title: Věc C-254/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Legfelsőbb Bíróság (Maďarsko) dne 25. května 2011 — Szabolcs-Szatmár-Bereg Megyei Rendőrkapitányság Záhony Határrendészeti Kirendeltsége v. Oskar Shomodi

text:
               6.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 232/17

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Legfelsőbb Bíróság (Maďarsko) dne 25. května 2011 — Szabolcs-Szatmár-Bereg Megyei Rendőrkapitányság Záhony Határrendészeti Kirendeltsége v. Oskar Shomodi
   (Věc C-254/11)
   2011/C 232/29
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Legfelsőbb Bíróság

      Účastníci původního řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Szabolcs-Szatmár-Bereg Megyei Rendőrkapitányság Záhony Határrendészeti Kirendeltsége

      Odpůrce v řízení o kasačním opravném prostředku: Oskar Shomodi

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba článek 5 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1931/2006 (1) ze dne 20. prosince 2006 (nařízení o malém pohraničním styku), který stanoví, že maximální povolená délka každého nepřerušeného pobytu nepřekročí tři měsíce — zejména s ohledem na čl. 2 písm. a) a čl. 3 bodu 3 uvedeného nařízení — vykládat tak, že nařízení umožňuje uskutečňovat opakované vstupy a výstupy a že zavádí maximální délku nepřerušeného pobytu, která představuje tři měsíce, a to na základě dvoustranných dohod mezi členskými státy a třetími zeměmi, uzavřených podle článku 13, přičemž obyvatel pohraniční oblasti, který je držitelem povolení pro malý pohraniční styk, může před vypršením tříměsíční lhůty pobytu přerušit plynutí nepřerušeného pobytu a poté, co znovu překročí hranici, získat znovu nárok na tříměsíční nepřerušený pobyt?

               2)

               V případě kladné odpovědi na první otázku, lze mít za to, že došlo k přerušení průběhu nepřerušeného pobytu ve smyslu článku 5 nařízení o malém pohraničním styku, pokud vstup i výstup proběhly téhož dne nebo ve dnech po sobě jdoucích?

               3)

               V případě kladné odpovědi na první otázku a záporné odpovědi na druhou otázku, jaké časové období nebo jaké jiné kritérium posuzování má být zohledňováno pro účely článku 5 nařízení o malém pohraničním styku, aby mohlo být konstatováno, že došlo k přerušení průběhu nepřerušeného pobytu?

               4)

               V případě záporné odpovědi na první otázku, může být ustanovení, které je obsaženo v článku 5 nařízení o malém pohraničním styku a které stanoví tříměsíční maximální povolenou délku nepřerušeného pobytu, vykládáno v tom smyslu, že má dojít ke sčítání jednotlivých pobytů v rámci opakovaných vstupů a výstupů a že pokud s ohledem na čl. 20 odst. 1 Úmluvy k provedení Schengenské dohody ze dne 14. června 1985 (Úř. věst. 2000, L 239, s. 19; Zvl. vyd. 19/02, s. 9) a s ohledem na veškeré další právní předpisy týkající se Schengenského prostoru bude součet vyšší než devadesát tři dny (tři měsíce), nevzniká udělením povolení pro malý pohraniční styk žádný nárok na další pobyt v rámci období šesti měsíců, které začalo plynout dnem prvního vstupu?

               5)

               V případě kladné odpovědi na čtvrtou otázku, mají být při celkovém součtu zohledněny opakované vstupy a výstupy v rámci jednoho dne, jakož i jednotlivý vstup a výstup v rámci téhož dne, a jakou metodu je třeba pro výpočet použít?

