title: Věc C-47/14: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 10. září 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemsko) – Holterman Ferho Exploitatie BV, Ferho Bewehrungsstahl GmbH, Ferho Vechta GmbH, Ferho Frankfurt GmbH v. Friedrich Leopold Freiherr Spies von Büllesheim „Řízení o předběžné otázce — Soudní spolupráce v občanských věcech — Příslušnost a výkon soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech — Nařízení (ES) č. 44/2001 — Článek 5 bod 1 — Příslušnost ve věcech smluvních závazků — Článek 5 bod 3 — Příslušnost ve věcech týkajících se protiprávního jednání — Články 18 až 21 — Individuální pracovní smlouvy — Smlouva ředitele společnosti — Vypovězení smlouvy — Důvody — Neuspokojivý výkon funkce a protiprávní jednání — Určovací žaloba a žaloba na náhradu škody — Pojem ‚individuální pracovní smlouva‘“

text:
               3.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 363/8

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 10. září 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemsko) – Holterman Ferho Exploitatie BV, Ferho Bewehrungsstahl GmbH, Ferho Vechta GmbH, Ferho Frankfurt GmbH v. Friedrich Leopold Freiherr Spies von Büllesheim
   (Věc C-47/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Soudní spolupráce v občanských věcech - Příslušnost a výkon soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech - Nařízení (ES) č. 44/2001 - Článek 5 bod 1 - Příslušnost ve věcech smluvních závazků - Článek 5 bod 3 - Příslušnost ve věcech týkajících se protiprávního jednání - Články 18 až 21 - Individuální pracovní smlouvy - Smlouva ředitele společnosti - Vypovězení smlouvy - Důvody - Neuspokojivý výkon funkce a protiprávní jednání - Určovací žaloba a žaloba na náhradu škody - Pojem ‚individuální pracovní smlouva‘“)
   (2015/C 363/10)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hoge Raad der Nederlanden

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Holterman Ferho Exploitatie BV, Ferho Bewehrungsstahl GmbH, Ferho Vechta GmbH, Ferho Frankfurt GmbH

      Žalovaný: Friedrich Leopold Freiherr Spies von Büllesheim

      Výrok

               1)

               Ustanovení kapitoly II oddílu 5 (články 18 až 21) nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech musí být vykládána tak, že v takové situaci, jako je situace, o kterou se jedná ve věci v původním řízení, kdy společnost žaluje osobu, která vykonávala funkce ředitele a jednatele uvedené společnosti, s cílem dosáhnout konstatování pochybení, kterých se dotčená osoba dopustila při výkonu funkcí, a získat náhradu škody, brání použití čl. 5 bodů 1 a 3 uvedeného nařízení, za podmínky, že uvedená osoba jakožto ředitel a jednatel vykonávala po určitou dobu ve prospěch uvedené společnosti a pod jejím vedením činnosti, za které protihodnotou pobírala odměnu, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu.

               2)

               Článek 5 bod 1 nařízení č. 44/2001 musí být vykládán v tom smyslu, že žaloba společnosti proti jejímu bývalému řediteli z důvodu údajného neplnění povinností, které mu ukládalo práva obchodních korporací, spadá pod pojem „nároky ze smlouvy“. V případě neexistence jakéhokoli odchylného ustanovení ve stanovách společnosti nebo jiném dokumentu, je věcí předkládajícího soudu, aby určil místo, kde jednatel skutečně převážně vykonával činnost na základě smlouvy, za podmínky, že poskytování služeb na uvedeném místě nebylo v rozporu s vůlí smluvních stran, která vyplývá z toho, co mezi sebou sjednaly.

               3)

               Za takových okolností, jako jsou okolnosti, jež jsou dány v původním řízení, kdy společnost žaluje svého bývalého jednatele z důvodu údajného protiprávního jednání, musí být čl. 5 bod 3 nařízení č. 44/2001 vykládán v tom smyslu, že tato žaloba spadá do oblasti deliktní odpovědnosti, jestliže vytýkané jednání nelze považovat za neplnění povinností jednatele plynoucích z práva obchodních korporací, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu. Tomu také přísluší na základě skutkových okolností věci určit nejužší spojení mezi příčinnou událostí, která vedla ke vzniku škody, a místem vzniku škody.

      (1)  Úř. věst. C 102, 7.4.2014.


title: Věc T-554/11: Usnesení Tribunálu ze dne 1. října 2013 — Evropaïki Dynamiki v. Komise ( „Žaloba na neplatnost — Financování některých projektů v Tunisku Evropskou unií v rámci programu EuropeAid — Rozvoj integrovaného informačního systému pro tuniské soudnictví — Vymáhání pohledávek, které má Tunisko vůči třetí osobě, Komisí — Oznámení o dluhu — Akty neoddělitelné od smlouvy — Akt, který nelze napadnout žalobou — Nepřípustnost“ )

text:
               23.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 344/55

         Usnesení Tribunálu ze dne 1. října 2013 — Evropaïki Dynamiki v. Komise
   (Věc T-554/11) (1)

   (Žaloba na neplatnost - Financování některých projektů v Tunisku Evropskou unií v rámci programu EuropeAid - Rozvoj integrovaného informačního systému pro tuniské soudnictví - Vymáhání pohledávek, které má Tunisko vůči třetí osobě, Komisí - Oznámení o dluhu - Akty neoddělitelné od smlouvy - Akt, který nelze napadnout žalobou - Nepřípustnost)
   2013/C 344/98
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atény, Řecko) (zástupci: N. Korogiannakis, M. Dermitzakis a N. Theologou, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Bordes a S. Bartelt, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí, kterým Komise odmítla uhradit údajně dlužné částky a vyžadovala vrácení částky ve výši 281 270,00 eur, jež byla vyplacena v rámci plnění smlouvy EuropeAid/124378/D/SER/TN (č. 2007/145-464), a které bylo žalobkyni oznámeno dopisem ze dne 8. srpna 2011 (C&F/2011/D/001101), jakož i zrušení oznámení o dluhu č. 3241108036, které žalobkyně obdržela dne 17. srpna 2011, a všech souvisejících rozhodnutí Komise.

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 370, 17.12.2011.


               10.12.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 315/20

         (2005/C 315/37)
   Poslední publikace Soudního dvora v Úředním věstníku Evropské unie

         Úř. věst. C 296, 26.11.2005

   Dřívější publikace

      Úř. věst. C 281, 12.11.2005

      Úř. věst. C 271, 29.10.2005

      Úř. věst. C 257, 15.10.2005

      Úř. věst. C 243, 1.10.2005

      Úř. věst. C 229, 17.9.2005

      Úř. věst. C 217, 3.9.2005

   Tyto texty jsou k dispozici na adrese:

               EUR-Lex: http://europa.eu.int/eur-lex

               CELEX: http://europa.eu.int/celex


title: Věc C-414/05: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 10. října 2006 – Komise Evropských společenství v. Francouzská republika

text:
               2.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 294/36

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 10. října 2006 – Komise Evropských společenství v. Francouzská republika
   (Věc C-414/05) (1)

   (2006/C 294/65)

      Jednací jazyk: francouzština

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 10, 14.1.2006.


title: Věc T-203/10: Žaloba podaná dne 30. dubna 2010 — Stichting Woonpunt a další v. Komise

text:
               3.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 179/51

         Žaloba podaná dne 30. dubna 2010 — Stichting Woonpunt a další v. Komise
   (Věc T-203/10)
   2010/C 179/87
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Stichting Woonpunt (Beek, Nizozemsko), Stichting Com.wonen (Rotterdam, Nizozemsko), Woningstichting Haag Wonen (Haag, Nizozemsko), Stichting Woonbedrijf SWS.Hhvl (Eindhoven, Nizozemsko) (zástupci: E. Henny, T. Ottervanger a P. Glazener, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání žalobkyň

               —

               zrušit rozhodnutí Komise ve vztahu ke stávající státní podpoře podle článku 263 SFEU;

               —

               zrušit rozhodnutí Komise ve vztahu ke státní podpoře podle článku 263 SFEU;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobkyně navrhují zrušit rozhodnutí Komise K(2009) 9963 v konečném znění ze dne 15. prosince 2009 týkající se státní podpory E 2/2005 a N 642/2009 (Nizozemsko) — Stávající podpora a zvláštní podpora projektů pro podniky zabývající se bytovou výstavbou.
   Žalobkyně zakládají svou žalobu na osmi důvodech. Žalobní důvody a podstatné argumenty jsou stejné jako ve věci T-202/10, Stichting Woonlinie a další v. Komise.
   Na podporu svého druhé návrhu uvádí žalobkyně tři další důvody.
   Zaprvé, Komise porušila články 107 a 108 SFEU, jakož i nařízení č. 659/1999 (1) tím, že nahlížela na státní podporu na projekty pro zchátralé čtvrti jako část stávajícího režimu státní podpory a uložila závazně podmínky, aniž by se řídila nařízením č. 659/1999.
   Zadruhé žalobkyně tvrdí, že Komise neprávem vycházela z toho, že čtvrté kritérium rozsudku Altmark (2) není splněno, protože podniky zabývající se bytovou výstavbou nebyly vybrány prostřednictvím zadání veřejné zakázky. Komise měla pouze zkoumat, zda opatření nevede k nehospodárnosti.
   Zatřetí žalobkyně uvádí, že Komise měla přezkoumat, zda za službu veřejného zájmu existovala nadměrná náhrada.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (Úř. věst. L 83, s. 1; Zvl. vyd. 08/01, s. 339).

      (2)  Rozsudek Soudního dvora ze dne 24. července 2003, Altmark Trans (C-280/00, Recueil, s. I-7747).


title: Věc T-586/08: Rozsudek Tribunálu ze dne 29. dubna 2010 — Kerma v. OHIM (BIOPIETRA) ( „Ochranná známka Společenství — Přihláška slovní ochranné známky Společenství BIOPIETRA — Absolutní důvod pro zamítnutí — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (po změně čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)“ )

text:
               19.6.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 161/40

      Rozsudek Tribunálu ze dne 29. dubna 2010 — Kerma v. OHIM (BIOPIETRA)
      (Věc T-586/08) (1)

      („Ochranná známka Společenství - Přihláška slovní ochranné známky Společenství BIOPIETRA - Absolutní důvod pro zamítnutí - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (po změně čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)“)
      (2010/C 161/62)
      Jednací jazyk: italština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Kerma SpA (Raffa di Puegnago sul Garda, Itálie) (zástupce: A. Manzoni, advokát)

         Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (zástupce: O. Montalto, zmocněnec)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 16. října 2008 (věc R 889/2008-1) týkajícímu se přihlášky k zápisu slovního označení BIOPIETRA jako ochranné známky Společenství

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti Kerma SpA se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 55, 7.3.2009.


title: Věc T-475/07: Rozsudek Tribunálu ze dne 9. září 2011 — Dow AgroSciences a další v. Komise ( Přípravky na ochranu rostlin — Účinná látka trifluralin — Nezařazení do přílohy I směrnice 91/414/EHS — Žaloba na neplatnost — Postup hodnocení — Nová studie a doplňková studie — Lhůty — Pojmy riziko a  nebezpečí — Zjevně nesprávné posouzení — Návrh zprávy o přezkoumání — Návrh směrnice nebo návrh rozhodnutí — Lhůty — Důsledky případného nedodržení — Legitimní očekávání — Zásada proporcionality — Rozhodnutí 1999/468/ES, tzv. o komitologii — Nařízení (ES) č. 50/2004 — Článek 3 odstavec 3 — Námitka protiprávnosti )

text:
               22.10.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 311/35

