title: Věc C-938/19: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 11. listopadu 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgericht Berlin – Německo) – Energieversorgungscenter Dresden-Wilschdorf GmbH & Co. KG v. Bundesrepublik Deutschland („Řízení o předběžné otázce – Životní prostředí – Směrnice 2003/87/ES – Systém pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů – Článek 2 odst. 1 – Rozsah působnosti – Článek 3 písm. e) – Pojem ‚zařízení‘ – Vliv na emise a znečištění – Vedlejší jednotky, které jako takové neprodukují emise skleníkových plynů – Článek 10a – Přechodný režim bezplatného přidělování povolenek – Šablona pro shromažďování údajů – Opravená kvóta pro způsobilost – Metoda výpočtu – Rozhodnutí 2011/278/EU – Článek 6 odst. 1 třetí pododstavec – Vývoz chladu do subjektu, který je součástí odvětví, které je vystaveno závažnému riziku úniku uhlíku“)

text:
               10.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 11/4

      Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 11. listopadu 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgericht Berlin – Německo) – Energieversorgungscenter Dresden-Wilschdorf GmbH & Co. KG v. Bundesrepublik Deutschland
      (Věc C-938/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Životní prostředí - Směrnice 2003/87/ES - Systém pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů - Článek 2 odst. 1 - Rozsah působnosti - Článek 3 písm. e) - Pojem ‚zařízení‘ - Vliv na emise a znečištění - Vedlejší jednotky, které jako takové neprodukují emise skleníkových plynů - Článek 10a - Přechodný režim bezplatného přidělování povolenek - Šablona pro shromažďování údajů - Opravená kvóta pro způsobilost - Metoda výpočtu - Rozhodnutí 2011/278/EU - Článek 6 odst. 1 třetí pododstavec - Vývoz chladu do subjektu, který je součástí odvětví, které je vystaveno závažnému riziku úniku uhlíku“)
      (2022/C 11/05)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Verwaltungsgericht Berlin

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: Energieversorgungscenter Dresden-Wilschdorf GmbH & Co. KG

         Žalovaná: Bundesrepublik Deutschland

         Výrok

                  1)

                  Článek 2 odst. 1 a čl. 3 písm. e) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/29/ES ze dne 23. dubna 2009, musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání vnitrostátní právní úpravě, která umožňuje, aby byly do hranic zařízení podléhajícího systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů na úrovni Evropské unie zahrnuty vedlejší jednotky, které neprodukují emise skleníkových plynů, pokud tyto jednotky splňují kritéria stanovená v čl. 3 písm. e) uvedené směrnice, v pozměněném znění, a zejména pokud mohou mít dopad na emise a znečištění související se skleníkovými plyny uvedenými v příloze II téže směrnice, v pozměněném znění.

                  2)

                  Opravená kvóta pro způsobilost uvedená v šabloně pro shromažďování údajů vypracované Evropskou komisí na základě čl. 7 odst. 5 rozhodnutí Komise 2011/278/EU ze dne 27. dubna 2011, kterým se stanoví přechodná pravidla harmonizovaného přidělování bezplatných povolenek na emise platná v celé Unii podle článku 10a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES, představuje i v případě, že měřitelné teplo dovezené ze zařízení, které nepodléhá systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů na úrovni Evropské unie, může být přičteno konkrétnímu toku tepla, jednotnou kvótu, která musí být zejména pro účely výpočtu počtu emisních povolenek přidělených bezplatně dílčímu zařízení pro referenční úroveň tepla vypočtena a uplatněna na základě komplexního přístupu k tokům tepla tohoto dílčího zařízení.

                  3)

                  Článek 6 odst. 1 třetí pododstavec rozhodnutí 2011/278 musí být vykládán v tom smyslu, že proces dílčího zařízení pro referenční úroveň tepla nespadá do odvětví nebo pododvětví, u něhož se má za to, že mu hrozí značné riziko úniku uhlíku, pokud se tento proces týká tepla spotřebovaného za účelem výroby chladu vyvezeného a spotřebovaného v rámci subjektu, který nepodléhá systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů na úrovni Evropské unie a pochází z odvětví nebo pododvětví, u něhož se má za to, že mu hrozí značné riziko úniku uhlíku, jelikož tento subjekt není spotřebitelem tepla.

         (1)  Úř. věst. C 103, 30.3.2020.


title: Věc C-948/19: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 11. listopadu 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Lietuvos Aukščiausiasis Teismas – Litva) – UAB „Manpower Lit“ v. E.S., M.L., M.P., V.V., R.V. („Řízení o předběžné otázce – Sociální politika – Agenturní zaměstnávání – Směrnice 2008/104/ES – Článek 1 – Působnost – Pojmy ‚veřejný podnik‘ a ‚provozování hospodářské činnosti‘ – Agentury Evropské unie – Evropský institut pro rovnost žen a mužů (EIGE) jakožto ‚uživatel‘ ve smyslu čl. 1 odst. 2 této směrnice – Článek 5 odst. 1 – Zásada rovného zacházení – Základní pracovní podmínky a podmínky zaměstnávání – Pojem ‚stejné pracovní místo‘ – Nařízení (ES) č. 1922/2006 – Článek 335 SFEU – Zásada správní samostatnosti orgánů Unie – Článek 336 SFEU – Služební řád úředníků Evropské unie a pracovní řád ostatních zaměstnanců Evropské unie“)

text:
               10.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 11/5

      Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 11. listopadu 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Lietuvos Aukščiausiasis Teismas – Litva) – UAB „Manpower Lit“ v. E.S., M.L., M.P., V.V., R.V.
      (Věc C-948/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Sociální politika - Agenturní zaměstnávání - Směrnice 2008/104/ES - Článek 1 - Působnost - Pojmy ‚veřejný podnik‘ a ‚provozování hospodářské činnosti‘ - Agentury Evropské unie - Evropský institut pro rovnost žen a mužů (EIGE) jakožto ‚uživatel‘ ve smyslu čl. 1 odst. 2 této směrnice - Článek 5 odst. 1 - Zásada rovného zacházení - Základní pracovní podmínky a podmínky zaměstnávání - Pojem ‚stejné pracovní místo‘ - Nařízení (ES) č. 1922/2006 - Článek 335 SFEU - Zásada správní samostatnosti orgánů Unie - Článek 336 SFEU - Služební řád úředníků Evropské unie a pracovní řád ostatních zaměstnanců Evropské unie“)
      (2022/C 11/06)
      Jednací jazyk: litevština

         Předkládající soud

      Lietuvos Aukščiausiasis Teismas

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: UAB „Manpower Lit“

         Žalovaní: E.S., M.L., M.P., V.V., R.V.

         Výrok

                  1)

                  Článek 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/104/ES ze dne 19. listopadu 2008 o agenturním zaměstnávání musí být vykládán v tom smyslu, že tato směrnice se vztahuje na situaci, kdy agentura práce přidělí Evropskému institutu pro rovnost žen a mužů (EIGE) osoby, které mají pracovní smlouvu s touto agenturou, aby u tohoto institutu vykonávali práci.

                  2)

                  Článek 5 odst. 1 směrnice 2008/104 musí být vykládán v tom smyslu, že pracovní místo zastávané zaměstnancem agentury práce, který byl přidělen Evropskému institutu pro rovnost žen a mužů (EIGE), může být považováno za „stejné pracovní místo“ ve smyslu tohoto ustanovení, i tehdy, když všechna pracovní místa, pro která EIGE zaměstnává pracovníky přímo, zahrnují úkoly, které mohou být plněny pouze osobami, na něž se vztahuje služební řád úředníků Evropské unie.

         (1)  Úř. věst. C 77, 9.3.2020.


title: Věc C-91/20: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 9. listopadu 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesverwaltungsgericht – Německo) – LW v. Spolková republika Německo („Řízení o předběžné otázce – Společná politika v oblasti azylu a doplňkové ochrany – Normy, které musí splňovat státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, aby mohli požívat mezinárodní ochrany – Směrnice 2011/95/EU – Články 3 a 23 – Příznivější normy, které mohou členské státy zachovat nebo zavést za účelem rozšíření práva na azyl nebo nároku na doplňkovou ochranu na rodinné příslušníky osoby požívající mezinárodní ochrany – Přiznání postavení uprchlíka nezletilému dítěti odvozené od postavení uprchlíka jeho rodiče – Zachování celistvosti rodiny – Nejlepší zájmy dítěte“)

text:
               10.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 11/6

      Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 9. listopadu 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesverwaltungsgericht – Německo) – LW v. Spolková republika Německo
      (Věc C-91/20) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Společná politika v oblasti azylu a doplňkové ochrany - Normy, které musí splňovat státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, aby mohli požívat mezinárodní ochrany - Směrnice 2011/95/EU - Články 3 a 23 - Příznivější normy, které mohou členské státy zachovat nebo zavést za účelem rozšíření práva na azyl nebo nároku na doplňkovou ochranu na rodinné příslušníky osoby požívající mezinárodní ochrany - Přiznání postavení uprchlíka nezletilému dítěti odvozené od postavení uprchlíka jeho rodiče - Zachování celistvosti rodiny - Nejlepší zájmy dítěte“)
      (2022/C 11/07)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Bundesverwaltungsgericht

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: LW

         Žalovaná: Spolková republika Německo

         Výrok

      Článek 3 a čl. 23 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/95/EU ze dne 13. prosince 2011 o normách, které musí splňovat státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, aby mohli požívat mezinárodní ochrany, o jednotném statusu pro uprchlíky nebo osoby, které mají nárok na doplňkovou ochranu, a o obsahu poskytnuté ochrany, musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání tomu, aby členský stát na základě příznivějších vnitrostátních ustanovení přiznal za účelem zachování celistvosti rodiny odvozené postavení uprchlíka nezletilému dítěti státního příslušníka třetí země, jemuž bylo toto postavení přiznáno na základě režimu zavedeného touto směrnicí, a to i v případě, kdy se toto dítě narodilo na území tohoto členského státu a má po druhém rodiči státní příslušnost jiné třetí země, ve které není vystaveno nebezpečí pronásledování, za podmínky, že se na toto dítě nevztahuje jeden z důvodů pro vyloučení uvedených v čl. 12 odst. 2 uvedené směrnice a že toto dítě nemá na základě své státní příslušnosti nebo jiného prvku charakterizujícího jeho osobní právní postavení právo na příznivější zacházení v uvedeném členském státě, než je zacházení vyplývající z přiznání postavení uprchlíka. V tomto ohledu není relevantní, zda je po dítěti a jeho rodičích možné a přiměřené požadovat, aby se usadili v této jiné třetí zemi.

