title: Spojené věci C- 231/06 až C-233/06: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 21. června 2007 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Cour du travail de Bruxelles – Belgie) – Office national des pensions(ONP) v. Emilienne Jonkman (C-231/06), Hélène Vercheval (C-232/06), a Noëlle Parmesaen (C-233/06) v. Office national des pensions (Rovné zacházení pro muže a ženy — Zákonný důchodový systém — Směrnice 79/7/EHS — Palubní průvodčí ženského pohlaví — Přiznání důchodu odpovídajícího důchodu palubních průvodčích mužského pohlaví — Jednorázová úhrada vyrovnávacích příspěvků — Úhrada úroků — Zásada efektivity — Povinnosti členského státu vyplývající z rozsudku vydaného v řízení o předběžné otázce)

text:
               4.8.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 183/13

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 21. června 2007 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Cour du travail de Bruxelles – Belgie) – Office national des pensions(ONP) v. Emilienne Jonkman (C-231/06), Hélène Vercheval (C-232/06), a Noëlle Parmesaen (C-233/06) v. Office national des pensions
   (Spojené věci C- 231/06 až C-233/06) (1)

   (Rovné zacházení pro muže a ženy - Zákonný důchodový systém - Směrnice 79/7/EHS - Palubní průvodčí ženského pohlaví - Přiznání důchodu odpovídajícího důchodu palubních průvodčích mužského pohlaví - Jednorázová úhrada vyrovnávacích příspěvků - Úhrada úroků - Zásada efektivity - Povinnosti členského státu vyplývající z rozsudku vydaného v řízení o předběžné otázce)
   (2007/C 183/21)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předkládající soud
   Cour du travail de Bruxelles
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Office national des pensions (ONP), Noëlle Parmesaen (C-233/06)

      Žalovaní: Emilienne Jonkman (C-231/06), Hélène Vercheval (C-232/06), Office national des pensions
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Cour du travail de Bruxelles – Výklad směrnice Rady 79/7/EHS ze dne 19. prosince 1978 o postupném zavedení zásady rovného zacházení pro muže a ženy v oblasti sociálního zabezpečení (Úř. věst. L 6, s. 24; Zvl. vyd. 05/01, s. 215) – Možnost, aby se žena, která byla vyloučena z příznivějšího důchodového režimu, stala se zpětným účinkem jeho účastníkem za podmínky zaplacení příspěvků týkajících se dotčeného období účasti ve formě jednorázové částky a úroků z prodlení
   Výrok

               1)

               Směrnice Rady 79/7/EHS ze dne 19. prosince 1978 o postupném zavedení zásady rovného zacházení pro muže a ženy v oblasti sociálního zabezpečení, v případě, že členský stát přijme právní úpravu, jejímž účelem je umožnit původně diskriminovaným osobám určitého pohlaví, aby se po celou dobu svého důchodu účastnily důchodového systému použitelného na osoby opačného pohlaví,

                           —

                           nebrání tomu, aby uvedený členský stát podmínil takové přistoupení do důchodového systému jednorázovou úhradou vyrovnávacích příspěvků, tvořených rozdílem mezi příspěvky uhrazenými původně diskriminovanými osobami během období, ve kterém docházelo k diskriminaci, a vyššími příspěvky uhrazenými jinou kategorií osob během stejného období, a zvýšených o úroky vyrovnávající znehodnocení měny,

                           —

                           naopak brání tomu, aby uvedený členský stát požadoval, aby uvedená úhrada vyrovnávacích příspěvků byla navýšena o jiné úroky, než jsou úroky za účelem vyrovnání znehodnocení měny,

                           —

                           brání rovněž požadavku, aby se tato úhrada provedla jednorázově, pokud tato podmínka činí stanovené vyrovnání nemožným či příliš obtížným. Tak je tomu například tehdy, pokud částka, která má být uhrazena, převyšuje roční důchod dotyčné osoby.

               2)

               V návaznosti na rozsudek vydaný na základě žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce, ze kterého vyplývá neslučitelnost vnitrostátních právních předpisů s právem Společenství, přísluší orgánům dotčeného členského státu přijmout obecná i zvláštní opatření k zajištění dodržování práva Společenství a dbát zejména na to, aby bylo vnitrostátní právo co nejdříve v souladu s právem Společenství a aby byla zajištěna plná účinnost práv, která procesním subjektům vyplývají z práva Společenství.

               3)

               Jestliže byla konstatována diskriminace v rozporu s právem Společenství a dokud nebyla přijata opatření na obnovení rovného zacházení, je vnitrostátní soud povinen nepoužít jakékoli diskriminační vnitrostátní ustanovení, aniž by předtím byl povinen žádat o jeho zrušení zákonodárce či na něj musel čekat, a na příslušníky znevýhodněné skupiny uplatnit stejný režim, jaký využívají osoby jiné kategorie.

      (1)  Úř. věst. C 190, 12.8.2006.


title: Věc T-550/17: Žaloba podaná dne 12. srpna 2017 – Troszczynski v. Parlament

text:
               23.10.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 357/23

         Žaloba podaná dne 12. srpna 2017 – Troszczynski v. Parlament
   (Věc T-550/17)
   (2017/C 357/31)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Mylène Troszczynski (Noyon, Francie) (zástupce: F. Wanger, advokát)

      Žalovaný: Evropský parlament

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 14. června 2017 o žádosti o zbavení imunity Mylène Troszczynski 2017/2019(IMM);

               —

               uložil Evropskému parlamentu zaplatit Mylène Troszczynski částku 35 000 eur jako náhradu způsobené nemajetkové újmy;

               —

               uložil Evropskému parlamentu zaplatit Mylène Troszczynski částku 5 000 eur jako náhradu přiznatelných nákladů řízení;

               —

               uložil Evropskému parlamentu náhradu veškerých nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z porušení článku 8 Protokolu č. 7 o výsadách a imunitách Evropské unie (Úř. věst. 2010, C 83, s. 266, dále jen „Protokol“).

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení článku 9 Protokolu.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z porušení zásady rovného zacházení a zásady řádné správy.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení práva na obhajobu a protiprávnosti napadeného rozhodnutí.


title: Věc T-339/17: Žaloba podaná dne 31. května 2017 – Shenzhen Jiayz Photo Industrial v. EUIPO – Seven (sevenoak)

text:
               24.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 239/60

         Žaloba podaná dne 31. května 2017 – Shenzhen Jiayz Photo Industrial v. EUIPO – Seven (sevenoak)
   (Věc T-339/17)
   (2017/C 239/72)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Shenzhen Jiayz Photo Industrial Ltd (Shenzhen, Čína) (zástupce: M. de Arpe Tejero, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Seven SpA (Leinì, Itálie)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Přihlašovatelka sporné ochranné známky: žalobkyně

      Sporná ochranná známka: obrazová ochranná známka Evropské unie obsahující slovní prvek „SEVENOAK“ – přihláška č. 13 521 125

      Řízení před EUIPO: námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 23. března 2017 ve věci R 1326/2016-1

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               vyhověl přihlášce ochranné známky Evropské unie „SEVENOAK“ č. 13 521 125 pro všechny výrobky v přihlášce uvedené;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Spojené věci C-204/12 až C-208/12: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 11. září 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rechtbank van eerste aanleg te Brussel – Belgie) – Essent Belgium NV v. Vlaamse Reguleringsinstantie voor de Elektriciteits- en Gasmarkt „Řízení o předběžné otázce — Regionální program podpory, v jehož rámci se zařízením nacházejícím se v dotyčném regionu, která vyrábí elektřinu z obnovitelných zdrojů energie, vydávají obchodovatelná zelená osvědčení — Povinnost dodavatelů elektřiny předložit každoročně příslušnému orgánu určitý počet osvědčení — Odmítnutí zohlednit záruky původu z jiných členských států Evropské unie a států, které jsou smluvními stranami Dohody o EHP — Správní pokuta v případě nepředložení osvědčení — Směrnice 2001/77/ES — Článek 5 — Volný pohyb zboží — Článek 28 ES — Články 11 a 13 Dohody o EHP — Směrnice 2003/54/ES — Článek 3“

text:
               17.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 409/3

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 11. září 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rechtbank van eerste aanleg te Brussel – Belgie) – Essent Belgium NV v. Vlaamse Reguleringsinstantie voor de Elektriciteits- en Gasmarkt
   (Spojené věci C-204/12 až C-208/12) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Regionální program podpory, v jehož rámci se zařízením nacházejícím se v dotyčném regionu, která vyrábí elektřinu z obnovitelných zdrojů energie, vydávají obchodovatelná zelená osvědčení - Povinnost dodavatelů elektřiny předložit každoročně příslušnému orgánu určitý počet osvědčení - Odmítnutí zohlednit záruky původu z jiných členských států Evropské unie a států, které jsou smluvními stranami Dohody o EHP - Správní pokuta v případě nepředložení osvědčení - Směrnice 2001/77/ES - Článek 5 - Volný pohyb zboží - Článek 28 ES - Články 11 a 13 Dohody o EHP - Směrnice 2003/54/ES - Článek 3“)
   2014/C 409/03
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Rechtbank van eerste aanleg te Brussel

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Essent Belgium NV

      Žalovaný: Vlaamse Reguleringsinstantie voor de Elektriciteits- en Gasmarkt

      Za přítomnosti: Vlaams Gewest, Vlaamse Gemeenschap (C-204/12, C-206/12 a C-208/12)

      Výrok

               1)

               Článek 5 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/77/ES ze dne 27. září 2001 o podpoře elektřiny vyrobené z obnovitelných zdrojů energie na vnitřním trhu s elektřinou musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání takovému vnitrostátnímu programu podpory, jako je program dotčený ve věcech v původním řízení, podle něhož příslušný regionální regulační orgán vydává obchodovatelná osvědčení o elektřině vyrobené na území daného regionu z obnovitelných zdrojů energie a podle něhož mají dodavatelé elektřiny povinnost předložit uvedenému orgánu každoročně určitý počet takových osvědčení v poměru k celkovému množství jimi dodané elektřiny v tomto regionu, jinak tito musí uhradit správní pokutu, přičemž uvedení dodavatelé nemohou uvedenou povinnost splnit za pomoci záruk původu z jiných členských států Evropské unie či třetích států, které jsou členskými státy Evropského hospodářského prostoru.

               2)

               Články 28 ES a 30 ES, jakož i články 11 a 13 Dohody o Evropském hospodářském prostoru ze dne 2. května 1992 musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání takovému vnitrostátnímu programu podpory, jako je program dotčený ve věcech v původním řízení popsaný v bodě 1 tohoto výroku, pokud:

                           —

                           jsou zavedeny mechanismy zajišťující zřízení skutečného trhu s osvědčeními, na němž se bude moci účinně střetávat nabídka s poptávkou a který bude směřovat k rovnovážnému stavu, tak aby si dotčení dodavatelé mohli osvědčení opatřit za rovnocenných podmínek;

                           —

                           způsob výpočtu a výše správní pokuty, kterou mají dodavatelé uhradit, nesplní-li povinnost uvedenou v bodě 1 tohoto výroku, jsou stanoveny tak, že nepřekračují meze toho, co je nezbytné k tomu, aby byli výrobci motivováni skutečně zvýšit výrobu elektřiny z obnovitelných zdrojů energie a výrobci podléhající uvedené povinnosti skutečně kupovat požadovaná osvědčení, přičemž je třeba předejít zejména tomu, aby byli uvedení dodavatelé nepřiměřeně sankcionováni.

