201808030232050132018/C 294/233482018CJC29420180820CS01CSINFO_JUDICIAL20180529171711Věc C-348/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 29. května 2018 – Azienda Agricola Barausse Antonio e Gabriele – Società semplice v. Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA)
 ---documentbreak--- C2942018CS1710120180529CS0023171171Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 29. května 2018 – Azienda Agricola Barausse Antonio e Gabriele – Società semplice v. Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA)
   (Věc C-348/18)2018/C 294/23Jednací jazyk: italština
      Předkládající soud

   Consiglio di Stato

      Účastnice původního řízení

      Navrhovatelka: Azienda Agricola Barausse Antonio e Gabriele – Società semplice

      Odpůrkyně: Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA)

      Předběžná otázka

   Musí být čl. 2 odst. 1 nařízení Společenství č. 3950/92 (
         1
      ) – a to i s ohledem na rozsudek Soudního dvora ze dne 5. května 2011 ve spojených věcech C-230/09 a C-231/09 ve vztahu k čl. 10 odst. 3 nařízení (ES) č. 17[8]8/2003 (
         2
      ) – vykládán v tom smyslu, že přidělení nevyužité části vnitrostátního referenčního množství přiděleného na dodávky může být uskutečněno podle objektivních prioritních kritérií stanovených členskými státy, anebo musí být vykládán v tom smyslu, že tato fáze vyrovnání se musí řídit výhradně kritériem přiměřenosti?
   (
         1
      ) – Nařízení Rady (EHS) č. 3950/92 ze dne 28. prosince 1992, kterým se zavádí doplňková dávka v odvětví mléka a mléčných výrobků (Úř. věst. L 405, s. 1).
   (
         2
      ) – Nařízení Rady (ES) č. 1788/2003 ze dne 29. září 2003, kterým se stanoví dávka v odvětví mléka a mléčných výrobků (Úř. věst. L 270, s. 123).


201808030482050202018/C 294/052192016CJC29420180820CS01CSINFO_JUDICIAL201806285511Věc C-219/16 P: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 28. června 2018 – Lowell Financial Services GmbH, dříve GFKL Financial Services AG v. Evropská komise, Spolková republika Německo „Kasační opravný prostředek – Státní podpory – Německé daňové předpisy upravující možnost převodu ztrát do dalších zdaňovacích období (‚klauzule o restrukturalizaci‘) – Rozhodnutí prohlašující podporu za neslučitelnou s vnitřním trhem – Žaloba na neplatnost – Přípustnost – Článek 263 čtvrtý pododstavec SFEU – Osobně dotčená osoba – Článek 107 odst. 1 SFEU – Pojem ‚státní podpora‘ – Podmínka týkající se selektivity – Určení referenčního rámce – Právní kvalifikace skutkového stavu“
 ---documentbreak--- C2942018CS510120180628CS00055151Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 28. června 2018 – Lowell Financial Services GmbH, dříve GFKL Financial Services AG v. Evropská komise, Spolková republika Německo
   (Věc C-219/16 P) (
         1
      )
   „„Kasační opravný prostředek — Státní podpory — Německé daňové předpisy upravující možnost převodu ztrát do dalších zdaňovacích období (‚klauzule o restrukturalizaci‘) — Rozhodnutí prohlašující podporu za neslučitelnou s vnitřním trhem — Žaloba na neplatnost — Přípustnost — Článek 263 čtvrtý pododstavec SFEU — Osobně dotčená osoba — Článek 107 odst. 1 SFEU — Pojem ‚státní podpora‘ — Podmínka týkající se selektivity — Určení referenčního rámce — Právní kvalifikace skutkového stavu““2018/C 294/05Jednací jazyk: němčina
      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Lowell Financial Services GmbH, dříve GFKL Financial Services AG (zástupci: M Schweda, J. Eggers, M. Knebelsberger, F. Loose, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: R. Lyal, T. Maxian Rusche a K. Blanck-Putz, zmocněnci), Spolková republika Německo

      Výrok

            1)

            Vedlejší kasační opravný prostředek se odmítá.

            2)

            Body 2 a 3 výroku rozsudku Tribunálu Evropské unie ze dne 4. února 2016 ve věci T-620/11, GFKL Financial Services v. Komise (T-620/11, EU:T:2016:59) se zrušují.

            3)

            Rozhodnutí Evropské komise 26. ledna 2011 C 7/10 o státní podpoře Německa (ex CP 250/09 a NN 5/10) na základě klauzule o restrukturalizaci stanovené zákonem o dani z příjmu právnických osob (dále jen „KStG, Sanierungsklausel“) se zrušuje.

            4)

            Evropská komise kromě vlastních nákladů řízení ponese náklady řízení vynaložené Lowell Financial Services GmbH, jak v řízení v prvním stupni, tak v řízení o kasačním opravném prostředku.

      (
         1
      ) – Úř. věst. C 222, 20.6.2016.


201808030042049972018/C 294/243492018CJC29420180820CS01CSINFO_JUDICIAL20180530181811Věc C-349/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Vredegerecht te Antwerpen (Belgie) dne 30. května 2018 – Nationale Maatschappij der Belgische Spoorwegen (NMBS) v. Mbutuku Kanyeba
 ---documentbreak--- C2942018CS1810120180530CS0024181181Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Vredegerecht te Antwerpen (Belgie) dne 30. května 2018 – Nationale Maatschappij der Belgische Spoorwegen (NMBS) v. Mbutuku Kanyeba
   (Věc C-349/18)2018/C 294/24Jednací jazyk: nizozemština
      Předkládající soud

   Vredegerecht te Antwerpen

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Nationale Maatschappij der Belgische Spoorwegen (NMBS)

      Žalovaný: Mbutuku Kanyeba

      Předběžné otázky

            1)

            Je třeba vykládat čl. 9 odst. 4 [nařízení (ES) č. 1371/2007] (
                  1
               ) ze dne 23. října 2007 o právech a povinnostech cestujících v železniční přepravě, ve spojení s čl. 2 písm. a) a článkem 3 směrnice 93/13 (
                  2
               ) v tom smyslu, že závazný právní vztah mezi přepravní společností a cestujícím vzniká vždy, a to i tehdy, pokud posledně uvedený využije služby poskytovatele bez přepravního dokladu?

            2)

            V případě záporné odpovědi na výše uvedenou otázku: vztahuje se v takovém případě ochrana na základě judikatury o zneužívajících ujednáních na cestujícího, který využívá prostředky veřejné dopravy bez přepravního dokladu, a který je tudíž podle všeobecných přepravních podmínek dopravce, jež je třeba považovat za obecně závazné z důvodu jejich normativní povahy nebo z důvodu jejich oznámení ve sbírce úředních tisků státu, povinen zaplatit přirážku k jízdnému?

            3)

            Brání článek 6 směrnice 93/13 o zneužívajících ujednáních ve spotřebitelských smlouvách – v němž se stanoví: „Členské státy stanoví, že zneužívající ujednání použitá ve smlouvě uzavřené prodávajícím nebo poskytovatelem se spotřebitelem nejsou podle jejich vnitrostátních právních předpisů pro spotřebitele závazná a že smlouva zůstává pro strany závaznou za stejných podmínek, může-li nadále existovat bez dotyčných zneužívajících ujednání“ – ve všech případech tomu, aby soud zmírnil ujednání, jež je kvalifikováno jako zneužívající, nebo místo něj použil obecnou právní úpravu?

            4)

            V případě záporné odpovědi na výše uvedenou otázku: za jakých okolností potom může vnitrostátní soud zmírnit takové ujednání, nebo je nahradit obecnou právní úpravou?

            5)

            Pokud nelze na výše uvedené otázky odpovědět abstraktně, vyvstává otázka, zda v případě, kdy státní železniční společnost uloží podle občanskoprávní úpravy cestujícímu bez platného přepravního dokladu přirážku, v projednávaném případě k jízdnému, jako sankci, a soud má zato, že stanovená přirážka zakládá zneužívající ujednání ve smyslu čl. 2 písm. a) ve spojení s článkem 3 směrnice 93/13, brání článek 6 směrnice 93/13 tomu, aby soud prohlásil uvedené ujednání za nicotné a použil na náhradu škody uplatňovanou státní železniční společností právní úpravu obecné odpovědnosti.

      (
         1
      ) – Úř. věst. 2007, L 315, s. 14.
   (
         2
      ) – Směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o zneužívajících ujednáních ve spotřebitelských smlouvách (Úř. věst. 1993, L 95, s. 29; Zvl. vyd. 15/02, s. 288).


201808030552050322018/C 294/122302017CJC29420180820CS01CSINFO_JUDICIAL2018062791022Věc C-230/17: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 27. června 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Østre Landsret – Dánsko) – Erdem Deha Altiner, Isabel Hanna Ravn v. Udlændingestyrelsen „Řízení o předběžné otázce – Občanství Unie – Článek 21 odst. 1 SFEU – Směrnice 2004/38/ES – Právo svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států – Právo pobytu státního příslušníka třetího státu, který je rodinným příslušníkem občana Unie, v členském státě, jehož je tento občan státním příslušníkem – Vstup tohoto rodinného příslušníka na území dotyčného členského státu po návratu občana Unie do tohoto členského státu“
 ---documentbreak--- C2942018CS920120180627CS001292102Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 27. června 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Østre Landsret – Dánsko) – Erdem Deha Altiner, Isabel Hanna Ravn v. Udlændingestyrelsen
   (Věc C-230/17) (
         1
      )
   „„Řízení o předběžné otázce — Občanství Unie — Článek 21 odst. 1 SFEU — Směrnice 2004/38/ES — Právo svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států — Právo pobytu státního příslušníka třetího státu, který je rodinným příslušníkem občana Unie, v členském státě, jehož je tento občan státním příslušníkem — Vstup tohoto rodinného příslušníka na území dotyčného členského státu po návratu občana Unie do tohoto členského státu““2018/C 294/12Jednací jazyk: dánština
      Předkládající soud

   Østre Landsret

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Erdem Deha Altiner, Isabel Hanna Ravn

      Žalovaný: Udlændingestyrelsen

      Výrok

   Článek 21 odst. 1 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání právním předpisům členského státu, které nestanoví přiznání odvozeného práva pobytu podle unijního práva státnímu příslušníkovi třetího státu, který je rodinným příslušníkem občana Unie, jenž je státním příslušníkem tohoto členského státu a který se vrátil do tohoto členského státu poté, co pobýval na základě a za dodržení unijního práva v jiném členském státě, pokud uvedený rodinný příslušník dotyčného občana Unie nevstoupil na území členského státu původu tohoto občana Unie nebo tam nepodal žádost o povolení k pobytu „v přirozené návaznosti“ na návrat dotyčného občana Unie do tohoto členského státu, jestliže takové právní předpisy vyžadují, aby byly v rámci celkového posouzení zohledněny také jiné relevantní skutečnosti, zejména skutečnosti, které mohou prokázat, že navzdory prodlevě mezi návratem občana Unie do uvedeného členského státu a vstupem jeho rodinného příslušníka, který je státním příslušníkem třetího státu, do téhož členského státu, neskončil rodinný život rozvinutý a upevněný v hostitelském členském státě, a odůvodnit tak přiznání odvozeného práva pobytu dotyčnému rodinnému příslušníkovi, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu.
   (
         1
      ) – Úř. věst. C 213, 3.7.2017.