         (1)  Úř. věst. C 209, 22.6.2020.


title: Věc C-106/20 P: Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 11. listopadu 2021 – Řecká republika v. Evropská komise („Kasační opravný prostředek – Společná zemědělská politika – EZZF a EZFRV – Výdaje vyloučené z financování Evropskou unií – Výdaje vynaložené Řeckou republikou – Postup schvalování souladu – Žalobní důvod uplatněný poprvé během ústní části řízení v prvním stupni – Nařízení (ES) č. 796/2004 – Článek 2 bod 2 – Nařízení (EU) č. 1307/2013 – Článek 4 odst. 1 písm. h) – Pojem ‚stálá pastvina‘ – Zkreslení důkazů – Nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 907/2014 – Článek 12 odst. 4 – Jednorázová oprava – Podmínky – Důkazní břemeno“)

text:
               10.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 11/7

      Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 11. listopadu 2021 – Řecká republika v. Evropská komise
      (Věc C-106/20 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Společná zemědělská politika - EZZF a EZFRV - Výdaje vyloučené z financování Evropskou unií - Výdaje vynaložené Řeckou republikou - Postup schvalování souladu - Žalobní důvod uplatněný poprvé během ústní části řízení v prvním stupni - Nařízení (ES) č. 796/2004 - Článek 2 bod 2 - Nařízení (EU) č. 1307/2013 - Článek 4 odst. 1 písm. h) - Pojem ‚stálá pastvina‘ - Zkreslení důkazů - Nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 907/2014 - Článek 12 odst. 4 - Jednorázová oprava - Podmínky - Důkazní břemeno“)
      (2022/C 11/08)
      Jednací jazyk: řečtina

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Řecká republika (zástupkyně: E. Tsaousi, E. Leftheriotou a A. Vasilopoulou, zmocněnkyně)

         Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: M. Konstantinidis a A. Sauka, zmocněnci)

         Výrok

                  1)

                  Kasační opravný prostředek se zamítá.

                  2)

                  Řecké republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 161, 11.5.2020.


title: Věc C-214/20: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 11. listopadu 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná The Labour Court, Ireland – Irsko) – MG v. Dublin City Council („Řízení o předběžné otázce – Ochrana bezpečnosti a zdraví pracovníků – Úprava pracovní doby – Směrnice 2003/88/EHS – Článek 2 – Pojem ‚pracovní doba‘ – Záložní hasič – Pracovní pohotovost v režimu pracovní pohotovosti na zavolání – Výkon samostatné výdělečné činnosti během doby pracovní pohotovosti – Omezení vyplývající z režimu pracovní pohotovosti na zavolání“)

text:
               10.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 11/8

      Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 11. listopadu 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná The Labour Court, Ireland – Irsko) – MG v. Dublin City Council
      (Věc C-214/20) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Ochrana bezpečnosti a zdraví pracovníků - Úprava pracovní doby - Směrnice 2003/88/EHS - Článek 2 - Pojem ‚pracovní doba‘ - Záložní hasič - Pracovní pohotovost v režimu pracovní pohotovosti na zavolání - Výkon samostatné výdělečné činnosti během doby pracovní pohotovosti - Omezení vyplývající z režimu pracovní pohotovosti na zavolání“)
      (2022/C 11/10)
      Jednací jazyk: angličtina

         Předkládající soud

      The Labour Court, Ireland

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: MG

         Žalovaný: Dublin City Council

         Výrok

      Článek 2 bod 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/88/ES ze dne 4. listopadu 2003 o některých aspektech úpravy pracovní doby musí být vykládán v tom smyslu, že doba pracovní pohotovosti záložního hasiče v režimu pracovní pohotovosti na zavolání, během níž tento pracovník vykonává se souhlasem svého zaměstnavatele samostatnou výdělečnou činnost, ale v případě povolání k zásahu se musí dostavit na svou domovskou požární stanici nejpozději do 10 minut, nepředstavuje „pracovní dobu“ ve smyslu tohoto ustanovení, jestliže z celkového posouzení všech okolností daného případu, zejména z rozsahu a podmínek této možnosti vykonávat jinou výdělečnou činnost a z neexistence povinnosti účastnit se všech zásahů zajišťovaných z této požární stanice, vyplývá, že omezení uložená tomuto pracovníkovi během uvedené doby nejsou takové povahy, že objektivně a velmi významně ovlivňují možnost pracovníka volně nakládat během uvedené doby s časem, během něhož nejsou vyžadovány jeho profesní služby záložního hasiče.

         (1)  Úř. věst. C 262, 10.08.2020.


title: Věc C-281/20: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 11. listopadu 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Supremo – Španělsko) – Ferimet SL v. Administración General del Estado („Řízení o předběžné otázce – Daně – Daň z přidané hodnoty (DPH) – Směrnice 2006/112/ES – Článek 168 – Nárok na odpočet – Článek 199 – Režim přenesení daňové povinnosti – Zásada daňové neutrality – Věcné podmínky nároku na odpočet – Postavení dodavatele jako osoby povinné k dani – Důkazní břemeno – Daňový únik – Zneužití – Faktura, na které je uveden fiktivní dodavatel“)

text:
               10.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 11/9

      Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 11. listopadu 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Supremo – Španělsko) – Ferimet SL v. Administración General del Estado
      (Věc C-281/20) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Daně - Daň z přidané hodnoty (DPH) - Směrnice 2006/112/ES - Článek 168 - Nárok na odpočet - Článek 199 - Režim přenesení daňové povinnosti - Zásada daňové neutrality - Věcné podmínky nároku na odpočet - Postavení dodavatele jako osoby povinné k dani - Důkazní břemeno - Daňový únik - Zneužití - Faktura, na které je uveden fiktivní dodavatel“)
      (2022/C 11/11)
      Jednací jazyk: španělština

         Předkládající soud

      Tribunal Supremo

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: Ferimet SL

         Žalovaná: Administración General del Estado

         Výrok

      Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty, ve spojení se zásadou daňové neutrality, musí být vykládána v tom smyslu, že osobě povinné k dani musí být odepřen nárok na odpočet daně z přidané hodnoty (DPH) související s pořízením zboží, které jí bylo dodáno, pokud tato osoba povinná k dani na faktuře, kterou v souvislosti s tímto plněním sama vystavila v rámci režimu přenesení daňové povinnosti, vědomě uvedla fiktivního dodavatele, jestliže s ohledem na skutkové okolnosti a důkazy, jež zmíněná osoba povinná k dani poskytla, nejsou k dispozici údaje potřebné k ověření toho, zda měl skutečný dodavatel postavení osoby povinné k dani, nebo je právně dostačujícím způsobem prokázáno, že se tato osoba povinná k dani dopustila úniku na DPH nebo že věděla nebo měla vědět, že plnění, jehož se dovolává na podporu nároku na odpočet, je součástí takového úniku.

         (1)  Úř. věst. C 320, 28.9.2020.


title: Věc C-315/20: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 11. listopadu 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Consiglio di Stato – Itálie) – Regione Veneto v. Plan Eco Srl („Řízení o předběžné otázce – Životní prostředí – Nařízení (ES) č. 1013/2006 – Přeprava odpadů – Článek 3 odst. 5 a čl. 11 odst. 1 písm. i) – Směrnice 2008/98/ES – Nakládání s odpady – Článek 16 – Zásady soběstačnosti a blízkosti – Rozhodnutí 2000/532/ES – Evropský katalog odpadů – Směsný komunální odpad mechanicky zpracovaný postupem, který nezměnil jeho povahu“)

text:
               10.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 11/9

      Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 11. listopadu 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Consiglio di Stato – Itálie) – Regione Veneto v. Plan Eco Srl
      (Věc C-315/20) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Životní prostředí - Nařízení (ES) č. 1013/2006 - Přeprava odpadů - Článek 3 odst. 5 a čl. 11 odst. 1 písm. i) - Směrnice 2008/98/ES - Nakládání s odpady - Článek 16 - Zásady soběstačnosti a blízkosti - Rozhodnutí 2000/532/ES - Evropský katalog odpadů - Směsný komunální odpad mechanicky zpracovaný postupem, který nezměnil jeho povahu“)
      (2022/C 11/12)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Consiglio di Stato

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Regione Veneto

         Žalovaná: Plan Eco Srl

         za přítomnosti: Futura Srl

         Výrok

      Článek 3 odst. 5 a článek 11 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1013/2006 ze dne 14. června 2006 o přepravě odpadů musí být vykládány v tom smyslu, že s ohledem na zásady soběstačnosti a blízkosti může příslušný orgán místa odeslání, zejména s poukazem na důvod uvedený v čl. 11 odst. 1 písm. i) tohoto nařízení, bránit přepravě směsného komunálního odpadu, který byl poté, co byl za účelem svého energetického využití mechanicky zpracován, avšak tím nebyly podstatně změněny jeho původní vlastnosti, zařazen pod kód 19 12 12 katalogu odpadů stanoveného v příloze rozhodnutí Komise 2000/532/ES ze dne 3. května 2000, kterým se nahrazuje rozhodnutí 94/3/ES, kterým se stanoví seznam odpadů podle čl. 1 písm. a) směrnice Rady 75/442/EHS o odpadech, a rozhodnutí Rady 94/904/ES, kterým se stanoví seznam nebezpečných odpadů ve smyslu čl. 1 odst. 4 směrnice Rady 91/689/EHS o nebezpečných odpadech, ve znění rozhodnutí Komise 2014/955/EU ze dne 18. prosince 2014.

         (1)  Úř. věst. C 304, 14.9.2020.


title: Věc C-340/20: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 11. listopadu 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour de cassation – Francie) – Bank Sepah v. Overseas Financial Limited, Oaktree Finance Limited („Řízení o předběžné otázce – Společná zahraniční a bezpečnostní politika (SZBP) – Omezující opatření vůči Íránské islámské republice – Nařízení (ES) č. 423/2007 – Zmrazení finančních prostředků osob, subjektů nebo orgánů, které Rada Evropské unie označila za zapojené do šíření jaderných zbraní – Pojmy ‚zmrazení finančních prostředků‘ a ‚zmrazení hospodářských zdrojů‘ – Možnost uplatnit zajišťovací opatření na zmrazené finanční prostředky a hospodářské zdroje – Pohledávka z doby před zmrazením aktiv a nesouvisející s íránským jaderným a balistickým programem“)

text:
               10.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 11/10

      Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 11. listopadu 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour de cassation – Francie) – Bank Sepah v. Overseas Financial Limited, Oaktree Finance Limited
      (Věc C-340/20) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Společná zahraniční a bezpečnostní politika (SZBP) - Omezující opatření vůči Íránské islámské republice - Nařízení (ES) č. 423/2007 - Zmrazení finančních prostředků osob, subjektů nebo orgánů, které Rada Evropské unie označila za zapojené do šíření jaderných zbraní - Pojmy ‚zmrazení finančních prostředků‘ a ‚zmrazení hospodářských zdrojů‘ - Možnost uplatnit zajišťovací opatření na zmrazené finanční prostředky a hospodářské zdroje - Pohledávka z doby před zmrazením aktiv a nesouvisející s íránským jaderným a balistickým programem“)
      (2022/C 11/13)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Cour de cassation

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: Bank Sepah

         Žalované: Overseas Financial Limited, Oaktree Finance Limited

         Výrok

                  1)

                  Článek 7 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 423/2007 ze dne 19. dubna 2007 o omezujících opatřeních vůči Íránu ve spojení s čl. 1 písm. h) a j) nařízení č. 423/2007, čl. 16 odst. 1 nařízení Rady (EU) č. 961/2010 ze dne 25. října 2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení nařízení č. 423/2007, ve spojení s čl. 1 písm. h) a i) tohoto posledně uvedeného nařízení, a čl. 23 odst. 1 nařízení Rady (EU) č. 267/2012 ze dne 23. března 2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení nařízení č. 961/2010, ve spojení s čl. 1 písm. j) a k) nařízení č. 267/2012, musí být vykládány v tom smyslu, že brání tomu, aby se na zmrazených finančních prostředcích a hospodářských zdrojích v rámci zahraniční a bezpečnostní politiky bez předchozího povolení příslušného vnitrostátního orgánu uplatnila zajišťovací opatření, která zakládají ve prospěch dotčeného věřitele nárok na přednostní zaplacení ve vztahu k ostatním věřitelům, i když taková opatření nevedou k vynětí majetku z vlastnictví dlužníka.

