title: Věc C-57/16 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 1. února 2016 ClientEarth proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 13. listopadu 2015 ve spojených věcech T-424/14 a T-425/15, ClientEarth v. Evropská komise

text:
               30.5.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 191/5

         Kasační opravný prostředek podaný dne 1. února 2016 ClientEarth proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 13. listopadu 2015 ve spojených věcech T-424/14 a T-425/15, ClientEarth v. Evropská komise
   (Věc C-57/16 P)
   (2016/C 191/08)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: ClientEarth (zástupci: O. W. Brouwer, F. Heringa, J. Wolfhagen, advocaten)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání

               i.

               zrušení rozsudku Tribunálu ze dne 13. listopadu 2015, kterým tento:

                           —

                           zamítl žaloby žalobce,

                           —

                           rozhodl, že žalobce ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí;

               ii.

               určení, že Komise ponese náklady řízení, včetně případných nákladů vedlejších účastníků.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Žalobce žádá, aby byl napadený rozsudek zrušen z následujících důvodů:

         První důvod kasačního opravného prostředku: Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení tím, že uznal existenci obecného předpokladu v rámci čl. 4 odst. 3 prvního pododstavce nařízení č. 1049/2001 (1), který se uplatní na požadované dokumenty.
   Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, jelikož:

               i.

               nesprávně uplatnil judikaturu Soudního dvora;

               ii.

               neuznal, že čl. 17 odst. 1 až 3 SEU není právním základem takového obecného předpokladu;

               iii.

               uznal existenci obecného předpokladu nezpřístupňování požadovaných dokumentů, aniž by ověřil existenci konkrétního a skutečného zásahu;

               iv.

               nevzal v potaz, že požadované dokumenty jsou inherentně spjaté s rozhodnutím o (ne)pokračování v polických iniciativách legislativní povahy.

         Druhý důvod kasačního opravného prostředku: Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení tím, že neuznal existenci převažujícího veřejného zájmu.
   Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, jelikož:

               i.

               nezkoumal převažující veřejné zájmy dovolávané ClientEarth;

               ii.

               měl za to, že pozdější zpřístupnění požadovaných dokumentů vylučuje existenci jakéhokoliv převažujícího veřejného zájmu na zpřístupnění požadovaných dokumentů;

               iii.

               měl za to, že zpřístupnění jiných než požadovaných dokumentů vylučuje existenci jakéhokoliv převažujícího veřejného zájmu na zpřístupnění požadovaných dokumentů;

               iv.

               neuznal povahu veřejného zájmu představovaného ClientEarth;

               v.

               neprovedl restriktivní výklad důvodů odmítnutí se zohledněním veřejného zájmu na zpřístupnění, jak požaduje čl. 6 odst. 1 druhá věta nařízení č. 1367/2006 (2);

               vi.

               neuznal veřejný zájem na zlepšení přístupu ke spravedlnosti v oblasti životního prostředí.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, s. 43).

      (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1367/2006 ze dne 6. září 2006 o použití ustanovení Aarhuské úmluvy o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí na orgány a subjekty Společenství (Úř. věst. L 264, s. 13).


title: Věc T-283/05: Žaloba podaná dne 13. července 2005 Daniele Baraldi a dalšími proti Komisi Evropských společenství

text:
               17.9.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 229/33

         Žaloba podaná dne 13. července 2005 Daniele Baraldi a dalšími proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-283/05)
   (2005/C 229/70)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 13. července 2005 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Daniele Baraldi, s bydlištěm v Alkmaar (Nizozemsko), Jacobusem De Bruijn, s bydlištěm v Ispra (Itálie) a Christel Schilleger-Musset, s bydlištěm v Brebbia (Itálie), zastoupenými Georgesem Vandersandenem a Laure Levi, advokáty.
   Žalobci navrhují, aby Soud:

               —

               zrušil zařazení do platové třídy přiznané žalobcům v rozhodnutí o jejich přijetí v tom rozsahu, ve kterém je toto zařazené založeno na čl. 12 odst. 3 přílohy XIII nového služebního řádu;

               —

               opravil v důsledku toho služební postup žalobců (včetně zhodnocení jejich pracovní zkušenosti v takto opravené platové třídě, jejich nároku na služební postup a nároku na důchod, přičemž tyto byly stanoveny zejména na základě článku 21 přílohy XIII služebního řádu) od platové třídy, do které měli být jmenováni na základě oznámení o výběrovém řízení, v důsledku kterého byli zapsáni na seznam kandidátů vhodných k přijetí, buď do platové třídy uvedené v tomto oznámení o výběrovém řízení nebo do odpovídající platové třídy podle nového služebního řádu (a odpovídajícího platového stupně v souladu s pravidly použitelnými před 1. květnem 2004), od rozhodnutí o jejich jmenování;

               —

               přiznal žalobcům úroky z prodlení na základě sazby stanovené Evropskou centrální bankou ze všech částek odpovídajících rozdílu mezi platem odpovídajícím jejich zařazení uvedeném v rozhodnutí o přijetí a zařazením, na které měli mít nárok až do dne rozhodnutí o jejich řádném zařazení do platové třídy;

               —

               uložil Komisi Evropských společenství náhradu veškerých nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobní důvody a hlavní argumenty uvedené žalobci jsou shodné jako ty, které byly uvedeny v rámci věci T-58/05, Centeno Mediavilla a další v. Komise (1).

      (1)  Úř. věst. C 93, 16.4.2005, s. 38.


title: Věc C-626/11 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 6. prosince 2011 Polyelectrolyte Producers Group a SNF SAS proti usnesení Tribunálu (sedmého rozšířeného senátu) vydanému dne 21. září 2011 ve věci T-1/10, Polyelectrolyte Producers Group a SNF SAS v. Evropská agentura pro chemické látky (ECHA), Evropská komise a Nizozemské království

text:
               11.2.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 39/11

         Kasační opravný prostředek podaný dne 6. prosince 2011 Polyelectrolyte Producers Group a SNF SAS proti usnesení Tribunálu (sedmého rozšířeného senátu) vydanému dne 21. září 2011 ve věci T-1/10, Polyelectrolyte Producers Group a SNF SAS v. Evropská agentura pro chemické látky (ECHA), Evropská komise a Nizozemské království
   (Věc C-626/11 P)
   2012/C 39/22
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Polyelectrolyte Producers Group, SNF SAS (zástupci: K. Van Maldegem, avocat, R. Cana, avocat)

      Další účastníci řízení: Evropská agentura pro chemické látky (ECHA), Evropská komise, Nizozemské království

      Návrhová žádání účastnic řízení podávajících kasační opravný prostředek

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek se domáhají toho, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil usnesení Tribunálu ve věci T-1/10;

               —

               zrušil rozhodnutí Evropské agentury pro chemické látky (dále jen „ECHA“) o identifikaci akrylamidu v souladu s článkem 59 nařízení č. 1907/2006 (1) o registraci, hodnocení, povolování a omezování chemických látek jako látky splňující kritéria v článku 57 nařízení (ES) č. 1907/2006;

               —

               alternativně, vrátil věc Tribunálu k rozhodnutí o žalobě účastnic řízení podávajících kasační opravný prostředek na neplatnost, a

               —

               uložit odpůrkyni náhradu nákladů řízení (včetně nákladů řízení před Tribunálem).

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek tvrdí, že Tribunál porušil unijní právo tím, že odmítl jejich žalobu na neplatnost proti rozhodnutí ECHA o identifikaci akrylamidu v souladu s článkem 59 nařízení č. 1907/2006 jako látky splňující kritéria v článku 57 nařízení (ES) č. 1907/2006. Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek zvláště namítají, že se Tribunál v rámci výkladu skutkového stavu a právního rámce, který se vztahuje na situaci účastnic řízení podávajících kasační opravný prostředek, dopustil několika pochybení. V důsledku toho se Tribunál dopustil několika případů nesprávného právního posouzení, zejména když rozhodl, že identifikace látky Výborem členských států ECHA jakožto látky vzbuzující velmi velké obavy v souladu s čl. 59 odst. 8 nařízení č. 1907/2006 není před zveřejněním tohoto rozhodnutí na seznamu látek pro případné zahrnutí mezi látky vzbuzující velmi velké obavy v souladu s čl. 59 odst. 10 nařízení č. 1907/2006 rozhodnutím zakládajícím právní účinky pro třetí osoby.
   Z těchto důvodů účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek tvrdí, že by mělo být zrušeno usnesení Tribunálu ve věci T-1/10 a rozhodnutí ECHA o identifikaci akrylamidu v souladu s článkem 59 nařízení č. 1907/2006 jako látky splňující kritéria v článku 57 nařízení (ES) č. 1907/2006.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 ze dne 18. prosince 2006 o registraci, hodnocení, povolování a omezování chemických látek, o zřízení Evropské agentury pro chemické látky, o změně směrnice 1999/45/ES a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 793/93, nařízení Komise (ES) č. 1488/94, směrnice Rady 76/769/EHS a směrnic Komise 91/155/EHS, 93/67/EHS, 93/105/ES a 2000/21/ES (Úř. věst. L 396, s. 1).


title: Věc C-331/05 P: Opravný prostředek podaný dne 6. září 2005 společností Internationaler Hilfsfonds e.V. proti usnesení vydanému dne 11. července 2005 Soudem prvního stupně Evropských společenství (třetím senátem) ve věci T-294/04, Internationaler Hilfsfonds e.V. proti Komisi Evropských společenství

text:
               29.10.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 271/17

         Opravný prostředek podaný dne 6. září 2005 společností Internationaler Hilfsfonds e.V. proti usnesení vydanému dne 11. července 2005 Soudem prvního stupně Evropských společenství (třetím senátem) ve věci T-294/04, Internationaler Hilfsfonds e.V. proti Komisi Evropských společenství
   (Věc C-331/05 P)
   (2005/C 271/32)
   Jednací jazyk: němčina
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byl předložen dne 6. září 2005 opravný prostředek podaný společností Internationaler Hilfsfonds e.V., zastoupenou Dr. jur. Hansem Kalteneckerem, s bydlištěm v rue Raffet 5, F-75016 Paris, proti rozsudku vydanému dne 11. července 2005 Soudem prvního stupně Evropských společenství (třetím senátem) ve věci T-294/04, Internationaler Hilfsfonds e.V. proti Komisi Evropských společenství.
   Účastník řízení podávající opravný prostředek (navrhovatelka) navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               zrušil usnesení Soudu prvního stupně Evropských společenství (třetího senátu) ze dne 11. července 2005 ve věci T-294/04 (1) a buď vrátil věc Soudu prvního stupně, nebo uložil žalované zaplatit žalobkyni 54 037,00 eur;

               2.

               uložil žalované náhradu nákladu řízení.

         Důvody opravného prostředku a hlavní argumenty
   Navrhovatelka odůvodňuje svůj opravný prostředek proti uvedenému usnesení Soudu prvního stupně nesprávným hodnocením a použitím pravidel řízení a práva Společenství, jakož i nezohledněním rozhodnutí soudů Společenství.

