title: Věc T-620/11: Žaloba podaná dne 2. prosince 2011 — GFKL Financial Services v. Komise

text:
               11.2.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 39/18

         Žaloba podaná dne 2. prosince 2011 — GFKL Financial Services v. Komise
   (Věc T-620/11)
   2012/C 39/35
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: GFKL Financial Services AG (Essen, Německo) (zástupci: M. Schweda, S. Schultes-Schnitzlein, J. Eggers a M. Knebelsberger, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Evropské Komise ze dne 26. ledna 2011, o státní podpoře Německa C-7/10 (ex CP 250/09 a NN 5/10) „Zákon o dani z příjmu právnických osob (KStG), systém převodu daňových ztrát („Sanierungsklausel“)“, oznámeno pod číslem K(2011) 275 (Úř. věst. L 235, s. 26);

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu své žaloby uplatňuje žalobkyně následující:

               1)

               Porušení čl. 107 odst. 1 SFEU: systém převodu daňových ztrát nepředstavuje selektivní opatření.

                           —

                           Žalobkyně se domnívá, že žalovaná založila své rozhodnutí na špatném porozumění německé právní úpravy o dani z příjmu právnických osob. Zvláště žalovaná nesprávně určuje relevantní referenční systém. Mylně vychází z toho, že výjimečné ustanovení § 8c odst. 1 německého zákona o dani z příjmu právnických osob („Körperschaftsteuergesetz“, „KStG“), podle kterého v určitých případech nabytí podílů převoditelné ztráty zaniknou, je částí referenčního systému. Ve skutečnosti je však toto ustanovení odchylkou od referenčního systému. Referenční systém spočívá v obecné možnosti převést ztráty do pozdějších daňových období. To vyplývá v neposlední řadě z (ústavněprávní) objektivní zásady, podle které se daň počítá z čistého příjmu (Nettoprinzip).

                           —

                           Systém převodu daňových ztrát je navíc podle žalobkyně obecným opatřením daňové politiky, které neposkytuje žádnou selektivní výhodu, neboť jím nejsou určité podniky nebo určitá výrobní odvětví zvýhodněna a které proto s hospodářskými subjekty, které se s ohledem na účel daňového systému nacházejí ve srovnatelné skutkové a právní situaci, nezachází rozdílně.

                           —

                           Systém převodu daňových ztrát je konečně odůvodněn i vnitřní strukturou německého daňového systému, neboť dopomáhá k platnosti zásadním zásadám německého práva daně z příjmu právnických osob (mimo jiné zásadě interperiodického započítávání ztrát), které vyplývají bezprostředně z německé ústavy.

               2)

               Porušení čl. 107 odst. 1 SFEU: Neexistence podpory ze státních prostředků
               V této souvislosti žalobkyně uplatňuje, že systémem převodu daňových ztrát zachované převody ztrát nepředstavují žádnou podporu ze státních prostředků ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, jelikož systémem převodu daňových ztrát není přiznávána žádná majetková výhoda, nýbrž již existující majetkové postavení pouze není odňato.

               3)

               Porušení povinnosti odůvodnění
               Žalobkyně na tomto místě tvrdí, že napadené rozhodnutí porušuje podstatné formální náležitosti. Podle názoru žalobkyně chybí srozumitelné odůvodnění pro referenční systém, o který se žalobkyně opírá. Navíc vede množství chyb žalované při posuzování německého práva o dani z příjmu právnických osob, které je základem věci, celkově k tomu, že hlavní úvahy žalované nelze již rozpoznat. Žalobkyně uplatňuje, že v napadeném rozhodnutí skutkové a právní okolnosti, o které žalovaná opírá své stanovisko, podle kterého systém převodu daňových ztrát naplňuje skutkovou podstatu podpory, nelze rozpoznat.

               4)

               Porušení zásady ochrany legitimního očekávání
               V této souvislosti žalobkyně uplatňuje, že napadené rozhodnutí je protiprávní také proto, že nařizuje okamžité a účinné navrácení (údajných) podpor, aniž by Německu umožnilo vzít ohled na existující legitimní očekávání zvýhodnění na straně příjemců. Napadené rozhodnutí tedy porušuje nepsanou zásadu práva Unie o ochraně legitimního očekávání.


title: Věc C-13/13 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 10. ledna 2013 Syndicat des thoniers méditerranéens, Marcem Carrenem, Jeanem Louisem Donnarelem, Jean-Françoisem Floresem, Géraldem Jeanem Lubranem, Hervéem Marinem, Nicolasem Marinem, Sébastienem Marinem, Sergem Antoinem Joséem Perezem proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 7. listopadu 2012 ve věci T-574/08, Syndicat des thoniers méditerranéens a další v. Komise

text:
               9.3.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 71/12

         Kasační opravný prostředek podaný dne 10. ledna 2013 Syndicat des thoniers méditerranéens, Marcem Carrenem, Jeanem Louisem Donnarelem, Jean-Françoisem Floresem, Géraldem Jeanem Lubranem, Hervéem Marinem, Nicolasem Marinem, Sébastienem Marinem, Sergem Antoinem Joséem Perezem proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 7. listopadu 2012 ve věci T-574/08, Syndicat des thoniers méditerranéens a další v. Komise
   (Věc C-13/13 P)
   2013/C 71/19
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelé): Syndicat des thoniers méditerranéens, Marc Carreno, Jean Louis Donnarel, Jean-François Flores, Gérald Jean Lubrano, Hervé Marin, Nicolas Marin, Sébastien Marin, Serge Antoine José Perez (zástupce: C. Bonnefoi, advokát)

      Další účastníci řízení: Evropská komise, Gérard Buono, Jean-Luc Buono, Roger Del Ponte, Serge Antoine Di Rocco, Jean Gérald Lubrano, Jean Lubrano, Jean Lucien Lubrano, Fabrice Marin, Robert Marin

      Návrhová žádání

               —

               vyhovět kasačnímu opravnému prostředku podanému navrhovateli a kasačním důvodům a návrhovým žádáním v něm uvedeným;

               —

               zrušit rozsudek Tribunálu (pátého senátu) ze dne 7. listopadu 2012 ve věci T-574/08 v části, v níž byla zamítnuta žaloba podaná navrhovateli;

               —

               zrušit rozsudek Tribunálu (pátého senátu) ze dne 7. listopadu 2012 ve věci T-574/08 v části o nákladech řízení;

               —

               prohlásit žalobu podanou Syndicat des Thoniers de la Méditerranée (STM) za přípustnou a vyhovět jí i ohledně návrhu na náhradu škody;

               —

               vyhovět návrhům předloženým navrhovateli, kteří podali kasační opravný prostředek u Soudního dvora, Tribunálu;

               —

               vyhovět návrhům předloženým navrhovateli Tribunálu, pokud jde o zásadu vyrovnávacích příspěvků;

               —

               vyhovět návrhům navrhovatelů předloženým Tribunálu, pokud jde o výši náhrady škody požadované v původní žalobě, která však byla opravena z důvodu stabilizace faktorů pro výpočet provozních ztrát a dokladů;

               —

               v případě odmítnutí předchozího bodu, ustanovit na náklady Evropské komise znalce pro účely výpočtu dlužné náhrady škody, která vznikla v důsledku metody výpočtu určené Soudním dvorem;

               —

               uložit Komisi náhradu všech nákladů a náhradu výdajů advokátů, nákladů řízení, poštovních výdajů a cestovného, které vznikly STM a jednotlivým navrhovatelům.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Navrhovatelé vznášejí čtyři důvody na podporu svého kasačního opravného prostředku:
   Zaprvé, Syndicat des Thoniers de la Méditerranée má za to, že Tribunál zkreslil skutečnosti obsažené ve spisu, aby mu jakkoli znemožnil podat žalobu a aby mohl v důsledku toho odmítnout žalobu jako nepřípustnou.
   Zadruhé, navrhovatelé tvrdí, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení, když vyložil rozsudek ze dne 17. března 2011, C-221/09, AJD Tuna, tak, že lze na nařízení (ES) č. 530/2008 (1) nahlížet jako na protiprávní akt. Podle názoru navrhovatelů je toto nařízení zákonné, avšak je částečně neplatné.
   Zatřetí, navrhovatelé Tribunálu vytýkají, že neuznal odpovědnost Komise za zákonný akt s odůvodněním, že uplatňovaná škoda nepřekračuje meze hospodářského rizika, které je inherentně spojeno s rybolovem..
   Nakonec pak navrhovatelé Tribunálu vytýkají, že při rozhodování nerespektoval právní normy, jejichž dodržení měl zajistit, jelikož nerozhodl o důvodech a návrzích, které mu předložily strany sporu. Navrhovatelé především tvrdí, že Tribunál nerozhodl o důvodech a návrzích týkajících se rozdílného zacházení mezi španělskými plavidly a stěžovateli podle nařízení č. 530/2008.

      (1)  Nařízení Komise (ES) č. 530/2008 ze dne 12. června 2008, o zavedení nouzových opatření pro plavidla lovící košelkovými nevody tuňáka obecného v Atlantském oceánu východně od 45 ° západní délky a ve Středozemním moři (Úř. věst. L 155, s. 9).


title: Věc C-610/10: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 11. prosince 2012 — Evropská komise v. Španělské království ( „Nesplnění povinnosti státem — Státní podpory — Rozsudek Soudního dvora, kterým se určuje nesplnění povinnosti — Námitka nepřípustnosti — Článek 228 odst. 2 ES a čl. 260 odst. 2 SFEU — Nesplnění povinností vyplývajících z rozsudku — Peněžité sankce“ )

text:
               9.2.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/5

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 11. prosince 2012 — Evropská komise v. Španělské království
   (Věc C-610/10) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Státní podpory - Rozsudek Soudního dvora, kterým se určuje nesplnění povinnosti - Námitka nepřípustnosti - Článek 228 odst. 2 ES a čl. 260 odst. 2 SFEU - Nesplnění povinností vyplývajících z rozsudku - Peněžité sankce)
   2013/C 38/03
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: B. Stromsky a C. Urraca Caviedes, zmocněnci)

      Žalované: Španělské království (zástupce: N. Díaz Abad, zmocněnec)

      Podporované: Českou republikou (zástupci: M. Smolek, D. Hadroušek a J. Očková, zmocněnci)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Článek 260 SFEU — Nesplnění povinností vyplývajících z rozsudku Soudního dvora ze dne 2. července 2002 ve věci C-499/99 (Recueil, s. I-6031) — Návrh na určení penále

      Výrok

               1)

               Španělské království tím, že ke dni uplynutí lhůty stanovené v doplňující výzvě dopisem, kterou dne 18. března 2010 vydala Evropská komise podle čl. 260 odst. 2 SFEU, nepřijalo veškerá opatření, jež vyplývají z rozsudku ze dne 2. července 2002, Komise v. Španělsko (C-499/99), jenž se týká zejména navrácení podpor ze strany Industrias Domésticas SA, které byly rozhodnutím Komise 91/1/EHS ze dne 20. prosince 1989 o podporách poskytnutých ve Španělsku ústřední vládou a vládami některých autonomních oblastí skupině MAGEFESA, která je výrobcem kuchyňských potřeb z nerezové oceli a drobných elektrospotřebičů, shledány protiprávními a neslučitelnými se společným trhem, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z odstavce 1 téhož článku.