               3)

               Zákaz diskriminace stanovený v článku 18 SFEU, článku 4 Dohody o Evropském hospodářském prostoru ze dne 2. května 1992 a článku 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/54/ES ze dne 26. června 2003 o společných pravidlech pro vnitřní trh s elektřinou a o zrušení směrnice 96/92/ES musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání takovému vnitrostátnímu programu podpory, jako je program popsaný v bodě 1 tohoto výroku.

      (1)  Úř. věst. C 227, 28.7.2012.


title: Věc C-463/06: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Německo) dne 20. listopadu 2006 – FBTO Schadeverzekeringen N.V. v. Jack Odenbreit

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/46

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Německo) dne 20. listopadu 2006 – FBTO Schadeverzekeringen N.V. v. Jack Odenbreit
   (Věc C-463/06)
   (2006/C 326/93)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Bundesgerichtshof
   Účastníci původního řízení

      Žalovaná a navrhovatelka: FBTO Schadeverzekeringen N.V.

      Žalobce a odpůrce: Jack Odenbreit
   Předběžná otázka
   Musí být odkaz v čl. 11 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 44/2001 (1) ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech na čl. 9 odst. 1 písm. b) tohoto nařízení vykládán tak, že poškozený může u soudu místa v členském státě, v němž má bydliště, podat žalobu přímo proti pojistiteli, je-li taková přímá žaloba přípustná a pojistitel má bydliště na území některého členského státu?

      (1)  Úř. věst. L 12, s. 1.


title: Věc T-85/09: Žaloba podaná dne 26. února 2009 – Kadi v. Komise

text:
               18.4.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 90/37

         Žaloba podaná dne 26. února 2009 – Kadi v. Komise
   (Věc T-85/09)
   2009/C 90/56
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Yassin Abdullah Kadi (zástupci: D. Anderson, QC, M. Lester, barrister, G. Martin, solicitor)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit nařízení č. 1190/2008 v rozsahu, ve kterém se týká žalobce;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   V projednávané věci se žalobce domáhá částečného zrušení nařízení Komise č. 1190/2008 ze dne 28. listopadu 2008, kterým se po sto první mění nařízení Rady č. 881/2002 o zavedení některých zvláštních omezujících opatření namířených proti některým osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibanem (1) v rozsahu, ve kterém je zapsán na seznamu fyzických a právnických osob a subjektů, jejichž finanční prostředky a hospodářské zdroje jsou zmraženy v souladu s tímto ustanovením. Nařízení č. 881/2002 bylo zrušeno Soudním dvorem ve spojených věcech C-402/05 a C-415/05, Kadi a al Barakaat v. Rada a Komise (2).
   Na podporu své žaloby se žalobce dovolává pěti žalobních důvodů.
   Žalobce zaprvé tvrdí, že napadené nařízení postrádá dostatečný právní základ, jelikož pravděpodobně mění nařízení č. 881/2002 bez relevantního pokynu ze strany Organizace spojených národů, což je podle žalobce předchozí podmínkou pro změnu tohoto nařízení.
   Zadruhé žalobce tvrdí, že napadené nařízení porušuje jeho práva obhajoby, jak právo být vyslechnut, tak i právo na účinnou soudní ochranu a nenapravuje porušení těchto práv jak byla shledána Soudním dvorem ve spojených věcech C-402/05 a C-415/05. Dále uvádí, že napadené nařízení nestanoví žádný postup, kterým by byl žalobce seznámen s důkazy, na základě kterých bylo rozhodnutí zmrazit jeho prostředky založeno, nebo který by mu umožnil vyjádřit se účelně k důkazům.
   Zatřetí žalobce tvrdí, že Komise neuvedla přesvědčující důvody proto, aby byly nadále zmraženy prostředky žalobce, a to v rozporu se svou povinností podle článku 253 ES.
   Začtvrté tvrdí, že Komise neposoudila všechny relevantní skutečnosti a okolnosti při rozhodování, zda přijmout napadené nařízení, a tudíž se dopustila zjevně nesprávného posouzení.
   Zapáté žalobce uvádí, že napadené nařízení představuje neoprávněné a nepřiměřené omezení jeho práva vlastnit majetek, které není přesvědčivě odůvodněno.

      (1)  Úř. věst. L 322, s. 25.

      (2)  Dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí.


title: Věc C-235/05 P: Opravný prostředek podaný 28. května 2005 proti rozsudku vydanému dne 16. března 2005 Soudem prvního stupně Evropských společenství (druhým senátem) ve věci T-112/03, L'Oréal SA v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM), přičemž druhým účastníkem řízení u odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) byl Revlon Suisse SA

text:
               20.8.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 205/7

         Opravný prostředek podaný 28. května 2005 proti rozsudku vydanému dne 16. března 2005 Soudem prvního stupně Evropských společenství (druhým senátem) ve věci T-112/03, L'Oréal SA v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM), přičemž druhým účastníkem řízení u odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) byl Revlon Suisse SA
   (Věc C-235/05 P)
   (2005/C 205/13)
   Jednací jazyk: angličtina
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byl předložen 28. května 2005 opravný prostředek podaný L'Oréal SA, se sídlem v Paříži (Francie), zastoupenou Xavierem Buffetem Delmasem d'Autane, proti rozsudku vydanému dne 16. března 2005 Soudem prvního stupně Evropských společenství (druhým senátem) ve věci T-112/03 (1), L'Oréal SA v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM), přičemž druhým účastníkem řízení u odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) byl Revlon Suisse SA
   Účastník řízení podávající opravný prostředek navrhuje, aby Soudní dvůr:

               a)

               zrušil rozsudek Soudu ze dne 16. března 2005 ve věci T-112/03 v plném rozsahu a zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 15. ledna 2003 v odvolací věci R 0396/2001-4 týkající se námitkového řízení B 215048 (přihláška č. 1011576);

               b)

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení.

         Důvody opravného prostředku a hlavní argumenty
   Navrhovatel tvrdí, že Soud porušil čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 40/94 (2) a nevyvodil právní závěry ze svých vlastních zjištění, když odmítl přihlédnout k slabé povaze dřívější ochranné známky (jako je FLEX) při posuzování stupně podobnosti této známky a kombinované známky (jako je FLEXI AIR), v níž byla tato ochranná známka reprodukována.
   Má se za to, že podobnost či nepodobnost označení není abstraktní, ale konkrétní (tj. ve světle vnímání takových označení relevantní veřejností). Tudíž pokud byla označení správně porovnána v konkrétní rovině, bylo by logickým závěrem přikládat menší význam označením s rozlišovací způsobilostí nebo dřívějším ochranným známkám s nízkou rozlišovací způsobností.
   Navrhovatel má rovněž za to, že Soud porušil články 36 a 53 statutu Soudního dvora, jelikož napadené rozhodnutí není dostatečně odůvodněno. Navrhovatel tvrdí, že Soud porušil svou povinnost uvést odůvodnění tím, že v bodě 82 pouze uvedl, že „nízká rozlišovací způsobilost dřívější ochranné známky není zpochybňována“, aniž by učinil nějaký závěr ohledně nebezpečí záměny.

      (1)  Úř. věst. C 132, 28.05.2005, s. 25.

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství, Úř. věst. L 11, 14.1.1994, s. 1.


title: Věc T-400/08: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. září 2010 — Enercon v. OHIM — BP (ENERCON) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství ENERCON — Starší slovní ochranná známka Společenství ENERGOL — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009) — Částečné zamítnutí zápisu“ )

text:
               6.11.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/27

         Rozsudek Tribunálu ze dne 13. září 2010 — Enercon v. OHIM — BP (ENERCON)
   (Věc T-400/08) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství ENERCON - Starší slovní ochranná známka Společenství ENERGOL - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009) - Částečné zamítnutí zápisu)
   2010/C 301/45
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Enercon GmbH (Aurich, Německo) (zástupce: R. Böhm, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: D. Botis, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: BP plc (Londýn, Spojené království)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 14. července 2008 (věc R 957/2006-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi BP plc a Enercon GmbH.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Enercon GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 301, 22.11.2008.


title: Věc T-480/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 11. prosince 2014 – Coca-Cola v. OHIM – Mitico (Master) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství Master — Starší obrazové ochranné známky Společenství Coca-Cola a starší národní obrazová ochranná známka C — Relativní důvod pro zamítnutí zápisu — Článek 8 odst. 5 nařízení (ES) č. 207/2009 — Podobnost označení — Důkazy týkající se obchodního užívání přihlášené ochranné známky“

text:
               9.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 46/45

         Rozsudek Tribunálu ze dne 11. prosince 2014 – Coca-Cola v. OHIM – Mitico (Master)
   (Věc T-480/12) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství Master - Starší obrazové ochranné známky Společenství Coca-Cola a starší národní obrazová ochranná známka C - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Článek 8 odst. 5 nařízení (ES) č. 207/2009 - Podobnost označení - Důkazy týkající se obchodního užívání přihlášené ochranné známky“)
   (2015/C 046/55)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: The Coca-Cola Company (Atlanta, Georgia, Spojené státy) (zástupci: S. Malynicz, barrister, D. Stone, L. Ritchie, solicitors a S. Baran, barrister)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: J. Crespo Carrillo, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice řízení před Tribunálem: Modern Industrial & Trading Investment Co. Ltd (Mitico) (Damašek, Sýrie) (zástupce: A.-I. Malami, advokátka)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 29. srpna 2012 (věc R 2156/2011-2), týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi The Coca Cola Company a Modern Industrial & Trading Investment Co. Ltd (Mitico).

      Výrok

               1.

               Rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 29. srpna 2012 (věc R 2156/2011-2) se zrušuje.

               2.

               OHIM ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností The Coca Cola Company.

               3.

               Společnost Modern Industrial & Trading Investment Co. Ltd (Mitico) ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 26, 26. 1. 2013.


title: Věc C-466/13 P: Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 22. října 2014 – Repsol YPF SA v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) („Kasační opravný prostředek – Ochranná známka Společenství – Nařízení (ES) č. 207/2009 – Článek 8 odst. 1 písm. b) – Relativní důvod pro zamítnutí – Nebezpečí záměny – Obrazové označení představující písmeno ‚R‘“)

text:
               19.1.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 16/11

      Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 22. října 2014 – Repsol YPF SA v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)
      (Věc C-466/13 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Společenství - Nařízení (ES) č. 207/2009 - Článek 8 odst. 1 písm. b) - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Obrazové označení představující písmeno ‚R‘“)
      (2015/C 016/15)
      Jednací jazyk: španělština

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Repsol YPF SA (zástupci J.-B. Devaureix a L. Montoya Terán, advokáti)

         Další účastník řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (zástupce: J. Crespo Carrillo, zmocněnec)

         Výrok

                  1)

                  Kasační opravný prostředek se odmítá.