         Rozsudek Tribunálu ze dne 9. září 2011 — Dow AgroSciences a další v. Komise
   (Věc T-475/07) (1)

   (Přípravky na ochranu rostlin - Účinná látka trifluralin - Nezařazení do přílohy I směrnice 91/414/EHS - Žaloba na neplatnost - Postup hodnocení - Nová studie a doplňková studie - Lhůty - Pojmy „riziko“ a „nebezpečí“ - Zjevně nesprávné posouzení - Návrh zprávy o přezkoumání - Návrh směrnice nebo návrh rozhodnutí - Lhůty - Důsledky případného nedodržení - Legitimní očekávání - Zásada proporcionality - Rozhodnutí 1999/468/ES, tzv. „o komitologii“ - Nařízení (ES) č. 50/2004 - Článek 3 odstavec 3 - Námitka protiprávnosti)
   2011/C 311/61
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Dow AgroSciences Ltd (Hitchin, Spojené království) a 20 dalších žalobkyň, jejichž názvy jsou uvedeny v příloze rozsudku (zástupci: C. Mereu a K. Van Maldegem, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: L. Parpala a B. Doherty, zmocněnci, ve spolupráci s J. Stuyckem, advokátem)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2007/629/ES ze dne 20. září 2007, o nezařazení trifluralinu do přílohy I směrnice Rady 91/414/EHS a o odnětí povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících tuto látku (Úř. věst. L 255, s. 42)

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnost Dow AgroSciences Ltd a 20 dalších žalobkyň, jejichž názvy jsou uvedeny v příloze, ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 51, 23.2.2008.


title: Věc C-339/07: Rozsudek Soudního dvora (prního senátu) ze dne 12. února 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof – Německo) – advokát Christopher Seagon jako správce v úpadkovém řízení na majetek Frick Teppichboden Supermärkte GmbH. v. Deko Marty Belgium NV ( Soudní spolupráce v občanských věcech — Úpadková řízení — Příslušný soud )

text:
               4.4.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/4

         Rozsudek Soudního dvora (prního senátu) ze dne 12. února 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof – Německo) – advokát Christopher Seagon jako správce v úpadkovém řízení na majetek Frick Teppichboden Supermärkte GmbH. v. Deko Marty Belgium NV
   (Věc C-339/07) (1)

   („Soudní spolupráce v občanských věcech - Úpadková řízení - Příslušný soud“)
   (2009/C 82/07)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Bundesgerichtshof
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Christopher Seagon jako správce v úpadkovém řízení na majetek Frick Teppichboden Supermärkte GmbH

      Žalovaná: Deko Marty Belgium NV
   Předmět věci
   Výklad čl. 3 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 1346/2000 ze dne 29. května 2000 o úpadkovém řízení (Úř. věst. L 160, s. 1) a čl. 1 odst. 2 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (Úř. věst. 2001 L 12, s. 1) – Příslušnost soudu členského státu, na jehož území jsou soustředěny hlavní zájmy dlužníka, pro rozhodnutí, která vyplývají přímo z úpadkového řízení nebo s ním úzce souvisejí – Odpůrčí žaloba (Insolvenzanfechtungsklage) směřující k vrácení platby, kterou uskutečnil dlužník ve prospěch společnosti se statutárním sídlem v jiném členském státě
   Výrok
   Článek 3 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 1346/2000 ze dne 29. května 2000 o úpadkovém řízení musí být vykládán v tom smyslu, že soudy členského státu, na jehož území bylo úpadkové řízení zahájeno, jsou příslušné rozhodnout o odpůrčí žalobě podané v úpadkovém řízení a směřující proti žalovanému, který má statutární sídlo v jiném členském státě.

      (1)  Úř. věst. C 269, 10.11.2007.


title: Věc T-426/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 6. února 2013 — Maharishi Foundation v. OHIM (MÉDITATION TRANSCENDANTALE) ( „Ochranná známka Společenství — Žádost o zápis slovní ochranné známky Společenství MÉDITATION TRANSCENDANTALE — Absolutní důvod pro zamítnutí — Rozhodnutí odvolacího senátu o vrácení věci průzkumovému referentovi k dalšímu řízení — Článek 65 odst. 4 nařízení (ES) č. 207/2009 — Přípustnost — Popisný charakter — Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 207/2009 — Relevantní veřejnost“ )

text:
               16.3.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 79/17

         Rozsudek Tribunálu ze dne 6. února 2013 — Maharishi Foundation v. OHIM (MÉDITATION TRANSCENDANTALE)
   (Věc T-426/11) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Žádost o zápis slovní ochranné známky Společenství MÉDITATION TRANSCENDANTALE - Absolutní důvod pro zamítnutí - Rozhodnutí odvolacího senátu o vrácení věci průzkumovému referentovi k dalšímu řízení - Článek 65 odst. 4 nařízení (ES) č. 207/2009 - Přípustnost - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 207/2009 - Relevantní veřejnost)
   2013/C 79/30
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Maharishi Foundation Ltd (Saint-Hérier, Jersey) (zástupce: A Meijboom, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 6. dubna 2011 (věc R 1294/2010-2) týkajícímu se přihlášky slovního označení MÉDITATION TRANSCENDANTALE jako ochranné známky Společenství.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Maharishi Foundation se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 282, 24.9.2011.


title: Věc C-224/08: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 10. února 2009 – Komise Evropských společenství v. Francouzská republika ( Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2006/100/ES — Neprovedení ve stanovené lhůtě )

text:
               4.4.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/7

         Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 10. února 2009 – Komise Evropských společenství v. Francouzská republika
   (Věc C-224/08) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2006/100/ES - Neprovedení ve stanovené lhůtě“)
   (2009/C 82/13)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: C. Huvelin, V. Peere a H. Støvlbæk, zmocněnci)

      Žalovaná: Francouzská republika (zástupci: G. de Bergues a B. Messmer, zmocněnci)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Nepřijetí opatření nezbytných pro dosažení souladu se směrnicí Rady 2006/100/ES ze dne 20. listopadu 2006, kterou se z důvodu přistoupení Bulharska a Rumunska upravují některé směrnice v oblasti volného pohybu osob (Úř. věst. L 363, s. 141), nebo jejich neoznámení, ve stanovené lhůtě
   Výrok

               1)

               Francouzská republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Rady 2006/100/ES ze dne 20. listopadu 2006, kterou se z důvodu přistoupení Bulharska a Rumunska upravují některé směrnice v oblasti volného pohybu osob, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 2 této směrnice

               2)

               Francouzské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 171, 5.7.2008.


title: Věc T-217/09: Usnesení Tribunálu ze dne 18. března 2013 — Mitteldeutsche Flughafen a Flughafen Dresden v. Komise

text:
               18.5.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 141/26

         Usnesení Tribunálu ze dne 18. března 2013 — Mitteldeutsche Flughafen a Flughafen Dresden v. Komise
   (Věc T-217/09) (1)

   2013/C 141/48
   Jednací jazyk: němčina
   Předseda šestého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 180, 1.8.2009.


title: Věc C-61/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte di Appello di Trento (Itálie) dne 10. února 2011 — Trestní řízení proti El Dridi Hassenovi alias Karimu Soufim

text:
               9.4.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 113/8

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte di Appello di Trento (Itálie) dne 10. února 2011 — Trestní řízení proti El Dridi Hassenovi alias Karimu Soufim
   (Věc C-61/11)
   2011/C 113/16
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Corte di Appello di Trento

      Účastník původního řízení

   El Dridi Hassen alias Karim Soufi

      Předběžné otázky

   Brání články 15 a 16 směrnice 2008/115/ES (1) s ohledem na zásadu loajální spolupráce, jejímž užitečným účinkem je dosáhnout cílů směrnice, a zásady proporcionality, přiměřenosti a odůvodněnosti trestu:

               1)

               možnosti, že bude trestně postiženo porušení mezifáze správního řízení o navrácení před tím, než bude toto řízení skončeno, využitím nejpřísnějšího dostupného správněprávního donucovacího opatření?

               2)

               možnosti, že bude odnětím svobody až na čtyři roky potrestána pouhá nespolupráce dotyčné osoby při řízení o vyhoštění, a zejména případ nedodržení prvního příkazu k ukončení pobytu vydaného správním orgánem?

      (1)  Úř. věst. L 348, s. 98.


title: Věc T-11/16: Usnesení Tribunálu ze dne 7. června 2017 – De Masi v. Komise „Žaloba na neplatnost — Přístup k dokumentům — Nařízení (ES) č. 1049/2001 — Neexistence potvrzujícího rozhodnutí — Žádost o přístup na základě interinstitucionální spolupráce podle článku 230 SFEU — Dokumenty, týkající se práce skupiny ‚kodex chování (zdanění podniků)‘ zřízené Radou — Akt, který nelze napadnout žalobou — Zjevná nepřípustnost“

text:
               14.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/15

         Usnesení Tribunálu ze dne 7. června 2017 – De Masi v. Komise
   (Věc T-11/16) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Přístup k dokumentům - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Neexistence potvrzujícího rozhodnutí - Žádost o přístup na základě interinstitucionální spolupráce podle článku 230 SFEU - Dokumenty, týkající se práce skupiny ‚kodex chování (zdanění podniků)‘ zřízené Radou - Akt, který nelze napadnout žalobou - Zjevná nepřípustnost“)
   (2017/C 269/21)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Fabio De Masi (Brusel, Belgie) (zástupce: Prof. A. Fischer-Lescano)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: F. Erlbacher, J. Baquero Cruz a A. Buchet, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na základě článku 263 SFEU znějící na neplatnost rozhodnutí
   Návrh založený na článku 263 SFEU, jehož předmětem je zrušení rozhodnutí, které obsahuje dopis Komise ze dne 9. prosince 2015 odpovídající na žádost o přístup k dokumentům skupiny „kodex chování (zdanění podniků)“ podanou žalobcem na základě nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. v. 2001, L 145, s. 43; Zvl. vyd. 01/003, s. 331), a dále zrušení rozhodnutí, které obsahuje dopis Komise ze dne 9. listopadu 2015 odpovídající na žádost o přístup k týmž dokumentům podanou předsedou zvláštního výboru Evropského parlamentu pro daňová rozhodnutí a jiná opatření podobná svojí povahou nebo účinkem.

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako zjevně nepřípustná.

               2)

               Fabio De Masi ponese vlastní náklady.