               2)

               Španělskému království se ukládá, aby Evropské komisi zaplatilo na účet „Vlastní zdroje Evropské unie“ penále ve výši 50 000 eur za každý den prodlení s provedením opatření nezbytných k vyhovění uvedenému rozsudku Komise v. Španělsko, a to po dobu, která započne vyhlášením rozsudku v projednávané věci a skončí dnem splnění povinností vyplývajících z téhož rozsudku Komise v. Španělsko.

               3)

               Španělskému království se ukládá, aby Evropské komisi zaplatilo na účet „Vlastní zdroje Evropské unie“ paušální částku ve výši 20 milionů eur.

               4)

               Španělskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

               5)

               Česká republika ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 72, 5.3.2011.


title: Věc T-555/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 24. května 2012 — JBF RAK v. Rada ( „Dotace — Dovoz některých polyethylentereftalátů pocházejících z Íránu, Pákistánu a Spojených arabských emirátů — Konečné vyrovnávací clo a konečný výběr uloženého prozatímního cla — Článek 11 odst. 8, čl. 15 odst. 1 a čl. 30 odst. 5 nařízení (ES) č. 597/2009 — Zásada řádné správy“ )

text:
               7.7.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 200/13

         Rozsudek Tribunálu ze dne 24. května 2012 — JBF RAK v. Rada
   (Věc T-555/10) (1)

   (Dotace - Dovoz některých polyethylentereftalátů pocházejících z Íránu, Pákistánu a Spojených arabských emirátů - Konečné vyrovnávací clo a konečný výběr uloženého prozatímního cla - Článek 11 odst. 8, čl. 15 odst. 1 a čl. 30 odst. 5 nařízení (ES) č. 597/2009 - Zásada řádné správy)
   2012/C 200/26
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: JBF RAK LLC (Ras Al Khaimah, Spojené arabské emiráty) (zástupce: B. Servais, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: B. Driessen, zmocněnec, ve spolupráci s G. Berrischem, advokátem, a N. Chesaites, barrister)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Evropská komise (zástupci: H. van Vliet, M. França a G. Luengo, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení prováděcího nařízení Rady (EU) č. 857/2010 ze dne 27. září 2010 o uložení konečného vyrovnávacího cla z dovozu některých polyethylentereftalátů pocházejících z Íránu, Pákistánu a Spojených arabských emirátů a o konečném výběru uloženého prozatímního cla (Úř. věst. L 254, s. 10).

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnost JBF RAK LLC ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Radou Evropské unie.

               3)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 30, 29.1.2011.


title: Věc C-313/07: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 16. října 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado de lo Mercantil – Španělsko) – Kirtruna SL, Elisa Vigano v. Red Elite de Electrodomésticos SA, Cristina Delgado Fernández de Heredia, Sergio Sabini Celio, Miguel Oliván Bascones, Electro Calvet SA (Sociální politika — Směrnice 2001/23/ES — Převod podniku — Zachování práv zaměstnanců — Úpadkové řízení — Převzetí práv a povinností z nájemní smlouvy)

text:
               6.12.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 313/8

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 16. října 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado de lo Mercantil – Španělsko) – Kirtruna SL, Elisa Vigano v. Red Elite de Electrodomésticos SA, Cristina Delgado Fernández de Heredia, Sergio Sabini Celio, Miguel Oliván Bascones, Electro Calvet SA
   (Věc C-313/07) (1)

   (Sociální politika - Směrnice 2001/23/ES - Převod podniku - Zachování práv zaměstnanců - Úpadkové řízení - Převzetí práv a povinností z nájemní smlouvy)
   (2008/C 313/13)
   Jednací jazyk: španělština
   Předkládající soud
   Juzgado de lo Mercantil
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Kirtruna SL, Elisa Vigano

      Žalovaní: Red Elite de Electrodomésticos SA, Cristina Delgado Fernández de Heredia, Sergio Sabini Celio, Miguel Oliván Bascones, Electro Calvet SA
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Juzgado de lo Mercantil – Výklad směrnice Rady 2001/23/ES ze dne 12. března 2001 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se zachování práv zaměstnanců v případě převodů podniků, závodů nebo částí podniků nebo závodů (Úř. věst. L 82, s. 16; Zvl. vyd. 05/04, s. 98)
   Výrok
   Článek 3 odst. 1 směrnice Rady 2001/23/ES ze dne 12. března 2001 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se zachování práv zaměstnanců v případě převodů podniků, závodů nebo částí podniků nebo závodů nevyžaduje v případě převodu podniku zachování smlouvy o nájmu nebytových prostor, kterou uzavřel převodce podniku s třetí osobou, i když ukončení uvedené smlouvy může vést k ukončení pracovních smluv přešlých na nabyvatele.

      (1)  Úř. věst. C 211, 8.9.2007.


title: Věc F-106/06: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 22. ledna 2008 – Erbežnik v. Parlament

text:
               8.3.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 64/71

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 22. ledna 2008 – Erbežnik v. Parlament
   (Věc F-106/06) (1)

   (2008/C 64/117)

      Jednací jazyk: slovinština

   Předseda prvního senátu rozhodl o vyškrtnutí věci v návaznosti na smírné vyřešení sporu.

      (1)  Úř. věst. C 281, 18.11.2006, s. 46.


title: Věc T-321/16: Žaloba podaná dne 24. června 2016 – Ansell Healthcare Europe v. Komise

text:
               16.8.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 296/29

         Žaloba podaná dne 24. června 2016 – Ansell Healthcare Europe v. Komise
   (Věc T-321/16)
   (2016/C 296/38)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Ansell Healthcare Europe NV (Anderlecht, Belgie) (zástupci: H. Gilliams a J. Bocken, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise ze dne 11. ledna 2016 o režimu státní podpory týkajícího se výjimky z nadměrného zisku SA.37667 (2015/C) (ex 2015/NN) zavedeného Belgickým královstvím;

               —

               podpůrně zrušil články 2-4 tohoto rozhodnutí;

               —

               v každém případě zrušil články 2-4 tohoto rozhodnutí v rozsahu, v němž tyto články a) požadují vrácení podpory od subjektů, ve vztahu k nimž nebylo vydáno „rozhodnutí o nadměrném zisku“ ve smyslu tohoto rozhodnutí a b) požadují vrácení částek ve výši daňové úspory příjemce, aniž Belgii umožňují zohlednit úpravu daně směrem nahoru provedenou jiným daňovým orgánem;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vychází z nesprávného právního posouzení, překroční pravomoci a neuvedení dostatečného odůvodnění, neboť Komise v rozhodnutí ze dne 11. ledna 2016 o režimu státní podpory týkajícího se výjimky z nadměrného zisku SA.37667 (2015/C) (ex 2015/NN) zavedeného Belgickým královstvím, konstatovala existenci státní podpory.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z porušení článku 107 SFEU, povinnosti uvést odůvodnění a zjevně nesprávného posouzení, jelikož sporné rozhodnutí kvalifikuje režim jako selektivní opatření.

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází z porušení článku 107 SFEU a zjevně nesprávného posouzení, jelikož podle sporného rozhodnutí poskytuje režim výhody.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z porušení článku 107 SFEU, porušení legitimního očekávání, zjevně nesprávného posouzení, překročení pravomoci a neuvedení přiměřeného odůvodnění, jelikož je tímto rozhodnutím Belgii uloženo, aby došlo ke vrácení podpory.


title: Věc C-1/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgericht Mainz dne 3. ledna 2011 — Interseroh Scrap and Metal Trading GmbH v. Sonderabfall-Management-Gesellschaft Rheinland-Pfalz mbH (SAM)

text:
               26.3.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 95/3

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgericht Mainz dne 3. ledna 2011 — Interseroh Scrap and Metal Trading GmbH v. Sonderabfall-Management-Gesellschaft Rheinland-Pfalz mbH (SAM)
   (Věc C-1/11)
   2011/C 95/04
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Verwaltungsgericht Mainz

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Interseroh Scrap and Metal Trading GmbH

      Žalovaná: Sonderabfall-Management-Gesellschaft Rheinland-Pfalz mbH (SAM)

      Předběžné otázky

               1)

               Vztahuje se čl. 18 odst. 4 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1013/2006 ze dne 14. června 2006 o přepravě odpadů (1) také na osoby, které se na přepravě podílejí?

               2)

               Pokud ne: Je čl. 18 odst. 1 uvedeného nařízení omezen primárním právem Společenství na ochranu obchodního tajemství?

               3)

               Pokud je odpověď na první otázku kladná: Je na základě čl. 18 odst. 4 uvedeného nařízení z důvodu ochrany obchodního tajemství omezena povinnost osob, které podle čl. 18 odst. 1 zařizují přepravu, sdělovat prostřednictvím dokladu obsaženého v příloze VII také příjemci odpadů původce těchto odpadů nebo osobu, která sbírá odpad?

               4)

               Pokud je odpověď na třetí otázku kladná: Závisí míra omezení na vážení zájmů v konkrétním případě (dotčených obchodních zájmů na jedné straně a ochrany životního prostředí na straně druhé)?

      (1)  Úř. věst. L 190, s. 1;


title: Věc T-359/05: Žaloba podaná dne  26. září 2005  – Frankin a další v. Komise

text:
               10.12.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 315/13

         Žaloba podaná dne 26. září 2005 – Frankin a další v. Komise
   (Věc T-359/05)
   (2005/C 315/25)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobci: Jacques Frankin (Sorée, Belgie) a další (zástupci: G. Bounéou a F. Frabetti, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobců

               —

               zrušit konkludentní rozhodnutí o odmítnutí pomoci podle článku 24 služebního řádu;

               —

               uložit Komisi solidární náhradu škody utrpěné na základě této skutečnosti žalobci;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobci; kteří jsou všichni úředníky nebo zaměstnanci Komise, požádali o převod svých práv na důchod nabytých v Belgii do systému Společenství v souladu s ustanoveními belgického zákona přijatého v roce 1991. V roce 2003 Belgie přijala nový zákon, který podle žalobců stanoví příznivější podmínky pro tento druh nových převodů. Nicméně, jelikož žalobci již převod svých práv uskutečnili, nemohli požívat výhod ustanovení zákona z roku 2003.
   Po informační schůzce, která se konala dne 9. prosince 2004, se žalobci dozvěděli, že Komise nemá v úmyslu pomoci svým úředníkům nebo dočasným zaměstnancům, aby dosáhli pro ně co nejuspokojivějšího převodu.
   Svou žalobou napadají toto rozhodnutí Komise, které kvalifikují jako odmítnutí pomoci podle článku 24 služebního řádu. Krom tohoto posledně jmenovaného článku se rovněž na podporu své žaloby dovolávají porušení zásady zákazu diskriminace, zákazu svévolného postupu, povinnosti odůvodnění, legitimního očekávání, pravidla patere legem quam ipse fecisti, jakož i zneužití pravomoci.