               1.

               Soud přehlédl, že existuje právní a věcný rozdíl mezi náklady řízení, které vznikají v souvislosti se soudním řízením a náklady, které jsou uplatňovány v rámci žaloby na náhradu škody.

               2.

               Soud neposkytl právně obhajitelné vysvětlení toho, že takřka ex officio vylučuje náklady na advokáta v řízení o stížnosti k Evropskému veřejnému ochránci práv z nákladů, které mohou být uplatněny v rámci žaloby na náhradu škody. Nepřezkoumal věcné a právní důvody nezbytnosti zapojení advokáta do řízení o stížnosti zahájeném navrhovatelkou.

               3.

               Soud se zabýval otázkou příčinné souvislosti mezi protiprávním jednáním Komise a uplatňovanou škodou jen povrchně a nesprávně ji posoudil.

               4.

               Soud použil právně chybným způsobem rozhodnutí Soudního dvora k tomu, aby odůvodnil své scestné tvrzení, že řízení před Evropským veřejným ochráncem práv zásadně nevyžaduje zapojení advokáta. Uvedené rozhodnutí se vztahovalo na případ zaměstnance Komise, který musel být posuzován podle statutárních kritérií a neměl žádnou souvislost s projednávaným případem.

      (1)  Úř. věst. C 229, 17.9.2005.


title: Věc T-94/06: Žaloba podaná dne  13. března 2006  – Gargani v. Parlament

text:
               20.5.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 121/15

         Žaloba podaná dne 13. března 2006 – Gargani v. Parlament
   (Věc T-94/06)
   (2006/C 121/26)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobce: Giuseppe Gargani (Morra de Sanctis, Itálie) (zástupce: W. Rothley, advokát)

      Žalovaný: Evropský parlament
   Návrhová žádání žalobce

               —

               určit, že žalovaný svým rozhodnutím podat vyjádření v řízení o předběžné otázce C-305/05 projednávaném před Soudním dvorem porušil článek 121 jednacího řádu;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Tato žaloba směřuje proti tomu, aby předseda Evropského parlamentu jménem tohoto orgánu podal vyjádření ve smyslu čl. 23 druhého pododstavce statutu Soudního dvora ve věci C-305/05. Podle žalobce bylo toto vyjádření podáno bez příslušného hlasování ve výboru pro právní záležitosti Evropského parlamentu a bez rozhodnutí pléna Evropského parlamentu.
   K odůvodnění své žaloby uplatňuje žalobce porušení článku 121 jednacího řádu Evropského parlamentu.


title: Věc T-381/11: Usnesení Tribunálu ze dne 4. června 2012 — Eurofer v. Komise ( „Žaloba na neplatnost — Životní prostředí — Směrnice 2003/87/ES — Přidělování bezplatných povolenek na emise skleníkových plynů od roku 2013 — Rozhodnutí Komise stanovující referenční úrovně produktů, které je třeba použít při výpočtu přidělených povolenek na emise — Článek 263 čtvrtý pododstavec SFEU — Neexistence osobního dotčení — Nařizovací akt vyžadující přijetí prováděcích opatření — Nepřípustnost“ )

text:
               21.7.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/24

         Usnesení Tribunálu ze dne 4. června 2012 — Eurofer v. Komise
   (Věc T-381/11) (1)

   (Žaloba na neplatnost - Životní prostředí - Směrnice 2003/87/ES - Přidělování bezplatných povolenek na emise skleníkových plynů od roku 2013 - Rozhodnutí Komise stanovující referenční úrovně produktů, které je třeba použít při výpočtu přidělených povolenek na emise - Článek 263 čtvrtý pododstavec SFEU - Neexistence osobního dotčení - Nařizovací akt vyžadující přijetí prováděcích opatření - Nepřípustnost)
   2012/C 217/50
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Europäischer Wirtschaftsverband der Eisen- und Stahlindustrie (Eurofer) ASBL (Lucemburk, Lucembursko) (zástupci: S. Altenschmidt a C. Dittrich, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: G. Wilms, K. Herrmann a K. Mifsud-Bonnici, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 27. dubna 2011, kterým se stanoví přechodná pravidla harmonizovaného přidělování bezplatných povolenek na emise platná v celé Unii podle článku 10a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES (Úř. věst. L 130, s. 1; Zvl. vyd. 15/07, s. 631)

      Výrok

               1)

               Žaloba se jako nepřípustná odmítá.

               2)

               O návrhu Euroalliages na vstup do řízení jako vedlejší účastnice není namístě rozhodovat.

               3)

               Europäischer Wirtschaftsverband der Eisen- und Stahlindustrie (Eurofer) ASBL nahradí náklady řízení, včetně nákladů souvisejících s řízením o předběžném opatření.

      (1)  Úř. věst. C 269, 10.9.2011.


title: Věc T-731/16: Žaloba podaná dne 10. října 2016 – Perifereia Stereas Elladas v. Komise

text:
               12.12.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 462/36

         Žaloba podaná dne 10. října 2016 – Perifereia Stereas Elladas v. Komise
   (Věc T-731/16)
   (2016/C 462/46)
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Perifereia Stereas Elladas (Lamia, Řecko) (zástupce: K. Bakas, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí Generálního ředitelství Evropské komise pro zaměstnanost, sociální věci a sociální začleňování č. 4310049 ze dne 10. srpna 2016 [Ref. Ares(2016) 4310049 – 10/08/2016], jež podepsal ředitel pro sociální věci, kterým se zamítá návrh financování ze dne 3. prosince 2015 předložený konsorciem, jehož vedoucím partnerem je žalobkyně, pro program Evropské komise pro zaměstnanost a sociální inovace EASI (osa PROGRESS) 2014-2020 týkající se inovativních sociálních politik za účelem provedení reforem v sociálních službách s výzvou k předkládání návrhů č. VP/2 15/011;

               —

               uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení žalobkyně a odměny jejího advokáta.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vychází z nesprávného posouzení obsahu návrhu žalobkyně ze strany Evropské komise.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z porušení zásady proporcionality. Žalobkyně tvrdí, že za předpokladu, že k zamítnutí došlo z důvodu formálních náležitostí, musí být napadený akt zrušen z důvodu jeho rozporu se zásadami Společenství, kterými jsou zásady proporcionality a řádné správy.

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází z porušení zásady rovnosti, neboť zatímco z důvodu technických problémů byla poskytnuta dodatečná lhůta kandidátům, kteří nepředložili svůj návrh, stejná možnost nebyla dána kandidátům, kteří předložili své návrhy a hodlali je opravit, doplnit nebo upřesnit.


title: Věc C-429/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sąd Okręgowy w Łodzi (Polsko) dne 2. srpna 2016 – Małgorzata Ciupa a další v. II Szpital Miejski im. L. Rydygiera w Łodzi, nyní Szpital Ginekologiczno-Położniczy im dr L. Rydygiera Sp. z o.o. w Łodzi

text:
               24.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 392/10

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sąd Okręgowy w Łodzi (Polsko) dne 2. srpna 2016 – Małgorzata Ciupa a další v. II Szpital Miejski im. L. Rydygiera w Łodzi, nyní Szpital Ginekologiczno-Położniczy im dr L. Rydygiera Sp. z o.o. w Łodzi
   (Věc C-429/16)
   (2016/C 392/13)
   Jednací jazyk: polština

      Předkládající soud

   Sąd Okręgowy w Łodzi

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelé v odvolacím řízení: Małgorzata Ciupa a další

      Odpůrkyně v odvolacím řízení: II Szpital Miejski im. L. Rydygiera w Łodzi, nyní Szpital Ginekologiczno-Położniczy im dr L. Rydygiera Sp. z o.o. w Łodzi

      Předběžné otázky

   „Je třeba článek 2 směrnice 98/59/ES (1) vykládat v tom smyslu, že zaměstnavatel, který zaměstnává nejméně 20 zaměstnanců a má záměr vypovědět podmínky smlouvy vůči zaměstnancům, jejichž počet odpovídá počtu zaměstnanců stanovenému v čl. 1 odst. 1 zákona ze dne 13. března 2003 o zvláštních pravidlech skončení pracovních poměrů se zaměstnanci z důvodů nezávislých na vůli zaměstnanců (Ustawa o szczególnych zasadach rozwiązywania z pracownikami stosunków pracy z przyczyn niedotyczących pracowników, Dz. U. 2003, č. 90, poz. 844, ve znění změn), má povinnost použít řízení stanovená v článcích 2, 3, 4 a 6 uvedeného zákona, čili týká se tato povinnost situací popsaných v:

               1.

               článku 24113 § 2 ve spojení s čl. 2418 § 2 a článkem 231 zákoníku práce (Kodeks pracy);

               2.

               článku 24113 § 2 ve spojení s čl. 772 § 5 nebo čl. 2417 § 1 zákoníku práce;

               3.

               článku 42 § 1 zákoníku práce ve spojení s čl. 45 § 1 zákoníku práce?“

      (1)  Směrnice Rady 98/59/ES ze dne 20. července 1998 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se hromadného propouštění (Úř. věst. 1998, L 225, s. 16).


title: Věc C-248/13: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 10. července 2014 – Evropská komise v. Rada Evropské unie: vedlejší účastníci: Evropský parlament, Spojené království Velké Británie a Severního Irska

text:
               15.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 315/45

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 10. července 2014 – Evropská komise v. Rada Evropské unie: vedlejší účastníci: Evropský parlament, Spojené království Velké Británie a Severního Irska
   (Věc C-248/13) (1)

   2014/C 315/75
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 171, 15.6.2013.


title: Věc C-252/06: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 14. prosince 2006 – Komise Evropských společenství v. Spolková republika Německo (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2002/92/ES — Zprostředkování pojištění — Neprovedení ve stanovené lhůtě)

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 331/23

         Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 14. prosince 2006 – Komise Evropských společenství v. Spolková republika Německo
   (Věc C-252/06) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2002/92/ES - Zprostředkování pojištění - Neprovedení ve stanovené lhůtě)
   (2006/C 331/40)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: G. Braun a N. Yerrell, zmocněnci)

      Žalovaná: Spolková republika Německo (zástupci: M. Lumma a U. Forsthoff, zmocněnci)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Nepřijetí ve stanovené lhůtě všech ustanovení nezbytných pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2002/92/ES ze dne 9. prosince 2002 o zprostředkování pojištění (Úř. věst. L 9, s. 3; Zvl. vyd. 06/04, s. 330)
   Výrok

               1)

               Spolková republika Německo tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2002/92/ES ze dne 9. prosince 2002 o zprostředkování pojištění, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice.