                  2)

                  Okolnost, že důvod pohledávky, která má být vymáhána od osoby nebo subjektu, jejichž finanční prostředky nebo hospodářské zdroje jsou zmrazeny, nesouvisí s íránským jaderným a balistickým programem a předchází rezoluci Rady bezpečnosti Spojených národů 1737 (2006) ze dne 23. prosince 2006, není relevantní pro účely odpovědi na první předběžnou otázku.

         (1)  Úř. věst. C 339, 12.10.2020.


title: Věc C-388/20: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 11. listopadu 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof – Německo) – Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband eV v. Dr. August Oetker Nahrungsmittel KG („Řízení o předběžné otázce – Nařízení (EU) č. 1169/2011 – Poskytování informací o potravinách spotřebitelům – Článek 9 odst. 1 písm. l) – Výživové údaje – Článek 31 odst. 3 druhý pododstavec – Výpočet energetické hodnoty a obsahu živin – Možnost, aby se tyto informace vztahovaly na potravinu po úpravě – Podmínky – Článek 33 odst. 2 druhý pododstavec – Vyjádření údajů na jednu porci nebo na jednotku spotřeby“)

text:
               10.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 11/11

      Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 11. listopadu 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof – Německo) – Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband eV v. Dr. August Oetker Nahrungsmittel KG
      (Věc C-388/20) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Nařízení (EU) č. 1169/2011 - Poskytování informací o potravinách spotřebitelům - Článek 9 odst. 1 písm. l) - Výživové údaje - Článek 31 odst. 3 druhý pododstavec - Výpočet energetické hodnoty a obsahu živin - Možnost, aby se tyto informace vztahovaly na potravinu po úpravě - Podmínky - Článek 33 odst. 2 druhý pododstavec - Vyjádření údajů na jednu porci nebo na jednotku spotřeby“)
      (2022/C 11/14)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Bundesgerichtshof

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband eV

         Žalovaná: Dr. August Oetker Nahrungsmittel KG

         Výrok

      Článek 31 odst. 3 druhý pododstavec nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1169/2011 ze dne 25. října 2011 o poskytování informací o potravinách spotřebitelům, o změně nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1924/2006 a (ES) č. 1925/2006 a o zrušení směrnice Komise 87/250/EHS, směrnice Rady 90/496/EHS, směrnice Komise 1999/10/ES, směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/13/ES, směrnic Komise 2002/67/ES a 2008/5/ES a nařízení Komise (ES) č. 608/2004 musí být vykládán v tom smyslu, že se toto ustanovení vztahuje pouze na potraviny, u nichž je nezbytná úprava a způsob úpravy je předem určen.

         (1)  Úř. věst. C 433, 14.12.2020.


title: Věc C-398/20: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 11. listopadu 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Krajského soudu v Brně – Česká republika) – ELVOSPOL v. Odvolací finanční ředitelství („Řízení o předběžné otázce – Daň z přidané hodnoty (DPH) – Směrnice 2006/112/ES – Článek 90 – Snížení základu DPH – Celkové nebo částečné nezaplacení ceny z důvodu úpadku dlužníka – Podmínky stanovené vnitrostátní právní úpravou pro opravu DPH na výstupu – Podmínka, podle níž nesmí zcela či částečně nesplacená pohledávka vzniknout v období šesti měsíců před rozhodnutím o úpadku dlužnické společnosti – Nesoulad“)

text:
               10.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 11/12

      Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 11. listopadu 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Krajského soudu v Brně – Česká republika) – ELVOSPOL v. Odvolací finanční ředitelství
      (Věc C-398/20) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Daň z přidané hodnoty (DPH) - Směrnice 2006/112/ES - Článek 90 - Snížení základu DPH - Celkové nebo částečné nezaplacení ceny z důvodu úpadku dlužníka - Podmínky stanovené vnitrostátní právní úpravou pro opravu DPH na výstupu - Podmínka, podle níž nesmí zcela či částečně nesplacená pohledávka vzniknout v období šesti měsíců před rozhodnutím o úpadku dlužnické společnosti - Nesoulad“)
      (2022/C 11/15)
      Jednací jazyk: čeština

         Předkládající soud

      Krajský soud v Brně

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: ELVOSPOL

         Žalovaný: Odvolací finanční ředitelství

         Výrok

      Článek 90 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty musí být vykládán v tom smyslu, že brání vnitrostátnímu ustanovení, které pro opravu výše daně z přidané hodnoty stanoví podmínku, že zčásti nebo zcela nesplacená pohledávka nevznikla v období šesti měsíců před rozhodnutím o úpadku dlužnické společnosti, a tato podmínka přitom neumožňuje vyloučit, že by se tato pohledávka mohla nakonec stát s konečnou platností nevymahatelnou.

         (1)  Úř. věst. C 359, 26.10.2020.


title: Věc C-424/21 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 12. července 2021 Sun Stars & Sons Pte Ltd proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 12. května 2021 ve věci T-638/19, Sun Stars & Sons v. EUIPO – Valvis Holding (AC AQUA AC)

text:
               10.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 11/12

      Kasační opravný prostředek podaný dne 12. července 2021 Sun Stars & Sons Pte Ltd proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 12. května 2021 ve věci T-638/19, Sun Stars & Sons v. EUIPO – Valvis Holding (AC AQUA AC)
      (Věc C-424/21 P)
      (2022/C 11/16)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Sun Stars & Sons Pte Ltd (zástupkyně: M. Maček, odvetnica)

         Další účastníci řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO), Valvis Holding SA
      Usnesením ze dne 11. listopadu Soudní dvůr (senát rozhodujícího o přijatelnosti kasačních opravných prostředků) rozhodl, že kasační opravný prostředek není přijatelný a že společnost Sun Stars & Sons Pte Ltd ponese vlastní náklady řízení.


title: Věc C-425/21 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 12. července 2021 Sun Stars & Sons Pte Ltd proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 12. května 2021 ve věci T-637/19, Sun Stars & Sons v. EUIPO – Carpathian Springs (AQUA CARPATICA)

text:
               10.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 11/13

      Kasační opravný prostředek podaný dne 12. července 2021 Sun Stars & Sons Pte Ltd proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 12. května 2021 ve věci T-637/19, Sun Stars & Sons v. EUIPO – Carpathian Springs (AQUA CARPATICA)
      (Věc C-425/21 P)
      (2022/C 11/17)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Sun Stars & Sons Pte Ltd (zástupkyně: M. Maček, odvetnica)

         Další účastníci řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO), Carpathian Springs SA
      Usnesením ze dne 11. listopadu Soudní dvůr (senát rozhodujícího o přijatelnosti kasačních opravných prostředků) rozhodl, že kasační opravný prostředek není přijatelný a že společnost Sun Stars & Sons Pte Ltd ponese vlastní náklady řízení.


title: Věc C-459/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) (Portugalsko) dne 26. července 2021 – The Navigator Company S.A., Navigator Pulp Figueira S.A. v. Autoridade Tributária e Aduaneira

text:
               10.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 11/13

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) (Portugalsko) dne 26. července 2021 – The Navigator Company S.A., Navigator Pulp Figueira S.A. v. Autoridade Tributária e Aduaneira
      (Věc C-459/21)
      (2022/C 11/18)
      Jednací jazyk: portugalština

         Předkládající soud

      Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD)

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: The Navigator Company S.A., Navigator Pulp Figueira S.A.

         Žalovaný: Autoridade Tributária e Aduaneira

         Předběžná otázka

      Brání zásada rovnocennosti takové vnitrostátní právní úpravě v oblasti DPH, jako je vnitrostátní právní úprava obsažená v čl. 21 odst. 1 Código do Imposto sobre o Valor Acrescentado (zákon o dani z přidané hodnoty) (CIVA), která je zachována na základě doložky standstill a která vylučuje právo na odpočet v plném rozsahu nebo ve výši 50 %, jedná-li se o náklady na motorová vozidla, náklady na cestování a ubytování a náklady na reprezentaci, které jsou v rámci korporační daně plně odpočitatelné jako náklady (aniž je dotčeno jejich dodatečné ověření a jejich podřízení určitým podmínkám), nebo které mohou být v rámci autonomního zdanění skutečně odečteny jako náklady, a to v poměru vyšším než 50 %?


title: Věc C-465/21 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 29. července 2021 König Ludwig International GmbH & Co. KG proti usnesení Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 31. května 2021 ve věci T-332/20, König Ludwig International v. EUIPO

text:
               10.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 11/13

      Kasační opravný prostředek podaný dne 29. července 2021 König Ludwig International GmbH & Co. KG proti usnesení Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 31. května 2021 ve věci T-332/20, König Ludwig International v. EUIPO
      (Věc C-465/21 P)
      (2022/C 11/19)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: König Ludwig International GmbH & Co. KG (zástupci O. Spuhler, Rechtsanwalt, a J. Stock, Rechtsanwältin)

         Další účastník řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví
      Usnesením ze dne 12. listopadu 2021 rozhodl Soudní dvůr (senát rozhodující o přijatelnosti kasačních opravných prostředků), že kasační opravný prostředek není přijatelný a že König Ludwig International GmbH & Co. KG ponese vlastní náklady řízení.


title: Věc C-564/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgericht Wiesbaden (Německo) dne 14. září 2021 – BU v. Spolková republika Německo

text:
               10.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 11/14

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgericht Wiesbaden (Německo) dne 14. září 2021 – BU v. Spolková republika Německo
      (Věc C-564/21)
      (2022/C 11/20)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Verwaltungsgericht Wiesbaden

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatel: BU

         Odpůrkyně: Spolková republika Německo, zastoupená Bundesamt für Migration und Flüchtlinge

         Předběžné otázky

                  1.

                  Vyplývá z práva na spravedlivý proces zakotveného v článku 47 Listiny základních práv Evropské unie, že se správní spis, a to i v elektronické formě, který má správní orgán předložit v rámci nahlížení do spisu nebo soudního přezkumu, předkládá takovým způsobem, aby byl úplný a průběžně stránkovaný a aby tak byly zřejmé změny?

                  2.