      (1)  Úř. věst. C 78, 29.2.2016.


title: Věc T-61/07: Žaloba podaná dne 26. února 2007 – Itálie v. Komise

text:
               28.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 95/49

         Žaloba podaná dne 26. února 2007 – Itálie v. Komise
   (Věc T-61/07)
   (2007/C 95/99)
   Jednací jazyk: italština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Italská republika (zástupce: P. Gentili, Avvocato dello Stato)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit přípis Komise Evropských společenství č. 12244 ze dne 14. prosince 2006, Generální ředitelství pro regionální politiku – Programy a projekty na Kypru, v Řecku, v Maďarsku, v Itálii, na Maltě a v Nizozemsku – jehož předmětem je platba Komise odlišná od požadované částky. Odkaz: program DOCUP Lazio (č. CCI 2000 IT 162 DO 009);

               —

               zrušit přípis Komise Evropských společenství č. 12528 ze dne 19. prosince 2006, Generální ředitelství pro regionální politiku – Programy a projekty na Kypru, v Řecku, v Maďarsku, v Itálii, na Maltě a v Nizozemsku – jehož předmětem je platba Komise odlišná od požadované částky. Odkaz: program DOCUP Piemonte (č. CCI 2000 IT 162 DO 007);

               —

               zrušit přípis Komise Evropských společenství č. 12558 ze dne 20. prosince 2006, Generální ředitelství pro regionální politiku – Programy a projekty na Kypru, v Řecku, v Maďarsku, v Itálii, na Maltě a v Nizozemsku – jehož předmětem je platba Komise odlišná od požadované částky. Odkaz: program POR Puglia (č. CCI 1999 IT 161 PO 009);

               —

               zrušit přípis Komise Evropských společenství č. 00321 ze dne 16. ledna 2007, Generální ředitelství pro regionální politiku – Programy a projekty na Kypru, v Řecku, v Maďarsku, v Itálii, na Maltě a v Nizozemsku – jehož předmětem je platba Komise odlišná od požadované částky. Odkaz: program DOCUP Lazio (č. CCI 2000 IT 162 DO 009);

               —

               zrušit přípis Komise Evropských společenství č. 00322 ze dne 16. ledna 2007, Generální ředitelství pro regionální politiku – Programy a projekty na Kypru, v Řecku, v Maďarsku, v Itálii, na Maltě a v Nizozemsku – jehož předmětem je certifikace a prohlášení o dočasných výdajích a žádost o platbu. Odkaz: program DOCUP Veneto cíl 2 2000-2006 (č. CCI 2000 IT 162 DO 005);

               —

               zrušit přípis Komise Evropských společenství č. 00324 ze dne 16. ledna 2007, Generální ředitelství pro regionální politiku – Programy a projekty na Kypru, v Řecku, v Maďarsku, v Itálii, na Maltě a v Nizozemsku – jehož předmětem je platba Komise odlišná od požadované částky. Odkaz: program POR Sardegna 2000-2006 (č. CCI 1999 IT 161 PO 010);

               —

               zrušit přípis Komise Evropských společenství č. 00325 ze dne 16. ledna 2007, Generální ředitelství pro regionální politiku – Programy a projekty na Kypru, v Řecku, v Maďarsku, v Itálii, na Maltě a v Nizozemsku – jehož předmětem je platba Komise odlišná od požadované částky. Odkaz: program POR Campania 2000-2006 (č. CCI 1999 IT 161 PO 007);

               —

               zrušit přípis Komise Evropských společenství č. 00425 ze dne 18. ledna 2007, Generální ředitelství pro regionální politiku – Programy a projekty na Kypru, v Řecku, v Maďarsku, v Itálii, na Maltě a v Nizozemsku – jehož předmětem je platba Komise odlišná od požadované částky. Odkaz: program DOCUP Toscana cíl 2 (č. CCI 1999 IT 162 DO 001);

               —

               zrušit přípis Komise Evropských společenství č. 00427 ze dne 18. ledna 2007, Generální ředitelství pro regionální politiku – Programy a projekty na Kypru, v Řecku, v Maďarsku, v Itálii, na Maltě a v Nizozemsku – jehož předmětem je platba Komise odlišná od požadované částky. Odkaz: program POR Puglia (č. CCI 1999 IT 161 PO 009);

               —

               zrušit všechny akty s nimi související a jim předcházející a uložit Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou podobné žalobním důvodům a hlavním argumentům uplatněným ve věci T-345/04, Italská republika v. Komise (1).

      (1)  Úř. věst. C 262, 23.10.2004, s. 55.


title: Věc C-375/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Handelsgericht Wien (Rakousko) dne 3. července 2013 — Harald Kolassa v. Barclays Bank PLC

text:
               21.9.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 274/6

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Handelsgericht Wien (Rakousko) dne 3. července 2013 — Harald Kolassa v. Barclays Bank PLC
   (Věc C-375/13)
   2013/C 274/12
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Handelsgericht Wien

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Harald Kolassa

      Žalovaná: Barclays Bank PLC

      Předběžné otázky

                  A.

                  (čl. 15 odst. 1 nařízení (ES) č. 44/2001
                   (1)
                  (nařízení Brusel I)):

                           1)

                           Má být formulace „Ve věcech týkajících se smlouvy uzavřené spotřebitelem pro účel, který se netýká jeho profesionální nebo podnikatelské činnosti,“ uvedená v čl. 15 odst. 1 nařízení (ES) č. 44/2001 vykládána v tom smyslu, že

                                       1.1.

                                       žalobce, který na sekundárním trhu koupil jako spotřebitel dluhopis na doručitele a nyní vůči emitentovi uplatňuje nároky z titulu odpovědnosti za prospekt z důvodu porušení informačních a kontrolních povinností a nároky vyplývající z podmínek dluhopisu, se může odvolávat na tuto skutkovou podstatu zakládající příslušnost, pokud žalobce derivativním způsobem, koupí tohoto cenného papíru od třetí osoby vstoupil do smluvního vztahu mezi emitentem a původním upisovatelem dluhopisu?

                                       1.2.

                                       (V případě kladné odpovědi na otázku 1.1.) žalobce má možnost odvolat se na příslušnost podle uvedeného článku 15 i tehdy, pokud třetí osoba, od které spotřebitel koupil dluhopis na doručitele, tento dluhopis předtím koupila pro účel, který se týká její profesionální nebo podnikatelské činnosti, žalobce tedy přebírá obligačně právní vztah od subjektu, který není spotřebitelem?

                                       1.3.

                                       (V případě kladné odpovědi na otázky 1.1. a 1.2.) žalující spotřebitel se může odvolat na příslušnost podle uvedeného článku 15 i tehdy, pokud vlastníkem dluhopisu není on sám, ale třetí osoba, kterou žalobce pověřil nákupem cenných papírů a sama není spotřebitelem, a která tyto papíry v souladu s dohodou fiduciárně drží vlastním jménem pro žalobce a poskytla mu jen závazkově právní nárok na dodání?

                           2)

                           (V případě kladné odpovědi na otázku 1.1) Zakládá čl. 15 odst. 1 nařízení (ES) č. 44/2001 i adhezní příslušnost soudu, — jemuž byla věc předložena z důvodu smluvních nároků vyplývajících z koupě dluhopisů, — pro deliktní nároky vyplývající z téže koupě dluhopisů?

                  B.

                  (čl. 5 bod 1 písm. a) nařízení (ES) č. 44/2001 (nařízení Brusel l)):

                           1)

                           Má být formulace „pokud předmět sporu tvoří smlouva nebo nároky ze smlouvy“ uvedená v čl. 5 bod 1 písm. a) nařízení (ES) č. 44/2001 vykládána v tom smyslu, že

                                       1.1.

                                       žalobce, který na sekundárním trhu koupil dluhopis na doručitele a nyní vůči emitentovi uplatňuje nároky z titulu odpovědnosti za prospekt z důvodu porušení informačních a kontrolních povinností a nároky vyplývající z podmínek dluhopisu, se může odvolávat na tuto skutkovou podstatu zakládající příslušnost, pokud žalobce derivativním způsobem, koupí tohoto cenného papíru od třetí osoby vstoupil do smluvního vztahu mezi emitentem a původním upisovatelem dluhopisu?

                                       1.2.

                                       (V případě kladné odpovědi na otázku 1.1.) žalobce se může odvolat na příslušnost podle uvedeného čl. 5 bodu 1 písm. a) i tehdy, pokud vlastníkem dluhopisu není on sám, ale třetí osoba, kterou žalobce pověřil nákupem cenných papírů, a která tyto papíry v souladu s dohodou fiduciárně drží vlastním jménem pro žalobce a poskytla mu jen závazkově právní nárok na dodání?

                           2)

                           (V případě kladné odpovědi na otázku 1.1) Zakládá čl. 5 bod 1 písm. a) nařízení (ES) č. 44/2001 i adhezní příslušnost soudu, — jemuž byla věc předložena z důvodu smluvních nároků vyplývajících z koupě dluhopisů, — pro deliktní nároky vyplývající z téže koupě dluhopisů?

                  C.

                  (čl. 5 bod 3 nařízení (ES) č. 44/2001 (nařízení Brusel l)):

                           1)

                           Jsou nároky vyplývající z odpovědnosti za prospekt a nároky vyplývající z porušení ochranných a poučovacích povinností podle práva upravujícího kapitálový trh v souvislosti s emisí dluhopisu na doručitele nároky z deliktní nebo kvazideliktní odpovědnosti ve smyslu čl. 5 bod 3 nařízení (ES) č. 44/2001?

                                       1.1.

                                       (V případě kladné odpovědi na otázku 1.) Platí to i tehdy, pokud osoba, která sama není majitelem dluhopisu, nýbrž má pouze závazkově právní nárok na vydání vůči majiteli, který pro ni cenné papíry fiduciárně drží, uplatní tyto nároky vůči emitentovi?

                           2)

                           Má být formulace „místo, kde došlo nebo může dojít ke škodné události“ uvedená v čl. 5 bod 3 nařízení (ES) č. 44/2001 vykládána v tom smyslu, že při koupi cenného papíru na základě úmyslně chybné informace,

                                       2.1.

                                       má být za místo škody považováno bydliště poškozeného jako centrum jeho majetkového zájmu?

                                       2.2.

                                       (v případě kladné odpovědi na otázku 2.1.) Platí to i tehdy, pokud příkaz ke koupi a převod valut je až do vypořádání obchodu odvolatelný a vypořádání se uskutečnilo v jiném členském státě až po určité době po odepsání z účtu poškozeného?

                  D.

                  Přezkum příslušnosti, skutečnosti s dvojitou relevancí

                           1)

                           Je soud v rámci přezkumu příslušnosti podle článku 25 a násl. nařízení (ES) č. 44/2001 v souvislosti se spornými skutečnosti, které jsou relevantní jak pro otázku příslušnosti, tak pro existenci uplatněného nároku („skutečnosti s dvojitou relevancí“), povinen provést úplné důkazní řízení, nebo je při rozhodování o otázce příslušnosti povinen vycházet ze správnosti tvrzení žalobce?