               2)

               Spolkové republice Německo se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 178, 29.7.2006.


title: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 26. května 2005 ve věci C-332/03: Komise Evropských společenství proti Portugalské republice (Nesplnění povinnosti státem — Rybolov — Zachování a řízení zdrojů — Nařízení (EHS) č. 3760/92 a č. 2847/93 — Kontrolní opatření pro rybolovné činnosti)

text:
               23.7.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 182/8

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (třetího senátu)
   ze dne 26. května 2005
   ve věci C-332/03: Komise Evropských společenství proti Portugalské republice (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Rybolov - Zachování a řízení zdrojů - Nařízení (EHS) č. 3760/92 a č. 2847/93 - Kontrolní opatření pro rybolovné činnosti)
   (2005/C 182/16)
   Jednací jazyk: portugalština
   Ve věci C-332/03, jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES, podaná dne 29. července 2003, Komise Evropských společenství (zmocněnci: T. van Rijn a A.-M. Alves Vieira) proti Portugalské republice (zmocněnci: L. Fernandes a J. Policarpo), Soudní dvůr (třetí senát), ve složení A. Rosas, předseda senátu, J.-P. Puissochet (zpravodaj), S. von Bahr, J. Malenovský a U. Lõhmus, soudci, generální advokátka: C. Stix-Hackl, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 26. května 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1.

               Portugalská republika tím, že pro roky rybolovu 1994 až 1995:

                           —

                           nestanovila vhodné postupy pro použití kvót, které jí byly přiděleny,

                           —

                           nezajistila dodržování právních předpisů Společenství v oblasti zachování zdrojů prostřednictvím dostatečné kontroly rybolovných činností a vhodnou inspekci rybářských lodí, jakož i vykládky a rejstříku úlovků,

                           —

                           dočasně nezakázala rybolov vykonávaný plavidly plujícími pod její vlajkou nebo registrovanými na jejím území, když vešlo ve známost, že přidělené kvóty byly vyčerpány, a tím, že nakonec zakázala rybolov až v okamžiku, kdy byly kvóty značně překročeny,

                           —

                           nezajistila skutečné fungování validačního systému sestávajícího zejména z prověřování pomocí křížových kontrol a kontroly dat prostřednictvím elektronické databáze,

                     nesplnila povinnosti, které pro ni v oblasti řízení a kontroly výše zmíněných rybolovných kvót týkající se let 1994, 1995 a 1996 vyplývají z čl. 9 odst. 2 nařízení Rady (EHS) č. 3760/92 ze dne 20. prosince 1992, kterým se určuje systém Společenství pro rybolov a akvakulturu, jakož i z čl. 2, čl. 19 odst. 1 a 2 a čl. 21 odst. 1 a 2 nařízení Rady (EHS) č. 2847/93 ze dne 12. října 1993 o vytvoření kontrolního systému pro společnou rybářskou politiku.

               2.

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3.

               Portugalské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 135, 7.6.2003.


title: Věc C-193/08: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 3. března 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof — Německo) — řízení zahájené Hermannem Fisherem, Rolfem Schlatterem, za přítomnosti: Regierungspräsidium Freiburg

text:
               20.6.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 141/34

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 3. března 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof — Německo) — řízení zahájené Hermannem Fisherem, Rolfem Schlatterem, za přítomnosti: Regierungspräsidium Freiburg
   (Věc C-193/08) (1)

   2009/C 141/63

      Jednací jazyk: němčina

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 183, 19.7.2008.


title: Věc T-109/15: Žaloba podaná dne 2. března 2015 – Saint-Gobain Isover G+H a další v. Komise

text:
               27.4.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/64

         Žaloba podaná dne 2. března 2015 – Saint-Gobain Isover G+H a další v. Komise
   (Věc T-109/15)
   (2015/C 138/83)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Saint-Gobain Isover G+H AG (Ludwigshafen am Rhein, Německo), Saint-Gobain Glass Deutschland GmbH (Stolberg, Německo), Saint-Gobain Oberland AG (Bad Wurzach, Německo) a Saint-Gobain Sekurit Deutschland GmbH & Co. KG (Herzogenrath, Německo) (zástupci: Rechtsanwälte S. Altenschmidt a H. Janssen)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí ze dne 25. listopadu 2014 ve věci státní podpory SA.33995 (2013/C) – Podpora výroby elektřiny z obnovitelných energií a stanovení stropu u příplatku podle EEG pro energeticky náročné podniky;

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně čtyři žalobní důvody:

               1.

               První žalobní důvod: Porušení čl. 107 odst. 1 SFEU
               Žalobkyně tvrdí, že stanovení stropu u příplatku podle EEG (EEG-Umlage) nepředstavuje podporu, neboť státní prostředky nebyly poskytnuty ani od nich nebylo upuštěno. Ke stanovení stropu u příplatku podle EEG nedochází ani selektivně. Navíc nenarušuje hospodářskou soutěž ani obchod na vnitřním trhu.

               2.

               Druhý žalobní důvod: Porušení čl. 108 odst. 3 SFEU
               Pokud se v rozporu s názorem žalobkyň jedná o podporu, nemůže žalovaná v žádném případě požadovat její vrácení podle čl. 108 odst. 3 SFEU. Je tomu tak z důvodu, že stanovení stropu u příplatku podle EEG nepředstavuje novou podporu, jelikož obsahově srovnatelná předchozí úprava již byla v podstatných rysech schválena v roce 2002.

               3.

               Třetí žalobní důvod: Porušení čl. 107 odst. 3 SFEU
               Dále žalobkyně tvrdí, že rozhodnutí porušuje čl. 107 odst. 3 SFEU a zásadu ochrany legitimního očekávání. Žalovaná neměla jí posuzovaný skutkový stav zkoumat na základě svých dne 28. června 2014 zveřejněných pokynů pro státní podpory v oblasti ochrany životního prostředí a energií 2014-2020. Místo toho měla použít pokyny zveřejněné v roce 2008. Na základě měřítka z roku 2008 nemohla žalovaná dospět k jinému závěru, než že je údajná podpora slučitelná s vnitřním trhem.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod: Porušení čl. 108 odst. 1 SFEU
               Nakonec žalobkyně tvrdí, že žalovaná porušila zásadu právní jistoty, jakož i čl. 108 odst. 1 SFEU, když napadené rozhodnutí přijala v řízení o nových podporách. Jelikož žalovaná schválila právní úpravu předcházející EEG 2012, měla rozhodnutí přijmout v řízení o existujících podporách a nikoli v řízení o nových podporách.


title: Věc C-370/10 P: Usnesení Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 14. března 2011 — Ravensburger AG v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Educa Borras SA ( „Kasační opravný prostředek — Ochranná známka Společenství — Obrazová ochranná známka EDUCA Memory game — Návrh na prohlášení neplatnosti podaný majitelem národních a mezinárodních slovních ochranných známek MEMORY- Zamítnutí návrhu na prohlášení neplatnosti odvolacím senátem — Nařízení (ES) č. 40/94 — Článek 8 odst. 1 písm. b) a čl. 8 odst. 5 — Relativní důvody pro zamítnutí“ )

text:
               25.6.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 186/10

         Usnesení Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 14. března 2011 — Ravensburger AG v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Educa Borras SA
   (Věc C-370/10 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Společenství - Obrazová ochranná známka EDUCA Memory game - Návrh na prohlášení neplatnosti podaný majitelem národních a mezinárodních slovních ochranných známek MEMORY- Zamítnutí návrhu na prohlášení neplatnosti odvolacím senátem - Nařízení (ES) č. 40/94 - Článek 8 odst. 1 písm. b) a čl. 8 odst. 5 - Relativní důvody pro zamítnutí)
   2011/C 186/17
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Ravensburger AG (zástupci: H. Harte-Bavendamm a M. Goldmann, Rechtsanwälte)

      Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: D. Botis, zmocněnec), Educa Borras SA

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) ze dne 19. května 2010, Ravensburger v. OHIM (T-243/08), kterým Tribunál zamítl žalobu na neplatnost podanou majitelem národních a mezinárodních slovních ochranných známek „MEMORY“ pro výrobky zařazené do třídy 28, proti rozhodnutí R 597/2007-2 druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (OHIM) ze dne 8. dubna 2008, kterým bylo zrušeno rozhodnutí námitkového oddělení, jež vyhovělo námitce podané žalobkyní proti obrazové ochranné známce „EDUCA Memory game“ pro výrobky zařazené do třídy 28

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnosti Ravensburger AG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 260, 25.9.2010.


title: Věc T-418/07: Žaloba podaná dne 19. listopadu 2007 – LIBRO v. OHIM – Causley (LiBRO)

text:
               12.1.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 8/27

         Žaloba podaná dne 19. listopadu 2007 – LIBRO v. OHIM – Causley (LiBRO)
   (Věc T-418/07)
   (2008/C 8/48)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: LIBRO Handelsgesellschaft mbH (Guntramsdorf, Rakousko) (zástupce: G. Prantl, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Dagmar Causley (Pleidelsheim, Německo)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu ze dne 3. září 2007 (odvolací věc 1454/2005-4) a změnit je v tom smyslu, že odvolání podané žalobkyní u Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu je opodstatněné, a že se námitky tudíž v plném rozsahu zamítají;

               —

               uložit Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu a případně dalším účastníkům řízení společně a nerozdílně náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně.

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová a slovní ochranná známka „LiBRO“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 2, 9, 14, 16, 18, 20, 25, 28, 35, 38, 41 a 42 (přihláška č. 2 616 753).

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Dagmar Causley.

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Obrazová ochranná známka „LIBERO“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 38 a 42 (ochranná známka Společenství č. 401 141).

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Částečné zamítnutí přihlášky.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Částečné zrušení rozhodnutí námitkového oddělení.

