title: Věc C-464/11: Usnesení předsedy třetího senátu Soudního dvora ze dne 8. února 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Palermo — Sezione Distaccata di Bagheria — Itálie) — Paola Galioto v. Maria Guccione, Maria Piera Savona, Fabio Savona

text:
               13.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 108/18

         Usnesení předsedy třetího senátu Soudního dvora ze dne 8. února 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Palermo — Sezione Distaccata di Bagheria — Itálie) — Paola Galioto v. Maria Guccione, Maria Piera Savona, Fabio Savona
   (Věc C-464/11) (1)

   2013/C 108/38
   Jednací jazyk: italština
   Předseda třetího senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 340, 19.11.2011.


title: Věc C-640/13: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 18. prosince 2014 – Evropská komise v. Spojené království Velké Británie a Severního Irska „Nesplnění povinnosti státem — Vrácení daní, které byly podle unijního práva vybrány neoprávněně — Vnitrostátní právní předpisy — Zpětné zkrácení promlčecí lhůty pro příslušné procesní prostředky — Zásada efektivity — Zásada ochrany legitimního očekávání“

text:
               23.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 65/16

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 18. prosince 2014 – Evropská komise v. Spojené království Velké Británie a Severního Irska
   (Věc C-640/13) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Vrácení daní, které byly podle unijního práva vybrány neoprávněně - Vnitrostátní právní předpisy - Zpětné zkrácení promlčecí lhůty pro příslušné procesní prostředky - Zásada efektivity - Zásada ochrany legitimního očekávání“)
   (2015/C 065/22)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: R. Lyal a W. Roels, zmocněnci)

      Žalované: Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupce: J. Beeko, zmocněnec)

      Výrok

               1)

               Spojené království Velké Británie a Severního Irska tím, že přijalo ustanovení právního předpisu, jako je článek 107 finančního zákona z roku 2007 (Finance Act 2007), jenž se zpětným účinkem a bez předchozího upozornění či přechodných ustanovení omezil právo daňových poplatníků na vrácení daní vybraných v rozporu s unijním právem, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 4 odst. 3 SEU.

               2)

               Spojenému království Velké Británie a Severního Irska se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 78, 15. 3. 2014.


               7.2.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 33/10

         Žádost o stanovisko Soudního dvora ESVO předložená soudem Oslo tingrett dne 14. září 2007 ve věci Celina Nguyen v. norský stát, zastoupený ministerstvem spravedlnosti a policií
   (Věc E-8/07)
   (2008/C 33/08)
   Dopisem ze dne 14. září 2007, který byl na podatelnu Soudního dvora ESVO doručen dne 17. září 2007, požádal okresní soud Oslo tingrett Soudní dvůr ESVO ve věci Celina Nguyen v. norský stát, zastoupený ministerstvem spravedlnosti a policií, o stanovisko k následujícím otázkám:

               1)

               Je vynětí náhrady škod neekonomické povahy („bolest a utrpení“) ze systému povinného pojištění podle vnitrostátního práva slučitelné se směrnicemi týkajícími se pojištění při provozu motorových vozidel?

               2)

               V případě záporné odpovědi: je vynětí pojistného krytí zmíněného v 1. otázce dostatečně závažné porušení směrnic týkajících se pojištění při provozu motorových vozidel, aby z toho vyplývala odpovědnost státu?


title: Věc C-107/07 P: Usnesení Soudního dvora ze dne 29. listopadu 2007 – Friedrich Weber v. Komise Evropských společenství (Kasační opravný prostředek — Odmítnutí přístupu k dokumentům — Zjevná nepřípustnost)

text:
               29.3.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 79/10

         Usnesení Soudního dvora ze dne 29. listopadu 2007 – Friedrich Weber v. Komise Evropských společenství
   (Věc C-107/07 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Odmítnutí přístupu k dokumentům - Zjevná nepřípustnost)
   (2008/C 79/18)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobce: Friedrich Weber (zástupce: W. Declair, Rechtsanwalt)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství (zástupci: P. Costa de Oliveira a C. Ladenburger, zmocněnci)
   Předmět věci
   Kasační opravný prostředek podaný proti usnesení Soudu prvního stupně (druhého senátu) ze dne 11. prosince 2006, Weber v. Komise (T-290/05), kterým Soud odmítl jako zjevně nepřípustnou žalobu podanou proti rozhodnutí generálního tajemníka Komise ze dne 27. května 2005, kterým se zamítá žádost navrhovatele o přístup k dopisu zaslanému generálním ředitelstvím „Hospodářská soutěž“ německé spolkové vládě a týkajícímu se řízení o státní podpoře, jehož předmětem je financování veřejných orgánů rozhlasového vysílání v Německu
   Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Friedrichu Weberovi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 95, 28.4.2007.


title: Věc T-297/05: Žaloba podaná dne 29. července 2005 – IPK International – World Tourism Marketing Consultants v. Komise

text:
               15.10.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 257/13

         Žaloba podaná dne 29. července 2005 – IPK International – World Tourism Marketing Consultants v. Komise
   (Věc T-297/05)
   (2005/C 257/26)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: IPK International – World Tourism Marketing Consultants GmbH (Mnichov, Německo) (právní zástupci: H.-J. Prieß, Rechtsanwalt, M. Niestedt, Rechtsanwalt, a C. Pitschas, Rechtsanwalt)

      Žalovaná: Komise Evropských Společenství
   Návrhy žalobkyně

               —

               prohlášení rozhodnutí Komise ze dne 13. května 2005 [Az.: ENTR/01/Audit/RVDZ/ss D(2005) 11382] o zrušení povolení poskytnout žalobkyni příspěvek ve výši 530 000 ECU v rámci projektu ECODATA ze dne 4. srpna 1992 (Az.: 003977/XXIII/A3 – S92/DG/ENV8/LD/kz) za neplatné

               —

               uložení Komisi náhrady nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Komise povolila žalobkyni dne 4. srpna 1992 příspěvek ve výši 530 000 ECU pro zřízení databáze pro ekologický cestovní ruch v Evropě. Toto rozhodnutí bylo žalovanou zrušeno napadeným rozhodnutím ze dne 13. května 2005.
   Žalobkyně uplatňuje, že napadené rozhodnutí je protiprávní. V odůvodnění své žaloby žalobkyně uvádí, že nebyly splněny předpoklady pro zrušení rozhodnutí, protože hlediska uvedená Komisí pro odůvodnění jejího rozhodnutí jsou věcně neodůvodněná a kromě toho kvůli uplynutí lhůty již není možné zrušit povolení příspěvku. Kromě toho žalobkyně uplatňuje, že napadené rozhodnutí porušuje zásadu dobré správy, jakož i zásadu povinnosti uvést odůvodnění podle článku 253 Smlouvy o ES. Konečně žalobkyně vytýká porušení zákazu opakování řízení pro rozhodnutí prohlášené za neplatné.


title: Věc T-446/15: Žaloba podaná dne 3. srpna 2015 – Indecopi v. OHIM – Synergy Group (PISCO)

text:
               28.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 320/42

         Žaloba podaná dne 3. srpna 2015 – Indecopi v. OHIM – Synergy Group (PISCO)
   (Věc T-446/15)
   (2015/C 320/59)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Instituto Nacional de Defensa de la Competencia y de la Protección de la Propiedad Intelectual (Indecopi) (San Borja, Peru) (zástupci: M. A. Pomares Caballero a A. Pomares Caballero, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Synergy Group sp. z o.o. (Vratislav, Polsko)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Společenství obsahující slovní prvek „PISCO“ – Přihláška č. 1016 7674

      Řízení před OHIM: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 3. června 2015, ve věci R R 1291/2014-4

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               Změnil napadené rozhodnutí v tom smyslu, aby konstatovalo, že v projednávané věci jsou splněny požadavky pro použití důvodu pro zamítnutí podle čl. 8 odst. 4 nařízení č. 207/2009, nebo podpůrně, aby napadené usnesení zrušil; a

               —

               uložil OHIM náhradu veškerých nákladů řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení článku 23 nařízení č. 110/2008;

               —

               Porušení čl. 8 odst. 4 nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-183/07 R: Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 9. listopadu 2007 – Polsko v. Komise ( Předběžné opatření — Směrnice (ES) 2003/87 — Systém pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů — Národní alokační plán pro přidělení povolenek na emise skleníkových plynů pro Polsko na období let 2008 až 2012 — Zamítavé rozhodnutí Komise — Žádost o odklad výkonu rozhodnutí — Nedostatek naléhavosti )

text:
               12.1.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 8/16

         Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 9. listopadu 2007 – Polsko v. Komise
   (Věc T-183/07 R) (1)

   („Předběžné opatření - Směrnice (ES) 2003/87 - Systém pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů - Národní alokační plán pro přidělení povolenek na emise skleníkových plynů pro Polsko na období let 2008 až 2012 - Zamítavé rozhodnutí Komise - Žádost o odklad výkonu rozhodnutí - Nedostatek naléhavosti“)
   (2008/C 8/30)
   Jednací jazyk: polština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Polská republika (zástupce: T. Nowakowski, zmocněnec)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: U. Wölker a K. Herrmann, zmocněnci)
   Předmět věci
   Žádost o odklad výkonu rozhodnutí K(2007) 1295 konečné ze dne 26. března 2007 o národním alokačním plánu pro přidělení povolenek na emise skleníkových plynů oznámeném Polskem na období 2008–2012 podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES (Úř. věst. L 275, s. 32; Zvl. vyd. 15/07, s. 631)
   Výrok

               1)

               Žádost o předběžné opatření se zamítá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.

      (1)  Úř. věst. C 155, 7.7.2007.


title: Věc F-119/10: Žaloba podaná dne 15. listopadu 2010 — Di Tullio v. Komise

text:
               29.1.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 30/66

         Žaloba podaná dne 15. listopadu 2010 — Di Tullio v. Komise
   (Věc F-119/10)
   ()
   2011/C 30/132
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Roberto Di Tullio (Rovigo, Itálie) (zástupci: E. Boigelot a S. Woog, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí útvarů OLAF, kterým se zamítá poskytnutí žalobci volna z důvodu vojenské služby podle článku 18 Pracovního řádu ostatních zaměstnanců

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí útvarů OLAF ze dne 27. dubna 2010, kterým se zamítá poskytnutí volna z důvodu vojenské služby žalobci nehledě na povolávací rozkaz Guardia di Finanza ze dne 24. února 2010;

               —

               zrušit rozhodnutí Komise ze dne 10. září 2010, kterým se zamítá stížnost žalobce z části z jiných důvodů, než jsou důvody uvedené v napadeném rozhodnutí ze dne 27. dubna 2010;

               —

               v důsledku zrušení těchto rozhodnutí rozhodnout o poskytnutí volna z důvodu vojenské služby žalobci v období od 1. července 2010 do 30. června 2012;

               —

               uložit Evropské komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-420/17: Žaloba podaná dne 10. července 2017 – Portigon v. SRB

text:
               21.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 277/56

         Žaloba podaná dne 10. července 2017 – Portigon v. SRB
   (Věc T-420/17)
   (2017/C 277/81)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Portigon AG (Düsseldorf, Německo) (zástupci: D. Bliesener a V. Jungkind, advokáti)

      Žalovaný: Jednotný výbor pro řešení krizí (SRB)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí žalovaného ze dne 11. dubna 2017 o předem hrazených příspěvcích do Jednotného fondu pro řešení krizí za rok 2017 (č. SRB/ES/SRF/2017/05) v rozsahu, v němž se rozhodnutí týká žalobkyně, a

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně sedm žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z porušení čl. 70 odst. 2 prvního až třetího pododstavce nařízení (EU) č. 806/2014 (1), ve spojení s čl. 8 odst. 1 písm. b) prováděcího nařízení (EU) 2015/81 (2), ve spojení s čl. 103 odst. 7 směrnice 2014/59/EU (3).