title: Spojené věci C-54/10 P a C-55/10 P: Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 22. června 2011 — Agencja Wydawnicza Technopol sp. zoo v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ( Kasační opravný prostředek — Ochranná známka Společenství — Zamítnutí zápisu označení 350 , 250 , 150 , 222 , 333 a  555 jakožto ochranných známek pro periodika, knihy a zábavní brožury — Nařízení (ES) č. 40/94 — Článek 7 odst. 1 písm. c) — Popisný charakter — Povinnost OHIM zohlednit svou dřívější rozhodovací praxi )

text:
               19.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 340/4

         Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 22. června 2011 — Agencja Wydawnicza Technopol sp. zoo v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Spojené věci C-54/10 P a C-55/10 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Společenství - Zamítnutí zápisu označení „350“, „250“, „150“, „222“, „333“ a „555“ jakožto ochranných známek pro periodika, knihy a zábavní brožury - Nařízení (ES) č. 40/94 - Článek 7 odst. 1 písm. c) - Popisný charakter - Povinnost OHIM zohlednit svou dřívější rozhodovací praxi)
   2011/C 340/07
   Jednací jazyk: polština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Agencja Wydawnicza Technopol sp. z o.o. (zástupce: D. Rzążewska, radca prawny)

      Další účastník řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: D. Botis, zmocněnec)

      Předmět

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (druhého senátu) ze dne 19. listopadu 2009 ve spojených věcech T-64/07 až T-66/07, Agencja Wydawnicza Technopol v. OHIM, kterým Soud zamítl tři žaloby podané proti rozhodnutím čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 21. prosince 2006 (věci R 1033/2006-4, R 1034/2006-4 a R 1035/2006-4) týkajícím se přihlášek slovních ochranných známek „150“, „250“ a „350“ k zápisu jako ochranných známek Společenství — Porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) a článku 76 nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146), nahrazeného nařízením Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, s. 1) — Popisný charakter ochranných známek skládajících se výlučně z číslic

      Výrok

               1)

               Kasační opravné prostředky se zamítají.

               2)

               Společnosti Agencja Wydawnicza Technopol sp. z o.o. se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 113, 1.5.2010.


title: Věc C-155/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank ’s-Gravenhage, pracoviště Zwolle-Lelystad (Nizozemsko) dne 31. března 2011 — Bibi Mohammad Imran v. Minister van Buitenlandse Zaken

text:
               23.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 219/2

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank ’s-Gravenhage, pracoviště Zwolle-Lelystad (Nizozemsko) dne 31. března 2011 — Bibi Mohammad Imran v. Minister van Buitenlandse Zaken
   (Věc C-155/11)
   2011/C 219/02
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Rechtbank ’s-Gravenhage

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Bibi Mohammad Imran

      Žalovaný: Minister van Buitenlandse Zaken

      Předběžné otázky

               1)

               Umožňuje čl. 7 odst. 2 směrnice 2003/86 (1), aby členský stát odmítl rodinnému příslušníkovi příslušníka třetího státu, který oprávněně pobývá v tomto členském státě ve smyslu článku 4 této směrnice povolit vstup a pobyt pouze z toho důvodu, že tento rodinný příslušník v zahraničí nesložil integrační zkoušku stanovenou na základě právních předpisů tohoto členského státu?

                           1a.

                           Je pro zodpovězení otázky 1 relevantní, že v případě rodinného příslušníka se jedná o matku osmi dětí, které oprávněně pobývají v tomto členském státě, jedná-li se v případě sedmi z nich o nezletilé děti?

                           1b.

                           Je pro zodpovězení otázky 1 relevantní, zda má rodinný příslušník ve státě pobytu přístup ke vzdělávání v jazyce tohoto členského státu?

                           1c.

                           Je pro zodpovězení otázky 1 relevantní, zda je rodinný příslušník či příslušnice s přihlédnutím k jeho, resp. k jejímu předchozímu vzdělání a osobní situaci, zejména zdravotním problémům, schopen či schopna úspěšně složit uvedenou zkoušku v dohledné době?

                           1d.

                           Je pro zodpovězení otázky 1 relevantní, že se vykonává žádný přezkum ve světle čl. 5 odst. 5 a článku 17 směrnice 2003/86 a článku 24 Listiny nebo zásady proporcionality práva Unie?

                           1e.

                           Je pro zodpovězení otázky 1 relevantní, že občané některých jiných třetích států jsou pouze na základě své státní příslušnosti zproštěni povinnosti úspěšně složit integrační zkoušku v zahraničí?

      (1)  Směrnice Rady 2003/86/ES ze dne 22. září 2003 o právu na sloučení rodiny (Úř. věst. L 251, s. 12; Zvl. vyd. 19/06, s. 224).


title: Věc T-175/05: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 30. září 2009 — Akzo Nobel a další v. Komise ( Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Trh s kyselinou monochloroctovou — Rozhodnutí konstatující porušení článku 81 ES — Žaloba na neplatnost — Přípustnost — Rozdělení trhu a stanovení cen — Přičitatelnost protiprávního chování — Pokuty — Povinnost uvést odůvodnění — Závažnost a délka trvání protiprávního jednání — Odrazující účinek )

text:
               21.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/36

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 30. září 2009 — Akzo Nobel a další v. Komise
   (Věc T-175/05) (1)

   („Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Trh s kyselinou monochloroctovou - Rozhodnutí konstatující porušení článku 81 ES - Žaloba na neplatnost - Přípustnost - Rozdělení trhu a stanovení cen - Přičitatelnost protiprávního chování - Pokuty - Povinnost uvést odůvodnění - Závažnost a délka trvání protiprávního jednání - Odrazující účinek“)
   2009/C 282/67
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Akzo Nobel NV (Arnhem, Nizozemsko); Akzo Nobel Nederland BV (Arnhem); Akzo Nobel AB (Stockholm, Švédsko); Akzo Nobel Chemicals BV (Amersfoort, Nizozemsko); Akzo Nobel Functional Chemicals BV (Amersfoort); Akzo Nobel Base Chemicals AB (Skoghall, Švédsko); a Eka Chemicals AB (Bohus, Švédsko) (zástupci: původně C. Swaak a A. Käyhkö, poté C. Swaak a M. van der Woude, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: původně P. Hellström a F. Amato, poté A. Bouquet a X. Lewis, zmocněnci)

      Předmět věci

   V prvé řadě návrh na zrušení článků rozhodnutí Komise K(2004) 4876 v konečném znění, ze dne 19. ledna 2005 [v] řízení podle článku 81 [ES] a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/E-1/37.773 — MCAA), a podpůrně návrh na snížení pokuty uložené žalobkyním.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Akzo Nobel NV, Akzo Nobel Nederland BV, Akzo Nobel AB, Akzo Nobel Chemicals BV, Akzo Nobel Functional Chemicals BV, Akzo Nobel Base Chemicals AB a Eka Chemicals AB se ukládají náhrady nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 171, 9.7.2005.


title: Věc T-318/08: Žaloba podaná dne 12. srpna 2008 – Di Mercurio v. Komise

text:
               25.10.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 272/35

         Žaloba podaná dne 12. srpna 2008 – Di Mercurio v. Komise
   (Věc T-318/08)
   (2008/C 272/66)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Salvatore Di Mercurio (Pachino, Itálie) (zástupci: A. Maiorana, A. De Matteis, A. De Francesco, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit nařízení Komise (ES) č. 530/2008 ze dne 12. června 2008 o zavedení nouzových opatření pro plavidla lovící košelkovými nevody tuňáka obecného v Atlantském oceánu východně od 45° západní délky a ve Středozemním moři (Úř. věst. L 155, s. 9);

               —

               uložit Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou totožné se žalobními důvody a hlavními argumenty uplatňovanými ve věci T-313/08, Veromar di Tudisco Alfio & Salvatore S.n.c. v. Komise.


title: Věc C-220/05: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozsudkem tribunal administratif de Lyon ze dne 7. dubna 2005 ve věci Jean Auroux a další proti Commune de Roanne – Vedlejší účastník: Société d'équipement du département de la Loire

text:
               6.8.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 193/11

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozsudkem tribunal administratif de Lyon ze dne 7. dubna 2005 ve věci Jean Auroux a další proti Commune de Roanne – Vedlejší účastník: Société d'équipement du département de la Loire
   (Věc C-220/05)
   (2005/C 193/19)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla rozsudkem tribunal administratif de Lyon, ze dne 7. dubna 2005, ve věci Jean Auroux a další proti Commune de Roanne – Vedlejší účastník: Société d'équipement du département de la Loire, který došel kanceláři Soudního dvora dne 19. května 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Le tribunal administratif de Lyon žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               1)

               Je dohoda, kterou první zadavatel svěří druhému zadavateli provedení za účelem obecného zájmu výstavby, v rámci které tento druhý zadavatel poskytne prvnímu stavby určené pro jeho potřebu a po jejímž uplynutí se první zadavatel automaticky stane vlastníkem staveb jiných pozemků a staveb, které nebyly postoupeny třetím osobám, veřejnou zakázkou na stavební práce ve smyslu ustanovení článku 1 pozměněné směrnice 93/37/EHS ze dne 14. června 1993 (1)?

               2)

               V případě kladné odpovědi na první otázku, je třeba pro posouzení výše uvedené prahové hodnoty 5 000 000 zvláštních práv čerpání stanovené článkem 6 téže směrnice zohlednit pouze cenu zaplacenou za postoupení staveb předaných zadavateli nebo částku této ceny a zaplacené podíly, i když jsou určeny pouze z části k provedení těchto staveb nebo konečně celkovou částku stavebních prací, přičemž majetek nepostoupený k okamžiku uplynutí smlouvy se stane automaticky vlastnictvím prvního zadavatele a tento tedy pokračuje v provádění platných smluv a přebírá závazky druhého zadavatele?

               3)

               V případě kladné odpovědi na dvě první otázky, nemusí první zadavatel pro uzavření takové dohody použít postupy zadávání veřejných zakázek stanovené toutéž směrnicí z důvodu, že tato dohoda může být uzavřena pouze s některými právnickými osobami a že tytéž postupy budou použity druhým zadavatelem pro zadání těchto zakázek na stavební práce?

      (1)  Směrnice Rady 93/37/EHS ze dne 14. června 1993 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce (Úř. věst L 199 ze dne 9.8.1993, s. 54)


title: Věc C-435/10: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 17. listopadu 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Centrale Raad van Beroep — Nizozemsko) — J.C. van Ardennen v. Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen ( „Směrnice 80/987/EHS — Ochrana zaměstnanců v případě platební neschopnosti zaměstnavatele — Podpora pro případ platební neschopnosti zaměstnavatele — Vyplacení podmíněné registrací jakožto uchazeče o zaměstnání“ )

text:
               28.1.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 25/17

      Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 17. listopadu 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Centrale Raad van Beroep — Nizozemsko) — J.C. van Ardennen v. Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen
      (Věc C-435/10) (1)

      (Směrnice 80/987/EHS - Ochrana zaměstnanců v případě platební neschopnosti zaměstnavatele - Podpora pro případ platební neschopnosti zaměstnavatele - Vyplacení podmíněné registrací jakožto uchazeče o zaměstnání)
      (2012/C 25/27)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      Centrale Raad van Beroep

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: J.C. van Ardennen

         Žalovaná: Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen

         Předmět věci

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Centrale Raad van Beroep — Výklad článků 4, 5 a 10 směrnice Rady 80/987/EHS ze dne 20. října 1980 o ochraně zaměstnanců v případě platební neschopnosti zaměstnavatele (Úř. věst. L 283, s. 23; Zvl. vyd. 05/01, s. 217), ve znění směrnice 2002/74/ES (Úř. věst. L 270, s. 10; Zvl. vyd. 05/04, s. 261) — Rozsah zajištění nabízeného záruční institucí — Vnitrostátní právní úprava ukládající zaměstnancům povinnost zaregistrovat se jako uchazeči o zaměstnání před tím, než požádají o uspokojení nesplacených mzdových pohledávek.