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (1), jelikož neexistuje nebezpečí záměny kolidujících ochranných známek.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1994, L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).


title: Věc T-198/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 19. dubna 2016 – 100 % Capri Italia v. EUIPO – IN.PRO.DI (100 % Capri) „Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie 100 % Capri — Starší obrazová ochranná známka Evropské unie CAPRI — Relevantní důvod pro zamítnutí — Rozlišovací způsobilost — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               30.5.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 191/23

         Rozsudek Tribunálu ze dne 19. dubna 2016 – 100 % Capri Italia v. EUIPO – IN.PRO.DI (100 % Capri)
   (Věc T-198/14) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie 100 % Capri - Starší obrazová ochranná známka Evropské unie CAPRI - Relevantní důvod pro zamítnutí - Rozlišovací způsobilost - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2016/C 191/28)
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: 100 % Capri Italia Srl (Capri, Itálie) (zástupci: A. Perani, G. Ghisletti a F. Braga, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: L. Rampini, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO: Inghirami produzione distribuzione SpA (IN.PRO.DI), dříve Cantoni ITC SpA (Milán, Itálie) (zástupci: V. Piccarreta a M. Franzosi, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 10. ledna 2014 (věc R 2122/2012-2), týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Inghirami produzione distribuzione SpA (IN.PRO.DI) a 100 % Capri Italia Srl

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti 100 % Capri Italia Srl se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 159, 26.5.2014.


title: Věc T-620/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 4. února 2016 – GFKL Financial Services v. Komise „Státní podpory — Německé daňové právní předpisy o převodu ztrát do budoucích zdaňovacích období (Sanierungsklausel) — Rozhodnutí prohlašující podporu za neslučitelnou s vnitřním trhem — Žaloba na neplatnost — Osobní dotčení — Přípustnost — Pojem, státní podpora‘ — Selektivní povaha — Povaha a struktura daňové soustavy — Veřejné prostředky — Povinnost uvést odůvodnění — Legitimní očekávání“

text:
               21.3.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 106/29

         Rozsudek Tribunálu ze dne 4. února 2016 – GFKL Financial Services v. Komise
   (Věc T-620/11) (1)

   („Státní podpory - Německé daňové právní předpisy o převodu ztrát do budoucích zdaňovacích období (Sanierungsklausel) - Rozhodnutí prohlašující podporu za neslučitelnou s vnitřním trhem - Žaloba na neplatnost - Osobní dotčení - Přípustnost - Pojem, státní podpora‘ - Selektivní povaha - Povaha a struktura daňové soustavy - Veřejné prostředky - Povinnost uvést odůvodnění - Legitimní očekávání“)
   (2016/C 106/31)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: GFKL Financial Services AG (Essen, Německo) (zástupci: původně M. Schweda, S. Schultes-Schnitzlein, J. Eggers a M. Knebelsberger, poté M. Schweda, J. Eggers, M. Knebelsberger a F. Loose, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně T. Maxian Rusche, M. Adam a R. Lyal, poté T. Maxian Rusche, R. Lyal a M. Noll Ehlers, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalobkyni: Spolková republika Německo (zástupci: T. Henze a K. Petersen, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2011/527/EU ze dne 26. ledna 2011 o státní podpoře Německa C 7/10 (ex CP 250/09 a NN 5/10) „Zákon o dani z příjmu právnických osob (KStG), systém převodu daňových ztrát (‚Sanierungsklausel‘)“ (Úř. věst. L 235, s. 26).

      Výrok rozsudku

               1)

               Námitka nepřípustnosti se zamítá.

               2)

               Žaloba se zamítá jako neopodstatněná.

               3)

               GFKL Financial Services AG ponese vlastní náklady řízení a nahradí dvě třetiny nákladů řízení vynaložených Evropskou komisí. Komise ponese třetinu vlastních nákladů řízení.

               4)

               Spolková republika Německo ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 39, 11.2.2012.


title: Věc C-108/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Vilniaus apygardos administracinis teismas (Litva) dne 3. března 2017 – UAB „Enteco Baltic“ v. Muitinės departamentas prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

text:
               22.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 161/12

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Vilniaus apygardos administracinis teismas (Litva) dne 3. března 2017 – UAB „Enteco Baltic“ v. Muitinės departamentas prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos
   (Věc C-108/17)
   (2017/C 161/15)
   Jednací jazyk: litevština

      Předkládající soud

   Vilniaus apygardos administracinis teismas

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: UAB „Enteco Baltic“

      Odpůrce: Muitinės departamentas prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba čl. 143 odst. 2 směrnice o DPH (1) vykládat v tom smyslu, že brání daňové správě členského státu odmítnout použít osvobození od daně upravené v čl. 143 odst. 1 písm. d) téže směrnice pouze z důvodu, že v době dovozu zboží bylo zamýšleno dodat dané zboží určitému plátci DPH a v dovozním prohlášení bylo proto uvedeno identifikační číslo pro DPH tohoto plátce, avšak později bylo předmětné zboží vzhledem ke změně okolností dopraveno jiné osobě povinné k dani (plátci DPH), přičemž příslušnému státnímu orgánu byly poskytnuty veškeré údaje o totožnosti skutečného pořizovatele?

               2)

               Lze za takových okolností, jaké jsou dotčeny v projednávané věci, vykládat čl. 143 odst. 1 písm. d) směrnice o DPH v tom smyslu, že dokumenty, které nebyly zpochybněny (nákladní listy e-AD [elektronický správní dokument] a potvrzení e-ROR [elektronické potvrzení o převzetí] a které potvrzují přepravu zboží z daňového skladu na území jednoho členského státu do daňového skladu na území jiného členského státu, lze považovat za dostatečný důkaz přepravy zboží do jiného členského státu?

               3)

               Je třeba čl. 143 odst. 1 písm. d) směrnice o DPH vykládat v tom smyslu, že brání daňové správě členského státu odmítnout použít osvobození od daně upravené v tomto ustanovení, pokud nebylo dispoziční právo převedeno na pořizovatele zboží přímo, nýbrž prostřednictvím jím určených osob (dopravců či daňových skladů)?

               4)

               Je určitý správní postup v rozporu se zásadou neutrality DPH a zásadou ochrany legitimního očekávání, jestliže se v rámci takového postupu uplatní rozdílné metody výkladu toho, co má být považováno za převod dispozičního práva, a jaké důkazy je třeba předložit k doložení takového převodu, v závislosti na tom, zda se použije článek 167 nebo čl. 143 odst. 1 písm. d) směrnice o DPH?

               5)

               Vztahuje se zásada dobré víry v souvislosti s výběrem DPH také na právo osob na osvobození od DPH při dovozu [podle čl. 143 odst. 1 písm. d) směrnice o DPH] v takových případech, jaký je předmětem původního řízení, tedy pokud celní úřad odmítne právo osoby povinné k dani na osvobození od DPH při dovozu z důvodu, že nebyly splněny podmínky dalšího dodání zboží v rámci Evropské unie (článek 138 směrnice DPH)?

               6)

               Je třeba čl. 143 odst. 1 písm. d) směrnice o DPH vykládat v tom smyslu, že brání použití správního postupu členských států, podle kterého domněnka, že i) na konkrétního smluvního partnera nebylo převedeno dispoziční právo a ii) daňový poplatník věděl či mohl vědět o možném podvodu na DPH, kterého se dopustil smluvní partner, vychází ze skutečnosti, že daný podnik komunikoval se smluvními partnery elektronicky, a v rámci šetření daňové správy bylo zjištěno, že dotčení smluvní partneři na určené adrese nepodnikali a neodvedli DPH z plnění poskytnutých osobě povinné k dani?

               7)

               Je třeba čl. 143 odst. 1 písm. d) směrnice o DPH vykládat v tom smyslu, že ačkoli je daňový poplatník povinen odůvodnit právo na osvobození od daně, neznamená to, že příslušný státní orgán, který rozhoduje ve věci převodu dispozičního práva, nemá povinnost shromáždit informace, které jsou dostupné pouze orgánům veřejné moci?

      (1)  Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, 11.12.2006, s. 1).


title: Věc T-112/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 8. září 2010 — Icebreaker v. OHIM — Gilmar (ICEBREAKER) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství ICEBREAKER — Starší národní slovní ochranná známka ICEBERG — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Částečné zamítnutí zápisu — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)“ )

text:
               23.10.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 288/39

      Rozsudek Tribunálu ze dne 8. září 2010 — Icebreaker v. OHIM — Gilmar (ICEBREAKER)
      (Věc T-112/09) (1)

      (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství ICEBREAKER - Starší národní slovní ochranná známka ICEBERG - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Částečné zamítnutí zápisu - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009))
      (2010/C 288/75)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Icebreaker Ltd (Wellington, Nový Zéland) (zástupce: L. Prehn, advokát)

         Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: D. Botis, zmocněnec)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Gilmar SpA (San Giovanni in Marignano, Itálie) (zástupci: P. Perani a P. Pozzi, advokáti)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 15. ledna 2009 (věc R 1536/2007-4) o námitkovém řízení mezi Gilmar SpA a Icebreaker Ltd.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti Icebreaker Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 113, 16.5.2009.


title: Věc C-370/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná tribunal de grande instance de Bobigny (Francie) dne 19. června 2017 – Caisse de retraite du personnel navigant professionnel de l'aéronautique civile (CRPNPAC) v. Vueling Airlines S.A.

text:
               28.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 283/25

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná tribunal de grande instance de Bobigny (Francie) dne 19. června 2017 – Caisse de retraite du personnel navigant professionnel de l'aéronautique civile (CRPNPAC) v. Vueling Airlines S.A.
   (Věc C-370/17)
   (2017/C 283/34)
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Tribunal de grande instance de Bobigny

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Caisse de retraite du personnel navigant professionnel de l'aéronautique civile (CRPNPAC)

      Žalovaná: Vueling Airlines S.A.

      Předběžná otázka

   Je účinek spojený s potvrzením E 101 vydaným v souladu s čl. 11 odst. 1 a čl. 12a odst. 1a nařízení [Rady] č. 574/72 (EHS) ze dne 21. března 1972, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, osoby samostatně výdělečně činné a jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství (1), institucí určenou úřadem členského státu, jehož právní předpisy v oblasti sociálního zabezpečení jsou nadále použitelné na postavení zaměstnané osoby, zachován i přesto, že potvrzení E 101 bylo získáno na základě podvodu nebo zneužití práva, jež s konečnou platností konstatoval soud členského státu, v němž zaměstnanec vykonává nebo musí vykonávat svou činnost?
   Bude-li tato otázka zodpovězena kladně, brání vydání potvrzení E 101 tomu, aby byla osobám, které utrpěly škodu v důsledku jednání zaměstnavatele, který se dopustil podvodu, poskytnuta náhrada této škody, aniž je žalobou na náhradu škody podanou proti zaměstnavateli zpochybněna skutečnost, že jsou dotyční zaměstnanci pojištěni v systémech uvedených v potvrzení E 101?

      (1)  Úř. věst. L 74, s. 1.


title: Spojené věci T-440/07 a T-1/08: Usnesení Tribunálu ze dne 3. září 2010 — Huta Buczek a Buczek v. Komise

text:
               23.10.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 288/66

      Usnesení Tribunálu ze dne 3. září 2010 — Huta Buczek a Buczek v. Komise
      (Spojené věci T-440/07 a T-1/08) (1)

      ()
      (2010/C 288/119)
      Jednací jazyk: polština
      Předseda druhého senátu nařídil vyškrtnutí věci T-440/07.

         (1)  Úř. věst. C 22, 26.1.2008.


title: Věc T-257/16: Žaloba podaná dne 19. května 2016 – NM v. Evropská rada

text:
               11.7.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 251/43

         Žaloba podaná dne 19. května 2016 – NM v. Evropská rada
   (Věc T-257/16)
   (2016/C 251/49)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: NM (ostrov Lesbos, Řecko) (zástupci: B. Burns, solicitor, a P. O’Shea, BL)

      Žalovaná: Evropská rada

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil dohodu mezi Evropskou radou a Tureckem ze dne 18. března 2016 nazvanou „Prohlášení EU a Turecka, 18. března 2016“;

               —

               uložil náhradu nákladů řízení žalobkyně.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce pět žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z tvrzení, že dohoda mezi Evropskou radou a Tureckem ze dne 18. března 2016 nazvaná „Prohlášení EU a Turecka, 18. března 2016“ je neslučitelná se základními právy EU, zejména s články 1, 18 a 19 Listiny základních práv Evropské unie.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že Turecko není bezpečnou třetí zemí ve smyslu článku 36 směrnice Rady 2005/85/ES ze dne 1. prosince 2005 o minimálních normách pro řízení v členských státech o přiznávání a odnímání postavení uprchlíka (Úř. věst. L 326, 13. 12. 2005, s. 13-34).