                  2)

                  Repsol YPF SA se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 313, 26.10.2013.


title: Věc T-218/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 12. září 2013 — Itálie v. Komise ( „Jazykový režim — Oznámení o otevřeném výběrovém řízení na místa asistentů — Jazyk, ve kterém probíhají zkoušky — Výběr druhého jazyka ze tří úředních jazyků“ )

text:
               26.10.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 313/19

         Rozsudek Tribunálu ze dne 12. září 2013 — Itálie v. Komise
   (Věc T-218/09) (1)

   (Jazykový režim - Oznámení o otevřeném výběrovém řízení na místa asistentů - Jazyk, ve kterém probíhají zkoušky - Výběr druhého jazyka ze tří úředních jazyků)
   2013/C 313/35
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Italská republika (zástupci: G. Palmieri, zmocněnkyně, ve spolupráci s P. Gentili, avvocato dello Stato)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně J. Currall a J. Baquero Cruz, poté J. Curall a G. Gattinara, zmocněnci)

      Vedlejší účastník podporující žalobkyni: Lotyšské republika (zástupce: K. Drēviņa, zmocněnec)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení oznámení o otevřeném výběrovém řízení EPSO/AST/91/09 na vytvoření seznamu kandidátů vhodných k přijetí na místa asistentů (AST 3) v oblasti „Offset“ a EPSO/AST/92/09 na vytvoření seznamu kandidátů vhodných k přijetí na místa asistentů (AST 3) v oblasti „Prepress“, zveřejněných v Úředním věstníku Evropské unie dne 18. března 2009 (Úř. věst. C 63 A, s. 1)

      Výrok rozsudku

               1)

               Oznámení o otevřeném výběrovém řízení EPSO/AST/91/09 na vytvoření seznamu kandidátů vhodných k přijetí na místa asistentů (AST 3) v oblasti „Offset“ a EPSO/AST/92/09 na vytvoření seznamu kandidátů vhodných k přijetí na místa asistentů (AST 3) v oblasti „Prepress“, zveřejněná v Úředním věstníku Evropské unie dne 18. března 2009, se zrušují.

               2)

               Italská republika, Lotyšská republika a Evropská komise ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 180, 1.8.2009.


title: Věc T-725/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 1. února 2017 – Aalberts Industries v. Evropská unie „Mimosmluvní odpovědnost — Článek 47 Listiny základních práv — Přiměřená lhůta soudního rozhodování — Okolnosti věci — Význam sporu — Složitost sporu — Jednání účastníků řízení a výskyt námitek či překážek v řízení — Neexistence doby neodůvodněné nečinnosti“

text:
               13.3.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 78/21

         Rozsudek Tribunálu ze dne 1. února 2017 – Aalberts Industries v. Evropská unie
   (Věc T-725/14) (1)

   („Mimosmluvní odpovědnost - Článek 47 Listiny základních práv - Přiměřená lhůta soudního rozhodování - Okolnosti věci - Význam sporu - Složitost sporu - Jednání účastníků řízení a výskyt námitek či překážek v řízení - Neexistence doby neodůvodněné nečinnosti“)
   (2017/C 078/27)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Aalberts Industries NV (Utrecht, Nizozemsko) (zástupci: R. Wesseling a M. Tuurenhout, advokáti)

      Žalovaná: Evropská unie, zastoupená Soudním dvorem Evropské unie (zástupci: původně A. Placco, poté J. Inghelram a E. Beysen, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Evropská komise (zástupci: S. Noë, P. Van Nuffel a V. Bottka, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na základě článku 268 SFEU znějící na náhradu újmy, která žalobkyni údajně vznikla z důvodu délky řízení před Tribunálem v rámci věci, v níž byl vydán rozsudek ze dne 24. března 2011, Aalberts Industries a další v. Komise (T-385/06, EU:T:2011:114).

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Evropská unie zastoupená Soudním dvorem Evropské unie ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností Aalberts Industries NV v souvislosti s námitkou nepřípustnosti, kterou vznesl Soudní dvůr Evropské unie a bylo o ní rozhodnuto usnesením ze dne 13. února 2015, Aalberts Industries v. Evropská unie (T-725/14, nezveřejněné, EU:T:2015:107).

               3)

               Společnost Aalberts Industries ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Unií zastoupenou Soudním dvorem Evropské unie, které souvisejí se žalobou, jež vedla k vydání tohoto rozsudku.

               4)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 431, 1. 12. 2014.


title: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 6. prosince 2004 ve věci T-55/02, Peter Finch proti Komisi Evropských společenství (Úředníci — Stížnost — Konkludentní zamítnutí — Výslovné zamítnutí ve lhůtě pro odvolání — Opožděné oznámení zamítnutí — Přípustnost — Důchody — Převod práv z vnitrostátního důchodu — Výpočet odpracovaných let, které mají být zohledněny v režimu Společenství — Příjem posuzovaný jako referenční — Žaloba zjevně zbavená právního základu)

text:
               11.6.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 143/33

      USNESENÍ SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 6. prosince 2004
   ve věci T-55/02, Peter Finch proti Komisi Evropských společenství (1)

   (Úředníci - Stížnost - Konkludentní zamítnutí - Výslovné zamítnutí ve lhůtě pro odvolání - Opožděné oznámení zamítnutí - Přípustnost - Důchody - Převod práv z vnitrostátního důchodu - Výpočet odpracovaných let, které mají být zohledněny v režimu Společenství - Příjem posuzovaný jako referenční - Žaloba zjevně zbavená právního základu)
   (2005/C 143/63)
   Jednací jazyk: francouzština
   Ve věci T-55/02, Peter Finch, úředník Komise Evropských společenství, bydlištěm v Lucemburku (Lucembursko), zastoupený J.-N. Louisem, advokátem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku, proti Komisi Evropských společenství (zmocněnkyně: F. Clotuche-Duvieusart a H. Tserepa-Lacombe, s adresou pro účely doručování v Lucemburku), jejímž předmětem je žaloba na neplatnost rozhodnutí Komise týkajícího se započtení odpracovaných let, které mají být zohledněny v režimu Společenství, po převedení veškerých práv nabytých žalobcem před jeho nástupem do služby u Komise, Soud prvního stupně (pátý senát), ve složení: M. Vilaras, předseda senátu, M. E. Martins Ribeiro a K. Jürimäe, soudkyně, vedoucí soudní kanceláře: H. Jung, vydal dne 6. prosince 2004 usnesení, jehož výrok je následující:

               1.

               Žaloba se zamítá jako zjevně zbavená právního základu.

               2.

               Každý účastník ponese své náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 97, 20.4.2002.


title: Věc T-228/11 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 26. dubna 2011 Florence Barbin proti rozsudku vydanému dne 15. února 2011 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-68/09, Barbin v. Parlament

text:
               16.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 211/26

         Kasační opravný prostředek podaný dne 26. dubna 2011 Florence Barbin proti rozsudku vydanému dne 15. února 2011 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-68/09, Barbin v. Parlament
   (Věc T-228/11 P)
   2011/C 211/56
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Florence Barbin (Lucemburk, Lucembursko) (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, É. Marchal, D. Abreu Caldas, advokáti)

      Další účastník řízení: Evropský parlament

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Navrhovatelka navrhuje, aby Tribunál:

               —

               rozhodl, že

                           —

                           rozsudek Soudu pro veřejnou službu vydaný dne 15. února 2011 (věc F-68/09, Barbin v. Parlament), kterým byla žaloba navrhovatelky zamítnuta, se zrušuje;

               —

               ve věci nově rozhodl tak, že

                           —

                           rozhodnutí ze dne 10. listopadu 2008 o nepovýšení navrhovatelky do platové třídy AD12 v rámci povyšovacího řízení za rok 2006 se zrušuje;

                           —

                           Parlamentu se ukládá náhrada nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Tímto kasačním opravným prostředkem se navrhovatelka domáhá zrušení rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 15. února 2011 vydaného ve věci F-68/09, Barbin v. Parlament, kterým Soud pro veřejnou službu zamítl její žalobu na zrušení rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 10. listopadu 2008 o nepovýšení navrhovatelky do platové třídy AD12 v rámci povyšovacího řízení za rok 2006.
   Na podporu kasačního opravného prostředku předkládá navrhovatelka dva důvody, které vycházejí:

               —

               z nesprávného právního posouzení, neboť Soud pro veřejnou službu nesprávně vycházel z toho, že se Parlament nedopustil zjevně nesprávného posouzení, a rozhodl zaprvé, že Parlament není povinen dodržovat vnitřní pravidla pro hodnocení a povyšování, a zadruhé, že legálně může povýšit úředníky mající méně bodů za zásluhy než navrhovatelka, a to na základě důvodů, které neberou ohled na systém srovnávání zásluh úředníků, kteří mohou být povýšeni, zavedený rozhodnutími předsednictva a generálního tajemníka Evropského parlamentu;

               —

               z porušení zásady rovného zacházení a povinnosti Parlamentu podat důkaz o tom, že navrhovatelka neutrpěla žádnou diskriminaci z toho důvodu, že uplatnila své právo na rodičovskou dovolenou.


title: Věc C-510/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Kúria (Maďarsko) dne 25. září 2013 — E.ON Földgáz Trade Zrt. v. Magyar Energetikai és Közmű-szabályozási Hivatal

text:
               18.1.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 15/2

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Kúria (Maďarsko) dne 25. září 2013 — E.ON Földgáz Trade Zrt. v. Magyar Energetikai és Közmű-szabályozási Hivatal
   (Věc C-510/13)
   2014/C 15/02
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Kúria

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: E.ON Földgáz Trade Zrt.

      Žalovaný: Magyar Energetikai és Közmű-szabályozási Hivatal

      Předběžné otázky

               1)

               Jsou ustanovení obsažená v článku 25 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/55/ES (1) ze dne 26. června 2003 o společných pravidlech pro vnitřní trh se zemním plynem a o zrušení směrnice 98/30/ES (dále jen „směrnice z roku 2003“), která určují, kdo je oprávněn podat stížnost, použitelná na případ správního rozhodnutí vydaného za platnosti této směrnice, nebo je třeba zohlednit v probíhajícím soudním řízení ustanovení obsažená v článku 41 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/73/ES (2) ze dne 13. července 2009 o společných pravidlech pro vnitřní trh se zemním plynem a o zrušení směrnice 2003/55/ES (dále jen „směrnice z roku 2009“), která vstoupila v platnost během řízení, vzhledem k ustanovení čl. 54 odst. 1 druhého pododstavce této směrnice, podle něhož musí být uvedená ustanovení používána ode dne 3. března 2011?

               2)

               Pokud je třeba použít směrnici z roku 2009, lze ve smyslu jejího čl. 41 odst. 17 považovat subjekt s povolením (uvádět zemní plyn na trh; dále jen „oprávněný subjekt“), který má ekonomický zájem, jako je zájem existující v projednávané věci, za „stranu(, které se rozhodnutí regulačního úřadu) týká“, ve vztahu k žalobě podané proti rozhodnutí, jímž se schvaluje kodex soustavy nebo jímž se určuje jeho obsah, nebo je takovou stranou(, které se rozhodnutí regulačního úřadu) týká, jen provozovatel soustavy oprávněný navrhnout schválení kodexu?