                  Brání čl. 23 odst. 1 a čl. 46 odst. 1 až 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/32/EU ze dne 26. června 2013 o společných řízeních pro přiznávání a odnímání statusu mezinárodní ochrany (1) vnitrostátní správní praxi, podle které správní orgán právnímu zástupci žadatele o azyl a soudu zpravidla předkládá pouze výtah z elektronického systému pro správu dokumentů, který obsahuje neúplnou a neuspořádanou sadu elektronických souborů ve formátu PDF, která není sestavena chronologicky, aniž tyto soubory vykazují nějakou strukturu a časovou posloupnost, natož aby odrážely úplný obsah elektronického spisu?

                  3.

                  Vyplývá z čl. 11 odst. 1 a čl. 45 odst. 1 písm. a) směrnice 2013/32/EU, že pracovník orgánu rozhodujícího o žádosti o azyl, který je příslušný k rozhodnutí ve věci, musí dané rozhodnutí vlastnoručně podepsat, založit do spisu či doručit žadateli rovněž ve formě vlastnoručně podepsaného dokumentu?

                  4.

                  Je tato vlastnoruční písemná forma ve smyslu čl. 11 odst. 1 a čl. 45 odst. 1 písm. a) směrnice 2013/32/EU zachována, pokud je dané rozhodnutí pracovníkem příslušným k rozhodnutí ve věci podepsáno, ale poté je naskenováno a prvopis zničen, a jedná se tedy pouze o částečné zachování písemné formy rozhodnutí?

         (1)  Úř. věst. 2013, L 180, s. 60.


title: Věc T-581/21: Žaloba podaná dne 5. listopadu 2021 – Skryba v. Rada

text:
               10.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 11/30

      Žaloba podaná dne 5. listopadu 2021 – Skryba v. Rada
      (Věc T-581/21)
      (2022/C 11/41)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Siarheï Skryba (Marialivo, Bělorusko) (zástupce: D. Litvinski, advokát)

         Žalovaná: Rada Evropské unie

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil prováděcí rozhodnutí Rady (EU) 2021/997 ze dne 21. června 2021, kterým se provádí čl. 8a odst. 1 nařízení (ES) č. 765/2006 o omezujících opatřeních vůči Bělorusku (1) v rozsahu, v němž se týká žalobce;

                  —

                  zrušil prováděcí rozhodnutí Rady (SZBP) 2021/1002 ze dne 21. června 2021, kterým se provádí rozhodnutí 2012/642/SZBP o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Bělorusku (2) v rozsahu, v němž se týká žalobce;

                  —

                  uložil Radě náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce tři žalobní důvody, které jsou v podstatě totožné nebo podobné se žalobními důvody dovolávanými v rámci věci T-556/21, Lyubetskaya v. Rada.

         (1)  Úř. věst. 2021, L 219I, s. 3.

         (2)  Úř. věst. 2021, L 219I, s. 70.


title: Věc T-582/21: Žaloba podaná dne 5. listopadu 2021 – Rubnikovich v. Rada

text:
               10.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 11/30

      Žaloba podaná dne 5. listopadu 2021 – Rubnikovich v. Rada
      (Věc T-582/21)
      (2022/C 11/42)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Siarhei Rubnikovich (Tarasovo, Bělorusko) (zástupce: D. Litvinski, advokát)

         Žalovaná: Rada Evropské unie

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil prováděcí rozhodnutí Rady (EU) 2021/997 ze dne 21. června 2021, kterým se provádí čl. 8a odst. 1 nařízení (ES) č. 765/2006 o omezujících opatřeních vůči Bělorusku (1) v rozsahu, v němž se týká žalobce;

                  —

                  zrušil prováděcí rozhodnutí Rady (SZBP) 2021/1002 ze dne 21. června 2021, kterým se provádí rozhodnutí 2012/642/SZBP o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Bělorusku (2) v rozsahu, v němž se týká žalobce;

                  —

                  uložil Radě náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce tři žalobní důvody, které jsou v podstatě totožné nebo podobné se žalobními důvody dovolávanými v rámci věci T-556/21, Lyubetskaya v. Rada.

         (1)  Úř. věst. 2021, L 219I, s. 3.

         (2)  Úř. věst. 2021, L 219I, s. 70.


title: Věc T-583/21: Žaloba podaná dne 5. listopadu 2021 – Bakhanovich v. Rada

text:
               10.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 11/31

      Žaloba podaná dne 5. listopadu 2021 – Bakhanovich v. Rada
      (Věc T-583/21)
      (2022/C 11/43)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Aliaksandr Bakhanovich (Brest, Bělorusko) (zástupce: D. Litvinski, advokát)

         Žalovaná: Rada Evropské unie

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil prováděcí rozhodnutí Rady (EU) 2021/997 ze dne 21. června 2021, kterým se provádí čl. 8a odst. 1 nařízení (ES) č. 765/2006 o omezujících opatřeních vůči Bělorusku (1) v rozsahu, v němž se týká žalobce;

                  —

                  zrušil prováděcí rozhodnutí Rady (SZBP) 2021/1002 ze dne 21. června 2021, kterým se provádí rozhodnutí 2012/642/SZBP o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Bělorusku (2) v rozsahu, v němž se týká žalobce;

                  —

                  uložil Radě náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce tři žalobní důvody, které jsou v podstatě totožné nebo podobné se žalobními důvody dovolávanými v rámci věci T-556/21, Lyubetskaya v. Rada.

         (1)  Úř. věst. 2021, L 219I, s. 3.

         (2)  Úř. věst. 2021, L 219I, s. 70.


title: Věc T-671/21: Žaloba podaná dne 18. října 2021 – NFL Properties Europe v. EUIPO – Groupe Duval (DUUUVAL)

text:
               10.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 11/31

      Žaloba podaná dne 18. října 2021 – NFL Properties Europe v. EUIPO – Groupe Duval (DUUUVAL)
      (Věc T-671/21)
      (2022/C 11/44)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: NFL Properties Europe GmbH (Eschborn, Německo) (zástupci: M. Kloth, R. Briske, D. Habel a M. Tillwich, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Groupe Duval (Boulogne-Billancourt, Francie)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „DUUUVAL“ – Přihláška č. 18 066 416

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 4. srpna 2021, ve věci R 243/2021-5

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí pátého odvolacího senátu ze dne 4. srpna 2021;

                  —

                  uložit podateli námitek náhradu nákladů řízení, včetně nákladů vzniklých v průběhu odvolacího řízení.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-685/21: Žaloba podaná dne 18. října 2021 – IR v. Komise

text:
               10.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 11/32

      Žaloba podaná dne 18. října 2021 – IR v. Komise
      (Věc T-685/21)
      (2022/C 11/45)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: IR (zástupci: S. Pappas a A. Pappas, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí ze dne 11. prosince 2020, kterým zúčtovací kancelář v Bruselu odmítla synovi žalobce prodloužit režim vážné nemoci,

                  —

                  zrušil rozhodnutí ze dne 8. července 2021, kterým orgán oprávněný ke jmenování zamítl stížnost žalobce podanou podle čl. 90 odst. 2 služebního řádu úředníků Evropské unie,

                  —

                  uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu své žaloby předkládá žalobce šest žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z toho, že sporná rozhodnutí se protiprávně zakládají na druhém posudku posudkového lékaře.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází z nedostatečného odůvodnění sporných rozhodnutí.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vychází z toho, že sporná rozhodnutí jsou dle žalobce stižena zjevně nesprávným posouzením a zkreslením skutečností.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vychází z porušení práva na řádnou správu a práva být vyslechnut.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vychází z toho, že sporná rozhodnutí se protiprávně zakládají na posudku posudkového lékaře.

                  6.

                  Šestý žalobní důvod vychází z nedodržení postupu před zahájením soudního řízení.


title: Věc T-703/21: Žaloba podaná dne 2. listopadu 2021 – Zielonogórski Klub Żużlowy Sportowa v. EUIPO – Falubaz Polska (FALUBAZ)

text:
               10.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 11/33

      Žaloba podaná dne 2. listopadu 2021 – Zielonogórski Klub Żużlowy Sportowa v. EUIPO – Falubaz Polska (FALUBAZ)
      (Věc T-703/21)
      (2022/C 11/46)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: polština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Zielonogórski Klub Żużlowy Sportowa S.A. (Zelená Hora, Polsko) (zástupce: T. Grucelski, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Falubaz Polska S.A. spółka komandytowo-akcyjna (Zelená Hora)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie FALUBAZ – ochranná známka Evropské unie č. 14 535 835

         Řízení před EUIPO: Řízení o prohlášení neplatnosti

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 24. srpna 2021 ve věci R 1681/2020-1

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí v celém rozsahu;

                  —

                  uložil neúspěšnému účastníkovi řízení náhradu nákladů řízení před Tribunálem a nezbytných nákladů vynaložených žalobkyní v souvislosti s řízením před odvolacím senátem EUIPO;

                  —

                  v případě vstupu vedlejších účastníků do řízení rozhodl, že ponesou vlastní náklady řízení.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení zásady volného hodnocení důkazů v důsledku svévolného posouzení důkazního materiálu;

                  —

                  porušení čl. 52 odst. 1 písm. b) nařízení rady (ES) č. 207/2009 (1) [nyní čl. 59 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001].

         (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 2009, L 78, s. 1).


title: Věc T-710/21: Žaloba podaná dne 4. listopadu 2021 – Roos a další v. Parlament

text:
               10.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 11/34

      Žaloba podaná dne 4. listopadu 2021 – Roos a další v. Parlament
      (Věc T-710/21)
      (2022/C 11/47)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobci: Robert Roos (Poortugaal, Nizozemsko), Anne-Sophie Pelletier (Ixelles, Belgie), Francesca Donato (Palermo, Itálie), Virginie Joron (Durningen, Francie) a IC (zástupci: P. de Bandt, M. Gherghinaru a L. Panepinto, advokáti)

         Žalovaný: Evropský parlament

         Návrhová žádání

      Žalobci navrhují, aby Tribunál:

                  —

                  nařídil zrušení rozhodnutí předsednictva Evropského parlamentu ze dne 27. října 2021 o mimořádných zdravotních a bezpečnostních pravidlech, která upravují přístup do budov Evropského parlamentu v jeho třech pracovních místech;

                  —

                  uložil žalovanému náhradu veškerých nákladů řízení, včetně nákladů souvisejících s návrhem na odklad vykonatelnosti napadeného rozhodnutí.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládají žalobci čtyři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z neexistence platného právního základu napadeného rozhodnutí pro založení účinků vůči členům Evropského parlamentu. Žalobci zpochybňují, že článek 25 jednacího řádu Parlamentu představuje platný právní základ pro přijetí napadeného rozhodnutí a tedy uložení sporného opatření vůči nim. Kromě toho uvádějí, že rozhodnutí předsednictva, jako je napadené rozhodnutí, nemůže být základem opatření vyžadujících zpracování velmi citlivých údajů, jelikož podle článku 8 Listiny základních práv Evropské unie musí být základní prvky takového zpracování údajů stanoveny „zákonem“, což rozhodnutí předsednictva Parlamentu není.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z porušení zásady svobody a nezávislosti členů Parlamentu a imunit, které jim přiznávají Smlouvy. Žalobci mají za to, že napadené rozhodnutí je v rozporu s článkem 2 statutu poslanců Parlamentu (který zakotvuje zásadu, že poslanci jsou svobodní a nezávislí) a článek 7 protokolu č. 7 o výsadách a imunitách Evropské unie (který stanoví mimo jiné, že volný pohyb členů Parlamentu, kteří jedou na místo zasedání Parlamentu nebo se z něj vracejí, nepodléhá žádným omezením správní či jiné povahy). Důsledkem napadeného rozhodnutí totiž je, že žalobci musí předložit platný digitální certifikát EU COVID pokaždé, když se chtějí dostat do Parlamentu. Pokud nejsou žalobci schopni nebo ochotni takový certifikát předložit, je jim vstup do budov Parlamentu odepřen.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z porušení obecných zásad zpracování osobních údajů. Tento důvod se dělí na dvě části.