         Výrok

      Články 3 a 4 směrnice Rady 80/987/EHS ze dne 20. října 1980 o ochraně zaměstnanců v případě platební neschopnosti zaměstnavatele, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/74/ES ze dne 23. září 2002, musí být vykládány v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, která podmiňuje možnost zaměstnance, jehož zaměstnavatel je v úpadku, uplatnit v plném rozsahu nárok na uspokojení takových nesplacených mzdových pohledávek, jako jsou pohledávky dotčené v původním řízení, povinností zaregistrovat se jako uchazeč o zaměstnání.

         (1)  Úř. věst. C 317, 20.11.2010.


title: Věc T-649/15: Žaloba podaná dne 13. listopadu 2015 – Toth v. Parlament

text:
               8.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 48/63

         Žaloba podaná dne 13. listopadu 2015 – Toth v. Parlament
   (Věc T-649/15)
   (2016/C 048/71)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Balazs Toth (Budapešť, Maďarsko) (zástupkyně: N. Pirc Musar, advokátka)

      Žalovaný: Evropský parlament

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Evropského parlamentu A(2015)8490 C ze dne 16. září 2015, kterým se zamítá potvrzující žádost žalobce o zpřístupnění určitých dokumentů s informacemi o cestovních výdajích, denních příspěvcích, příspěvcích na všeobecné výdaje a výdaje na personální politiku členů Evropského parlamentu;

               —

               uložil Parlamentu náhradu nákladů vynaložených žalobcem podle článků 134 a 100 jednacího řádu Tribunálu včetně nákladů případných vedlejších účastníků řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce pět žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vychází z porušení čl. 4 odst. 1 písm. b) nařízení 1049/2001 (1) ve spojení s článkem 8 písm. b) nařízení 45/2001 (2), neboť požadované osobní údaje nejsou chráněny právními předpisy Společenství.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z porušení čl. 4 odst. 1 písm. b) nařízení 1049/2001 ve spojení s článkem 8 písm. b) nařízení 45/2001, neboť přístup k požadovaným informacím byl odmítnut, ačkoli byly podmínky pro zpřístupnění splněny.

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází z porušení obecné povinnosti zkoumat každý jednotlivý dokument stanovené v článcích 2 a 4 nařízení 1049/2001 ve spojení s čl. 6 odst. 3 nařízení 1049/2001.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z porušení čl. 4 odst. 6) nařízení 1049/2001, neboť odepření přístupu k části požadovaných dokumentů bylo neodůvodněné.

               5.

               Pátý žalobní důvod vychází z porušení povinnosti uvést odůvodnění podle čl. 7 odst. 1 a čl. 8 odst. 1 nařízení 1049/2001, neboť se Parlament nevyjádřil ke všem argumentům žalobce.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, s. 43; Zvl. vyd. 01/03, s. 331).

      (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 ze dne 18. prosince 2000 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů orgány a institucemi Společenství a o volném pohybu těchto údajů (Úř. věst. L 8, s. 1; Zvl. vyd. 13/26, s. 102).


title: Věc T-311/17: Žaloba podaná dne 19. května 2017 – Stips v. Komise

text:
               17.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 231/49

         Žaloba podaná dne 19. května 2017 – Stips v. Komise
   (Věc T-311/17)
   (2017/C 231/63)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Adolf Stips (Besozzo, Itálie) (zástupci: S. Orlandi a T. Martin, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:
   rozhodl, že

               —

               rozhodnutí orgánu oprávněného uzavírat pracovní smlouvy ze dne 19. srpna 2016 o nepřeřazení žalobce do platové třídy AD13 v rámci přeřazování za rok 2013 se zrušuje;

               —

               podpůrně se Komisi ukládá, aby v plném rozsahu nahradila majetkovou i nemajetkovou újmu způsobenou žalobci;

               —

               Komisi se každopádně ukládá náhrada nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce jediný žalobní důvod, jenž vychází z porušení článku 266 SFEU v rozsahu, v němž Komise nezohlednila odůvodnění rozsudku ze dne 19. července 2016, Stips v. Komise (F-131/15, EU:F:2016:154), a povinnosti vyplývající z tohoto rozsudku nesplnila v dobré víře, čímž bylo zasaženo do absolutní překážky věci rozsouzené Soudem pro veřejnou službu.


title: Věc C-355/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná College van Beroep voor het bedrijfsleven (Nizozemsko) dne 6. července 2011 — G. Brouwer v. Staatssecretaris van Economische Zaken, Landbouw en Innovatie

text:
               24.9.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/8

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná College van Beroep voor het bedrijfsleven (Nizozemsko) dne 6. července 2011 — G. Brouwer v. Staatssecretaris van Economische Zaken, Landbouw en Innovatie
   (Věc C-355/11)
   2011/C 282/14
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   College van Beroep voor het bedrijfsleven

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: G. Brouwer

      Žalovaný: Staatssecretaris van Economische Zaken, Landbouw en Innovatie

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba vykládat směrnici 91/629/EHS (1) v tom smyslu, že z ní vyplývající požadavky na hospodaření ve smyslu článku 4 nařízení (ES) č. 1782/2003 (2) se vztahují i na telata, která chová vlastník zemědělského podniku v rámci chovu za účelem produkce mléka?

               2)

               V případě záporné odpovědi na tuto otázku, umožňuje poté okolnost, že tato směrnice byla v určitém členském státě provedena právními předpisy, jimiž jsou uvedené požadavky na chov takových telat nicméně vztaženy, považovat nedodržení těchto požadavků v tomto členském státě za nutný důvod ke snížení nebo vyloučení podle článku 6 nařízení č. 1782/2003?

      (1)  Směrnice Rady ze dne 19. listopadu 1991, kterou se stanoví minimální požadavky pro ochranu telat (Úř. věst. L 340, 11.12.1991, s. 28; Zvl. vyd. 03/12, s. 144).

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 ze dne 29. září 2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce a kterým se mění nařízení (EHS) č. 2019/93, (ES) č. 1452/2001, (ES) č. 1453/2001, (ES) č. 1454/2001, (ES) č. 1868/94, (ES) č. 1251/1999, (ES) č. 1254/1999, (ES) č. 1673/2000, (EHS) č. 2358/71 a (ES) č. 2529/2001 (Úř. věst. L 270, 21.10.2003, s. 1; Zvl. vyd. 03/40, s. 269).


title: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne  26. ledna 2006  ve věci C-533/03: Komise Evropských společenství proti Radě Evropské unie (Nařízení (ES) č. 1798/2003 — Směrnice 2003/93/ES — Volba právního základu)

text:
               8.4.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 86/4

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (druhého senátu)
   ze dne 26. ledna 2006
   ve věci C-533/03: Komise Evropských společenství proti Radě Evropské unie (1)

   (Nařízení (ES) č. 1798/2003 - Směrnice 2003/93/ES - Volba právního základu)
   (2006/C 86/07)
   Jednací jazyk: angličtina
   Ve věci C-533/03, jejímž předmětem je žaloba na neplatnost na základě článku 230 ES podaná dne 19. prosince 2003Komisí Evropských společenství, (zmocněnec: R. Lyal) proti Radě Evropské unie (zmocněnkyně: A.-M. Colaert a E. Karlsson), podporované Irskem (zmocněnec: D. O'Hagan, ve spolupráci s A. Collinsem, SC), Portugalskou republikou (zmocněnec: L. Fernandes), Spojeným královstvím Velké Británie a Severního Irska (zmocněnkyně: R. Caudwell, ve spolupráci s D. Wyattem, QC), Soudní dvůr (druhý senát), ve složení C. W. A. Timmermans, předseda, R. Schintgen (zpravodaj), R. Silva de Lapuerta, P. Kūris a G. Arestis, soudci, generální advokátka: J. Kokott, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 26. ledna 2006 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Komisi Evropských společenství se ukládá náhrada nákladů řízení.

               3)

               Irsko, Portugalská republika, jakož i Spojené království Velké Británie a Severního Irska ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 59, 6.3.2004.


title: Věc T-356/11: Žaloba podaná dne 1. července 2011 — Restoin v. OHIM (EQUIPMENT)

text:
               10.9.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/52

         Žaloba podaná dne 1. července 2011 — Restoin v. OHIM (EQUIPMENT)
   (Věc T-356/11)
   2011/C 269/116
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Christian Restoin (Paříž, Francie) (zástupce: A. Alcaraz, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu ze dne 14. dubna 2011 ve věci R 1430/2010-4;

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení, které vynaložil Christian RESTOIN.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „EQUIPMENT“ pro výrobky a služby tříd 3, 9, 14, 18, 25 a 35 –přihláška č. 8 7 22 076.

      Rozhodnutí průzkumového referenta: zamítnutí přihlášky.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009 (1) v rozsahu, v němž má požadované označení rozlišovací způsobilost ve vztahu k jeho vnímání relevantní veřejností a ve vztahu k výrobkům a službám, pro které se žádá o zápis, jakož i článku 75 tohoto nařízení v rozsahu, v němž odůvodnění odvolacího senátu i) nemohlo být globální, jelikož dotčené výrobky nejsou dostatečně homogenní a ii) není soudržné.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, 24.3.2009, s. 1).


title: Věc C-263/13 P: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 24. června 2015 – Španělské království v. Evropská komise „Kasační opravný prostředek — Evropský fond pro regionální rozvoj (EFRR) — Snížení finanční podpory — Metoda výpočtu pomocí extrapolace — Postup přijímání rozhodnutí Evropskou komisí — Nedodržení stanovené lhůty — Důsledky“

text:
               24.8.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 279/3

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 24. června 2015 – Španělské království v. Evropská komise
   (Věc C-263/13 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Evropský fond pro regionální rozvoj (EFRR) - Snížení finanční podpory - Metoda výpočtu pomocí extrapolace - Postup přijímání rozhodnutí Evropskou komisí - Nedodržení stanovené lhůty - Důsledky“)
   (2015/C 279/03)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Španělské království (zástupce: A. Rubio González, zmocněnec)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: J. Baquero Cruz a A. Steiblytė, zmocněnci)

      Výrok

               1)

               Rozsudek Tribunálu Evropské unie Španělsko v. Komise (T-65/10, T-113/10 a T-138/10, EU:T:2013:93) se zrušuje.