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1931/2006 ze dne 20. prosince 2006, kterým se stanoví pravidla pro malý pohraniční styk na vnějších pozemních hranicích členských států a mění Schengenská úmluva (Úř. věst. L 405, s. 1).


title: Věc T-534/11: Žaloba podaná dne 10. října 2011 — Schenker v. Komise

text:
               3.12.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 355/26

         Žaloba podaná dne 10. října 2011 — Schenker v. Komise
   (Věc T-534/11)
   2011/C 355/47
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Schenker AG (Essen, Německo) (zástupci: C. von Hammerstein, B. Beckmann a C. Munding, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               určit, že napadené rozhodnutí žalované ze dne 3. srpna 2011 (SG.B/MKu/psi-Ares [2011]) je neplatné, a

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně v podstatě čtyři žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod: Chybějící konkrétní a individuální přezkum dokumentů
               Zaprvé Komise opomněla provést konkrétní a individuální přezkum dokumentů uvedených v žádosti o přístup. Podle názoru žalobkyně se Komise nemohla opírat o všeobecnou domněnku splnění důvodů pro odepření přístupu. Tím porušila zásady týkající se přístupu k dokumentům vyvinuté v judikatuře a opomněla přiznat náležitý význam základnímu právu na přístup k dokumentům podle článku 42 Listiny základních práv.

               2)

               Druhý žalobní důvod: Zjevně nesprávné použití ustanovení o výjimkách podle nařízení (ES) č. 1049/2001 (1)

               Zadruhé se Komise dopustila zjevných pochybení při použití ustanovení o výjimkách podle nařízení č. 1049/2001. Komise tím, že výjimky uplatnila příliš extenzivně, porušila zásady týkající se přístupu k dokumentům vyvinuté v judikatuře a opomněla přiznat náležitý význam základnímu právu na přístup k dokumentům podle článku 42 Listiny základních práv.
               Žalobkyni je třeba ve světle základních práv, jakož i zásady transparentnosti a zásady právního státu přiznat co možná nejširší přístup k dokumentům.

               3)

               Třetí žalobní důvod: Porušení zásady proporcionality
               Zatřetí porušila Komise zásadu proporcionality vzhledem k tomu, že výjimky, které neprávem uplatnila, nezvážila, nebo každopádně je nezvážila věcně správně s ohledem na veřejný zájem na zpřístupnění požadovaných dokumentů. Komise tedy opominula skutečnost, že veřejný zájem na zpřístupnění daných dokumentů značně převažoval nad případnými zájmy na zachování jejich důvěrnosti.

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod: Porušení článku 42 Listiny základních práv
               Začtvrté Komise opominula, že žalobkyně má každopádně nárok — zaručený podle článku 42 Listiny základních práv — přinejmenším na částečný přístup k požadovaným dokumentům. Komise tím, že přístup odepřela paušálně a v plném rozsahu, upírá nároku na přístup k dokumentům chráněnému základními právy a nařízení č. 1049/2001 užitečný účinek.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, s. 43; Zvl. vyd. 01/03, s. 331).


title: Věc C-102/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal de Contas (Portugalsko) dne 28. února 2017 – Secretaria Regional de Saúde dos Açores v. Ministério Público

text:
               15.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 151/21

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal de Contas (Portugalsko) dne 28. února 2017 – Secretaria Regional de Saúde dos Açores v. Ministério Público
   (Věc C-102/17)
   (2017/C 151/27)
   Jednací jazyk: portugalština

      Předkládající soud

   Tribunal de Contas

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: Secretaria Regional de Saúde dos Açores

      Odpůrce: Ministério Público

      Předběžná otázka

   Musí být čl. 58 odst. 4 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/24/EU (1) ze dne 26. února 2014 vykládán v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je popsaná právní úprava [tj. čl. 40 odst. 3 a čl. 40 odst. 5 písm. c) Decreto Legislativo Regional n.o 27/2015/A, de 29 de dezembro de 2015 (regionální legislativní nařízení č. 27/2015/A ze dne 29. prosince 2015)], která v rámci zadávání veřejné zakázky umožňuje, aby podmínkou přijetí k zadávacímu řízení bylo zeměpisné kritérium, z něhož vyplývá nutnost předchozího provedení tří stavebních prací v téže autonomní oblasti?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/24/EU ze dne 26. února 2014 o zadávání veřejných zakázek a o zrušení směrnice 2004/18/ES (Úř. věst. 2014, L 94, s. 65).


