyd. 15/07, s. 631) – Fyzické a právnické osoby – Akty dotýkající se jich bezprostředně a osobně – Bezprostřední dotčení – Kritéria
   Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnosti US Steel Košice s.r.o. se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 64, 8.3.2008.


title: Věc T-411/16: Žaloba podaná dne 31. července 2016 – Syriatel Mobile Telecom v. Rada

text:
               3.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 364/18

      Žaloba podaná dne 31. července 2016 – Syriatel Mobile Telecom v. Rada
      (Věc T-411/16)
      (2016/C 364/15)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Syriatel Mobile Telecom (Joint Stock Company) (Damašek, Sýrie) (zástupce: E. Ruchat, advokát)

         Žalovaná: Rada Evropské unie

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  prohlásil žalobkyninu žalobu za přípustnou a opodstatněnou;

                  —

                  vzhledem k tomu zrušil rozhodnutí (SZBP) 2016/850 ze dne 27. května 2016 a akty, kterými se toto rozhodnutí provádí, v tom rozsahu, ve kterém se týkají žalobkyně;

                  —

                  uložil Radě náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z porušení práva na obhajobu a práva na účinnou soudní ochranu, jak jsou garantovány články 6 a 13 Úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod (dále jen „EÚLP“), článkem 215 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „SFEU“) a také články 41 a 47 Listiny základních práv Evropské unie.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z porušení povinnosti uvést odůvodnění, jelikož odůvodnění uvedené Radou nesplňuje povinnost, která na orgány Evropské unie dopadá na základě článku 6 EÚLP, článku 296 SFEU a také článku41 Listiny základních práv Evropské unie.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející ze zjevně nesprávného právního posouzení, jehož se Rada dopustila s ohledem na zapojení žalobkyně do financování syrského režimu.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z toho, že napadená opatření neodůvodněně a nepřiměřeně omezují žalobkynina základní práva, a to zejména její vlastnická práva garantovaná článkem 1 prvního dodatkového protokolu k EÚLP a článkem 17 Listiny základních práv Evropské unie a dále její právo na dobrou pověst garantované článkem 8 a čl. 10 odst. 2 EÚLP.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vycházející z porušení pokynů Rady k provádění a vyhodnocování omezujících opatření (sankcí) v rámci společné zahraniční a bezpečnostní politiky EU (dokument Rady 15114/05 ze dne 2. prosince 2015).


title: Věc T-70/14: Žaloba podaná dne 27. ledna 2014 – UAB „MELT WATER“ v. OHIM (tvar láhve)

text:
               14.4.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 112/49

         Žaloba podaná dne 27. ledna 2014 – UAB „MELT WATER“ v. OHIM (tvar láhve)
   (Věc T-70/14)
   2014/C 112/63
   Jednací jazyk: litevština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Research and Production Company MELT WATER UAB (Klaipėda, Litva) (zástupkyně: V. Viešūnaitės, advokátka)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí pátého odvolacího senátu OHIM ze dne 26. listopadu 2013 ve věci R 481/2013-5 a uložil OHIM, aby jako ochrannou známku Společenství zapsal ochrannou známku představující tvar láhve, pro kterou žalobkyně Research and Production Company MELT WATER UAB podala přihlášku k zápisu (přihláška č. 010 751 584);

               —

               vydal rozhodnutí o nákladech řízení ve prospěch Research and Production Company MELT WATER UAB;

               —

               uložil žalovanému, OHIM, aby předložil dokumenty týkající se přihlášky k zápisu ochranné známky Společenství (přihláška č. 010 751 584).

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: trojrozměrná ochranná známka představující tvar lahve pro výrobky zařazené do třídy 32 – přihláška ochranné známky Společenství č. 010 751 584

      Rozhodnutí průzkumového referenta: zamítnutí přihlášky k zápisu

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: článek 4 a čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ve spojení se související judikaturou soudů Evropské unie.


title: Věc T-130/11: Žaloba podaná dne 7. března 2011 — Gossio v. Rada

text:
               30.4.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 130/20

         Žaloba podaná dne 7. března 2011 — Gossio v. Rada
   (Věc T-130/11)
   2011/C 130/38
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Marcel Gossio (Abidžan, Pobřeží slonoviny) (zástupce: G. Collard, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               konstatoval, že pokud jde o žalobce Marcela GOSSIA, jsou nařízení Rady (EU) č. 25/2011 ze dne 14. ledna 2011 a rozhodnutí Rady 2011/18/SZBP ze dne 14. ledna 2011, která byla dne 15. ledna 2011 zveřejněna v Úředním věstníku Evropské unie, skutkově neopodstatněná,