                              —

                              První část vycházející z porušení zásady účelového omezení zpracování údajů a z porušení zásady legality. K tomu, aby osobní údaje uvedené na digitálních certifikátech EU COVID mohly být použity k umožnění vstupu do Parlamentu, vyžaduje zákon, aby byly shromažďovány za tímto účelem. Při neexistenci právního základu výslovně umožňujícího zpracování zdravotních údajů o očkování, testech nebo zotavení za účelem podmínění vstupu na pracovní místo a na parlamentní shromáždění rozhodně nepřísluší předsednictvu Parlamentu povolit takové zpracování údajů, tím spíše prostřednictvím předpisu, který není zákonem ve formálním smyslu.

                              —

                              Druhá část vycházející z porušení zásad loajality, transparentnosti a minimalizace, jelikož žalobci nebyli při shromažďování jejich osobních údajů informováni, že tyto údaje budou použity k tomu, aby jim byl umožněn nebo odmítnut přístup na pracovní místo, kde vykonávají svůj mandát člena Parlamentu.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z toho, že napadené rozhodnutí zasahuje neodůvodněně do práva na soukromí a na osobní údaje, práva na fyzickou nedotknutelnost, práva na svobodu a bezpečnost, jakož i práva na rovné zacházení a nediskriminaci. Tento důvod se dělí na dvě části.

                              —

                              První část vycházející z porušení práv na fyzickou nedotknutelnost žalobců, jejich práva na svobodu a bezpečnost, jejich práva na rovné zacházení a nediskriminaci, jakož i jejich práv na ochranu soukromí a osobních údajů.

                              —

                              Druhá část vycházející z toho, že zásah do práv a zásad uvedených v první části vyplývající z napadeného rozhodnutí neodpovídá zásadě proporcionality stanovené v čl. 52 odst. 1 Listiny základních práv Evropské unie, jelikož napadené opatření není nezbytné, vhodné a přiměřené k dosažení sledovaných cílů.


title: Věc T-720/21: Žaloba podaná dne 10. listopadu 2021 – G.J. Riedel v. EUIPO – Brew Dog (Punk)

text:
               10.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 11/35

      Žaloba podaná dne 10. listopadu 2021 – G.J. Riedel v. EUIPO – Brew Dog (Punk)
      (Věc T-720/21)
      (2022/C 11/48)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: G.J. Riedel GmbH (Kufstein, Německo) (zástupce: D. Terheggen, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Brew Dog plc (Ellon, Spojené království)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitelka sporné ochranné známky: Žalobkyně před Tribunálem

         Sporná ochranná známka: Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie ve vztahu k slovní ochranné známce Punk – Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie č. 1 365 577

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 12. července 2021, ve věci R 291/2020-1

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-722/21: Žaloba podaná dne 11. listopadu 2021 – D’Amato a další v. Parlament

text:
               10.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 11/36

      Žaloba podaná dne 11. listopadu 2021 – D’Amato a další v. Parlament
      (Věc T-722/21)
      (2022/C 11/49)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobci: Rosa D’Amato (Taranto, Itálie), Claude Gruffat (Mulsans, Francie), Damien Carême (Argenteuil, Francie) a Benoît Biteau (Sablonceaux, Francie) (zástupci: P. de Bandt, M. Gherghinaru a L. Panepinto, advokáti)

         Žalovaný: Evropský parlament

         Návrhová žádání

      Žalobci navrhují, aby Tribunál:

                  —

                  nařídil zrušení rozhodnutí předsednictva Evropského parlamentu ze dne 27. října 2021 o mimořádných zdravotních a bezpečnostních pravidlech, která upravují přístup do budov Evropského parlamentu v jeho třech pracovních místech;

                  —

                  uložil žalovanému náhradu veškerých nákladů řízení, včetně nákladů souvisejících s návrhem na odklad vykonatelnosti napadeného rozhodnutí.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu své žaloby uvádějí žalobci čtyři důvody, které jsou stejné nebo podobné jako důvody uvedené v rámci věci T-710/21, Roos a další v. Parlament.


title: Věc T-723/21: Žaloba podaná dne 11. listopadu 2021 – Rooken a další v. Parlament

text:
               10.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 11/36

      Žaloba podaná dne 11. listopadu 2021 – Rooken a další v. Parlament
      (Věc T-723/21)
      (2022/C 11/50)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobci: Robert Jan Rooken (Muiderberg, Nizozemsko) a osm dalších žalobců (zástupci: P. de Bandt, M. Gherghinaru a L. Panepinto, advokáti)

         Žalovaný: Evropský parlament

         Návrhová žádání

      Žalobci navrhují, aby Tribunál:

                  —

                  nařídil zrušení rozhodnutí předsednictva Evropského parlamentu ze dne 27. října 2021 o mimořádných zdravotních a bezpečnostních pravidlech, která upravují přístup do budov Evropského parlamentu v jeho třech pracovních místech;

                  —

                  uložil žalovanému náhradu veškerých nákladů řízení, včetně nákladů souvisejících s návrhem na odklad vykonatelnosti napadeného rozhodnutí.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu své žaloby uvádějí žalobci čtyři důvody, které jsou stejné nebo podobné jako důvody uvedené v rámci věci T-710/21, Roos a další v. Parlament.


title: Věc T-726/21: Žaloba podaná dne 10. listopadu 2021 – Rolex v. EUIPO – PWT (Zobrazení koruny)

text:
               10.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 11/37

      Žaloba podaná dne 10. listopadu 2021 – Rolex v. EUIPO – PWT (Zobrazení koruny)
      (Věc T-726/21)
      (2022/C 11/51)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Rolex SA (Ženeva, Švýcarsko) (zástupkyně: C. Sueiras Villalobos, advokátka)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: PWT A/S (Aalborg, Dánsko)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitelka sporné ochranné známky: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem

         Sporná ochranná známka: Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie ve vztahu k obrazové ochranné známce (Zobrazení koruny) – Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie č. 1 263 679

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 25. srpna 2021, ve věci R 2389/2020-4

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO povinnost nahradit žalobkyni náklady řízení nebo podpůrně (v případě, že do řízení vstoupí další účastnice řízení před odvolacím senátem) uložil EUIPO a další účastnici řízení povinnost společně a nerozdílně nahradit žalobkyni náklady řízení.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 5 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-727/21: Žaloba podaná dne 9. listopadu 2021 – TO v. EASO

text:
               10.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 11/37

      Žaloba podaná dne 9. listopadu 2021 – TO v. EASO
      (Věc T-727/21)
      (2022/C 11/52)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: TO (zástupce: É. Boigelot, advokát)

         Žalovaný: Evropský podpůrný úřad pro otázky azylu (EASO)

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí, které nabylo účinnosti dne 1. ledna 20 a bylo údajně přijato dne 18. prosince 2021 [důvěrné], o němž se žalobkyně dozvěděla dne 4. ledna 2021 prostřednictvím odkazu [důvěrné] (1), v rozsahu, v němž toto rozhodnutí o první další rok, tedy do 31. prosince 2021, neprodlužuje platnost rezervního seznamu s následujícím označením [důvěrné], který byl platný do 31. prosince 2020;

                  —

                  znovu otevřel, a tedy prodloužil, platnost rezervního seznamu, jako u 44 dalších prodloužených rezervních seznamů uvedených v napadeném rozhodnutí, o jeden rok od jeho opětovného otevření a v důsledku toho jmenoval žalobkyni do vyšší platové třídy AST 3;

                  —

                  uložil žalovanému zaplatit žalobkyni náhradu škody, která má pokrýt majetkovou a nemajetkovou újmu ve výši:

                              —

                              rozdílu mezi platem, který v současnosti pobírá v platové třídě AST 1 v platovém stupni 3, a platem odpovídajícím platové třídě AST 3 stupni 1, vypočítanému za pětileté období od data, kdy jí byla způsobena újma, tedy od 1. ledna 2021, s přihlédnutím ke ztrátě příležitosti ohodnocené na 75 %;

                              —

                              rozdílu mezi důchodovými právy nabytými v současné platové třídě AST 1 platovém stupni 3 a právy odpovídajícími platové třídě AST 3 stupni 1, vypočítanému za pětileté období od data, kdy jí byla způsobena újma, tedy od 1. ledna 2021, s přihlédnutím ke ztrátě příležitosti ohodnocené na 75 %;

                              —

                              7 500 eur za způsobenou nemajetkovou újmu;

                              —

                              předběžně 1 euro za zánik zdravotního pojištění;

                  —

                  uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z legitimní důvěry a legitimního očekávání žalobkyně, které bylo narušeno, a z nedostatku odůvodnění napadeného rozhodnutí.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z porušení zásady zákazu diskriminace, čl. 1d odst. 1 služebního řádu úředníků Evropské unie (dále jen „služební řád“), článku 27 a čl. 29 odst. 1 třetího a čtvrtého pododstavce služebního řádu.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z porušení článku 12a služebního řádu, zásady řádné správy, povinnosti jednat s náležitou péčí a překročení a zneužití pravomoci.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení zásady proporcionality.

         (1)  Skryté důvěrné údaje.


title: Věc T-728/21: Žaloba podaná dne 5. listopadu 2021 – LW v. Komise

text:
               10.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 11/38

      Žaloba podaná dne 5. listopadu 2021 – LW v. Komise
      (Věc T-728/21)
      (2022/C 11/53)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: LW (zástupkyně: L. Levi a N. Flandin, advokátky)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí žalované o přeřazení žalobce na jiné místo v rámci téhož oddělení,

                  —

                  jakož i v případě nutnosti zrušil sporné rozhodnutí žalované o zamítnutí stížnosti podané žalobcem proti rozhodnutí o přeřazení,

                  —

                  uložil nahradit nemajetkovou újmu, kterou žalobce utrpěl, a

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu své žaloby předkládá žalobce šest žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z toho, že rozhodnutí o přeřazení zasahuje do právních zájmů žalobce.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází z toho, že rozhodnutí o přeřazení nebylo přijato příslušným orgánem oprávněným ke jmenování.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vychází z toho, že rozhodnutí o přeřazení a sporné rozhodnutí byla přijata v rozporu s čl. 7 odst. 1 služebního řádu úředníků.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vychází z toho, že rozhodnutí o přeřazení a sporné rozhodnutí porušují zásadu týkající se povinnosti péče.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vychází z toho, že rozhodnutí o přeřazení a sporné rozhodnutí porušují povinnost uvést odůvodnění.