title: Věc C-557/11: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 25. října 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Naczelny Sąd Administracyjny — Polsko) — Maria Kozak v. Dyrektor Izby Skarbowej w Lublinie ( „DPH — Směrnice 2006/112/ES — Články 306 až 310 — Zvláštní režim pro cestovní kanceláře — Přepravní služba poskytnutá cestovní kanceláří jednající vlastním jménem — Pojem jediné poskytnutí služby — Článek 98 — Snížená sazba DPH“ )

text:
               22.12.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/7

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 25. října 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Naczelny Sąd Administracyjny — Polsko) — Maria Kozak v. Dyrektor Izby Skarbowej w Lublinie
   (Věc C-557/11) (1)

   (DPH - Směrnice 2006/112/ES - Články 306 až 310 - Zvláštní režim pro cestovní kanceláře - Přepravní služba poskytnutá cestovní kanceláří jednající vlastním jménem - Pojem jediné poskytnutí služby - Článek 98 - Snížená sazba DPH)
   2012/C 399/11
   Jednací jazyk: polština

      Předkládající soud

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Maria Kozak

      Žalovaný: Dyrektor Izby Skarbowej w Lublinie

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Naczelny Sąd Administracyjny — Výklad článků 306 až 310, jakož i článku 98 ve spojení s bodem 5 přílohy III směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty, (Úř. věst. L 347, s. 1) — Oblast působnosti zvláštního režimu zdanění cestovních kanceláří — Odmítnutí použít sníženou sazbu DPH, použitelnou na služby přepravy, na přepravní službu provedenou cestovní kanceláří jednající vlastním jménem v rámci poskytování komplexní turistické služby — Kvalifikace jediného poskytnutí služby

      Výrok

   Články 306 až 310 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty musejí být vykládány v tom smyslu, že pokud cestovní kancelář v rámci služby v oblasti cestovního ruchu poskytované cestujícímu proti úhradě paušální ceny, zdaněné podle těchto ustanovení, poskytne tomuto cestujícímu vlastní přepravní službu, která tvoří jedno z dílčích plnění této služby v oblasti cestovního ruchu, podléhá toto poskytnutí služby obecnému režimu daně z přidané hodnoty, zejména pokud jde o sazbu daně, a nikoli zvláštnímu režimu daně z přidané hodnoty použitelnému na plnění uskutečňovaná cestovními kancelářemi. Pokud členské státy v souladu s článkem 98 této směrnice stanovily sníženou sazbu daně z přidané hodnoty v oblasti přepravních služeb, použije se na uvedené poskytnutí služby tato snížená sazba.

      (1)  Úř. věst. C 25, 28.1.2012.


title: Věc T-331/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 26. května 2016 – Bimbo v. EUIPO (THE SNACK COMPANY) „Ochranná známka Evropské unie — Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie THE SNACK COMPANY — Absolutní důvod pro zamítnutí — Popisný charakter — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odstavec 1 písm. b) a c) a odst. 2 nařízení (ES) č. 207/2009 — Rovné zacházení — Povinnost uvést odůvodnění — Článek 75 nařízení č. 207/2009“

text:
               11.7.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 251/30

         Rozsudek Tribunálu ze dne 26. května 2016 – Bimbo v. EUIPO (THE SNACK COMPANY)
   (Věc T-331/15) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie THE SNACK COMPANY - Absolutní důvod pro zamítnutí - Popisný charakter - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odstavec 1 písm. b) a c) a odst. 2 nařízení (ES) č. 207/2009 - Rovné zacházení - Povinnost uvést odůvodnění - Článek 75 nařízení č. 207/2009“)
   (2016/C 251/34)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Bimbo, SA (Barcelona, Španělsko) (zástupce: J. Carbonell Callicó, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: J. García Murillo a A. Schifko, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 31. března 2015 (věc R 954/2014-2), které se týká přihlášky obrazového označení THE SNACJ COMPANY jako ochranné známky Evropské unie.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Bimbo, SA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 262, 10.8.2015.


title: Věc T-463/17: Žaloba podaná dne 25. července 2017 – Raise Conseil v. EUIPO – Raizers (RAISE)

text:
               2.10.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 330/11