                           —

                           Žalovaný uložil žalobkyni neoprávněně povinnost odvést příspěvek do fondu, neboť v nařízení (EU) č. 806/2014 ani ve směrnici 2014/59/EU není stanovena povinnost institucí v likvidaci odvádět tento příspěvek. Žalobkyně má za to, že článek 114 SFEU zakazuje výběr příspěvků od takových institucí, jako je žalobkyně, jejíž zbývající činnosti podléhají likvidaci. Podmínky vyžadované k přijetí opatření podle čl. 114 odst. 1 SFEU nebyly ve vztahu k žalobkyni splněny. Výběru poplatků je v rozporu i se čl. 114 odst. 2 SFEU.

                           —

                           Žalovaný uložil žalobkyni povinnost odvádět poplatek do fondu neoprávněně, neboť instituce není vystavena riziku, postup řešení krize podle nařízení (EU) č. 806/2014 je vyloučen a instituce není významná z hlediska stability finančního systému. Tím došlo k porušení čl. 103 odst. 7 písm. a), d) a g) směrnice 2014/59/EU.

                           —

                           Žalobkyně neprovozuje od počátku roku 2012 žádnou novou podnikatelskou činnost a na základě rozhodnutí Komise o poskytnutí státní podpory se nachází v procesu řešení. Převážnou část jejích zbývajících pasiv drží svěřenou ve prospěch jiného právního subjektu, který převzal odpovědnost za příležitosti a rizika související s touto transakcí.

                           —

                           Nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2015/63 (4) je v rozporu s článkem 114 SFEU, jakož i s čl. 103 odst. 7 směrnice 2014/59/EU, jelikož je podstatným prvkem pro výpočet příspěvků (Čl. 290 odst. 1 druhý pododstavec SFEU). Kromě toho na žalovaného nelze dále přenést pravomoc stran stanovení příslušných ukazatelů rizik (Čl. 290 odst. 1 SFEU).

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení článků 16 a 20 Listiny základních práv Evropské unie (dále jen „Listina), které spočívá v tom, že jelikož je situace žalobkyně odlišná od jiných úvěrových institucí, jež mají povinnost odvádět příspěvek, je rozhodnutí v rozporu s obecnou zásadou rovného zacházení. Rozhodnutí je dále nepřiměřeným zásahem do svobody podnikání žalobkyně.

               3.

               Podpůrně třetí žalobní důvod vycházející z porušení čl. 70 odst. 2 nařízení (EU) č. 806/2014, ve spojení s čl. 103 odst. 7 směrnice 2014/59/EU, z toho důvodu, že žalovaný při výpočtu výše příspěvku neoprávněně nezohlednil skutečnost, že svěřenecká operace žalobkyně, která není riziková z hlediska rozvahy, má být vyňata ze závazků relevantních pro výběr příspěvku.

               4.

               Podpůrně čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 70 odst. 6 nařízení (EU) č. 806/2014, ve spojení s čl. 5 odst. 3 a 4 nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2015/63, které spočívalo v tom, že žalovaný vypočítal příspěvek žalobkyně neoprávněně na základě derivátové smlouvy v hrubém vyjádření.

               5.

               Podpůrně pátý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 70 odst. 6 nařízení (EU) č. 806/2014, ve spojení s čl. 6 odst. 8 písm. a) nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2015/63, které spočívalo v tom, že žalovaný měl při výpočtu příspěvku v případě žalované neoprávněně za to, že se jedná o instituci, u níž byla zahájena reorganizace, čímž musel být nahrazen ukazatel rizika podle čl. 6 odst. 5 písm. c) nařízení v přenesené pravomoci (EU) minimální hodnotou.

               6.

               Šestý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 41 odst. 1 a odst. 2 písm. a) Listiny, které spočívalo v neexistenci slyšení žalobkyně.

               7.

               Sedmý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 41 odst. 1 a odst. 2 písm. c) Listiny, které spočívalo v nedostatečném odůvodnění rozhodnutí.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 806/2014 ze dne 15. července 2014 , kterým se stanoví jednotná pravidla a jednotný postup pro řešení krize úvěrových institucí a některých investičních podniků v rámci jednotného mechanismu pro řešení krizí a Jednotného fondu pro řešení krizí a mění nařízení (EU) č. 1093/2010 (Úř. věst. 2014, L 225, s. 1).

      (2)  Prováděcí nařízení Rady (EU) 2015/81 ze dne 19. prosince 2014 , kterým se stanoví jednotné podmínky uplatňování nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 806/2014, pokud jde o příspěvky předem do Jednotného fondu pro řešení krizí (Úř. věst. 2015, L 15, s. 1).

      (3)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/59/EU ze dne 15. května 2014 , kterou se stanoví rámec pro ozdravné postupy a řešení krize úvěrových institucí a investičních podniků a kterou se mění směrnice Rady 82/891/EHS, směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/24/ES, 2002/47/ES, 2004/25/ES, 2005/56/ES, 2007/36/ES, 2011/35/EU, 2012/30/EU a 2013/36/EU a nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1093/2010 a (EU) č. 648/2012 (Úř. věst. 2014, L 173, s. 190).

      (4)  Nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) 2015/63 ze dne 21. října 2014 , kterým se doplňuje směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/59/EU, pokud jde o příspěvky předem do mechanismů financování k řešení krizí (Úř. věst. 2015, L 11, s. 44).


title: Věc T-473/04: Žaloba podaná dne 6. prosince 2004 Cristinou Asturias Cuerno proti Komisi Evropských společenství

text:
               19.2.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/26

         Žaloba podaná dne 6. prosince 2004 Cristinou Asturias Cuerno proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-473/04)
   (2005/C 45/58)
   Jednací jazyk: španělština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 6. prosince 2004 žaloba proti Komisi Evropských společenství podaná Cristinou Asturias Cuerno, s bydlištěm v Bruselu, zastoupenou Ramonem García-Gallardem a Alicií Sayagués Torres, advokáty.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               1.

               zrušil rozhodnutí Komise ze dne 26. srpna 2004 zamítající stížnost ze dne 27. dubna 2004;

               2.

               uznal právo žalobkyně na pobírání příspěvku za práci v zahraničí, jakož i dalších souvisejících příspěvků;

               3.

               uložil žalované náhradu veškerých nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně v tomto řízení napadá rozhodnutí správního orgánu zamítající nárok na pobírání příspěvku za práci v zahraničí.
   Na podporu svých požadavků žalobkyně uvádí následující právní důvody:

               —

               Nesprávné právní posouzení a nesprávné posouzení skutkových okolností v tom, že napadené rozhodnutí neuznalo, že práce, kterou žalobkyně vykonávala jako asistentka poslance Evropského parlamentu, má být považována za práci konanou pro mezinárodní organizaci v tom smyslu, v němž ji služební řád uvádí jako výjimku z referenčního období.

               —

               Zjevné nesprávné posouzení skutkových okolností, konkrétně osobní situace žalobkyně v tom, že bylo nesprávně posouzeno a vypočítáno její referenční období v Bruselu, neboť toto období bylo omezeno na čtyři roky a jedenáct měsíců.

               —

               Porušení zásady zákazu diskriminace. V tomto ohledu žalobkyně tvrdí, že skutečnost, že práce vykonávaná asistentkou poslance nebyla kvalifikována jako práce konaná pro mezinárodní organizaci, odporuje praxi dodržované ostatními orgány Společenství. Komise porušila rovněž zásadu rovnosti v rozsahu, v němž neuznala práci vykonanou žalobkyní pro Evropskou hypoteční federaci jako práci konanou pro mezinárodní organizaci, i když v minulosti sama Komise tutéž kvalifikaci připustila.


title: Věc C-388/04: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) ze dne 24. srpna 2004 ve věci The Queen (království) k žalobě South Western Fish Producers' Organisation Ltd a další proti Secretary of State for Environment, Food and Rural Affairs

text:
               20.11.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 284/9

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) ze dne 24. srpna 2004 ve věci The Queen (království) k žalobě South Western Fish Producers' Organisation Ltd a další proti Secretary of State for Environment, Food and Rural Affairs
   (Věc C-388/04)
   (2004/C 284/18)
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) (Spojené království) ze dne 24. srpna 2004 ve věci The Queen (království) k žalobě South Western Fish Producers' Organisation Ltd a další proti Secretary of State for Environment, Food and Rural Affairs, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 10. září 2004, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:
   Jsou článek 12 a odstavec 6 přílohy V nařízení Rady (ES) č. 2287/2003 (1) v rozsahu, v němž se vztahují na plavidla mající na palubě lovná zařízení třídy uvedené v odst. 4 písm. b) této přílohy, protiprávní, pokud jde o jejich použití na trawlery s výložníky „s řetězovou rohoží“ („chain mat“ beam trawlers) operující ve východní části Lamanšského průlivu, protože jsou:

               a)

               v rozporu s článkem 33 a 34 ES;

               b)

               nepřiměřené;

               c)

               v rozporu se zásadou rovného zacházení; a/nebo

               d)

               v rozporu s právem žalobce získávat prostředky pro své životní potřeby bez zbytečných omezení?

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 2287/2003 ze dne 19. prosince 2003, kterým se pro rok 2004 stanoví rybolovná práva a související podmínky pro určité populace ryb a skupiny populací ryb, platné ve vodách Společenství a pro plavidla Společenství ve vodách podléhajících omezením odlovů (Úř. věst. L 344, 31.12.2003, s. 1).


title: Věc C-599/13: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 18. prosince 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Raad van State – Nizozemsko) – Somalische Vereniging Amsterdam en Omgeving (Somvao) v. Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie „Řízení o předběžné otázce — Ochrana finančních zájmů Evropské unie — Nařízení (ES, Euratom) č. 2988/95 — Článek 4 — Souhrnný rozpočet Unie — Nařízení (ES, Euratom) č. 1605/2002 — Článek 53b odst. 2 — Rozhodnutí 2004/904/ES — Evropský fond pro uprchlíky na období 2005 až 2010 — Článek 25 odst. 2 — Právní základ povinnosti vymáhat nazpět dotaci v případě nesrovnalostí“

text:
               23.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 65/15

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 18. prosince 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Raad van State – Nizozemsko) – Somalische Vereniging Amsterdam en Omgeving (Somvao) v. Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie
   (Věc C-599/13) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Ochrana finančních zájmů Evropské unie - Nařízení (ES, Euratom) č. 2988/95 - Článek 4 - Souhrnný rozpočet Unie - Nařízení (ES, Euratom) č. 1605/2002 - Článek 53b odst. 2 - Rozhodnutí 2004/904/ES - Evropský fond pro uprchlíky na období 2005 až 2010 - Článek 25 odst. 2 - Právní základ povinnosti vymáhat nazpět dotaci v případě nesrovnalostí“)
   (2015/C 065/20)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Raad van State

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: Somalische Vereniging Amsterdam en Omgeving (Somvao)

      Odpůrce: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

      Výrok

   Článek 53b odst. 2 první věta a písm. c) nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství ve znění nařízení (ES, Euratom) č. 1995/2006 ze dne 13. prosince 2006, musí být vykládán v tom smyslu, že pokud neexistuje právní základ ve vnitrostátním právu, je toto ustanovení právním základem rozhodnutí vnitrostátních orgánů, které v neprospěch příjemce mění výši dotace poskytnuté z Evropského fondu pro uprchlíky v rámci sdíleného řízení mezi Evropskou komisí a členskými státy a které mu nařizuje vrácení části této dotace. Je na předkládajícím soudu, aby posoudil, zda s ohledem na chování jak příjemce finančních prostředků, tak vnitrostátní správy, byly dodrženy zásady právní jistoty a ochrany legitimního očekávání – ve smyslu, jak je chápe unijní právo – ve vztahu k příkazům k vrácení dotace.