                  6.

                  Šestý žalobní důvod vychází z toho, že rozhodnutí o přeřazení a sporné rozhodnutí postihuje střet zájmů.


title: Věc C-233/20: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 25. listopadu 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberster Gerichtshof – Rakousko) – WD v. job-medium GmbH, v likvidaci („Řízení o předběžné otázce – Sociální politika – Směrnice 2003/88/ES – Ochrana bezpečnosti a zdraví pracovníků – Článek 7 odst. 1 – Nárok na finanční náhradu za placenou dovolenou za kalendářní rok, která nebyla vyčerpána před skončením pracovního poměru – Předčasné ukončení pracovního poměru pracovníkem“)

text:
               31.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 51/8

      Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 25. listopadu 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberster Gerichtshof – Rakousko) – WD v. job-medium GmbH, v likvidaci
      (Věc C-233/20) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Sociální politika - Směrnice 2003/88/ES - Ochrana bezpečnosti a zdraví pracovníků - Článek 7 odst. 1 - Nárok na finanční náhradu za placenou dovolenou za kalendářní rok, která nebyla vyčerpána před skončením pracovního poměru - Předčasné ukončení pracovního poměru pracovníkem“)
      (2022/C 51/09)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Oberster Gerichtshof

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: WD

         Žalovaná: job-medium GmbH, v likvidaci

         Výrok

                  1)

                  Článek 7 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/88/ES ze dne 4. listopadu 2003 o některých aspektech úpravy pracovní doby musí být ve světle čl. 31 odst. 2 Listiny základních práv Evropské unie vykládán tak, že brání ustanovení vnitrostátního práva, podle kterého za poslední běžný rok zaměstnání neexistuje nárok na žádnou finanční náhradu za nevyčerpanou dovolenou za kalendářní rok, pokud pracovník nebo pracovnice ukončí pracovní poměr předčasně a jednostranně bez závažného důvodu.

                  2)

                  Není namístě, aby vnitrostátní soud ověřoval, zda pracovník neměl možnost vyčerpat dny dovolené, na kterou měl nárok.

         (1)  Úř. věst. C 297, 7.9.2020.


title: Věc C-274/20: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 16. prosince 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Giudice di pace di Massa – Itálie) – GN, WX v. Prefettura di Massa Carrara – Ufficio Territoriale del Governo di Massa Carrara („Řízení o předběžné otázce – Článek 63 SFEU – Volný pohyb kapitálu – Provoz na pozemních komunikacích – Registrace a zdanění motorových vozidel – Řidič s bydlištěm v jednom členském státě – Vozidlo registrované v jiném členském státě – Vozidlo, které bylo bezúplatně poskytnuto na krátkou dobu – Vnitrostátní právní úprava zakazující osobám s bydlištěm v Itálii déle než 60 dní používat v tomto členském státě vozidlo registrované v zahraničí“)

text:
               21.2.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 84/15

      Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 16. prosince 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Giudice di pace di Massa – Itálie) – GN, WX v. Prefettura di Massa Carrara – Ufficio Territoriale del Governo di Massa Carrara
      (Věc C-274/20) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Článek 63 SFEU - Volný pohyb kapitálu - Provoz na pozemních komunikacích - Registrace a zdanění motorových vozidel - Řidič s bydlištěm v jednom členském státě - Vozidlo registrované v jiném členském státě - Vozidlo, které bylo bezúplatně poskytnuto na krátkou dobu - Vnitrostátní právní úprava zakazující osobám s bydlištěm v Itálii déle než 60 dní používat v tomto členském státě vozidlo registrované v zahraničí“)
      (2022/C 84/16)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Giudice di pace di Massa

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: GN, WX

         Žalovaná: Prefettura di Massa Carrara – Ufficio Territoriale del Governo di Massa Carrara

         Výrok

      Článek 63 odst. 1 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že brání právní úpravě členského státu, která zakazuje každému, kdo má v tomto členském státě hlášené bydliště déle než 60 dní, používat v tomto státě motorové vozidlo registrované v jiném členském státě, a to bez ohledu na to, na čí jméno je toto vozidlo registrováno, bez ohledu na délku užívání tohoto vozidla v prvně uvedeném členském státě a bez možnosti dotyčné osoby uplatnit nárok na osvobození od daně, jestliže uvedené vozidlo není ani určeno hlavně k trvalému užívání na území prvně uvedeného členského státu ani tímto způsobem skutečně užíváno.

         (1)  Úř. věst. C 297, 7.9.2020.


title: Věc C-395/20: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 21. prosince 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Düsseldorf – Německo) – EP, GM v. Corendon Airlines Turistik Hava Tasimacilik A.Ş. („Řízení o předběžné otázce – Letecká doprava – Nařízení (ES) č. 261/2004 – Společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě zrušení nebo významného zpoždění letů – Článek 2 písm. l) – Článek 5 odst. 1 – Změna hodiny odletu – Odlet odložený o téměř tři hodiny – Informování cestujících devět dnů před odletem – Pojmy ‚zrušení‘ a ‚zpoždění‘“)

text:
               21.2.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 84/16

      Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 21. prosince 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Düsseldorf – Německo) – EP, GM v. Corendon Airlines Turistik Hava Tasimacilik A.Ş.
      (Věc C-395/20) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Letecká doprava - Nařízení (ES) č. 261/2004 - Společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě zrušení nebo významného zpoždění letů - Článek 2 písm. l) - Článek 5 odst. 1 - Změna hodiny odletu - Odlet odložený o téměř tři hodiny - Informování cestujících devět dnů před odletem - Pojmy ‚zrušení‘ a ‚zpoždění‘“)
      (2022/C 84/18)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Landgericht Düsseldorf

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: EP, GM

         Žalovaná: Corendon Airlines Turistik Hava Tasimacilik A.Ş.

         Výrok

      Článek 2 písm. l) a čl. 5 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91, musí být vykládány v tom smyslu, že let není považován za „zrušený“ ve smyslu těchto ustanovení, pokud provozující letecký dopravce odloží čas odletu o méně než tři hodiny, aniž došlo k jiným změnám tohoto letu.

         (1)  Úř. věst. C 399, 23.11.2020.


title: Věc C-497/20: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 21. prosince 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Corte suprema di cassazione – Itálie) – Randstad Italia SpA v. Umana SpA, Azienda USL Valle d’Aosta, IN. VA SpA, Synergie Italia agenzia per il lavoro SpA („Řízení o předběžné otázce – Článek 19 odst. 1 druhý pododstavec SEU – Povinnost členských států stanovit prostředky nezbytné k zajištění účinné právní ochrany v oblastech pokrytých právem Unie – Veřejné zakázky – Směrnice 89/665/EHS – Článek 1 odst. 1 a 3 – Článek 47 Listiny základních práv Evropské unie – Rozsudek nejvyššího soudu soustavy správních soudů členského státu, kterým se v rozporu s judikaturou Soudního dvora prohlašuje žaloba uchazeče vyloučeného ze zadávacího řízení na veřejnou zakázku za nepřípustnou – Neexistence možnosti podat proti tomuto rozsudku opravný prostředek k nejvyššímu soudu soustavy obecných soudů tohoto členského státu – Zásady efektivity a rovnocennosti“)

text:
               21.2.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 84/18

      Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 21. prosince 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Corte suprema di cassazione – Itálie) – Randstad Italia SpA v. Umana SpA, Azienda USL Valle d’Aosta, IN. VA SpA, Synergie Italia agenzia per il lavoro SpA
      (Věc C-497/20) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Článek 19 odst. 1 druhý pododstavec SEU - Povinnost členských států stanovit prostředky nezbytné k zajištění účinné právní ochrany v oblastech pokrytých právem Unie - Veřejné zakázky - Směrnice 89/665/EHS - Článek 1 odst. 1 a 3 - Článek 47 Listiny základních práv Evropské unie - Rozsudek nejvyššího soudu soustavy správních soudů členského státu, kterým se v rozporu s judikaturou Soudního dvora prohlašuje žaloba uchazeče vyloučeného ze zadávacího řízení na veřejnou zakázku za nepřípustnou - Neexistence možnosti podat proti tomuto rozsudku opravný prostředek k nejvyššímu soudu soustavy obecných soudů tohoto členského státu - Zásady efektivity a rovnocennosti“)
      (2022/C 84/21)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Corte suprema di cassazione

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: Randstad Italia SpA

         Žalované: Umana SpA, Azienda USL Valle d’Aosta, IN. VA SpA, Synergie Italia agenzia per il lavoro SpA

         Výrok

      Článek 4 odst. 3 a čl. 19 odst. 1 SEU, jakož i čl. 1 odst. 1 a 3 směrnice Rady 89/665/EHS ze dne 21. prosince 1989 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přezkumného řízení při zadávání veřejných zakázek na dodávky a stavební práce, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/23/EU ze dne 26. února 2014, vykládaný ve světle článku 47 Listiny základních práv Evropské unie, musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání ustanovení vnitrostátního práva členského státu, jehož účinkem je podle vnitrostátní judikatury to, že takoví jednotlivci, jako jsou uchazeči, kteří se účastnili zadávacího řízení na veřejnou zakázku, nemohou zpochybnit soulad rozsudku nejvyššího soudu soustavy správních soudů tohoto členského státu s unijním právem v rámci kasačního opravného prostředku podaného k nejvyššímu soudu soustavy obecných soudů uvedeného členského státu.

         (1)  Úř. věst. C 433, 14.12.2020.


title: Věc C-524/20: Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 21. prosince 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Městského soudu v Praze – Česká republika) – VÍTKOVICE STEEL, a. s., v. Ministerstvo životního prostředí („Řízení o předběžné otázce – Systém pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů – Směrnice 2003/87/ES – Článek 11 odst. 3 – Rozhodnutí 2011/278/EU – Článek 3 písm. b) a čl. 10 odst. 2 písm. a) – Dílčí zařízení pro referenční úroveň produktu – Rozhodnutí 2013/448/EU – Platnost – Zařízení používající kyslíkový konvertor – Tekutý kov – Vstup dovezený z jiného zařízení – Nepřidělení emisních povolenek – Přípustnost – Nepodání žaloby na neplatnost žalobkyní v původním řízení“)

text:
               21.2.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 84/19

      Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 21. prosince 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Městského soudu v Praze – Česká republika) – VÍTKOVICE STEEL, a. s., v. Ministerstvo životního prostředí
      (Věc C-524/20) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Systém pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů - Směrnice 2003/87/ES - Článek 11 odst. 3 - Rozhodnutí 2011/278/EU - Článek 3 písm. b) a čl. 10 odst. 2 písm. a) - Dílčí zařízení pro referenční úroveň produktu - Rozhodnutí 2013/448/EU - Platnost - Zařízení používající kyslíkový konvertor - Tekutý kov - Vstup dovezený z jiného zařízení - Nepřidělení emisních povolenek - Přípustnost - Nepodání žaloby na neplatnost žalobkyní v původním řízení“)
      (2022/C 84/22)
      Jednací jazyk: čeština

         Předkládající soud

      Městský soud v Praze

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: VÍTKOVICE STEEL, a. s.

