title: Věc T-196/06: Rozsudek Tribunálu ze dne 16. června 2011 — Edison v. Komise ( „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Peroxid vodíku a perboritan sodný — Rozhodnutí konstatující porušení článku 81 ES — Přičitatelnost protiprávního jednání — Povinnost uvést odůvodnění“ )

text:
               30.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 226/22

         Rozsudek Tribunálu ze dne 16. června 2011 — Edison v. Komise
   (Věc T-196/06) (1)

   (Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Peroxid vodíku a perboritan sodný - Rozhodnutí konstatující porušení článku 81 ES - Přičitatelnost protiprávního jednání - Povinnost uvést odůvodnění)
   2011/C 226/43
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Edison SpA (Milán, Itálie) (zástupci: M. Siragusa, R. Casati, M. Beretta, P. Merlino a E. Bruti Liberati, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně V. Di Bucci a F. Amato, poté V. Di Bucci a V. Bottka, zmocněnci)

      Předmět

   Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise K(2006) 1766 v konečném znění ze dne 3. května 2006 ohledně postupu podle článku 81 [ES] a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/F/38.620 — peroxid vodíku a perboritan), v rozsahu, v němž se týká žalobkyně a podpůrně návrh na snížení výše pokuty.

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Komise K(2006) 1766 v konečném znění ze dne 3. května 2006 ohledně postupu podle článku 81 [ES] a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/F/38.620 — peroxid vodíku a perboritan) se zrušuje v rozsahu, v němž se týká společnosti Edison SpA.

               2)

               Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 212, 2.9.2006.


title: Věc T-385/13 P: Usnesení Tribunálu ze dne 19. prosince 2013 — Marcuccio v. Komise ( „Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Odmítnutí žaloby v prvním stupni jako zjevně nepřípustné — Chybějící totožnost mezi žalobou podanou faxem a následně doručeným originálem — Podání originálu žaloby po lhůtě — Opožděnost žaloby — Zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek“ )

text:
               22.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 52/37

         Usnesení Tribunálu ze dne 19. prosince 2013 — Marcuccio v. Komise
   (Věc T-385/13 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Odmítnutí žaloby v prvním stupni jako zjevně nepřípustné - Chybějící totožnost mezi žalobou podanou faxem a následně doručeným originálem - Podání originálu žaloby po lhůtě - Opožděnost žaloby - Zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek)
   2014/C 52/70
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Luigi Marcuccio (Tricase, Itálie) (zástupce: G. Cipressa, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: C. Berardis-Kayser a G. Gattinara, zmocněnci, ve spolupráci s A. Dal Ferrem, advokátem)

      Předmět

   Kasační opravný prostředek podaný proti usnesení Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (prvního senátu) ze dne 14. května 2013, Marcuccio v. Komise (F-4/12), a znějící na zrušení tohoto usnesení

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Luigi Marcuccio ponese vlastní náklady řízení a uhradí náklady řízení vyložené Evropskou komisí v tomto stupni.

      (1)  Úř. věst. C 284, 28.9.2013.


title: Věc T-131/14 P: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. října 2015 – Teughels v. Komise „Kasační opravný prostředek — Vedlejší kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Úředníci — Důchody — Převedení vnitrostátních nároků na důchod — Návrhy na započtení příspěvkových let — Akt, který nezasahuje nepříznivě do právního postavení — Nepřípustnost žaloby v prvním stupni řízení — Článek 11 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu“

text:
               30.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 398/45

         Rozsudek Tribunálu ze dne 13. října 2015 – Teughels v. Komise
   (Věc T-131/14 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Vedlejší kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Úředníci - Důchody - Převedení vnitrostátních nároků na důchod - Návrhy na započtení příspěvkových let - Akt, který nezasahuje nepříznivě do právního postavení - Nepřípustnost žaloby v prvním stupni řízení - Článek 11 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu“)
   (2015/C 398/56)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Catherine Teughels (Eppengen, Belgie) (zástupci: L. Vogel a B. Braun, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: J. Currall a G. Gattinara, zmocněnci)

      Předmět

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (pléna) ze dne 11. prosince 2013, Teughels v. Komise (F-117/11, Sb. VS, EU:F:2013:196), a znějící na zrušení tohoto rozsudku.

      Výrok

               1)

               Rozsudek Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (pléna) ze dne 11. prosince 2013, Teughels v. Komise (F-117/11), se zrušuje.

               2)

               Žaloba Catherine Teughels podaná k Soudu pro veřejnou službu ve věci F-117/11 se zamítá.

               3)

               Catherine Teughels ponese vlastní náklady vynaložené v tomto řízení a náklady vynaložené Evropskou komisí v řízení o kasačním opravném prostředku. Komise ponese vlastní náklady vynaložené v řízení o vedlejším kasačním opravném prostředku.

               4)

               Catherine Teughels a Komise ponesou každá vlastní náklady vynaložené v řízení v prvním stupni.

      (1)  Úř. věst. C 159, 26. 5. 2014.


title: Věc T-221/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 7. července 2017 – Arbuzov v. Rada „Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Omezující opatření přijatá vzhledem k situaci na Ukrajině — Zmrazení finančních prostředků — Seznam osob, subjektů a orgánů, jimž se zmrazují finanční prostředky a hospodářské zdroje — Ponechání jména žalobce na seznamu — Zásada řádné správy — Právo na obhajobu — Povinnost uvést odůvodnění — Zjevně nesprávné posouzení — Právo na vlastnictví“

text:
               21.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 277/33

         Rozsudek Tribunálu ze dne 7. července 2017 – Arbuzov v. Rada
   (Věc T-221/15) (1)

   („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vzhledem k situaci na Ukrajině - Zmrazení finančních prostředků - Seznam osob, subjektů a orgánů, jimž se zmrazují finanční prostředky a hospodářské zdroje - Ponechání jména žalobce na seznamu - Zásada řádné správy - Právo na obhajobu - Povinnost uvést odůvodnění - Zjevně nesprávné posouzení - Právo na vlastnictví“)
   (2017/C 277/48)
   Jednací jazyk: čeština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Sergej Arbuzov (Kyjev, Ukrajina) (zástupci: M. Machytková a V. Fišar, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: J.-P. Hix a A. Westerhof Löfflerová, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh podaný na základě článku 263 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí Rady (SZBP) 2015/364 ze dne 5. března 2015, kterým se mění rozhodnutí 2014/119/SZBP o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci na Ukrajině (Úř. věst. 2015, L 62, s. 25), prováděcího nařízení Rady (EU) 2015/357 ze dne 5. března 2015, kterým se provádí nařízení (EU) č. 208/2014 o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci na Ukrajině (Úř. věst. 2015, L 62, s. 1), rozhodnutí Rady (SZBP) 2016/318 ze dne 4. března 2016, kterým se mění rozhodnutí 2014/119/SZBP o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci na Ukrajině (Úř. věst. 2016, L 60, s. 76), a prováděcího nařízení Rady (EU) 2016/311 ze dne 4. března 2016, kterým se provádí nařízení (EU) č. 208/2014 o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci na Ukrajině (Úř. věst. 2016, L 60, s. 1), a to v rozsahu, v jakém se tyto akty týkají žalobce.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Sergej Arbuzov ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Radou Evropské unie.

      (1)  Úř. věst. C 279, 24.8.2015.


title: Věc T-494/04: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 14. listopadu 2006 – Neirinck v. Komise ( Úředníci — Smluvní zaměstnanec — Místo právníka u Úřadu pro infrastrukturu a logistiku v Bruselu (OIB) — Odmítnutí kandidatury — Žaloba na neplatnost — Žaloba na náhradu škody )

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/56

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 14. listopadu 2006 – Neirinck v. Komise
   (Věc T-494/04) (1)

   („Úředníci - Smluvní zaměstnanec - Místo právníka u Úřadu pro infrastrukturu a logistiku v Bruselu (OIB) - Odmítnutí kandidatury - Žaloba na neplatnost - Žaloba na náhradu škody“)
   (2006/C 326/121)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Wineke Neirinck (Brusel, Belgie) (zástupci: původně G. Vandersanden, L. Levi a A. Finchelstein, poté G. Vandersanden a L. Levi, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: J. Currall, D. Martin a L. Lozano Palacios, zmocněnci, ve spolupráci s F. Herbertem a L. Eskanzim, advokáty)
   Předmět věci
   Jednak návrh na zrušení rozhodnutí Komise o zamítnutí žádosti žalobkyně na místo právníka v oblasti politiky nemovitostí u Úřadu pro infrastrukturu a logistiku v Bruselu (OIB) a jmenování jiného uchazeče na uvedené místo, jakož i jednak návrh na náhradu škody.
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Komise ponese veškeré náklady řízení, včetně nákladů žalobkyně.

      (1)  Úř. věst. C 57, 5.3.2005.


title: Věc T-393/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 15. července 2015 – Westfälische Drahtindustrie a další v. Komise „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Evropský trh s předpínací ocelí — Určování cen, rozdělení trhů a výměna citlivých obchodních informací — Komplexní protiprávní jednání — Jediné a trvající protiprávní jednání — Distancování — Závažnost protiprávního jednání — Polehčující okolnosti — Rovné zacházení — Zásada personality trestů a sankcí — Posouzení platební způsobilosti — Sdělení Komise o spolupráci z roku 2002 — Pokyny pro výpočet pokut z roku 2006 — Přezkum v plné jurisdikci“

text:
               14.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 302/34

         Rozsudek Tribunálu ze dne 15. července 2015 – Westfälische Drahtindustrie a další v. Komise
   (Věc T-393/10) (1)

   („Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Evropský trh s předpínací ocelí - Určování cen, rozdělení trhů a výměna citlivých obchodních informací - Komplexní protiprávní jednání - Jediné a trvající protiprávní jednání - Distancování - Závažnost protiprávního jednání - Polehčující okolnosti - Rovné zacházení - Zásada personality trestů a sankcí - Posouzení platební způsobilosti - Sdělení Komise o spolupráci z roku 2002 - Pokyny pro výpočet pokut z roku 2006 - Přezkum v plné jurisdikci“)
   (2015/C 302/43)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Westfälische Drahtindustrie GmbH (Hamm, Německo), Westfälische Drahtindustrie Verwaltungsgesellschaft mbH & Co. KG (Hamm), Pampus Industriebeteiligungen GmbH & Co. KG (Iserlohn, Německo) (zástupci: původně C. Stadler a N. Tkatchenko, poté C. Stadler a S. Budde, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: V. Bottka, R. Sauer a C. Hödlmayr, zmocněnci, ve spolupráci s M. Buntscheckem, advokátem)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení a změnu rozhodnutí Komise C (2010) 4387 final ze dne 30. června 2010 v řízení podle článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/38344 – Předpínací ocel), ve znění rozhodnutí Komise C (2010) 6676 final ze dne 30. září 2010 a rozhodnutí Komise C (2011) 2269 final ze dne 4. dubna 2011, a návrh na zrušení dopisu generálního ředitele generálního ředitelství Komise pro hospodářskou soutěž ze dne 14. února 2011.