      (1)  Úř. věst. C 24, 25.1.2014.


title: Věc T-133/12: Žaloba podaná dne 26. března 2012 — Ben Ali v. Rada

text:
               9.6.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 165/25

         Žaloba podaná dne 26. března 2012 — Ben Ali v. Rada
   (Věc T-133/12)
   2012/C 165/43
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Mehdi Ben Tijani Ben Haj Hamda Ben Haj Hassen Ben Ali (Saint-Étienne-du-Rouvray, Francie) (zástupce: A. de Saint Remy, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               přijal na základě článku 64 svého jednacího řádu organizační procesní opatření, kterým bude Komisi uloženo, aby předložila „veškeré dokumenty týkající se přijetí“ napadeného nařízení;

               —

               zrušil napadené nařízení v rozsahu, v němž se ho týká;

               —

               uložil Radě Evropské unie, aby žalobci zaplatila celkovou částku 50 000 eur jako náhradu veškeré způsobené újmy;

               —

               uložil Radě Evropské unie, aby žalobci zaplatila částku 7 500 eur jako náhradu jeho výdajů na obhajobu v této věci a v souladu s článkem 91 jednacího řádu také výdaje na obhajobu jakožto náklady, jejichž náhradu lze přiznat;

               —

               uložil Radě Evropské unie náhradu veškerých nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Svou žalobou se žalobce domáhá zaprvé zrušení rozhodnutí Rady 2012/50/SZBP ze dne 27. ledna 2012, kterým se mění rozhodnutí 2011/72/SZBP o omezujících opatřeních vůči některým osobám a subjektům vzhledem k situaci v Tunisku (1), a zadruhé náhrady újmy, která mu dle jeho názoru vznikla.
   Na podporu své žaloby předkládá žalobce sedm žalobních důvodů, které jsou v podstatě stejné jako žalobní důvody uplatněné ve věci T-301/11, Ben Ali v. Rada (2), nebo jsou jim podobné.

      (1)  Úř. věst. L 27, s. 11.

      (2)  Úř. věst. 2011, C 226, s. 29.


title: Věc T-138/12: Žaloba podaná dne 26. března 2012 — Geipel v. OHIM — Reeh (BEST BODY NUTRITION)

text:
               2.6.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 157/10

         Žaloba podaná dne 26. března 2012 — Geipel v. OHIM — Reeh (BEST BODY NUTRITION)
   (Věc T-138/12)
   2012/C 157/18
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Yves Geipel (Auerbach, Německo) (zástupce: J. Sachs, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: Jörg Reeh (Buxtehude, Německo)

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 12. ledna 2012 a zamítl námitky ze dne 24. července 2009;

               —

               uložil OHIM náhradu nákladu řízení včetně nákladů, které vznikly v průběhu řízení před odvolacím senátem.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: žalobce

      Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka „BEST BODY NUTRITION“ (mezinárodní zápis č. W 982 101 s označením Evropské unie) pro výrobky tříd 25, 28, 29, 30 a 32.

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Jörg Reeh

      Namítaná ochranná známka nebo označení: slovní ochranná známka č. 4 020 161„BEST4BODY“ pro výrobky zařazené do třídy 25.

      Rozhodnutí námitkového oddělení: vyhovění námitkám

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Mezi kolidujícími ochrannými známkami neexistuje nebezpečí záměny.


title: Věc T-349/07 R: Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 11. prosince 2007 – FMC Chemical a další v. Komise ( Předběžné opatření — Směrnice 91/414/EHS — Žádost o odklad výkonu — Přípustnost — Nedostatek naléhavosti )

text:
               9.2.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 37/23

         Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 11. prosince 2007 – FMC Chemical a další v. Komise
   (Věc T-349/07 R)
   („Předběžné opatření - Směrnice 91/414/EHS - Žádost o odklad výkonu - Přípustnost - Nedostatek naléhavosti“)
   (2008/C 37/35)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: FMC Chemical SPRL (Brusel, Belgie), Satec Handelsgesellschaft mbH (Elmshorn, Německo), Belchim Crop Protection NV (Londerzeel, Belgie), FMC Foret SA (Sant Cugat de Valles, Španělsko), F&N Agro Slovensko spol. s r.o. (Bratislava, Slovensko), F&N Agro Česká republika spol. s r.o. (Praha, Česká republika), F&N Agro Polska sp. z o.o. (Varšava, Polsko) a FMC Corp. (Filadelfie, Pensylvánie, Spojené státy) (zástupci: C. Mereu a K. Van Maldegem, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: L. Parpala a B. Doherty, zmocněnci)
   Předmět věci
   Žádost o odklad výkonu rozhodnutí Komise 2007/415/ES ze dne 13. června 2007 o nezařazení karbosulfanu do přílohy I směrnice Rady 91/414/EHS a o odnětí povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících tuto látku (Úř. věst. L 156, s. 28) do vyhlášení rozsudku v hlavním řízení.
   Výrok

               1)

               Žádost o předběžné opatření se zamítá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc T-441/07: Usnesení Tribunálu ze dne 5. října 2010 — Ryanair v. Komise

text:
               4.12.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 328/57

         Usnesení Tribunálu ze dne 5. října 2010 — Ryanair v. Komise
   (Věc T-441/07) (1)

   ()
   2010/C 328/89
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda pátého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 37, 9.2.2008.


title: Věc T-215/99: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 5. září 2006 – Autoservice Fermans Exclusive v. Komise

text:
               28.10.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 261/30

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 5. září 2006 – Autoservice Fermans Exclusive v. Komise
   (Věc T-215/99) (1)

   (2006/C 261/57)

      Jednací jazyk: nizozemština

   Předseda druhého rozšířeného senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 6, 8. 1. 2000.


title: Věc T-440/07: Žaloba podaná dne 5. prosince 2007 – Huta Buczek v. Komise

text:
               26.1.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/50

         Žaloba podaná dne 5. prosince 2007 – Huta Buczek v. Komise
   (Věc T-440/07)
   (2008/C 22/95)
   Jednací jazyk: polština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Huta Buczek sp. z o. o. (Sosnowiec, Polsko) (zástupce: D. Szlachetko-Reite, advokátka)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit článek 1, čl. 3 odst. 1 a čl. 3 odst. 3 rozhodnutí Komise ze dne 23. října 2007 o státní podpoře č. C 23/2006 (ex NN 35/2006), kterou Polsko poskytlo výrobci oceli Technologie Buczek Group;

               —

               podpůrně zrušit článek 1, čl. 3 odst. 1 a čl. 3 odst. 3 rozhodnutí Komise ze dne 23. října 2007 o státní podpoře č. C 23/2006 (ex NN 35/2006), kterou Polsko poskytlo výrobci oceli Technologie Buczek Group v rozsahu, v němž Komise nařizuje vrácení podpory společností Huta Buczek sp. z o. o.;

               —

               zrušit článek 4 a článek 5 rozhodnutí Komise ze dne 23. října 2007 o státní podpoře č. C 23/2006 (ex NN 35/2006), kterou Polsko poskytlo výrobci oceli Technologie Buczek Group, v rozsahu, ve kterém se týkají vrácení podpory společností Huta Buczek sp. z o. o.;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně opírá svá návrhová žádání o následující žalobní důvody:

               —

               Podle názoru žalobkyně byl chybnou kvalifikací okolnosti, že společnost Technologie Buczek S.A. má nedoplatky vůči veřejnoprávním subjektům, jako podpory, která je neslučitelná se společným trhem, porušen čl. 88 odst. 2 ES a čl. 87 odst. 1 ES. Příslušné tvrzení Komise vychází z nesprávného předpokladu, že veřejnoprávní subjekty upustily od provedení exekuce vůči společnosti Technologie Buczek S.A. Porušení čl. 88 odst. 2 ES a čl. 87 odst. 1 ES vyplývá rovněž z toho, že polskému státu bylo nařízeno zpětné vymáhání podpory, která je považována za neslučitelnou se společným trhem, přestože Polsko společnosti Technologie Buczek S.A. ani společnosti Technologie Buczek Group neposkytlo podporu ve výši, která je uvedena v rozhodnutí, jakož i z toho, že částka podpory, jejíž vrácení musí být vyžadováno, byla stanovena svévolně bez právního základu a bez hospodářského odůvodnění. Porušení čl. 88 odst. 2 ES a čl. 87 odst. 1 ES dále spočívá v tom, že polskému státu bylo nařízeno zpětné vymáhání podpory od společnosti Huta Buczek sp. z o. o., přestože neexistuje žádný podklad pro předpoklad, že by tato společnost mohla být skutečným příjemcem některé z podpor poskytnutých společnosti Technologie Buczek S.A., a přestože jí nebyla žádná podpora poskytnuta, jakož i v předpokladu, že skutečnými příjemci údajné podpory byly pouze společnosti Huta Buczek sp. z o. o. a Buczek Automotive sp. z o. o., přestože těmto připadla pouze část majetku společnosti Technologie Buczek S.A.

               —

               Zásada řádné správy zakotvená v článku 253 ES a článku 41 Listiny základních práv Unie byla porušena tím, že rozhodnutí chybí řádné odůvodnění, ze kterého by žalobkyně mohla zjistit důvody pro jeho vydání, a že tím bylo vydáno rozhodnutí, které je svým obsahem pro žalobkyni nesrozumitelné, jakož i tím, že skutkový stav, který je pro tuto věc relevantní, byl zjištěn chybně a nedostatečně.

               —

               Článek 5 odst. 3 ES a z něj vyplývající zásada proporcionality byla porušena tím, že společnosti Huta Buczek sp. z o. o. byla uložena povinnost vrátit podporu, přestože takovýto postup není k dosažení cílů stanovených ve Smlouvě ani vhodný, ani nezbytný; zejména není odůvodněn nutností odstranit podporu, která není slučitelná se společným trhem.