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z tvrzení, že směrnice Rady 2001/55/ES ze dne 20. července 2001o minimálních normách pro poskytování dočasné ochrany v případě hromadného přílivu vysídlených osob a o opatřeních k zajištění rovnováhy mezi členskými státy při vynakládání úsilí v souvislosti s přijetím těchto osob a s následky z toho plynoucími (Úř. věst. L 212, 7. 8. 2001, s. 12-23) měla být provedena.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že dotčená dohoda je ve skutečnosti závaznou smlouvou nebo „aktem“ majícím právní účinky na žalobkyni a že nedodržení souladu s článkem 218 SFEU a/nebo čl. 78 odst. 3 SFEU, společně nebo samostatně, způsobuje neplatnost dotčené dohody.

               5.

               Pátý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že je porušen zákaz hromadného vyhoštění ve smyslu čl. 19 odst. 1 Listiny základních práv Evropské unie.


title: Věc C-595/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 21. listopadu 2013 — Staatssecretaris van Financiën, vedlejší účastník řízení: Fiscale Eenheid X NV cs

text:
               8.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 39/7

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 21. listopadu 2013 — Staatssecretaris van Financiën, vedlejší účastník řízení: Fiscale Eenheid X NV cs
   (Věc C-595/13)
   2014/C 39/12
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hoge Raad der Nederlanden

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: Staatssecretaris van Financiën

      Vedlejší účastník řízení: Fiscale Eenheid X NV cs

      Předběžné otázky

               1)

               Musí být čl. 13 část B písm. d) bod 6 šesté směrnice (1) vykládán v tom smyslu, že společnost, která byla zřízena jediným investorem s jediným cílem investovat akumulovaný kapitál do nemovitostí, může být považována za zvláštní investiční fond ve smyslu tohoto ustanovení?

               2)

               Pokud bude odpověď na první otázku kladná: musí být čl. 13 část B písm. d) bod 6 šesté směrnice vykládán v tom smyslu, že pojem „správa“ zahrnuje i skutečnou správu nemovitostí společnosti, přenesenou společností na třetí osobu?

      (1)  Šestá směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1).


title: Věc C-259/05: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 21. června 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rechtbank te Rotterdam – Nizozemsko) – trestní řízení proti Omni Metal Service (Nařízení EHS č. 259/93 — Odpady — Kabely obsahující měď a PVC — Vývoz do Číny za účelem využití — Kód GC 020 — Smíšený odpad — Kombinace dvou látek uvedených na zeleném seznamu odpadů — Nezahrnutí tohoto smíšeného odpadu do uvedeného seznamu — Důsledky)

text:
               4.8.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 183/5

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 21. června 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rechtbank te Rotterdam – Nizozemsko) – trestní řízení proti Omni Metal Service
   (Věc C-259/05) (1)

   (Nařízení EHS č. 259/93 - Odpady - Kabely obsahující měď a PVC - Vývoz do Číny za účelem využití - Kód GC 020 - Smíšený odpad - Kombinace dvou látek uvedených na zeleném seznamu odpadů - Nezahrnutí tohoto smíšeného odpadu do uvedeného seznamu - Důsledky)
   (2007/C 183/07)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Předkládající soud
   Rechtbank te Rotterdam
   Účastnice původního trestního řízení
   Omni Metal Service.
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Rechtbank te Rotterdam – Výklad nařízení Rady (EHS) č. 259/93 ze dne 1. února 1993 o dozoru nad přepravou odpadů v rámci Evropského společenství, do něj a z něj a o její kontrole (Úř. věst. L 30, s. 1) – Zbytky kabelů o průměru 15 cm z různých materiálů, považované za odpad z elektronického zařízení ve smyslu kódu GC 020 zeleného seznamu v příloze II uvedeného nařízení či nikoli – Možnost přepravy těchto odpadů bez postupu oznamování nebo nutnosti převážet je odděleně
   Výrok

               1)

               Kód GC 020 zeleného seznamu odpadů uvedeného v příloze II nařízení Rady (EHS) č. 259/93 ze dne 1. února 1993 o dozoru nad přepravou odpadů v rámci Evropského společenství, do něj a z něj a o její kontrole musí být vykládán v tom smyslu, že se vztahuje na dráty pouze za podmínky, že pocházejí z elektronických zařízení.

               2)

               Nařízení č. 259/93, ve znění nařízení č. 2557/2001, musí být vykládáno v tom smyslu, že důsledkem okolnosti, že smíšený odpad kombinuje dvě látky, které jsou obě uvedeny v zeleném seznamu v příloze II tohoto nařízení, nemůže být to, že se režim založený podle uvedeného nařízení týkající se odpadů uvedených v tomto seznamu použije na uvedený smíšený odpad.

      (1)  Úř. věst. C 243, 1.10.2005.


title: Věc C-513/09: Žaloba podaná dne 11. prosince 2009 — Evropská komise v. Belgické království

text:
               13.2.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 37/25

         Žaloba podaná dne 11. prosince 2009 — Evropská komise v. Belgické království
   (Věc C-513/09)
   2010/C 37/32
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: V. Peere a A. Marghelis, zmocněnci)

      Žalované: Belgické království

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Belgické království tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2006/66/ES ze dne 6. září 2006 o bateriích a akumulátorech a odpadních bateriích a akumulátorech a o zrušení směrnice 91/157/EHS (1), nebo v každém případě tím, že o nich neuvědomilo Komisi, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice;

               —

               uložit Belgickému království náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Lhůta pro provedení směrnice 2006/66/ES uplynula dne 26. září 2008. Ke dni podání této žaloby však žalované dosud nepřijalo veškerá opatření nezbytná k provedení této směrnice, nebo o nich v každém případě neuvědomilo Komisi.

      (1)  Úř. věst. L 266, s. 1.


title: Věc C-554/09: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 28. července 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberlandesgericht Stuttgart — Německo) — trestní řízení proti Andreas Michael Seeger ( Silniční doprava — Povinnost užívání tachografu — Odchylka pro vozidla určená pro přepravu materiálu — Pojem materiál — Přeprava prázdných lahví ve vozidle obchodníka s vínem a nápoji )

text:
               8.10.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 298/5

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 28. července 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberlandesgericht Stuttgart — Německo) — trestní řízení proti Andreas Michael Seeger
   (Věc C-554/09) (1)

   (Silniční doprava - Povinnost užívání tachografu - Odchylka pro vozidla určená pro přepravu materiálu - Pojem „materiál“ - Přeprava prázdných lahví ve vozidle obchodníka s vínem a nápoji)
   2011/C 298/07
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Oberlandesgericht Stuttgart

      Účastník původního trestního řízení

   Andreas Michael Seeger

      Předmět

   Předběžná otázka — Oberlandesgericht Stuttgart — Výklad čl. 13 odst. 1 písm. d) druhé odrážky nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 561/2006 ze dne 15. března 2006 o harmonizaci některých předpisů v sociální oblasti týkajících se silniční dopravy, o změně nařízení Rady (EHS) č. 3821/85 a (ES) č. 2135/98 a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 3820/85 (Úř. věst. L 102, s. 1) — Odchylný režim, jenž z povinné výbavy tachografem vyjímá mimo jiné vozidla používaná pro přepravu materiálu, který řidič při výkonu svého povolání potřebuje — Použitelnost této odchylky na přepravu prázdných zálohovaných lahví ve vozidle obchodníka s vínem a nápoji — Pojem „materiál“

      Výrok

   Pojem „materiál“ uvedený v čl. 13 odst. 1 písm. d) druhé odrážce nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 561/2006 ze dne 15. března 2006 o harmonizaci některých předpisů v sociální oblasti týkajících se silniční dopravy, o změně nařízení Rady (EHS) č. 3821/85 a (ES) č. 2135/98 a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 3820/85 je třeba vykládat v tom smyslu, že nepokrývá takový obalový materiál, jako jsou prázdné lahve, který přepravuje obchodník s vínem a nápoji provozující prodejnu, jenž jednou týdně zásobuje své zákazníky a provádí přitom sběr prázdných obalů, aby je odvezl ke svému velkoobchodníkovi.

      (1)  Úř. věst. C 80, 27.3.2010.


title: Věc C-342/07: Žaloba podaná dne 24. července 2007 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika

text:
               8.9.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 211/30

         Žaloba podaná dne 24. července 2007 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika
   (Věc C-342/07)
   (2007/C 211/58)
   Jednací jazyk: řečtina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: M. Patakia a B. Schima)

      Žalovaná: Řecká republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Řecká republika tím, že ve stanovené lhůtě nepřijala právní a správní ustanovení nezbytná k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2002/91/ES (1) ze dne 16. prosince 2002 o energetické náročnosti budov, a v každém případě tím, že o těchto ustanoveních neuvědomila Komisi, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají na základě této směrnice,

               —

               uložit Řecké republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta pro provedení směrnice 2002/91/ES vypršela 4. ledna 2006.