               3)

               Pokud je použitelná směrnice z roku 2003, spadá mezi případy stanovené v čl. 25 odst. 5 nebo 6 schvalování nebo změna kodexu soustavy, jako je ta, k níž došlo v projednávané věci, v míře, v jaké se vztahuje na posuzování žádostí o rezervaci kapacity?

               4)

               Pokud jde o případ zahrnutý v čl. 25 odst. 6 směrnice z roku 2003, lze považovat dotčený subjekt, který má ekonomický zájem, jako je zájem existující v projednávané věci, za „osobu(, která má právo si stěžovat na rozhodnutí o metodách přijatá podle odstavců 2, 3 a 4, nebo má-li regulační orgán konzultační povinnost, na navržené metody; dále jen „dotčená osoba“)“, ve vztahu k žalobě podané proti rozhodnutí, jímž se schvaluje kodex soustavy nebo jímž se určuje jeho obsah, nebo je takovou dotčenou osobou jen provozovatel soustavy oprávněný navrhnout schválení kodexu?

               5)

               Jak má být vykládán čl. 25 odst. 11 směrnice z roku 2003, podle něhož se stížnosti uvedené v odstavcích 5 a 6 podávají, aniž je dotčen výkon práva na opravný prostředek podle právních předpisů Společenství a vnitrostátních právních předpisů, v případě, že z odpovědí na předchozí otázky vyplývá, že vnitrostátní právo podmiňuje podání žaloby přísnějšími požadavky, než jaké vyplývají z ustanovení směrnice nebo z práva Společenství?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/55/ES ze dne 26. června 2003 o společných pravidlech pro vnitřní trh se zemním plynem a o zrušení směrnice 98/30/ES (Úř. věst. L 176, s. 57).

      (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/73/ES ze dne 13. července 2009 o společných pravidlech pro vnitřní trh se zemním plynem a o zrušení směrnice 2003/55/ES (Text s významem pro EHP) (Úř. věst. L 211, s. 94).


title: Věc F-60/15: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 2. března 2016 – Ruiz Molina v. OHIM „Veřejná služba — Dočasný zaměstnanec — Zaměstnanci OHIM — Smlouva na dobu určitou s doložkou o rozvázání pracovního poměru — Doložka o ukončení smlouvy v případě, že zaměstnanec nebude zapsán na seznam kandidátů vhodných k přijetí — Rozvázání pracovního poměru podle doložky o rozvázání pracovního poměru — Datum, kdy doložka o rozvázání pracovního poměru vyvolá účinky — Otevřená výběrová řízení OHIM/AD/01/13 a OHIM/AST/02/13“

text:
               18.4.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 136/47

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 2. března 2016 – Ruiz Molina v. OHIM
   (Věc F-60/15) (1)

   („Veřejná služba - Dočasný zaměstnanec - Zaměstnanci OHIM - Smlouva na dobu určitou s doložkou o rozvázání pracovního poměru - Doložka o ukončení smlouvy v případě, že zaměstnanec nebude zapsán na seznam kandidátů vhodných k přijetí - Rozvázání pracovního poměru podle doložky o rozvázání pracovního poměru - Datum, kdy doložka o rozvázání pracovního poměru vyvolá účinky - Otevřená výběrová řízení OHIM/AD/01/13 a OHIM/AST/02/13“)
   (2016/C 136/67)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: José Luis Ruiz Molina (San Juan de Alicante, Španělsko) (zástupci: původně N. Lhoëst, advokát, poté N. Lhoëst a S. Michiels, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: původně B. Wägenbaur, advokát, poté A. Lukošiūtė, zmocněnec, a B. Wägenbaur, advokát)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí prezidenta OHIM ze dne 4. června 2014 o ukončení smlouvy žalobce coby dočasného zaměstnance, dále návrh – pokud možno – na jeho znovuzařazení u OHIM a – pokud nikoli – na vyplacení spravedlivé peněžité náhrady za údajně protiprávní ukončení jeho smlouvy, a konečně návrh na náhradu údajně způsobené morální újmy.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               José Luis Ruiz Molina ponese vlastní náklady řízení a nahradí polovinu nákladů řízení vynaložených Úřadem pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory).

               3)

               Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ponese polovinu vlastních nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 213, 29. 6. 2015, s. 48.


title: Věc T-386/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 16. září 2013 — Dornbracht v. Komise ( „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Belgický, německý, francouzský, italský, nizozemský a rakouský trh zařízení a pevných součástí koupelen — Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP — Koordinace zvyšování cen a výměna citlivých obchodních informací — Námitka protiprávnosti — Závažnost protiprávního jednání — Polehčující okolnosti — Rovné zacházení — Proporcionalita — Zákaz zpětné účinnosti“ )

text:
               9.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 325/28

         Rozsudek Tribunálu ze dne 16. září 2013 — Dornbracht v. Komise
   (Věc T-386/10) (1)

   (Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Belgický, německý, francouzský, italský, nizozemský a rakouský trh zařízení a pevných součástí koupelen - Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP - Koordinace zvyšování cen a výměna citlivých obchodních informací - Námitka protiprávnosti - Závažnost protiprávního jednání - Polehčující okolnosti - Rovné zacházení - Proporcionalita - Zákaz zpětné účinnosti)
   2013/C 325/46
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Aloys F. Dornbracht GmbH & Co. KG (Iserlohn, Německo) (zástupci: původně H. Janssen, T. Kapp a M. Franz, poté H. Janssen a T. Kapp, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: F. Castillo de la Torre a A. Antoniadis, zmocněnci, ve spolupráci s A. Böhlkem, advokátem)

      Vedlejší účastnice řízení podporující žalovanou: Rada Evropské unie (zástupci: M. Simm a F. Florindo Gijón, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise C(2010) 4185 final ze dne 23. června 2010 v řízení podle článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/39.092 — zařízení a pevné součásti koupelen) a podpůrně návrh na snížení pokuty uložené žalobkyni v tomto rozhodnutí.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Aloys F. Dornbracht GmbH & Co. KG ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

               3)

               Rada Evropské unie ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 301, 6.11.2010.


title: Věc C-654/15: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 21. prosince 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Högsta domstolen – Švédsko) – Länsförsäkringar AB v. Matek A/S „Řízení o předběžné otázce — Ochranná známka Evropské unie — Nařízení (ES) č. 207/2009 — Článek 9 odst. 1 písm. b) — Článek 15 odst. 1 — Článek 51 odst. 1 písm. a) — Rozsah výlučného práva přiznaného majiteli — Období pěti let následující po zápisu“

text:
               20.2.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 53/18

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 21. prosince 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Högsta domstolen – Švédsko) – Länsförsäkringar AB v. Matek A/S
   (Věc C-654/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Ochranná známka Evropské unie - Nařízení (ES) č. 207/2009 - Článek 9 odst. 1 písm. b) - Článek 15 odst. 1 - Článek 51 odst. 1 písm. a) - Rozsah výlučného práva přiznaného majiteli - Období pěti let následující po zápisu“)
   (2017/C 053/22)
   Jednací jazyk: švédština

      Předkládající soud

   Högsta domstolen

      Účastnice původního řízení

      Navrhovatelka: Länsförsäkringar AB

      Odpůrkyně: Matek A/S

      Výrok

   Článek 9 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce [Evropské unie], ve spojení s čl. 15 odst. 1 a čl. 51 odst. 1 písm. a) tohoto nařízení, musí být vykládán v tom smyslu, že v období pěti let po zápisu ochranné známky Evropské unie je její majitel v případě nebezpečí záměny oprávněn zakázat třetím stranám užívat v obchodním styku označení, které je totožné nebo podobné s jeho ochrannou známkou, pro všechny výrobky a služby, které jsou totožné nebo podobné s výrobky a službami, pro něž byla tato ochranná známka zapsána, aniž musí prokazovat řádné užívání uvedené ochranné známky pro tyto výrobky nebo služby.

      (1)  Úř. věst. C 48, 8.2.2016.


title: Věc C-62/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Administrativen sad — Varna (Bulharsko) dne 7. února 2012 — Galin Kostov v. Direktor na Direktsia „Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto“ — grad Varna pri Tsentralno upravlenie na Natsionalna agentsia za prihodite

text:
               21.4.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 118/14

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Administrativen sad — Varna (Bulharsko) dne 7. února 2012 — Galin Kostov v. Direktor na Direktsia „Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto“ — grad Varna pri Tsentralno upravlenie na Natsionalna agentsia za prihodite
   (Věc C-62/12)
   2012/C 118/21
   Jednací jazyk: bulharština

      Předkládající soud

   Administrativen sad — Varna

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Galin Kostov

      Žalovaný: Direktor na Direktsia „Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto“ — grad Varna pri Tsentralno upravlenie na Natsionalna agentsia za prihodite

      Předběžná otázka

   Je nutno fyzickou osobu, která je na základě jí vykonávané činnosti soukromého soudního exekutora zaregistrována k dani z přidané hodnoty, pokud jde o službu, kterou poskytla příležitostně, a nikoliv v souvislosti s jí vykonávanou činností soukromého soudního exekutora, považovat za osobu povinnou k dani ve smyslu čl. 9 odst. 1 směrnice 2006/112 (1) a je tato osoba povinna ve smyslu článku 193 směrnice 2006/112 odvést daň z přidané hodnoty?

      (1)  Úř. věst. L 347, s. 1.


title: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 5. dubna 2005 ve věci T-336/02, Susan Christensen proti Komisi Evropských společenství (Veřejná služba — Výběrové řízení na dočasné zaměstnance — Složení výběrové komise a průběh řízení)

text:
               11.6.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 143/32

      ROZSUDEK SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 5. dubna 2005
   ve věci T-336/02, Susan Christensen proti Komisi Evropských společenství (1)

   (Veřejná služba - Výběrové řízení na dočasné zaměstnance - Složení výběrové komise a průběh řízení)
   (2005/C 143/60)
   Jednací jazyk: francouzština
   Ve věci T-336/02, Susan Christensen, s bydlištěm v Ispra (Itálie), zastoupená G. Vandersandenem a L. Levim, advokáty, proti Komisi Evropských společenství (zmocněnci: E. Tserepa-Lacombe a F. Clotuche-Duvieusart, s adresou pro účely doručování v Lucemburku), jejímž předmětem je zrušení rozhodnutí výběrové komise COM/R/A/01/2000 pro sestavení seznamu vhodných kandidátů na přijetí dočasných zaměstnanců kategorie A, nezapsat žalobkyni na seznam vhodných kandidátů, a žaloba na náhradu škody, Soud (samosoudce: A.W.Meij), vedoucí soudní kanceláře: D. Christensen, rada, vydal dne 5. dubna 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Každý účastník řízení nese své náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 7, 11.1.2003.


title: Věc C-441/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Handelsgericht Wien (Rakousko) dne 5. srpna 2013 — Pez Hejduk v. EnergieAgentur.NRW GmbH

text:
               26.10.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 313/10

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Handelsgericht Wien (Rakousko) dne 5. srpna 2013 — Pez Hejduk v. EnergieAgentur.NRW GmbH
   (Věc C-441/13)
   2013/C 313/18
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Handelsgericht Wien

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Pez Hejduk

      Žalovaná: EnergieAgentur.NRW GmbH

      Předběžná otázky

   Je čl. 5 bod 3 nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (1) třeba vykládat v tom smyslu, že je v právním sporu o porušení práv souvisejících s autorským právem, které bylo způsobeno tím, že byla na internetové stránce zpřístupněna fotografie, přičemž internetová stránka je provozována v doméně nejvyšší úrovně jiného členského státu než je stát, ve kterém má majitel práv bydliště, dána příslušnost pouze

               —

               v tom členském státě, ve kterém má údajný porušitel sídlo, jakož i

               —

               v tom členském státě nebo více členských státech, na které je internetová stránka vzhledem ke svému obsahu zaměřena?