               —

               Zásada právní jistoty byla porušena tím, že smluvnímu partneru osoby, která má nedoplatky vůči veřejnoprávním subjektům, je uloženo vrácení podpory, kterou nikdy neobdržel a ze které neměl nikdy prospěch, jakož i tím, že vztah, ve kterém součásti koncernu Technologie Buczek S.A. měly prospěch z údajně poskytnuté podpory, byl stanoven svévolně; vlastnické právo bylo porušeno tím, že bylo nařízeno zpětné vymáhání části státní podpory od osoby, která nikdy žádnou podporu nezískala, a která proto také fakticky nikdy nebyla zvýhodněna; jedná se o zneužití, protože rozhodnutí bylo vydáno za jiným účelem než za účelem odstranění podpory, která je neslučitelná se společným trhem.


title: Věc C-500/13: Usnesení Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 5. června 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Naczelny Sąd Administracyjny – Polsko) – Gmina Międzyzdroje v. Minister Finansów „Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — DPH — Směrnice 2006/112/ES — Odpočet daně zaplacené na vstupu — Investiční majetek — Nemovitosti — Oprava odpočtů daně — Vnitrostátní právní úprava, kterou se stanoví desetileté opravné období“

text:
               11.8.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 261/10

         Usnesení Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 5. června 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Naczelny Sąd Administracyjny – Polsko) – Gmina Międzyzdroje v. Minister Finansów
   (Věc C-500/13) (1)

   („Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce - DPH - Směrnice 2006/112/ES - Odpočet daně zaplacené na vstupu - Investiční majetek - Nemovitosti - Oprava odpočtů daně - Vnitrostátní právní úprava, kterou se stanoví desetileté opravné období“)
   2014/C 261/16
   Jednací jazyk: polština

      Předkládající soud

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Gmina Międzyzdroje

      Žalovaný: Minister Finansów

      Výrok

   Články 167, 187 a 189 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1), jakož i zásadu neutrality je třeba vykládat v tom smyslu, že nebrání takovým ustanovením vnitrostátního práva, jako jsou ustanovení dotčená v původním řízení, která stanoví, že v případech, kdy je účel užívání nemovitosti, jež byla pořízena jako investiční majetek, změněn tak, že tato nemovitost je nejprve určena k použití, jež nezakládá nárok na odpočet daně z přidané hodnoty a následně k použití, jež takový nárok zakládá, činí opravné období deset let, počítáno od okamžiku, kdy byla tato nemovitost poprvé použita, a že tudíž vylučují jednorázovou opravu v průběhu jednoho zdaňovacího období.

      (1)  Úř. věst. C 367, 14.12.2013.


title: Věc C-670/15: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 26. července 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesarbeitsgericht – Německo) – řízení zahájené na návrh Jana Šalplachty „Řízení o předběžné otázce — Oblast svobody, bezpečnosti a práva — Přístup k spravedlnosti v přeshraničních sporech — Směrnice 2003/8/ES — Minimální společná pravidla pro právní pomoc v těchto sporech — Oblast působnosti — Právní úprava členského státu, jež stanoví, že se náklady na překlad podkladů potřebných k vyřízení žádosti o právní pomoc nenahrazují“

text:
               18.9.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 309/6

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 26. července 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesarbeitsgericht – Německo) – řízení zahájené na návrh Jana Šalplachty
   (Věc C-670/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Oblast svobody, bezpečnosti a práva - Přístup k spravedlnosti v přeshraničních sporech - Směrnice 2003/8/ES - Minimální společná pravidla pro právní pomoc v těchto sporech - Oblast působnosti - Právní úprava členského státu, jež stanoví, že se náklady na překlad podkladů potřebných k vyřízení žádosti o právní pomoc nenahrazují“)
   (2017/C 309/07)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesarbeitsgericht

      Účastník původního řízení

   Jan Šalplachta

      Výrok

   Články 3, 8 a 12 směrnice Rady 2003/8/ES ze dne 27. ledna 2003 o zlepšení přístupu ke spravedlnosti v přeshraničních sporech stanovením minimálních společných pravidel pro právní pomoc v těchto sporech musí být ve vzájemném spojení vykládány v tom smyslu, že právní pomoc poskytnutá v členském státě, v němž se koná řízení a v němž fyzická osoba s bydlištěm nebo obvyklým pobytem v jiném členském státě požádala o právní pomoc v rámci přeshraničního sporu, zahrnuje také náklady zaplacené touto osobou za překlad podkladů potřebných k rozhodnutí o této žádosti.

      (1)  Úř. věst. C 90, 7.3.2016.


title: Věc C-72/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation (Francie) dne 18. února 2009 – Établissements Rimbaud SA v. Directeur général des impôts, Directeur des services fiscaux d'Aix-en-Provence

text:
               1.5.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 102/12

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation (Francie) dne 18. února 2009 – Établissements Rimbaud SA v. Directeur général des impôts, Directeur des services fiscaux d'Aix-en-Provence
   (Věc C-72/09)
   2009/C 102/18
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour de cassation

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Établissements Rimbaud SA.

      Žalovaní: Directeur général des impôts, Directeur des services fiscaux d'Aix-en-Provence

      Předběžná otázka

   Brání článek 40 Dohody o Evropském hospodářském prostoru takové právní úpravě, jako je právní úprava obsažená v článcích 990d a násl. code général des impôts (všeobecného daňového zákoníku), ve znění použitelném v rozhodné době, která od daně ve výši 3 % tržní hodnoty nemovitostí nacházejících se ve Francii osvobozuje právnické osoby se sídlem ve Francii a která v případě společnosti se sídlem ve státě, jenž je součástí Evropského hospodářského prostoru, ale není členským státem Evropské unie, uvedené osvobození podmiňuje existencí úmluvy o správní pomoci uzavřené mezi Francií a tímto státem za účelem boje proti vyhýbání se daňovým povinnostem a daňovým únikům nebo skutečností, že na základě smlouvy obsahující ustanovení o zákazu diskriminace z důvodu státní příslušnosti tyto právnické osoby nesmí podléhat většímu zdanění než takovému, kterému podléhají společnosti se sídlem ve Francii?


title: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne  24. listopadu 2005  ve věci 136/04 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzhof): Deutsches Milch-Kontor GmbH proti Hauptzollamt Hamburg-Jonas (Vývozní náhrady — Nařízení (EHS) č. 804/68, 1706/89 a 3445/89 — Sýry určené ke zpracování ve třetí zemi)

text:
               11.2.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 36/10

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (pátého senátu)
   ze dne 24. listopadu 2005
   ve věci 136/04 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzhof): Deutsches Milch-Kontor GmbH proti Hauptzollamt Hamburg-Jonas (1)

   (Vývozní náhrady - Nařízení (EHS) č. 804/68, 1706/89 a 3445/89 - Sýry určené ke zpracování ve třetí zemi)
   (2006/C 36/17)
   Jednací jazyk: němčina
   Ve věci C 136/04, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím Bundesfinanzhof (Německo) ze dne 3. února 2004, došlým Soudnímu dvoru dne 15. března 2004, v řízení Deutsches Milch-Kontor GmbH proti Hauptzollamt Hamburg-Jonas, Soudní dvůr (pátý senát), ve složení J. Makarczyk, předseda senátu, R. Schintgen a R. Silva de Lapuerta (zpravodaj), soudci, generální advokát: M. Poiares Maduro, vedoucí soudní kanceláře: B. Fülöp, rada, vydal dne 24. listopadu 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:
   Na sýry vyvezené v roce 1990, které jsou svojí povahou určeny ke zpracování ve třetí zemi, se může vztahovat vývozní náhrada podle čl. 17 odst. 1 nařízení Rady (EHS) č. 804/68 ze dne 27. června 1968, kterým se stanoví společná organizace trhu v oblasti mléka a mléčných výrobků, ve znění nařízení Rady (EHS) č. 3904/87 ze dne 22. prosince 1987, pod podmínkou, že jsou s ohledem na jejich druh a složení zařazeny pod některé z kódových čísel výrobků uvedených v příloze k nařízení Komise (EHS) č. 1706/89 ze dne 15. června 1989, kterým se stanoví vývozní náhrady pro mléko a mléčné výrobky, tak jak jsou definovány nomenklaturou zemědělských produktů pro vývozní náhrady, tvořící přílohu k nařízení Komise (EHS) č. 3445/89 ze dne 15. listopadu 1989, kterým se stanoví úplné znění nomenklatury zemědělských produktů pro vývozní náhrady použitelné od 1. ledna 1990.

      (1)  Úř. věst. 118, 30.4.2004


title: Věc C-498/13: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 5. února 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Symvoulio tis Epikrateias – Řecko) – Agrooikosystimata EPE v. Ypourgos Oikonomias kai Oikonomikon, Ypourgos Agrotikis Anaptyxis kai Trofimon, Perifereia Thessalias (Perifereaki Enotita Magnisias) „Řízení o předběžné otázce – Zemědělství – Společná zemědělská politika – Nařízení (EHS) č. 2078/92 – Způsoby zemědělské produkce slučitelné s požadavky na ochranu životního prostředí a zachování přírodního prostředí – Dlouhodobé vyčlenění zemědělské půdy pro účely spojené s životním prostředím – Agroenvironmentální podpory vyplácené držitelům zemědělské půdy a spolufinancované Evropskou unií – Postavení příjemce takové podpory“

text:
               30.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 107/9

      Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 5. února 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Symvoulio tis Epikrateias – Řecko) – Agrooikosystimata EPE v. Ypourgos Oikonomias kai Oikonomikon, Ypourgos Agrotikis Anaptyxis kai Trofimon, Perifereia Thessalias (Perifereaki Enotita Magnisias)
      (Věc C-498/13) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Zemědělství - Společná zemědělská politika - Nařízení (EHS) č. 2078/92 - Způsoby zemědělské produkce slučitelné s požadavky na ochranu životního prostředí a zachování přírodního prostředí - Dlouhodobé vyčlenění zemědělské půdy pro účely spojené s životním prostředím - Agroenvironmentální podpory vyplácené držitelům zemědělské půdy a spolufinancované Evropskou unií - Postavení příjemce takové podpory“)
      (2015/C 107/11)
      Jednací jazyk: řečtina

         Předkládající soud

      Symvoulio tis Epikrateias

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Agrooikosystimata EPE

         Žalovaní: Ypourgos Oikonomias kai Oikonomikon, Ypourgos Agrotikis Anaptyxis kai Trofimon, Perifereia Thessalias (Perifereaki Enotita Magnisias)

         Výrok

      Nařízení Rady (EHS) č. 2078/92 ze dne 30. června 1992 o způsobech zemědělské produkce slučitelných s požadavky na ochranu životního prostředí a zachování přírodního prostředí musí být vykládáno v tom smyslu, že programu dlouhodobého vyčlenění zemědělské půdy podle čl. 2 odst. 1 písm. f) tohoto nařízení se mohly účastnit pouze osoby, které předtím disponovaly zemědělskou produkcí.