      (1)  Úř. věst. L 1, ze dne 4.1.2003, s. 65, Zvl. vyd. 12/02, s. 168.


title: Věc C-234/07: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 29. listopadu 2007 – Komise Evropských společenství v. Portugalská republika

text:
               23.2.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 51/39

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 29. listopadu 2007 – Komise Evropských společenství v. Portugalská republika
   (Věc C-234/07) (1)

   (2008/C 51/70)

      Jednací jazyk: portugalština

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 155, 7.7.2007.


title: Věc T-68/08: Žaloba podaná dne 6. února 2008 – FIFA v. Komise

text:
               26.4.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 107/30

         Žaloba podaná dne 6. února 2008 – FIFA v. Komise
   (Věc T-68/08)
   (2008/C 107/51)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Féderation Internationale de Football Association (FIFA) (Curych, Švýcarsko) (zástupci: E. Batchelor, F. Young, solicitors, a A. Barav, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit v plném rozsahu nebo částečně rozhodnutí Komise 2007/730/ES ze dne 16. října 2007 o slučitelnosti opatření přijatých Spojeným královstvím podle čl. 3a odst. 1 směrnice Rady 89/552/EHS o koordinaci některých právních a správních předpisů členských států upravujících provozování televizního vysílání s právními předpisy Společenství, zejména jeho články 1 až 3 v rozsahu, ve kterém se týkají FIFA World Cup™ (Světový pohár FIFA);

               —

               uložit Komisi, že ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené FIFA v souvislosti s těmito řízeními.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Podle článku 3j směrnice Rady 89/552/EHS (1) může členský stát vypracovat seznam sportovních nebo jiných událostí, kterým je přikládám „zásadní společenský význam“. Události na seznamu nemohou být předmětem výhradních vysílacích práv, která brání tomu, aby převážná část veřejnosti v tomto členském státě sledovala událost v přímém přenosu nebo ze záznamu ve volně dostupném televizním vysílání.
   Žalobkyně se domáhá zrušení rozhodnutí Komise 2007/730/ES ze dne 16. října 2007 (2), na základě kterého Komise prohlásila, že seznam vypracovaný Spojeným královstvím podle čl. 3a odst. 1 směrnice Rady 89/552/EHS, na kterém je uvedeno všech 64 zápasů Světového poháru FIFA, je slučitelný s právem Společenství. To brání FIFA v tom, aby udělila výhradní licence vysílacím společnostem na živé vysílání jakéhokoliv ze zápasů Světového poháru FIFA ve Spojeném království.
   Na podporu své žaloby žalobkyně tvrdí, že rozhodnutí Komise je stiženo porušením základního procesního požadavku tím, že nebylo uvedeno odůvodnění pro schválení zahrnutí všech 64 zápasů Světového poháru FIFA na seznam Spojeného království.
   Dále žalobkyně tvrdí, že napadené rozhodnutí porušuje směrnici 89/552/EHS, jelikož postup, který zvolily britské orgány pro přijetí opatření, nebyl jasný a transparentní, a rovněž všechny zápasy hrané v rámci Světového poháru FIFA nebyly zásadního významu pro britskou společnost.
   Žalobkyně dále tvrdí, že napadené rozhodnutí porušuje vlastnická práva žalobkyně tím, že jí brání v udělení výhradních licencí na živé vysílání jakéhokoliv ze zápasů hraných v rámci Světového poháru FIFA ve Spojeném království.
   Žalobkyně dále tvrdí, že napadené rozhodnutí porušuje ustanovení Smlouvy o ES o svobodě poskytovat služby tím, že ji zbavuje možnosti udělovat licence a vysílací společnosti možnosti získat výhradní práva na živé vysílání jakéhokoliv ze zápasů Světového poháru FIFA vysílaných ve Spojeném království.
   Žalobkyně rovněž tvrdí, že napadené rozhodnutí porušuje ustanovení Smlouvy o ES o hospodářské soutěži tím, že povoluje zneužívající chování kolektivního dominantního postavení nebo protisoutěžní dohody pro získání práv na živé vysílání mezinárodních fotbalových zápasů ve Spojeném království, a tím, že omezuje hospodářskou soutěž na trzích příslušného bezplatného vysílání, reklamy a placeného vysílání prémiových sportů.
   Konečně žalobkyně tvrdí, že napadené rozhodnutí porušuje ustanovení Smlouvy o ES o právu na usazení tím, že omezuje přístup k výhradním právům na živé vysílání ve Spojeném království jakéhokoliv ze zápasů hraných v rámci Světového poháru FIFA subjektům, kteří si přejí vstoupit na relevantní britský trh.

      (1)  Směrnice Rady 89/552/EHS ze dne 3. října 1989 o koordinaci některých právních a správních předpisů členských států upravujících provozování televizního vysílání (Úř. věst., L 298, s. 23; Zvl. vyd. 06/01, s. 224).

      (2)  Rozhodnutí Komise ze dne 16. října 2007 o slučitelnosti opatření přijatých Spojeným královstvím podle čl. 3a odst. 1 směrnice Rady 89/552/EHS o koordinaci některých právních a správních předpisů členských států upravujících provozování televizního vysílání s právními předpisy Společenství (Úř. věst. L 295, s. 12).


title: Věc F-130/14: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetí senát) ze dne 19. července 2016 – Earlie v. Parlament (Veřejná služba – Úředník – Bývalý úředník – Krácená částka starobního důchodu – Výživné ve prospěch bývalé manželky bývalého úředníka – Příkazu k obstavení majetku vydaný vnitrostátním soudem – Zrušení příkazu – Nový příkaz zavazující bývalého úředníka k poskytnutí instrukcí Parlamentu, aby vyplácel výživné bývalé manželce – Správné instrukce bývalého úředníka – Následné instrukce bývalého úředníka, aby bylo upuštěno od vyplácení jeho bývalé manželce – Odmítnutí výkonu Parlamentem – Rodinné právo – Výlučná pravomoc vnitrostátního soudu – Povinnost loajální spolupráce)

text:
               3.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 364/29

      Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetí senát) ze dne 19. července 2016 – Earlie v. Parlament
      (Věc F-130/14) (1)

      ((Veřejná služba - Úředník - Bývalý úředník - Krácená částka starobního důchodu - Výživné ve prospěch bývalé manželky bývalého úředníka - Příkazu k obstavení majetku vydaný vnitrostátním soudem - Zrušení příkazu - Nový příkaz zavazující bývalého úředníka k poskytnutí instrukcí Parlamentu, aby vyplácel výživné bývalé manželce - Správné instrukce bývalého úředníka - Následné instrukce bývalého úředníka, aby bylo upuštěno od vyplácení jeho bývalé manželce - Odmítnutí výkonu Parlamentem - Rodinné právo - Výlučná pravomoc vnitrostátního soudu - Povinnost loajální spolupráce))
      (2016/C 364/33)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: Thomas Earlie (Sevilla, Španělsko) (zástupcce: D. Bergin, solicitor)

         Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: M. Dean a M. Ecker, agents)
      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Mary Earlie Gibbons (Dublin, Irsko) (zástupce: H. Millar, Solicitor)

         Předmět věci

      Žaloba o zrušení rozhodnutí, kterým se z důchodu žalobce strhává částka výživného, kterou je povinen platit své bývalé manželce, protože toto rozhodnutí bylo podle žalobce přijato v rozporu s rozsudkem vnitrostátního soudu o rozvodu, a žaloba o náhradu nemajetkové a majetkové újmy, kterou žalobce údajně utrpěl.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Thomas Earlie ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropským parlamentem.

                  3)

                  Mary Earlie Gibbons ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  JO C 34 du 02/02/2015, p. 52.


title: Věc T-182/14: Usnesení Tribunálu ze dne 23. dubna 2015 – Marzocchi Pompe v. OHIM – Settima Meccanica (ELIKA)

text:
               22.6.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 205/42

         Usnesení Tribunálu ze dne 23. dubna 2015 – Marzocchi Pompe v. OHIM – Settima Meccanica (ELIKA)
   (Věc T-182/14) (1)

   (2015/C 205/57)
   Jednací jazyk: italština
   Předseda druhého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 159, 26.5.2014.


title: Věc T-3/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 5. července 2017 – Allstate Insurance v. EUIPO (DRIVEWISE) „Ochranná známka Evropské unie — Přihláška k zápisu slovní ochranné známky Evropské unie DRIVEWISE — Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu — Popisný charakter — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) a odst. 2 nařízení (ES) č. 207/2009 — Článek 75 nařízení č. 207/2009“

text:
               21.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 277/37

         Rozsudek Tribunálu ze dne 5. července 2017 – Allstate Insurance v. EUIPO (DRIVEWISE)
   (Věc T-3/16) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška k zápisu slovní ochranné známky Evropské unie DRIVEWISE - Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu - Popisný charakter - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) a odst. 2 nařízení (ES) č. 207/2009 - Článek 75 nařízení č. 207/2009“)
   (2017/C 277/54)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Allstate Insurance Company (Norhfield, Illinois, Spojené státy) (zástupci: G. Würtenberger a N. Martzivanou, zmocněnci)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: A. Folliard-Monguiral a K. Doherty, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 8. října 2015 (věc R 956/2015-2) týkajícímu se přihlášky k zápisu slovního označení DRIWEWISE jako ochranné známky Evropské unie.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Allstate Insurance Company se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 78, 29.2.2016.


title: Věc C-509/08: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 8. července 2009 — Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství

text:
               21.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/32

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 8. července 2009 — Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství
   (Věc C-509/08) (1)

   2009/C 282/57

      Jednací jazyk: francouzština

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 32, 7.2.2009.


title: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 10. června 2004 ve věci C-168/02 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Oberster Gerichtshof): Rudolf Kronhofer proti Marianne Maier, Christianu Möllerovi, Wirichu Hofiusovi, Zeki Karanovi („Bruselská úmluva — Čl. 5 bod 3 — Příslušnost ve věcech týkajících se protiprávního jednání či jednání, které je postaveno na roveň protiprávnímu jednání (deliktní a kvazideliktní odpovědnosti) — Místo, kde došlo ke škodné události — Majetková újma utrpěná v souvislosti s umísťováním kapitálu v jiném státě, který je smluvní stranou“)

text:
               24.7.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 190/2

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (druhého senátu)
   ze dne 10. června 2004
   ve věci C-168/02 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Oberster Gerichtshof): Rudolf Kronhofer proti Marianne Maier, Christianu Möllerovi, Wirichu Hofiusovi, Zeki Karanovi (1)

   („Bruselská úmluva - Čl. 5 bod 3 - Příslušnost ve věcech týkajících se protiprávního jednání či jednání, které je postaveno na roveň protiprávnímu jednání (deliktní a kvazideliktní odpovědnosti) - Místo, kde došlo ke škodné události - Majetková újma utrpěná v souvislosti s umísťováním kapitálu v jiném státě, který je smluvní stranou“)
   (2004/C 190/03)
   Jednací jazyk: němčina
   Ve věci C-168/02, jejímž předmětem je žádost zaslaná Soudnímu dvoru na základě protokolu ze dne 3. června 1971 o výkladu úmluvy ze dne 27. září 1968 o soudní příslušnosti a výkonu rozhodnutí v občanských a obchodních věcech Soudním dvorem Oberster Gerichtshof (Rakousko), směřující k získání, ve sporu probíhajícím před tímto soudem mezi Rudolfem Kronhoferem a Marianne Maier, Christianem Möllerem, Wirichem Hofiusem, Zeki Karanem, rozhodnutí o předběžné otázce týkající se výkladu čl. 5 bodu 3 uvedené úmluvy ze dne 27. září 1968 (Úř. věst. 1972 L 299, s. 32) ve znění úmluvy ze dne 9. října 1978 o přistoupení Dánského království, Irska a Spojeného království Velké Británie a Severního Irska (Úř. věst. L 304, s. 1 a – pozměněný text – s. 77), úmluvy ze dne 25. října 1982 o přistoupení Řecké republiky (Úř. věst. L 388, s. 1), úmluvy ze dne 26. května 1989 o přistoupení Španělského království a Portugalské republiky (Úř. věst. L 285, s. 1) a úmluvy ze dne 29. listopadu 1996 o přistoupení Rakouské republiky, Finské republiky a Švédského království (Úř. věst. 1997 C 15, s. 1), Soudní dvůr (druhý senát), ve složení C. W. A. Timmermans, předseda senátu, J.-P. Puissochet, J. N. Cunha Rodrigues (zpravodaj), R. Schintgen a N. Colneric, soudci, generální advokát: P. Léger, tajemník: H. von Holstein, zástupce tajemníka,vydal dne 10. června 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:
   Článek 5 bod 3 úmluvy ze dne 27. září 1968 o soudní příslušnosti a výkonu rozhodnutí v občanských a obchodních věcech ve znění úmluvy ze dne 9. října 1978 o přistoupení Dánského království, Irska a Spojeného království Velké Británie a Severního Irska, úmluvy ze dne 25. října 1982 o přistoupení Řecké republiky, úmluvy ze dne 26. května 1989 o přistoupení Španělského království a Portugalské republiky a úmluvy ze dne 29. listopadu 1996 o přistoupení Rakouské republiky, Finské republiky a Švédského království musí být vykládán v tom smyslu, že výraz „místo, kde došlo ke škodné události“ nezahrnuje místo bydliště žalobce, kde se nachází „centrum jeho majetkových zájmů“ jenom z toho důvodu, že zde utrpěl peněžní újmu vyplývající ze ztráty částí jeho majetku, ke které došlo a kterou utrpěl v jiném státě, který je smluvní stranou.