         Žaloba podaná dne 25. července 2017 – Raise Conseil v. EUIPO – Raizers (RAISE)
   (Věc T-463/17)
   (2017/C 330/14)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Raise Conseil (Paříž, Francie) (zástupce: F. Fajgenbaum, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Raizers (Paříž)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Majitel sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie RAISE – Ochranná známka Evropské unie č. 11 508 967

      Řízení před EUIPO: Řízení o prohlášení neplatnosti

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 24. května 2017 ve věci R 1606/2016-5

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí v rozsahu, v němž byla ochranná známka Evropské unie RAISE č. 11 508 967 prohlášena za neplatnou pro nedostatek rozlišovací způsobilosti ve smyslu čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení o ochranné známce Evropské unie v případě následujících služeb spadajících do třídy 36 „Finančnictví; finanční informace; finanční řízení; financování; finanční analýza; podílové fondy či kapitálové investice; finanční poradenství; finanční sponzoring; půjčky (financování); finanční hodnocení (pojištění, bankovnictví, nemovitosti); podílové fondy a investování peněžních prostředků; faktoring; vystavování poukázek; burzovní kotace; burzovní makléřské služby; peněžnictví; směňování peněžních prostředků; daňové odhady a expertízy; penzijní fondy; přímé bankovnictví; vystavování cestovních šeků nebo vydávání kreditních karet; služby v oblasti nemovitostí; oceňování nemovitostí“;

               —

               rozhodl, že společnost Raizers, jež podala návrh na prohlášení neplatnosti, ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností Raise Conseil, včetně výdajů na zastoupení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc F-14/07: Žaloba podaná dne 27. února 2007 – Caló v. Komise

text:
               14.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/57

         Žaloba podaná dne 27. února 2007 – Caló v. Komise
   (Věc F-14/07)
   (2007/C 82/120)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Giuseppe Caló (Lucemburk, Lucembursko) (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis a E. Marchal, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí o zamítnutí žádosti žalobce o pracovní místo ředitele v ředitelství „Statistiky podniků “u „Statistického “úřadu Evropských společenství;

               —

               zrušit rozhodnutí o jmenování pana X na uvedené pracovní místo;

               —

               uložit žalované povinnost uhradit žalobci symbolickou částku 1 euro jako náhradu škody za služební pochybení;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobce, úředník žalované, napadl před Soudem prvního stupně Evropských společenství jednak rozhodnutí, kterým se opětovně zařazuje na místo hlavního poradce u GŘ, k němuž byl přidělen (1), a jednak rozhodnutí o zamítnutí jeho žádosti o místo ředitele v témže GŘ (2), a před Soudem pro veřejnou službu (3) rozhodnutí přijatá v rámci reorganizace GŘ Eurostat o zamítnutí jeho žádosti o místo ředitele. Nyní napadá rozhodnutí o zamítnutí jeho žádosti o jiné místo ředitele u téhož GŘ a o jmenování jiného kandidáta na toto místo.
   Žalobce se na podporu své žaloby dovolává zejména existence zjevně nesprávného posouzení, jakož i porušení: i) článků 7, 29 a 45 služebního řádu; ii) pravidel o hodnocení, výběru a jmenování vyšších vedoucích pracovníků Komise, tak jak jsou vymezena ve sdělení ze dne 22. listopadu 2000; iii) pravidel o hodnocení vyšších vedoucích pracovníků platové třídy A1 a A2, tak jak jsou vymezena ve sdělení ze dne 10. března 2004; iv) oznámení o výběrovém řízení COM/2006/164.

      (1)  Věc T-118/04 (Úř. věst. C 118, 30.4.2004, s. 47).

      (2)  Věc T-134/04 (Úř. věst. C 146, 29.5.2004, s. 6).