      Výrok rozsudku

               1)

               O žalobě již není třeba rozhodovat v rozsahu snížení pokuty přiznaného společnostem Westfälische Drahtindustrie GmbH a Westfälische Drahtindustrie Verwaltungsgesellschaft mbH & Co. KG rozhodnutím Komise C (2010) 6676 final ze dne 30. září 2010.

               2)

               Článek 2 bod 8 rozhodnutí Komise C (2010) 4387 final ze dne 30. června 2010 v řízení podle článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/38344 – Předpínací ocel), ve znění rozhodnutí Komise C (2010) 6676 final ze dne 30. září 2010 a rozhodnutí Komise C (2011) 2269 final ze dne 4. dubna 2011, se zrušuje.

               3)

               Dopis generálního ředitele generálního ředitelství Komise pro hospodářskou soutěž ze dne 14. února 2011 se zrušuje.

               4)

               Společnostem Westfälische Drahtindustrie, Westfälische Drahtindustrie Verwaltungsgesellschaft mbH & Co. a Pampus Industriebeteiligungen GmbH & Co. se ukládá povinnost zaplatit společně a nerozdílně pokutu ve výši 1 5 4 85  000 eur.

               5)

               Společnostem Westfälische Drahtindustrie a Westfälische Drahtindustrie Verwaltungsgesellschaft mbH & Co. se ukládá povinnost zaplatit společně a nerozdílně pokutu ve výši 2 3 3 70  000 eur.

               6)

               Společnosti Westfälische Drahtindustrie se ukládá povinnost zaplatit pokutu ve výši 7 6 95  000 eur.

               7)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               8)

               Společnosti Westfälische Drahtindustrie, Westfälische Drahtindustrie Verwaltungsgesellschaft mbH & Co. a Pampus Industriebeteiligungen GmbH & Co. ponesou polovinu vlastních nákladů řízení, včetně nákladů řízení o předběžném opatření. Komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí polovinu nákladů řízení společností Westfälische Drahtindustrie, Westfälische Drahtindustrie Verwaltungsgesellschaft mbH & Co. a Pampus Industriebeteiligungen GmbH & Co., včetně nákladů řízení o předběžném opatření.

      (1)  Úř. věst. C 301, 6.11.2010.


title: Rozsudek Soudního dvora ze dne 9. května 2014 ve věci E-23/13 – Hellenic Capital Market Commission (Řecká komise pro kapitálové trhy – HCMC) (Směrnice 2003/6/ES – přípustnost – soudní nebo správní funkce – žádost o informaci – požadavek uvést skutečnosti zakládající podezření stanovený vnitrostátním právem)

text:
               12.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 49/15

         ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
   ze dne 9. května 2014
   ve věci E-23/13
   Hellenic Capital Market Commission (Řecká komise pro kapitálové trhy – HCMC)
   (Směrnice 2003/6/ES – přípustnost – soudní nebo správní funkce – žádost o informaci – požadavek uvést skutečnosti zakládající podezření stanovený vnitrostátním právem)
   (2015/C 49/08)
   Ve věci E-23/13, Hellenic Capital Market Commission (Řecká komise pro kapitálové trhy – HCMC) – ŽÁDOST o stanovisko Soudního dvora podle článku 34 Dohody mezi státy ESVO o zřízení Kontrolního úřadu a Soudního dvora předložená Správním soudem Lichtenštejnského knížectví (Verwaltungsgerichtshof des Fürstentums Liechtenstein) týkající se výkladu článku 16 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/6/ES ze dne 28. ledna 2003 o obchodování zasvěcených osob a manipulaci s trhem (zneužívání trhu), Soudní dvůr ve složení Carl Baudenbacher, předseda, Per Christiansen (soudce-zpravodaj) a Páll Hreinsson, soudci, vynesl dne 9. května 2014 rozsudek, jehož výrok zní:
   Požadavek, aby orgán žádající informace podle článku 16 směrnice 2003/6/ES uvedl skutečnosti zakládající podezření, není v souladu se směrnicí 2003/6/ES.


title: Věc T-137/05: Žaloba podaná dne 1. dubna 2005 proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) skupinou LA PERLA SpA

text:
               28.5.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 132/34

         Žaloba podaná dne 1. dubna 2005 proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) skupinou LA PERLA SpA
   (Věc T-137/05)
   (2005/C 132/62)
   Jazyk, ve kterém byla sepsána žaloba: italština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 1. dubna 2005 žaloba směřující proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) podaná skupinou LA PERLA SpA zastoupenou Renzem Mariou Morresim a Albertem Dal Ferro, advokáty.
   Druhým účastníkem řízení před odvolacím senátem byla Cielo Brands – Gestao e Investimentos Lda.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil v celém rozsahu napadené rozhodnutí uvedením rozhodnutí zrušovacího oddělení v platnost a v každém případě prohlásil spornou ochrannou známku za neplatnou;

               —

               uložil Cielo Brands – Gestao e Investimentos Lda náhradu veškerých nákladů řízení, včetně dvou odvolacích stupňů u OHIM.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

               Ochranná známka, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti:

               Slovní ochranná známka „NIMEI LA PERLA MODERN CLASSIC“ – Žádost o zápis č. 713.446 pro výrobky třídy 14 (klenoty, bižuterie, hodinářské potřeby, drahé kovy, perly, drahokamy).

               Majitel ochranné známky Společenství

               Cielo Brands – Gestao e Investimentos Lda.

               Účastník řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství:

               Žalobkyně.

               Ochranná známka účastníka řízení navrhujícího prohlášení neplatnosti:

               Italské ochranné známky:

                           —

                           „La PERLA“ (obrazová ochranná známka č. 769.526) pro výrobky třídy 25.

                           —

                           „La PERLA PARFUMS“ (slovní ochranná známka č. 776.082) pro výrobky třídy 3.

                           —

                           „La PERLA“ (obrazová ochranná známka č. 804.992) pro výrobky tříd 3, 9, 14, 16, 18, 24, 25 a 35.

                           —

                           „La PERLA“ (obrazová ochranná známka č. GE2000 C 000428) pro výrobky třídy 3.

                           —

                           „La PERLA“ (obrazová ochranná známka č. GE2002 C 000181) pro výrobky třídy 3.

               Rozhodnutí zrušovacího oddělení:

               Vyhovění návrhu na prohlášení neplatnosti a prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství.

               Rozhodnutí odvolacího senátu:

               Vyhovění odvolání a zrušení rozhodnutí zrušovacího oddělení.

               Žalobní důvody:

                           —

                           Porušení čl. 8 odst. 5 a odst. 1 písm. a) a b), jakož i článku 73 nařízení Rady (ES) č. 40/94 o ochranné známce Společenství.

                           —

                           Porušení pravidla 50 odst. 2 písm. h) nařízení (ES) č. 2868/95 ze dne 13. prosince 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 40/94 o ochranné známce Společenství.


title: Věc C-138/14 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 21. března 2014 Firma Handlowa Faktor B. i W. Gęsina, Gęsina Wojciech proti usnesení Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 22. ledna 2014 ve věci T-468/12, Faktor B. i W. Gęsina v. Komise

text:
               22.12.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 462/11

         Kasační opravný prostředek podaný dne 21. března 2014 Firma Handlowa Faktor B. i W. Gęsina, Gęsina Wojciech proti usnesení Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 22. ledna 2014 ve věci T-468/12, Faktor B. i W. Gęsina v. Komise
   (Věc C-138/14 P)
   (2014/C 462/18)
   Jednací jazyk: polština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Firma Handlowa Faktor B. i W. Gęsina, Gęsina Wojciech (zástupce: H. Mackiewicz, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská komise
   Soudní dvůr (osmý senát) usnesením ze dne 30. září 2014 odmítl kasační opravný prostředek a rozhodl, že společnost Firma Handlowa Faktor B. i W. Gęsina a Gęsina Wojciech ponesou vlastní náklady řízení.


title: Věc C-426/08: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 2. dubna 2009 — Komise Evropských společenství v. Kyperská republika

text:
               29.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 205/30

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 2. dubna 2009 — Komise Evropských společenství v. Kyperská republika
   (Věc C-426/08) (1)

   2009/C 205/52

      Jednací jazyk: řečtina

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 285, 8.11.2008.


title: Věc T-238/99: Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne  8. března 2006  – Service station Veger v. Komise ( Návrh na zahájení řízení — Formální požadavky — Zjevně nepřípustná žaloba )

text:
               6.5.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 108/21

         Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 8. března 2006 – Service station Veger v. Komise
   (Věc T-238/99) (1)

   („Návrh na zahájení řízení - Formální požadavky - Zjevně nepřípustná žaloba“)
   (2006/C 108/38)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Service station V/H J. P. Veger (Maria Hoop, Nizozemsko) (zástupce: P. Brouwers, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: původně G. Rozet a H. Speyart, poté G. Rozet a H. van Vliet, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 1999/705/ES ze dne 20. července 1999 týkajícího se státní podpory, kterou Nizozemsko poskytlo 633 nizozemským čerpacím stanicím nacházejícím se v regionech na hranici s Německem (Úř. věst. L 280, s. 87)
   Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se odmítá.

               2)

               Žalobkyni se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 6, 8.1.2000


title: Věc T-441/13: Žaloba podaná dne 20. srpna 2013 — Makhlouf v. Rada

text:
               9.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 325/39

         Žaloba podaná dne 20. srpna 2013 — Makhlouf v. Rada
   (Věc T-441/13)
   2013/C 325/64
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Eyad Makhlouf (Damašek, Sýrie) (zástupci: C. Rygaert a G. Karouni, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí 2013/255/SZBP ze dne 31. května 2013 o omezujících opatřeních vůči Sýrii;

               —

               uložil Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení podle článků 87 a 91 jednacího řádu Tribunálu.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce sedm žalobních důvodů, které jsou v zásadě shodné nebo podobné těm, které byly předloženy ve věci T-383/11, Makhlouf v. Rada (1).

      (1)  Úř. věst. 2011, C 282, s. 30.


title: Věc C-68/08: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 16. října 2008 – Komise Evropských společenství v. Estonská republika

text:
               10.1.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/18

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 16. října 2008 – Komise Evropských společenství v. Estonská republika
   (Věc C-68/08) (1)

   (2009/C 6/34)

      Jednací jazyk: estonština

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 92, 12.4.2008.


title: Věc C-210/06: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Szegedi Ítélőtábla dne  5. května 2006  – Cartesio Oktató v. Szolgáltató Bt.

text:
               15.7.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 165/17

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Szegedi Ítélőtábla dne 5. května 2006 – Cartesio Oktató v. Szolgáltató Bt.
   (Věc C-210/06)
   (2006/C 165/31)
   Jednací jazyk: maďarština
   Předkládající soud
   Szegedi Ítélőtábla
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Cartesio Oktató és Szolgáltató Bt.
   Předběžné otázky

               1)

               Je soud druhého stupně, který rozhoduje o odvolání podaném proti rozhodnutí rejstříkového soudu (cégbíróság) v řízení o změně zápisu v obchodním rejstříku, oprávněn podat žádost o rozhodnutí o předběžné otázce ve smyslu článku 234 Římské smlouvy, jestliže ani řízení o vydání rozhodnutí obchodního soudu, ani odvolací řízení není kontradiktorním řízením?