      (1)  Úř. věst. 2001, L 12, s. 1


title: Věc C-565/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Eirinodikeio Lerou (Řecko) dne 9. listopadu 2016 – Alessandro Saponaro, Kalliopi-Chloi Xylina

text:
               23.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/13

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Eirinodikeio Lerou (Řecko) dne 9. listopadu 2016 – Alessandro Saponaro, Kalliopi-Chloi Xylina
   (Věc C-565/16)
   (2017/C 022/19)
   Jednací jazyk: řečtina

      Předkládající soud

   Eirinodikeio Lerou (Řecko)

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelé: Alessandro Saponaro
   Kalliopi-Chloi Xylina

      Předběžná otázka

   V případě, že je žádost o schválení zřeknutí se dědictví podána k řeckému soudu rodiči nezletilého dítěte s místem obvyklého bydliště v Itálii, platí, že pro účely platnosti pokračování příslušnosti ve smyslu čl. 12 odst. 3 písm. b) nařízení č. 2201/2003 (1): a) došlo k jednoznačnému přijetí pokračování příslušnosti soudu ze strany rodičů pouhým podáním žádosti o schválení k řeckému soudu, b) státní zastupitelství je jedním z účastníků řízení, kteří musí přijmout pokračování příslušnosti v okamžiku podání žádosti, vzhledem k tomu, že v souladu s ustanoveními řeckého práva je státní zastupitelství účastníkem tohoto řízení, c) pokračování příslušnosti je v zájmu dítěte vzhledem k tomu, že dítě a rodiče jako navrhovatelé mají obvyklé bydliště v Itálii, kdežto poslední bydliště zesnulého a dědictví se nachází v Řecku?

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 2201/2003 ze dne 27. listopadu 2003 o příslušnosti a uznávání a výkonu rozhodnutí ve věcech manželských a ve věcech rodičovské zodpovědnosti (Úř. věst. 2003, L 338, s. 1; Zvl. vyd. 19/06, s. 243).


title: Věc F-131/14: Žaloba podaná dne 16. listopadu 2014 – ZZ v. Komise

text:
               12.1.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 7/61

         Žaloba podaná dne 16. listopadu 2014 – ZZ v. Komise
   (Věc F-131/14)
   (2015/C 007/80)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupce: A. Salerno, advokát)

      Žalovaná: Komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí Komise, že plat žalobce, který je smluvním zaměstnancem, nebude poté, co byla v důsledku vstupu nového služebního řádu v platnost dne 1. ledna 2014 prodloužena týdenní pracovní doba na 40 hodin, zvýšen.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               Zrušit jeho výplatní pásku za leden 2014, jelikož odráží a zakotvuje platovou diskriminaci mezi žalobcem a kolegyní, která pracuje na stejném oddělení jako on, má menší odpovědnost a pobírá vyšší hrubý plat než on;

               —

               uložit žalované náhradu veškerých nákladů řízení.


title: Věc C-430/15: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 1. února 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Supreme Court of the United Kingdom – Spojené království) – Secretary of State for Work and Pensions v. Tolley „Řízení o předběžné otázce — Sociální zabezpečení — Nařízení (EHS) č. 1408/71 — Složka ‚péče‘ příspěvku na živobytí pro zdravotně postižené osoby (disability living allowance) — Osoba pojištěná pro případ stáří, která s konečnou platností ukončila veškerou výdělečnou činnost — Pojmy ‚dávka v nemoci‘ a ‚dávka v invaliditě‘ — Možnost výplaty dávky do zahraničí“

text:
               3.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 104/17

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 1. února 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Supreme Court of the United Kingdom – Spojené království) – Secretary of State for Work and Pensions v. Tolley
   (Věc C-430/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Sociální zabezpečení - Nařízení (EHS) č. 1408/71 - Složka ‚péče‘ příspěvku na živobytí pro zdravotně postižené osoby (disability living allowance) - Osoba pojištěná pro případ stáří, která s konečnou platností ukončila veškerou výdělečnou činnost - Pojmy ‚dávka v nemoci‘ a ‚dávka v invaliditě‘ - Možnost výplaty dávky do zahraničí“)
   (2017/C 104/25)
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   Supreme Court of the United Kingdom

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Secretary of State for Work and Pensions

      Žalovaná: Tolley

      Výrok

               1)

               Taková dávka, jako je složka „péče“ příspěvku na živobytí pro zdravotně postižené osoby (disability living allowance), představuje dávku v nemoci ve smyslu nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, osoby samostatně výdělečně činné a jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství, ve znění pozměněném a aktualizovaném nařízením Rady (ES) č. 118/97 ze dne 2. prosince 1996, ve znění nařízení Rady (ES) č. 307/1999 ze dne 8. února 1999.

               2)

               Článek 13 odst. 2 písm. f) nařízení č. 1408/71, ve znění pozměněném a aktualizovaném nařízením č. 118/97, ve znění nařízení č. 307/1999, musí být vykládán v tom smyslu, že skutečnost, že osoba nabyla nároky na starobní důchod z titulu příspěvků odváděných během daného období do systému sociálního zabezpečení členského státu, nebrání tomu, aby později tato osoba již nepodléhala právním předpisům tohoto členského státu. Vnitrostátnímu soudu přísluší, aby s ohledem na okolnosti sporu, který mu byl předložen, a ustanovení použitelného vnitrostátního práva určil, od kterého okamžiku přestanou být tyto právní předpisy použitelné na uvedenou osobu.

               3)

               Článek 22 odst. 1 písm. b) nařízení č. 1408/71, ve znění pozměněném a aktualizovaném nařízením č. 118/97, ve znění nařízení č. 307/1999, musí být vykládán v tom smyslu, že brání tomu, aby právní předpisy příslušného státu vázaly nárok na takovou dávku, jaká je dotčená v původním řízení, na podmínku bydliště a pobytu na území tohoto členského státu.
               Článek 22 odst. 1 písm. b) a čl. 22 odst. 2 nařízení č. 1408/71, ve znění pozměněném a aktualizovaném nařízením č. 118/97, ve znění nařízení č. 307/1999, musí být vykládány v tom smyslu, že osoba, která se nachází v takové situaci, jaká je dotčená v původním řízení, si zachovává nárok na pobírání dávek uvedených v tomto prvním ustanovení po přemístění svého bydliště do jiného členského státu, než je příslušný stát, pod podmínkou, že za tímto účelem obdržela povolení.

      (1)  Úř. věst. C 320, 28.9.2015.


title: Věc C-574/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sąd Najwyższy (Polsko) dne 11. prosince 2014 – PGE Górnictwo i Energetyka Konwencjonalna SA v. Prezes Urzędu Regulacji Energetyki

text:
               16.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 89/2

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sąd Najwyższy (Polsko) dne 11. prosince 2014 – PGE Górnictwo i Energetyka Konwencjonalna SA v. Prezes Urzędu Regulacji Energetyki
   (Věc C-574/14)
   (2015/C 089/03)
   Jednací jazyk: polština

      Předkládající soud

   Sąd Najwyższy

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: PGE Górnictwo i Energetyka Konwencjonalna SA

      Žalovaný: Prezes Urzędu Regulacji Energetyki

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba článek 107 [SFEU] ve spojení s čl. 4 odst. 3 [SEU] a čl. 4 odst. 2 rozhodnutí Evropské komise ze dne 25. září 2007 (1) vykládat v tom smyslu, že pokud Evropská komise uzná státní podporu jako slučitelnou se společným trhem, vnitrostátní soud není oprávněn ověřovat, zda jsou vnitrostátní předpisy, které byly uznány za povolenou státní podporu, v souladu s předpoklady ve sdělení Komise o metodice analýzy státních podpor souvisejících s uvízlými náklady (dále jen „metodika“)?

               2)

               Je třeba článek 107 [SFEU] ve spojení s čl. 4 odst. 3 [SEU] a čl. 4 odst. 1 a 2 rozhodnutí Evropské komise ze dne 25. září 2007 v kontextu bodů 3.3 a 4.2 metodiky vykládat v tom smyslu, při realizaci programu státní podpory, jehož slučitelnost se společným trhem uznala Evropská komise, se roční úprava uvízlých nákladů ve vztahu k výrobcům, kteří jsou součástí skupin, uskuteční za předpokladu, že rozhodující je jen členství výrobce ve skupině podle stavu uvedeného v přílohách právního aktu, který přezkoumala Evropská komise, nebo je třeba každý rok, kdy se provádí úprava uvízlých nákladů, přezkoumat, zda je subjekt, který je příjemcem programu státní podpory spojeného s uvízlými náklady během tohoto období skutečně členem skupiny, do které patří i jiní výrobci zařazení do tohoto programu podpory?

      (1)  2009/287/ES: Rozhodnutí Komise ze dne 25. září 2007 o státní podpoře, kterou Polsko poskytlo v rámci dlouhodobých smluv o prodeji kapacity a elektrické energie, a státní podpoře, kterou Polsko hodlá poskytnout v rámci odškodnění za dobrovolné ukončení dlouhodobých smluv o prodeji kapacity a elektrické energie (oznámeno pod číslem K(2007) 4319) (Úř. věst. 83, s. 1).


title: Věc T-545/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 29. listopadu 2016 – Pi-Design v. EUIPO – Société des produits Nestlé (PRESSO) „Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Mezinárodní zápis — Žádost o územní rozšíření ochrany — Slovní ochranná známka PRESSO — Starší národní slovní ochranná známka PRESSO — Relativní důvod pro zamítnutí zápisu — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               23.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/26

         Rozsudek Tribunálu ze dne 29. listopadu 2016 – Pi-Design v. EUIPO – Société des produits Nestlé (PRESSO)
   (Věc T-545/15) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Mezinárodní zápis - Žádost o územní rozšíření ochrany - Slovní ochranná známka PRESSO - Starší národní slovní ochranná známka PRESSO - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2017/C 022/34)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Pi-Design AG (Triengen, Švýcarsko) (zástupce: M. Apelt, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: M. Fischer, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO: Société des produits Nestlé SA (Vevey, Švýcarsko)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 2. července 2015 (věc R 428/2014-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Société des produits Nestlé a Pi-Design.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti Pi-Design AG se ukládá náhrada nákladů řízení j.

      (1)  Úř. věst. C 371, 9.11.2015.