      (3)  Věc F-79/06 (Úř. věst. C 237, 30.9.2006, s. 17).


title: Věc C-388/16: Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 13. července 2017 – Evropská komise v. Španělské království „Nesplnění povinností státem — Rozsudek Soudního dvora konstatující nesplnění povinnosti — Nedodržení — Článek 260 odst. 2 SFEU — Peněžité sankce — Paušální částka“

text:
               4.9.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 293/11

         Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 13. července 2017 – Evropská komise v. Španělské království
   (Věc C-388/16) (1)

   („Nesplnění povinností státem - Rozsudek Soudního dvora konstatující nesplnění povinnosti - Nedodržení - Článek 260 odst. 2 SFEU - Peněžité sankce - Paušální částka“)
   (2017/C 293/14)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: L. Nicolae a S. Pardo Quintillán, zmocněnci)

      Žalovaný: Španělské království (zástupci: M. A. Sampol Pucurull et A. Rubio González, zmocněnci)

      Výrok

               1)

               Španělské království tím, že ke dni, kdy uplynula lhůta stanovená ve výzvě dopisem vydané dne 20. září 2015 Evropskou komisí, nepřijalo všechna opatření, která vyplývají z rozsudku Soudního dvora ze dne 11. prosince 2014, Komise v. Španělské království (C-576/13, nezveřejněno, EU:C:2014:2430), nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 260 odst. 1 SFEU.

               2)

               Španělskému království se ukládá povinnost zaplatit Evropské komisi paušální částku ve výši 3 milionů eur.

               3)

               Španělskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 314, 29.8.2016.


title: Věc C-32/15 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 28. ledna 2015 Electrabel SA, Dunamenti Erőmű Zrt proti usnesení Tribunálu (devátého senátu) vydanému dne 13. listopadu 2014 ve věci T-40/14: Electrabel SA, Dunamenti Erőmű Zrt v. Evropská komise

text:
               16.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 89/15

         Kasační opravný prostředek podaný dne 28. ledna 2015 Electrabel SA, Dunamenti Erőmű Zrt proti usnesení Tribunálu (devátého senátu) vydanému dne 13. listopadu 2014 ve věci T-40/14: Electrabel SA, Dunamenti Erőmű Zrt v. Evropská komise
   (Věc C-32/15 P)
   (2015/C 089/16)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Electrabel SA, Dunamenti Erőmű Zrt (zástupce: J. Philippe, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastnic řízení podávajících kasační opravný prostředek

               —

               zrušit usnesení Tribunálu ze dne 13. listopadu 2014 ve věci T-40/14 v rozsahu, v němž odmítá žalobu navrhovatelek jako nepřípustnou;

               —

               určit, že žaloba navrhovatelek je přípustná nebo podpůrně, že je přípustná pro období od 10. ledna 2009;

               —

               uložit Komise náhradu nákladů řízení před Tribunálem a Soudním dvorem.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Navrhovatelky uvádí čtyři důvody kasačního opravného prostředku. V napadeném usnesení Tribunál odmítl žalobu navrhovatelek, která v zásadě zněla na náhradu škody, která jim vznikla neoprávněným ukončením dlouhodobé smlouvy o prodeji elektrické energie (PPA) na základě protiprávního rozhodnutí Komise 2009/609/ES ze dne 4. června 2008 o státní podpoře C 41/05 (1). Tribunál rozhodl, že žaloba navrhovatelek je promlčená a odmítl jí jako nepřípustnou.
   Prvním důvodem kasačního opravného prostředku žalobkyně uplatňují, že Tribunál neodůvodnil, proč se čl. 102 odst. 2 Jednacího řádu Tribunálu (dále jen „Jednací řád“), podle kterého se procesní lhůty prodlužují o jednotnou lhůtu z důvodu vzdálenosti, nepoužije na žalobu navrhovatelek, přestože z výkladu Smluv, Statutu Soudního dvora (dále jen „Statut“) a Jednacího řádu vyplývá, že čl. 102 odst. 2 se použije na lhůtu pro promlčení stanovenou v čl. 46 odst. 1 Statutu.
   Druhým důvodem navrhovatelky uvádí, že se Tribunál při použití článku 268 a čl. 340 odst. 2 Smlouvy o fungování EU (SFEU) dopustil nesprávného právního posouzení, když vyžadoval, aby navrhovatelky uplatnily ve svém původním návrhu, že k jejich škodě došlo opakovaně.
   Třetím důvodem navrhovatelky uplatňují, že Tribunál neodůvodnil, proč judikatura uvedená navrhovatelkami na podporu opakovanosti jejich škody není srovnatelná s jejich situací, ačkoliv navrhovatelky pro to poskytly rozsáhlé důkazy.
   Čtvrtým důvodem kasačního opravného prostředku žalobkyně uvádí, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení tím, že zamítl argumentaci navrhovatelek ohledně toho, že k jejich škodě došlo opakovaně, a to na základě toho, že ještě probíhá přezkum rozhodnutí Komise.