      (1)  Úř. věst. C 169, 13.7.2002.


title: Věc C-485/14: Žaloba podaná dne 3. listopadu 2014 – Evropská komise v. Francouzská republika

text:
               12.1.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 7/18

         Žaloba podaná dne 3. listopadu 2014 – Evropská komise v. Francouzská republika
   (Věc C-485/14)
   (2015/C 007/24)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: J.-F. Brakeland a W. Roels, zmocněnci)

      Žalovaná: Francouzská republika

      Návrhová žádání

               —

               Určit, že Francouzská republika tím, že dary a odkazy ve prospěch veřejných nebo veřejně prospěšných subjektů osvobodila od daně z bezúplatného převodu výlučně tehdy, jsou-li uvedené subjekty usazeny ve Francii nebo v členském státě či státě, jenž je smluvní stranou Dohody o Evropském hospodářském prostoru a uzavřel s Francii dvoustrannou dohodu, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 63 Smlouvy o fungování Evropské unie a článku 40 Dohody o Evropském hospodářském prostoru, a

               —

               uložit Francouzské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Komise je toho názoru, že francouzská právní úprava, jak ji vykládá orgán daňové správy, osvobozuje dary a odkazy ve prospěch veřejných nebo veřejně prospěšných subjektů od daně z bezúplatného převodu výlučně tehdy, jsou-li uvedené subjekty usazeny ve Francii nebo v členském státě či státě, jenž je smluvní stranou Dohody o Evropském hospodářském prostoru a uzavřel s Francii dvoustrannou dohodu. Komise má za to, že to představuje omezení pohybu kapitálu, které je v rozporu s ustanoveními článku 56 ES a článku 40 Dohody o EHP.
   K odůvodnění této volby Francouzská republika tvrdí, že francouzská právní úprava odlišuje daňové poplatníky, kteří nejsou v objektivně srovnatelné situaci, a podpůrně uplatňuje důvod obecného zájmu založený na nutnosti zajistit vybírání daní.
   Komise toto odůvodnění zpochybňuje. Podle Komise napadená ustanovení rozlišují na základě čistě zeměpisných kritérií. Dále má Komise za to, že uplatnění důvodu obecného zájmu nesplňuje podmínky stanovené v judikatuře, konkrétně pak v rozsudku Persche (1). Konečně je Komise toho názoru, že omezení pohybu kapitálu je každopádně nepřiměřené.

      (1)  Rozsudek Persche, C-318/07, ECLI:EU:C:2009:33


               16.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 216/10

         Žaloba podaná dne 17. prosince 2015 Kontrolním úřadem ESVO proti Lichtenštejnskému knížectví
   (Věc E-32/15)
   (2016/C 216/07)
   Dne 17. prosince 2015 podal Kontrolní úřad ESVO, zastoupený zplnomocněnými zástupci Kontrolního úřadu ESVO (se sídlem na adrese 35, Rue Belliard, 1040 Brusel, Belgie) Carstenem Zatschlerem, Øyvindem Bøem a Marlene Lie Hakkebovou, k Soudnímu dvoru ESVO žalobu na Lichtenštejnské knížectví.
   Kontrolní úřad ESVO požaduje, aby Soudní dvůr ESVO:

               1.

               prohlásil, že Lichtenštejnské knížectví nesplnilo své povinnosti vyplývající z aktů uvedených v bodě 24f přílohy VIII Dohody o Evropském hospodářském prostoru:

                           —

                           směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/126/ES ze dne 20. prosince 2006 o řidičských průkazech a

                           —

                           směrnice Komise 2011/94/EU ze dne 28. listopadu 2011, kterou se mění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/126/ES o řidičských průkazech,

                           —

                           směrnice Komise 2012/36/EU ze dne 19. listopadu 2012, kterou se mění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/126/ES o řidičských průkazech,

                     začleněných do Dohody o EHP protokolem 1 k uvedené dohodě, a ve stanovené lhůtě tak nesplnilo své povinnosti podle uvedených právních aktů a podle článku 7 Dohody o EHP a v každém případě o této skutečnosti neinformovalo Kontrolní úřad ESVO;

               2.

               uložil Lichtenštejnsku uhradit náklady tohoto řízení.

      Právní a skutkové okolnosti a žalobní důvody:

               —

               podle této žaloby Lichtenštejnské knížectví nejpozději do 24. srpna 2015 nevyhovělo odůvodněnému stanovisku Kontrolního úřadu ESVO ze dne 24. června 2015, které se zabývá skutečností, že země do svého vnitrostátního právního řádu neprovedla směrnici Evropského parlamentu a Rady 2006/126/ES ze dne 20. prosince 2006 o řidičských průkazech a
               směrnici Komise 2011/94/EU ze dne 28. listopadu 2011, kterou se mění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/126/ES o řidičských průkazech, a
               směrnici Komise 2012/36/EU ze dne 19. listopadu 2012, kterou se mění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/126/ES o řidičských průkazech, uvedené v bodě 24f přílohy VIII Dohody o Evropském hospodářském prostoru a začleněné do této dohody protokolem 1 k uvedené dohodě (dále jen „akt“),

               —

               Kontrolní úřad ESVO tvrdí, že Lichtenštejnsko ve stanovené lhůtě nepřijalo opatření nutná k provedení zmiňovaných právních aktů, čímž nesplnilo své povinnosti vyplývající z článku 7 Dohody o EHP.


title: Věc T-385/14: Žaloba podaná dne 4. června 2014 – Volkswagen v. OHIM (ULTIMATE)

text:
               4.8.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 253/49

         Žaloba podaná dne 4. června 2014 – Volkswagen v. OHIM (ULTIMATE)
   (Věc T-385/14)
   2014/C 253/65
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Volkswagen AG (Wolfsburg, Německo) (zástupce: U. Sander, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 24. března 2014 ve věci R 1787/2013-1;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka ULTIMATE pro výrobky a služby zařazené do tříd 12, 28, 35 a 37

      Rozhodnutí průzkumového referenta: zamítnutí přihlášky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009


title: Věc T-374/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 7. září 2017 – VM v. EUIPO – DAT Vermögensmanagement (Vermögensmanufaktur) „Ochranná známka Evropské unie — Řízení o prohlášení neplatnosti — Slovní ochranná známka Evropské unie Vermögensmanufaktur — Absolutní důvody pro zamítnutí zápisu — Popisný charakter — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 207/2009 — Článek 52 odst. 1 písm. a) nařízení č. 207/2009“

text:
               23.10.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 357/9

         Rozsudek Tribunálu ze dne 7. září 2017 – VM v. EUIPO – DAT Vermögensmanagement (Vermögensmanufaktur)
   (Věc T-374/15) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o prohlášení neplatnosti - Slovní ochranná známka Evropské unie Vermögensmanufaktur - Absolutní důvody pro zamítnutí zápisu - Popisný charakter - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 207/2009 - Článek 52 odst. 1 písm. a) nařízení č. 207/2009“)
   (2017/C 357/11)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: VM Vermögens-Management GmbH (Düsseldorf, Německo) (zástupci: T. Dolde a P. Homann, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: S. Hanne, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: DAT Vermögensmanagement GmbH (Baldham, Německo) (zástupce: H.-G. Stache, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 29. dubna 2015 (věc R 418/2014-5), týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi DAT Vermögensmanagement a VM Vermögens-Management.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnost VM Vermögens-Management GmbH ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Úřadem Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO).

               3.

               Společnost DAT Vermögensmanagement GmbH ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 302, 14.9.2015.


title: Věc T-175/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 14. března 2017 – Wessel-Werk v. EUIPO – Wolf PVG (Nástavce vysavače) „(Průmyslový) vzor Společenství — Řízení o prohlášení neplatnosti — Zapsaný (průmyslový) vzor Společenství představující nástavec vysavače — Starší (průmyslový) vzor Společenství — Důvod neplatnosti — Individuální povaha — Informovaný uživatel — Článek 6 a čl. 25 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 6/2002“

text:
               8.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 144/39

         Rozsudek Tribunálu ze dne 14. března 2017 – Wessel-Werk v. EUIPO – Wolf PVG (Nástavce vysavače)
   (Věc T-175/16) (1)

   („(Průmyslový) vzor Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Zapsaný (průmyslový) vzor Společenství představující nástavec vysavače - Starší (průmyslový) vzor Společenství - Důvod neplatnosti - Individuální povaha - Informovaný uživatel - Článek 6 a čl. 25 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 6/2002“)
   (2017/C 144/52)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Wessel-Werk GmbH (Reichshof, Německo) (zástupce: C. Becker, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: A. Schifko, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Wolf PVG GmbH & Co. KG (Vlotho, Německo) (zástupce: J. Künzel, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí třetího odvolacího senátu EUIPO ze dne 18. února 2016 (věc R 1725/2014-3), v opraveném znění, týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi Wolf PVG a Wessel-Werk.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti Wessel-Werk GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 211, 13.6.2016.


title: Věc T-644/14: Žaloba podaná dne 30. srpna 2014 – ADR Center v. Komise

text:
               3.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 388/21

         Žaloba podaná dne 30. srpna 2014 – ADR Center v. Komise
   (Věc T-644/14)
   2014/C 388/25
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: ADR Center Srl (Řím, Itálie) (zástupce: L. Tantalo, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise obsažené v dopise ze dne 27. června 2014, týkající se opatření k vymáhání vůči společnosti ADR Center;

               —

               uložil povinnost okamžitého zaplacení doplatku ve výši 79  700,40 eur společnosti ACR Center prostřednictvím pro forma faktury a dobropisů vydaných dne 13. listopadu 2013;