201808030462050182018/C 294/132462017CJC29420180820CS01CSINFO_JUDICIAL20180627101121Věc C-246/17: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 27. června 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État – Belgie) – Ibrahim Diallo v. État belge (Řízení o předběžné otázce – Občanství Evropské unie – Směrnice 2004/38/ES – Článek 10 odst. 1 – Žádost o pobytovou kartu rodinného příslušníka občana Unie – Vydání – Lhůta – Přijetí a oznámení rozhodnutí – Důsledky nedodržení šestiměsíční lhůty – Procesní autonomie členských států – Zásada efektivity)
 ---documentbreak--- C2942018CS1010120180627CS0013101112Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 27. června 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État – Belgie) – Ibrahim Diallo v. État belge
   (Věc C-246/17) (
         1
      )
   „(Řízení o předběžné otázce — Občanství Evropské unie — Směrnice 2004/38/ES — Článek 10 odst. 1 — Žádost o pobytovou kartu rodinného příslušníka občana Unie — Vydání — Lhůta — Přijetí a oznámení rozhodnutí — Důsledky nedodržení šestiměsíční lhůty — Procesní autonomie členských států — Zásada efektivity)“2018/C 294/13Jednací jazyk: francouzština
      Předkládající soud

   Conseil d'État (Belgie)

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Ibrahim Diallo

      Žalovaný: État belge

      Výrok

            1)

            Článek 10 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004 o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států, o změně nařízení (EHS) č. 1612/68 a o zrušení směrnic 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS musí být vykládán v tom smyslu, že rozhodnutí o žádosti o pobytovou kartu rodinného příslušníka občana Evropské unie musí být přijato a oznámeno v šestiměsíční lhůtě stanovené daným ustanovením.

            2)

            Směrnice 2004/38 musí být vykládána v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je úprava dotčená v původním řízení, která ukládá příslušným vnitrostátním orgánům vydat z úřední moci dotčené osobě pobytovou kartu rodinného příslušníka občana Evropské unie, pokud uplyne šestiměsíční lhůta stanovená v čl. 10 odst. 1 směrnice 2004/38, bez předchozího určení, zda dotčená osoba skutečně splňuje podle unijního práva podmínky pro pobyt v hostitelském členském státě.

            3)

            Unijní právo musí být vykládáno v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je úprava dotčená v původním řízení, podle které má po soudním zrušení rozhodnutí o zamítnutí žádosti o pobytovou kartu rodinného příslušníka občana Evropské unie příslušný vnitrostátní orgán automaticky k dispozici celou šestiměsíční lhůtu stanovenou v čl. 10 odst. 1 směrnice 2004/38.

      (
         1
      ) – Úř. věst. C 231 ze dne 17.07.2017


title: Věc C-422/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Milano (Itálie) dne 28. června 2018 – FR v. Ministero dell’interno – Commissione Territoriale per il riconoscimento della Protezione Internazionale presso la Prefettura U.T.G. di Milano

text:
               3.9.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 311/10

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Milano (Itálie) dne 28. června 2018 – FR v. Ministero dell’interno – Commissione Territoriale per il riconoscimento della Protezione Internazionale presso la Prefettura U.T.G. di Milano
      (Věc C-422/18)
      (2018/C 311/10)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Tribunale di Milano

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: FR

         Žalovaný: Ministero dell’interno – Commissione Territoriale per il riconoscimento della Protezione Internazionale presso la Prefettura U.T.G. di Milano

         Předběžná otázka

      Musí být zásada loajální spolupráce a zásady rovnocennosti a účinné soudní ochrany uvedené v čl. 4 odst. 3 a čl. 19 odst. 1 SEU, čl. 47 prvním a druhém pododstavci Listiny základních práv Evropské unie, jakož i směrnice 2013/32/EU (1) (zejména články 22 a 46) vykládány v tom smyslu, že: a) unijní právo vyžaduje, aby opravný prostředek, pokud jej vnitrostátní právo připouští v řízeních týkajících se zamítnutí žádosti o přiznání mezinárodní ochrany, měl automaticky odkladný účinek; b) brání takovému řízení, jako je italské řízení (čl. 35a odst. 13 legislativního nařízení 25/2008, ve znění nařízení vlády s mocí zákona 13/17, přeměněného na zákon 46/17), ve kterém je soudu, na který se obrátil žadatel o azyl – jehož žádost byla zamítnuta správním orgánem příslušným pro posuzování žádostí o azyl a Tribunale di primo grado (soudem prvního stupně) – umožněno zamítnout žádost o odkladný účinek zamítavého soudního rozhodnutí, a to při zvážení výhradně opodstatněnosti důvodů opravného prostředku proti rozhodnutí vydaného stejným soudem, který je příslušný k rozhodnutí o odkladném účinku, a nikoli nebezpečí vážné a nenapravitelné újmy?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/32/EU ze dne 26. června 2013 o společných řízeních pro přiznávání a odnímání statusu mezinárodní ochrany (Úř. věst. L 180, s. 60)


title: Věc C-424/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per il Veneto (Itálie) dne 27. června 2018 – Italy Emergenza Cooperativa Sociale, Associazione Volontaria di Pubblica Assistenza „Croce Verde“ v. Ulss 5 Polesana Rovigo, Regione del Veneto

text:
               3.9.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 311/10

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per il Veneto (Itálie) dne 27. června 2018 – Italy Emergenza Cooperativa Sociale, Associazione Volontaria di Pubblica Assistenza „Croce Verde“ v. Ulss 5 Polesana Rovigo, Regione del Veneto
      (Věc C-424/18)
      (2018/C 311/11)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Veneto

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Italy Emergenza Cooperativa Sociale, Associazione Volontaria di Pubblica Assistenza „Croce Verde“

         Žalovaní: Ulss 5 Polesana Rovigo, Regione del Veneto

         Předběžné otázky

                  1)

                  Musí být čl. 10 písm. h) a bod 28 odůvodnění směrnice 2014/24/EU (1) vykládány v tom smyslu, že

                              a)

                              sanitní služby, u nichž je na palubě [záchranného vozidla] stanovena nezbytná přítomnost řidiče-zdravotnického záchranáře a alespoň jednoho zdravotnického záchranáře disponujícího kvalifikací a schopnostmi, které vyplývají z absolvování kurzu a složení zkoušky z oborů první pomoci, a

                              b)

                              služby přepravy, stanovené v rámci základní zdravotní péče (LEA), uskutečňované záchrannými vozidly
                              spadají do výjimky uvedené ve výše uvedeném čl. 10 písm. h), anebo naopak spadají do služeb uvedených v článcích 74 až 77 výše uvedené směrnice?

                  2)

                  musí být směrnice 2014/24/EU vykládána v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, která stanoví, že i při neexistenci stavu naléhavosti,

                              a)

                              sanitní služby, u nichž je na palubě [záchranného vozidla] stanovena nezbytná přítomnost řidiče-zdravotnického záchranáře a alespoň jednoho zdravotnického záchranáře disponujícího kvalifikací a schopnostmi, které vyplývají z absolvování kurzu a složení zkoušky z oborů první pomoci, a

                              b)

                              služby přepravy, stanovené v rámci základní zdravotní péče (LEA), uskutečňované záchrannými vozidly
                              jsou přednostně přidělovány dobrovolnickým sdružením prostřednictvím přímého zadání?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/24/EU ze dne 26. února 2014 o zadávání veřejných zakázek a o zrušení směrnice 2004/18/ES (Úř. věst. L 94, s. 65).


title: Věc T-377/18: Žaloba podaná dne 20. června 2018 – Intercept Pharma a Intercept Pharmaceuticals v. EMA

text:
               3.9.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 311/13

      Žaloba podaná dne 20. června 2018 – Intercept Pharma a Intercept Pharmaceuticals v. EMA
      (Věc T-377/18)
      (2018/C 311/14)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Intercept Pharma Ltd (Bristol, Spojené království) a Intercept Pharmaceuticals, Inc. (New York, New York, Spojené státy) (zástupci: L. Tsang, J. Mulryne, E. Amos a H. Kerr-Peterson, Solicitors a F. Campbell, Barrister)

         Žalovaná: Evropská agentura pro léčivé přípravky

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí ASK-40399 o zpřístupnění některých dokumentů podle nařízení 1049/2001/ES, které žalovaná sdělila žalobkyním dne 15. května 2018; a

                  —

                  uložil žalované, aby žalobkyním uhradila právní a jiné náklady a výdaje vynaložené v souvislosti s touto věcí.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládají žalobkyně dva žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z toho, že se žalovaná dopustila nesprávného právního posouzení, když shledala, že se v projednávaném případě nejednalo o „soudní řízení“ ve smyslu čl. 4 odst. 2 nařízení 1049/2001/ES, neboť se nejednalo o dokument „připravený pro účely soudního řízení“. Po právní stránce měla žalovaná dospět k závěru, že se tato výjimka uplatní.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod, uplatňovaný vedle prvního žalobního důvodu nebo podpůrně k němu, vychází z toho, že z právního hlediska je právně přípustný jen takový výsledek náležitého poměření zájmů v rámci ochrany „obchodních zájmů“ podle čl. 4 odst. 2 nařízení 1049/2001/ES, který spočívá v rozhodnutí dokumenty nezpřístupnit, a to vzhledem k (i) důležitosti soukromého zájmu žalobkyň na zamezení jejich zveřejnění a (ii) pouze neurčitému a obecnému veřejnému zájmu na jejich zveřejnění.


title: Věc T-444/18: Žaloba podaná dne 16. července 2018 – Peek & Cloppenburg v. EUIPO – Peek & Cloppenburg (Peek & Cloppenburg)

text:
               3.9.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 311/17

      Žaloba podaná dne 16. července 2018 – Peek & Cloppenburg v. EUIPO – Peek & Cloppenburg (Peek & Cloppenburg)
      (Věc T-444/18)
      (2018/C 311/18)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Peek & Cloppenburg KG, Düsseldorf (Düsseldorf, Německo) (zástupce: P. Lange, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Peek & Cloppenburg KG, Hamburg (Hamburg, Německo)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie Peek & Cloppenburg – Ochranná známka Evropské unie č. 270 439

         Řízení před EUIPO: Řízení o prohlášení neplatnosti

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 20. dubna 2018, ve věci R 522/206-1

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 4 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001 ve spojení s § 15 odst. 2 zákona o ochranných známkách;

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 4 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001 ve spojení s § 15 odst. 3 zákona o ochranných známkách;

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 4 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

                  —

                  Porušení článku 63 nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ve spojení s pravidlem 20 odst. 7 písm. c) nařízení Komise (ES) č. 2868/95.


title: Věc C-276/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Maďarsko) dne 24. dubna 2018 – KrakVet Marek Batko sp. k. v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

text:
               3.9.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 311/2

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Maďarsko) dne 24. dubna 2018 – KrakVet Marek Batko sp. k. v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
      (Věc C-276/18)
      (2018/C 311/03)
      Jednací jazyk: maďarština

         Předkládající soud

      Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: KrakVet Marek Batko sp. k.