      (1)  Úř. věst. L 225, s. 53.


title: Věc C-16/12: Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 6. července 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Gyulai Törvényszék — Maďarsko) — HERMES Hitel és Faktor Zrt v. Nemzeti Földalapkezelő Szervezet ( „Řízení o předběžné otázce — Obecné zásady unijního práva — Zákon o lesnictví — Chybějící souvislost s unijním právem — Zjevná nepříslušnost Soudního dvora“ )

text:
               6.10.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 303/7

         Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 6. července 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Gyulai Törvényszék — Maďarsko) — HERMES Hitel és Faktor Zrt v. Nemzeti Földalapkezelő Szervezet
   (Věc C-16/12) (1)

   (Řízení o předběžné otázce - Obecné zásady unijního práva - Zákon o lesnictví - Chybějící souvislost s unijním právem - Zjevná nepříslušnost Soudního dvora)
   2012/C 303/13
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Gyulai Törvényszék

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: HERMES Hitel és Faktor Zrt

      Žalovaná: Nemzeti Földalapkezelő Szervezet

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Gyulai Törvényszék — Výklad základních zásad unijního práva — Smlouva o hypotečním úvěru uzavřená mezi finanční institucí a veřejným orgánem — Změna právních předpisů, která prohlašuje za nepřevoditelné určité lesní pozemky, které byly dříve převoditelné — Změna, v důsledku níž nelze v návaznosti na soudní řízení zahájené věřitelem pro neplnění smlouvy ze strany dlužníka prodat ve veřejné dražbě pozemky, které jsou předmětem uvedené hypotéky

      Výrok

               1)

               Soudní dvůr Evropské unie je zjevně nepříslušný k rozhodnutí o předběžných otázkách předložených Gyulai Törvényszék (Maďarsko) rozhodnutím ze dne 4. ledna 2012.

      (1)  Úř. věst. C 126, 28.04.2012.


               26.5.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 117/1

         (2007/C 117/01)
   Poslední publikace Soudního dvora v Úředním věstníku Evropské unie

         Úř. věst. C 95, 28.4.2007

   Dřívější publikace

      Úř. věst. C 82, 14.4.2007

      Úř. věst. C 69, 24.3.2007

      Úř. věst. C 56, 10.3.2007

      Úř. věst. C 42, 24.2.2007

      Úř. věst. C 20, 27.1.2007

      Úř. věst. C 331, 30.12.2006

   Tyto texty jsou k dispozici na adrese:

               EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Věc C-665/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal do Trabalho de Lisboa (Portugalsko) dne 16. prosince 2013 — Sindicato Nacional dos Profissionais de Seguros e Afins v. Via Directa — Companhia de Seguros SA

text:
               22.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 85/12

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal do Trabalho de Lisboa (Portugalsko) dne 16. prosince 2013 — Sindicato Nacional dos Profissionais de Seguros e Afins v. Via Directa — Companhia de Seguros SA
   (Věc C-665/13)
   2014/C 85/21
   Jednací jazyk: portugalština

      Předkládající soud

   Tribunal do Trabalho de Lisboa

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Sindicato Nacional dos Profissionais de Seguros e Afins

      Žalovaná: Via Directa — Companhia de Seguros SA

      Předběžné otázky

               1)

               Má být zásada rovného zacházení, z níž vyplývá zákaz jakékoli diskriminace, vykládána v tom smyslu, že se vztahuje na zaměstnance veřejného sektoru?