               —

               a v důsledku toho

                           —

                           zrušil nařízení Rady (EU) č. 25/2011 ze dne 14. ledna 2011 a rozhodnutí Rady 2011/18/SZBP ze dne 14. ledna 2011;

                           —

                           podpůrně uložil, aby jméno Marcel GOSSIO bylo vyškrtnuto ze seznamů přiložených k danému nařízení a rozhodnutí.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby uplatňuje žalobce dva žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod vycházející z porušení povinnosti uvést odůvodnění v rozsahu, v němž důvody zapsání žalobce na seznam osob a subjektů, na které se uplatní omezující opatření, jsou stereotypní, bez uvedení jakéhokoliv přesného skutkového poznatku umožňujícího posoudit vhodnost daného zapsání.

               2)

               Druhý žalobní důvod vycházející ze zjevně nesprávného posouzení v rozsahu, v němž žalobce, který je členem vlády, není s ohledem na své funkce oprávněn se podřídit pravomoci konkrétního presidenta, ale musí při výkonu svých funkcí zachovat kontinuitu vlády, jejímž je členem.


title: Věc C-298/08: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 12. března 2009 — Komise Evropských společenství v. Řecká republika (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2006/22/ES — Sbližování právních předpisů — Předpisy v sociální oblasti týkající se činností v silniční dopravě — Neprovedení ve stanovené lhůtě)

text:
               16.5.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 113/12

         Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 12. března 2009 — Komise Evropských společenství v. Řecká republika
   (Věc C-298/08) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2006/22/ES - Sbližování právních předpisů - Předpisy v sociální oblasti týkající se činností v silniční dopravě - Neprovedení ve stanovené lhůtě)
   2009/C 113/24
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: N. Yerrell a I. Chatzigiannis, zmocněnci)

      Žalovaná: Řecká republika (zástupce: N. Dafniou, zmocněnec)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Nepřijetí předpisů nezbytných k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2006/22/ES ze dne 15. března 2006 o minimálních podmínkách pro provedení nařízení Rady (EHS) č. 3820/85 a (EHS) č. 3821/85 o předpisech v sociální oblasti týkajících se činností v silniční dopravě a o zrušení směrnice Rady 88/599/EHS (Úř. věst. L 102, s. 35) ve stanovené lhůtě

      Výrok

               1)

               Řecká republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2006/22/ES ze dne 15. března 2006 o minimálních podmínkách pro provedení nařízení Rady (EHS) č. 3820/85 a (EHS) č. 3821/85 o předpisech v sociální oblasti týkajících se činností v silniční dopravě a o zrušení směrnice Rady 88/599/EHS, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají ze směrnice 2006/22.

               2)

               Řecké republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 223, 30.8.2008.


title: Věc C-310/09: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 15. září 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État — Francie) — Ministre du Budget, des Comptes publics et de la Fonction publique v. Accor SA ( Volný pohyb kapitálu — Daňové zacházení s dividendami — Vnitrostátní právní předpisy, kterými se přiznává sleva na dani ve vztahu k dividendám vyplaceným dceřinými společnostmi, které jsou rezidenty ve státě mateřské společnosti — Odmítnutí slevy na dani ve vztahu k dividendám vyplaceným dceřinými společnostmi nerezidenty — Následné vyplácení dividend mateřskou společností svým akcionářům — Započtení slevy na dani na srážkovou daň z příjmů z kapitálového majetku, kterou musí mateřská společnost odvést při následném vyplácení dividend — Odmítnutí vrátit srážkovou daň odvedenou mateřskou společností — Bezdůvodné obohacení — Požadované důkazy týkající se zdanění dceřiných společností nerezidentů )

text:
               29.10.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 319/2

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 15. září 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État — Francie) — Ministre du Budget, des Comptes publics et de la Fonction publique v. Accor SA
   (Věc C-310/09) (1)

   (Volný pohyb kapitálu - Daňové zacházení s dividendami - Vnitrostátní právní předpisy, kterými se přiznává sleva na dani ve vztahu k dividendám vyplaceným dceřinými společnostmi, které jsou rezidenty ve státě mateřské společnosti - Odmítnutí slevy na dani ve vztahu k dividendám vyplaceným dceřinými společnostmi nerezidenty - Následné vyplácení dividend mateřskou společností svým akcionářům - Započtení slevy na dani na srážkovou daň z příjmů z kapitálového majetku, kterou musí mateřská společnost odvést při následném vyplácení dividend - Odmítnutí vrátit srážkovou daň odvedenou mateřskou společností - Bezdůvodné obohacení - Požadované důkazy týkající se zdanění dceřiných společností nerezidentů)
   2011/C 319/03
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Conseil d'État