         Žalovaný: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

         Předběžné otázky

                  1)

                  Je třeba vykládat cíle směrnice Rady 2006/112/ES (1) ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (směrnice o DPH), zejména požadavky zabránit sporům o příslušnost mezi členskými státy a dvojímu zdanění, uvedené v bodech 17 a 62 odůvodnění, a nařízení (EU) č. 904/2010 (2), zejména body 5, 7 a 8 odůvodnění a články 28 až 30, v tom smyslu, že brání praxi daňového orgánu členského státu, jehož kvalifikace plnění se liší jak od právního výkladu téhož plnění a týchž skutečností ze strany daňového orgánu jiného členského státu, tak od závazné informace vydané tímto orgánem na základě tohoto výkladu, jakož i od potvrzujícího závěru, ke kterému tento orgán dospěje na základě provedené daňové kontroly, což vede ke dvojímu zdanění osoby povinné k dani?

                  2)

                  Pokud z odpovědi na první otázku plyne, že taková praxe není v rozporu s právem Společenství, může daňový orgán členského státu, s ohledem na směrnici Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty a unijní právo, jednostranně stanovit daňovou povinnost, aniž zohlední, že daňový orgán jiného členského státu již opakovaně, nejprve na žádost osoby povinné k dani a poté ve svých rozhodnutích na základě kontroly, potvrdil, že jednání této osoby povinné k dani je v souladu s právem?
                  Nebo musí daňové orgány obou členských států v zájmu zásady daňové neutrality a zamezení dvojímu zdanění spolupracovat a dosáhnout dohody, aby osoba povinná k dani musela zaplatit [DPH] pouze v jedné z těchto zemí?

                  3)

                  Pokud z odpovědi na druhou otázku plyne, že daňový orgán členského státu může změnit daňovou kvalifikaci jednostranně, musí být ustanovení [směrnice o DPH] vykládána v tom smyslu, že daňový orgán druhého členského státu je povinna vrátit osobě povinné zaplatit DPH daň stanovenou tímto orgánem v závazné informaci a odvedenou v souvislosti s obdobím ukončeným kontrolou, aby tak bylo zajištěno jak zamezení dvojího zdanění, tak dodržení zásady daňové neutrality?

                  4)

                  Jak je třeba vykládat výraz obsažený v první větě odstavce 1 článku 33 směrnice o DPH, podle nějž je přeprava provedena „dodavatelem nebo na jeho účet“? Zahrnuje tento pojem případ, kdy osoba povinná k dani nabízí jako prodávající na internetu možnost, že kupující uzavře smlouvu s logistickou společností, se kterou prodávající spolupracuje u jiných plnění než prodeje, pokud si kupující může svobodně zvolit rovněž jiného než navrhovaného dopravce a smlouvu o dopravě uzavírá kupující a dopravce bez účasti prodávajícího?
                  Je pro účely výkladu – zejména s ohledem na zásadu právní jistoty – relevantní, že do roku 2021 musí členské státy změnit právní úpravu, kterou se provádí zmíněné ustanovení [směrnice o DPH] tak, aby se čl. 33 odst. 1 uvedené směrnice vztahoval rovněž na nepřímou spolupráci při výběru dopravce?

                  5)

                  Je třeba unijní právo, konkrétně [směrnici o DPH] vykládat v tom smyslu, že dále uvedené skutečnosti jsou, společně nebo samostatně, relevantní při posouzení, zda osoba povinná k dani s cílem vyhnout se článku 33 [směrnice o DPH] a zneužít tak právo vytvořila mezi nezávislými společnostmi, které uskutečňují předání, odeslání nebo dopravu zboží, takové právní vztahy, které využívají okolnosti, že v jiném státě je sazba DPH nižší:

                              5.1)

                              logistický podnik, který zajišťuje dopravu, je spojen s osobou povinnou k dani a poskytuje jí jiné služby, nesouvisející s dopravou,

                              5.2)

                              zároveň může zákazník kdykoliv nevyužít možnosti, kterou mu nabízí osoba povinná k dani, tj. pověřit dopravou logistický podnik, se kterým má smluvní vztah, a může svěřit dopravu jinému dopravci nebo si zboží osobně vyzvednout?

         (1)  Úř. věst. L 347, s. 1.

         (2)  Nařízení Rady (EU) č. 904/2010 ze dne 7. října 2010 o správní spolupráci a boji proti podvodům v oblasti daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 268, s. 1).


title: Věc T-356/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 12. července 2018 – Rakousko v. Komise „Státní podpory – Podpora zamýšlená Spojeným královstvím ve prospěch jednotky C jaderné elektrárny Hinkley Point – Rozdílová smlouva, dohoda se státním tajemníkem a úvěrová záruka – Rozhodnutí, kterým se podpora prohlašuje za slučitelnou s vnitřním trhem – Článek 107 odst. 3 písm. c) SFEU – Cíl veřejného zájmu – Podpora jaderné energie – Nezbytnost státního zásahu – Sdělení o zárukách – Určení prvku podpory – Proporcionalita – Investiční podpora – Provozní podpora – Právo předložit námitky – Postup zadávání veřejných zakázek – Povinnost uvést odůvodnění“

text:
               3.9.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 311/12

      Rozsudek Tribunálu ze dne 12. července 2018 – Rakousko v. Komise
      (Věc T-356/15) (1)

      („Státní podpory - Podpora zamýšlená Spojeným královstvím ve prospěch jednotky C jaderné elektrárny Hinkley Point - Rozdílová smlouva, dohoda se státním tajemníkem a úvěrová záruka - Rozhodnutí, kterým se podpora prohlašuje za slučitelnou s vnitřním trhem - Článek 107 odst. 3 písm. c) SFEU - Cíl veřejného zájmu - Podpora jaderné energie - Nezbytnost státního zásahu - Sdělení o zárukách - Určení prvku podpory - Proporcionalita - Investiční podpora - Provozní podpora - Právo předložit námitky - Postup zadávání veřejných zakázek - Povinnost uvést odůvodnění“)
      (2018/C 311/12)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Rakouská republika (zástupci: původně C. Pesendorfer a M. Klamert, poté G. Hesse a M. Fruhmann, zmocněnci, ve spolupráci s H. Kristoferitschem, advokátem)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: É. Gippini Fournier, R. Sauer, T. Maxian Rusche a P. Němečková, zmocněnci)

         Vedlejší účastník podporující žalobkyni: Lucemburské velkovévodství (zástupci: D. Holderer, zmocněnec, ve spolupráci s P. Kinschem, advokátem)

         Vedlejší účastníci podporující žalovanou: Česká republika (zástupci: M. Smolek, T. Müller a J. Vláčil, zmocněnci), Francouzská republika (zástupci: původně G. de Bergues, D. Colas a J. Bousin, poté D. Colas a J. Bousin, zmocněnci), Maďarsko (zástupci: původně M. Fehérat M. Bóra, poté B. Sonkodi, poté A. Steiner, zmocněnci, ve spolupráci s P. Nagym, advokátem, a nakonec A. Steiner), Polská republika (zástupce: B. Majczyna, zmocněnec), Rumusko (zástupci: původně R. Radu a M. Bejenar, poté M. Bejenar a C.-R. Canţăr, zmocněnci), Slovenská republika (zástupce: B. Ricziová, zmocněnkyně), Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupci: původně C. Brodie a S. Brandon, poté C. Brodie, S. Simmons a M. Holt, poté C. Brodie, S. Simmons a D. Robertson, poté C. Brodie a D. Robertson, poté C. Brodie a nakonec C. Brodie a Z. Lavery, zmocněnci, ve spolupráci s T. Johnstonem, barrister, a A. Robertsonem, QC)

         Předmět věci

      Návrh zakládající se na článku 263 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí Komise (EU) 2015/658 ze dne 8. října 2014 o státní podpoře SA.34947 (2013/C) (ex 2013/N), kterou Spojené království zamýšlí poskytnout za účelem podpory jednotky C jaderné elektrárny Hinkley Point (Úř. věst. 2015, L 109, s. 44), ve kterém Komise konstatovala, že toto opatření podpory je slučitelné s vnitřním trhem ve smyslu čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU a povolila jeho provedení.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Rakouská republika ponese vlastní náklady řízení a uhradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

                  3)

                  Česká republika, Francouzská republika, Lucemburské velkovévodství, Maďarsko, Polská republika, Rumunsko, Slovenská republika a Spojené království Velké Británie a Severního Irska ponesou vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 337, 12.10.2015.


title: Věc C-323/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Maďarsko) dne 16. května 2018 – Tesco-Global Áruházak Zrt. v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

text:
               3.9.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 311/4

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Maďarsko) dne 16. května 2018 – Tesco-Global Áruházak Zrt. v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
      (Věc C-323/18)
      (2018/C 311/04)
      Jednací jazyk: maďarština

         Předkládající soud

      Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Tesco-Global Áruházak Zrt.

         Žalovaný: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

         Předběžné otázky

                  1)

                  Je skutečnost, že osoby povinné k dani v zahraničním vlastnictví, které se zabývají maloobchodním prodejem a prostřednictvím jedné obchodní společnosti provozují více prodejen, musí ve skutečnosti platit zvláštní daň odpovídající nejvyššímu pásmu výrazně progresivní daňové sazby, zatímco osoby povinné k dani v tuzemském vlastnictví, které fungují na základě franšízového systému pod jednotnou značkou – prostřednictvím prodejen, které jsou zpravidla nezávislé obchodní společnosti – spadají do pásma osvobozeného od daně nebo do některého z následujících pásem s nižší daňovou sazbou, takže poměr mezi daní zaplacenou společnostmi v zahraničním vlastnictví a celkovými daňovými příjmy ze zvláštní daně je výrazně vyšší než v případě osob povinných k dani v tuzemském vlastnictví, slučitelná s ustanoveními Smlouvy o FEU upravujícími zásadu zákazu diskriminace (články 18 a 26 SFEU), zásadu svobody usazování (článek 49 SFEU), zásadu rovného zacházení (článek 54 SFEU), rovnosti, pokud jde o kapitálovou účast ve společnostech ve smyslu článku 54 SFEU (článek 55 SFEU), zásadu volného pohybu služeb (článek 56 SFEU), zásadu volného pohybu kapitálu (články 63 a 65 SFEU) a zásadu rovnosti zdanění podniků (článek 110 SFEU)?

                  2)

                  Je s ustanoveními Smlouvy o FEU, která upravují zákaz státních podpor (čl. 107 odst. 1 SFEU), slučitelná skutečnost, že osoby povinné k dani, které se zabývají maloobchodním prodejem a prostřednictvím jedné obchodní společnosti provozují více prodejen, musí ve skutečnosti platit zvláštní daň odpovídající nejvyššímu pásmu výrazně progresivní daňové sazby, zatímco osoby povinné k dani v tuzemském vlastnictví, které jsou jejich přímými konkurenty a které fungují na základě franšízového systému pod jednotnou značkou – prostřednictvím prodejen, které jsou zpravidla nezávislé obchodní společnosti – spadají do pásma osvobozeného od daně nebo do některého z následujících pásem s nižší daňovou sazbou, takže poměr mezi daní zaplacenou společnostmi v zahraničním vlastnictví a celkovými daňovými příjmy ze zvláštní daně je výrazně vyšší než v případě osob povinných k dani v tuzemském vlastnictví?