               6.10.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 235/28

         Určení soudce, který nahradí předsedu Soudu jako soudce příslušného pro rozhodování o předběžných opatřeních
   (2007/C 235/50)
   Dne 19. září 2007 Soud rozhodl v souladu s čl. 3 odst. 4 rozhodnutí 2004/752 a článkem 106 jednacího řádu Soudu prvního stupně, že soudce p. Van Raepenbusch, předseda druhého senátu, nahradí v období od 1. října 2007 do 30. září 2008 předsedu Soudu v případě jeho nepřítomnosti nebo překážky na jeho straně jako soudce příslušného pro rozhodování o předběžných opatřeních.


title: Věc F-13/07: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 20. dubna 2007 – L v. Evropská agentura pro hodnocení léčivých přípravků (EMEA) (Úředníci — Neplatnost — Výbor pro otázky invalidity — Odmítnutí vytvoření výboru — Zjevná nepřípustnost)

text:
               28.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 96/42

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 20. dubna 2007 – L v. Evropská agentura pro hodnocení léčivých přípravků (EMEA)
   (Věc F-13/07) (1)

   (Úředníci - Neplatnost - Výbor pro otázky invalidity - Odmítnutí vytvoření výboru - Zjevná nepřípustnost)
   (2007/C 96/89)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: L (Londýn, Spojené království) (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis a E. Marchal, advokáti)

      Žalovaná: Evropská agentura pro hodnocení léčivých přípravků (EMEA)
   Předmět věci
   Zrušení rozhodnutí EMEA ze dne 31. března 2006, kterým se zamítá žádost žalobce směřující k vytvoření Výboru pro otázky invalidity
   Výrok usnesení

               1.

               Žaloba se odmítá jako zjevně nepřípustná

               2.

               Každý účastník ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 82, 14.4.2007, s. 56.


title: Rozsudek Soudního dvora ze dne 22. července 2013 ve věci E-9/12 – Island v. Kontrolní úřad ESVO (Žaloba na neplatnost rozhodnutí Kontrolního úřadu ESVO – Státní podpora – Prodej pozemků veřejnými orgány – Zásada tržního investora – Pokyny pro státní podporu – Nabídkové řízení srovnatelné s aukcí, jež bylo náležitě zveřejněno – Zjevně nesprávné posouzení – Zásada řádné správy – Povinnost uvést důvody)

text:
               24.10.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 309/5

         ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
   ze dne 22. července 2013
   ve věci E-9/12
   Island v. Kontrolní úřad ESVO
   (Žaloba na neplatnost rozhodnutí Kontrolního úřadu ESVO – Státní podpora – Prodej pozemků veřejnými orgány – Zásada tržního investora – Pokyny pro státní podporu – Nabídkové řízení srovnatelné s aukcí, jež bylo náležitě zveřejněno – Zjevně nesprávné posouzení – Zásada řádné správy – Povinnost uvést důvody)
   2013/C 309/05
   Ve věci E-9/12, Island v. Kontrolní úřad ESVO – ŽALOBA na prohlášení částečné neplatnosti rozhodnutí Kontrolního úřadu ESVO č. 261/12/KOL ze dne 4. července 2012, které se týká obecních daňových opatření, prodeje nemovitostí a prodeje elektřiny podniku Verne Holdings ehf., Soudní dvůr ve složení Carl Baudenbacher, předseda, Per Christiansen (soudce-zpravodaj) a Páll Hreinsson, soudci, vynesl dne 22. července 2013 rozsudek, jehož výrok zní:
   Soudní dvůr rozhodl takto:

               1)

               žalobu zamítá;

               2)

               nařizuje žalobci úhradu nákladů řízení.


title: Věc C-176/15: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 30. června 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal de première instance de Liège – Belgie) – Guy Riskin, Geneviève Timmermans v. Belgický stát „Řízení o předběžné otázce — Volný pohyb kapitálu — Články 63 a 65 SFEU — Článek 4 SEU — Přímé daně — Zdanění dividend — Bilaterální dohoda o zamezení dvojímu zdanění — Třetí stát — Rozsah působnosti“

text:
               12.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 335/16

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 30. června 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal de première instance de Liège – Belgie) – Guy Riskin, Geneviève Timmermans v. Belgický stát
   (Věc C-176/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Volný pohyb kapitálu - Články 63 a 65 SFEU - Článek 4 SEU - Přímé daně - Zdanění dividend - Bilaterální dohoda o zamezení dvojímu zdanění - Třetí stát - Rozsah působnosti“)
   (2016/C 335/21)
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Tribunal de première instance de Liège

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Guy Riskin, Geneviève Timmermans

      Žalovaný: Belgický stát

      Výrok

   Články 63 a 65 SFEU ve spojení s článkem 4 SEU musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání tomu, aby členský stát v takové situaci, jako je ta, o kterou se jedná ve věci v původním řízení, neposkytl nárok na výhodné zacházení přiznaný akcionáři rezidentovi – který vyplývá z bilaterální daňové dohody o zamezení dvojímu zdanění uzavřené mezi tímto členským státem a třetím státem, podle níž se srážková daň vybraná třetím státem nepodmíněně započítá na daň dlužnou v uvedeném členském státě bydliště akcionáře – i akcionáři rezidentovi, který pobírá dividendy pocházející z členského státu, s nímž tento členský stát bydliště uzavřel bilaterální daňovou dohodu o zamezení dvojímu zdanění, která podmiňuje přiznání takovéhoto započtení splněním dodatečných podmínek stanovených vnitrostátním právem.

      (1)  Úř. věst. C 221, 6. 7. 2015.


title: Věc T-483/08: Žaloba podaná dne 11. listopadu 2008 – Giordano Enterprises v. OHIM – José Dias Magalhães & Filhos (GIORDANO)

text:
               24.1.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 19/30

         Žaloba podaná dne 11. listopadu 2008 – Giordano Enterprises v. OHIM – José Dias Magalhães & Filhos (GIORDANO)
   (Věc T-483/08)
   (2009/C 19/58)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Giordano Enterprises Ltd (Jalan Merdeka, Malajsie) (zástupce: M. Nentwig, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: José Dias Magalhães & Filhos Lda (Arrifana, Portugalsko)
   Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 28. července 2008 ve věci R 1864/2007-2 v rozsahu, v jakém zamítlo odvolání podané žalobkyní;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „GIORDANO“ pro výrobky zařazené do tříd 18 a 25

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Namítaná ochranná známka nebo označení: portugalská slovní ochranná známka „GIORDANO“ pro výrobky zařazené do třídy 25, přihlášená pod č. 322 534

      Rozhodnutí námitkového oddělení: částečné vyhovění námitkám

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zrušení rozhodnutí námitkového oddělení v té části, ve které bylo částečně vyhověno námitkám pro některé výrobky zařazené do třídy 18, a zamítnutí odvolání ve zbývající části

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 40/94 tím, že odvolací senát chybně tvrdil, že existuje pravděpodobnost záměny mezi spornými ochrannými známkami; porušení článku 42 nařízení Rady č. 40/94, jakož i pravidla 15 nařízení Komise č. 2868/95 (1) tím, že odvolací senát nesprávně založil rozhodnutí na čl. 8 odst. 1 písm. a) nařízení Rady č. 40/94, zatímco další účastník řízení před odvolacím senátem založil svou námitku pouze na čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 40/94.

      (1)  Nařízení Komise (ES) č. 2868/95 ze dne 13. prosince 1995, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 40/94 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 303, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 189).


title: Věc T-494/11: Žaloba podaná dne 16. září 2011 — Missir Mamachi di Lusignano a další v. Komise

text:
               12.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 331/27

         Žaloba podaná dne 16. září 2011 — Missir Mamachi di Lusignano a další v. Komise
   (Věc T-494/11)
   2011/C 331/53
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobci: Livio Missir Mamachi di Lusignano (Kerkhove-Avelgem, Belgie), Anne Jeanne Cécile Magdalena Maria Sintobin (Brusel, Belgie), Stefano Missir Mamachi di Lusignano (Šanghaj, Čína), Maria Letizia Missir Mamachi di Lusignano (Brusel, Belgie), Alessandro Missir Mamachi di Lusignano (dědic) (Rabat, Maroko) (zástupci: F. Di Gianni, R. Antonimi a G. Coppo, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobci navrhují, aby Tribunál:

               —

               uložit Komisi náhradu nemajetkové újmy, které žalobci utrpěli následkem zavraždění Alessandra Missir Mamachiho di Lusignano a jeho manželky Ariane Lagasse de Locht;

               —

               uložit Komisi povinnost zaplatit kompenzační úroky a nakumulované úroky z prodlení;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Prvním žalobním důvodem žalobci žádají, aby Komisi byla uložena náhrada nemajetkové újmy, kterou nespravedlivě utrpěli žalobci po zavraždění Alessandra Missir Mamachiho di Lusignano, bývalého úředníka Komise, a jeho manželky Ariane Lagasse de Locht. Žalobci se za tímto účelem dovolávají mimosmluvní odpovědnosti Unie, jelikož Komise nezajistila, aby byt, který byl poskytnut k dispozici zavražděného úředníka a jeho rodiny, byl vybaven přiměřenými a efektivními bezpečnostními opatřeními k zajištění jejich osobní nedotknutelnosti. Na podporu této žádosti se žalobci dovolávají závěrů z rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 12. května 2011 ve věci F-50/2009.
   Podpůrně se žalobci dovolávají z důvodu naprosto výjimečných okolností této věci odpovědnosti Komise za škodu způsobenou zákonným jednáním.


title: Věc C-577/14 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 11. prosince 2014 společností Brandconcern BV proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 30. září 2014 ve věci T-51/12, Scooters India Ltd v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

text:
               16.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 89/3

         Kasační opravný prostředek podaný dne 11. prosince 2014 společností Brandconcern BV proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 30. září 2014 ve věci T-51/12, Scooters India Ltd v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc C-577/14 P)
   (2015/C 089/04)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Brandconcern BV (zástupci: A. von Mühlendahl, H. Hartwig, Rechtsanwälte, G. Casucci, N. Ferretti, advokáti)

      Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Scooters India Ltd

      Návrhová žádání

               —

               zrušit napadený rozsudek Tribunálu ze dne 30. září 2014 a zamítnout žalobu podanou společností Scooters India Ltd proti zpochybněnému rozhodnutí odvolacího senátu ze dne 1. prosince 2011 ve věci věc R 2312/2010-1,

               —

               podpůrně zrušit napadený rozsudek v rozsahu, v němž zrušil zpochybněné rozhodnutí, v rozsahu, v němž zamítlo odvolání podané společností Scooters India Ltd týkající se „vozidel a pozemních, vzdušných nebo vodních dopravních prostředků“,