         (1)  Úř. věst. C 344, 23.11.2013.


title: Věc T-109/13: Usnesení Tribunálu ze dne 10. června 2014 – Othman v. Rada

text:
               4.8.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 253/66

         Usnesení Tribunálu ze dne 10. června 2014 – Othman v. Rada
   (Věc T-109/13) (1)

   2014/C 253/91
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda sedmého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 129, 4. 5. 2013.


title: Věc T-262/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 26. listopadu 2015 – Bionecs v. OHIM – Fidia farmaceutici (BIONECS) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství BIONECS — Starší mezinárodní slovní ochranná známka BIONECT — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               25.1.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 27/44

         Rozsudek Tribunálu ze dne 26. listopadu 2015 – Bionecs v. OHIM – Fidia farmaceutici (BIONECS)
   (Věc T-262/14) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství BIONECS - Starší mezinárodní slovní ochranná známka BIONECT - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2016/C 027/54)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Bionecs GmbH (Mnichov, Německo) (zástupce: M. Knitter, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: L. Rampini, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Fidia farmaceutici SpA (Abano Terme, Itálie) (zástupce: R. Kunz-Hallstein, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 6. února 2014 (věc R 1179/2013/1) týkajícímu se námitkového řízení mezi Fidia Farmaceutici SpA a Bionecs GmbH.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Bionecs GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 235, 21.7.2014.


title: Věc C-654/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Szombathelyi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Maďarsko) dne 10. prosince 2013 — Delphi Hungary Autóalkatrész Gyártó Kft. v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Nyugat-dunántúli Regionális Adó Főigazgatósága (NAV)

text:
               22.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 85/10

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Szombathelyi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Maďarsko) dne 10. prosince 2013 — Delphi Hungary Autóalkatrész Gyártó Kft. v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Nyugat-dunántúli Regionális Adó Főigazgatósága (NAV)
   (Věc C-654/13)
   2014/C 85/18
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Szombathelyi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Účastnici původního řízení

      Žalobkyně: Delphi Hungary Autóalkatrész Gyártó Kft.

      Žalovaný: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Nyugat-dunántúli Regionális Adó Főigazgatósága (NAV)

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba směrnici Rady 2006/112/ES (1) ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty, zejména její článek 183, jakož i článek 17 Listiny základních práv Evropské unie a zásady rovnocennosti a efektivity, vykládat v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě a praxi členského státu, které vylučují placení úroků z prodlení z částek daně z přidané hodnoty, jejichž vrácení nebylo možné žádat v důsledku uplatnění normativního požadavku, o němž Soudní dvůr rozsudkem rozhodl, že je v rozporu s právem Společenství, i když tato vnitrostátní právní úprava jinak ukládá placení úroků z prodlení v případech opožděného vyplacení daně z přidané hodnoty, která má být vrácena?

               2)

               Je v rozporu se zásadami efektivity a rovnocennosti taková rozhodovací praxe soudů členského státu, podle které nelze vyhovět žádostem podaným ke správním orgánům — čímž je právní subjekt, jenž utrpěl škodu, odkázán na žalobu na náhradu škody, třebaže je ve vnitrostátním právním řádu úspěšné podání takové žaloby prakticky vyloučeno — a to pouze z toho důvodu, že neexistuje konkrétní právní pravidlo, jehož hypotéza by se na daný případ vztahovala, ačkoli [projednání] jiných podobných žádostí o vyplacení úroků a jejich vyplácení spadá do pravomoci daňového orgánu?

               3)

               V případě kladné odpovědi na druhou otázku, jsou soudy členského státu povinny vykládat a používat v souladu s právem Společenství ta právní pravidla existující v členském státě, jejichž hypotéza se na daný případ nevztahuje, tak aby byla umožněna rovnocenná a účinná právní ochrana?

               4)

               Je třeba právo Společenství uvedené v první otázce vykládat v tom smyslu, že [žádost o] vyplacení úroků z daní vybraných, sražených nebo nevrácených v rozporu s právem Společenství představuje nárok, které vyplývá přímo ze samotného práva Společenství a které může být přímo uplatněno u soudů a orgánů členského státu s odkazem na právo Společenství, a to i tehdy, kdy právo členského státu nestanoví vyplácení úroků v daném konkrétním případě, přičemž k odůvodnění žádosti o vyplacení úroků postačí prokázat, že bylo porušeno právo Společenství a že došlo k výběru, srážce nebo nevrácení daně?

      (1)  Úř. věst. L 347, s. 1.


title: Věc C-323/16 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 8. června 2016 společností Eurallumina SpA proti rozsudku Tribunálu (prvního rozšířeného senátu) vydanému dne 22. dubna 2016 ve spojených věcech T-60/06 RENV II a T-62/06 RENV II, Eurallumina SpA v. Komise

text:
               25.7.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 270/36

         Kasační opravný prostředek podaný dne 8. června 2016 společností Eurallumina SpA proti rozsudku Tribunálu (prvního rozšířeného senátu) vydanému dne 22. dubna 2016 ve spojených věcech T-60/06 RENV II a T-62/06 RENV II, Eurallumina SpA v. Komise
   (Věc C-323/16 P)
   (2016/C 270/39)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Eurallumina SpA (zástupci: L. Martin Alegi, A. Stratakis, L. Philippou, Solicitors)

      Další účastnice řízení: Italská republika, Evropská komise

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka) navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil rozsudek;

               —

               zrušil rozhodnutí (1) v rozsahu, v němž nařizuje Italské republice zajistit navrácení podpory, nebo pokud se tak nestane,

               —

               vrátil věc zpět k Soudnímu dvoru;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Navrhovatelka uplatňuje jediný důvod kasačního opravného prostředku, který má pět částí, v rámci nějž tvrdí, že došlo k porušení unijního práva, zejména porušení zásady ochrany legitimního očekávání a povinnosti uvést odůvodnění. Konkrétní výtky navrhovatelky jsou tyto:

               1.

               Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení při výkladu rozsudku ze dne 10. prosince 2013, když měl za to, že je povinen rozhodnout, že legitimní očekávání společnosti Eurallumina skončilo zveřejněním rozhodnutí o zahájení řízení dne 2. října 2002.

               2.

               V důsledku tohoto pochybení Tribunál nesplnil samotný účel vrácení věci a neposoudil argumenty společnosti Eurallumina ohledně dalšího trvání jejího legitimního očekávání nebo je posoudil ve zkresleném právním rámci a nesprávně.

               3.

               Dokonce i ve zkresleném právním rámci se tribunál dopustil nesprávného právního posouzení, když konstatoval, že nepřiměřené prodlení Komise při vedení šetření nemohlo vést ke vzniku legitimního očekávání společnosti Eurallumina, které brání navrácení podpory.

               4.

               Tribunál vykládá směrnici 2003/96 (2)
                  contra legem, v rozporu s unijním právem a jeho výkladovými zásadami.

               5.

               Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když odmítl argumenty společnosti Eurallumina založené na jejích investicích v závodě na Sardinii.

      (1)  Rozhodnutí Komise 2006/323/ES ze dne 7. prosince 2005, o osvobození minerálních olejů používaných jako palivo při výrobě oxidu hlinitého (aluminy) od spotřební daně v regionu Gardanne, v regionu Shannon a na Sardinii, které zavedly Francie, Irsko a Itálie (Úř. věst. 2006, L 119, s. 12)

      (2)  Směrnice Rady 2003/96/ES ze dne 27. října 2003, kterou se mění struktura rámcových předpisů Společenství o zdanění energetických produktů a elektřiny (Úř. věst. L 283, s. 51; Zvl. vyd. 09/01, s. 405).


title: Věc C-68/07: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 29. listopadu 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Högsta domstolen – Švédsko) – Kerstin Sundelind Lopez v. Miguel Enrique Lopez Lizazo (Nařízení (ES) č. 2201/2003 — Články 3, 6 a 7 — Soudní příslušnost — Uznávání a výkon rozhodnutí ve věcech manželských a ve věcech rodičovské odpovědnosti — Příslušnost v rozvodových věcech — Odpůrce, který je státním příslušníkem třetího státu a má bydliště na území třetího státu — Vnitrostátní pravidlo exorbitantní příslušnosti)

text:
               26.1.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/15

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 29. listopadu 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Högsta domstolen – Švédsko) – Kerstin Sundelind Lopez v. Miguel Enrique Lopez Lizazo
   (Věc C-68/07) (1)

   (Nařízení (ES) č. 2201/2003 - Články 3, 6 a 7 - Soudní příslušnost - Uznávání a výkon rozhodnutí ve věcech manželských a ve věcech rodičovské odpovědnosti - Příslušnost v rozvodových věcech - Odpůrce, který je státním příslušníkem třetího státu a má bydliště na území třetího státu - Vnitrostátní pravidlo exorbitantní příslušnosti)
   (2008/C 22/29)
   Jednací jazyk: švédština
   Předkládající soud
   Högsta domstolen
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Kerstin Sundelind Lopez

      Žalovaný: Miguel Enrique Lopez Lizazo
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí předběžné otázce – Högsta domstolen – Výklad článků 3, 6 a 7 nařízení Rady (ES) č. 2201/2003 ze dne 27. listopadu 2003 o příslušnosti a uznávání a výkonu rozhodnutí ve věcech manželských a ve věcech rodičovské zodpovědnosti a o zrušení nařízení (ES) č. 1347/2000 (Úř. věst. L 338, s. 1) – Příslušnost v rozvodových věcech, když odpůrce nemá bydliště na území členského státu ani není občanem členského státu
   Výrok
   Články 6 a 7 nařízení Rady (ES) ze dne 27. listopadu 2003 o příslušnosti a uznávání a výkonu rozhodnutí ve věcech manželských a ve věcech rodičovské zodpovědnosti a o zrušení nařízení (ES) č. 1347/2000, které bylo pozměněno nařízením Rady (ES) č. 2116/2004 ze dne 2. prosince 2004 s ohledem na smlouvy se Svatým stolcem, musí být vykládány v tom smyslu, že v rámci rozvodového řízení, pokud odpůrce nemá ani obvyklé bydliště v některém členském státě, ani není státním příslušníkem některého členského státu, nemohou soudy členského státu zakládat svou příslušnost k rozhodnutí o tomto návrhu na svém vnitrostátním právu, pokud jsou podle článku 3 uvedeného nařízení příslušné soudy jiného členského státu.

      (1)  Úř. věst. C 82, 14.4.2007.


title: Věc T-254/09: Žaloba podaná dne 26. června 2009 — Wilo v. OHIM (Vyobrazení zeleného krytu)

text:
               29.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 205/44

         Žaloba podaná dne 26. června 2009 — Wilo v. OHIM (Vyobrazení zeleného krytu)
   (Věc T-254/09)
   2009/C 205/81
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Wilo SE (Dortmund, Německo) (zástupce: G. Braun, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 30. března 2009, věc R 1196/2008-1;

               —

               uložit Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka, která představuje zelený kryt, pro výrobky zařazené do tříd 7, 9 a 11 (přihláška č. 5 620 001).

      Rozhodnutí průzkumového referenta: zamítnutí přihlášky.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 (1)], jelikož přihlášená ochranná známka má nezbytnou rozlišovací způsobilost.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, s. 1).


title: Věc F-149/12: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 18. září 2014 – Marcuccio v. Komise „Veřejná služba – Invalidita – Invalidní důchod – Srážky z invalidního důchodu“

text:
               10.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 395/66

      Usnesení Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 18. září 2014 – Marcuccio v. Komise
      (Věc F-149/12) (1)

      („Veřejná služba - Invalidita - Invalidní důchod - Srážky z invalidního důchodu“)
      (2014/C 395/81)
      Jednací jazyk: italština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Luigi Marcuccio (Tricase, Itálie) (zástupce: G. Cipressa, advokát)

         Žalovan: Evropská komise (zástupci: C. Berardis-Kayser a G. Gattinara, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh na zrušení měsíčního vymáhání částky 500 eur srážené z invalidního důchodu žalobce za měsíce duben až červen 2012.