                  3)

                  Je třeba článek 107 a čl. 108 odst. 3 SFEU vykládat v tom smyslu, že jejich účinky se vztahují na daňové opatření, jehož neoddělitelnou součástí je osvobození od daně (představující státní podporu) financované prostřednictvím příjmů z uvedeného daňového opatření, jestliže zákonodárce dosáhl předpokládaných rozpočtových příjmů, které byly stanoveny před zavedením zvláštní daně z maloobchodního prodeje (na základě obratu hospodářských subjektů), prostřednictvím uplatnění progresivní daňové sazby na základě obratu, a nikoliv zavedením obecné daňové sazby, takže právní úprava úmyslně osvobozuje část hospodářských subjektů od daně?

                  4)

                  Je se zásadou procesní rovnocennosti a zásadami efektivity a přednosti unijního práva slučitelná praxe orgánů členských států pověřených uplatňováním práva, podle níž není v rámci daňových kontrol zahájených z úřední povinnosti a následných soudních řízení – navzdory zásadě efektivity a povinnosti neuplatnit neslučitelné pravidlo vnitrostátního práva – možné podat žádost o vrácení daně přiznané v souladu s vnitrostátními daňovými předpisy, které jsou v rozporu s unijním právem, jelikož daňový orgán nebo soud přezkoumávají slučitelnost s unijním právem pouze ve zvláštních řízeních zahájených na návrh, která lze zahájit před řízením z úřední povinnosti, zatímco v případě daně, která je v rozporu s vnitrostátním právem, nic nebrání podání žádosti o vrácení v rámci správního nebo soudního řízení?


title: Věc T-445/18: Žaloba podaná dne 16. července 2018 – Peek & Cloppenburg v. EUIPO – Peek & Cloppenburg (Peek & Cloppenburg)

text:
               3.9.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 311/18

      Žaloba podaná dne 16. července 2018 – Peek & Cloppenburg v. EUIPO – Peek & Cloppenburg (Peek & Cloppenburg)
      (Věc T-445/18)
      (2018/C 311/19)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Peek & Cloppenburg KG, Düsseldorf (Düsseldorf, Německo) (zástupce: P. Lange, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Peek & Cloppenburg KG, Hamburg (Hamburg, Německo)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie Peek & Cloppenburg – Přihláška č. 2 791 416

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 24. ledna 2018, ve věci R 1270/2007-1

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 4 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001 ve spojení s § 15 odst. 2 zákona o ochranných známkách;

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 4 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001 ve spojení s § 15 odst. 3 zákona o ochranných známkách;

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 4 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

                  —

                  Porušení článku 63 nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ve spojení s pravidlem 20 odst. 7 písm. c) nařízení Komise (ES) č. 2868/95.


title: Věc T-442/18: Žaloba podaná dne 18. července 2018 – Aeris Invest v. ECB

text:
               3.9.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 311/15

      Žaloba podaná dne 18. července 2018 – Aeris Invest v. ECB
      (Věc T-442/18)
      (2018/C 311/16)
      Jednací jazyk: španělština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Aeris Invest Sàrl (Lucemburk, Lucembursko) (zástupci: S. Chimenos Minguella a G. Ferrer Gonzálvez, advokáti)

         Žalovaná: Evropská centrální banka

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  Zrušil rozhodnutí Evropské centrální banky LS/MD/18/141 a LS/PT/2018/9, ze dne 8. května a 9. února 2018 a

                  —

                  uložil ECB náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Předmětem této žaloby je zrušení rozhodnutí Evropské centrální banky (dále jen „ECB“) LS/MD/18/141 ze dne 8. května 2018, které se týká potvrzující žádosti o přístup k dokumentům ECB, jakož i předchozího rozhodnutí ECB LS/PT/2018/9 ze dne 9. února 2018, které se týká žádosti o přístup k dokumentům ECB.
      Na podporu žaloby vznáší žalobkyně pět žalobních důvodů:

                  1.

                  Prvním důvodem tvrdí, že zamítavá rozhodnutí ECB týkající se přístupu k dotčené dokumentaci nejsou dostatečně odůvodněna, protože v nich nejsou řádně zohledněny cíle, které sledoval zákonodárce Společenství při zavedení práva fyzických a právnických osob na přístup k dokumentům evropských orgánů v rámci transparentního řízení a s ohledem na zásadu řádné správy a zásadu občanské účasti. Navíc argumenty ECB jsou obecné. ECB rovněž nezohlednila, že zpřístupnění požadovaných dokumentů nemůže nijak ovlivnit vhodný postup pro učinění rozhodnutí o zrušení úvěrové instituce. Nejenže dotčené řízení o zrušení již skončilo, ale nachází se ve fázi soudního přezkumu, takže odmítnutí přístupu komplikuje samotný soudní přezkum. Konečně rozhodnutí nezohlednila, že přístup k požadované dokumentaci je požadován výhradně za účelem výkonu práva na účinnou soudní ochranu zakotveného v článku 47 Listiny základních práva Evropské unie.

                  2.

                  Druhým důvodem tvrdí, že napadená rozhodnutí porušují čl. 4 odst. 1 písm. c) rozhodnutí BCE/2004/3 o přístupu k dokumentům, neboť žalobkyni upírají přístup k požadovaným informacím na základě toho, že dokumenty spadaly pod obecnou domněnku nepřístupnosti z důvodu důvěrnosti pod ochranou profesního tajemství použitelnou na instituce. Tato obecná domněnka nepřístupnosti není výslovně stanovena v použitelné odvětvové právní úpravě a i kdyby byla, nebyla by použitelná, neboť nelze provádět široký a obdobný výklad výjimek z práva na přístup.

                  3.

                  Třetím důvodem tvrdí, že napadená rozhodnutí porušují čl. 4 odst. 1 písm. c) rozhodnutí BCE/2004/3, neboť žalobkyni upírají přístup k požadovaným informacím na základě skutečnosti, že dotčené dokumenty jsou zcela či zčásti chráněny profesním tajemstvím, které se vztahuje na instituce, pokud jsou nezbytné v soudním řízení a jejich odmítnutí brání či ztěžuje fungování veřejného soudnictví.

                  4.

                  Čtvrtým důvodem tvrdí, že napadená rozhodnutí porušují čl. 4 odst. 1 písm. a) druhou a šestou odrážku rozhodnutí BCE/2004/3, neboť tvrdí, že zpřístupnění informací by mohlo poškodit všeobecný bankovní systém.

                  5.

                  Pátým důvodem tvrdí, že napadená rozhodnutí porušují čl. 4 odst. 2 první odrážku rozhodnutí BCE/2004/3 tvrzením, že zpřístupnění požadovaných informací by mohlo ovlivnit obchodní zájmy společnosti Banco Santander a mohlo by mít dopad na budoucí kontroly.


title: Věc C-406/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Maďarsko) dne 20. června 2018 – PG v. Bevándorlási és Menekültügyi Hivatal

text:
               3.9.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 311/8

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Maďarsko) dne 20. června 2018 – PG v. Bevándorlási és Menekültügyi Hivatal
      (Věc C-406/18)
      (2018/C 311/08)
      Jednací jazyk: maďarština

         Předkládající soud

      Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: PG

         Žalovaný: Bevándorlási és Menekültügyi Hivatal

         Předběžné otázky

                  1)

                  Musí být článek 47 Listiny základních práv a článek 31 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/3[2]/EU (1) (tzv. „procedurální směrnice“) ve spojení s články 6 a 13 evropské Úmluvy o [ochraně] lidských práv[a základních svobod] vykládány v tom smyslu, že je možné, aby členský stát zaručil právo na účinnou právní ochranu i tehdy, když jeho soudy nemohou změnit rozhodnutí vydané v azylovém řízení, ale mohou jej jen zrušit a vrátit věc k novému řízení?

                  2)

                  Musí být článek 47 Listiny základních práv a článek 31 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/3[2]/EU (tzv. „procedurální směrnice“) rovněž ve spojení s články 6 a 13 evropské Úmluvy o [ochraně] lidských práv[a základních svobod] vykládány v tom smyslu, že je [s nimi] v souladu právní úprava členského státu, která pro soudní řízení v azylových věcech stanoví kogentní jednotnou celkovou lhůtu šedesáti dnů bez ohledu na veškeré individuální okolnosti a bez zřetele ke zvláštnostem dané věci a k možným obtížím při dokazování?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/32/EU ze dne 26. června 2013 o společných řízeních pro přiznávání a odnímání statusu mezinárodní ochrany (Úř. věst. 2013, L 180, s. 60).


title: Věc T-446/18: Žaloba podaná dne 16. července 2018 – Peek & Cloppenburg v. EUIPO – Peek & Cloppenburg (Peek & Cloppenburg)

text:
               3.9.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 311/19

      Žaloba podaná dne 16. července 2018 – Peek & Cloppenburg v. EUIPO – Peek & Cloppenburg (Peek & Cloppenburg)
      (Věc T-446/18)
      (2018/C 311/20)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Peek & Cloppenburg KG, Düsseldorf (Düsseldorf, Německo) (zástupce: P. Lange, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Peek & Cloppenburg KG, Hamburg (Hamburk, Německo)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatel sporné ochranné známky: Žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie Peek & Cloppenburg – Přihláška č. 4 295 069

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 20. dubna 2018, ve věci R 1589/2007-1

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 4 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001 ve spojení s § 15 odst. 2 zákona o ochranných známkách;

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 4 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001 ve spojení s § 15 odst. 3 zákona o ochranných známkách;

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 4 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

                  —

                  Porušení článku 63 nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ve spojení s pravidlem 20 odst. 7 písm. c) nařízení Komise (ES) č. 2868/95.


title: Věc T-449/18: Žaloba podaná dne 19. července 2018 – Ortlieb Sportartikel v. EUIPO (Achteckiges Polygon)

text:
               3.9.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 311/20

      Žaloba podaná dne 19. července 2018 – Ortlieb Sportartikel v. EUIPO (Achteckiges Polygon)
      (Věc T-449/18)
      (2018/C 311/21)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Ortlieb Sportartikel GmbH (Heilsbronn, Německo) (zástupci: A. Wulf, Rechtsanwältin a K. Schmidt-Hern, Rechtsanwalt)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie (Vyobrazení osmistěnného mnohoúhelníku) – Přihláška č. 16 047 466

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 27. dubna 2018, ve věci R 1634/2017-1

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-564/17: Usnesení Tribunálu ze dne 3. července 2018 – So v. Rada a Komise

text:
               3.9.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 311/20

      Usnesení Tribunálu ze dne 3. července 2018 – So v. Rada a Komise
      (Věc T-564/17) (1)

      (2018/C 311/22)
      Jednací jazyk: angličtina
      Předseda třetího senátu nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 338, 9.10.2017.


title: Věc T-783/17 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 11. července 2018 – GE Healthcare v. Komise „Řízení o předběžných opatřeních – Humánní léčivé přípravky – Směrnice 2001/83/ES – Pozastavení povolení k registraci kontrastních látek obsahujících gadolinium pro lidskou spotřebu – Návrh na odklad vykonatelnosti – Neexistence naléhavosti“

text:
               17.9.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 328/50

      Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 11. července 2018 – GE Healthcare v. Komise
      (Věc T-783/17 R)
      („Řízení o předběžných opatřeních - Humánní léčivé přípravky - Směrnice 2001/83/ES - Pozastavení povolení k registraci kontrastních látek obsahujících gadolinium pro lidskou spotřebu - Návrh na odklad vykonatelnosti - Neexistence naléhavosti“)
      (2018/C 328/68)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: GE Healthcare A/S (Oslo, Norsko) (zástupci: D. Scannell, barrister, G. Castle a S. Oryszczuk, solicitors)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: K. Mifsud-Bonnici a A. Sipos, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh na základě článků 278 a 279 SFEU znějící na odklad vykonatelnosti prováděcího rozhodnutí Komise C(2017) 7941 final ze dne 23. listopadu 2017, které se v rámci článku 31 směrnice Parlamentu a Rady 2001/83/ES týká povolení k registraci kontrastních látek obsahujících gadolinium pro lidskou spotřebu, které zahrnují jednu nebo více aktivních látek kyseliny gadobenikové, gadobutrolu, gadodiamidu, kyseliny gadopentetové, kyseliny gadoterové, gatoteridolu, gadoversatamidu a kyseliny gadoxetové.