               2)

               Jestliže je soud druhého stupně soudem, který je oprávněn položit předběžnou otázku v souladu s článkem 234 Římské smlouvy, je třeba považovat uvedený soud za soud rozhodující v posledním stupni, který je povinen předložit Soudnímu dvoru Evropských společenství otázky týkající se výkladu práva Společenství?

               3)

               Je nebo může být oprávnění maďarských soudů položit předběžnou otázku – vyplývající přímo z článku 234 Římské smlouvy – omezeno vnitrostátním právním předpisem, který umožňuje podat odvolání, v souladu s vnitrostátními právními předpisy, proti předkládacímu usnesení, jestliže vnitrostátní soud vyššího stupně může v případě odvolání uvedené usnesení zrušit, zbavit žádost o rozhodnutí o předběžné otázce účinku a nařídit soudu, který předkládací rozhodnutí přijal, aby pokračoval v přerušeném vnitrostátním řízení?

               4)

                           A.

                           Jestliže společnost, založená v Maďarsku podle maďarského práva společností a zapsaná v maďarském obchodním rejstříku, chce přemístit své sídlo do jiného členského státu Evropské unie, přísluší úprava této otázky právu Společenství nebo je při neexistenci harmonizace právních předpisů použitelné pouze vnitrostátní právo?

                           B.

                           Může se maďarská společnost domáhat přemístění svého sídla do jiného členského státu Evropské unie, dovolávajíc se přímo práva Společenství (článků 43 a 48 Římské smlouvy)? V případě kladné odpovědi, může změna sídla podléhat nějaké podmínce nebo povolení ze strany členského státu původu nebo přijímajícího členského státu?

                           C.

                           Lze články 43 a 48 Římské smlouvy vykládat v tom smyslu, že vnitrostátní právní úprava nebo praxe, které činí rozdíly mezi obchodními společnostmi, pokud jde o výkon práv týkajících se těchto společností, podle členského státu, v němž mají sídlo, jsou neslučitelné s právem Společenství?
                           Lze články 43 a 48 Římské smlouvy vykládat v tom smyslu, že vnitrostátní právní úprava nebo praxe, které brání maďarské společnosti přemístit její sídlo do jiného členského státu Evropské unie, jsou neslučitelné s právem Společenství?


title: Věc C-567/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Vilniaus apygardos teismas (Litva) dne 2. listopadu 2015 – LitSpecMet UAB v. Vilniaus lokomotyvų remonto depas UAB

text:
               25.1.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 27/12

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Vilniaus apygardos teismas (Litva) dne 2. listopadu 2015 – LitSpecMet UAB v. Vilniaus lokomotyvų remonto depas UAB
   (Věc C-567/15)
   (2016/C 027/15)
   Jednací jazyk: litevština

      Předkládající soud

   Vilniaus apygardos teismas

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: UAB LitSpecMet

      Žalovaná: UAB Vilniaus lokomotyvų remonto depas

      Další účastnice řízení: UAB Plienmetas

      Předběžné otázky

   Musí být čl. 1 odst. 9 směrnice 2004/18 (1) vykládán v tom smyslu, že společnost:

               —

               která byla založena veřejným zadavatelem působícím v oblasti železniční dopravy, jmenovitě v oblasti správy veřejné železniční infrastruktury a v oblasti osobní a nákladní dopravy;

               —

               která samostatně vykonává obchodní činnost, stanovuje obchodní strategii, přijímá rozhodnutí o podmínkách činnosti společnosti (produktový trh, zákaznický segment atd.), je činná na konkurenčním trhu v rámci Evropské unie i mimo tento trh, kde poskytuje služby v oblasti výroby a oprav vozového parku, a účastní se zadávacích řízení souvisejících s touto činností, v nichž se uchází o zakázky od třetích osob (nikoli od mateřské společnosti);

               —

               která svému zakladateli poskytuje služby v oblasti oprav vozového parku v rámci interních plnění a hodnota těchto služeb představuje 90 % celkové činnosti společnosti;

               —

               jejíž služby poskytované jejímu zakladateli mají zabezpečovat jeho činnost v oblasti osobní a nákladní dopravy;
               nesmí být považována za veřejného zadavatele?

         Rozhodne-li Soudní dvůr Evropské unie, že za výše uvedených okolností musí být taková společnost považována za veřejného zadavatele, musí být čl. 1 odst. 9 směrnice 2004/18/ES vykládán v tom smyslu, že společnost pozbývá svého postavení veřejného zadavatele, jestliže hodnota služeb v oblasti oprav vozového parku poskytovaných v rámci interních plnění veřejnému zadavateli, který je zakladatelem této společnosti, klesne a bude činit méně než 90 % nebo nebude představovat hlavní část celkového finančního obratu z činností společnosti?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18 ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby (Úř. věst. L 134, s. 114; Zvl. vyd. 06/07, s. 132).


title: Věc T-288/14 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 4. září 2014 — Energiewerke Nord v. Komise „Řízení o předběžných opatřeních — Státní podpory — Vnitrostátní podpora výroby elektřiny z obnovitelných zdrojů — Rozhodnutí Komise o zahájení formálního vyšetřovacího řízení v oblasti státních podpor — Návrh na odklad vykonatelnosti — Fumus boni juris“

text:
               1.12.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 431/24

         Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 4. září 2014 — Energiewerke Nord v. Komise
   (Věc T-288/14 R)
   („Řízení o předběžných opatřeních - Státní podpory - Vnitrostátní podpora výroby elektřiny z obnovitelných zdrojů - Rozhodnutí Komise o zahájení formálního vyšetřovacího řízení v oblasti státních podpor - Návrh na odklad vykonatelnosti - Fumus boni juris“)
   (2014/C 431/42)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Energiewerke Nord GmbH (Rubenow, Německo) (zástupci: T. Volz a B. Wißmann, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: T. Maxian Rusche a R. Sauer, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na pozastavení právních účinků rozhodnutí, kterým Komise zahájila formální vyšetřovací řízení v oblasti státních podpor týkající se německého zákona o obnovitelných zdrojích energie.

      Výrok

               1)

               Návrh na nařízení předběžného opatření se zamítá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc T-6/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 25. května 2016 – Ice Mountain Ibiza v. EUIPO – Marbella Atlantic Ocean Club (ocean ibiza) „Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie ocean ibiza — Starší národní obrazové ochranné známky OC ocean club a OC ocean club Ibiza — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Podobnost označení — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               4.7.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 243/31

         Rozsudek Tribunálu ze dne 25. května 2016 – Ice Mountain Ibiza v. EUIPO – Marbella Atlantic Ocean Club (ocean ibiza)
   (Věc T-6/15) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie ocean ibiza - Starší národní obrazové ochranné známky OC ocean club a OC ocean club Ibiza - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Podobnost označení - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2016/C 243/32)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Ice Mountain Ibiza, SL (San Antonio, Španělsko) (zástupci: J. L. Gracia Albero, F. Miazzetto a E. Cebollero González, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupkyně: S. Palmero Cabezas, zmocněnkyně)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO: Marbella Atlantic Ocean Club, SL (Puerto Banús, Španělsko)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 8. října 2014 (věc R 2207/2013-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Marbella Atlantic Ocean Club a Ice Mountain Ibiza.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti Ice Mountain Ibiza, SL se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 73, 2.3.2015.


title: Věc C-133/05: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne  23. února 2006  – Komise Evropských společenství v. Rakouská republika (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2000/78/ES — Rovné zacházení v zaměstnání a povolání — Neprovedení ve stanovené lhůtě)

text:
               3.6.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 131/26

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 23. února 2006 – Komise Evropských společenství v. Rakouská republika
   (Věc C-133/05) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2000/78/ES - Rovné zacházení v zaměstnání a povolání - Neprovedení ve stanovené lhůtě)
   (2006/C 131/46)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupce: D. Martin, zmocněnec)

      Žalovaná: Rakouská republika (zástupce: C. Pesendorfer, zmocněnec)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Neprovedení směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání (Úř. věst. L 303, s. 16; Zvl. vyd. 05/04, s. 79), ve stanovené lhůtě
   Výrok

               1)

               Rakouská republika tím, že nepřijala veškeré právní a správní předpisy, které jsou na spolkové úrovni nezbytné k dosažení souladu s ustanoveními směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání, týkajícími se diskriminace na základě zdravotního postižení, a na zemské úrovni s výjimkou zemí Vídeň a Dolní Rakousko se všemi ustanoveními této směrnice, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z uvedené směrnice.

               2)

               Rakouské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 143, 11. 6. 2005.


title: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 26. května 2005 ve věci C-283/03 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce College van beroep voor het bedrijfsleven): A. H. Kuipers proti Productschap Zuivel (Společná organizace trhu — Mléko a mléčné výrobky — Nařízení (EHS) č. 804/68 — Vnitrostátní právní úprava, podle které mlékárny uplatňují srážky z ceny, kterou mají zaplatit chovatelům mléčného skotu, nebo jim vyplácejí příplatky podle jakosti dodaného mléka — Neslučitelnost)

text:
               23.7.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 182/7

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (prvního senátu)
   ze dne 26. května 2005
   ve věci C-283/03 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce College van beroep voor het bedrijfsleven): A. H. Kuipers proti Productschap Zuivel (1)

   (Společná organizace trhu - Mléko a mléčné výrobky - Nařízení (EHS) č. 804/68 - Vnitrostátní právní úprava, podle které mlékárny uplatňují srážky z ceny, kterou mají zaplatit chovatelům mléčného skotu, nebo jim vyplácejí příplatky podle jakosti dodaného mléka - Neslučitelnost)
   (2005/C 182/14)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Ve věci C-283/03, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím College van Beroep voor het bedrijfsleven (Nizozemsko) ze dne 27. června 2003, došlým Soudnímu dvoru dne 30. června 2003, v řízení A. H. Kuipersem proti Productschap Zuivel, Soudní dvůr (první senát), ve složení P. Jann předseda senátu, K. Lenaerts, J. N. Cunha Rodrigues, K. Schiemann (zpravodaj) a M. Ilešič, soudci, generální advokátka: J. Kokott, vedoucí soudní kanceláře: M.-F. Contet, vrchní rada, vydal dne 26. května 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:
   Společný systém cen, na kterém je založena společná organizace trhu v odvětví mléka a mléčných výrobků zřízená nařízením Rady (EHS) č. 804/68 ze dne 27. června 1968 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky, ve znění nařízení Rady (ES) č. 1538/95 ze dne 29. června 1995, brání tomu, aby členské státy jednostranně přijaly ustanovení zasahující do mechanismu tvorby cen upravených ve stejné fázi výroby společnou organizací. To je případ úpravy dotčené v původním řízení, která bez ohledu na svůj údajný nebo zdánlivý účel, zavádí mechanismus, podle kterého:

               —

               jednak mlékárny musejí zadržet srážku z ceny jim dodaného mléka, pokud neodpovídá některým kritériím jakosti, a

               —

               jednak je takto zadržená částka v průběhu daného období všemi mlékárnami shromážděna, po případných finančních transakcích mezi mlékárnami, a to před znovurozdělením ve formě příplatků ve stejné výši vyplacených každou mlékárnou na 100 kilogramů mléka, které jim bylo dodáno v průběhu uvedeného období, pouze těm chovatelům mléčného skotu, kteří dodali mléko odpovídající uvedeným kritériím jakosti.