         Výrok usnesení

                  1)

                  Žaloba se zčásti odmítá jako zjevně nepřípustná a zčásti zamítá jako zjevně neopodstatněná.

                  2)

                  Luigi Marcuccio ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

         (1)  Úř. věst. C 108, 13.4.2013, s. 38.


title: Věc C-442/09: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 6. září 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bayerischer Verwaltungsgerichtshof — Německo) — Karl Heinz Bablok a další v. Freistaat Bayern ( Geneticky modifikované potraviny — Nařízení (ES) č. 1829/2003 — Články 2 až 4 a 12 — Směrnice 2001/18/ES — Článek 2 — Směrnice 2000/13/ES — Článek 6 — Nařízení (ES) č. 178/2002 — Článek 2 — Včelařské produkty — Výskyt pylu z geneticky modifikovaných rostlin — Důsledky — Uvádění na trh — Pojem organismus a  potraviny obsahující složky vyrobené z geneticky modifikovaných organismů   )

text:
               22.10.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 311/7

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 6. září 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bayerischer Verwaltungsgerichtshof — Německo) — Karl Heinz Bablok a další v. Freistaat Bayern
   (Věc C-442/09) (1)

   (Geneticky modifikované potraviny - Nařízení (ES) č. 1829/2003 - Články 2 až 4 a 12 - Směrnice 2001/18/ES - Článek 2 - Směrnice 2000/13/ES - Článek 6 - Nařízení (ES) č. 178/2002 - Článek 2 - Včelařské produkty - Výskyt pylu z geneticky modifikovaných rostlin - Důsledky - Uvádění na trh - Pojem „organismus“ a „potraviny obsahující složky vyrobené z geneticky modifikovaných organismů“)
   2011/C 311/09
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bayerischer Verwaltungsgerichtshof

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Karl Heinz Bablok, Stefan Egeter, Josef Stegmeier, Karlhans Müller, Barbara Klimesch

      Žalovaná: Freistaat Bayern

      za přítomnosti: Monsanto Technology LLC, Monsanto Agrar Deutschland GmbH, Monsanto Europe SA/NV

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Bayerischer Verwaltungsgerichtshof — Výklad čl. 2 bodů 5 a 10, čl. 3 odst. 1, čl. 4 odst. 2 a čl. 12 odst. 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1829/2003 ze dne 22. září 2003 o geneticky modifikovaných potravinách a krmivech (Úř. věst. L 268, s. 1; Zvl. vyd. 13/32, s. 432) — Nechtěný a náhodný výskyt pylů, které již nemají schopnost reprodukce, pocházejících z geneticky modifikovaných rostlin ve včelařských produktech — Případné dopady na podmínky, za nichž mohou být uvedené produkty uvedeny na trh — Pojmy „geneticky modifikovaný organismus“ a „vyrobený z GMO“

      Výrok

               1)

               Pojem geneticky modifikovaného organismu ve smyslu čl. 2 bodu 5 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1829/2003 ze dne 22. září 2003 o geneticky modifikovaných potravinách a krmivech musí být vykládán v tom smyslu, že taková látka, jako je pyl pocházející z odrůdy geneticky modifikované kukuřice, která ztratila svou schopnost reprodukce a která je zbavena veškeré schopnosti přenosu genetického materiálu, který obsahuje, již pod tento pojem nespadá.

               2)

               Článek 2 body 1, 10 a 13, jakož i čl. 3 odst. 1 písm. c) nařízení č. 1829/2003, článek 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 178/2002 ze dne 28. ledna 2002, kterým se stanoví obecné zásady a požadavky potravinového práva, zřizuje se Evropský úřad pro bezpečnost potravin a stanoví postupy týkající se bezpečnosti potravin, a čl. 6 odst. 4 písm. a) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/13/ES ze dne 20. března 2000 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se označování potravin, jejich obchodní úpravy a související reklamy, musí být vykládány v tom smyslu, že pokud taková látka, jako je pyl obsahující DNA a geneticky modifikované bílkoviny, nemůže být považována za geneticky modifikovaný organismus, představují produkty, jako je med a doplňky stravy obsahující tuto látku, „potraviny (…) obsahující (složky vyrobené z GMO)“ ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. c) nařízení č. 1829/2003. Podobnou kvalifikaci lze použít nezávisle na otázce, zda zanesení dotčené látky bylo úmyslné či náhodné.

               3)

               Článek 3 odst. 1 a čl. 4 odst. 2 nařízení č. 1829/2003 musí být vykládány v tom smyslu, že pokud počítají s povinným povolováním potravin a dohledu nad nimi, nelze na tuto povinnost použít obdobně takovou prahovou hodnotu, jako je hodnota upravená u označování v čl. 12 odst. 2 tohoto nařízení.

      (1)  Úř. věst. C 24, 30.1.2010.


title: Věc T-253/17: Žaloba podaná dne 28. dubna 2017 – Der Grüne Punkt v. EUIPO – Halston Properties (vyobrazení kruhu se dvěma šipkami)

text:
               19.6.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 195/45

         Žaloba podaná dne 28. dubna 2017 – Der Grüne Punkt v. EUIPO – Halston Properties (vyobrazení kruhu se dvěma šipkami)
   (Věc T-253/17)
   (2017/C 195/61)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Der Grüne Punkt – Duales System Deutschland GmbH (Kolín nad Rýnem, Německo) (zástupkyně: P. Goldenbaum, I. Rohr a N. Ebbecke, Rechtsanwältinnen)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Halston Properties, s. r. o. GmbH (Bratislava, Slovensko)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Majitelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie (vyobrazení kruhu se dvěma šipkami) – Ochranná známka Evropské unie č. 298 273

      Řízení před EUIPO: Řízení o zrušení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 20. února 2017 ve věci R 1357/2015-5

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení;

               —

               uložil, aby vedlejší účastnice řízení pro případ, že se zúčastní řízení, nesla vlastní náklady řízení

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 15 odst. 1 nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-76/11 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 21. února 2011 společností Tresplain Investments Ltd proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 9. prosince 2010 ve věci T-303/08, Tresplain Investments Ltd v. Úřad pro harmonizaci na vnitřím trhu (ochranné známky a vzory), Hoo Hing Holdings Ltd

text:
               16.4.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 120/6

         Kasační opravný prostředek podaný dne 21. února 2011 společností Tresplain Investments Ltd proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 9. prosince 2010 ve věci T-303/08, Tresplain Investments Ltd v. Úřad pro harmonizaci na vnitřím trhu (ochranné známky a vzory), Hoo Hing Holdings Ltd
   (Věc C-76/11 P)
   2011/C 120/11
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Tresplain Investments Ltd (zástupci: B. Brandreth, Barrister, J. Stobbs, Attorney)

      Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřím trhu (ochranné známky a vzory), Hoo Hing Holdings Ltd

      Návrhová žádání

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil napadený rozsudek Tribunálu, jakož i napadené rozhodnutí odvolacího senátu OHIM;

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení, které účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek vynaložila v řízení před Tribunálem a Soudním dvorem Evropské unie.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek namítá, že se Tribunál svým rozhodnutím dopustil nesprávného právního posouzení při výkladu a uplatňování čl. 8 odst. 4 nařízení o ochranné známce Společenství (1) následujícím způsobem:

               1)

               Tribunál a odvolací senát nesprávně dospěly k závěru, že existence goodwill založila právo, jež nemělo pouze místní význam. K tomuto dojde pouze v situaci, kdy význam goodwill není pouze místní;

               2)

               Tribunál a odvolací senát nesprávně dospěly k závěru, že důkazy o souběžné obchodní činnosti jsou relevantní pouze v otázce nebezpečí klamavé prezentace. Měl být zohledněn i argument, že existence souběžného goodwill klamavou prezentaci znemožňuje.

               3)

               Tribunál a odvolací senát důkazy o užívání nesprávně považovaly za důkazy, z nichž vyplývá, že je goodwill spojován se starším uplatňovaným označením.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 11, 14.1.1994, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146)


title: Věc T-275/08: Žaloba podaná dne 11. července 2008 – Itálie v. Komise

text:
               30.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 223/57

         Žaloba podaná dne 11. července 2008 – Itálie v. Komise
   (Věc T-275/08)
   (2008/C 223/101)
   Jednací jazyk: italština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Italská republika (zástupce: S. Fiorentino, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Komise číslo K(2008) 1709 konečné ze dne 30. dubna 2008 o schválení účetních závěrek některých platebních agentur v Německu, Itálii a na Slovensku týkajících se výdajů financovaných záruční sekcí Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) pro rozpočtový rok 2006 v rozsahu, v němž zaúčtovává úroky z částek k tíži rozpočtu Italského státu ve smyslu čl. 32 odst. 5 nařízení (ES) č. 1290/05 a zvláště v rozsahu, v němž zaúčtovává úroky od okamžiku zaplacení částek, které nejsou dluženy, z částek, k jejichž zpětnému získání nedošlo během osmi let následujících po dni prvotního zjištění správním orgánem nebo soudem a probíhá vnitrostátní soudní řízení, které jdou z 50 % k tíži členského státu a z 50 % k tíži rozpočtu Společenství.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou podobné žalobním důvodům a hlavním argumentům uplatněným ve věci T-274/08, Italská republika v. Komise.


title: Věc T-96/09 R: Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 3. dubna 2009 — UCAPT v. Komise ( Řízení o předběžných opatřeních — Návrh na odklad provádění — Nedodržení formálních náležitostí — Nepřípustnost )

text:
               20.6.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 141/43

         Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 3. dubna 2009 — UCAPT v. Komise
   (Věc T-96/09 R)
   („Řízení o předběžných opatřeních - Návrh na odklad provádění - Nedodržení formálních náležitostí - Nepřípustnost“)
   2009/C 141/92
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Union des Coopératives agricoles des producteurs de tabac de France UCAPT (Paříž, Francie) (zástupci: B. Peignot a D. Garreau, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: M. Moore a P. Mahnič Bruni, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na odklad provádění nařízení Rady (ES) č. 73/2009 ze dne 19. ledna 2009, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce a kterým se mění nařízení (ES) č. 1290/2005, (ES) č. 247/2006, (ES) č. 378/2007 a zrušuje nařízení (ES) č. 1782/2003 (Úř. věst. L 30, s. 16)

      Výrok

               1)

               Návrh na předběžné opatření se zamítá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc T-25/05: Rozsudek Tribunálu ze dne 19. května 2010 — KME Germany a další v. Komise ( „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Odvětví měděných instalačních trubek — Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES — Pokuty — Skutečný dopad na trh — Velikost dotčeného trhu — Délka trvání protiprávního jednání — Platební schopnost — Spolupráce“ )

text:
               3.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 179/31

         Rozsudek Tribunálu ze dne 19. května 2010 — KME Germany a další v. Komise
   (Věc T-25/05) (1)

   („Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Odvětví měděných instalačních trubek - Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES - Pokuty - Skutečný dopad na trh - Velikost dotčeného trhu - Délka trvání protiprávního jednání - Platební schopnost - Spolupráce“)
   2010/C 179/52
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: KME Germany AG, dříve KM Europa Metal AG (Osnabrück, Německo); KME France SAS, dříve Tréfimétaux SA (Courbevoie, Francie); a KME Italy SpA, dříve Europa Metalli SpA (Florence, Itálie) (zástupci: M. Siragusa, A. Winckler, G. C. Rizza, T. Graf, M. Piergiovanni, advokáti, a R. Elderkin, barrister)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: É. Gippini Fournier, S. Noë a C. Thomas, zmocněnci)

      Předmět věci

   Jednak žaloba směřující se snížení pokuty uložené žalobkyním čl. 2 písm. g), h) a i) rozhodnutí Komise K(2004) 2826 ze dne 3. září 2004 o řízení k uplatnění článku 81 [ES] a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/E-1/38.069 — měděné instalační trubky), a jednak vzájemná žaloba Komise směřující ke zvýšení uvedených pokut.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Vzájemná žaloba Komise se zamítá.