               2)

               Rozhodnutí Komise C(2009) 9270 ze dne 30. listopadu 2009, C(2009) 10678 ze dne 23. prosince 2009 a C(2010) 337 ze dne 28. ledna 2010, kterými byla snížena finanční podpora z Evropského fondu pro regionální rozvoj (EFRR) poskytnutá na základě operačního programu „Andalusie“ spadajícího pod cíl 1 (1994–1999) podle rozhodnutí Komise C(94) 3456 ze dne 9. prosince 1994, operačního programu „Baskicko“ spadajícího pod cíl 2 (1997–1999) podle rozhodnutí Komise C(1998) 121 ze dne 5. února 1998 a operačního programu „Comunidad Valenciana“ spadajícího pod cíl 1 (1994–1999) podle rozhodnutí Komise C(1994) 3043/6 ze dne 25. listopadu 1994, se zrušují.

               3)

               Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení vynaložených Španělským královstvím a ponese vlastní náklady řízení, a to jak v prvním stupni, tak i v rámci projednaného kasačního opravného prostředku.

      (1)  Úř. věst. C 207, 20.7.2013.


title: Věc T-481/17: Žaloba podaná dne 2. srpna 2017 – Fundación Tatiana Pérez de Guzmán el Bueno a SFL v. SRB

text:
               25.9.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 318/19

         Žaloba podaná dne 2. srpna 2017 – Fundación Tatiana Pérez de Guzmán el Bueno a SFL v. SRB
   (Věc T-481/17)
   (2017/C 318/25)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Fundación Tatiana Pérez de Guzmán el Bueno (Madrid, Španělsko) a SFL – Stiftung für Forschung und Lehre (Curych, Švýcarsko) (zástupci: R. Pelayo Jiménez a A. Muñoz Aranguren, advokáti)

      Žalovaný: Jednotný výbor pro řešení krizí

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Jednotného výboru pro řešení krizí ze dne 7. června 2017 (SRB/EES/2017/08);

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou stejné jako ve věci T-478/17, Mutualidad de la Abogacía a Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos v. SRB.


title: Věc T-382/06: Žaloba podaná dne 15. prosince 2006 – Tomkins v. Komise

text:
               24.2.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 42/30

         Žaloba podaná dne 15. prosince 2006 – Tomkins v. Komise
   (Věc T-382/06)
   (2007/C 42/52)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Tomkins plc (Londýn, Spojené království) (zástupci: T. Soames a S. Jordan, solicitors)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit článek 1 rozhodnutí Komise ze dne 20. září 2006 (věc COMP/F-1/38.121 – Tvarovky – K (2006) 4180 konečné) v řízení podle článku 81 ES a článku 53 Dohody o EHP v rozsahu, ve kterém se týká žalobkyně; nebo podpůrně

               —

               změnit čl. 2 písm. h) napadeného rozhodnutí tak, aby byla snížena pokuta uložená žalobkyni a Pegler; a

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně se domáhá zrušení článku 1 rozhodnutí Komise K (2006) 4180 konečné ze dne 20. září 2006 ve věci COMP/F-1/38.121 – Tvarovky, na základě kterého Komise shledala žalobkyni společně a nerozdílně odpovědnou spolu s Pegler Ltd za porušení článku 81 ES v odvětví měděných tvarovek v období od 31. prosince 1988 do 22. března 2001 a uložila jí uhradit pokutu ve výši 5,25 mil. eur. Podpůrně se žalobkyně domáhá toho, aby byl změněn čl. 2 písm. h) napadeného rozhodnutí.
   Žalobkyně tvrdí, že Komise porušila článek 230 ES z následujících důvodů:
   Zaprvé, Komise údajně porušila pravidla, kterými se řídí odpovědnost mateřských společností za jednání jejich dceřiných společností tím, že shledala žalobkyni společně a nerozdílně odpovědnou za jednání Pegler, jedné z bývalých dceřiných společností žalobkyně. V tomto smyslu žalobkyně tvrdí, že se Komise dopustila zjevně nesprávného právního posouzení tím, že nesprávně uvedla právní základ pro odpovědnost mateřské společnosti a nesprávně uplatnila kritérium pro odpovědnost akcionáře v rámci skutkových okolností, ve kterých by nemělo být uplatněno. Mimoto, žalobkyně tvrdí, že Komise pochybila v tom, když se opírala o údajný předmět činnosti žalobkyně v odvětví stavebnictví jako o relevantní skutečnost ve vztahu k otázce, zda žalobkyně byla pouhým finančním investorem, který delegoval na Pegler provozní odpovědnost na úrovni místní obchodní jednotky. Dále Komise porušila zásadu presumpce neviny tím, že se zbavila důkazního břemene při dokazování odpovědnosti akcionáře a přesunula ho na akcionáře.
   Zadruhé, žalobkyně má za to, že se Komise dopustila zjevně nesprávného skutkového zjištění a neprokázala právně dostačujícím způsobem jakýkoliv rozhodující vliv žalobkyně na obchodní jednání Pegler. Podle tvrzení žalobkyně skutkové okolnosti neprokazují odpovědnost žalobkyně ani na základě a) správných právních předpisů, které Komise neuplatnila nebo uplatnila nesprávně nebo b) nesprávných právních předpisů, které Komise uvedla.
   Zatřetí, žalobkyně tvrdí, že Komise neuvedla odpovídajícím způsobem, proč důkazy předložené žalobkyní byly nedostatečné, aby vyvrátily presumpci rozhodujícího vlivu.
   Začtvrté, žalobkyně tvrdí, že Komise použila při uplatnění zvýšení pokuty za účelem dosažení odrazujícího účinku nesprávné kritérium a nesprávně vyhodnotila důkazní základ pro výpočet délky trvání účasti Pegler v kartelu a na základě toho neodůvodněně a chybně stanovila délku trvání protiprávního jednání.


title: Věc F-120/07: Žaloba podaná dne 22. října 2007 – Strack v. Komise

text:
               22.12.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 315/50

         Žaloba podaná dne 22. října 2007 – Strack v. Komise
   (Věc F-120/07)
   (2007/C 315/95)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobce: Guido Strack (Kolín nad Rýnem, Německo) (zástupce: H. Tettenborn, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí Evropské komise ze dne 30. května 2005, 25. října 2005, 15. března 2007 a 20. července 2007 v rozsahu, v němž se v nich omezuje převod dovolené za kalendářní rok nevyčerpané žalobcem v roce 2004 na 12 dní a odpovídajícím způsobem i vyrovnání pro žalobce za nevyčerpanou dovolenou za kalendářní rok k okamžiku skončení jeho služebního poměru;

               —

               uložit Evropské komisi, aby žalobci uhradila finanční vyrovnání za 26,5 dne dosud nevyrovnané, nevyčerpané dovolené za kalendářní rok podle ustanovení čl. 4 odst. 2 přílohy V služebního řádu a úroky z prodlení od 1. dubna 2005 ve výši převyšující o 2 % roční úrokovou míru použitou v daném období Evropskou centrální bankou pro hlavní refinanční operace;

               —

               uložit Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Na podporu své žaloby uvádí žalobce porušení čl. 4 odst. 1 a 2 přílohy V služebního řádu žalovanou a její správní sdělení č. 66-2002. Podle nich má žalobce nárok na plný převod dovolené za kalendářní rok 2004 do roku 2005, jenž mu byl napadenými rozhodnutími žalované zamítnut, neboť si svou dovolenou za kalendářní rok nevybral do konce kalendářního roku 2004 z důvodů souvisejících se služebním poměrem. Důvodem pro to bylo jeho onemocnění, jež bylo mezitím žalovanou uznáno za nemoc z povolání.
   Žalobce dále uvádí, že uplatňovaný akcesorický nárok na náhradu škody vyplývá z toho, že mu žalovaná protiprávně odepřela platbu dlužné náhrady podle čl. 4 odst. 2 přílohy V služebního řádu ke dni skončení jeho služebního poměru.


title: Věc F-40/13: Žaloba podaná dne 7. května 2013 — ZZ v. Komise

text:
               20.7.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 207/60

         Žaloba podaná dne 7. května 2013 — ZZ v. Komise
   (Věc F-40/13)
   2013/C 207/103
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: ZZ (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal a D. Abreu Caldas, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí o převodu důchodových práv žalobkyně do důchodového systému Unie, kterým se uplatňují nová OPU týkající se článků 11 a 12 přílohy VIII služebního řádu.

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Rozhodnout, že je článek 9 obecných prováděcích ustanovení k čl. 11 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu protiprávní,

               —

               zrušit rozhodnutí ze dne 11. října 2012, kterým se potvrzuje uplatnění parametrů stanovených v obecných prováděcích ustanovení k čl. 11 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu ze dne 3. března 2011 na převod důchodových práv žalobkyně, a

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-415/11: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 14. března 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado de lo Mercantil n °3 de Barcelona — Španělsko) — Mohamed Aziz v. Caixa d'Estalvis de Catalunya, Tarragona i Manresa (Catalunyacaixa) ( „Směrnice 93/13/EHS — Spotřebitelské smlouvy — Smlouva o hypotečním úvěru — Řízení o výkonu rozhodnutí týkajícího se nemovitosti zatížené hypotékou — Pravomoci vnitrostátního soudu rozhodujícího ve věci samé — Zneužívající klauzule — Kritéria pro posouzení“ )

text:
               18.5.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 141/5

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 14. března 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado de lo Mercantil no 3 de Barcelona — Španělsko) — Mohamed Aziz v. Caixa d'Estalvis de Catalunya, Tarragona i Manresa (Catalunyacaixa)
   (Věc C-415/11) (1)

   (Směrnice 93/13/EHS - Spotřebitelské smlouvy - Smlouva o hypotečním úvěru - Řízení o výkonu rozhodnutí týkajícího se nemovitosti zatížené hypotékou - Pravomoci vnitrostátního soudu rozhodujícího ve věci samé - Zneužívající klauzule - Kritéria pro posouzení)
   2013/C 141/07
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Juzgado de lo Mercantil no 3 de Barcelona

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Mohamed Aziz

      Žalovaná: Caixa d'Estalvis de Catalunya, Tarragona i Manresa (Catalunyacaixa)

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Juzgado de lo Mercantil — Výklad bodu 1 písm. e) a q) přílohy směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách [zneužívajících klauzulích] ve spotřebitelských smlouvách (Úř. věst. L 95, s. 29) — Klauzule, jejichž cílem nebo účinkem je uložit spotřebiteli, který nesplnil své povinnosti, nepřiměřeně vysokou náhradu — Smlouva o hypotéčním úvěru — Vnitrostátní procesněprávní předpisy v oblasti vykonávacího řízení týkajícího se majetku, jenž byl zatížen hypotékou nebo byl zastaven, které omezují důvody pro námitky dovolávané osobou, proti níž výkon směřuje

      Výrok

               1)

               Směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách [zneužívajících klauzulích] ve spotřebitelských smlouvách musí být vykládána v tom smyslu, že brání takové právní úpravě členského státu, jako je úprava dotčená v původním řízení, která v rámci řízení o výkonu rozhodnutí týkajícího se nemovitosti zatížené hypotékou nestanoví jako důvod pro podání námitky zneužívající charakter klauzule obsažené ve smlouvě, na základě které byl vydán exekuční titul, a zároveň neumožňuje soudu, jemuž byla předložena věc ve věci samé a který je příslušný posoudit zneužívající charakter takové klauzule, přijmout předběžná opatření, především přerušit takové řízení o výkonu rozhodnutí, v případech, kdy je přijetí takových opatření nezbytné k zajištění plného účinku jeho konečného rozhodnutí.