      (1)  Úř. věst. C 213, 06.09.2003.


title: Věc F-41/15: Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 8. října 2015 – FK v. CEPOL

text:
               16.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 381/65

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 8. října 2015 – FK v. CEPOL
   (Věc F-41/15) (1)

   (2015/C 381/91)
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda třetího senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 178, 1. 6. 2015, s. 28.


title: Věc C-40/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg (Německo) dne 28. ledna 2011 — Yoshikazu Iida v. Stadt Ulm

text:
               14.5.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 145/4

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg (Německo) dne 28. ledna 2011 — Yoshikazu Iida v. Stadt Ulm
   (Věc C-40/11)
   2011/C 145/05
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Yoshikazu Iida

      Žalované: Stadt Ulm

      Předběžné otázky

   A.   K článkům 2, 3 a 7 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES
       (1):

               1)

               Je — zejména s ohledem na články 7 a 24 Listiny základních práv Evropské unie (dále jen „Listina základních práv“) a článek 8 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod (dále jen „EÚLP“) — při extenzivním výkladu čl. 2 odst. 2 písm. d) směrnice 2004/38/ES „rodinným příslušníkem“ také rodič, který je státním příslušníkem třetího státu, je oprávněn k péči o dítě, které jako občan Unie má právo volného pohybu, a kterému tímto dítětem není poskytováno žádné výživné?

               2)

               V případě kladné odpovědi: Vztahuje se směrnice 2004/38/ES, — zejména s ohledem na články 7 a 24 Listiny základních práv a článek 8 EÚLP — při extenzivním výkladu čl. 3 odst. 1 této směrnice, na tohoto rodiče i v případě, že se ve vztahu k členskému státu původu dítěte, které je občanem Unie a které se přestěhovalo, nejedná o „doprovázení“ nebo „následování“?

               3)

               V případě kladné odpovědi: Vyplývá z toho pro tohoto rodiče — zejména s ohledem na články 7 a 24 Listiny základních práv a článek 8 EÚLP — právo pobytu na dobu delší než tři měsíce na území členského státu původu dítěte, které je občanem Unie, při extenzivním výkladu čl. 7 odst. 2 směrnice 2004/38/ES přinejmenším po dobu, po kterou existuje právo vykonávat péči o dítě a toto právo je skutečně vykonáváno?

         B.   K čl. 6 odst. 1 Smlouvy o EU ve spojení s Listinou základních práv:

               1.a)

               Je podle čl. 51 odst. 1 první věty druhé alternativy Listiny základních práv dána možnost použít Listinu základních práv již tehdy, pokud se na předmět sporu vztahuje vnitrostátní zákon (nebo části zákona), kterým byly provedeny i směrnice, ale nejen ty?

               1.b)

               Je podle čl. 51 odst. 1 první věty druhé alternativy Listiny základních práv dána možnost použít Listinu základních práv již proto, že žalobci možná přísluší právo pobytu podle práva Unie a v důsledku toho může v souladu s § 5 odst. 2 první větou Gesetz über die allgemeine Freizügigkeit von Unionsbürgern (zákon o volném pohybu občanů Unie, dále jen „FreizügG/EU“) požadovat vydání pobytové karty rodinného příslušníka občana Unie, která má právní základ v čl. 10 odst. 1 první větě směrnice o volném pohybu občanů Unie 2004/38/ES?

               1.c)

               V případě záporné odpovědi: Je podle čl. 51 odst. 1 první věty druhé alternativy Listiny základních práv — vycházejíce z judikatury ve věci ERT (rozsudek Soudního dvora ze dne 18. června 1991, C-260/89, body 41-45) — dána možnost použít Listinu základních práv, pokud členský stát omezí právo pobytu státního příslušníka třetího státu, který je otcem nezletilé občanky Unie oprávněným k péči, a tato občanka Unie pobývá se svou matkou z důvodu výkonu její pracovní činnosti převážně na území jiného členského státu EU?

               2.a)

               V případě, že je dána možnost použít Listinu: Může být přímo z čl. 24 odst. 3 Listiny základních práv vyvozeno — z evropského práva vyplývající — právo pobytu otce, který je státním příslušníkem třetího státu, přinejmenším po dobu, po kterou má právo vykonávat péči o dítě, které je občanem Unie a toto právo skutečně vykonává, i když toto dítě převážně pobývá na území jiného členského státu EU?

               2.b)

               V případě záporné odpovědi: Vyplývá z práva občana Unie volně se pohybovat podle čl. 45 odst. 1 Listiny základních práv případně ve spojení s čl. 24 odst. 3 Listiny základních práv — z evropského práva vyplývající — právo pobytu otce, který je státním příslušníkem třetího státu, přinejmenším po dobu, po kterou má právo vykonávat péči o dítě, které je občanem Unie a toto právo skutečně vykonává, aby tím především právo volného pohybu dítěte, které je občanem Unie, nebylo zbaveno veškerého užitečného účinku?

         C.   K čl. 6 odst. 3 Smlouvy o EU ve spojení s obecnými zásadami práva Unie

               1)

               Mohou být v plném rozsahu použita „nepsaná“ základní práva EU vytvořená v judikatuře Soudního dvora od rozsudku ve stuttgartské věci Stauder (26/69, bod 7) až například po rozsudek ve věci Mangold (C-144/04, bod 75) i tehdy, pokud v konkrétním případě není možné použít Listinu základních práv, jinými slovy, stojí základní práva, která podle čl. 6 odst. 3 Smlouvy o EU jako obecné zásady práva Unie i nadále platí, samostatně a nezávisle vedle nových základních práv obsažených v Listině základních práv podle čl. 6 odst. 1 Smlouvy o EU?

               2)

               V případě kladné odpovědi: Lze za účelem účinného výkonu práva péče o dítě vyvodit z obecných zásad práva Unie, zejména s ohledem na právo na respektování rodinného života podle článku 8 EÚLP, — z evropského práva vyplývající — právo pobytu státního příslušníka třetího státu, který je otcem nezletilé občanky Unie, která se svou matkou pobývá z důvodu výkonu matčiny pracovní činnosti převážně na území jiného členského státu EU?

         D.   K čl. 21 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie ve spojení s ustanovením článku 8 EÚLP:

   V případě, že z čl. 6 odst. 1 nebo odst. 3 Smlouvy o EU nelze vyvodit právo pobytu žalobce, jenž by vyplývalo z evropského práva: Lze v návaznosti na judikaturu ve věci Zhu a Chen (rozsudek Soudního dvora ze dne 19. října 2004, C-200/02, body 45 až 47) za účelem účinného výkonu práva péče o dítě vyvodit z práva volného pohybu nezletilé občanky Unie, která se svou matkou pobývá z důvodu výkonu matčiny pracovní činnosti převážně na území jiného členského státu EU, podle čl. 21 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie, případně s ohledem na článek 8 EÚLP, — z evropského práva vyplývající — právo pobytu otce, který je státním příslušníkem třetího státu, na území členského státu původu dítěte, které je občanem Unie?
   E.   K článku 10 směrnice o volném pohybu občanů Unie 2004/38/ES:

   V případě kladné odpovědi na otázku týkající se práva pobytu, jež by vyplývalo z evropského práva: Má rodič, který je státním příslušníkem třetího státu, v situaci žalobce nárok na vydání „Pobytové karty rodinného příslušníka občana Unie“ v souladu s čl. 10 odst. 1 první větou směrnice?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004 o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států, o změně nařízení (EHS) č. 1612/68 a o zrušení směrnic 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS (Text s významem pro EHP) (Úř. věst. L 158, s. 77; Zvl. vyd. 05/05, s. 46).


title: Věc T-373/16: Žaloba podaná dne 13. července 2016 – Victaulic Europe v. Komise

text:
               26.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 350/20

         Žaloba podaná dne 13. července 2016 – Victaulic Europe v. Komise
   (Věc T-373/16)
   (2016/C 350/26)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Victaulic Europe (Nazareth, Belgie) (zástupce: C. Fairpo, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               prohlásil žalobu na neplatnost za přípustnou;

               —

               zrušil rozhodnutí Komise ze dne 11. ledna 2016 o režimu státních podpor v případě výjimek pro nadměrné zisky SA.37667 (2015/C) (ex 2015/NN) realizovaném Belgickým královstvím, a to v tom rozsahu, ve kterém toho rozhodnutí nesprávně kvalifikuje systém předběžných rozhodnutí správce daně týkajících se nadměrných zisků jako režim podpory, neidentifikuje řádně domnělé opatření státní podpory, má nesprávně za to, že předběžná rozhodnutí správce daně týkající se nadměrných zisků jsou neslučitelnou státní podporou ve smyslu článku 107 SFEU, a na Belgii nesprávně požaduje, aby od příjemců nazpět vybrala nedefinované částky;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů tohoto řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu své žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z toho, že se Komise dopustila nesprávného právního posouzení, když systém předběžných rozhodnutí správce daně týkajících se nadměrných zisků nesprávně kvalifikovala jako režim podpor;

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že se Komise dopustila nesprávného právního posouzení, když nezvážila, zda v případech domnělého poskytnutí podpory byla skutečně založena výhoda.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z toho, že Komise se dopustila nesprávného právního posouzení, když systém předběžných rozhodnutí správce daně týkajících se nadměrných zisků posoudila jako selektivní.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z toho, že Belgii uložená povinnost vybrat domněle poskytnuté podpory nazpět porušuje zásadu právní jistoty.


title: Spojené věci T-213/01 a T-214/01: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 7. června 2006 – Österreichische Postsparkasse a Bank für Arbeit und Wirtschaft v. Komise ( Žaloba na neplatnost — Hospodářská soutěž — Nařízení č. 17 — Nařízení (ES) č. 2842/98 — Rozhodnutí 2001/462/ES/ESUO — Úředník pro slyšení — Akt s právními účinky — Přípustnost — Oprávněný zájem — Postavení navrhovatele nebo stěžovatele — Konečný spotřebitel odebírající zboží nebo služby — Přístup k oznámením námitek — Důvěrné informace — Dostatečný zájem )

text:
               12.8.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 190/16

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 7. června 2006 – Österreichische Postsparkasse a Bank für Arbeit und Wirtschaft v. Komise
   (Spojené věci T-213/01 a T-214/01) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Hospodářská soutěž - Nařízení č. 17 - Nařízení (ES) č. 2842/98 - Rozhodnutí 2001/462/ES/ESUO - Úředník pro slyšení - Akt s právními účinky - Přípustnost - Oprávněný zájem - Postavení navrhovatele nebo stěžovatele - Konečný spotřebitel odebírající zboží nebo služby - Přístup k oznámením námitek - Důvěrné informace - Dostatečný zájem“)
   (2006/C 190/26)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Österreichische Postsparkasse AG (Vídeň, Rakousko) (zástupci: původně M. Klusmann, F. Wiemer a A. Reidlinger, poté H.-J. Niemeyer, advokáti) a Bank für Arbeit und Wirtschaft AG (Vídeň) (zástupce: H.-J. Niemeyer, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupce: S. Rating, zmocněnec)
   Předmět věci
   Zrušení rozhodnutí úředníka pro slyšení ze dne 9. srpna 2001 a ze dne 25. července 2001 o předání nedůvěrných verzí oznámení námitek, která se vztahují na řízení podle článku 81 ES, které se týká stanovování bankovních sazebníků (COMP/36.571 – Österreische Banken), jedné rakouské politické straně (Freiheitliche Partei Österreichs)
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloby se zamítají.