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Ministre du Budget, des Comptes publics et de la Fonction publique

      Žalovaná: Accor SA

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Conseil d'État (Francie) –Výklad článků 43 a 56 Smlouvy o ES — Vnitrostátní právní úprava, která zdaňuje rozdílným způsobem dividendy pocházející od dceřinných společností usazených ve státě, ve kterém je rezidentem mateřská společnost, a v jiných členských státech — Možnost započíst na srážkovou daň z příjmů z kapitálového majetku, kterou je mateřská společnost povinna uhradit při následném vyplácení těchto dividend akcionářům, slevu na dani spojenou s rozdělením těchto dividend, pocházejí-li od dceřiné společnosti usazené ve Francii, ale nikoli pocházejí-li od dceřinné společnosti usazené v jiném členském státě Společenství — Odmítnutí vrátit srážkovou daň z příjmů z kapitálového majetku zaplacenou mateřskou společností, které je odůvodněno bezdůvodným obohacením nebo tím, že této společnosti nevznikla škoda — Vrácení částek zaplacených mateřskou společností vázané na předložení důkazů týkajících se daně zaplacené jejími dceřinnými společnosti v jiném členském státě než je stát, ve kterém má mateřská společnost sídlo — Dodržování zásady rovnocennosti a zásady efektivity

      Výrok

               1)

               Vzhledem k výše uvedenému je proto na první položenou otázku třeba odpovědět, že články 49 SFEU a 63 SFEU brání takové právní úpravě členského státu, jako je právní úprava dotčená v původním řízení, jejímž cílem je zamezení dvojího ekonomického zdanění dividend, která umožňuje mateřské společnosti započíst na srážkovou daň z příjmů z kapitálového majetku, kterou je povinna uhradit při následném vyplacení dividend svým akcionářům, které jí poukázaly její dceřiné společnosti, slevu na dani spojenou s rozdělením těchto dividend, pocházejí-li od dceřiné společnosti usazené v tomto členském státě, přičemž tuto možnost neposkytuje, pocházejí-li tyto dividendy od dceřiné společnosti usazené v jiném členském státě, pokud tato právní úprava v tomto posledně uvedeném případě nezakládá právo na poskytnutí slevy na dani spojené s rozdělením těchto dividend touto dceřinou společností.

               2)

               Pokud takový vnitrostátní daňový režim, jako je režim dotčený v původním řízení, nevede jako takový k přenesení neoprávněně uhrazené daně daňovým poplatníkem na třetí osobu, právo Unie brání tomu, aby členský stát odmítl vrácení částek zaplacených mateřskou společností z toho důvodu, že by toto vrácení pro tuto společnost představovalo bezdůvodné obohacení, nebo z toho důvodu, že částka zaplacená mateřskou společností nepředstavuje pro tuto společnost účetní či daňový náklad, ale započítává se na součet částek, které mohou být následně vyplaceny jejím akcionářům.

               3)

               Vzhledem k výše uvedenému je třeba na třetí položenou otázku odpovědět tak, že zásada rovnocennosti a zásada efektivity nebrání tomu, aby vrácení částek mateřské společnosti — které má zajistit uplatnění téhož daňového režimu na dividendy, které jsou vypláceny jejími dceřinými společnostmi usazenými ve Francii, a dividendy vyplácené jejími dceřinými společnostmi usazenými v jiných členských státech, následně vyplacené mateřskou společností — bylo v zásadě podmíněno tím, že daňový poplatník předloží údaje, které jsou jen v jeho držení a které se v případě každé sporné dividendy týkají zejména skutečně uplatněné sazby daně a skutečně uhrazené částky daně ze zisku dosaženého dceřinými společnostmi usazenými v jiných členských státech, zatímco v případě dceřiných společností usazených ve Francii se tytéž informace, se kterými je správní orgán seznámen, nevyžadují. Předložení těchto informací však lze požadovat pouze za předpokladu, že je v praxi možné a nepříliš obtížné předložit důkaz o uhrazení daně dceřinými společnostmi se sídlem v jiných členských státech, zejména pak s ohledem na právní předpisy uvedených členských států, které se týkají zamezení dvojího zdanění a oznamování výše splatné korporační daně, jakož i archivace správních dokumentů. Předkládajícímu soudu přísluší posoudit, zda jsou tyto podmínky ve věci v původním řízení splněny.

      (1)  Úř. věst. C 233, 26.9.2009.