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (Úř. věst. L 12, s. 1; Zvl. vyd. 19/04, s. 42).


title: Věc T-274/17: Žaloba podaná dne 10. května 2017 – Monster Energy v. EUIPO – Bösel (MONSTER DIP)

text:
               10.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 221/36

         Žaloba podaná dne 10. května 2017 – Monster Energy v. EUIPO – Bösel (MONSTER DIP)
   (Věc T-274/17)
   (2017/C 221/51)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Monster Energy Company (Corona, Kalifornie, Spojené státy) (zástupce: P. Brownlow, Solicitor)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: Marco Bösel (Bad Fallingbostel, Německo)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Přihlašovatel sporné ochranné známky: Další účastník řízení před odvolacím senátem

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie obsahující slovní prvek „MONSTER DIP“ – Přihláška č. 13 118 211

      Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 10. února 2017, ve věci R 1062/2016-2

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí;

               —

               zrušil rozhodnutí námitkového oddělení ze dne 19. dubna 2016 v řízení o námitkách B 2433681;

               —

               zamítl přihlášku sporné ochranné známky pro všechny výrobky a služby;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) a odst. 4 a 5 nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-295/09: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 25. února 2010 — Evropská komise v. Španělské království ( Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2006/43/ES — Právo společností — Povinný audit ročních a konsolidovaných účetních závěrek — Neprovedení ve stanovené lhůtě )

text:
               17.4.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 100/9

         Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 25. února 2010 — Evropská komise v. Španělské království
   (Věc C-295/09) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2006/43/ES - Právo společností - Povinný audit ročních a konsolidovaných účetních závěrek - Neprovedení ve stanovené lhůtě“)
   2010/C 100/13
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: G. Braun a E. Adsera Ribera, zmocněnci)

      Žalované: Španělské království (zástupce: F. Díez Moreno, zmocněnec)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Nepřijetí opatření nezbytných k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2006/43/ES ze dne 17. května 2006 o povinném auditu ročních a konsolidovaných účetních závěrek, o změně směrnic Rady 78/660/EHS a 83/349/EHS a o zrušení směrnice Rady 84/253/EHS, ve stanovené lhůtě (Úř. věst. L 157, s. 87)

      Výrok

               1)

               Španělské království tím, že nepřijalo ve stanovené lhůtě všechny právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2006/43/ES ze dne 17. května 2006 o povinném auditu ročních a konsolidovaných účetních závěrek, o změně směrnic Rady 78/660/EHS a 83/349/EHS a o zrušení směrnice Rady 84/253/EHS, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice.

               2)

               Španělskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 256, 24.10.2009.


title: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 28. června 2005 ve věci T-301/03: Canali Ireland Ltd proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (Ochranná známka Společenství — Obrazová ochranná známka CANAL JEAN CO. NEW YORK — Námitky majitele národní slovní ochranné známky CANALI — Nebezpečí záměny)

text:
               3.9.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/36

      ROZSUDEK SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 28. června 2005
   ve věci T-301/03: Canali Ireland Ltd proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Obrazová ochranná známka CANAL JEAN CO. NEW YORK - Námitky majitele národní slovní ochranné známky CANALI - Nebezpečí záměny)
   (2005/C 217/81)
   Jednací jazyk: angličtina
   Ve věci T-301/03, Canali Ireland Ltd, se sídlem v Dublinu (Irsko), zastoupená C. Gielenem a O. Schmutzerem, advokáty, proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (zmocněnkyně: A. Apostolidis a S. Laitinen), přičemž druhým účastníkem řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupujícím jako vedlejší účastník řízení před Soudem, je Canal Jean Co. Inc., se sídlem v New Yorku (Spojené státy), zastoupená M. Coverem, solicitor, jejímž předmětem je žaloba proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 17. června 2003 (věc R 103/2002 2) týkajícímu se námitkového řízení 78859 mezi Canali SpA a Canal Jean Co. Inc., Soud (první senát), ve složení J. D. Cooke, předseda, I. Labucka a V. Trstenjak, soudkyně; vedoucí soudní kanceláře: B. Pastor, náměstkyně vedoucího soudní kanceláře, vydal dne 28. června 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Žalobkyni se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 275, 15.11.2003.


title: Věc T-302/05: Žaloba podaná dne 2. srpna 2005 – Torijano Montero v. Rada

text:
               12.11.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 281/23

         Žaloba podaná dne 2. srpna 2005 – Torijano Montero v. Rada
   (Věc T-302/05)
   (2005/C 281/43)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Javier Torijano Montero (Brusel, Belgie) (zástupci: S. Rodrigues, advokát, A. Jaume, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie
   Návrhy žalobce

               —

               zrušení rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování zamítající stížnost žalobce, společně s rozhodnutím o jmenování přijatém orgánem oprávněným ke jmenování dne 20. října 2004, v rozsahu, v němž stanoví jeho platovou třídu podle čl. 12 odst. 3 přílohy XIII služebního řádu

               —

               upozornění orgánu oprávněného ke jmenování na účinky zrušení napadených rozhodnutí, zejména na zařazení žalobkyně do platové třídy A*8 a to se zpětnou účinností ode dne 16. října 2004, data nabytí účinnosti rozhodnutí o jmenování ze dne 20. října 2004

         Podpůrně

               —

               uložení Komisi náhrady škody utrpěné žalobcem z důvodu, že nebyl zařazen alespoň do platové třídy A*8 od 16. října 2004, data nabytí účinnosti rozhodnutí o jmenování ze dne 20. října 2004.

         V každém případě

               —

               uložení žalované náhrady všech nákladů řízení

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobní důvody a hlavní argumenty dovolávané stěžovatelem jsou ve většině totožné se žalobními důvody a argumenty dovolávanými v rámci věci T-207/05, Schultze v. Komise (1). Žalobce rovněž uplatnil porušení pravidel týkajících se shody mezi jednak typy pracovních míst a jednak kategoriemi a platovými třídami.

      (1)  Úř. věst. C 193 ze dne 6.8.2005, s. 36


title: Věc T-363/16: Žaloba podaná dne 7. července 2016 – Zoetis Belgium v. Komise

text:
               22.8.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 305/50

         Žaloba podaná dne 7. července 2016 – Zoetis Belgium v. Komise
   (Věc T-363/16)
   (2016/C 305/68)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Zoetis Belgium (Ottignies-Louvain-la-Neuve, Belgie) (zástupci: H. Vanhulle, B. van de Walle de Ghelcke, C. Borgers a N. Baeten, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise ze dne 11. ledna 2016 o režimu státní podpory týkajícímu se výjimky z nadměrného zisku SA.37667 (2015/C) (ex 2015/NN), kterou zavedlo Belgické království;

               —

               podpůrně, zrušil články 2 až 4 tohoto rozhodnutí;

               —

               v každém případě, uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z tvrzení, že se Komise dopustila nesprávného právního posouzení a zjevně nesprávného posouzení při identifikaci údajného opatření podpory a při jeho kvalifikaci jako režimu podpory ve smyslu čl. 1 písm. d) nařízení Rady č. 2015/1589 (1) a článku 107 SFEU.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že Komise porušila článek 107 SFEU, neuvedla odůvodnění a dopustila se zjevně nesprávného posouzení, když došla k závěru, že belgický režim upravující nadměrný zisk představuje opatření státní podpory.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z tvrzení, že Komise porušila čl. 16 odst. 1 nařízení Rady č. 2015/1589 a obecné zásady právní jistoty a legitimního očekávání tím, že nařídila navrácení údajné podpory.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že Komise porušila čl. 2 odst. 6 SFEU a zásadu rovného zacházení a zneužívá své pravomoci tím, že za pomocí pravidel pro státní podporu zakazuje belgický režim upravující nadměrný zisk.

      (1)  Nařízení Rady (EU) 2015/1589 ze dne 13. července 2015, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 108 Smlouvy o fungování Evropské unie (Úř. věst. 2015, L 248, s. 9)


title: Věc T-96/06: Žaloba podaná dne  17. března 2006  – Tsakiris-Mallas A.E. v. OHIM

text:
               6.5.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 108/29

         Žaloba podaná dne 17. března 2006 – Tsakiris-Mallas A.E. v. OHIM
   (Věc T-96/06)
   (2006/C 108/52)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: řečtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Tsakiris-Mallas A.E. (Argyroupoli, Řecko) (zástupce: Charalampos Samaras, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: Late Editions Limited (Leighton Buzzard, Spojené království)
   Návrhové žádání žalobkyně

               —

               Zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM R 1127/2004-2 ze dne 11. ledna 2006.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka „exë“ pro výrobky ve třídách 18 a 25 – přihláška č. 2 190 015

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Late Editions Limited

      Namítaná ochranná známka nebo označení: národní slovní ochranná známka „EXE“ pro výrobky ve třídě 25

      Rozhodnutí námitkového oddělení: vyhovění námitkám pro část výrobků

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 40/94


title: Věc T-527/12: Usnesení Tribunálu ze dne 8. března 2017 – DeMaCo Holland v. Komise

text:
               8.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 144/60

         Usnesení Tribunálu ze dne 8. března 2017 – DeMaCo Holland v. Komise
   (Věc T-527/12) (1)

   (2017/C 144/82)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Předseda čtvrtého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 26, 26.1.2013.


title: Věc F-141/07: Žaloba podaná dne 20. prosince 2007 – Maniscalco v. Komise

text:
               12.4.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 92/49

         Žaloba podaná dne 20. prosince 2007 – Maniscalco v. Komise
   (Věc F-141/07)
   (2008/C 92/100)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Daniele Maniscalco (Řím, Itálie) (zástupci: C. Cardarello a F. D'amora, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Předmět a popis sporu
   Zrušení rozhodnutí o zařazení žalobce do skupiny funkcí IV do 1. platového stupně 13. platové třídy.
   Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí ADMIN.B.2/OG/jmt/D(07) 23504;

               —

               prohlásit návrh na uznání zařazení žalobce do vyšší platové třídy a úhradu souvisejícího rozdílu v odměně od data, kdy započal poměr, na základě něhož mu vznikl nárok na zařazení do 16. platové třídy, za opodstatněný;

               —

               nařídit generálnímu ředitelství A pro personál a administrativu – personál a služební postup, aby vyplatilo dlužnou částku spolu s úroky a příslušenstvím, odpovídající rozdílu v odměně mezi 13. a 16. platovou třídou;

               —

               uznat do budoucnosti zařazení do 16. platové třídy a do platového stupně odpovídajícího rokům odborné zkušenosti.


title: Výzva k předkládání žádostí o pracovní místo — Ředitel protokolu a návštěv (platová třída AD 14 nebo AD 15)

text:
               9.6.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               CA 130/1

         Výzva k předkládání žádostí o pracovní místo
   Ředitel protokolu a návštěv (platová třída AD 14 nebo AD 15)
   (2009/C 130 A/01)
   V brzké době dojde k uvolnění pracovního místa ředitele protokolu a návštěv (platová třída AD 14 nebo AD 15) u Soudního dvora Evropských společenství. Toto pracovní místo bude obsazeno podle čl. 29 odst. 2 služebního řádu.
   Popis náplně práce
   Osoba zastávající toto pracovní místo je pověřena řízením, pod přímým dohledem vedoucího soudní kanceláře Soudního dvora, ředitelství protokolu a návštěv, udává směr činnosti tohoto ředitelství a zajišťuje její koordinaci.
   Ředitel protokolu a návštěv vykonává funkce vedoucího protokolu Soudního dvora a z tohoto titulu dohlíží na organizaci oficiálních návštěv významných osobností u Soudního dvora, jakož i na organizaci slavnostních zasedání a jiných oficiálních událostí.
   Je rovněž odpovědný za oddělení návštěv, což s sebou nese:

               —

               přípravu studijních a informativních návštěv (přibližně 15 000 návštěvníků za rok),

               —

               organizaci setkání vnitrostátních soudců u Soudního dvora.