         Výrok

                  1)

                  Návrh na nařízení předběžného opatření se zamítá.

                  2)

                  O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc T-438/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 12. července 2018 – Silec Cable a General Cable v. Komise „Hospodářská soutěž – Kartelové dohody – Evropský trh se silovými kabely – Rozhodnutí, kterým se konstatuje protiprávní jednání, které je v rozporu s článkem 101 SFEU – Pojem ‚podnik‘ – Hospodářské nástupnictví – Jediné a trvající protiprávní jednání – Důkaz o protiprávním jednání – Veřejné distancování se – Doba trvání účasti – Rovné zacházení – Závažnost protiprávního jednání – Pravomoc soudního přezkumu v plné jurisdikci“

text:
               17.9.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 328/33

      Rozsudek Tribunálu ze dne 12. července 2018 – Silec Cable a General Cable v. Komise
      (Věc T-438/14) (1)

      („Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Evropský trh se silovými kabely - Rozhodnutí, kterým se konstatuje protiprávní jednání, které je v rozporu s článkem 101 SFEU - Pojem ‚podnik‘ - Hospodářské nástupnictví - Jediné a trvající protiprávní jednání - Důkaz o protiprávním jednání - Veřejné distancování se - Doba trvání účasti - Rovné zacházení - Závažnost protiprávního jednání - Pravomoc soudního přezkumu v plné jurisdikci“)
      (2018/C 328/43)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Silec Cable SAS (Montereau-Fault-Yonne, Francie) a General Cable Corp. (Wilmington, Delaware, Spojené státy) (zástupci: I. Sinan, barrister a I. De Beni, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: C. Giolito a H. van Vliet, zmocněnci, ve spolupráci s D. Baileym, barrister)

         Předmět věci

      Návrh založený na článku 263 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí Komise C(2014) 2139 final ze dne 2. dubna 2014 v řízení podle článku 101 [SFEU] a článku 53 Dohody o [EHP] (věc AT.39610 – Silové kabely) v rozsahu, v němž se týká žalobkyň, a zadruhé na snížení částky pokut, které jim byly uloženy.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnostem Silec Cable SAS a General Cable Corp. se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 282, 25.8.2014.


title: Věc C-96/17: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 25. července 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado de lo Social n° 2 de Terrassa – Španělsko) – Gardenia Vernaza Ayovi v. Consorci Sanitari de Terrassa „Řízení o předběžné otázce – Rámcová dohoda o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřená mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS – Následky propuštění ze zaměstnání z disciplinárních důvodů, které bylo kvalifikováno jako ‚protiprávní‘ – Pojem ‚pracovní podmínky‘ – Dočasný zaměstnanec v pracovním poměru na dobu neurčitou – Nerovné zacházení se stálým zaměstnancem a dočasným zaměstnancem v pracovním poměru na dobu určitou nebo na dobu neurčitou – Přijetí zaměstnance zpět do zaměstnání nebo poskytnutí odstupného“

text:
               17.9.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 328/11

      Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 25. července 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado de lo Social no 2 de Terrassa – Španělsko) – Gardenia Vernaza Ayovi v. Consorci Sanitari de Terrassa
      (Věc C-96/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Rámcová dohoda o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřená mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS - Následky propuštění ze zaměstnání z disciplinárních důvodů, které bylo kvalifikováno jako ‚protiprávní‘ - Pojem ‚pracovní podmínky‘ - Dočasný zaměstnanec v pracovním poměru na dobu neurčitou - Nerovné zacházení se stálým zaměstnancem a dočasným zaměstnancem v pracovním poměru na dobu určitou nebo na dobu neurčitou - Přijetí zaměstnance zpět do zaměstnání nebo poskytnutí odstupného“)
      (2018/C 328/12)
      Jednací jazyk: španělština

         Předkládající soud

      Juzgado de lo Social no 2 de Terrassa

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Gardenia Vernaza Ayovi

         Žalovaný: Consorci Sanitari de Terrassa

         Výrok

      Ustanovení 4 bod 1 rámcové dohody o pracovních poměrech na dobu určitou, uzavřené dne 18. března 1999, která je obsažena v příloze směrnice Rady 1999/70/ES ze dne 28. června 1999 o rámcové dohodě o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS, musí být vykládáno v tom smyslu, že nebrání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je právní úprava dotčená ve věci v původním řízení, podle níž v případě, že propuštění stálého zaměstnance ve veřejné službě ze zaměstnání z disciplinárních důvodů je prohlášeno za protiprávní, musí být dotyčný zaměstnanec přijat zpět do zaměstnání, kdežto v tomtéž případě, jde-li o dočasného zaměstnance nebo dočasného zaměstnance na dobu neurčitou, který plní tytéž úkoly jako tento stálý zaměstnanec, existuje možnost nepřijmout ho zpět do zaměstnání a namísto toho mu vyplatit odstupné.

         (1)  Úř. věst. C 151, 15.5.2017.


title: Věc T-224/18 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 12. července 2018 – PV v. Komise „Řízení o předběžných opatřeních – Veřejná služba – Psychické obtěžování – Rozhodnutí přijatá Komisí po zpětvzetí – Disciplinární řízení – Přidělení – Snížení mzdy na nulu – Návrh na nařízení předběžných opatření – Zjevná nepřípustnost žaloby v hlavním řízení – Částečná nepřípustnost – Neexistence fumus boni juris – Neexistence naléhavosti“

text:
               17.9.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 328/51

      Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 12. července 2018 – PV v. Komise
      (Věc T-224/18 R)
      („Řízení o předběžných opatřeních - Veřejná služba - Psychické obtěžování - Rozhodnutí přijatá Komisí po zpětvzetí - Disciplinární řízení - Přidělení - Snížení mzdy na nulu - Návrh na nařízení předběžných opatření - Zjevná nepřípustnost žaloby v hlavním řízení - Částečná nepřípustnost - Neexistence fumus boni juris - Neexistence naléhavosti“)
      (2018/C 328/69)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: PV (zástupce: M. Casado García-Hirschfeld, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: G. Berscheid, B. Mongin, a R. Striani, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh na základě článků 278 a 279 SFEU, který směřuje jednak k odkladu vykonatelnosti zaprvé disciplinárního řízení CMS 13/087, zadruhé disciplinárního řízení CMS 17/025, zatřetí rozhodnutí o opětovném začlenění žalobce, a začtvrté rozhodnutí o snížení mzdy žalobce na nulu, a jednak k přijetí předběžných opatření a přidělení žalobce ke sdružení zaměstnanců „Génération 2004“ nebo k jinému generálnímu ředitelství Komise.

         Výrok

                  1)

                  O návrhu na odklad vykonatelnosti disciplinárního řízení CMS 13/087 není třeba rozhodovat.

                  2)

                  Návrh na předběžné opatření se ve zbývající části zamítá.

                  3)

                  O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc T-475/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 12. července 2018 – Prysmian a Prysmian cavi e sistemi v. Komise „Hospodářská soutěž – Kartelové dohody – Evropský trh se silovými kabely – Rozhodnutí, kterým se konstatuje protiprávní jednání, které je v rozporu s článkem 101 SFEU – Jediné a trvající protiprávní jednání – Protiprávnost rozhodnutí o provedení kontroly – Přiměřená lhůta – Zásada řádné správy – Zásada osobní odpovědnosti – Společná a nerozdílná odpovědnost za zaplacení pokuty – Dostatečný důkaz o protiprávním jednání – Doba trvání protiprávního jednání – Pokuty – Přiměřenost – Rovné zacházení – Pravomoc soudního přezkumu v plné jurisdikci“

text:
               17.9.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 328/40

      Rozsudek Tribunálu ze dne 12. července 2018 – Prysmian a Prysmian cavi e sistemi v. Komise
      (Věc T-475/14) (1)

      („Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Evropský trh se silovými kabely - Rozhodnutí, kterým se konstatuje protiprávní jednání, které je v rozporu s článkem 101 SFEU - Jediné a trvající protiprávní jednání - Protiprávnost rozhodnutí o provedení kontroly - Přiměřená lhůta - Zásada řádné správy - Zásada osobní odpovědnosti - Společná a nerozdílná odpovědnost za zaplacení pokuty - Dostatečný důkaz o protiprávním jednání - Doba trvání protiprávního jednání - Pokuty - Přiměřenost - Rovné zacházení - Pravomoc soudního přezkumu v plné jurisdikci“)
      (2018/C 328/55)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Prysmian SpA (Milán, Itálie) a Prysmian cavi e sistemi Srl (Milán) (zástupci: C. Tesauro, F. Russo, L. Armati a M. C. Toniolo, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně C. Giolito, L. Malferrari, P. Rossi a H. van Vliet, poté C. Giolito, P. Rossi a H. van Vliet, zmocněnci, ve spolupráci s S. Kingstonem, barrister)

         Vedlejší účastnice podporující žalobkyně: The Goldman Sachs Group, Inc. (New York, New York, Spojené státy) (zástupci: W. Deselaers, J. Koponen a A. Mangiaracina, advokáti)

         Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Pirelli & C. SpA (Milán) (zástupci: M. Siragusa, G. Rizza, P. Ferrari, F. Moretti a A. Fava, advokáti)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 263 SFEU, který zní zaprvé na zrušení rozhodnutí Komise C(2014) 2139 final ze dne 2. dubna 2014 v řízení podle článku 101 [SFEU] a článku 53 Dohody o EHP (věc AT.39610 – Silové kabely) v rozsahu, v němž se týká žalobkyň, a zadruhé na snížení částky pokut, které jim byly uloženy.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Prysmian SpA a Prysmian Cavi e Sistemi Srl ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

                  3)

                  The Goldman Sachs Group, Inc. a Pirelli & C. SpA ponesou vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 315, 15.9.2014.