               —

               uložil povinnost okamžité náhrady újmy, kterou utrpěla společnost ADR Center na své mezinárodní dobré pověsti a času, který její vedoucí pracovníci věnovali na obranu proti bezdůvodným nárokům;

               —

               uložil žalované a případným vedlejším účastníkům řízení náhradu nákladů právního zastoupení a nákladů tohoto řízení, a to ve výši, kterou Tribunál považuje za spravedlivou.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z tvrzení, že napadené rozhodnutí je nutné zrušit z důvodu, že provedené audity a následující příkazy Komise byly založené na souboru pravidel, která nebyla nikdy dohodnuta.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že napadené rozhodnutí je nutné zrušit z důvodu, že Komise bezdůvodně zpozdila vydání svých konečných zpráv o auditu a s nimi související inkasní příkazy.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z tvrzení, že Komise neunesla své důkazní břemeno. Žalobkyně v této souvislosti tvrdí, že Komise založila svůj konečný finanční audit a s ním související inkasní příkazy na nepodložených zjištěních.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že závěry auditu Komise byly nesprávné. Žalobkyně v tomto ohledu tvrdí, že závěry auditu Komise napadá z důvodu několika zjevných procesních a hmotněprávních pochybení. Žalobkyně rovněž tvrdí, že Komise nejen nepřezkoumala vlastní příkazy, které vydala, ale také hrubě opominula a nezohlednila žádnou ze skutečností, které uvedla společnost ADR Center.


title: Věc T-274/10: Usnesení Tribunálu ze dne 17. února 2011 — Suez Environnement a Lyonnaise des eaux France v. Komise

text:
               9.4.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 113/21

         Usnesení Tribunálu ze dne 17. února 2011 — Suez Environnement a Lyonnaise des eaux France v. Komise
   (Věc T-274/10) (1)

   2011/C 113/43
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda čtvrtého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 234, 28.8.2010.


title: Věc T-372/16: Žaloba podaná dne 11. července 2016 – Bammer v. EUIPO – mydays (Männerspielplatz)

text:
               29.8.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 314/34

         Žaloba podaná dne 11. července 2016 – Bammer v. EUIPO – mydays (Männerspielplatz)
   (Věc T-372/16)
   (2016/C 314/46)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Alexander Bammer (Sindelfingen, Německo) (zástupce: W. Riegger, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: mydays GmbH (Mnichov, Německo)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Majitel sporné ochranné známky: Žalobce

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „Männerspielplatz“ – Ochranná známka Evropské unie č. 8 534 364

      Řízení před EUIPO: Řízení o prohlášení neplatnosti

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 28. dubna 2016, ve věci R 1796/2016-1

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení, včetně nákladů, které vznikly v průběhu řízení před odvolacím senátem.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Odvolací senát v rámci rozhodnutí nevycházel z doby, kdy byla v září 2009 podána přihláška;

               —

               Odvolací senát nezohlednil dostatečně a správně silný indiciální význam rozhodnutí soudů ve Stuttgartu;

               —

               Odvolací senát neposoudil správně dokumenty z roku 2009 právě s ohledem na odůvodnění rozhodnutí soudů ve Stuttgartu;

               —

               V rámci své argumentace odvolací senát přehlédl, že napadené ochranné známce připisoval význam, který v roce 2009 v každém případě neměla, protože označení nevykazovalo žádnou souvislost zejména se zapsanými výrobky a službami;

               —

               Napadená ochranná známka proto má rozlišovací způsobilost a nemá popsaný obsah, zejména pokud jde o zapsané výrobky a služby.


title: Věc T-490/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 26. září 2014 – Arnoldo Mondadori Editore v. OHIM – Grazia Equity (GRAZIA) „Ochranná známka Společenství – Námitkové řízení – Přihláška slovní ochranné známky Společenství GRAZIA – Starší obrazová národní ochranná známka GRAZIA – Relativní důvod pro zamítnutí – Nebezpečí záměny – Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 – Absence podobnosti výrobků – Článek 8 odst. 5 nařízení č. 207/2009 – Dobré jméno – Absence vazby mezi dotčenými známkami“

text:
               10.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 395/41

      Rozsudek Tribunálu ze dne 26. září 2014 – Arnoldo Mondadori Editore v. OHIM – Grazia Equity (GRAZIA)
      (Věc T-490/12) (1)

      („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství GRAZIA - Starší obrazová národní ochranná známka GRAZIA - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Absence podobnosti výrobků - Článek 8 odst. 5 nařízení č. 207/2009 - Dobré jméno - Absence vazby mezi dotčenými známkami“)
      (2014/C 395/50)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Arnoldo Mondadori Editore SpA (Milán, Itálie) (zástupci: G. Dragotti, R. Valenti a S. Balice, advokáti)

         Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Schifko, zmocněnec)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Grazia Eyuity GmbH (Stuttgart, Německo) (zástupce: M. Müller, advokát)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 6. září 2012 (věc R 1958/2010-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Arnoldo Mondadori Editore SpA a Grazia Equity GmbH

         Výrok

                  1.

                  Žaloba se zamítá.

                  2.

                  Společnosti Arnoldo Mondadori Editore SpA se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 26, 26.1.2013.


title: Věc F-72/14: Žaloba podaná dne 23. července 2014 – ZZ v. Komise

text:
               3.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 388/29

         Žaloba podaná dne 23. července 2014 – ZZ v. Komise
   (Věc F-72/14)
   2014/C 388/36
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: ZZ (zástupci: L. Ortiz Blanco a A. Givaja Sanz, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí výběrové komise o nepřipuštění žalobkyně do vnitřního výběrového řízení COM/3/AD9/13 vzhledem k tomu, že nebyla „dočasným zaměstnancem Komise“, což byla jedna z podmínek účasti v tomto řízení

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Zrušit rozhodnutí ze dne 18. září 2013, potvrzené dne 22. října 2013, o nepřipuštění žalobkyně do výběrového řízení COM/3/AD9/13;

               —

               zrušit, je-li nutné, rozhodnutí ze dne 11. dubna 2014, které bylo žalobkyni sděleno dne 14. dubna 2014, jímž byla zamítnuta stížnost ze dne 17. prosince 2013,

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-218/09: Žaloba podaná dne 28. května 2009 — Itálie v. Komise a EPSO

text:
               1.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 180/59

         Žaloba podaná dne 28. května 2009 — Itálie v. Komise a EPSO
   (Věc T-218/09)
   2009/C 180/109
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Italská republika (zástupce: P. Gentili, avvocato dello Stato)

      Žalovaní: Komise Evropských společenství a Úřad pro výběr personálu Evropských společenství (EPSO)

      Návrhové žádání žalobkyně

               —

               zrušit vstupní testy, jakož i oznámení o výběrovém řízení na základě zkoušek na vytvoření seznamu kandidátů vhodných na přijetí na místa asistentů (AST3) v oblasti „Offset“ (EPSO/AST/91/09),

               —

               zrušit vstupní testy, jakož i oznámení o výběrovém řízení na základě zkoušek na vytvoření seznamu kandidátů vhodných na přijetí na místa asistentů (AST3) v oblasti „Prepress“ (EPSO/AST/92/09).

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobkyně napadla výše uvedená oznámení o výběrovém řízení v rozsahu, v němž některé ze zkoušek stanovených těmito oznámeními mají nezbytně proběhnout v němčině, angličtině nebo francouzštině.
   Italská republika uvádí na podporu své žaloby následující žalobní důvody:

               —

               porušení článku 290 ES, který přiznává Radě výlučnou pravomoc jednohlasně rozhodovat v oblasti jazykových režimů aktů Společenství. V tomto ohledu je třeba upřesnit, že v projednávané věci EPSO prakticky nahradil Radu při stanovení jazykového režimu těchto dvou výběrových řízení tím, že povinně určil angličtinu, francouzštinu a němčinu jako druhý jazyk a jazyk, ve kterém se povinně uskuteční vstupní testy ze dvou písemných zkoušek a ústní zkoušky, a tím, že vyloučil všechny ostatní jazyky členských států;

               —

               porušení článku 12 ES, článku 22 Listiny základních práv Unie, článků 1 a 6 nařízení č. 1/58 (1) a článku 28 Služebního řádu. Italská republika v tomto ohledu tvrdí, že všechny státní jazyky členských států jsou úředními a pracovními jazyky Unie. V důsledku toho se oznámení o výběrovém řízení nemůže svévolně omezovat na tři jazyky, které si uchazeči mohou zvolit jako druhý jazyk a ve kterých se uskuteční komunikace a zkoušky v rámci výběrového řízení. Článek 28 služebního řádu úředníkům stanoví zejména povinnost znalosti druhého jazyka Společenství kromě vlastního státního jazyka, a to aniž by přiznával privilegovanou hodnotu angličtině, francouzštině nebo němčině.

         Nakonec žalobkyně uplatňuje porušení článku 253 ES, jakož i požadavky legitimního očekávání.

      (1)  Nařízení č. 1 o užívání jazyků v Evropském hospodářském společenství (Úř. věst. 34 ze dne 29.5.1959, s. 650).


title: Věc T-171/08: Rozsudek Tribunálu ze dne 12. prosince 2013 — Berliner Institut für Vergleichende Sozialforschung v. Komise ( „Evropský fond pro uprchlíky — Akce senzibilizace a šíření informací informací o uprchlících, kteří jsou oběťmi psychických traumat — Projekt „Traumatizovaní uprchlíci v EU: instituce, mechanismy ochrany a osvědčené postupy“ — Vyplacení zůstatku — Povinnost odůvodnění — Zásada správného řízení — Nesprávné posouzení“ )

text:
               8.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 39/15

         Rozsudek Tribunálu ze dne 12. prosince 2013 — Berliner Institut für Vergleichende Sozialforschung v. Komise
   (Věc T-171/08) (1)

   (Evropský fond pro uprchlíky - Akce senzibilizace a šíření informací informací o uprchlících, kteří jsou oběťmi psychických traumat - Projekt „Traumatizovaní uprchlíci v EU: instituce, mechanismy ochrany a osvědčené postupy“ - Vyplacení zůstatku - Povinnost odůvodnění - Zásada správného řízení - Nesprávné posouzení)
   2014/C 39/24
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Berliner Institut für Vergleichende Sozialforschung eV (Berlín, Německo) (zástupci: původně U. Claus, poté C. Otto, S. Reichmann a L. J. Schmidt, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně S. Grünheid a B. Simon, poté S. Grünheid, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise obsaženého v dopise ze dne 7. března 2008, týkající se neuznání části nákladů žalobkyně v rámci smlouvy o financování JAI/2004/ERF/073 akce ze zdrojů Společenství, jejímž cílem je senzibilizace a šíření informací o uprchlících, kteří jsou oběťmi psychických traumat.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Berliner Institut für Vergleichende Sozialforschung eV se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 171, 5.7.2008.