         Žalovaný: Ministerstvo životního prostředí

         Výrok

      Článek 1 odst. 1 a odst. 2 třetí pododstavec rozhodnutí Komise 2013/448/EU ze dne 5. září 2013 o vnitrostátních prováděcích opatřeních pro přechodné bezplatné přidělování povolenek na emise skleníkových plynů v souladu s čl. 11 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES musí být vykládán v tom smyslu, že neumožňuje, aby spornému zařízení v původním řízení byly v rámci referenční úrovně produktu pro „tekutý kov“ přiděleny bezplatné povolenky na základě nové žádosti České republiky, i když bude vyloučeno dvojí započítání emisí a dvojí přidělení povolenek.

         (1)  Úř. věst. C 443, 21.12.2020.


title: Spojené věci C-575/20: Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 16. prosince 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Fővárosi Törvényszék – Maďarsko) – Apollo Tyres (Hungary) Kft. v. Innovációért és Technológiáért Felelős Miniszter („Řízení o předběžné otázce – Znečištění ovzduší – Systém pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů – Směrnice 2003/87/ES – Zařízení na spalování paliv – Příloha I – Celkový jmenovitý tepelný příkon paliva – Způsob výpočtu – Pravidlo agregace“)

text:
               21.2.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 84/19

      Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 16. prosince 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Fővárosi Törvényszék – Maďarsko) – Apollo Tyres (Hungary) Kft. v. Innovációért és Technológiáért Felelős Miniszter
      (Spojené věci C-575/20) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Znečištění ovzduší - Systém pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů - Směrnice 2003/87/ES - Zařízení na spalování paliv - Příloha I - Celkový jmenovitý tepelný příkon paliva - Způsob výpočtu - Pravidlo agregace“)
      (2022/C 84/23)
      Jednací jazyk: maďarština

         Předkládající soud

      Fővárosi Törvényszék

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: Apollo Tyres (Hungary) Kft.

         Žalovaná: Innovációért és Technológiáért Felelős Miniszter

         Výrok

      Bod 3 přílohy I směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů v Unii a o změně směrnice Rady 96/61/ES, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2018/410 ze dne 14. března 2018, musí být vykládán v tom smyslu, že celkový jmenovitý tepelný příkon zařízení musí být vypočítán sečtením maximálního jmenovitého tepelného příkonu technických jednotek tvořících toto zařízení s výjimkou případů, kdy jsou omezení tohoto maximálního jmenovitého tepelného příkonu provedená jeho provozovatelem trvalá a pokud vnitrostátní orgán příslušný pro přidělování povolenek může existenci těchto omezení, stejně jako jejich trvalost skutečně ověřit.

         (1)  Úř. věst. C 28, 25.1.2021.


title: Věc C-400/21: Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 10. ledna 2022 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunalul Arad – Rumunsko) – Asociaţia Naţională de Terapii Complementare din România (ANATECOR) („Řízení o předběžné otázce – Článek 53 odst. 2 jednacího řádu Soudního dvora – Výklad vnitrostátního práva – Vnitrostátní insolvenční řízení – Možnost insolvenčního soudce ověřit svou věcnou příslušnost a pohledávku – Čistě vnitrostátní spor – Neexistence vztahu k unijnímu právu – Zjevný nedostatek pravomoci Soudního dvora“)

text:
               21.2.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 84/21

      Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 10. ledna 2022 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunalul Arad – Rumunsko) – Asociaţia Naţională de Terapii Complementare din România (ANATECOR)
      (Věc C-400/21) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Článek 53 odst. 2 jednacího řádu Soudního dvora - Výklad vnitrostátního práva - Vnitrostátní insolvenční řízení - Možnost insolvenčního soudce ověřit svou věcnou příslušnost a pohledávku - Čistě vnitrostátní spor - Neexistence vztahu k unijnímu právu - Zjevný nedostatek pravomoci Soudního dvora“)
      (2022/C 84/26)
      Jednací jazyk: rumunština

         Předkládající soud

      Tribunalul Arad

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Asociaţia Naţională de Terapii Complementare din România (ANATECOR)

         za přítomnosti: Primăria Municipiului Arad – Direcția Venituri, Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Timișoara – Administrația Județeană a Finanțelor Publice Arad

         Výrok

      Soudní dvůr Evropské unie zjevně nemá pravomoc odpovědět na otázky položené rozhodnutím Tribunal Arad (soud prvního stupně v Aradu, Rumunsko) ze dne 31. května 2021.

         (1)  Datum doručení: 28.6.2021.


title: Věc C-476/21 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 1. srpna 2021 „Rezon“ OOD proti rozsudku Tribunálu vydanému dne 16. června 2021 ve věci T-487/20, Rezon v. EUIPO

text:
               21.2.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 84/22

      Kasační opravný prostředek podaný dne 1. srpna 2021„Rezon“ OOD proti rozsudku Tribunálu vydanému dne 16. června 2021 ve věci T-487/20, Rezon v. EUIPO
      (Věc C-476/21 P)
      (2022/C 84/27)
      Jednací jazyk: bulharština

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek:„Rezon“ OOD (zástupce M. Jordanova-Charizanova, advokátka)

         Další účastník řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
      Usnesením ze dne 10. prosince 2021 Soudní dvůr (senát rozhodujícího o přijatelnosti kasačních opravných prostředků) rozhodl:

                  1.

                  Kasační opravný prostředek není přípustný

                  2.

                  „Rezon“ OOD ponese vlastní náklady řízení.


title: Věc C-538/21 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 26. srpna 2021 Kyperskou republikou proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 16. června 2021 ve věci T-281/19, Kypr v EUIPO

text:
               21.2.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 84/22

      Kasační opravný prostředek podaný dne 26. srpna 2021 Kyperskou republikou proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 16. června 2021 ve věci T-281/19, Kypr v EUIPO
      (Věc C-538/21 P)
      (2022/C 84/28)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Kyperská republika (zástupci: S. Malynicz, BL, S. Baran, Barrister, V. Marsland, Solicitor)

         Další účastník řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví
      Usnesením ze dne 21. prosince 2021 Soudní dvůr (senát rozhodující o přijatelnosti kasačních opravných prostředků) rozhodl, že kasační opravný prostředek je nepřijatelný a že Kyperská republika ponese vlastní náklady řízení.


title: Věc C-661/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hof van Cassatie (Belgie) dne 4. listopadu 2021 – Verbraeken J. en Zonen BV, PN

text:
               21.2.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 84/22

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hof van Cassatie (Belgie) dne 4. listopadu 2021 – Verbraeken J. en Zonen BV, PN
      (Věc C-661/21)
      (2022/C 84/29)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      Hof van Cassatie

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelé kasační stížnosti: Verbraeken J. en Zonen BV, PN

         Předběžné otázky

                  1)

                  Musí být čl. 13 odst. 1 písm. b) bod i) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 883/20042 (1) ze dne 29. dubna 2004 o koordinaci systémů sociálního zabezpečení, čl. 3 odst. 1 písm. a) a čl. 11 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1071/2009 (2) ze dne 21. října 2009, kterým se zavádějí společná pravidla týkající se závazných podmínek pro výkon povolání podnikatele v silniční dopravě a zrušuje směrnice Rady 96/26/ES, jakož i čl. 4 odst. 1 písm. a) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1072/2009 (3) ze dne 21. října 2009 o společných pravidlech pro přístup na trh mezinárodní silniční nákladní dopravy, vykládány v tom smyslu, že z okolnosti, že podnik, který získá oprávnění pro silniční dopravu v členském státě Evropské unie podle nařízení (ES) č. 1071/2009 a nařízení (ES) č. 1072/2009 a musí tedy být řádně a trvale usazen v tomto členském státě, vyplývá, že je tím nevyvratitelně prokázáno, že tento podnik má pro určení použitelného systému sociálního zabezpečení své sídlo ve smyslu čl. 13 odst. 1 nařízení (ES) č. 883/2004 v tomto členském státě a že pro orgány členského státu zaměstnání jsou tyto závěry závazné?

                  2)

                  Může vnitrostátní soud, který zjistí, že dotčené oprávnění pro silniční dopravu bylo získáno podvodným způsobem, k tomuto oprávnění nepřihlédnout nebo musí orgány členského státu zaměstnání na základě zjištění podvodu nejprve dožádat orgány, které oprávnění vydaly, o odnětí tohoto oprávnění?

         (1)  Úř. věst. 2004, L 166, s. 1.

         (2)  Úř. věst. 2009, L 300, s. 51.

         (3)  Úř. věst. 2009, L 300, s. 72.


title: Věc C-671/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Litva) dne 9. listopadu 2021 – UAB „Gargždų geležinkelis“ v. Lietuvos transporto saugos administraciją

text:
               21.2.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 84/23

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Litva) dne 9. listopadu 2021 – UAB „Gargždų geležinkelis“ v. Lietuvos transporto saugos administraciją
      (Věc C-671/21)
      (2022/C 84/30)
      Jednací jazyk: litevština

         Předkládající soud

      Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelka: UAB „Gargždų geležinkelis“

         Další účastníci řízení: Lietuvos transporto saugos administracija, Lietuvos Respublikos ryšių reguliavimo tarnyba, AB „LTG Infra“

         Předběžné otázky

                  1.

                  Musí být první a druhá věta článku 47 odst. 4 směrnice 2012/34/EU (1) vykládány v tom smyslu, že jednoznačně zakazují přijetí vnitrostátního právního předpisu, který stanoví, že v případě přetížení infrastruktury lze v době přidělování kapacity zohlednit míru využití železniční infrastruktury? Má na toto posouzení vliv, jestli je míra využití železniční infrastruktury vázána na skutečné využití této infrastruktury v minulosti nebo na její využití plánované v období platnosti příslušného jízdního řádu? Mají pro toto posouzení nějaký význam ustanovení článků 45 a 46 směrnice 2012/34, která při koordinaci požadované kapacity přiznávají širokou posuzovací pravomoc provozovateli veřejné infrastruktury nebo subjektu, který rozhoduje o kapacitě, a způsob, jakým byla tato ustanovení provedena do vnitrostátního práva? Má pro toto posouzení nějaký význam skutečnost, že zjištění o přetížení infrastruktury je v konkrétním případě založeno na kapacitě, o kterou požádaly dva nebo více železničních podniků pro přepravu stejného nákladu?

                  2.