               2)

               Článek 3 odst. 1 směrnice 93/13 musí být vykládán v tom smyslu, že:

                           pojem „významná nerovnováha“ v neprospěch spotřebitele je třeba posuzovat na základě analýzy vnitrostátních právních předpisů, které by se použily v případě neexistence dohody stran, aby bylo možné posoudit, zda a případně do jaké míry je právní postavení spotřebitele smlouvou zhoršeno ve srovnání s právním postavením, jaké by měl podle platné vnitrostátní právní úpravy. Stejně tak by za tímto účelem mělo být přezkoumáno právní postavení, v jakém se daný spotřebitel nachází s ohledem na prostředky, které má podle vnitrostátních právních předpisů k dispozici pro zabránění dalšímu používání zneužívajících klauzulí;

                           za účelem zodpovězení otázky, zda je způsobena nerovnováha „v rozporu s požadavkem dobré víry“, je třeba ověřit, zda prodávající nebo poskytovatel, který jedná se spotřebitelem poctivě a přiměřeně, mohl rozumně očekávat, že by spotřebitel s předmětnou klauzulí souhlasil v rámci individuálního vyjednávání o obsahu smlouvy.

                     Článek 3 odst. 3 směrnice 93/13 musí být vykládán v tom smyslu, že příloha, na kterou toto ustanovení odkazuje, obsahuje pouze informativní a nevyčerpávající výčet ustanovení, která mohou být prohlášena za zneužívající.

      (1)  Úř. věst. C 331, 12.11.2011.


title: Věc T-290/17: Žaloba podaná dne 16. května 2017 – Stavytskyi v. Rada

text:
               17.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 231/40

         Žaloba podaná dne 16. května 2017 – Stavytskyi v. Rada
   (Věc T-290/17)
   (2017/C 231/49)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Edward Stavytskyi (Belgie) (zástupci: M. J. Grayston, Solicitor, Mes P. Gjørtler, G. Pandey a D. Rovetta, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Rady (SZBP) 2017/381 ze dne 3. března 2017, kterým se mění rozhodnutí 2014/119/SZBP o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci na Ukrajině (Úř. věst. L 58, s. 34), a prováděcí nařízení Rady, (EU) 2017/374 ze dne 3. března 2017, kterým se provádí nařízení (EU) č. 208/2014 o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci na Ukrajině (Úř. věst. L 58, s. 1), v rozsahu, v němž tyto akty ponechávají žalobce na seznamu osob a subjektů, na něž se vztahují omezující opatření;

               —

               uložil Radě náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce čtyři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vychází z toho, že právní předpisy týkající se uvádění osob a subjektů na seznamy osob a subjektů, na něž se vztahují omezující opatření, jsou v rozporu se zásadou proporcionality, neboť umožňují uvedení na seznam pouze na základě toho, že je proti určitému subjektu vedeno trestní řízení, v důsledku čehož byly napadené akty přijaty protiprávně.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z toho, že se Rada dopustila zjevného nesprávného posouzení, neboť se při uvedení jména žalobce na seznam neopírala o dostatečný skutkový základ, za který považovala trestní řízení vedené ukrajinskými orgány proti žalobci z důvodu zneužití veřejných prostředků nebo majetku.

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází z nedostatečného odůvodnění, neboť v napadených aktech Rada uvedla nedostatečné a formulářové odůvodnění, jelikož pouze převzala znění, které je uvedeno v právních předpisech týkající se uvádění osob a subjektů na seznamy osob a subjektů, na něž se vztahují omezující opatření.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z údajně nesprávného právního základu, neboť opatření přijatá Radou nepředstavují ve vztahu k žalobci opatření zahraniční politiky, avšak představují mezinárodní spolupráci v trestním řízení, čímž tedy byla přijata na nesprávném právním základě.


title: Věc C-321/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Krefeld (Německo) dne 4. července 2014 – Colena AG v. Karnevalservice Bastian GmbH

text:
               15.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 315/40

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Krefeld (Německo) dne 4. července 2014 – Colena AG v. Karnevalservice Bastian GmbH
   (Věc C-321/14)
   2014/C 315/64
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Landgericht Krefeld

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Colena AG

      Žalovaná: Karnevalservice Bastian GmbH

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba unijní nařízení o kosmetických přípravcích [nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1223/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o kosmetických přípravcích] (1) vykládat v tom smyslu, že výrobek, na který se toto nařízení nevztahuje, musí přesto splňovat jeho požadavky, a to pouze z důvodu, že na obalu výrobku je uvedeno, že se jedná o „kosmetický oční doplněk podléhající unijní směrnici o kosmetice“?

               2)

               Je třeba unijní nařízení o kosmetických přípravcích [nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1223/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o kosmetických přípravcích] vykládat v tom smyslu, že tzv. kontaktní čočky s motivem bez dioptrií spadají do působnosti unijního nařízení o kosmetických přípravcích?

      (1)  Úř. věst. L 342, s. 59.


title: Věc T-136/15: Žaloba podaná dne 20. března 2015 – Evropaïki Dynamiki v. Parlament

text:
               13.7.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 228/17

         Žaloba podaná dne 20. března 2015 – Evropaïki Dynamiki v. Parlament
   (Věc T-136/15)
   (2015/C 228/20)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atény, Řecko) (zástupci: I. Ampazis a M. Sfyri, advokáti)

      Žalovaný: Evropský parlament

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí místopředsedy Evropského parlamentu ze dne 13. února 2015 (302534), kterým byla zamítnuta potvrzující žádost žalobkyně o přístup k dokumentům Evropského parlamentu týkajícím se všech žádostí týkajících se cen v rámci částí veřejných zakázek č. ITS08 – Poskytování externích služeb v souvislosti s IT 2008S/149-199622 (podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise) a kterým bylo potvrzeno rozhodnutí generálního tajemníka Evropského parlamentu ze dne 18. prosince 2014, a

               —

               uložil Parlamentu náhradu nákladů vynaložených žalobkyní v souvislosti s touto žalobou, a to i v případě, že tato žaloba bude zamítnuta.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že Parlament neprovedl individuální vyhodnocení požadovaných dokumentů a v rozporu s čl. 4 odst. 6 nařízení č. 1049/2001 (1) odmítl i částečný přístup k požadovaným dokumentům.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že odůvodnění poskytnuté Parlamentem v souvislosti s ochranou veřejné bezpečnosti, soukromí jednotlivců nebo obchodních zájmů fyzických nebo právnických osob a řízení týkajícího se přijetí aktů je třeba odmítnout jako zcela neopodstatněné.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, s. 43).


title: Věc C-435/05: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 8. února 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemsko) – Investrand BV v. Staatssecretaris van Financiën (Šestá směrnice o DPH — Článek 17 odst. 2 — Nárok na odpočet — Náklady na poradenské služby obdržené v rámci rozhodčího řízení o určení částky pohledávky, jež je součástí majetku podniku, avšak vznikla dříve, než její majitel získal postavení osoby povinné k DPH)

text:
               14.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/6

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 8. února 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemsko) – Investrand BV v. Staatssecretaris van Financiën
   (Věc C-435/05) (1)

   (Šestá směrnice o DPH - Článek 17 odst. 2 - Nárok na odpočet - Náklady na poradenské služby obdržené v rámci rozhodčího řízení o určení částky pohledávky, jež je součástí majetku podniku, avšak vznikla dříve, než její majitel získal postavení osoby povinné k DPH)
   (2007/C 82/10)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Předkládající soud
   Hoge Raad der Nederlanden
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Investrand BV

      Žalovaný: Staatssecretaris van Financiën
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Hoge Raad der Nederlanden – Výklad čl. 17 odst. 2 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23) – Služby placené osobou povinnou k dani za účelem určení částky pohledávky, která vznikla před získáním postavení osoby povinné k dani – Odpočet daně – Nezbytnost nebo neexistence nezbytnosti přímé a bezprostřední souvislosti mezi službami a její činností jako osoby povinné k dani
   Výrok
   Článek 17 odst. 2 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně je třeba vykládat tak, že náklady na poradenské služby, které osoba povinná k dani využila za účelem určení hodnoty pohledávky, která je součástí jejího majetku a je spojená s prodejem akcií uskutečněným dříve, než se stala osobou povinnou k dani z přidané hodnoty, nemají, při neexistenci skutečností prokazujících, že zmiňované služby mají výlučnou příčinu v hospodářské činnosti osoby povinné k dani ve smyslu uvedené směrnice, přímou a bezprostřední souvislost s touto činností, a v důsledku toho nezakládají nárok na odpočet daně z přidané hodnoty, kterou byly zatíženy.

      (1)  Úř. věst. C 74, 25.3.2006.


title: Věc C-369/06: Žaloba podaná dne 8. září 2006 – Komise Evropských společenství v. Rakouská republika

text:
               28.10.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 261/15

         Žaloba podaná dne 8. září 2006 – Komise Evropských společenství v. Rakouská republika
   (Věc C-369/06)
   (2006/C 261/27)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: T. Scharf a K. Gross, zmocněnci)

      Žalovaná: Rakouská republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Rakouská republika tím, že neprovedla směrnici Komise 2000/52/ES ze dne 26. července 2000, kterou se mění směrnice 80/723/EHS o zprůhlednění finančních vztahů mezi členskými státy a veřejnými podniky (1), nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají jak z článku 2 směrnice, tak z čl. 249 odst. 3 ES.

               —

               uložit Rakouské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta k provedení směrnice uplynula dne 31. července 2001.

      (1)  Úř. věst. L 193, s. 75; Zvl. vyd. 08/02, s. 11.


title: Věc T-282/07: Žaloba podaná dne 24. července 2007 – Tailor v. OHIM (Gesäßtasche links)

text:
               6.10.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 235/15

         Žaloba podaná dne 24. července 2007 – Tailor v. OHIM (Gesäßtasche links)
   (Věc T-282/07)
   (2007/C 235/28)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Tom Tailor GmbH (Hamburk, Německo) (zástupci: S. O. Gillert, K. Vanden Bossche a F. Schiwek, Rechtsanwälte)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 15. května 2007 (věc R 669/2006-1);

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka „Gesäßtasche links“ pro výrobky zařazené do třídy 25 (přihláška č. 4 287 751).

      Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí přihlášky.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (1), jelikož přihlášená obrazová ochranná známka vykazuje dostatečnou rozlišovací způsobilost.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1994, L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).


title: Věc C-503/06: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 15. května 2008 – Komise Evropských společenství v. Italská republika (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 79/409/EHS — Ochrana volně žijících ptáků — Výjimky z režimu ochrany volně žijících ptáků — Region Ligurie)

text:
               5.7.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/8

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 15. května 2008 – Komise Evropských společenství v. Italská republika
   (Věc C-503/06) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 79/409/EHS - Ochrana volně žijících ptáků - Výjimky z režimu ochrany volně žijících ptáků - Region Ligurie)
   (2008/C 171/13)
   Jednací jazyk: italština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupce: D. Recchia, zmocněnec)

      Žalovaná: Italská republika (zástupci: I. Braguglia, zmocněnec, a G. Fiengo, advokát)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Přijetí a uplatňování právního předpisu týkajícího se povolení výjimek z režimu ochrany volně žijících ptáků regionem Ligurie v rozporu s podmínkami stanovenými v článku 9 směrnice Rady 79/409/EHS ze dne 2. dubna 1979 o ochraně volně žijících ptáků (Úř. věst. L 103, s. 1; Zvl. vyd. 15/01, s. 98)
   Výrok

               1)

               Tím, že region Ligurie přijal a uplatňoval právní předpis týkající se povolení výjimek z režimu ochrany volně žijících ptáků, který je v rozporu s podmínkami stanovenými v článku 9 směrnice 79/409/EHS ze dne 2. dubna 1979 o ochraně volně žijících ptáků, nesplnila Italská republika povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 9 této směrnice.