title: Věc C-103/17: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 25. července 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État – Francie) – Messer France SAS, dříve Praxair v. Premier ministre, Commission de régulation de l’énergie, Ministre de l'Économie et des Finances, Ministre de l’Environnement, de l’Énergie et de la Mer „Řízení o předběžné otázce – Harmonizace daňových právních předpisů – Směrnice 92/12/EHS – Článek 3 odst. 2 – Směrnice 2003/96/EHS – Články 3 a 18 – Zdanění energetických produktů a elektřiny – Spotřební daně – Existence jiného nepřímého zdanění – Podmínky – Vnitrostátní právní úprava, která stanoví příspěvek na veřejnou službu zásobování elektřinou – Pojem ‚zvláštní důvody‘ – Dodržování minimální úrovně zdanění“

text:
               17.9.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 328/12

      Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 25. července 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État – Francie) – Messer France SAS, dříve Praxair v. Premier ministre, Commission de régulation de l’énergie, Ministre de l'Économie et des Finances, Ministre de l’Environnement, de l’Énergie et de la Mer
      (Věc C-103/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Harmonizace daňových právních předpisů - Směrnice 92/12/EHS - Článek 3 odst. 2 - Směrnice 2003/96/EHS - Články 3 a 18 - Zdanění energetických produktů a elektřiny - Spotřební daně - Existence jiného nepřímého zdanění - Podmínky - Vnitrostátní právní úprava, která stanoví příspěvek na veřejnou službu zásobování elektřinou - Pojem ‚zvláštní důvody‘ - Dodržování minimální úrovně zdanění“)
      (2018/C 328/13)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Conseil d'État

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelka: Messer France SAS, dříve Praxair

         Odpůrci: Premier ministre, Commission de régulation de l’énergie, Ministre de l'Économie et des Finances, Ministre de l’Environnement, de l’Énergie et de la Mer

         Výrok

                  1)

                  Článek 18 odst. 10 druhý pododstavec směrnice Rady 2003/96/ES ze dne 27. října 2003, kterou se mění struktura rámcových předpisů Společenství o zdanění energetických produktů a elektřiny, musí být vykládán v tom smyslu, že až do dne 1. ledna 2009 představovalo mezi pravidly zdanění elektřiny stanovenými unijním právem dodržování minimální úrovně zdanění předepsané uvedenou směrnicí jedinou povinnost uloženou Francouzské republice.

                  2)

                  Článek 3 odst. 2 směrnice Rady 92/12/EHS ze dne 25. února 1992 o obecné úpravě, držení, pohybu a sledování výrobků podléhajících spotřební dani, musí být vykládán v tom smyslu, že zavedení jiné nepřímé daně zatěžující elektřinu není podmíněno zavedením harmonizované spotřební daně, a jelikož daň, jako je daň dotčená v původním řízení, nepředstavuje takovou spotřební daň, musí být její soulad se směrnicemi 92/12 a 2003/96 posouzen s ohledem na podmínky stanovené v čl. 3 odst. 2 směrnice 92/12 pro existenci jiných nepřímých daní uložených ze zvláštních důvodů.

                  3)

                  Článek 3 odst. 2 směrnice 92/12 musí být vykládán v tom smyslu, že daň, jako je daň dotčená v původním řízení, může být kvalifikována jako „jiná nepřímá daň“ s ohledem na sledované environmentální důvody, které se týkají financování dodatečných nákladů spojených s povinností nákupu zelené energie, při vyloučení důvodů týkajících se územní a sociální soudržnosti, tedy zeměpisného vyrovnávání sazeb a snížení ceny za elektřinu pro domácnosti v tíživé situaci, a čistě správních důvodů, zejména financování nákladů na správní fungování orgánů veřejné moci, jako je Médiateur national de l’énergie a Caisse des dépôts, přičemž předkládajícímu soudu přísluší ověřit dodržování pravidel zdanění použitelných na spotřební daně.

                  4)

                  Unijní právo musí být vykládáno v tom smyslu, že plátci příspěvku mohou žádat o částečné vrácení daně, jako je daň dotčená v původním řízení, poměrně k části příjmů z příspěvku, které byly vybrány z jiných než zvláštních důvodů, za podmínky, že tato daň nebyla poplatníky přímo přenesena na jejich vlastní zákazníky, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu.

         (1)  Úř. věst. C 161, 22.5.2017.


title: Věc T-73/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 12. září 2018 – RS v. Komise „Veřejná služba – Smluvní zaměstnanci – Přijímání – Interní výběrové řízení – Vytvoření rezervního seznamu k přijetí na místa asistentů – Podmínka pro připuštění do výběrového řízení spočívající v požadavku na nepřetržitou službu po dobu dvanácti měsíců předcházejících dni uzávěrky pro podání přihlášek – Pracovní volno z osobních důvodů – Nepřipuštění k účasti na testech v rámci výběrového řízení“

text:
               29.10.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 392/24

      Rozsudek Tribunálu ze dne 12. září 2018 – RS v. Komise
      (Věc T-73/17) (1)

      („Veřejná služba - Smluvní zaměstnanci - Přijímání - Interní výběrové řízení - Vytvoření rezervního seznamu k přijetí na místa asistentů - Podmínka pro připuštění do výběrového řízení spočívající v požadavku na nepřetržitou službu po dobu dvanácti měsíců předcházejících dni uzávěrky pro podání přihlášek - Pracovní volno z osobních důvodů - Nepřipuštění k účasti na testech v rámci výběrového řízení“)
      (2018/C 392/28)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: RS (zástupci: S. Orlandi a T. Martin, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: G. Berscheid a L. Radu Bouyon, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 270 SFEU znějící zaprvé na zrušení rozhodnutí výběrové komise interního výběrového řízení COM/02/AST/16 (AST 2), kterým byla odmítnuta přihláška žalobce do výběrového řízení, a zadruhé na náhradu újmy, která mu údajně vznikla.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Rozhodnutí výběrové komise interního výběrového řízení COM/02/AST/16 (AST 2) o odmítnutí přihlášky RS do výběrového řízení se zrušuje.

                  2)

                  Ve zbývající části se žaloba zamítá.

                  3)

                  Evropské Komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 112, 10.4.2017.


title: Věc C-511/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie) dne 3. srpna 2018 – La Quadrature du Net, French Data Network, Fédération des fournisseurs d’accès à Internet associatifs, Igwan.net v. Premier ministre, Garde des Sceaux, ministre de la Justice, Ministre de l'Intérieur, Ministre des Armées

text:
               29.10.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 392/7

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie) dne 3. srpna 2018 – La Quadrature du Net, French Data Network, Fédération des fournisseurs d’accès à Internet associatifs, Igwan.net v. Premier ministre, Garde des Sceaux, ministre de la Justice, Ministre de l'Intérieur, Ministre des Armées
      (Věc C-511/18)
      (2018/C 392/10)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Conseil d'État

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelé: La Quadrature du Net, French Data Network, Fédération des fournisseurs d’accès à Internet associatifs, Igwan.net

         Odpůrci: Premier ministre, Garde des Sceaux, ministre de la Justice, Ministre de l'Intérieur, Ministre des Armées

         Předběžné otázky

                  1)

                  Je třeba na povinnost plošného a nediferencovaného uchovávání uloženou poskytovatelům na základě ustanovení čl. 15 odst. 1 směrnice ze dne 12. července 2002 (1) nahlížet v kontextu vážného a trvajícího ohrožení národní bezpečnosti a zejména rizika terorismu tak, že jde o zásah odůvodněný právem na bezpečnost, které je zaručeno článkem 6 Listiny základních práv Evropské unie, a požadavky národní bezpečnosti, za kterou podle článku 4 Smlouvy o Evropské unii nesou odpovědnost výlučně členské státy?

                  2)

                  Musí být směrnice ze dne 12. července 2002, nahlížená ve světle Listiny základních práv Evropské unie, vykládána v tom smyslu, že povoluje taková legislativní opatření, jako jsou opatření pro shromažďování údajů v reálném čase o provozu a lokalizaci jednotlivců, která mají současně dopad na práva a povinnosti poskytovatelů služeb elektronických komunikací, ale neukládají jim zvláštní povinnost uchovávání údajů?

                  3)

                  Musí být směrnice ze dne 12. července 2002, nahlížená ve světle Listiny základních práv Evropské unie, vykládána v tom smyslu, že v každém případě váže legalitu postupů shromažďování údajů o spojení na požadavek informovat dotčené osoby, jakmile již není možné ohrozit probíhající vyšetřování vedené příslušnými orgány nebo takové postupy mohou být považovány za legální s ohledem na všechny ostatní stávající procesní záruky, jestliže zajišťují účinnost práva na opravný prostředek?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/58/ES ze dne 12. července 2002 o zpracování osobních údajů a ochraně soukromí v odvětví elektronických komunikací (Úř. věst. L 201, s. 37).


title: Věc T-739/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. září 2018 – PSC Prominvestbank v. Rada „Společná zahraniční a bezpečnostní politika – Omezující opatření přijatá vzhledem k činnostem Ruska destabilizujícím situaci na Ukrajině – Zařazení názvu subjektu, který vlastní žalobkyni, na seznam subjektů, na něž se vztahují omezující opatření – Povinnost uvést odůvodnění – Zjevně nesprávné posouzení – Právo na účinnou soudní ochranu – Zneužití pravomoci – Právo na vlastnictví – Svoboda podnikání – Rovné zacházení“

text:
               29.10.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 392/18

      Rozsudek Tribunálu ze dne 13. září 2018 – PSC Prominvestbank v. Rada
      (Věc T-739/14) (1)

      („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vzhledem k činnostem Ruska destabilizujícím situaci na Ukrajině - Zařazení názvu subjektu, který vlastní žalobkyni, na seznam subjektů, na něž se vztahují omezující opatření - Povinnost uvést odůvodnění - Zjevně nesprávné posouzení - Právo na účinnou soudní ochranu - Zneužití pravomoci - Právo na vlastnictví - Svoboda podnikání - Rovné zacházení“)
      (2018/C 392/21)
      Jednací jazyk: španělština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: PSC Prominvestbank, Joint-Stock Commercial Industrial & Investment Bank (Kyjev, Ukrajina) (zástupci: J. M. Viñals Camallonga, J. L. Iriarte Ángel a L. Barriola Urruticoechea, advokáti)

         Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: původně A. de Elera-San Miguel Hurtado a F. Florindo Gijón, poté F. Florindo Gijón, P. Mahnič Bruni a H. Marcos Fraile, zmocněnci)

         Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Evropská komise (zástupci: F. Castillo de la Torre, D. Gauci a S. Pardo Quintillán, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 263 SFEU a znějící na částečné zrušení Rozhodnutí Rady 2014/512/SZBP ze dne 31. července 2014 o omezujících opatřeních vzhledem k činnostem Ruska destabilizujícím situaci na Ukrajině (Úř. věst. 2014, L 229, s. 13), ve znění rozhodnutí Rady 2014/659/SZBP ze dne 8. září 2014 , kterým se mění rozhodnutí 2014/512 (Úř. věst. 2014, L 271, s. 54) a nařízení Rady (EU) č. 833/2014 ze dne 31. července 2014 o omezujících opatřeních vzhledem k činnostem Ruska destabilizujícím situaci na Ukrajině (Úř. věst. 2014, L 229, s. 1), ve znění nařízení Rady (EU) č. 960/2014 ze dne 8. září 2014, kterým se mění nařízení (EU) č. 833/2014 (Úř. věst. 2014, L 271, s. 3), a to v rozsahu, v němž se tyto akty vztahují na žalobkyni.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  PSC Prominvestbank, Joint-Stock Commercial Industrial & Investment Bank ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady řízení vynaložené Radou Evropské unie.