               2)

               Žalobkyně ponesou dvě třetiny nákladů hlavního řízení a veškeré náklady řízení o předběžném opatření.

               3)

               Komise ponese třetinu nákladů hlavního řízení.

      (1)  Úř. věst. C 331, 24.11.2001.


title: Věc T-272/11: Žaloba podaná dne 25. května 2011 — Coin v. OHIM — Dynamiki Zoi (Fitcoin)

text:
               30.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 226/26

         Žaloba podaná dne 25. května 2011 — Coin v. OHIM — Dynamiki Zoi (Fitcoin)
   (Věc T-272/11)
   2011/C 226/54
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Coin SpA (Mestre, Itálie) (zástupci: P. Perani a G. Ghisletti, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Dynamiki Zoi AE (Atény, Řecko)

      Návrhová žádání

               —

               Zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 21. února 2011 ve věci R 1836/2010-2;

               —

               podpůrně zrušit napadené rozhodnutí pouze v rozsahu, v němž bylo přihlášce ochranné známky Společenství č. 3725298 vyhověno pro výrobky zařazené do třídy 25, a

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „Fitcoin“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 16, 25, 28, 35, 36 a 41 — Přihláška ochranné známky Společenství č. 3725298

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Zápis obrazové ochranné známky Společenství „coin“ č. 109827 pro výrobky a služby zařazené do tříd 16, 25, 28 a 35; zápis obrazové ochranné známky Společenství „coin“ č. 3308401 pro výrobky a služby zařazené do tříd 16, 25, 28 a 35; zápis obrazové ochranné známky Společenství „coinyou“ č. 3364511 pro výrobky a služby zařazené do tříd 16,35 a 36; zápis italské slovní ochranné známky „coin“ č. 160126 pro výrobky zařazené do třídy 25; zápis italské slovní ochranné známky „coin“ č. 253233 pro výrobky zařazené do tříd 16, 25, 28, 35, 36 a 41; zápis italské slovní ochranné známky „coin“ č. 240305 pro výrobky a služby zařazené do tříd 16, 25, 35, 36 a 41; zápis italské slovní ochranné známky „coin“ č. 169548 pro výrobky zařazené do tříd 16 a 28; zápis italské slovní ochranné známky „coin“ č. 240286 pro výrobky zařazené do třídy 25; zápis mezinárodní slovní ochranné známky „coin“ č. R381015 pro výrobky a služby zařazené do tříd 16, 25, 28, 35, 36 a 41; zápis mezinárodní slovní ochranné známky „coin“ č. R363492 pro výrobky a služby zařazené do tříd 16, 28, 35, 36 a 41; zápis mezinárodní slovní ochranné známky „coin“ č. 260545 pro výrobky zařazené do třídy 25; zápis mezinárodní slovní ochranné známky „coin“ č. R299708 pro výrobky a služby zařazené do tříd 35, 36 a 41; zápis mezinárodní slovní ochranné známky „coin“ č. 299710 pro výrobky zařazené do tříd 16 a 28; zápis mezinárodní slovní ochranné známky „coin“ č. R363491 pro výrobky zařazené do třídy 25

      Rozhodnutí námitkového oddělení: zamítnutí námitky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: částečné zrušení napadeného rozhodnutí a vyhovění námitce pro výrobky zařazené do tříd 28 a 41 a zamítnutí odvolání pro zbývající výrobky a služby, a v důsledku toho povolení zápisu pro výrobky zařazené do tříd 16, 25, 28, 35, 36 a 41

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 207/2009, jelikož odvolací senát zohlednil pouze jeden z možných významů slova FIT a na základě takového částečného posouzení konstatoval existenci nebezpečí záměny v případě hlavní části příslušných výrobků a služeb


title: Věc T-330/08: Žaloba podaná dne 12. srpna 2008 – Ligny Pesca di Guaiana Francesco a další v. Komise

text:
               25.10.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 272/38

         Žaloba podaná dne 12. srpna 2008 – Ligny Pesca di Guaiana Francesco a další v. Komise
   (Věc T-330/08)
   (2008/C 272/78)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Ligny Pesca di Guaiana Francesco a C. Snc (Trapani, Itálie), Macaluso Gaetano (Palermo, Itálie), Gallo (Salerno, Itálie), Severino Pesca (Salerno, Itálie), Gallo Pesca (Salerno, Itálie), Fulvia di Pappalardo Luigi Matteo (Cetara, Itálie), Federazione Nazionale delle Imprese di Pesca (Řím, Itálie) (zástupci: A. Clarizia, advokát, P. Ziotti, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyň

               —

               vyhovět návrhům formulovaným v úvodní části žaloby, a v důsledku toho zrušit nařízení, které s účinností od 16. června 2008 zakazuje rybolov tuňáka obecného v Atlantském oceánu východně od 45° západní délky a ve Středozemním moři plavidly lovícími košelkovými nevody plujícími pod vlajkou Itálie (článek 1 nařízení) a které ukládá hospodářským subjektům Společenství povinnost neakceptovat ode dne 16. června 2008 vykládku, umísťování do klece pro účely výkrmu nebo chovu a překládku tuňáka obecného odloveného plavidly lovícími košelkovými nevody v Atlantském oceánu východně od 45° západní délky a ve Středozemním moři (čl. 3 odst. 1 nařízení);

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení podle článku 87 jednacího řádu Soudu prvního stupně, včetně nákladů žalobkyň na právní zastupování.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou podobné těm, které byly uplatněny ve věcech T-305/08, Itálie v. Komise, a T-313/08, Veromar di Tudisco Alfio & Salvatore S.n.c. v. Komise. Žalobkyně zejména tvrdí, že právní základ napadeného nařízení je nesprávný, jelikož článek 7 nařízení Rady (ES) č. 2371/2002 ze dne 20. prosince 2002 o zachování a udržitelném využívání rybolovných zdrojů v rámci společné rybářské politiky (Úř. věst. L 358, s. 59; Zvl. vyd. 04/05, s. 460) nepředstavuje vhodný základ pro přijetí opatření, která obsahuje, a že měla být použita ustanovení uvedená v čl. 26 odst. 2 a 3 stejného nařízení.


title: Věc C-374/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhof (Německo) dne 7. července 2016 – Rochus Geissel jako likvidátor společnosti RGEX GmbH i. L. v. Finanzamt Neuss

text:
               24.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 392/5

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhof (Německo) dne 7. července 2016 – Rochus Geissel jako likvidátor společnosti RGEX GmbH i. L. v. Finanzamt Neuss
   (Věc C-374/16)
   (2016/C 392/06)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesfinanzhof

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: Rochus Geissel jako likvidátor společnosti RGEX GmbH i. L.

      Odpůrce: Finanzamt Neuss

      Předběžné otázky

               1)

               Obsahuje faktura nezbytná k uplatnění nároku na odpočet daně podle čl. 168 písm. a) ve spojení s čl. 178 písm. a) směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (1)„plnou adresu“ ve smyslu čl. 226 bodu 5 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty, pokud dodavatel uvede ve faktuře vystavené za plnění, které poskytl, adresu, na kterou sice lze doručovat poštovní zásilky, ale na které nevykonává žádnou hospodářskou činnost?

               2)

               Brání čl. 168 písm. a) ve spojení s čl. 178 písm. a) směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty při respektování požadavku efektivity, takovou vnitrostátní praxi, která zohledňuje dobrou víru příjemce plnění ve splnění podmínek pro odpočet daně pouze mimo řízení o stanovení daně v rámci zvláštního řízení založeného na zásadě spravedlnosti? Lze se v tomto ohledu dovolat čl. 168 písm. a) ve spojení s čl. 178 písm. a) směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty?

      (1)  Úř. věst. 2006, L 347, s. 1.


title: Věc T-550/13: Žaloba podaná dne 15. října 2013 — Řecká republika v. Evropská komise

text:
               21.12.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 377/17

         Žaloba podaná dne 15. října 2013 — Řecká republika v. Evropská komise
   (Věc T-550/13)
   2013/C 377/40
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Řecká republika (zástupci: I. Chalkias, X. Basakou a A. Vasilopoulou)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil prováděcí rozhodnutí Komise ze dne 13. srpna 2013, kterým se z financování Evropskou unií vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF), v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV), oznámené pod číslem C(2013) 5225) a zveřejněné v Úř. věst. L 219 ze dne 15. srpna 2013, s. 49, v části týkající se Řecké republiky; a

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně následující žalobní důvody.

               1)

               V rámci prvního žalobního důvodu směřujícího ke zrušení, týkajícího se opravy provedené u zpracování broskví a hrušek, Řecká republika tvrdí, že rozhodnutí provést v roce 2013 po více než čtyřech letech nečinnosti Komise opravy za roky 2006 a 2007, týkající se nedostatků v kontrolním systému, které byly zjištěny v roce 2008, porušuje obecnou zásadu právní jistoty, přiměřené lhůty a včasného podání žaloby Komisí, neboť neodůvodněná nepřiměřené délka řízení Řeckou republiku a v současném finančním kontextu poškodila a byla pro ni z finančního hlediska zcela neočekávanou.

               2)

               V rámci druhého žalobního důvodu směřujícího ke zrušení, týkajícího se opravy provedené u režimu podpory zpracovávání broskví a hrušek, Řecká republika tvrdí, že se Komise tím, že dospěla k závěru, že dvě klíčové kontroly nebyly provedeny, a navržením paušální opravy ve výši 10 %, dopustila nesprávného posouzení skutkového stavu a své rozhodnutí odůvodnila naprosto nedostatečně, a že výše uvedená sazba nemůže v žádném případě přesáhnout 5 %, které se uplatní v případech zjištění nedostatků v klíčových kontrolách.

               3)

               V rámci třetího žalobního důvodu směřujícího ke zrušení Řecká republika tvrdí, že rozhodnutí Komise postrádá ve vztahu k opravám v oblasti POSEI (Program možností určený pro vzdálené a ostrovní regiony) — menší ostrovy v Egejském moři konkrétní odůvodnění, které by ospravedlňovalo provedenou opravu.


title: Věc T-419/17: Žaloba podaná dne 4. července 2017 – Mendes v. EUIPO – Actial Farmaceutica (VSL#3)

text:
               21.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 277/55

         Žaloba podaná dne 4. července 2017 – Mendes v. EUIPO – Actial Farmaceutica (VSL#3)
   (Věc T-419/17)
   (2017/C 277/80)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: italština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Mendes SA (Lugano, ŠVýcarsko) (zástupce: G. Carpineti, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Actial Farmaceutica Srl (Řím, Itálie)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Majitel sporné ochranné známky: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „VSL#3“ – Ochranná známka Evropské unie č. 1 437 789

      Řízení před EUIPO: Řízení o zrušení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 3. května 2017 ve věci R 1306/2016-2

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí odvolacího senátu EUIPO v souladu s čl. 51 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009;

               —

               podpůrně zrušil napadeného rozhodnutí odvolacího senátu EUIPO v souladu s čl. 51 odst. 1 písm. c) nařízení č. 207/2009;

               —

               v každém případě uložil EUIPO náhradu všech nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 51 odst. 1 písm. b) a c) nařízení č. 207/2009.