               —

               uložit Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu a společnosti Scooters India Ltd náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Navrhovatelka zakládá svůj kasační opravný prostředek na dvou důvodech vycházejících z porušení čl. 50 odst. 1 písm. a) nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (1) a z toho, že Tribunál porušil procesní pravidla v rozsahu, v němž nezamítl žalobu na neplatnost podanou společností Scooters India Ltd, v rozsahu, v němž byla žaloba prohlášena za neopodstatněnou.
   Společnost Scooters India Ltd je majitelkou ochranné známky Společenství LAMBRETTA, zapsané zejména pro „vozidla a pozemní, vzdušné nebo vodní dopravní prostředky“ ve třídě 12 mezinárodního třídění. Navrhovatelka podala návrh na zrušení ochranné známky zejména pro výrobky spadající do třídy 12 na základě čl. 50 odst. 1 písm. a) nařízení č. 207/2009 z důvodu, že ochranná známka nebyla řádně užívána. Zrušovací oddělení OHIM tomuto návrhu vyhovělo. Odvolání podané společností Scooters India Ltd první odvolací senát OHIM zamítl jako neopodstatněné. V napadeném rozsudku Tribunál zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM. Tribunál prohlásil, že OHIM je povinen na základě zásady právní jistoty zohlednit výrobky třídy 12, pro něž bylo řádné užívání uplatněno, i když se na tyto výrobky nevztahuje definice výrobků, pro něž byla ochranná známka zapsána.
   Navrhovatelka tvrdí, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení, když vyžadoval, aby OHIM zohlednil uváděné užívání ochranné známky LAMBRETTA pro některé výrobky, jako jsou součástky, třebaže se na tyto výrobky nevztahuje definice výrobků, pro něž byla ochranná známka LAMBRETTA zapsána ve třídě 12. Navrhovatelka tvrdí, že podle správného výkladu čl. 50 odst. 1 písm. a) nařízení č. 207/2009 je třeba zohlednit pouze užívání pro výrobky, na které se vztahuje definice informací uvedených v zápisu. Navrhovatelka uvádí, že Tribunál měl použít rozsudek Soudního dvora ze dne 19. června 2012, Chartered Institute of Patent Attorneys (C-307/10, Sbírka rozhodnutí, EU:C:2012:361).
   Navrhovatelka tedy tvrdí, že napadený rozsudek musí být zrušen a že žaloba na neplatnost zpochybněného rozhodnutí odvolacího senátu musí být zamítnuta.
   Navrhovatelka dále uvádí jako druhý důvod kasačního opravného prostředku, že i když se připustí, že OHIM byl povinen zohlednit výrobky ve třídě 12, pro něž bylo uplatněno řádné užívání, se Tribunál dopustil procesního pochybení, když zpochybněné rozhodnutí zrušil bez jakéhokoli omezení. Tribunál poté, co v napadeném rozsudku konstatoval, že majitelka ochranné známky LAMBRETTA neprokázala řádné užívání ochranné známky pro výrobky, pro něž byla zapsána (třebaže OHIM uložil, aby zohlednil užívání pro jiné výrobky spadající do téže třídy), měl potvrdit zpochybněné rozhodnutí v rozsahu, v němž odvolací senát konstatoval, že ochranná známka nebyla řádně užívána pro výrobky, pro něž byla zapsána.

      (1)  Úř. věst. L 78, s. 1.


title: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 27. ledna 2005 ve věci 188/03 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Arbeitsgericht Berlin): Irmtraud Junk proti Wolfgangu Kühnelovi (Směrnice 98/59/ES — Hromadné propouštění — Projednání se zástupci zaměstnanců — Oznámení příslušnému orgánu veřejné moci — Pojem „propuštění“ — Okamžik propuštění)

text:
               2.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/3

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (druhého senátu)
   ze dne 27. ledna 2005
   ve věci 188/03 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Arbeitsgericht Berlin): Irmtraud Junk proti Wolfgangu Kühnelovi (1)

   (Směrnice 98/59/ES - Hromadné propouštění - Projednání se zástupci zaměstnanců - Oznámení příslušnému orgánu veřejné moci - Pojem „propuštění“ - Okamžik propuštění)
   (2005/C 82/06)
   Jednací jazyk: němčina
   Ve věci C-188/03, jejímž předmětem je žádost Arbeitsgericht Berlin (Německo) zaslaná Soudnímu dvoru na základě článku 234 ES směřující k získání ve sporu probíhajícím před tímto soudem mezi Irmtraud Junk a Wolfgangem Kühnelem, rozhodnutí o předběžné otázce, Soudní dvůr (druhý senát), ve složení: C. W. A. Timmermans, předseda senátu, R. Silva de Lapuerta, C. Gulmann (zpravodaj), P. Küris a G. Arestis, soudci, generální advokát: A. Tizzano, vedoucí soudní kanceláře: M.-F. Contet, vrchní rada, vydal dne 27. ledna 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1.

               Články 2 až 4 směrnice Rady 98/59/ES ze dne 20. července 1998 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se hromadného propouštění musí být vykládány v tom smyslu, že událostí s účinkem propuštění je projev vůle zaměstnavatele vypovědět pracovní smlouvu.

               2.

               Zaměstnavatel je oprávněn provést hromadné propouštění po ukončení projednání stanoveného v článku 2 směrnice 98/59 a po oznámení návrhu na hromadné propouštění stanoveného v článcích 3 a 4 téže směrnice.

      (1)  Úř. věst. C 213, 6.9.2003.


title: Věc T-33/13: Žaloba podaná dne 24. ledna 2013 — Türkiye Garanti Bankasi v. OHIM — Card & Finance Consulting (bonus&more)

text:
               23.3.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 86/23

         Žaloba podaná dne 24. ledna 2013 — Türkiye Garanti Bankasi v. OHIM — Card & Finance Consulting (bonus&more)
   (Věc T-33/13)
   2013/C 86/37
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Türkiye Garanti Bankasi AS (Istanbul, Turecko) (zástupce: J. Güell Serra, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Card & Finance Consulting GmbH (Norimberk, Německo)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí; a

               —

               uložil OHIM náhradu nákladu řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka „bonus&more“ pro služby zařazené do tříd 35, 36, 38, 41 a 42 — přihláška ochranné známky Společenství č. 9 037 251

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: mezinárodní obrazová ochranná známka „bonusnet“, zapsaná pod č. 931 921 pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 35, 36, 38 a 42

      Rozhodnutí námitkového oddělení: částečné vyhovění námitkám

      Rozhodnutí odvolacího senátu: připuštění odvolání a zamítnutí námitek

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 207/2009


title: Věc C-241/11: Žaloba podaná dne 19. května 2011 — Evropská komise v. Česká republika

text:
               6.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 232/16

         Žaloba podaná dne 19. května 2011 — Evropská komise v. Česká republika
   (Věc C-241/11)
   2011/C 232/27
   Jednací jazyk: čeština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: Z. Malůšková, N. Yerrell, K.-Ph. Wojcik, zmocněnci)

      Žalovaná: Česká republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Česká republika tím, že nepřijala veškeré právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s články 8, 9, 13, články 15 až 18 a čl. 20 odst. 2 až 4 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/41/ES ze dne 3. června 2003 o činnostech institucí zaměstnaneckého penzijního pojištění a dohledu nad nimi (1), a že tak nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 22 odst. 1 této směrnice, nepřijala opatření, která pro ni vyplývají z rozsudku ve věci C-343/08, Komise proti České republice, a tak nesplnila povinnosti vyplývající z článku 260 Smlouvy o fungování Evropské unie;

               —

               uložit České republice zaplacení Evropské komisi na účet „vlastní zdroje Evropské unie“
               paušální částky ve výši 5 644,80 EUR za každý den prodlení s přijetím opatření vyplývajících z rozsudku ve věci C-343/08, Komise proti České republice, ode dne vynesení rozsudku ve věci C-343/08 dne 14. ledna 2010

                           —

                           do dne vynesení rozsudku v předkládané věci, nebo

                           —

                           do dne přijetí opatření, která pro Českou republiku vyplývají z rozsudku ve věci C-343/08, Komise proti České republice, pokud by takový den předcházel dni vynesení rozsudku v předkládané věci, a

                     penále ve výši 22 364,16 EUR za každý den prodlení s přijetím opatření vyplývajících z rozsudku ve věci C-343/08, Komise proti České republice, ode dne vynesení rozsudku v předkládané věci do dne přijetí opatření, která pro Českou republiku vyplývají z rozsudku ve věci C-343/08, Komise proti České republice;

               —

               uložit České republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Dne 14. ledna 2010 vynesl Soudní dvůr rozsudek ve věci C-343/08, Komise proti České republice, (2) ve kterém rozhodl, že „Česká republika tím, že ve stanovené lhůtě nepřijala veškeré právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s články 8, 9, 13, články 15 až 18 a čl. 20 odst. 2 až 4 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/41/ES ze dne 3. června 2003 o činnostech institucí zaměstnaneckého penzijního pojištění a dohledu nad nimi, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 22 odst. 1 této směrnice“.
   Česká republika dosud nesdělila Komisi, že přijala právní a správní předpisy, které jsou nezbytné pro dosažení souladu s články 8, 9, 13, články 15 až 18 a čl. 20 odst. 2 až 4 směrnice 2003/41/ES tak, aby splnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 22 odst. 1 této směrnice 2003/41/ES. Komise má tedy za to, že Česká republika nepřijala opatření, která vyplývají z rozsudku ve věci C-343/08. Podle čl. 260 odst. 2 SFEU, má-li Komise za to, že dotyčný členský stát nepřijal opatření, která vyplývají z rozsudku Soudního dvora, může předložit věc Soudnímu dvoru a zároveň navrhnout paušální částku nebo penále, jež je dotyčný členský stát povinen zaplatit ve výši, kterou považuje za přiměřenou okolnostem. Na základě metody stanovené ve Sdělení Komise ze 13. prosince 2005 dne o provádění článku 228 ES (SEK(2005)1658) navrhuje Komise, aby Soudní dvůr uložil zaplacení příslušní částky penále a paušální částky, jak uvedeno v návrhovém žádání.

      (1)  Úř. věst. L 235, s. 10, Zvl. vyd. 05/04, s. 350.

      (2)  Dosud nezveřejněn ve Sbírce rozhodnutí.


title: Věc C-478/16 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 2. září 2016 Úřadem Evropské unie pro duševní vlastnictví proti rozsudku Tribunálu vydanému dne 29. června 2016 ve věci T-567/14, GROUP v. EUIPO – ILIEV (GROUP COMPANY TOURISM & TRAVEL)

text:
               13.3.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 78/7

         Kasační opravný prostředek podaný dne 2. září 2016 Úřadem Evropské unie pro duševní vlastnictví proti rozsudku Tribunálu vydanému dne 29. června 2016 ve věci T-567/14, GROUP v. EUIPO – ILIEV (GROUP COMPANY TOURISM & TRAVEL)
   (Věc C-478/16 P)
   (2017/C 078/10)
   Jednací jazyk: bulharština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) (zástupci: A. Folliard-Monguiral, D. Stoyanova-Valchanova, zmocněci)

      Další účastníci řízení:„Group“ OOD, Kosta Iliev

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

   EUIPO navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil napadený rozsudek;

               —

               uložil Group OOD, žalobkyni v řízení před Tribunálem, náhradu nákladů řízení vzniklých EUIPO.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Na podporu svého kasačního opravného prostředku EUIPO uplatňuje dva důvody, konkrétně i) porušení čl. 76 odst. 2 nařízení č. 207/2009 (1) ve spojení s pravidlem 50 odst. 1 nařízení č. 2868/95 (2) a ii) porušení čl. 8 odst. 4 nařízení č. 207/2009 ve spojení s pravidlem 19 odst. 2 písm. d) nařízení č. 2868/95.