         Ředitel protokolu a návštěv dbá zvláště na vhodné řízení zaměstnanců tohoto ředitelství, podporuje zejména jejich motivaci, vzdělávání a adaptaci na služební požadavky. Bude se rovněž věnovat zlepšování pracovních metod ředitelství, jakož i optimalizaci způsobů využívání zdrojů a nástrojů, které má ředitelství k dispozici. Dále jakožto pověřená schvalující osoba zajišťuje řádnou správu finančních prostředků, kterými disponuje.
   Požadovaná kvalifikace

               —

               úplné vysokoškolské vzdělání doložené diplomem,

               —

               rozsáhlé odborné znalosti a zkušenosti v oblastech, v nichž ředitelství vyvíjí činnost,

               —

               schopnost řídit administrativní útvar,

               —

               dobrá znalost anglického a francouzského jazyka.

         Podávání žádostí o pracovní místo
   Žádosti o pracovní místo musejí být Soudnímu dvoru doručeny výhradně elektronickou poštou na adresu DIR-PV-CURIA@curia.europa.eu nejpozději do 27. června 2009 ve 13:00 hodin. K žádostem je nutno přiložit podrobný životopis a veškeré potřebné dokumenty.


               24.2.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 42/1

         (2007/C 42/01)
   Poslední publikace Soudního dvora v Úředním věstníku Evropské unie

         Úř. věst. C 20, 27.1.2007

   Dřívější publikace

      Úř. věst. C 331, 30.12.2006

      Úř. věst. C 326, 30.12.2006

      Úř. věst. C 310, 16.12.2006

      Úř. věst. C 294, 2.12.2006

      Úř. věst. C 281, 18.11.2006

      Úř. věst. C 261, 28.10.2006

   Tyto texty jsou k dispozici na adrese:

               EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Věc T-364/09 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 21. září 2009 Giorgiem Lebedefem proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 7. července 2009 ve věci F-39/08, Lebedef v. Komise

text:
               21.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/52

         Kasační opravný prostředek podaný dne 21. září 2009 Giorgiem Lebedefem proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 7. července 2009 ve věci F-39/08, Lebedef v. Komise
   (Věc T-364/09 P)
   2009/C 282/99
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatel): Giorgio Lebedef (Senningerberg, Lucembursko) (zástupce: F. Frabetti, advokát)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

               —

               Zrušit rozsudek SVS ze dne 7. července 2009 ve věci F-39/08, Giorgio LEBEDEF s bydlištěm v 4, Neie Wee, L-1670 Senningerberg, Lucembursko, úředník Evropské komise, ve spolupráci a zastoupený Frédéricem FRABETTIM, 5, rue Jean Bertels, L-1230 Lucembursko, avocat à la Cour, s adresou advokátní kanceláře pro účely doručování, proti Komisi Evropských společenství, zastoupené jejími zmocněnci, s adresou pro účely doručování v Lucemburku, jako žalované, jehož předmětem je návrh na zrušení rozhodnutí ze dne 29.5.2007, 20.6.2007, 28.6.2007, 6.7.2007, jakož i dvou rozhodnutí ze dne 26.7.2007 a rozhodnutí ze dne 2.8.2007 týkajících se snížení nároků navrhovatele na dovolenou pro rok 2007 o 32 dnů;

               —

               vyhovět návrhovým žádáním navrhovatele vzneseným v prvním stupni;

               —

               podpůrně vrátit věc Soudu pro veřejnou službu k dalšímu řízení;

               —

               rozhodnout o nákladech řízení a uložit Evropské komisi jejich náhradu.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Navrhovatel se tímto kasačním opravným prostředkem domáhá zrušení rozsudku Soudu pro veřejnou službu (SVS) ze dne 7. července 2009 ve věci Lebedef v. Komise, F-39/08, kterým se zamítá žaloba, kterou se navrhovatel domáhal zrušení řady rozhodnutí týkajících se snížení jeho dovolené pro rok 2007 o 32 dnů.
   Na podporu svého kasačního opravného prostředku navrhovatel uvádí devět důvodů vycházejících z:

               —

               porušení čl. 1 šestého pododstavce přílohy II služebního řádu úředníků Evropských společenství, který se mimo jiné týká složení a pravidel fungování výboru zaměstnanců, jakož i čl. 1 odst. 2 rámcové dohody o vztazích mezi Komisí a odborovými a profesními organizacemi;

               —

               nesprávného výkladu a uplatnění konceptu „práva odborově se organizovat“ založeného na článku 24 b služebního řádu;

               —

               porušení bodu III.c rozhodnutí Komise ze dne 28. dubna 2004 o vytvoření prováděcích předpisů v oblasti nepřítomnosti z důvodu nemoci nebo úrazu týkajícího se „částečného pracovního úvazku ze zdravotních důvodů“ a přesněji bodu, který stanoví, že „dny případně vyčerpané dovolené za kalendářní rok se započtou jako celé dny“;

               —

               nezohlednění zdravotního stavu navrhovatele;

               —

               nesprávného výkladu a uplatnění pojmů „účast na zastupování zaměstnanců“, „vysílání v rámci odborů“„služební cesta v rámci odborů“;

               —

               zkreslení a překroucení skutkového stavu a tvrzení navrhovatele, jakož i věcné nesprávnosti zjištění SVS, pokud jde o evidování „neoprávněné nepřítomnosti“ v SysPer2;

               —

               nesprávného právního posouzení SVS při výkladu pojmu „nepřítomnost“, jak je definován články 57, 59 a 60 služebního řádu;

               —

               nesprávného právního posouzení SVS při uplatnění článku 60 služebního řádu; a

               —

               nedostatečného odůvodnění týkajícího se posouzení SVS zpochybňovaných v rámci prvních osmi důvodů.


title: Věc C-8/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de Primera Instancia (Španělsko) dne 10. ledna 2014 – Unnim Banc, S.A. v. Diego Fernández Gabarro a další

text:
               7.4.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 102/14

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de Primera Instancia (Španělsko) dne 10. ledna 2014 – Unnim Banc, S.A. v. Diego Fernández Gabarro a další
   (Věc C-8/14)
   2014/C 102/18
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Juzgado de Primera Instancia

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Unnim Banc, S.A.

      Odpůrci: Diego Fernández Gabarro, Pedro Penalva López a Clara López Durán

      Předběžná otázka

   Má být lhůta jednoho měsíce stanovená zákonem č. 1/2013 o prostředcích posílení ochrany hypotečních dlužníků, restrukturalizaci dluhů a o sociálním bydlení vykládána v tom smyslu, že je v rozporu s články 6 a 7 směrnice 93/13/EHS (1).

      (1)  Směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách ve spotřebitelských smlouvách (Úř. věst. L 95, s. 29; Zvl. vyd. 15/02, s. 288).


title: Spojené věci T-420/11 a T-56/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 22. ledna 2015 – Ocean Capital Administration a další v. Rada „Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Omezující opatření přijatá vůči Íránu s cílem zabránit šíření jaderných zbraní — Zmrazení finančních prostředků — Překážka věci rozsouzené — Důsledky zrušení omezujících opatření pro subjekt vlastněný nebo kontrolovaný subjektem, který je považován za subjekt zapojený do šíření jaderných zbraní — Posun časových účinků zrušení“

text:
               9.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 81/12

         Rozsudek Tribunálu ze dne 22. ledna 2015 – Ocean Capital Administration a další v. Rada
   (Spojené věci T-420/11 a T-56/12) (1)

   („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vůči Íránu s cílem zabránit šíření jaderných zbraní - Zmrazení finančních prostředků - Překážka věci rozsouzené - Důsledky zrušení omezujících opatření pro subjekt vlastněný nebo kontrolovaný subjektem, který je považován za subjekt zapojený do šíření jaderných zbraní - Posun časových účinků zrušení“)
   (2015/C 081/15)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Ocean Capital Administration GmbH (Hamburk, Německo) a další žalobkyně, jejichž jména jsou uvedena v příloze rozsudku (věc T-420/11); IRISL Maritime Training Institute (Teherán, Írán); Kheibar Co. (Teherán); Kish Shipping Line Manning Co. (Kish Island, Írán); IRISL Multimodal Transport Co. (Teherán) (věc T-56/12) (zástupci: F. Randolph, QC, M. Taher, solicitor, a M. Lester, barrister)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: M. Bishop a ve věci T-420/11, P. Plaza García a ve věci T-56/12, M. M. Joséphidès, zmocněnci)

      Předmět věci

   Ve věci T-420/11 návrh na zrušení rozhodnutí Rady 2011/299/SZBP ze dne 23. května 2011, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 136, s. 65), prováděcího nařízení Rady (EU) č. 503/2011 ze dne 23. května 2011, kterým se provádí nařízení (EU) č. 961/2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 136, s. 26), a nařízení Rady (EU) č. 267/2012 ze dne 23. března 2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení nařízení (EU) č. 961/2010 (Úř. věst. L 88, s. 1), v rozsahu, v jakém se tyto akty týkají žalobců, a ve věci T-56/12, návrh na zrušení rozhodnutí Rady 2011/783/SZBP ze dne 1. prosince 2011, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 319, s. 71), prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1245/2011 ze dne 1. prosince 2011, kterým se provádí nařízení (EU) č. 961/2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 319, s. 11), a nařízení č. 267/2012, v rozsahu, v jakém se tyto akty týkají žalobců.

      Výrok rozsudku

               1)

               V rozsahu, v němž se týkají společnosti Ocean Capital Administration GmbH a dalších žalobkyň, jejichž jména jsou uvedena v příloze tohoto rozsudku, se zrušují:

                           —

                           rozhodnutí Rady 2011/299/SZBP ze dne 23. května 2011, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu

                           —

                           prováděcí nařízení Rady (EU) č. 503/2011 ze dne 23. května 2011, kterým se provádí nařízení (EU) č. 961/2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu a

                           —

                           nařízení Rady (EU) č. 267/2012 ze dne 23. března 2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení nařízení (EU) č. 961/2010.

               2)

               V rozsahu, v jakém se týkají společností IRISL Maritime Training Institute, Kheibar Co., Kish Shipping Line Manning Co. a IRISL Multimodal Transport Co., se zrušují:

                           —

                           rozhodnutí Rady 2011/783/SZBP ze dne 1. prosince 2011, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu

                           —

                           prováděcí nařízení Rady (EU) č. 1245/2011 ze dne 1. prosince 2011, kterým se provádí nařízení (EU) č. 961/2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu a

                           —

                           nařízení č. 267/2012.

               3)

               Účinky rozhodnutí Rady 2010/413/SZBP ze dne 26. července 2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení společného postoje 2007/140/SZBP, pozměněného rozhodnutím 2011/299 a rozhodnutím 2011/783, jsou zachovány, pokud jde jednak o společnost Ocean Capital Administration a další žalobkyně, jejichž jména jsou uvedena v příloze tohoto rozsudku, a jednak o společnosti IRISL Maritime Training Institute, Kheibar, Kish Shipping Line Manning a IRISL Multimodal Transport, a to až do okamžiku, kdy nastanou účinky zrušení nařízení č. 267/2012.

               4)

               Rada Evropské unie ponese vlastní náklady řízení a kromě toho nahradí náklady řízení vynaložené jednak společností Ocean Capital Administration a dalšími 35 žalobkyněmi, jejichž jména jsou uvedena v příloze tohoto rozsudku, a jednak společnostmi IRISL Maritime Training Institute, Kheibar, Kish Shipping Line Manning a IRISL Multimodal Transport.

      (1)  Úř. věst. C 290, 1.10.2011.