               13.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 120/26

         Žádost o poradní stanovisko Soudního dvora ESVO předložená soudem Oslo tingrett dne 31. srpna 2016 ve věci Mobil Betriebskrankenkasse v. Tryg Forsikring
   (Věc E-11/16)
   (2017/C 120/14)
   Dopisem ze dne 31. srpna 2016, který byl na podatelnu Soudního dvora ESVO doručen dne 7. září 2016, požádal Oslo tingrett (Okresní soud v Oslu) Soudní dvůr ESVO ve věci Mobil Betriebskrankenkasse v. Tryg Forsikring o poradní stanovisko k následujícím otázkám:
   Otázka č. 1 týkající se výkladu čl. 85 odst. 1 písm. a) nařízení o koordinaci:
   Pokud instituce v domovské zemi poškozené strany, která je podle právních předpisů této země odpovědná za poskytování dávek, převezme nároky poškozené strany vůči třetí straně, musí ostatní státy EHP toto převzetí nároku institucí uznat. Znamená to:

               —

               že ostatní státy EHP musí uznat, že nárok byl převeden z poškozené strany na instituci a existence a rozsah nároku závisí na právních předpisech domovské země,

               —

               že ostatní státy EHP musí uznat, že nárok byl převeden z poškozené strany na instituci a existence a rozsah nároku závisí na právních předpisech v zemi, v níž k úrazu došlo, nebo

               —

               že ostatní státy EHP musí uznat, že nárok byl převeden z poškozené strany na instituci, avšak nařízení o koordinaci nemá na volbu rozhodného práva, pokud jde o existenci a rozsah nároku, žádný vliv?

         Otázka č. 2 týkající se výkladu čl. 85 odst. 1 písm. b) nařízení o koordinaci:
   Má-li instituce odpovědná za poskytování dávek přímý nárok vůči třetí straně, ostatní státy EHP takové nároky uznají. Znamená to:

               —

               že ostatní státy EHP musí nárok uznat v plném rozsahu, včetně toho, že jeho existence a rozsah závisí na právních předpisech domovské země, nebo

               —

               že ostatní státy EHP musí nárok uznat s výhradou omezení, která vyplývají z právních předpisů v zemi, v níž k úrazu došlo?


title: Spojené věci C-144/13, C-154/13 a C-160/13: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 26. února 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemsko) – VDP Dental laboratory NV v. Staatssecretaris van Financiën (C-144/13), Staatssecretaris van Financiën v. X BV (C-154/13), Nobel Biocare Nederland BV (C-160/13) „Řízení o předběžné otázce — Daň z přidané hodnoty — Odpočty daně — Osvobození od daně — Dodání zubních náhrad“

text:
               27.4.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/5

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 26. února 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemsko) – VDP Dental laboratory NV v. Staatssecretaris van Financiën (C-144/13), Staatssecretaris van Financiën v. X BV (C-154/13), Nobel Biocare Nederland BV (C-160/13)
   (Spojené věci C-144/13, C-154/13 a C-160/13) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Daň z přidané hodnoty - Odpočty daně - Osvobození od daně - Dodání zubních náhrad“)
   (2015/C 138/05)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hoge Raad der Nederlanden

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: VDP Dental Laboratory NV (C-144/13), Staatssecretaris van Financiën (C-154/13, C-160/13)

      Žalovaní: Staatssecretaris van Financiën (C-144/13), X BV (C-154/13), Nobel Biocare Nederland BV (C-160/13)

      Výrok

               1)

               Článek 168 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty, ve znění směrnice Rady 2007/75/ES ze dne 20. prosince 2007, musí být vykládán v tom smyslu, že je-li osvobození od daně z přidané hodnoty stanovené vnitrostátním právem neslučitelné se směrnicí 2006/112, ve znění směrnice 2007/75, neumožňuje uvedený článek 168 osobě povinné k dani využít tohoto osvobození a současně uplatnit nárok na odpočet daně.

               2)

               Článek 140 písm. a) a b), jakož i čl. 143 odst. 1 písm. a) směrnice 2006/112, ve znění směrnice 2007/75, musejí být vykládány v tom smyslu, že osvobození od daně z přidané hodnoty, které upravují, se vztahuje na pořízení zubních náhrad uvnitř Společenství a jejich konečný dovoz zubními lékaři a zubními techniky, pokud členský stát dodání nebo dovozu neuplatňuje přechodnou právní úpravu podle článku 370 směrnice 2006/112, ve znění směrnice 2007/75.

               3)

               Článek 140 písm. a) a b) směrnice 2006/112, ve znění směrnice 2007/75, musí být vykládán v tom smyslu, že osvobození od daně z přidané hodnoty upravené v tomto ustanovení se vztahuje rovněž na případ, kdy k pořízení zubních náhrad uvnitř Společenství dochází z členského státu, který uplatňuje odchylný a přechodný režim podle článku 370 této směrnice.

      (1)  Úř. věst. C 178, 22.6.2013.


title: Věc C-248/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Augstākās tiesas Senāta (Lotyšská republika) dne 7. července 2009 — SIA Pakora Pluss v. Valsts ieņēmumu dienests

text:
               12.9.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 220/22

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Augstākās tiesas Senāta (Lotyšská republika) dne 7. července 2009 — SIA Pakora Pluss v. Valsts ieņēmumu dienests
   (Věc C-248/09)
   2009/C 220/43
   Jednací jazyk: lotyština

      Předkládající soud

   Augstākās tiesas Senāta

      Účastnice původního řízení

      Stěžovatelka: SIA Pakora Pluss

      Další účastnice řízení o kasační stížnosti: Valsts ieņēmumu dienests

      Předběžné otázky

               1)

               Lze mít za to, že nebyly splněny vývozní formality ve smyslu [přílohy IV kapitoly 5] bodu 1 Aktu o přistoupení v případě, že je vydán lodní manifest, avšak nebyl uskutečněn postup stanovený v článku 448 nařízení č. 2454/93 (1) (německý celní orgán neuvědomil vhodným způsobem lotyšský celní orgán o žádosti lodní společnosti)?

               2)

               Lze mít v případě záporné odpovědi na první otázku za to, že v případě, jako je řešen v původním řízení, nejsou pravidla, která upravují celní režim (nařízení č. 2913/92 (2) a nařízení č. 2454/93), vůbec použitelná?

               3)

               Je třeba v případě kladné odpovědi na první otázku vyložit přílohu IV kapitolu 5 bod 1 Aktu o přistoupení k Evropské unii v tom smyslu, že pokud zboží, které je přepravováno v podmínkách rozšířeného Společenství poté, co bylo předmětem vývozních formalit, není propuštěno do volného oběhu, není toto zboží osvobozeno od cla nebo jiných opatření celního charakteru, ačkoli neexistují pochybnosti, že toto zboží má status zboží Společenství? Jinými slovy, je v tomto případě rozhodné, že byl uskutečněn celní režim propuštění do volného oběhu?

               4)

               Je třeba zahrnout daň z přidané hodnoty pod pojem dovozního cla zavedený v čl. 4 bodu 10 nařízení č. 2913/92?

               5)

               V případě kladné odpovědi na čtvrtou otázku dopadá povinnost uhradit daň z přidané hodnoty, kterou je třeba uhradit jako clo při dovozu zboží, na hlavního povinného nebo na koncového adresáta zboží? Existuje nějaká okolnost, která umožňuje rozdělit tuto povinnost?

      (1)  Nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 253, s. 1; Zvl. vyd. 02/06, s. 3).

      (2)  Nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 302, s. 1; Zvl. vyd. 02/04, s. 307).


title: Věc C-440/07 P: Usnesení Soudního dvora ze dne 9. června 2010 — Evropská komise v. Schneider Electric SA, Spolková republika Německo, Francouzská republika ( „Kasační opravný prostředek — Částečné zrušení napadeného rozsudku — Věc, ve které soudní řízení dovoluje rozhodnout — Mimosmluvní odpovědnost Společenství — Posouzení škody“ )

text:
               23.10.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 288/13

      Usnesení Soudního dvora ze dne 9. června 2010 — Evropská komise v. Schneider Electric SA, Spolková republika Německo, Francouzská republika
      (Věc C-440/07 P) (1)

      (Kasační opravný prostředek - Částečné zrušení napadeného rozsudku - Věc, ve které soudní řízení dovoluje rozhodnout - Mimosmluvní odpovědnost Společenství - Posouzení škody)
      (2010/C 288/20)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: M. Petite, F. Arbault, T. Christoforou, R. Lyal a C-F Durand, zmocněnci)

         Další účastnice řízení: Schneider Electric SA (zástupci: M. Pittie a A. Winckler, avocats), Spolková republika Německo, Francouzská republika

         Předmět věci

      Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (čtvrtého rozšířeného senátu) ze dne 11. července 2007, Schneider Electric v. Komise (T-351/03), kterým Soud uložil Evropskému společenství náhradu jednak nákladů vynaložených společností Schneider Electric na účast na znovu zahájeném řízení o kontrole spojení, ke kterému došlo po vyhlášení rozsudků Soudu ze dne 22. října 2002, Schneider Electric v. Komise (T-310/01 a T-77/02), a jednak dvou třetin škody utrpěné společností Schneider Electric z důvodu snížení kupní ceny společnosti Legrand SA, které Schneider Electric musela poskytnout nabyvateli za odložení lhůty skutečného provedení prodeje společnosti Legrand až do 10. prosince 2002 — Podmínky založení mimosmluvní odpovědnosti Společenství — Pojmy protiprávní jednání, škoda a přímá příčinná souvislost mezi protiprávním jednáním a způsobenou škodou — „Dostatečně závažné“ porušení práva Společenství, kterým je stiženo řízení o kontrole slučitelnosti spojení se společným trhem

         Výrok

                  1)

                  Výše nahraditelné škody uvedené v bodě 3 výroku rozsudku Soudního dvora Evropských společenství ze dne 16. července 2009, Komise v. Schneider Electric (C-440/07 P, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí), se stanoví na částku 50 000 eur.

                  2)

                  Návrh společnosti Schneider Electric SA týkající se náhrady nákladů řízení se zamítá.