                  3)

                  Evropská komise ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 7, 12.1.2015.


title: Věc T-401/18 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 4. července 2018 – SFIE-PE v. Parlament „Řízení o předběžných opatřeních – Institucionální právo – Stávka tlumočníků – Opatření přijatá Evropským parlamentem nařizující tlumočníkům výkon pracovních povinností – Návrh na odklad vykonatelnosti – Návrh na nařízení předběžných opatření – Částečná nepřípustnost – Vyvážení zájmů“

text:
               29.10.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 392/31

      Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 4. července 2018 – SFIE-PE v. Parlament
      (Věc T-401/18 R)
      („Řízení o předběžných opatřeních - Institucionální právo - Stávka tlumočníků - Opatření přijatá Evropským parlamentem nařizující tlumočníkům výkon pracovních povinností - Návrh na odklad vykonatelnosti - Návrh na nařízení předběžných opatření - Částečná nepřípustnost - Vyvážení zájmů“)
      (2018/C 392/38)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Syndicat des fonctionnaires internationaux et européens – Section du Parlement européen (SFIE-PE) (Brusel, Belgie) (zástupce: L. Levi, advokát)

         Žalovaný: Evropský parlament

         Předmět věci

      Návrh založený na článcích 278 a 279 SFEU a znějící na odklad vykonatelnosti rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 2. a 3. července 2018 nařizujících tlumočníkům výkon pracovních povinností, jakož i budoucích rozhodnutí nařizujících tlumočníkům výkon pracovních povinností dne 5., 10. a 11. července 2018 a dále uložení Parlamentu, aby do budoucna omezil příkazy tlumočníkům k výkonu pracovních povinností.

         Výrok

                  1)

                  Návrh na předběžné opatření se zamítá.

                  2)

                  O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc T-104/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. září 2018 – Apple v. EUIPO – Apo International (apo) „Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie apo – Starší obrazové ochranné známky Evropské unie představující jablko a starší slovní ochranné známky známky Evropské unie APPLE – Relativní důvody pro zamítnutí zápisu – Podobnost označení – Článek 8 odst. 1 písm. b) a odst. 5 nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní článek 8 odst. 1 písm. b) a odst. 5 nařízení (EU) 2017/1001]“

text:
               29.10.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 392/26

      Rozsudek Tribunálu ze dne 13. září 2018 – Apple v. EUIPO – Apo International (apo)
      (Věc T-104/17) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie apo - Starší obrazové ochranné známky Evropské unie představující jablko a starší slovní ochranné známky známky Evropské unie APPLE - Relativní důvody pro zamítnutí zápisu - Podobnost označení - Článek 8 odst. 1 písm. b) a odst. 5 nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní článek 8 odst. 1 písm. b) a odst. 5 nařízení (EU) 2017/1001]“)
      (2018/C 392/32)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Apple Inc. (Cupertino, Kalifornie, Spojené státy) (zástupci: J. Olsen a P. Andreottola, solicitors a G. Tritton, barrister)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: J. Ivanauskas a D. Walicka, zmocněnci)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Apo International Co. Ltd (Tchaj-pej, Tchaj-wan)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 1. prosince 2016 (věc R 698/2016-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Apple a Apo International.

         Výrok

                  1.

                  Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví EUIPO ze dne 1. prosince 2016 (věc R 698/2016-4) se zrušuje.

                  2.

                  EUIPO se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 129, 24.4.2017.


title: Věc C-151/18 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 21. února 2018 El Corte Inglés SA proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 5. prosince 2017 ve věci T-213/16, El Corte Inglés v. EUIPO

text:
               29.10.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 392/2

      Kasační opravný prostředek podaný dne 21. února 2018 El Corte Inglés SA proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 5. prosince 2017 ve věci T-213/16, El Corte Inglés v. EUIPO
      (Věc C-151/18 P)
      (2018/C 392/03)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: El Corte Inglés SA (zástupce: J.L. Rivas Zurdo, advokát)

         Další účastníci řízení: European Union Intellectual Property Office, Elho Business & Sport Vertriebs GmbH
      Usnesením ze dne 6. září 2018 Soudní dvůr (devátý senát) rozhodl, že kasační opravný prostředek je nepřípustný.


title: Věc T-402/18 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 4. července 2018 – Aquino a další v. Parlament „Řízení o předběžných opatřeních – Institucionální právo – Stávka tlumočníků – Opatření přijatá Evropským parlamentem nařizující tlumočníkům výkon pracovních povinností – Návrh na odklad vykonatelnosti – Návrh na nařízení předběžných opatření – Částečná nepřípustnost – Vyvážení zájmů“

text:
               29.10.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 392/31

      Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 4. července 2018 – Aquino a další v. Parlament
      (Věc T-402/18 R)
      („Řízení o předběžných opatřeních - Institucionální právo - Stávka tlumočníků - Opatření přijatá Evropským parlamentem nařizující tlumočníkům výkon pracovních povinností - Návrh na odklad vykonatelnosti - Návrh na nařízení předběžných opatření - Částečná nepřípustnost - Vyvážení zájmů“)
      (2018/C 392/39)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobci: Roberto Aquino (Brusel, Belgie) a 30 dalších žalobců, jejichž jména jsou uvedena v příloze usnesení (zástupce: L. Levi, advokát)

         Žalovaný: Evropský parlament

         Předmět věci

      Návrh založený na článcích 278 a 279 SFEU a znějící na odklad vykonatelnosti rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 2. a 3. července 2018 nařizujících tlumočníkům výkon pracovních povinností, jakož i budoucích rozhodnutí nařizujících tlumočníkům výkon pracovních povinností dne 5., 10. a 11. července 2018 a dále uložení Parlamentu, aby do budoucna omezil příkazy tlumočníkům k výkonu pracovních povinností.

         Výrok

                  1)

                  Návrh na předběžné opatření se zamítá.

                  2)

                  O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc T-418/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. září 2018 – Eduard Meier v. EUIPO – Calzaturificio Elisabet (Safari Club) „Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Přihláška slovní ochranné známky Safari Club – Starší národní obrazová známka WS Walk Safari – Relativní důvod pro zamítnutí zápisu – Nebezpečí záměny – Podobnost označení – Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) č. 2017/1001]“

text:
               29.10.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 392/28

      Rozsudek Tribunálu ze dne 13. září 2018 – Eduard Meier v. EUIPO – Calzaturificio Elisabet (Safari Club)
      (Věc T-418/17) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Safari Club - Starší národní obrazová známka WS Walk Safari - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Nebezpečí záměny - Podobnost označení - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) č. 2017/1001]“)
      (2018/C 392/34)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Eduard Meier GmbH (Mnichov, Německo) (zástupci: S. Schicker a M. Knitter, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)(zástupce: J. Ivanauskas, zmocněnec)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Calzaturificio Elisabet Srl (Monte Urano, Itálie)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 2. května 2017 (věc R 1158/2016-4), týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Calzaturificio Elisabet a Eduard Meier.

         Výrok

                  1.

                  Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 2. května 2017 (věc R 1158/2016-4) se zrušuje v rozsahu, v němž se vyhovuje námitkám proti zápisu slovní ochranné známky Evropské unie Safari Club pro výrobky „lovecké brašny“, „oděvy pro lov, lovecké oděvy a obuv“.

                  2.

                  Ve zbývající části se žaloba zamítá.

                  3.

                  Každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 277, 21.8.2017.


title: Věc C-512/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie) dne 3. srpna 2018 – French Data Network, La Quadrature du Net, Fédération des fournisseurs d’accès à Internet associatifs v. Premier ministre, Garde des Sceaux, ministre de la Justice

text:
               29.10.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 392/7

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie) dne 3. srpna 2018 – French Data Network, La Quadrature du Net, Fédération des fournisseurs d’accès à Internet associatifs v. Premier ministre, Garde des Sceaux, ministre de la Justice
      (Věc C-512/18)
      (2018/C 392/11)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Conseil d'État

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelé: French Data Network, La Quadrature du Net, Fédération des fournisseurs d’accès à Internet associatifs

         Odpůrci: Premier ministre, Garde des Sceaux, ministre de la Justice

         Předběžné otázky

                  1)

                  Je třeba na povinnost plošného a nediferencovaného uchovávání uloženou poskytovatelům na základě ustanovení čl. 15 odst. 1 směrnice [2002/58/ES] ze dne 12. července 2002 (1) nahlížet zejména s ohledem na záruky a kontroly, k nimž patří shromažďování a využívání údajů o spojení, tak, že jde o zásah odůvodněný právem na bezpečnost, které je zaručeno článkem 6 Listiny základních práv Evropské unie, a požadavky národní bezpečnosti, za které podle článku 4 Smlouvy o Evropské unii nesou odpovědnost výhradně členské státy?

                  2)

                  Musí být ustanovení směrnice [2000/31/ES] ze dne 8. června 2000 (2), nahlížená ve světle článků 6, 7, 8 a 11, jakož i čl. 52 odst. 1 Listiny základních práv Evropské unie, vykládána v tom smyslu, že umožňují členskému státu přijmout vnitrostátní právní úpravu ukládající osobám, jejichž činností je poskytování přístupu veřejnosti ke komunikačním službám on-line, a fyzickým či právnickým osobám, které i bezúplatně nabízejí veřejnosti služby veřejné komunikace on-line, ukládání znaků, dokumentů, obrázků, zvuků nebo zpráv jakékoli povahy poskytnutých příjemci těchto služeb, povinnost uchovávat údaje umožňující identifikaci kohokoli, kdo přispěl k vytváření obsahu nebo části obsahu služeb, které tyto osoby poskytují, aby mohl soudní orgán v případě potřeby požadovat informace s cílem zajistit dodržování pravidel týkajících se občanskoprávní nebo trestněprávní odpovědnosti?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/58/ES ze dne 12. července 2002 o zpracování osobních údajů a ochraně soukromí v odvětví elektronických komunikací (Úř. věst. L 201, s. 37, Zvl. vyd. 13/29, s. 514).

         (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/31/ES ze dne 8. června 2000 o některých právních aspektech služeb informační společnosti, zejména elektronického obchodu, na vnitřním trhu (směrnice o elektronickém obchodu) (Úř. věst. L 178, s. 1, Zvl. vyd.13/25, s. 399).


title: Věc T-652/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 19. září 2018 – Eddy’s Snack Company v. EUIPO – Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli (Eddy’s Snackcompany) „Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie Eddy’s Snackcompany – Starší národní slovní ochranná známka TEDDY – Relativní důvod pro zamítnutí zápisu – Zásada ne ultra petita – Článek 76 odst. 1 nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 95 odst. 1 nařízení (EU) 2017/1001] – Nebezpečí záměny – Podobnost označení – Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení č, 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení 2017/1001]“

text:
               29.10.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 392/28

      Rozsudek Tribunálu ze dne 19. září 2018 – Eddy’s Snack Company v. EUIPO – Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli (Eddy’s Snackcompany)
      (Věc T-652/17) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie Eddy’s Snackcompany - Starší národní slovní ochranná známka TEDDY - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Zásada ne ultra petita - Článek 76 odst. 1 nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 95 odst. 1 nařízení (EU) 2017/1001] - Nebezpečí záměny - Podobnost označení - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení č, 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení 2017/1001]“)
      (2018/C 392/35)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Eddy’s Snack Company GmbH (Lügde, Německo) (zástupkyně: M. Decker, advokátka)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: M. Fischer, zmocněnec)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO: Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli AG (Kilchberg, Švýcarsko)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 11. července 2017 (věc R 1999/2016-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli a Eddy’s Snack Company.