               9.3.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 73/22

         Žaloba společností Autonomy Capital (Jersey) LP a Eaton Vance Management podaná dne 20. prosince 2016 proti Kontrolnímu úřadu ESVO
   (Věc E-20/16)
   (2017/C 73/12)
   Společnosti Autonomy Capital (Jersey) LP a Eaton Vance Management, zastoupené Péturem Örn Sverrissonem hrl. a Halldórem Backmanem hrl., Morrison & Foerster (Spojené království) LLP, Citypoint, One Ropemaker Street, London EC2Y 9AW, podaly dne 20. prosince 2016 k Soudnímu dvoru ESVO žalobu proti Kontrolnímu úřadu ESVO.
   Žalobci požadují, aby Soud ESVO:

               1.

               prohlásil rozhodnutí žalované strany ze dne 23. listopadu 2016, kterým byla uzavřena stížnost žalobců proti Islandu, za neplatné a

               2.

               uložil žalované straně uhradit žalobcům náklady tohoto řízení.

         Právní a skutkové okolnosti a žalobní důvody:

               —

               Žalobci namítají, že zákon č. 37/2016, přijatý islandským parlamentem, zavádí diskriminaci na základě státní příslušnosti, neboť zahraničním držitelům islandských korun, kteří převážně nejsou rezidenty Islandu, ukládá rozsáhlé povinnosti spolu se sankcemi v případě jejich nesplnění, přičemž tak nečiní u domácích držitelů islandských korun.

               —

               Podle žalobců se Kontrolní úřad ESVO na podporu tvrzení, že Islandu bylo a nadále je dovoleno odchýlit se od své povinnosti dodržovat základní svobody stanovené v Dohodě o EHP, opíral o článek 43 Dohody o EHP.

               —

               Žalobci tvrdí, že Kontrolní úřad ESVO nesprávně vyložil prostor pro uvážení, který státům EHP/ESVO přiznává článek 43, a proto Island nesplnil kritérium stanovené v čl. 43 odst. 4.

               —

               Žalobci dále tvrdí, že nehledě na scénář musí být každá odchylka od povinnosti v rámci Dohody o EHP v souladu se zásadou proporcionality a nesmí být širšího rozsahu, než je nezbytně nutné k nápravě náhlých obtíží. Podle žalobců jsou kontroly uložené zákonem č. 37/2016 nepřiměřené a neřeší obavy vyjádřené islandskou vládou; kromě toho islandské orgány nevzaly v úvahu mnohem méně omezující možnosti, které jim byly navrženy.


title: Věc T-284/16: Usnesení Tribunálu ze dne 29. listopadu 2016 – Gulli v. EUIPO – Laverana (Lybera)

text:
               23.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/60

         Usnesení Tribunálu ze dne 29. listopadu 2016 – Gulli v. EUIPO – Laverana (Lybera)
   (Věc T-284/16) (1)

   (2017/C 022/81)
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda druhého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 270, 25.7.2016.


title: Věc F-123/06: Žaloba podaná dne 23. října 2006 – Timmer v. Účetní dvůr

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/84

         Žaloba podaná dne 23. října 2006 – Timmer v. Účetní dvůr
   (Věc F-123/06)
   (2006/C 326/170)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Marianne Timmer (Saint Sauves d'Auvergne, Francie) (zástupce: F. Rollinger, advokát)

      Žalovaný: Evropský účetní dvůr
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit všechny hodnotící zprávy žalobkyně vypracované p. L.;

               —

               zrušit související nebo následná rozhodnutí, včetně rozhodnutí týkajícího se jmenování p. L.;

               —

               nařídit náhradu majetkové újmy ve výši ztráty příjmu, která žalobkyni vznikla v porovnání se situací, ve které by se nacházela, pokud by bývala byla povýšena pokaždé, kdy by teoreticky povýšena bývala být mohla během doby, kterou odpracovala pod vedením p. L.;

               —

               nařídit náhradu nemajetkové újmy a zdravotních následků, které žalobkyni vznikly v důsledku výše uvedených protiprávních jednání, ve výši 250 000 euro;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Na podporu své žaloby žalobkyně nejprve uplatňuje, že její služební postup byl zastaven a že byla zbavena služby, aby její nadřízený mohl pokračovat v protiprávním výkonu svých funkcí. Prodlení s podáním žaloby je způsobeno tím, že žalobkyně se dozvěděla o tom, že rozhodnutí o jejím služebním postupu jsou protiprávní, až v okamžiku, kdy zjistila některé nové skutečnosti, které postihují platnost jejích hodnotících zpráv, tedy zejména: i) dvojí porušení článku 11a služebního řádu jejím nadřízeným; ii) nedostatečný počet let služby jejího nadřízeného v okamžiku jeho jmenování; iii) protiprávnosti v rámci výběrového řízení CC/LA/18/82; iv) protiprávní obsazení pracovního místa, které bývala mohla obsadit žalobkyně; v) osobní zájem jejích nadřízených; vi) opomenutí disciplinárních opatření.
   Žalobkyně krom toho uplatňuje jednak neexistenci odůvodnění rozhodnutí, která se jí týkají, která byla přijata generálním tajemníkem Účetního dvora, a jednak protiprávnosti v rámci rozhodovacích postupů generálního tajemníka Účetního dvora.


title: Věc T-389/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. července 2017 – AIA v. EUIPO – Casa Montorsi (MONTORSI F. & F.) „Ochranná známka Evropské unie — Řízení o prohlášení neplatnosti — Slovní ochranná známka Evropské unie MONTORSI F. & F. — Dřívější vnitrostátní slovní ochranná známka Casa Montorsi — Relativní důvod neplatnosti — Nebezpečí záměny — Článek 53 odst. 1 písm. a) a čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 — Dohoda o koexistenci ochranných známek — Dosah — Článek 53 odst. 3 nařízení č. 207/2009“

text:
               28.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 283/43

         Rozsudek Tribunálu ze dne 13. července 2017 – AIA v. EUIPO – Casa Montorsi (MONTORSI F. & F.)
   (Věc T-389/16) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o prohlášení neplatnosti - Slovní ochranná známka Evropské unie MONTORSI F. & F. - Dřívější vnitrostátní slovní ochranná známka Casa Montorsi - Relativní důvod neplatnosti - Nebezpečí záměny - Článek 53 odst. 1 písm. a) a čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Dohoda o koexistenci ochranných známek - Dosah - Článek 53 odst. 3 nařízení č. 207/2009“)
   (2017/C 283/65)
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Agricola italiana alimentare SpA (AIA) (San Martino Buon Albergo, Itálie) (zástupce: S. Rizzo, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: L. Rampini, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Casa Montorsi Srl (Vignola, Itálie) (zástupci: S. Verea, K. Muraro a M. Balestriero, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 28. dubna 2016 (věc R 1239/2014-1) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Casa Montorsi a AIA

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti Agricola italiana alimentare SpA (AIA) se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 335, 12.9.2016.


title: Věc F-93/06: Žaloba podaná dne 16. srpna 2006 – Dethomas v. Komise

text:
               30.9.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 237/22

         Žaloba podaná dne 16. srpna 2006 – Dethomas v. Komise
   (Věc F-93/06)
   (2006/C 237/38)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Bruno Dethomas (Rabat, Maroko) (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis a E. Marchal, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí Komise ze dne 11. ledna 2006, kterým byl žalobce jmenován úředníkem Evropských společenství ve zkušební době jako vedoucí delegace Komise v Maroku na generálním ředitelství „Vnější vztahy“ v rozsahu, v němž stanoví jeho zařazení do platové třídy A*14 stupně 2;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Během doby, kdy byl dočasným zaměstnancem zařazeným do platové třídy A*14 stupně 8, žalobce předložil svou kandidaturu na pracovní místo, kterého se týkalo oznámení o volném pracovním místě COM/229/04 na obsazení místa vedoucího delegace Komise v Maroku (1). Vzhledem k tomu, že jeho kandidatura byla přijata, byl jmenován úředníkem ve zkušební době a zařazen do platové třídy A*14 stupně 2.
   Ve své žalobě žalobce uplatňuje, že jelikož byl jmenován úředníkem ve stejné platové třídě bezprostředně po období odpracovaném jakožto dočasný zaměstnanec, Komise jej měla zařadit podle čl. 32 odst. 3 služebního řádu do platové třídy A*14 stupně 8. Komise tím, že vůči němu odmítla uplatnit uvedené ustanovení, provedla zjevně nesprávné právní posouzení.

      (1)  Úř. věst. C 246 A, 5. 10. 2004, s. 1.


title: Věc T-410/16: Žaloba podaná dne 31. července 2016 – Makhlouf v. Rada

text:
               10.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 371/13

         Žaloba podaná dne 31. července 2016 – Makhlouf v. Rada
   (Věc T-410/16)
   (2016/C 371/15)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Rami Makhlouf (Damašek, Sýrie) (zástupce: E. Ruchat, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               prohlásil žalobu žalobce za přípustnou a opodstatněnou;

               —

               v důsledku toho zrušil rozhodnutí (SZBP) 2016/850 ze dne 27. května 2016 a jeho následné prováděcí akty v rozsahu, v němž se týkají žalobce;

               —

               uložil Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce pět žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vychází z porušení práva na obhajobu a práva na účinnou soudní ochranu, jež jsou stanovena v článcích 6 a 13 Úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod (dále jen „EÚLP“), v článku 215 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „SFEU“) a v článcích 41 a 47 Listiny základních práv Evropské unie.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z porušení povinnosti uvést odůvodnění v rozsahu, v němž odůvodnění poskytnuté Radou nesplňuje povinnost orgánů Evropské unie, jež je stanovena v článku 6 EÚLP, v článku 296 SFEU a v článku 41 Listiny základních práv Evropské unie.

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází ze zjevně nesprávného posouzení, kterého se Rada dopustila ohledně zapojení žalobce do financování syrského režimu.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z toho, že napadená opatření neoprávněně a nepřiměřeně omezují základní práva žalobce, a to zejména jeho právo vlastnit majetek stanovené článkem 1 prvního dodatkového protokolu k EÚLP a článkem 17 Listiny základních práv Evropské unie, jeho právo na respektování cti a dobré pověsti stanovené článkem 8 a čl. 10 odst. 2 EÚLP, zásadu presumpce neviny stanovenou článkem 6 EÚLP a článkem 48 Listiny základních práv Evropské unie, jeho právo na svobodu projevu stanovené v článku 10 EÚLP a jeho právo na svobodu pohybu stanovené v čl. 2 odst. 2 Protokolu č. 4 k EÚLP.

               5.

               Pátý žalobní důvod vychází z porušení pokynů Rady ze dne 2. prosince 2005 k provádění a vyhodnocování omezujících opatření (sankcí) v rámci společné zahraniční a bezpečnostní politiky EU (dokument Rady 15114/05 ze dne 2. prosince 2005).


title: Věc C-139/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Audiencia Provincial de Burgos (Španělsko) dne 7. března 2016 – Juan Moreno Marín, Maria Almudena Benavente Cardaba a Rodrigo Moreno Benavente v. Abadía Retuerta, S.A.

text:
               6.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 200/6

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Audiencia Provincial de Burgos (Španělsko) dne 7. března 2016 – Juan Moreno Marín, Maria Almudena Benavente Cardaba a Rodrigo Moreno Benavente v. Abadía Retuerta, S.A.
   (Věc C-139/16)
   (2016/C 200/09)
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Audiencia Provincial sección no 3 de Burgos

      Účastníci původního řízení

      Odvolatelé: Juan Moreno Marín, Maria Almudena Benavente Cardaba a Rodrigo Moreno Benavente

      Žalovaná: Abadía Retuerta, S.A.