               2)

               Italské republice se ukládá náhrada nákladů řízení, včetně nákladů vztahujících se k řízení o předběžném opatření.

      (1)  Úř. věst. C 82, 14.4.2007.


title: Věc T-335/11: Žaloba podaná dne 23. června 2011 — Bulharsko v. Komise

text:
               12.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 331/22

         Žaloba podaná dne 23. června 2011 — Bulharsko v. Komise
   (Věc T-335/11)
   2011/C 331/45
   Jednací jazyk: bulharština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Bulharská republika (zástupci: Cvetko Ivanov a Elina Petranova)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět

   Návrh na zrušení prováděcího rozhodnutí Komise ze dne 15. dubna 2011 o vyloučení některých výdajů uskutečněných členskými státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF), v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) z financování Evropské unie (oznámené pod číslem K(2011) 2517)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil prováděcí rozhodnutí Komise ze dne 15. dubna 2011 o vyloučení některých výdajů uskutečněných členskými státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF), v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) z financování Evropské unie (oznámené pod číslem K(2011) 2517 (1)) v rozsahu, v němž se týká Bulharské republiky, nebo, podpůrně,

               —

               snížení úpravy ve výši 10 % použité na výdaje z titulu režimu jednotné platby na plochu v rámci EZOZF na 5 %, jakož i opravy ve výši 10 % v rámci EZFR, osa 2 („zlepšení životního prostředí a venkova“) programu rozvoje venkova na 5 %, a

               —

               uložit Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby žalobkyně předkládá čtyři žalobní důvody.
   1)   První žalobní důvod, vycházející z porušení článku 31 nařízení (ES) č. 1290/2005
       (2)

               —

               zaprvé, Bulharská republika tvrdí, že Komise neprokázala porušení právní úpravy Unie Bulharskem. Komise v napadeném rozhodnutí navrhla finanční opravy ve výši 10 % pro výdaje v režimu jednotné platby na plochu a osy 2 („zlepšení životního prostředí a venkova“) z programu rozvoje venkova, z důvodu údajných nedostatků ve fungování LPIS/GIS majících za důsledek nemožnost provádění klíčové kontroly, jejíž nemožnost dosvědčují závažná narušení systému kontroly, jež měla za následek významné riziko ztrát pro fondy. Oprava ve výši 5 % byla rovněž navržena pro příplatky k přímým platbám z důvodu uvedených nedostatků ve fungování LPIS/GIS. Žalobkyně předložila řadu údajů a skutkových okolností, které dosvědčují, že se uskutečňovaly tyto správní křížové kontroly a návštěvy na místě, což popírá tvrzení Komise;

               —

               zadruhé, žalobkyně tvrdí, že pokud jde o částky vyloučené z financování, Komise správně nevyhodnotila ani povahu, ani závažnost porušení použitelných právních předpisů. V tomto kontextu žalobkyně tvrdí, že prováděla ještě hlubší klíčové kontroly, než jsou kontroly požadované relevantní právní úpravou a že závěr Komise, pokud jde o neprovádění takové kontroly, neodráží skutečný stav systému kontroly v Bulharské republice;

               —

               zatřetí žalobkyně tvrdí, že riziko vzniku škody na rozpočtu Unie nebylo správně posouzeno. Uvádí tvrzení, podle kterého Komise pochybila, pokud jde o finanční důsledky na právní úpravu Unie, když se opírala o konečnou zprávu dohodovacího orgánu ve věci 10/BG/442, kde je výslovně uvedeno, že bulharské orgány kontrolovaly trvalé pastviny na místě ve 100 % případů.

         2)   Druhý žalobní důvod, vycházející z porušení zásady proporcionality

               —

               podle žalobkyně, která se opírá o čl. 31 odst. 2 nařízení č. 1290/2005, jakož i o požadavek Tribunálu, aby výše opravy byla jasně spojena s případným poškozením Unie, musí být procentní sazba finanční opravy proporcionální ke zjištěným nesrovnalostem a riziku pro rozpočet Unie. Opravy stanovené v projednávané věci překračují meze toho, co je vhodné a nezbytné pro dosažení cílů sledovaných kontrolou, což je důvod, pro který musí být sníženy.

         3)   Třetí žalobní důvod, vycházející z porušení zásady právní jistoty

               —

               žalobkyně tvrdí, že Komise porušila zásadu právní jistoty z důvodu nerespektování obecných pokynů, které sama stanovila v dokumentu VI/5530/97 (3). S ohledem na skutečnost, že bulharské orgány klíčovou kontrolu prováděly, Komise měla stanovit, na základě uvedeného dokumentu, finanční opravy ve výši 5 % a nikoliv 10 % pro výdaje z titulu jednotné platby na plochu a osy 2 („zlepšení životního prostředí a venkova“) z programu rozvoje venkova;

               —

               žalobkyně mimoto zastává názor, že ustanovení, kterých se dovolává Komise za účelem uvedení tří pravidel, o kterých tvrdí, že nebyla Bulharskou republikou dodržena, stanoví členským státům některé povinnosti, které se liší od povinností, které jsou uvedeny v oficiálním sdělení. Nejenže dvě ze tří uvedených pravidel nejsou výslovně stanovena v relevantních předpisech, ale navíc neexistují hodnotící kritéria definovaná k jejich provedení. Pokud jde o třetí pravidlo, hodnotící kritéria definovaná ohledně jeho provedení rovněž chybí. Bulharská republika tvrdí, že splnila požadavky článku 26 nařízení č. 796/2004 (4).

         4)   Čtvrtý důvod vycházející z porušení čl. 296 odst. 2 SFEU

               —

               napadené rozhodnutí má za účinek vyloučení výdajů uskutečněných Bulharskou republikou ve výši 24 543 106,87 eur z financování Evropské unie. Podle žalobkyně, jelikož jí přijaté rozhodnutí působí újmu, představuje pro ni získání řádně odůvodněného vysvětlení Evropské komise, pokud jde o důvody uložení finančních oprav, významný zájem. Žalobkyně tvrdí, že Komise neuvedla dostatečně jasně a jednoznačně důvody uložení finančních oprav a že tak stran žalobkyně nesplnila svou povinnost odůvodnit napadené rozhodnutí.

      (1)  Úř. věst. L 102, s 33.

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 1290/2005 ze dne 21. června 2005 o financování společné zemědělské politiky (Úř. věst. L 209, s. 1).

      (3)  Dokument Komise č. VI/5530/97 ze dne 23. prosince 1997„Obecné pokyny týkající se výpočtu finančních důsledků při přípravě rozhodnutí o auditu účtů záruční sekce EZOZF“.

      (4)  Nařízení Komise (ES) č. 796/2004 ze dne 21. dubna 2004, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro podmíněnost, odlišení a integrovaný administrativní a kontrolní systém podle nařízení Rady (ES) č. 1782/2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce (Úř. věst. L 141, s. 18; Zvl. vyd. 03/44, s. 243).


title: Věc C-322/07 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 12. července 2007 Papierfabrik August Koehler AG proti rozsudku Soudu prvního stupně (pátého senátu) vydanému dne 26. dubna 2007 ve spojených věcech T-109/02 (Bolloré v. Komise), T-118/02 (Arjo Wiggins Appleton v. Komise), T-122/02 (Mitsubishi HiTec Paper Bielefeld v. Komise), T-125/02 (Papierfabrik August Koehler v. Komise), T-126/02 (M-real Zanders v. Komise), T-128/02 (Papeteries Mougeot v. Komise), T-129/02 (Torraspapel v. Komise), T-132/02 (Distribuidora Vizcaína de Papeles v. Komise) a T-136/02 (Papelera Guipuzcoana de Zicuñaga v. Komise)

text:
               22.9.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 223/5

         Kasační opravný prostředek podaný dne 12. července 2007 Papierfabrik August Koehler AG proti rozsudku Soudu prvního stupně (pátého senátu) vydanému dne 26. dubna 2007 ve spojených věcech T-109/02 (Bolloré v. Komise), T-118/02 (Arjo Wiggins Appleton v. Komise), T-122/02 (Mitsubishi HiTec Paper Bielefeld v. Komise), T-125/02 (Papierfabrik August Koehler v. Komise), T-126/02 (M-real Zanders v. Komise), T-128/02 (Papeteries Mougeot v. Komise), T-129/02 (Torraspapel v. Komise), T-132/02 (Distribuidora Vizcaína de Papeles v. Komise) a T-136/02 (Papelera Guipuzcoana de Zicuñaga v. Komise)
   (Věc C-322/07 P)
   (2007/C 223/05)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Papierfabrik August Koehler AG (zástupci: I. Brinker, S. Hirsbrunner, advokáti, J. Schwarze, univerzitní profesor)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozsudek Soudu (pátého senátu) ze dne 26. dubna 2007 (věc T-125/02) v části, ve které postihuje navrhovatelku;

               —

               zrušit rozhodnutí Komise 2004/337/ES ze dne 20. prosince 2001 ohledně postupu podle článku 81 Smlouvy o ES a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/E-1/36.212 – Samopropisovací papír) (1) v části, ve které postihuje navrhovatelku;
               podpůrně: snížit pokutu udělenou navrhovatelce v článku 3 rozhodnutí;

               —

               podpůrně k návrhu podle bodu 2: vrátit věc k rozhodnutí v souladu s právním názorem vyjádřeným v rozsudku Soudního dvora Soudu;

               —

               v každém případě uložit Komisi náhradu nákladů navrhovatelky v řízeních před Soudem a Soudním dvorem.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Navrhovatelka uplatňuje následující důvody: Způsob stanovení pokuty Soudem porušuje zásadu rovného zacházení, jakož i zásadu proporcionality. Navrhovatelka uplatňuje porušení hmotného práva Společenství. Soud vycházel z nesprávného předpokladu, že není důležité, že navrhovatelka je rodinným podnikem a v porovnaní s ostatními podniky nemá přímý přístup na kapitálové trhy. Namísto toho Soud nesprávně poukázal na skutečnost, že se podnik nemůže dovolávat porušení práva ve prospěch jiných podniků. Tento argument ovšem navrhovatelka vůbec neuplatňovala. Soud přiměřeně neposoudil strukturální rozdíly mezi navrhovatelkou a ostatními podniky, kterým je vytýkáno protiprávní jednání. Tím porušil zásadu rovného zacházení a proporcionality.
   Soud mimoto nesprávně vycházel z předpokladu, že navrhovatelka se v období před říjnem 1993 podílela na protiprávním jednání. V této souvislosti Soud nedostatečně vyhodnotil důkazy, rozporuplně je posoudil a zfalšoval a porušil presumpci neviny a práva obhajoby navrhovatelky. Navrhovatelka dále uplatňuje existenci procesní vady. Závěry, kterými Soud odůvodňuje, že oficiální schůzky sdružení AEMCP v období mezi lednem 1992 a září 1993 sloužily jako rámec celoevropské dohody o cenách, jsou nedostatečné a rozporné. Soud se dopustil dalších právních pochybení, když vycházel ze skutečnosti, že se navrhovatelka účastnila neoficiálních schůzek, na kterých se projednávaly ceny na vnitrostátní úrovni.