                  Musí být ustanovení čl. 45 odst. 2 směrnice 2012/34, které stanoví, že „[p]rovozovatel infrastruktury může dát v průběhu procesu plánování a koordinace přednost určitým službám, avšak pouze v souladu s články 47 a 49“, vykládáno v tom smyslu, že provozovatel infrastruktury může pravidlo vnitrostátní přednosti použít také v případech, kdy není zjištěno přetížení infrastruktury? Do jaké míry (na základě jakých kritérií) je provozovatel infrastruktury povinen před tím, než učiní zjištění o přetížení infrastruktury, koordinovat požadované trasy vlaků a konzultovat s žadateli na základě čl. 47[odst. 1] první věty směrnice 2012/34? Měla by tato konzultace se žadateli zahrnovat posouzení skutečnosti, že dva nebo více žadatelů předložilo konkurenční žádosti na přepravu stejného nákladu (zboží)?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2012/34/EU ze dne 21. listopadu 2012 o vytvoření jednotného evropského železničního prostoru (Úř. věst. L 343, 14.12.2012, s. 32).


title: Věc C-677/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Vredegerecht te Antwerpen (Belgie) dne 11. listopadu 2021 – Fluvius Antwerpen v. MX

text:
               21.2.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 84/24

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Vredegerecht te Antwerpen (Belgie) dne 11. listopadu 2021 – Fluvius Antwerpen v. MX
      (Věc C-677/21)
      (2022/C 84/31)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      Vredegerecht te Antwerpen

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Fluvius Antwerpen

         Žalovaný: MX

         Předběžné otázky

      Musí být čl. 2 odst. 1 písm. a) ve spojení s čl. 14 odst. 1 směrnice 2006/112/ES (1) vykládán v tom smyslu, že neoprávněný odběr energie představuje dodání zboží, totiž převod práva nakládat s hmotným majetkem jako vlastník?
      V případě záporné odpovědi na tuto otázku: Musí být čl. 14 odst. 2 písm. a) směrnice 2006/112/ES vykládán v tom smyslu, že neoprávněný odběr energie představuje dodání zboží, totiž převod vlastnického práva k majetku za platbu odškodného na základě příkazu vydaného orgánem veřejné moci nebo ex lege?
      Musí být čl. 9 odst. 1 směrnice 2006/112/ES vykládán v tom smyslu, že je nutné Fluvius Antwerpen, má-li nárok na odškodné za neoprávněně odebranou energii, považovat za osobu povinnou k dani, protože neoprávněný odběr je důsledkem „ekonomické činnosti“, kterou vykonává Fluvius Antwerpen, totiž využívání hmotného majetku za účelem získání pravidelného příjmu z něj?
      Musí-li být čl. 9 odst. 1 směrnice 2006/112/ES vykládán v tom smyslu, že neoprávněný odběr energie představuje ekonomickou činnost, musí pak být čl. 13 odst. 1 první pododstavec směrnice 2006/112/ES vykládán v tom smyslu, že Fluvius Antwerpen je orgánem veřejné moci, a pokud ano, musí být čl. 13 odst. 1 třetí pododstavec vykládán tak, že neoprávněný odběr energie je výsledkem činnosti Fluvius Antwerpen, která není nezanedbatelného rozsahu?

         (1)  Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, 11.12.2006, s. 1).


title: Věc C-682/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Litva) dne 11. listopadu 2021 – UAB „HSC Baltic“, UAB „Mitnija“ a UAB „Montuotojas“ v. Vilniaus miesto savivaldybės administraciją

text:
               21.2.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 84/25

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Litva) dne 11. listopadu 2021 – UAB „HSC Baltic“, UAB „Mitnija“ a UAB „Montuotojas“ v. Vilniaus miesto savivaldybės administraciją
      (Věc C-682/21)
      (2022/C 84/33)
      Jednací jazyk: litevština

         Předkládající soud

      Lietuvos Aukščiausiasis Teismas

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelky: UAB „HSC Baltic“, UAB „Mitnija“, UAB „Montuotojas“

         Odpůrci: Vilniaus miesto savivaldybės administracija, Bankrutuojanti UAB „Active Construction Management“, UAB „Vilniaus vystymo kompanija“

         Předběžné otázky

                  1.

                  Musí být čl. 18 odst. 1 a čl. 57 odst. 4 písm. g) a odst. 6 směrnice 2014/24 (1) a čl. 1 odst. 1 čtvrtý pododstavec a čl. 1 odst. 3 směrnice 89/665 (2) (společně nebo samostatně, avšak nikoli výlučně) vykládány v tom smyslu, že rozhodnutí veřejného zadavatele zapsat dotčený hospodářský subjekt na seznam nespolehlivých dodavatelů, a omezit tak na určitou dobu jeho možnost účastnit se následně vyhlášených zadávacích řízení z důvodu, že tento hospodářský subjekt podstatným způsobem porušil smlouvu uzavřenou s tímto veřejným zadavatelem, je napadnutelným aktem?

                  2.

                  Je-li odpověď na první otázku kladná, musí být výše uvedená ustanovení unijního práva (společně nebo samostatně, avšak nikoli výlučně) vykládána v tom smyslu, že brání vnitrostátním právním předpisům a praxi při jejich uplatňování, podle nichž: a) veřejný zadavatel při ukončení veřejné zakázky z důvodu jejího podstatného porušení nepřijímá žádné formální (samostatné) rozhodnutí o zápisu hospodářských subjektů na seznam nespolehlivých dodavatelů; b) hospodářský subjekt není předem informován o chystaném zápisu na seznam nespolehlivých dodavatelů, a nemůže tudíž podat relevantní vysvětlení a následně zápis účinně napadnout; c) veřejný zadavatel neprovádí žádné individuální posouzení okolností nesprávného plnění smlouvy, a proto v případě, že byla smlouva o veřejné zakázce zákonně ukončena z důvodu jejího podstatného porušení, je hospodářský subjekt de iure odpovědný za toto porušení automaticky zapsán na seznam nespolehlivých dodavatelů?

                  3.

                  Jsou-li odpovědi na první dvě otázky kladné, musí být výše uvedená ustanovení unijního práva (společně nebo samostatně, avšak nikoli výlučně) vykládána v tom smyslu, že partneři postupující společně (subjekty tvořící společného dodavatele), kteří plnili smlouvu o veřejné zakázce zákonně ukončenou z důvodu podstatného porušení, mohou prokázat svou spolehlivost, a být tak vyřazeni ze seznamu nespolehlivých dodavatelů, mimo jiné na základě výše podílu (hodnoty) realizované zakázky, platební neschopnosti vedoucího partnera, jednání tohoto partnera a podílu veřejného zadavatele na neplnění smlouvy?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/24/EU ze dne 26. února 2014 o zadávání veřejných zakázek a o zrušení směrnice 2004/18/ES (Úř. věst. L 94, 28.3.2014, s. 65).

         (2)  Směrnice Rady ze dne 21. prosince 1989 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přezkumného řízení při zadávání veřejných zakázek na dodávky a stavební práce (Úř. věst. L 395, 30.12.1989, s. 33). Zvláštní vydání v českém jazyce: Kapitola 06 Svazek 001 S. 246.


title: Věc C-683/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Vilniaus apygardos administracinis teismas (Litva) dne 12. listopadu 2021 – Nacionalinis visuomenės sveikatos centras prie Sveikatos apsaugos ministerijos v. Valstybinė duomenų apsaugos inspekcija

text:
               21.2.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 84/26

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Vilniaus apygardos administracinis teismas (Litva) dne 12. listopadu 2021 – Nacionalinis visuomenės sveikatos centras prie Sveikatos apsaugos ministerijos v. Valstybinė duomenų apsaugos inspekcija
      (Věc C-683/21)
      (2022/C 84/34)
      Jednací jazyk: litevština

         Předkládající soud

      Vilniaus apygardos administracinis teismas

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Nacionalinis visuomenės sveikatos centras prie Sveikatos apsaugos ministerijos

         Žalovaná: Valstybinė duomenų apsaugos inspekcija

         Předběžné otázky

                  1.

                  Lze pojem „správce“ uvedený v čl. 4 bodu 7 GDPR (1) vykládat v tom smyslu, že za správce je třeba považovat i osobu, která má v úmyslu pořídit prostřednictvím zadávacího řízení nástroj pro shromažďování údajů (mobilní aplikaci), bez ohledu na to, že nebyla uzavřena smlouva o zadání veřejné zakázky a vytvořený produkt (mobilní aplikace), k jehož pořízení bylo využito zadávacího řízení, nebyl předán?

                  2.

                  Lze pojem „správce“ uvedený v čl. 4 bodu 7 GDPR vykládat v tom smyslu, že za správce je třeba považovat i veřejného zadavatele, který nenabyl vlastnické právo k vytvořenému IT produktu, ani ho nepřevzal, ale konečná verze vytvořené aplikace obsahuje odkazy na tento veřejnoprávní subjekt či s ním propojená rozhraní nebo dotyčný veřejnoprávní subjekt byl coby správce uveden v rámci politiky ochrany důvěrných údajů, kterou oficiálně neschválil ani neuznal?

                  3.

                  Lze pojem „správce“ uvedený v čl. 4 bodu 7 GDPR vykládat v tom smyslu, že za správce je třeba považovat i osobu, která neprovedla žádné skutečné operace spočívající ve zpracování údajů ve smyslu čl. 4 bodu 2 GDPR nebo která ve vztahu k provedení takových operací neposkytla jednoznačné povolení/souhlas? Je pro výklad pojmu „správce“ relevantní skutečnost, že IT produkt použitý ke zpracování osobních údajů byl vytvořen v souladu se zadáním veřejného zadavatele?

                  4.

                  Je-li pro účely výkladu pojmu „správce“ relevantní určení skutečných operací spočívajících ve zpracování údajů, musí být definice „zpracování“ osobních údajů ve smyslu čl. 4 bodu 2 GDPR vykládána v tom smyslu, že se vztahuje i na situace, kdy byly v rámci procesu pořizování mobilní aplikace použity kopie osobních údajů k testování IT systémů?

                  5.

                  Lze společnou správu údajů podle čl. 4 bodu 7 a čl. 26 odst. 1 GDPR vykládat výlučně v tom smyslu, že se jedná o záměrně koordinované činnosti, pokud jde o určení účelu a prostředků zpracování údajů, nebo lze tento pojem vykládat rovněž v tom smyslu, že se společná správa vztahuje i na situace, kdy neexistuje jednoznačná „dohoda“ o účelu a prostředcích zpracování údajů nebo kdy činnost dotčených subjektů není koordinovaná? Jsou pro výklad pojmu „společná správa údajů“ právně relevantní okolnost související s fází vytváření prostředků pro zpracování osobních údajů (IT aplikace), ve které došlo ke zpracování osobních údajů, a účel vytváření dané aplikace? Lze „dohodu“ mezi společnými správci chápat výlučně jako jednoznačné a jasné vymezení podmínek společné správy údajů?

                  6.

                  Musí být ustanovení čl. 83 odst. 1 GDPR v rozsahu, v němž stanoví, že „ukládání správních pokut [musí být] účinné, přiměřené a odrazující“, vykládáno v tom smyslu, že se vztahuje i na případy, kdy je odpovědnost přičtena „správci“, pokud zpracování osobních údajů provádí i vývojář při vytváření IT produktu, a platí, že nepatřičné zpracování osobních údajů prováděné zpracovatelem vždy automaticky zakládá právní odpovědnost správce? Musí být toto ustanovení vykládáno v tom smyslu, že se vztahuje i na případy objektivní odpovědnosti správce?

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/679 ze dne 27. dubna 2016 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů a o zrušení směrnice 95/46/ES (obecné nařízení o ochraně osobních údajů) (Úř. věst. 2016, L 119, s. 1).