      Předběžné otázky

               1)

               Lze na užívání označení, které odkazuje na vlastnost výrobku nebo služby spočívající v tom, že se výrobky či služby vyskytují ve značném počtu na určitém místě, přičemž jejich hodnota a jakost jsou značně vysoké, vztáhnout některý ze zákazů stanovených v čl. 3 odst. 1 písm. c) směrnice 2008/95 (1)?

               2)

               Lze mít za to, že takové označení představuje údaj o zeměpisném původu, jelikož dané výrobky či služby jsou vždy soustředěny na konkrétním fyzickém území?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/95/ES ze dne 22. října 2008, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách

      Úř. věst. 2008, L 299, s. 25


title: Věc T-14/06: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 14. prosince 2006 – K-Swiss v. OHIM (Souběžné pruhy umístěné na botě) ( Ochranná známka Společenství — Procesní námitky a překážky — Námitka nepřípustnosti — Oznámení rozhodnutí odvolacího senátu — Lhůta )

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 331/43

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 14. prosince 2006 – K-Swiss v. OHIM (Souběžné pruhy umístěné na botě)
   (Věc T-14/06) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Procesní námitky a překážky - Námitka nepřípustnosti - Oznámení rozhodnutí odvolacího senátu - Lhůta“)
   (2006/C 331/96)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: K-Swiss, Inc. (West Lake Village, Kalifornie, Spojené státy) (zástupce: H. Hübner, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: Ó. Mondéjar, zmocněnec)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 26. září 2005 (věc R 1109/2004-1) týkajícího se zápisu ochranné známky sestávající z pěti souběžných pruhů umístěných na boční straně vyobrazení boty jako ochranné známky Společenství.
   Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Žalobkyni se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 86, 8.4.2006.


title: Věc T-356/16: Žaloba podaná dne 4. července 2016 – Brita v. EUIPO – Aquis Wasser Luft Systeme (maxima)

text:
               22.8.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 305/50

         Žaloba podaná dne 4. července 2016 – Brita v. EUIPO – Aquis Wasser Luft Systeme (maxima)
   (Věc T-356/16)
   (2016/C 305/67)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Brita GmbH (Taunusstein, Německo) (zástupce: S. Maaßen, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Aquis Wasser Luft Systeme GmbH (Rebstein, Švýcarsko)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Přihlašovatel sporné ochranné známky: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem

      Sporná ochranná známka: Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie č. 1 128 639

      Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 3. května 2016 ve věci R 99/2015-5

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí, jakož i rozhodnutí námitkového oddělení ze dne 11. listopadu 2014 a změnil je v tom smyslu, že vyhoví námitce a ochrana na území Evropské unie bude mezinárodnímu zápisu č. 1 238 639 „maxima“ odepřena;

               —

               uložil žalované náklady tohoto řízení a řízení o námitce.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) a čl. 43 odst. 2 a 3 nařízení č. 207/2009;

               —

               Porušení čl. 42 odst. 2 a 3 nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-54/06: Žaloba podaná dne  1. února 2006  Komisí Evropských společenství proti Belgickému království

text:
               25.3.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 74/10

         Žaloba podaná dne 1. února 2006 Komisí Evropských společenství proti Belgickému království
   (Věc C-54/06)
   (2006/C 74/19)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 1. února 2006 žaloba směřující proti Belgickému království podaná Komisí Evropských společenství zastoupenou J. Hottiaux a F. Simonetti, jako zmocněnci, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Komisí Evropských společenství navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               určil, že Belgické království tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2001/42/ES ze dne 27. června 2001 o posuzování vlivů některých plánů a programů na životní prostředí (1), nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice;

               2.

               uložil Belgickému království náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   Lhůta pro provedení směrnice uplynula dne 21. července 2004. Belgie stále nepřijala všechna opatření, která patří do pravomoci vlámského kraje a federální vlády a v každém případě o nich neuvědomilo Komisi.

      (1)  Úř. věst. L 197, 21.7.2001, s. 30; Zvl. vyd. 15/06, s. 157.


title: Věc T-666/16 P: Usnesení Tribunálu ze dne 3. července 2017 – De Nicola v. EIB „Kasační opravný prostředek — Zaměstnanci EIB — Hodnocení — Hodnotící zpráva služebního postupu — Hodnocení za rok 2013 — Návrh na zrušení rozhodnutí odvolacího výboru a rozhodnutí nepovýšit žalobce — Psychické obtěžování — Návrh na náhradu škody“

text:
               28.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 283/50

         Usnesení Tribunálu ze dne 3. července 2017 – De Nicola v. EIB
   (Věc T-666/16 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Zaměstnanci EIB - Hodnocení - Hodnotící zpráva služebního postupu - Hodnocení za rok 2013 - Návrh na zrušení rozhodnutí odvolacího výboru a rozhodnutí nepovýšit žalobce - Psychické obtěžování - Návrh na náhradu škody“)
   (2017/C 283/77)
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Carlo De Nicola (Strassen, Lucembursko) (zástupce: G. Ferabecoli, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská investiční banka (EIB)(zástupci: T. Gilliams a G. Faedo, zmocněnci, ve spolupráci s A. Dal Ferrem, advokátem)

      Předmět

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (druhého senátu) ze dne 21. července 2016, De Nicola v. EIB (F 100/15, EU:F:2016:167) směřující ke zrušení tohoto rozsudku.

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Carlo De Nicola ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou investiční bankou (EIB) v tomto stupni řízení.

      (1)  Úř. věst. C 410, 7.11.2016.


               15.12.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 467/25

         Žaloba společnosti Marine Harvest ASA ze dne 20. září 2016 proti Kontrolnímu úřadu ESVO
   (Věc E-12/16)
   (2016/C 467/12)
   Dne 20. září 2016 podala společnost Marine Harvest ASA, zastoupená advokáty Torbenem Fossem a Kjetilem Raknerudem, Advokatfirmaet PricewaterhouseCoopers AS (se sídlem na adrese Sandviksbodene 2 A, P.O. Box 3984 Sandviken, 5835 Bergen, Norsko), žalobu k Soudnímu dvoru ESVO proti Kontrolnímu úřadu ESVO.
   Žalobce žádá Soudní dvůr ESVO, aby prohlásil, že:

               1.

               Rozhodnutí Kontrolního úřadu ESVO ve věci č. 79116 ze dne 27. července 2016 vychází z nesprávného výkladu příslušných pramenů práva, a je proto neplatné.

               2.

               Kontrolní úřad ESVO má pravomoc a povinnost vykonávat dozor nad státní podporou v odvětví rybolovu podle čl. 4 odst. 1 protokolu 9 Dohody o EHP, a je tudíž povinen posoudit tvrzení žalobce uvedená ve formální stížnosti podané dne 2. května 2016.

               3.

               Náklady tohoto řízení uhradí Kontrolní úřad ESVO.

      Právní a skutkové okolnosti a žalobní důvody:

               —

               Žalobce usiluje o zrušení rozhodnutí Kontrolního úřadu ESVO ve věci č. 79116 ze dne 27. července 2016.

               —

               Společnost Marine Harvest ASA tvrdí, že Kontrolní úřad ESVO má potřebnou pravomoc kontrolovat, zda je podpora výroby produktů rybolovu a akvakultury a jejich uvádění na trh slučitelná s Dohodou o EHP, a provádět dozor podle čl. 62 Dohody o EHP, srov. protokol 26 Dohody o EHP, a dále že Kontrolní úřad ESVO má podle téhož článku povinnost tento dozor provádět.

               —

               Zásadním prvkem je výklad protokolu 26 Dohody o EHP, který stanoví pravomoci Kontrolního úřadu ESVO, nezmiňuje však konkrétně odvětví rybolovu a akvakultury. Podle rozhodnutí Kontrolního úřadu ESVO má být výše uvedený seznam považován za vyčerpávající.

               —

               Žalobce shledává, že tento výklad představuje upřesnění protokolu 26, které není podloženo cíli a základními ustanoveními Dohody o EHP, které jsou v samotném protokolu vyjmenovány.


title: Věc F-85/12: Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 29. srpna 2016 – Roest v. Komise

text:
               10.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 371/34

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 29. srpna 2016 – Roest v. Komise
   (Věc F-85/12) (1)

   (2016/C 371/40)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda třetího senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 295, 29.9.2012, s. 35.


title: Věc T-256/17: Žaloba podaná dne 2. května 2017 – Labiri v. EHSV

text:
               3.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/34

         Žaloba podaná dne 2. května 2017 – Labiri v. EHSV
   (Věc T-256/17)
   (2017/C 213/46)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Vassiliki Labiri (Brusel, Belgie) (zástupci: J.-N. Louis a N. de Montigny, advokáti)

      Žalovaný: Evropský hospodářský a sociální výbor

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
   rozhodl, že

               —

               rozhodnutí Evropského hospodářského a sociálního výboru neprovést v dobré víře bod 3 dohody o narovnání uzavřené mezi stranami se zrušuje;

               —

               Evropský hospodářský a sociální výbor zaplatí žalobkyni částku 250 000 EUR;

               —

               žalovanému se ukládá náhrada nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vychází z porušení článku 266 SFEU v rozsahu, v němž napadené rozhodnutí, podle kterého žalovaný nemůže provést dohodu o narovnání uzavřenou ve věci F-33/15, Labiri v. EHSV, představuje nesplnění povinností vyplývajících z rozhodnutí Soudního dvora Evropské unie. Takové protiprávní neprovedení takto uzavřené dohody krom toho představuje porušení povinnosti jednat vůči žalobkyni s náležitou péčí, povinnosti loajální spolupráce stanovené v čl. 4 odst. 3 SEU, zásady provedení dohod dobrovolně uzavřených mezi stranami v dobré víře, zásady řádné správy a povinnosti poskytnout pomoc plynoucí z článku 24 služebního řádu úředníků.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází ze zneužití pravomoci, které konkrétně spočívá ve zneužití řízení v rozsahu, v němž žalovaný neměl nikdy v úmyslu loajálně provést dohodu uzavřenou mezi stranami a podepsal tuto dohodu pouze s cílem dosáhnout toho, aby žalobkyně vzala žalobu podanou ve věci F-33/15 zpět.


title: Věc C-136/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Areios Pagos (Řecko) dne 10. dubna 2009 — Organismos Sillogikis Diacheirisis Dimiourgon Theatrikon kai Optikoakoustikon Ergon v. DIVANI AKROPOLIS Anonimi Xenodocheiaki kai Touristiki Etaireia

text:
               20.6.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 141/32

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Areios Pagos (Řecko) dne 10. dubna 2009 — Organismos Sillogikis Diacheirisis Dimiourgon Theatrikon kai Optikoakoustikon Ergon v. DIVANI AKROPOLIS Anonimi Xenodocheiaki kai Touristiki Etaireia
   (Věc C-136/09)
   2009/C 141/56
   Jednací jazyk: řečtina

      Předkládající soud

   Areios Pagos

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Organismos Sillogikis Diacheirisis Dimiourgon Theatrikon kai Optikoakoustikon Ergon