      (1)  Úř. věst. 2004, L 115, s. 1.


title: Věc C-341/12 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 17. července 2012 společností Mizuno KK proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 8. května 2012 ve věci T-101/11, Mizuno KK v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

text:
               22.9.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 287/25

         Kasační opravný prostředek podaný dne 17. července 2012 společností Mizuno KK proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 8. května 2012 ve věci T-101/11, Mizuno KK v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc C-341/12 P)
   2012/C 287/48
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Mizuno KK (zástupci: T. Wessing, T. Raab a H. Lauf, advokáti)

      Další účastník řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozsudek Tribunálu ze dne 8. května 2012 ve věci T-101/11, jakož i rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 15. prosince 2010 ve věci R 0821/2010-1;

               —

               uložit dalšímu účastníku řízení náhradu nákladů řízení v prvním stupni, jakož i nákladů odvolacího řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Tento kasační opravný prostředek směřuje proti rozsudku Tribunálu ze dne 8. května 2012 ve věci T-101/11, kterým Tribunál zamítl žalobu navrhovatelky proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 15. prosince 2010 (věc R 0821/2010-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Golfino AG a Mizuno KK.
   Navrhovatelka opírá svůj kasační opravný prostředek v podstatě o tyto důvody:

               Konstatování Tribunálu týkající se oblasti ochrany a rozlišovací způsobilosti již existující obrazové ochranné známky sestávající z písmene „G“ a symbolu „+“ jsou údajně chybná. Tribunál údajně nesprávně vycházel z toho, že kombinace těchto dvou prvků nemá žádný význam.

               Vycházeje z toho údajně Tribunál nesprávně konstatoval nebezpečí záměny mezi existující obrazovou ochrannou známkou a obrazovou ochrannou známkou přihlašovanou navrhovatelkou sestávající z písmene „G“ a symbolu „+“, jakož i ze symbolu ve tvaru šípu, tím, že se při posuzování podobnosti znaků neřídil celkovým dojmem obou ochranných známek, nýbrž jejich jednotlivými prvky.

               Tribunál údajně přitom nesprávně předpokládal, že podobnost písmene „G“ obsaženého v obou obrazových ochranných známkách je závažnější než jejich zbylé a rozdílné prvky. Tribunál však podle navrhovatelky při správném posouzení neměl vycházet z izolovaného písmene „G“, nýbrž pouze z celkové symboliky.

               Údajně je sice pravdou, že obě sporné ochranné známky sestávají z fonému/g/, jejich těžiště však jednoznačně spočívá v jejich grafické a nikoli fonetické podobě. Nebezpečí záměny mezi oběma ochrannými známkami tak údajně není pozorovatelné.


title: Věc C-226/07: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 17. července 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Düsseldorf – Německo) – Flughafen Köln/Bonn GmbH v. Hauptzollamt Köln (Směrnice 2003/96/ES — Rámcové předpisy Společenství o zdanění energetických produktů a elektřiny — Článek 14 odst. 1 písm. a) — Osvobození energetických produktů používaných k výrobě elektřiny od daně — Možnost zdanění z důvodu ochrany životního prostředí — Přímý účinek osvobození od daně)

text:
               30.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 223/15

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 17. července 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Düsseldorf – Německo) – Flughafen Köln/Bonn GmbH v. Hauptzollamt Köln
   (Věc C-226/07) (1)

   (Směrnice 2003/96/ES - Rámcové předpisy Společenství o zdanění energetických produktů a elektřiny - Článek 14 odst. 1 písm. a) - Osvobození energetických produktů používaných k výrobě elektřiny od daně - Možnost zdanění z důvodu ochrany životního prostředí - Přímý účinek osvobození od daně)
   (2008/C 223/23)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Finanzgericht Düsseldorf
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Flughafen Köln/Bonn GmbH

      Žalovaný: Hauptzollamt Köln
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Finanzgericht Düsseldorf – Výklad čl. 14 odst. 1 písm. a) směrnice Rady 2003/96/ES ze dne 27. října 2003, kterou se mění struktura rámcových předpisů Společenství o zdanění energetických produktů a elektřiny (Úř. věst. L 283, s. 51) – Přímý účinek – Vnitrostátní právní úprava, která nestanoví osvobození od daně z plynového oleje používaného k výrobě elektřiny
   Výrok
   Článek 14 odst. 1 písm. a) směrnice Rady 2003/96/ES ze dne 27. října 2003, kterou se mění struktura rámcových předpisů Společenství o zdanění energetických produktů a elektřiny, v rozsahu, ve kterém stanoví osvobození energetických produktů používaných k výrobě elektřiny od daně stanovené touto směrnicí, má přímý účinek v tom smyslu, že se ho může dovolávat jednotlivec před vnitrostátními soudy – pokud jde o období, během kterého dotyčný členský stát nesplnil povinnost provést ve stanovené lhůtě tuto směrnici do svého vnitrostátního práva – v rámci takového sporu, jakým je spor v původním řízení, s vnitrostátními celními orgány tohoto státu, aby zabránil použití vnitrostátní právní úpravy, která je s tímto ustanovením neslučitelná, a tak získal zpět daň, která je s ním v rozporu.

      (1)  Úř. věst. C 155, 7.7.2007.


title: Věc T-506/04: Žaloba podaná dne 31. prosince 2004 proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) SUCCESS-MARKETING Unternehmensberatungsgesellschaft m.b.H.

text:
               6.8.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 193/28

         Žaloba podaná dne 31. prosince 2004 proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) SUCCESS-MARKETING Unternehmensberatungsgesellschaft m.b.H.
   (Věc T-506/04)
   (2005/C 193/47)
   Jazyk, ve kterém byla sepsána žaloba: němčina
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 31. prosince 2004 žaloba směřující proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) podaná SUCCESS-MARKETING Unternehmensberatungsgesellschaft m.b.H., se sídlem v Linci (Rakousko).
   Žalobkyně je zastoupena G. Secklehnerem a C. Ofnerem s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Druhým účastníkem řízení před odvolacím senátem byla CHIPITA INTERNATIONAL S.A. INTERNATIONAL DIVISION, se sídlem v Aténách.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 15. října 2004 (věc R 39/2004-2

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

               Ochranná známka, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti:

               Slovní ochranná známka PAN SPEZIALITÄTEN pro výrobky třídy 30 (hotová směs pro pečení chleba, koláčů, žemlí, croissantů, pizzy …) – ochranná známka Společenství 382 374

               Majitel ochranné známky Společenství

               CHIPITA INTERNATIONAL S.A. INTERNATIONAL DIVISION

               Účastník řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství:

               Žalobkyně

               Rozhodnutí zrušovacího oddělení:

               Zamítnutí návrhu na prohlášení neplatnosti.

               Rozhodnutí odvolacího senátu:

               Zamítnutí odvolání.

               Žalobní důvody:

                           —

                           – Zapsaná ochranná známka postrádá rozlišovací způsobilost podle čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 40/94.

                           —

                           Ochranná známka je popisná, a tudíž nezpůsobilá ochrany podle čl. 7 odst. 1 písm. c) uvedeného nařízení ve vztahu k takovému zboží, jež obsahuje obilniny, respektive je vyrobeno z výrobků z obilnin. Pro takové zboží, které neobsahuje žádné obilniny, respektive není vyrobeno z výrobků z obilnin, je ochranná známka v souladu s čl. 7 odst. 1 písm. g) nařízení klamavá.


title: Věc T-231/14 P: Rozsudek Tribunálu ze dne 16. září 2015 – EMA v. Drakeford „Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Dočasní zaměstnanci — Smlouva na dobu určitou — Rozhodnutí o neprodloužení — Článek 8 první pododstavec PŘOZ — Překvalifikování smlouvy na dobu určitou na smlouvu na dobu neurčitou — Soudní přezkum v plné jurisdikci“

text:
               3.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 363/37

         Rozsudek Tribunálu ze dne 16. září 2015 – EMA v. Drakeford
   (Věc T-231/14 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Dočasní zaměstnanci - Smlouva na dobu určitou - Rozhodnutí o neprodloužení - Článek 8 první pododstavec PŘOZ - Překvalifikování smlouvy na dobu určitou na smlouvu na dobu neurčitou - Soudní přezkum v plné jurisdikci“)
   (2015/C 363/45)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská agentura pro léčivé přípravky (EMA) (zástupci: T. Jabłoński a N. Rampal Olmedo, zmocněnci, ve spolupráci s D. Waelbroeckem a A. Duron, advokáty)

      Další účastník řízení: David Drakeford (Dublin, Irsko) (zástupci: S. Orlandi a T. Martin, advokáti)

      Vedlejší účastníci podporující žalobkyni: Evropská komise (zástupci: J. Currall a G. Gattinara, zmocněnci); Evropská agentura pro chemické látky (ECHA) (zástupci: M. Heikkilä a E. Maurage, zmocněnci); Evropská agentura pro řízení operativní spolupráce na vnějších hranicích členských států Evropské unie (Frontex) (zástupci: H. Caniard a V. Peres de Almeida, zmocněnci); Evropský úřad pro bezpečnost potravin (EFSA) (zástupci: D. Detken, S. Gabbi a C. Pintado, zmocněnci); jakož i Evropské centrum pro prevenci a kontrolu nemocí (ECDC) (zástupkyně: J. Mannheim a A. Daume, zmocněnkyně)

      Předmět

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (třetího senátu) ze dne 5. února 2014, Drakeford v. EMA (F-29/13, Sb. VS, EU:F:2014:10), a směřující ke zrušení tohoto rozsudku.

      Výrok

               1)

               Rozsudek Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (třetího senátu) ze dne 5. února 2014, Drakeford v. EMA (F-29/13, EU:F:2014:10), se zrušuje v rozsahu, v němž Soud pro veřejnou službu využil v tomto rozsudku své pravomoci soudního přezkumu v plné jurisdikci ve sporech majetkoprávní povahy pro období následující po jeho vyhlášení.

               2)

               Kasační opravný prostředek se ve zbývající části zamítá.

               3)

               Věc se vrací Soudu pro veřejnou službu.

               4)

               O nákladech řízení vynaložených Davidem Drakefordem a Evropskou agenturou pro léčivé přípravky (EMA) bude rozhodnuto později.

               5)

               Evropská komise, Evropská agentura pro chemické látky (ECHA), Evropská agentura pro řízení operativní spolupráce na vnějších hranicích členských států Evropské unie (Frontex), Evropský úřad pro bezpečnost potravin (EFSA), jakož i Evropské centrum pro prevenci a kontrolu nemocí (ECDC) ponesou vlastní náklady tohoto řízení.

      (1)  Úř. věst. C 202, 30.6.2014.