               3)

               KME Germany AG, KME France SAS A KME Italy SpA ponesou vlastní náklady řízení a nahradí 50 % nákladů řízení vynaložených Komisí.

               4)

               Komise ponese 50 % vlastních nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 82, 2.4.2005.


title: Věc C-163/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank Den Haag (Nizozemsko) dne 21. března 2016 – Christian Louboutin, Christian Louboutin SAS v. Van Haren Schoenen BV

text:
               13.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 211/30

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank Den Haag (Nizozemsko) dne 21. března 2016 – Christian Louboutin, Christian Louboutin SAS v. Van Haren Schoenen BV
      (Věc C-163/16)
      (2016/C 211/39)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      Rechtbank Den Haag

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: Christian Louboutin, Christian Louboutin SAS

         Žalovaná: Van Haren Schoenen BV

         Předběžná otázka

      Je výraz „tvar“ ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. e) bodu iii) směrnice 2008/95/ES (1) (v německém znění směrnice „Form“, v anglickém znění „shape“ a ve francouzském znění „forme“) omezen na trojrozměrné vlastnosti výrobku, jako jsou jeho obrysy, rozměry nebo objem (s možným trojrozměrným vyjádřením), nebo zahrnuje toto ustanovení i další vlastnosti výrobku (jejichž trojrozměrné vyjádření není možné), jako například barvu?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/95/ES ze dne 22. října 2008, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách (Úř. věst. L 299, s. 25).


title: Věc C-322/06: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 30. dubna 2007 – Komise Evropských společenství v. Nizozemské království

text:
               4.8.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 183/29

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 30. dubna 2007 – Komise Evropských společenství v. Nizozemské království
   (Věc C-322/06) (1)

   (2007/C 183/51)

      Jednací jazyk: nizozemština

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 224, 16.9.2006.


title: Věc T-658/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 7. října 2015 – Jurašinović v. Rada „Přístup k dokumentům — Nařízení (ES) č. 1049/2001 — Dokumenty vyměněné v průběhu řízení s Mezinárodním trestním tribunálem pro bývalou Jugoslávii — Rozhodnutí přijaté v návaznosti na částečné zrušení původního rozhodnutí Tribunálem — Částečné zamítnutí přístupu — Výjimka týkající se ochrany mezinárodních vztahů“

text:
               30.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 398/55

         Rozsudek Tribunálu ze dne 7. října 2015 – Jurašinović v. Rada
   (Věc T-658/14) (1)

   („Přístup k dokumentům - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Dokumenty vyměněné v průběhu řízení s Mezinárodním trestním tribunálem pro bývalou Jugoslávii - Rozhodnutí přijaté v návaznosti na částečné zrušení původního rozhodnutí Tribunálem - Částečné zamítnutí přístupu - Výjimka týkající se ochrany mezinárodních vztahů“)
   (2015/C 398/69)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Ivan Jurašinović (Angers, Francie) (zástupci: O. Pfligersdorffer a S. Durieu, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: E. Rebasti a A. Jensen, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Rady ze dne 8. července 2014, kterým se odepírá úplný přístup k některým dokumentům vyměněným s Mezinárodním trestním tribunálem pro bývalou Jugoslávii v rámci procesu s M. Gotovinou, přijatého v návaznosti na částečné zrušení původního rozhodnutí rozsudkem ze dne 3. října 2012, Jurašinović v. Rada (T-63/10, Sbírka rozhodnutí, EU:T:2012:516).

      Výrok rozsudku

               1)

               Není namístě rozhodnout o žalobě v rozsahu, v němž se návrhová žádání znějící na zrušení rozhodnutí Rady Evropské unie ze dne 8. července 2014, kterým se Ivanu Jurašinovići odepírá úplný přístup k některým dokumentům vyměněným s Mezinárodním trestním tribunálem pro bývalou Jugoslávii v rámci řízení s A. Gotovinou, přijatého v návaznosti na rozsudek ze dne 3. října 2012, Jurašinović v. Rada (T-63/10, Sbírka rozhodnutí, EU:T:2012:516), týkají dokumentů č. 7, 25, 33, 34 a 36.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Ivan Jurašinović ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady řízení vynaložené Radou.

      (1)  Úř. věst. C 380, 27.10.2014.


title: Věc C-401/16 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 15. července 2016 Market Watch Franchise & Consulting Inc. proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 13. května 2016 ve věci T-62/15, Market Watch v. EUIPO – El CORTE INGLÉS (MITOCHRON)

text:
               27.3.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 95/2

         Kasační opravný prostředek podaný dne 15. července 2016 Market Watch Franchise & Consulting Inc. proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 13. května 2016 ve věci T-62/15, Market Watch v. EUIPO – El CORTE INGLÉS (MITOCHRON)
   (Věc C-401/16 P)
   (2017/C 095/04)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Market Watch Franchise & Consulting Inc. (zástupce: J. Korab, Rechtsanwalt)

      Další účastník řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
   Usnesením ze dne 1. prosince 2016 Soudní dvůr (desátý senát) prohlásil kasační opravný prostředek za nepřípustný.


title: Věc F-67/15: Žaloba podaná dne 24. dubna 2015 – ZZ v. Komise

text:
               29.6.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/50

         Žaloba podaná dne 24. dubna 2015 – ZZ v. Komise
   (Věc F-67/15)
   (2015/C 213/81)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupce: A. Salerno, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí, podle kterého se smlouva žalobkyně neprodlužuje, přestože se blížil konec jejího těhotenství.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí orgánu Komise oprávněného uzavírat pracovní smlouvy o neprodloužení smlouvy končící dne 31. srpna 2014;

               —

               uložit žalované náhradu veškerých nákladů řízení.


title: Věc F-43/14: Žaloba podaná dne 14. dubna 2014 – ZZ v. Komise

text:
               1.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 292/61

         Žaloba podaná dne 14. dubna 2014 – ZZ v. Komise
   (Věc F-43/14)
   2014/C 292/79
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: ZZ (zástupce: S. Orlandi, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí o započítání let do nároků žalobkyně na důchod do důchodového režimu Unie podle nových obecných prováděcích ustanovení týkajících se článků 11 a 12 přílohy VIII služebního řádu úředníků, jakož i rozhodnutí ze dne 19. srpna 2013 o uzavření spisu týkajícího se převodu nároků žalobkyně na důchod získaných v caisse nationale d'assurance vieillesse des travailleurs salariés (CNAVTS)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Určit, že článek 9 obecných prováděcích ustanovení týkajících se čl. 11 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu úředníků je protiprávní, a tudíž nepoužitelný,

               —

               zrušit rozhodnutí ze dne 18. září 2013 o započítání let do nároků na důchod nabytých žalobkyní před jejím nástupem do služby v rámci převodu těchto nároků do důchodového režimu orgánů Evropské unie na základě obecných prováděcích ustanovení týkajících se čl. 11 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu úředníků ze dne 3. března 2011,

               —

               zrušit rozhodnutí ze dne 19. srpna 2013 o uzavření spisu týkajícího se převodu nároků žalobkyně na důchod získaných v caisse nationale d'assurance vieillesse des travailleurs salariés (CNAVTS),

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc F-48/15: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (samosoudce) ze dne 18. července 2016 – SD (*) v. EUIPO „Veřejná služba – Úředníci – Hodnocení – Hodnotící období 2013 – Hodnotící zpráva – Zjevně nesprávné posouzení – Plán postupného dosahování cílů – Akt nepříznivě zasahující do právního postavení – Přípustnost“

text:
                  3.10.2016

                  CS

                  Úřední věstník Evropské unie

                  C 364/30

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (samosoudce) ze dne 18. července 2016 –  SD (*1) v. EUIPO
         (Věc F-48/15) (1)

         („Veřejná služba - Úředníci - Hodnocení - Hodnotící období 2013 - Hodnotící zpráva - Zjevně nesprávné posouzení - Plán postupného dosahování cílů - Akt nepříznivě zasahující do právního postavení - Přípustnost“)
         (2016/C 364/34)
         Jednací jazyk: francouzština

            Účastníci řízení

            Žalobkyně: SD (*1) (zástupci: T. Bontinck a A. Guillerme, advokáti)

            Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) (zástupce: A. Lukošiūtė, zmocněnec)

            Předmět věci

         Návrh na zrušení hodnotící zprávy žalobkyně za hodnotící období 2013 a plánu postupného dosahování cílů přijatého na základě této zprávy a návrh na náhradu údajně vzniklé nemajetkové újmy.

            Výrok rozsudku

                     1)

                     Žaloba se zamítá.

                     2)

                      SD (*1) ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Úřadem Evropské unie pro duševní vlastnictví.

            (*1)  Údaje vymazané nebo nahrazené v rámci zajištění ochrany osobních dat a/nebo důvěrné povahy.