      Žalovaná: DIVANI AKROPOLIS Anonimi Xenodocheiaki kai Touristiki Etaireia

      Předběžné otázky

   Představuje pouhé umístění televizních přijímačů v hotelových pokojích provozovatelem hotelového zařízení a jejich napojení na centrální anténu umístěnou v hotelu bez jakéhokoli dalšího úkonu, zprostředkování nebo zásahu provozovatele hotelového zařízení sdělování díla veřejnosti ve smyslu čl. 3 odst. 1 směrnice 2001/29/ES, a zejména zda v souladu s rozsudkem Soudního dvora ze dne 7. prosince 2006, věc C-306/05, Sociedad General de Autores y Editores de España (SGAE) jde v projednávaném případě o poskytování signálu prostřednictvím televizních přijímačů klientům ubytovaným v hotelových pokojích s příslušným technickým zásahem provozovatele hotelového zařízení?


title: Věc C-317/09 P: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 18. listopadu 2010 — Architecture, microclimat, énergies douces — Europe et Sud SARL (ArchiMEDES) v. Evropská komise ( Kasační opravný prostředek — Započtení pohledávek, které podléhají odlišným právním řádům — Žádost o vrácení vyplacených částek — Zásada litis denuntiatio — Právo na obhajobu a právo na spravedlivý proces )

text:
               15.1.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 13/13

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 18. listopadu 2010 — Architecture, microclimat, énergies douces — Europe et Sud SARL (ArchiMEDES) v. Evropská komise
   (Věc C-317/09 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Započtení pohledávek, které podléhají odlišným právním řádům - Žádost o vrácení vyplacených částek - Zásada litis denuntiatio - Právo na obhajobu a právo na spravedlivý proces)
   2011/C 13/21
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Architecture, microclimat, énergies douces — Europe et Sud SARL (ArchiMEDES) (zástupce: P.-P. Van Gehuchten, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: E. Manhaeve a S. Delaude, zmocněnci)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (pátého senátu) ze dne 10. června 2009, ArchiMEDES v. Komise (spojené věci T-396/05 a T-397/05), kterým Soud zamítl žaloby účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek směřující ke zrušení rozhodnutí Komise o vymáhání částek uhrazených v rámci smlouvy, kterou je vázána vůči účastnici řízení podávající kasační opravný prostředek, a o započtení vzájemných pohledávek, a dále toho, aby bylo Komisi uloženo uhradit jí zbývající část dotace stanovené toutéž smlouvou — Nepoužitelnost zásady litis denuntiatio — Zamítnutí návrhu na uplatnění společné a nerozdílné odpovědnosti smluvních partnerů — Porušení práva na obhajobu a práva na spravedlivý proces

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Architecture, microclimat, énergies douces — Europe et Sud SARL se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 267, 7.11.2009.


title: Věc F-25/12: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 5. února 2013 — Presset v. Komise ( „Veřejná služba — Odměny — Denní příspěvek — Podmínka poskytnutí“ )

text:
               16.3.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 79/33

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 5. února 2013 — Presset v. Komise
   (Věc F-25/12) (1)

   (Veřejná služba - Odměny - Denní příspěvek - Podmínka poskytnutí)
   2013/C 79/55
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Paul-Henri Presset (Brusel, Belgie) (zástupce: P. Pradal, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Currall a G. Gattinara, zmocněnci)

      Předmět věci

   Veřejná služba — Návrh na zrušení rozhodnutí, kterým bylo odmítnuto poskytnout žalobci denní příspěvky

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Paul-Henri Presset ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 138, 12.5.2012, s. 36.


title: Věc T-321/12: Žaloba podaná dne 20. července 2012 — Ciudad de la Luz a Sociedad Proyectos Temáticos de la Comunidad Valenciana v. Komise

text:
               22.9.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 287/32

         Žaloba podaná dne 20. července 2012 — Ciudad de la Luz a Sociedad Proyectos Temáticos de la Comunidad Valenciana v. Komise
   (Věc T-321/12)
   2012/C 287/61
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Ciudad de la Luz, SA (Alicante, Španělsko) a Sociedad Proyectos Temáticos de la Comunidad Valenciana, SA (Alicante) (zástupci: J. Buendía Sierra, N. Ruiz García a J. Belenguer Mula, advokáti, a M. Muñoz de Juan, advokátka)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               připustil důvody pro zrušení uvedené v jejich žalobě a vyhověl jim;

               —

               zrušil rozhodnutí Evropské komise C(2012) 3025 final ze dne 8. května 2012 o státní podpoře SA.22668 (C 8/2008 — ex NN 4/2008), kterou Španělsko přiznalo společnosti „Ciudad de la Luz SA“ (dále jen „CDL“), zejména čl. 1 odst. 1 tohoto rozhodnutí, a to v rozsahu, v němž konstatuje, že investice do společnosti CDL zahrnuje neslučitelné prvky státní podpory, a nařizuje její navrácení;

               —

               prohlásil nicotnost napadeného rozhodnutí, podpůrně aby jej zrušil, zejména čl. 1 odst. 1 tohoto rozhodnutí, a to v rozsahu, v němž konstatuje, že blíže určení producenti, kteří nahrávali v CDL, obdrželi neslučitelné podpory;

               —

               v důsledku toho zrušil příkazy na vrácení podpor, jejichž vydání nařizuje článek 2 napadeného rozhodnutí, a

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů tohoto řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně tři žalobní důvody.

               1)

               Nesprávné právní posouzení spočívající v závěru o existenci státních podpor ve prospěch společnosti CDL (nesprávné uplatnění zásady soukromého investora). Porušení čl. 107 odst. 1 a článku 345 SFEU
               Žalobkyně se domnívají, že se Komise při posuzování zásady soukromého investora a tím, že dospěla k závěru o existenci státní podpory, dopustila pochybení. K investicím Generalitat Valenciana (vlády autonomní oblasti Valencie) do společnosti CDL došlo ve dvou odlišných okamžicích, a sice v roce 2000 a v roce 2004, a obě investiční rozhodnutí byla přijata po vypracování příslušných obchodních plánů, které stanovily předpokládanou výnosnost projektu. Komise tím, že použila zásadu soukromého investora, srovnává tento projekt s výnosností projektů a subjektů, které z důvodu své velikosti nejsou srovnatelné, čímž tuto zásadu zbavila v rozporu s čl. 107 odst. 1 a článkem 345 SFEU obsahu.
               Komise dále ve svém ekonomickém a právním rozboru odmítá zohlednit skutečnost, že vedle projektu filmových studií existoval i projekt na rozvoj obchodní a hotelové zóny na okolních pozemcích ve vlastnictví Sociedad Proyectos Temáticos de la Comunidad Valenciana, SA. S přihlédnutím k oběma projektům byla výnosnost investice do společnosti CDL ještě vyšší.

               2)

               Nesprávné právní posouzení při posuzování slučitelnosti projektu společnosti CDL a nedostatek odůvodnění
               Podle žalobkyň odmítá Komise závěr, že projekt může vzhledem k tomu, že CDL má sídlo v Alicante, získávat regionální podpory. Španělské orgány dospěly k názoru, který Komise nezpochybnila, že s ohledem na to, že šlo o velký investiční projekt, měla CDL právo žádat o regionální podpory v intenzitě přibližně 36 %. Přesto odmítá akceptovat, že při použití zásady soukromého investora na 64 % investice by byla výnosnost projektu ještě vyšší.
               Podpůrně se žalobkyně domnívají, že investice valencijských orgánů do kinematografického komplexu společnosti CDL by měla být zcela nebo částečně prohlášena za slučitelnou podle čl. 107 odst. 3 písm. d) SFEU.
               Komise neodůvodnila svůj závěr, že podpory na výstavbu filmových studií společnosti CDL nejsou nezbytné, přiměřené ani vhodné, takže nemohou být slučitelné, a to ani částečně, s ohledem na kulturní hlediska.

               3)

               Nesprávné právní posouzení spočívající v neexistenci rozhodnutí, každopádně ve zcela neexistujícím odůvodnění, v souvislosti s pobídkou k produkci
               Komise krom toho, že dospěla k závěru o tom, že investice do společnosti CDL představuje neslučitelnou podporu, kvalifikuje týmž způsobem všechny pobídky přiznané filmovým producentům pod podmínkou, že k natáčení dojde v CDL.
               V rozhodnutí věnuje Komise těmto údajným podporám jediný bod, v kterém toliko konstatuje, že jsou neslučitelné. Nepopisuje dotčené opatření, na nějž v rozhodnutí odkazuje, neuvádí informace, které za tím účelem poskytl členský stát, nezabývá se otázkou ne/existence prvků podpory, nerozebírá kritéria slučitelnosti ani se nevěnuje případné existenci legitimního očekávání.
               Žalobkyně se tudíž domnívají, že je o akt nicotný nebo neplatný pro nedostatek odůvodnění. Kromě toho měly být uvedené pobídky, které jsou v souladu s podmínkami uvedenými ve sdělení Komise o filmu z roku 2001, považovány za slučitelné podle čl. 107 odst. 3 písm. d) SFEU.


title: Věc C-125/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Fővárosi Törvényszék (Maďarsko) dne 18. března 2014 – Iron & Smith Kft v. Unilever NV

text:
               10.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 175/23

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Fővárosi Törvényszék (Maďarsko) dne 18. března 2014 – Iron & Smith Kft v. Unilever NV
   (Věc C-125/14)
   2014/C 175/28
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Fővárosi Törvényszék

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Iron & Smith Kft

      Další účastnice řízení: Unilever NV

      Předběžné otázky

               1)

               Postačí dobré jméno existující v členském státě pro získání dobrého jména ochranné známky Společenství ve smyslu čl. 4 odst. 3 směrnice 2008/95/ES (1), kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách (dále jen „směrnice“), také v případě, kdy proti zápisu národní ochranné známky byly podány námitky na základě toho, že toto dobré jméno bylo získáno v jiném státě, než je dotčený členský stát?

               2)

               Lze v rámci použitých zeměpisných kritérií pro posouzení dobrého jména ochranné známky Společenství uplatnit zásady formulované Soudním dvorem Evropské unie v souvislosti se skutečným užíváním ochranné známky Společenství?

               3)

               Jestliže majitel starší ochranné známky Společenství získá dobré jméno ochranné známky v jiných zemích, než je členský stát, v němž byla podána národní přihláška, a které pokrývají podstatnou část území Evropské unie, lze bez ohledu na výše uvedené požadovat, aby předložil i dostačující důkaz ve vztahu k dotčenému členskému státu?

               4)

               V případě záporné odpovědi na předchozí otázku a s ohledem na zvláštnosti vnitřního trhu, může se stát, že by ochranná známka užívaná intenzivně v podstatné části území Evropské unie byla neznámá relevantnímu vnitrostátnímu spotřebiteli, takže by nebyl splněn další požadavek nutný pro existenci důvodu, který by v souladu s čl. 4 odst. 3 směrnice bránil zápisu ochranné známky, neboť by tato nemohla způsobit újmu dobrému jménu nebo rozlišovací způsobilosti starší ochranné známky Společenství ani z nich neoprávněně těžit? Jestliže by tomu bylo tak, jaké skutečnosti musí prokázat majitel ochranné známky Společenství, aby byl splněn zmíněný požadavek?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/95/ES ze dne 22. října 2008, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách (Úř. věst. L 299, s. 25).