         Výrok

                  1.

                  Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 11. července 2017 (věc R 1999/2016-4) se zrušuje.

                  2.

                  EUIPO ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností Eddy’s Snack Company GmbH v řízení před Tribunálem.

         (1)  Úř. věst. C 382, 13.11.2017.


title: Věc C-246/18 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 6. dubna 2018 Dochirnie pidpryiemstvo Kondyterska korporatsiia „Roshen“ proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 7. února 2018 ve věci T-775/16, Kondyterska korporatsiia „Roshen“ v. EUIPO

text:
               29.10.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 392/3

      Kasační opravný prostředek podaný dne 6. dubna 2018 Dochirnie pidpryiemstvo Kondyterska korporatsiia „Roshen“ proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 7. února 2018 ve věci T-775/16, Kondyterska korporatsiia „Roshen“ v. EUIPO
      (Věc C-246/18 P)
      (2018/C 392/04)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Dochirnie pidpryiemstvo Kondyterska korporatsiia „Roshen“ (zástupci: R. Žabolienė, advokatė, I. Lukauskienė, advokatė)

         Další účastníci řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví, Moscow Confectionery Factory „Krasnyiy oktyabr“ OAO
      Usnesením ze dne 6. září 2018 prohlásil Soudní dvůr (osmý senát) kasační opravný prostředek za nepřípustný.


title: Věc C-518/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Okresním soudem v Českých Budějovicích (Česká republika) dne 7. srpna 2018 – RD v. SC

text:
               29.10.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 392/8

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Okresním soudem v Českých Budějovicích (Česká republika) dne 7. srpna 2018 – RD v. SC
      (Věc C-518/18)
      (2018/C 392/12)
      Jednací jazyk: čeština

         Předkládající soud

      Okresní soud v Českých Budějovicích

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: RD

         Žalovaná: SC

         Předběžná otázka

      Má článek 3 odst. 1 druhého pododstavce písm. b) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 805/2004 (1), kterým se zavádí evropský exekuční titul pro nesporné nároky, být vykládán tak, že za nesporný je možno považovat nárok, o kterém bylo rozhodnuto po provedeném dokazování, jestliže žalovaná, která svůj dluh uznala před zahájením řízení, ani opatrovník se jednání soudu nezúčastnili a nevznesli v jeho průběhu žádné námitky?

         (1)  Úř. věst. 2004, L 143, s. 15


title: Věc T-664/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 30. května 2018 – PJ v. EUIPO – Erdmann & Rossi (Erdmann & Rossi) „Ochranná známka Evropské unie – Zastoupení advokátem, který nemá postavení třetí osoby nezávislé na žalobci – Záměna strany sporu – Převod práv přihlašovatelky ochranné známky Evropské unie – Zastoupení advokátem, který nemá postavení třetí osoby nezávislé na navrhovatelce záměny účastníka řízení – Nepřípustnost“

text:
               29.10.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 392/29

      Rozsudek Tribunálu ze dne 30. května 2018 – PJ v. EUIPO – Erdmann & Rossi (Erdmann & Rossi)
      (Věc T-664/16) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Zastoupení advokátem, který nemá postavení třetí osoby nezávislé na žalobci - Záměna strany sporu - Převod práv přihlašovatelky ochranné známky Evropské unie - Zastoupení advokátem, který nemá postavení třetí osoby nezávislé na navrhovatelce záměny účastníka řízení - Nepřípustnost“)
      (2018/C 392/36)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobce: PJ (zástupce: S., advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: původně S. Hanne, poté A. Söder, zmocněnci)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Erdmann & Rossi GmbH (Berlín, Německo) (zástupci: H. Kunz-Hallstein a R. Kunz-Hallstein, advokáti)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 18. července 2016 (věc R 1670/2015-4), týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společností Erdmann & Rossi a PJ.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

                  2)

                  Není důvodné rozhodnout o návrhu na záměnu účastníka.

                  3)

                  PJ se ukládá náhrada nákladů řízení.

                  4)

                  [Y]-GmbH a každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení související s návrhem na záměnu účastníka řízení.

         (1)  Úř. věst. C 70, 6.3.2017.


title: Věc T-507/18: Žaloba podaná dne 24. srpna 2018 – Francie v. Komise

text:
               29.10.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 392/32

      Žaloba podaná dne 24. srpna 2018 – Francie v. Komise
      (Věc T-507/18)
      (2018/C 392/40)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Francouzská republika (zástupci: F. Alabrune, D. Colas, A.-L. Desjonquères, S. Horrenberger a A. Alidière, zmocněnci)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  částečně zrušil prováděcí rozhodnutí Komise (EU) 2018/873 ze dne 13. června 2018, kterým se z financování Evropskou unií vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) v rozsahu, v němž uplatňuje paušální opravu zvýšenou o 5 %, rovnající se částce 1 945 435,39 eur, co se týče „Ostatní[ch] přím[ých] podpo[r] – POSEI“ z důvodu „Nesprávné[ho] zaúčtování některých zásilek banánů“ v rozpočtovém roce 2013, 2014, 2015 a 2016;

                  —

                  uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně jediný důvod vycházející z nesprávného právního posouzení, kterého se dopustila Komise v rámci postupu schvalování souladu týkajícího se podpory pro banány tím, že provedla nesprávný výklad pojmu „uvádění na trh“ zelených banánů způsobilých pro podporu z programu speciálně zaměřeného na odlehlost a ostrovní charakter (POSEI), kterou lze uplatnit pro Guadeloupe a Martinik.
      Zaprvé má žalobkyně za to, že Komise tento pojem vyložila způsobem, který se nedrží mezí působnosti prováděcího nařízení Komise (EU) č. 1333/2011 ze dne 19. prosince 2011, kterým se stanoví obchodní normy pro banány, pravidla pro kontrolu dodržování těchto obchodních norem a požadavky na oznamování v odvětví banánů (Úř. věst. 2011, L 336, s. 23).
      Zadruhé tvrdí, že výklad uvedeného pojmu Komisí vyplývá z nesprávného použití článku 76 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1308/2013 ze dne 17. prosince 2013 , kterým se stanoví společná organizace trhů se zemědělskými produkty a zrušují nařízení Rady (EHS) č. 922/72, (EHS) č. 234/79, (ES) č. 1037/2001 a (ES) č. 1234/2007 (Úř. věst. 2013, L 347, s. 671).


title: Věc T-798/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. září 2018 – DenizBank v. Rada „Společná zahraniční a bezpečnostní politika – Omezující opatření přijatá vzhledem k činnostem Ruska destabilizujícím situaci na Ukrajině – Zařazení názvu subjektu, který vlastní žalobkyni, na seznam subjektů, na něž se vztahují omezující opatření – Povinnost uvést odůvodnění – Právo na obhajobu – Právo na účinnou soudní ochranu – Dohoda o přidružení mezi EU a Tureckem – Základní práva – Přiměřenost“

text:
               29.10.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 392/19

      Rozsudek Tribunálu ze dne 13. září 2018 – DenizBank v. Rada
      (Věc T-798/14) (1)

      („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vzhledem k činnostem Ruska destabilizujícím situaci na Ukrajině - Zařazení názvu subjektu, který vlastní žalobkyni, na seznam subjektů, na něž se vztahují omezující opatření - Povinnost uvést odůvodnění - Právo na obhajobu - Právo na účinnou soudní ochranu - Dohoda o přidružení mezi EU a Tureckem - Základní práva - Přiměřenost“)
      (2018/C 392/22)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci/ Účastnice řízení

         Žalobkyně: DenizBank A.Ş. (Istanbul, Turecko) (zástupci: O. Jones, D. Heaton, barristers, R. Mattick, S. Utku, solicitors, a M. Lester, QC)

         Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: původně S. Boelaert a A. de Elera-San Miguel Hurtado, poté S. Boelaert a P. Mahnič Bruni, zmocněnci)

         Vedlejší účastník podporující žalovanou: Evropská komise (zástupci: D. Gauci, L. Havas et F. Ronkes Agerbeek, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh založený na článku 263 SFEU znějící na zrušení, zaprvé rozhodnutí Rady 2014/512/SZBP ze dne 31. července 2014 o omezujících opatřeních vzhledem k činnostem Ruska destabilizujícím situaci na Ukrajině (Úř. věst. 2014, L 229, s. 13), ve znění rozhodnutí Rady 2014/659/SZBP ze dne 8. září 2014 (Úř. věst. 2014, L 271, s. 54), rozhodnutí Rady 2014/872/SZBP ze dne 4. prosince 2014 (Úř. věst. 2014, L 349, s. 58), rozhodnutím Rady (SZBP) 2015/2431 ze dne 21. prosince 2015 (Úř. věst. 2015, L 334, s. 22), rozhodnutím Rady (SZBP) 2016/1071 ze dne 1. července 2016 (Úř. věst. 2016, L 178, s. 21), a rozhodnutím Rady (SZBP) 2016/2315 ze dne 19. prosince 2016 (Úř. věst. 2016, L 345, s. 65), a zadruhé nařízení Rady (EU) č. 833/2014 ze dne 31. července 2014 o omezujících opatřeních vzhledem k činnostem Ruska destabilizujícím situaci na Ukrajině (Úř. věst. 2014, L 229, s. 1), ve znění nařízení Rady (EU) č. 960/2014 ze dne 8. září 2014 (Úř. věst. 2014, L 271, s. 3) a nařízení Rady č. 1290/2014 ze dne 4. prosince 2014 (Úř. věst. 2014, L 349, s. 20), v rozsahu, v němž se tyto akty týkají žalobkyně.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  DenizBank A. Ş. ponese vedle vlastních nákladů řízení náklady řízení vynaložené Radou Evropské unie.

                  3)

                  Evropská komise ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 89, 16.3.2015.


title: Věc T-825/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 27. září 2018 – Carbon System Verwaltungs v. EUIPO (LIGHTBOUNCE) („Ochranná známka Evropské unie — Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie LIGHTBOUNCE — Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu — Popisný charakter — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení 2017/1001]“)

text:
               26.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 427/64

      Rozsudek Tribunálu ze dne 27. září 2018 – Carbon System Verwaltungs v. EUIPO (LIGHTBOUNCE)
      (Věc T-825/17) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie LIGHTBOUNCE - Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu - Popisný charakter - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení 2017/1001]“)
      (2018/C 427/85)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Carbon System Verwaltungs GmbH (Marktheidenfeld, Německo) (zástupci: M. Gilch a L. Petri, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: S. Hanne a D. Walicka, zmocněnci)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 11. října 2017 (věc R 2301/2016-1) týkajícímu se zápisu slovního označení LIGHTBOUNCE jako ochranné známky Evropské unie.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti Carbon System Verwaltungs GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 52, 12. 2. 2018.