      Porušení čl. 76 odst. 2 nařízení č. 207/2009 ve spojení s pravidlem 50 odst. 1 nařízení č. 2868/95

               —

               Článek 8 odst. 4 nařízení č. 207/2009 výslovně stanoví čtyři kumulativní a navzájem nezávislé podmínky, přičemž dvě z těchto podmínek upravuje unijní právo a další dvě zvláštní právní úprava uplatněná osobou, která podala námitky. Soudní dvůr Evropské unie rozhodl, že osoba, která podala námitky, musí kromě splnění podmínek upravených zvláštní právní úpravou také předložit důkaz o obsahu uvedené právní úpravy. Jde o předběžné a nezávislé podmínky, jejichž nesplnění nelze napravit před odvolacím senátem, pokud osoba, která podala námitky, včas neinformovala námitkové oddělení o této právní úpravě.

               —

               Aby se na skutečnosti a důkazy předložené poprvé před odvolacím senátem vztahoval čl. 76 odst. 2 nařízení č. 207/2009 ve spojení s pravidlem 50 odst. 1 nařízení č. 2868/95, musejí být tyto skutečnosti a důkazy doplňující nebo dodatečné v porovnání s důkazy a dokumenty, které již byly v souvislosti se stejnou podmínkou předloženy.

               —

               Tribunál nesprávně konstatoval, že poskytnutí informací o vnitrostátní právní úpravě je zpravidla doplněním již dříve předložených důkazů v souvislosti s některou z podmínek stanovených v čl. 8 odst. 4 nařízení č. 207/2009.

               —

               Tribunál nesprávně neposoudil, zda existuje dostatečně úzká souvislost nebo jakákoli souvislost mezi informacemi týkajícími se vnitrostátního práva předloženými odvolacímu senátu a důkazy, které byly včas předloženy námitkovému oddělení. V případě, že neexistuje taková souvislost, jde o „nové“ důkazy a nikoli o „doplňující či dodatečné“ důkaz, jak to vyžaduje čl. 76 odst. 2 nařízení č. 207/2009.

      Porušení čl. 8 odst. 4 nařízení č. 207/2009 ve spojení s pravidlem 19 odst. 2 písm. d) nařízení č. 2868/95

               —

               Tribunál tím, že konstatoval, že nebyly splněny žádné formální podmínky týkající se předloženého důkazu o uvedené vnitrostátní právní úpravě, jednal v rozporu s pravidlem 19 odst. 2 písm. d) nařízení č. 2868/95. Aby se zaručilo právo žalované strany na obranu v řízení inter partes, je třeba dodržet určité formální aspekty.

               —

               Vzhledem k „souběžnosti forem“ se musí požadavky týkající se důkazu o zápisu ochranné známky (pravidlo 19 odst. 2 písm. a) nařízení č. 2868/95) obdobně použít na dokazování týkající se ustanovení vnitrostátní právní úpravy, které přiznávají nezapsané ochranné známce právní účinky.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (kodifikované znění) (Text s významem pro EHP) (Úř. věst. 2009, L 78, s. 1).

      (2)  Nařízení Komise (ES) č. 2868/95 ze dne 13. prosince 1995, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 40/94 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1995, L 303, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 189).


title: Věc T-698/13 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 30. prosince 2013 Luigim Marcucciem proti usnesení vydanému dne 17. října 2013 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-127/12, Marcuccio v. Komise

text:
               22.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 52/44

         Kasační opravný prostředek podaný dne 30. prosince 2013 Luigim Marcucciem proti usnesení vydanému dne 17. října 2013 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-127/12, Marcuccio v. Komise
   (Věc T-698/13 P)
   2014/C 52/85
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Luigi Marcuccio (Tricase, Itálie) (zástupce: G. Cipressa, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

   Navrhovatel navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené usnesení v plném rozsahu a bez výjimky;

               —

               vrátil věc Soudu pro veřejnou službu.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Navrhovatel na podporu svého kasačního opravného prostředku namítá, že napadené usnesení je zjevně neoprávněné, nespravedlivé a protiprávní z důvodu naprosté nedostatečnosti odůvodnění, zejména z důvodu neprovedení dokazování, kategorické, tautologické, arbitrární povahy, zkreslení a překroucení skutečností, jakož i zjevně nesprávného právního posouzení skutkového stavu.


title: Věc T-483/11: Žaloba podaná dne 5. září 2011 — Sepro Europe v. Komise

text:
               12.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 331/25

         Žaloba podaná dne 5. září 2011 — Sepro Europe v. Komise
   (Věc T-483/11)
   2011/C 331/48
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Sepro Europe Ltd (Harrogate, Spojené království) (zástupci: C. Mereu a K. Van Maldegem, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               rozhodl, že žaloba je přípustná a opodstatněná;

               —

               zrušil rozhodnutí Komise 2011/328/EU (1);

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení, a

               —

               přijal veškerá další nezbytná opatření.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod vychází z toho, že se žalovaná dopustila zjevně nesprávného posouzení, jelikož právně pochybila, když rozhodnutí Komise 2011/328/EU odůvodnila na základě údajných obav týkajících se (i) expozice pracovníků a (ii) expozice životního prostředí.

               2)

               Druhý žalobní důvod vychází z toho, že žalovaná porušila právo na spravedlivý proces a právo na obhajobu, jakož i zásadu řádné správy, jelikož nesprávně zohlednila údajnou obavu týkající se poměru isomerů, která byla jako zásadní poprvé vymezena až při opětném podání žádosti a ve velmi pozdním stadiu řízení. Žalobkyni tudíž nebyla dána příležitost se k této otázce vyjádřit. Žalovaná navíc nezohlednila návrh žalobkyně na změnu.

               3)

               Třetí žalobní důvod vychází z toho, že rozhodnutí Komise 2011/328/EU je protiprávní z důvodu jeho nepřiměřenosti. I kdyby bylo přijato, že existují obavy, které si zaslouží větší pozornost, je sporné opatření nepřiměřené v tom, jak k těmto obavám spojeným s údajnou expozici pracovníků a životního prostředí přistupuje.

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z toho, že rozhodnutí Komise 2011/328/EU je protiprávní z důvodu nedostatečného odůvodnění, jelikož žalovaná neposkytla žádný důkaz či důvod ospravedlňující její nesouhlas se změnou navrženou žalobkyní, čímž ovlivnila výpočet odhadovaných úrovní expozice pracovníků, a jelikož žalovaná neposkytla žádný důkaz či důvod ospravedlňující její nesouhlas s používáním skleníků využívajících vyspělé technologie.

      (1)  Prováděcí rozhodnutí Komise ze dne 1. června 2011 o nezařazení flurprimidolu do přílohy I směrnice Rady 91/414/EHS (oznámeno pod číslem K(2011) 3733) (Úř. věst. L 153, s. 192).


title: Věc T-512/16: Usnesení Tribunálu ze dne 24. listopadu 2016 – ED v. EUIPO „Veřejná služba — Dočasný zaměstnanec — Práce na dálku — Žádost o prodloužení — Odmítnutí — Opravný prostředek — Následné uznání invalidity — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“

text:
               23.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/36

         Usnesení Tribunálu ze dne 24. listopadu 2016 – ED v. EUIPO
   (Věc T-512/16) (1)

   („Veřejná služba - Dočasný zaměstnanec - Práce na dálku - Žádost o prodloužení - Odmítnutí - Opravný prostředek - Následné uznání invalidity - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
   (2017/C 022/50)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: ED (Barcelona, Španělsko) (zástupce: S. Pappas, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: A. Lukošiūtė, P. Saba a D. Botis, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh podle článku 270 SFEU na zrušení rozhodnutí EUIPO ze dne 15. ledna 2014, kterým se zamítá žádost žalobkyně ze dne 26. září 2013 o povolení vykonávat práci na dálku z Barcelony (Španělsko) až do jejího uzdravení.

      Výrok

               1)

               O projednávané žalobě již není důvodné rozhodnout.

               2)

               ED ponese jednu třetinu vlastních nákladů řízení.

               3)

               Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ponese vlastní náklady řízení a nahradí dvě třetiny nákladů řízení vynaložených ED.

      (1)  Úř. věst. C 184, 16.6.2014 (věc byla původně zapsaná do rejstříku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie pod číslem F-35/14 a předaná Tribunálu Evropské unie dne 1. září 2016).


title: Věc T-443/16: Žaloba podaná dne 9. srpna 2016 – Itálie v. Komise

text:
               10.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 371/21

         Žaloba podaná dne 9. srpna 2016 – Itálie v. Komise
   (Věc T-443/16)
   (2016/C 371/23)
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Italská republika (zástupci: G. Palmieri, zmocněnkyně, P. Gentili, avvocato dello Stato)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil oznámení o otevřených výběrových řízeních EPSO/AD/323/16 a EPSO/AD/324/16.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobkyně napadá u Tribunálu oznámení o otevřených výběrových řízeních EPSO/AD/323/16 a EPSO/AD/324/16 na vytvoření seznamů kandidátů vhodných na přijetí, první se 40 místy pro obsazení volných míst administrátorů (AD 7) pro profil vyšetřovatelé: výdaje EU, boj proti korupci, cla a obchod, tabák a padělané zboží; a druhý s 10 místy administrátorů (AD 9) pro profil vyšetřovatelé: vedoucí týmu, zveřejněná v Úředním věstníku Evropské unie, C 187 A, ze dne 26. května 2016.
   Tatáž oznámení o výběrových řízeních jsou předmětem věci T-401/16, Španělsko v. Komise.
   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou podobné těm uplatněným ve výše uvedené věci.
   Konkrétně je uplatňováno porušení článků 18, 24, a 342 SFEU, článku 22 Listiny základních práv Evropské unie, porušení služebního řádu, zásady ochrany legitimního očekávání, zásady proporcionality a hmotněprávní normy týkající se povahy a účelu oznámení o výběrových řízeních, existence zneužití pravomoci, jakož i porušení článků 1 a 6 nařízení 1/58.


title: Věc T-41/13: Žaloba podaná dne 29. ledna 2013 — Roy v. Rada a Komise

text:
               23.3.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 86/24

         Žaloba podaná dne 29. ledna 2013 — Roy v. Rada a Komise
   (Věc T-41/13)
   2013/C 86/39
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci/Účastnice řízení

      Žalobce: René Roy (Julliac-le-Coq, Francie) (zástupce: C.-E. Gudin, advokát)

      Žalované: Evropská komise a Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               uložil náhradu škody v plném rozsahu, kterou žalobce utrpěl v důsledku pokut, a to ve výši 87 400 eur;

               —

               uložil náhradu nemajetkové újmy v plném rozsahu, a to ve výši 100 000 eur;

               —

               uložil Radě a Komise náhradu veškerých nákladů a poplatků.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce žalobní důvody, které jsou v podstatě totožné nebo podobné důvodům předloženým v rámci věcí T-195/11, Cahier a další v. Rada a Komise (1), a T-458/11, Riche v. Rada a Komise (2).

      (1)  Úř. věst. 2011, C 173, s. 14.

      (2)  Úř. věst. 2011, C. 298, s. 28.