         (1)  Úř. věst. C 22, 26.1.2008.


title: Věc T-335/08: Rozsudek Tribunálu ze dne 1. července 2010 — BNP Paribas a BNL v. Komise ( „Státní podpory — Opatření přijatá italskými úřady ve vztahu k některým restrukturalizovaným bankám — Režim úpravy daňových hodnot aktiv — Rozhodnutí prohlašující režim podpor za neslučitelný se společným trhem a nařizující navrácení podpory — Žaloba na neplatnost — Osobní dotčení — Přípustnost — Pojem „státní podpory“ — Zvýhodnění — Selektivní povaha — Povinnost uvést odůvodnění“ )

text:
               14.8.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 221/39

         Rozsudek Tribunálu ze dne 1. července 2010 — BNP Paribas a BNL v. Komise
   (Věc T-335/08) (1)

   (Státní podpory - Opatření přijatá italskými úřady ve vztahu k některým restrukturalizovaným bankám - Režim úpravy daňových hodnot aktiv - Rozhodnutí prohlašující režim podpor za neslučitelný se společným trhem a nařizující navrácení podpory - Žaloba na neplatnost - Osobní dotčení - Přípustnost - Pojem „státní podpory“ - Zvýhodnění - Selektivní povaha - Povinnost uvést odůvodnění)
   2010/C 221/62
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: BNP Paribas (Paříž, Francie); a Banca Nazionale del Lavoro SpA (BNL) (Řím, Itálie) (zástupci: R. Silvestri, G. Escalar a M. Todino, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: V. Di Bucci a E. Righini, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise č. 2008/711/ES ze dne 11. března 2008 o státní podpoře C 15/07 (ex NN 20/07) poskytnuté Itálií a týkající se daňové pobídky ve prospěch některých úvěrových ústavů, u nichž byla provedena restrukturalizace (Úř. věst. L 237, s. 70).

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               BNP Paribas a Banca Nazionale del Lavoro SpA (BNL) se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 272, 25.10.2008.


title: Věc F-6/09: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 28. října 2010 — Fares v. Komise ( Veřejná služba — Smluvní zaměstnanci — Zařazení do platové třídy — Zohlednění profesní zkušenosti )

text:
               29.1.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 30/59

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 28. října 2010 — Fares v. Komise
   (Věc F-6/09) (1)

   (Veřejná služba - Smluvní zaměstnanci - Zařazení do platové třídy - Zohlednění profesní zkušenosti)
   2011/C 30/112
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Soukaïna Fares (Brusel, Belgie) (zástupce: L. Vogel, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Currall a G. Berscheid, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žádost o zrušení rozhodnutí o zařazení žalobkyně do funkční skupiny III platové třídy 8

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Evropské komise, kterým byla S. Fares zařazena do platové třídy 8 funkční skupiny III smluvních zaměstnanců, jak toto rozhodnutí vyplývá ze smlouvy smluvního zaměstnance S. Fares ze dne 28. března 2008, se ruší.

               2)

               Komise ponese veškeré náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 69, 21.3.2009, s. 54.


title: Věc T-267/10: Žaloba podaná dne 16. června 2010 — Land Wien v. Komise

text:
               28.8.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 234/42

         Žaloba podaná dne 16. června 2010 — Land Wien v. Komise
   (Věc T-267/10)
   ()
   2010/C 234/76
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Land Wien (Spolková země Vídeň) (zástupce: W.-G. Schärf, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí ze dne 25. března 2010;

               —

               určit, že Evropská komise porušila nařízení (ES) č. 1049/2001 (1) tím, že žalobkyni nedoručila veškeré požadované dokumenty týkající se výstavby bloků 3 a 4 jaderné elektrárny Mochovce, že se tím dopustila nečinnosti ve smyslu článku 265 SFEU, která je v důsledku porušení odstavce 3 nařízení č. 1049/2001 neplatná;

               —

               uložit Komisi náhradu veškerých nákladů řízení vynaložených žalobkyní, tedy Land Wien.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobkyně zpochybňuje rozhodnutí Komise ze dne 25. března 2010, kterou bylo zastaveno řízení o její stížnosti ve vztahu k dokončení bloků 3 a 4 jaderné elektrárny Mochovce na Slovensku. Žalobkyně dále vytýká Komisi, že od ní neobdržela veškeré požadované dokumenty týkající se výstavby bloků 3 a 4 jaderné elektrárny Mochovce a že se tím Komise dopustila nečinnosti podle článku 265 SFEU.
   Na podporu své žaloby tvrdí žalobkyně, že Komise svým rozhodnutím ze dne 25. března 2010 porušila směrnici 2003/35/ES (2) a základní právo podle článku 37 Listiny základních práv Evropské unie.
   V souvislosti se svou žádostí o informace žalobkyně tvrdí, že nebyla řádně projednána, čímž byl porušen článek 42 Listiny základních práv. Krom toho byl porušen článek 7 nařízení č. 1049/2001.
   Dále je žalobkyně toho názoru, že Komise svou nečinností v reakci na stížnost a na žádost o informace porušila povinnosti jednat, které jsou stanoveny ve Smlouvě o ESAE a blíže popsány v rozsudku Soudního dvora ze dne 27. října 2009, ČEZ (C-115/08, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí).

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, s. 43; Zvl. vyd. 01/03, s. 331).

      (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/35/ES ze dne 26. května 2003 o účasti veřejnosti na vypracovávání některých plánů a programů týkajících se životního prostředí a o změně směrnic Rady 85/337/EHS a 96/61/ES, pokud jde o účast veřejnosti a přístup k právní ochraně (Úř. věst. L 156, s. 17; Zvl. vyd. 15/07, s. 466).


title: Spojené věci C-215/13 P a C-216/13 P: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 31. března 2014 – Acron OAO, Dorogobuzh OAO v. Rada Evropské unie, Evropská komise, Fertilizers Europe

text:
               4.8.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 253/22

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 31. března 2014 – Acron OAO, Dorogobuzh OAO v. Rada Evropské unie, Evropská komise, Fertilizers Europe
   (Spojené věci C-215/13 P a C-216/13 P) (1)

   2014/C 253/31
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 171, 15.6.2013.


title: Věc F-158/12: Žaloba podaná dne 24. prosince 2012 — ZZ v. Komise

text:
               23.3.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 86/30

         Žaloba podaná dne 24. prosince 2012 — ZZ v. Komise
   (Věc F-158/12)
   2013/C 86/50
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupci: A. Salerno a B. Cortese, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí, kterým byl zamítnut návrh na přijetí žalobce do pracovního poměru jako smluvního zaměstnance funkční skupiny III, který vypracoval Úřad pro infrastrukturu a logistiku v Lucemburku, a náhrada utrpěné majetkové újmy.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               Zrušit rozhodnutí vedoucího útvaru „nábor zaměstnanců a ukončení služby“ (GŘ HR.B.2) Evropské komise ze dne 6. března 2012, kterým byl zamítnut návrh na přijetí žalobce do pracovního poměru jako smluvního zaměstnance funkční skupiny III, který vypracoval Úřad pro infrastrukturu a logistiku v Lucemburku;

               —

               uložit žalované náhradu majetkové újmy, která byla žalobci způsobena napadeným rozhodnutím, a sice ve výši, která odpovídá rozdílu mezi odměnou pro funkční skupinu III od října 2011 a odměnou, kterou dále pobíral jako smluvní zaměstnanec funkční skupiny I, navýšené o odpovídající úroky ode dne splatnosti každé měsíční odměny až do dne jejich skutečného zaplacení;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-601/14: Žaloba podaná dne 11. srpna 2014 – Othman v. Rada

text:
               13.10.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 361/20

         Žaloba podaná dne 11. srpna 2014 – Othman v. Rada
   (Věc T-601/14)
   2014/C 361/30
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Razan Othman (Damašek, Sýrie) (zástupci: E. Ruchat a C. Cornet d’Elzius, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               prohlásil žalobu žalobce za přípustnou a opodstatněnou;

               —

               v důsledku toho zrušil rozhodnutí 2014/309/SZBP ze dne 28. května 2014, jakož i následné akty k provedení tohoto rozhodnutí, v rozsahu, v němž se týkají žalobce;

               —

               uložil Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce tři žalobní důvody, které jsou v podstatě totožné s důvody či podobné důvodům uplatňovaným ve věci T-432/11, Makhlouf v. Rada (1).

      (1)  Úř. věst. C 290, s. 13.


title: Věc T-327/04: Žaloba podaná dne 3. srpna 2004 Syndicat National de l'Industrie des Viandes (SNIV) proti Komisi Evropských společenství

text:
               6.11.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 273/32

         Žaloba podaná dne 3. srpna 2004 Syndicat National de l'Industrie des Viandes (SNIV) proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-327/04)
   (2004/C 273/63)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 3. srpna 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Syndicat National de l'Industrie des Viandes (SNIV), se sídlem v Paříži, zastoupeným Nicolou Coutrelis a Severine Henneresse, advokátkami, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Žalobce navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise ze dne 30. března 2004 o státní podpoře „N515/2003 – Francie – Podpora v oblasti zpracování uhynulých zvířat – Daň z porážky“;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Zpracování uhynulých zvířat je ve Francii považováno za veřejnou službu a je financováno z fondu, který tvoří státní dotace, jakož i z daně z porážky vybírané od provozovatelů jatek. Tento režim byl ohlášen Komisi. Žalobce, který zastupuje provozovatele jatek, upozornil Komisi na nezbytnost zahájit formální vyšetřovací řízení o podpoře upravené v čl. 88 odst. 2 ES. Nicméně Komise v napadeném rozhodnutí shledala, že dotčený režim je slučitelný s právem Společenství, pokud jde o část týkající se „zvířat uhynulých na farmě“, a že se nejedná o podporu, pokud jde o část týkající se „odpadů z jatek“.
   Žalobce shledal, že Komise tímto schválila systém zavedený francouzskou vládou a navrhuje zrušení napadeného rozhodnutí s odvoláním na čl. 88 odst. 2 ES, jakož i čl. 4 odst. 4 nařízení 659/1999 (1). Žalobce tvrdí, že s ohledem na závažné potíže při posuzování slučitelnosti dotčené podpory, které zmínila, Komise nemůže prohlásit dotčenou podporu za slučitelnou bez zahájení formálního vyšetřovacího řízení.
   Žalobce se rovněž odvolává na několik skutkových pochybení a pochybení v posouzení obsažených v napadeném rozhodnutí. Uplatňuje rovněž, že daň z porážky je ve zjevném rozporu s několika ustanoveními práva Společenství, a to:

               —

               pravidly týkajícími se DPH;

               —

               zákazem množstevních omezení mezi členskými státy (článek 28 ES) v rozsahu, v jakém se daň z porážky týká rovněž zvířat „smíšeného“ původu v souladu s nařízením 1760/2000 (2), tedy zvířat pocházejících z jiného členského státu, avšak poražených ve Francii;

               —

               nařízením 1774/2002 (3);

               —

               volným poskytováním služeb (článek 50 ES) v rozsahu, v němž může pouze jeden podnik v okrese poskytovat službu zpracování uhynulých zvířat okresním jatkám a chovatelům;

               —

               mechanizmy společné zemědělské politiky. Žalobce k tomuto bodu uvádí, že zavedením dotčené daně Francie narušuje společnou organizaci trhu s masem a porušuje s ní související nařízení tím, že uměle zvyšuje ceny masa.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES, Úř. věst. L 83, 27.3.1999, s. 1–9.

      (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1760/2000 ze dne 17. července 2000 o systému identifikace a evidence skotu, o označování hovězího masa a výrobků z hovězího masa a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 820/97, Úř. věst. L 204, 11.8.2000, s. 1–10.