            (1)  Úř. věst. C 190, 8.6.2015, s. 36.


title: Věc C-573/11 P: Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 5. září 2013 — ClientEarth v. Rada Evropské unie, Dánské království, Finská republika, Švédské království ( „Kasační opravný prostředek — Článek 19 statutu Soudního dvora Evropské unie — Zastoupení advokátem, který nemá postavení třetí osoby — Zjevně nepřípustná žaloba na neplatnost — Zjevně neopodstatněné důvody kasačního opravného prostředku“ )

text:
               23.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 344/37

         Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 5. září 2013 — ClientEarth v. Rada Evropské unie, Dánské království, Finská republika, Švédské království
   (Věc C-573/11 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Článek 19 statutu Soudního dvora Evropské unie - Zastoupení advokátem, který nemá postavení třetí osoby - Zjevně nepřípustná žaloba na neplatnost - Zjevně neopodstatněné důvody kasačního opravného prostředku)
   2013/C 344/64
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: ClientEarth (zástupce: P. Kirch, advokát)

      Další účastníci řízení: Rada Evropské unie (zástupci: C. Fekete a B. Driessen, zmocněnci), Dánské království, Finská republika, Švédské království

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti usnesení Tribunálu (šestého senátu) ze dne 6. září 2011, ClientEarth v. Rada (T-452/10), kterým Tribunál odmítl jako zjevně nepřípustnou žalobu, jejímž předmětem je zrušení rozhodnutí Rady ze dne 26. července 2010, kterým se odmítá plné zpřístupnění stanoviska právní služby Rady (dokument č. 6865/09), jež se týká návrhu nařízení Evropského parlamentu a Rady o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise — Zastoupení advokátem, který nemá postavení třetí osoby

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               ClientEarth se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 39, 11.2.2012.


title: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 9. června 2005 ve věci C-270/03: Komise Evropských společenství proti Italské republice (Nesplnění povinnosti státem — Životní prostředí — Nakládání s odpady — Směrnice 75/442/EHS ve znění směrnice 91/156/EHS — Přeprava a sběr odpadů — Článek 12)

text:
               6.8.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 193/5

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (třetího senátu)
   ze dne 9. června 2005
   ve věci C-270/03: Komise Evropských společenství proti Italské republice (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Životní prostředí - Nakládání s odpady - Směrnice 75/442/EHS ve znění směrnice 91/156/EHS - Přeprava a sběr odpadů - Článek 12)
   (2005/C 193/07)
   Jednací jazyk: italština
   Ve věci C-270/03, jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES, podaná dne 23. června 2003, Komise Evropských společenství, (zmocněnci: L. Visaggio a R. Amorosi) proti Italské republice (zmocněnec: I. M. Braguglia, ve spolupráci s M. Fiorillim, advokátem), Soudní dvůr (třetí senát), ve složení A. Rosas, předseda senátu, J.-P. Puissochet (zpravodaj), S. von Bahr, J. Malenovský a U. Lõhmus, soudci, generální advokátka: C. Stix-Hackl, vedoucí soudní kanceláře: L. Hewlett, vrchní rada, vydal dne 9. června 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1.

               Italská republika tím, že podnikům podle čl. 30 odst. 4 nařízení s mocí zákona č. 22 ze dne 5. února 1997, kterým se provádí směrnice 91/156/EHS o odpadech, 91/689/EHS o nebezpečných odpadech a 94/62/ES o obalech a obalových odpadech, ve znění změny provedené čl. 1 odst. 19 zákona č. 426 ze dne 9. prosince 1998, umožnila:

                           —

                           provádět sběr a přepravu vlastních nikoliv nebezpečných odpadů jako obvyklou a pravidelnou činnost, aniž by měly povinnost zapsat se do Albo nazionale delle imprese esercenti servizi di smaltimento rifiuti (národní rejstřík podniků, které provádějí služby odstraňování odpadů), a

                           —

                           přepravovat vlastní nebezpečné odpady v množství, které nepřesahuje 30 kg nebo 30 l denně, aniž by bylo jejich povinností zapsat se do uvedeného rejstříku,

                     nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 12 směrnice Rady 75/442/EHS ze dne 15. července 1975 o odpadech, ve znění směrnice Rady 91/156/EHS ze dne 18. března 1991.

               2.

               Italské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř.věst. C 200, 23.08.2003


title: Věc C-247/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht Baden-Württemberg (Německo) dne 7. července 2009 — Alketa Xhymshiti v. Bundesagentur für Arbeit — Familienkasse Lörrach

text:
               26.9.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 233/5

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht Baden-Württemberg (Německo) dne 7. července 2009 — Alketa Xhymshiti v. Bundesagentur für Arbeit — Familienkasse Lörrach
   (Věc C-247/09)
   2009/C 233/08
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Finanzgericht Baden-Württemberg

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Alketa Xhymshiti

      Žalovaná: Bundesagentur für Arbeit — Familienkasse Lörrach

      Předběžné otázky

               1)

               Použije se v případech, ve kterých má státní příslušník třetího státu legální bydliště v členském státě Evropské unie a pracuje na území Švýcarské konfederace, na tohoto státního příslušníka a jeho manželku, která je státním příslušníkem třetího státu, v členském státě bydliště nařízení č. 859/2003/ES (1) s tím důsledkem, že členský stát bydliště musí na tohoto pracovníka a jeho manželku použít nařízení č. 1408/71/ES (2) a č. 574/72/EHS (3)?

               2)

               Bude-li otázka č. 1 zodpovězena záporně: Je třeba za podmínek uvedených v otázce č. 1 vykládat články 2, 13, 76 nařízení č. 1408/71/ES a čl. 10 odst. 1 písm. a) nařízení č. 574/72/EHS tak, že lze matce, která je státním příslušníkem třetího státu, odepřít v členském státě bydliště přiznání rodinných dávek z důvodu její státní příslušnosti třetího státu, ačkoli je dotčené dítě občanem Unie?

      (1)  Nařízení rady (ES) č. 859/2003 ze dne 14. května 2003, kterým se působnost nařízení (EHS) č. 1408/71 a nařízení (EHS) č. 574/72 rozšiřuje na státní příslušníky třetích zemí, na které se tato nařízení dosud nevztahují pouze z důvodu jejich státní příslušnosti; Úř. věst. L 124, s. 1; Zvl. vyd. 05/04, s. 317.

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby a jejich rodiny pohybující se v rámci Společenství; Úř. věst. L 149, s. 2; Zvl. vyd. 05/01, s. 35.

      (3)  Nařízení Rady (EHS) č. 574/72 ze dne 21. března 1972, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 1408/71 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby a jejich rodiny pohybující se v rámci Společenství; Úř. věst. L 74, s. 1; Zvl. vyd. 05/01, s. 83.


title: Věc F-143/12: Žaloba podaná dne 21. listopadu 2012 — ZZ v. Komise

text:
               26.1.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 26/77

         Žaloba podaná dne 21. listopadu 2012 — ZZ v. Komise
   (Věc F-143/12)
   2013/C 26/162
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupci: L. Levi, A. Tymen, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí EPSO o nezařazení žalobce na seznam osob, které uspěly u závěrečných zkoušek v rámci školení, které je součástí certifikačního řízení, a návrh na náhradu škody.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí EPSO ze dne 16. prosince 2011 o vyloučení žalobce ze seznamu úředníků osvědčených v rámci certifikačního řízení za období 2010-2011,

               —

               v případě potřeby zrušit rozhodnutí EPSO ze dne 16. srpna 2012, kterým byla zamítnuta stížnost žalobce,

               —

               přiznat náhradu škody ve výši 5 000 eur,

               —

               uložit Komisi náhradu veškerých nákladů řízení.


title: Věc C-284/13 P: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 3. dubna 2014 – Henkel AG & Co. KGaA, Henkel France v. Evropská komise

text:
               11.8.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 261/18

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 3. dubna 2014 – Henkel AG & Co. KGaA, Henkel France v. Evropská komise
   (Věc C-284/13 P) (1)

   2014/C 261/30
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 215, 27.7.2013.


title: Věc T-419/03: Rozsudek Tribunálu ze dne 22. března 2011 — Altstoff Recycling Austria v. Komise ( „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Systém sběru a recyklace použitých obalů v Rakousku — Dohody o sběru a třídění obsahující doložky o výlučnosti — Rozhodnutí, kterým se uděluje individuální výjimka — Uložené povinnosti — Zásada proporcionality“ )

text:
               7.5.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 139/15

         Rozsudek Tribunálu ze dne 22. března 2011 — Altstoff Recycling Austria v. Komise
   (Věc T-419/03) (1)

   (Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Systém sběru a recyklace použitých obalů v Rakousku - Dohody o sběru a třídění obsahující doložky o výlučnosti - Rozhodnutí, kterým se uděluje individuální výjimka - Uložené povinnosti - Zásada proporcionality)
   2011/C 139/28
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Altstoff Recycling Austria AG, dříve Altstoff Recycling Austria AG a ARGEV Verpackungsverwertungs-Gesellschaft mbH (Vídeň, Rakousko) (zástupce: H. Wollmann, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně W. Mölls, poté W. Mölls a H. Gading, a nakonec R. Sauer, zmocněnci)

      Vedlejší účastníci podporující žalovanou: EVA Erfassen und Verwerten von Altstoffen GmbH (Vídeň) (zástupci: A. Reidlinger a I. Hartung, advokáti); a Bundeskammer für Arbeiter und Angestellte (Vídeň) (zástupce: K. Wessely, advokát)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení článků 2 a 3 rozhodnutí Komise 2004/208/ES ze dne 16. října 2003 v řízení podle článku 81 ES a článku 53 Dohody o EHP (Věci COMP D3/35.470 — ARA a COMP D3/35.473 — ARGEV, ARO) (Úř. věst. 2004, L 75, s. 59).

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Altstoff Recycling Austria AG ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vzniklé Evropské komisi, společnosti EVA Erfassen und Verwerten von Altstoffen GmbH a Bundeskammer für Arbeiter und Angestellte, včetně nákladů řízení o předběžném opatření.

      (1)  Úř. věst. C 59, 6.3.2004.


title: Věc C-197/07: Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 12. prosince 2008 – Aktieselskabet af 21. november 2001 v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), TDK Kabushiki Kaisha (TDK Corp.) ( Kasační opravný prostředek — Ochranná známka Společenství — Nařízení (ES) č. 40/94 — Článek 8 odstavec 5 — Dobré jméno — Neprávem získaný prospěch z rozlišovací způsobilosti nebo dobrého jména starší ochranné známky — Přihláška k zápisu slovního označení TDK jako ochranné známky Společenství — Námitky majitelky národních slovních a obrazových ochranných známek a slovních a obrazových ochranných známek Společenství TDK — Zamítnutí zápisu )

text:
               21.3.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 69/10

         Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 12. prosince 2008 – Aktieselskabet af 21. november 2001 v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), TDK Kabushiki Kaisha (TDK Corp.)
   (Věc C-197/07) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Společenství - Nařízení (ES) č. 40/94 - Článek 8 odstavec 5 - Dobré jméno - Neprávem získaný prospěch z rozlišovací způsobilosti nebo dobrého jména starší ochranné známky - Přihláška k zápisu slovního označení ‚TDK‘ jako ochranné známky Společenství - Námitky majitelky národních slovních a obrazových ochranných známek a slovních a obrazových ochranných známek Společenství ‚TDK‘ - Zamítnutí zápisu“)
   (2009/C 69/16)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Aktieselskabet af 21. november 2001 (zástupce: C. Barrett Christiansen, advokat)

      Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: G. Schneider, zmocněnec), TDK Kabushiki Kaisha (TDK Corp.) (zástupce: A. Norris, barrister)
   Předmět věci
   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (prvního senátu) ze dne 6. února 2007 ve věci T-477/04, Aktieselskabet af 21. november 2001 v. OHIM, kterým byla zamítnuta jako neopodstatněná žaloba podaná přihlašovatelkou slovní ochranné známky „TDK“ pro výrobky zařazené ve třídě 25 proti rozhodnutí R 364/2003-1 prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 7. října 2004, kterým bylo zamítnuto odvolání proti rozhodnutí námitkového oddělení, kterým byl zamítnut zápis uvedené ochranné známky v rámci námitek podaných majitelkou národních slovních a obrazových ochranných známek a slovních a obrazových ochranných známek Společenství „TDK“
   Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Aktieselskabet af 21. november 2001 se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 129, 9.6.2007.