      (3)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1774/2002 ze dne 3. října 2002 o hygienických pravidlech pro vedlejší produkty živočišného původu, které nejsou určeny pro lidskou spotřebu, Úř. věst. L 273, 10.10.2002, s. 1–95.


title: Věc C-502/13: Žaloba podaná dne 18. září 2013 — Evropská komise v. Lucemburské velkovévodství

text:
               23.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 344/49

         Žaloba podaná dne 18. září 2013 — Evropská komise v. Lucemburské velkovévodství
   (Věc C-502/13)
   2013/C 344/86
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: F. Dintilhac, C. Soulay, zmocněnci)

      Žalované: Lucemburské velkovévodství

      Návrhová žádání

               —

               Určit, že Lucemburské velkovévodství tím, že na digitální knihy (nebo elektronické knihy) uplatňuje sazbu DPH ve výši 3 %, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článků 96 až 99, 110 a 114 směrnice o DPH (1) ve spojení s přílohami II a III této směrnice a jejím prováděcím nařízením (2);

               —

               uložit Lucemburskému velkovévodství náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Komise na podporu své žaloby uplatňuje jediný žalobní důvod, jenž vychází z toho, že vnitrostátní právní předpisy, podle kterých se na dodání elektronických knih uplatňuje od 1. ledna 2012 zvláštní snížená sazba ve výši 3 %, jsou v rozporu se směrnicí o DPH.
   Uplatnění snížené sazby DPH je podle Komise neslučitelné se zněním článků 96 a 98 směrnice o DPH, neboť takovou sazbu lze uplatnit jen na dodání zboží a poskytnutí služeb, která jsou uvedena v příloze III této směrnice. Není-li dodání digitálních knih v dané příloze výslovně uvedeno, nelze na ně uplatnit sníženou sazbu DPH. To ostatně potvrzuje znění čl. 98 odst. 2 druhého pododstavce, který z uplatnění snížených sazeb DPH výslovně vylučuje elektronicky poskytované služby, jakož i skutečnost, že výbor pro DPH přijal pokyny, podle kterých se na dodání digitálních knih neuplatní snížené sazby DPH.
   Komise má rovněž za to, že na sníženou sazbu ve výši 3 % v případě dodání digitálních knih, tedy sazbu nižší než je minimální sazba ve výši 5 % stanovená v článku 99 směrnice o DPH, nelze uplatnit odchylku podle článku 110 směrnice o DPH a tato sazba nemůže být ani v souladu s článkem 114 téže směrnice.

      (1)  Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1).

      (2)  Nařízení Rady (EU) č. 282/2011 ze dne 15. března 2011, kterým se stanoví prováděcí opatření ke směrnici o DPH (Úř. věst. L 77, s. 1).


title: Věc C-587/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel Cluj (Rumunsko) dne 18. prosince 2014 – Aurel Moldovan v. Administrația Județeană a Finanțelor Publice Cluj

text:
               30.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 107/16

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel Cluj (Rumunsko) dne 18. prosince 2014 – Aurel Moldovan v. Administrația Județeană a Finanțelor Publice Cluj
      (Věc C-587/14)
      (2015/C 107/22)
      Jednací jazyk: rumunština

         Předkládající soud

      Curtea de Apel Cluj

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatel: Aurel Moldovan

         Odpůrkyně: Administrația Județeană a Finanțelor Publice Cluj

         Předběžné otázky

                  1)

                  Je s ohledem na ustanovení zákona č. 9/2012 a na účel daně stanovené tímto zákonem nutno mít za to, že článek 110 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že brání tomu, aby členský stát Unie zavedl daň z emisí škodlivých látek, která se uplatní při registraci motorových vozidel z jiného státu Unie, avšak se neuplatní při registraci v případě převodu vlastnického práva k tuzemským motorovým vozidlům, za která taková daň nebo obdobná daň byly již uhrazeny, za podmínky, že hodnota této zůstatkové daně zahrnutá do hodnoty vozidel nacházejících se na tuzemském trhu je nižší než nová daň?

                  2)

                  Je s ohledem na ustanovení zákona č. 9/2012 a na účel daně stanovené tímto zákonem nutno mít za to, že článek 110 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že brání tomu, aby členský stát Unie zavedl daň z emisí škodlivých látek, která se uplatní při registraci motorových vozidel z jiných států Unie a která je v případě tuzemských motorových vozidel splatná pouze při převodu vlastnického práva k takovémuto vozidlu, čehož důsledkem je to, že zahraniční vozidlo nelze užívat, aniž by tato daň byla zaplacena, kdežto tuzemské vozidlo lze časově neomezeně užívat bez zaplacení uvedené daně, a to až do doby převodu vlastnického práva k uvedenému vozidlu a jeho následné registrace novým vlastníkem, pokud k takovému převodu dojde?


               4.8.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 183/1

         (2007/C 183/01)
   Poslední publikace Soudního dvora v Úředním věstníku Evropské unie

         Úř. věst. C 170, 21.7.2007

   Dřívější publikace

      Úř. věst. C 155, 7.7.2007

      Úř. věst. C 140, 23.6.2007

      Úř. věst. C 129, 9.6.2007

      Úř. věst. C 117, 26.5.2007

      Úř. věst. C 96, 28.4.2007

      Úř. věst. C 95, 28.4.2007

   Tyto texty jsou k dispozici na adrese:

               EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Věc C-413/05: Žaloba podaná dne  22. listopadu 2005  Komisí Evropských společenstvím proti Italské republice

text:
               28.1.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/9

         Žaloba podaná dne 22. listopadu 2005 Komisí Evropských společenstvím proti Italské republice
   (Věc C-413/05)
   (2006/C 22/16)
   Jednací jazyk: italština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 22. listopadu 2005 žaloba směřující proti Italské republice podaná Komisí Evropských společenství zastoupenou K. Simonssonem a C. Loggim, jako zmocněnci, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               určil, že Italská republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2002/84/ES (1) ze dne 5. listopadu 2002, kterou se mění směrnice o námořní bezpečnosti a zabránění znečištění z lodí, nebo v každém případě o nich Komisi neuvědomila, nesplnila své povinnosti, které pro ni z této směrnice vyplývají.

               2.

               uložil Italské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   Lhůta k provedení směrnice do vnitrostátního právního řádu uplynula dne 23. listopadu 2003.

      (1)  Úř. věst. L 324, 29.11.2002, s. 53; Zvl. vyd. 07/07, s. 173.


title: Věc T-495/13: Žaloba podaná dne 16. září 2013 — Sales & Solutions v. OHIM — Inceda Holding (Watt)

text:
               23.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 344/61

         Žaloba podaná dne 16. září 2013 — Sales & Solutions v. OHIM — Inceda Holding (Watt)
   (Věc T-495/13)
   2013/C 344/112
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Sales & Solutions (Frankfurt nad Mohanem, Německo) (zástupce: K. Gründig-Schnelle, Rechtsanwältin)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Inceda Holding (Kolín, Německo)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 15. července 2013 v odvolacím řízení R 1193/2012-4;

               —

               uložil další účastnici řízení náhradu nákladů řízení včetně nákladů, které vznikly v průběhu odvolacího řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: Obrazová ochranná známka „Watt“ pro služby zařazené do tříd 35, 39 a 42 — přihláška ochranné známky Společenství č. 1 090 471

      Majitelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Účastnice řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: Inceda Holding

      Odůvodnění návrhu na prohlášení neplatnosti: Článek 52 odst. 1 písm. a) ve spojení s čl. 7 odst. 1 písm. b), c) a d) nařízení č. 207/2009

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Prohlášení neplatnosti dotčené ochranné známky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 207/2009


title: Věc C-131/10: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 22. prosince 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal de première instance de Bruxelles — Belgie) Corman SA v. Bureau d’intervention et de restitution belge (BIRB) ( „Ochrana finančních zájmů Evropské unie — Nařízení (ES, Euratom) č. 2988/95 — Článek 3 — Promlčecí doba pro zahájení stíhání — Lhůta — Odvětvové předpisy — Nařízení (ES) č. 2571/97 — Odlišné použití pravidel promlčení v případě nesrovnalosti, které se dopustil příjemce dotace nebo jeho smluvní partneři“ )

text:
               19.2.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 55/16

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 22. prosince 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal de première instance de Bruxelles — Belgie) Corman SA v. Bureau d’intervention et de restitution belge (BIRB)
   (Věc C-131/10) (1)

   (Ochrana finančních zájmů Evropské unie - Nařízení (ES, Euratom) č. 2988/95 - Článek 3 - Promlčecí doba pro zahájení stíhání - Lhůta - Odvětvové předpisy - Nařízení (ES) č. 2571/97 - Odlišné použití pravidel promlčení v případě nesrovnalosti, které se dopustil příjemce dotace nebo jeho smluvní partneři)
   2011/C 55/28
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Tribunal de première instance de Bruxelles

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Corman SA

      Žalovaný: Bureau d’intervention et de restitution belge (BIRB)

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Tribunal de première instance de Bruxelles — Výklad čl. 3 odst. 1 a 3 nařízení č. 2988/95 ze dne 18. prosince 1995 o ochraně finančních zájmů Evropských společenství (Úř. věst. L 312, s. 1; Zvl. vyd. 01/01, s. 340) — Stanovení promlčecí lhůty stíhání — Použitelnost odvětvových ustanovení Společenství a vnitrostátních odvětvových ustanovení v dané oblasti — Odlišné použití pravidel promlčení v případě nesrovnalosti, které se dopustil příjemce podpory nebo jeho smluvní partneři?

      Výrok

               1)

               Vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č. 2571/97 ze dne 15. prosince 1997 o prodeji másla za snížené ceny a o poskytování podpory pro smetanu, máslo a zahuštěné máslo určené k použití při výrobě cukrářských výrobků, zmrzliny a jiných potravin nestanoví pravidlo promlčení pro zahájení stíhání, které je použitelné na inkasování jistot složených v rámci nabídkových řízení v odvětví másla, zahuštěného másla a smetany, toto nařízení nepředstavuje odvětvový předpis stanovící „kratší lhůtu“ ve smyslu čl. 3 odst. 1 prvního pododstavce druhé věty nařízení Rady (ES, Euratom) č. 2988/95 ze dne 18. prosince 1995 o ochraně finančních zájmů Evropských společenství. V důsledku toho se promlčecí lhůta čtyř let definovaná čl. 3 odst. 1 prvním pododstavcem první větou posledně uvedeného nařízení na takové inkasování jistot použije, avšak s výhradou možnosti stanovit delší promlčecí lhůty, kterou si členské státy podle článku 3 odst. 3 tohoto nařízení ponechávají

               2)

               Pokud členské státy stíhají nesrovnalost ve smyslu článku 1 nařízení č. 2988/95, ponechávají si možnost uplatňovat delší promlčecí lhůty ve smyslu čl. 3 odst. 3 tohoto nařízení, a to v kontextu nařízení č. 2571/97 i v situacích, kdy se těchto nesrovnalostí, za které musí odpovídat vybraný účastník nabídkového řízení, dopustí jeho smluvní partneři.

      (1)  Úř. věst. C 148, 5.6.2010.