               2)

               Pokud stát jednostranně rozhodne, že pozastaví vyplácení uvedených mimořádných příspěvků, jde o diskriminaci na základě právní povahy pracovněprávního vztahu, pokud se uvedené rozhodnutí týká pouze konkrétní kategorie zaměstnanců — zaměstnanců veřejného sektoru?


title: Věc T-207/16: Žaloba podaná dne 4. května 2016 – Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis v. Komise

text:
               11.7.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 251/36

         Žaloba podaná dne 4. května 2016 – Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis v. Komise
   (Věc T-207/16)
   (2016/C 251/42)
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis (Soluň, Řecko) (zástupce: B. Christianòs, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí o vyloučení, jež bylo ve vztahu k němu přijato;

               —

               zrušil rozhodnutí o zápisu a aktivaci v systému včasného varování nebo systému včasného odhalování rizik a vylučování, jež bylo ve vztahu k němu přijato; a

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Touto žalobou se žalobce domáhá zrušení, zaprvé, rozhodnutí příslušné schvalující osoby a/nebo příslušného veřejného zadavatele v souvislosti s jeho vyloučením a, zadruhé, rozhodnutí příslušné schvalující osoby a/nebo příslušného veřejného zadavatele, jímž se buď navrhuje či přistupuje k tomu, aby Komise zapsala a aktivovala oznámení o vyloučení v systému včasného varování (EWS) a/nebo v systému včasného odhalování rizik a vylučování hospodářských subjektů (EDES), jež Komise spravuje.
   Žalobce tvrdí, že napadené akty musí být zrušeny z následujících důvodů:

               1.

               zaprvé z důvodu porušení podstatných formálních náležitostí;

               2.

               zadruhé z důvodu porušení ustanovení rozhodnutí 2014/792/EU (1) v souvislosti se systémem včasného varování a nařízení 2015/1929 (2) v souvislosti se systémem včasného odhalování rizik a vylučování hospodářských subjektů, práva být slyšen a zásady proporcionality;

               3.

               zatřetí z důvodu porušení všeobecných zásad řádné správy věcí veřejných a transparentnosti.

      (1)  2014/792/EU: Rozhodnutí Komise ze dne 13. listopadu 2014 o systému včasného varování pro používání schvalujícími osobami Komise a výkonnými agenturami (Úř. věst. L 329, s. 68).

      (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) 2015/1929 ze dne 28. října 2015, kterým se mění nařízení (EU, Euratom) č. 966/2012, kterým se stanoví finanční pravidla pro souhrnný rozpočet Unie (Úř. věst. L 286, s. 1).


title: Věc F-94/10: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 18. května 2011 — Carpenito v. Rada

text:
               27.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 252/58

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 18. května 2011 — Carpenito v. Rada
   (Věc F-94/10) (1)

   2011/C 252/130
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda třetího senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 13, 15.1.11, s. 41.


title: Věc C-21/15 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 19. ledna 2015 Evropskou komisí proti rozsudku Tribunálu (druhého rozšířeného senátu) vydanému dne 7. listopadu 2014 ve věci T-399/11, Banco Santander a Santusa v. Komise

text:
               9.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 81/11

         Kasační opravný prostředek podaný dne 19. ledna 2015 Evropskou komisí proti rozsudku Tribunálu (druhého rozšířeného senátu) vydanému dne 7. listopadu 2014 ve věci T-399/11, Banco Santander a Santusa v. Komise
   (Věc C-21/15 P)
   (2015/C 081/14)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: R. Lyal, B. Stromsky, C. Urraca Caviedes a P. Němečková, zmocněnci)

      Další účastnice řízení: Banco Santander, S.A., a Santusa Holding, S.L.

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka) navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil napadený rozsudek;

               —

               vrátil věc Tribunálu Evropské unie;

               —

               rozhodl o nákladech řízení později.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, neboť nesprávně vyložil čl. 107 odst. 1 Smlouvy a zejména pojem „selektivita státních podpor“ obsažený v tomto článku.
   Tento jediný důvod kasačního opravného prostředku sestává ze dvou částí vycházejících ze shora označeného nesprávného právního posouzení:

               —

               zaprvé se Tribunál dopustil nesprávného posouzení tím, že k prokázání toho, že určité opatření je selektivní, vyžaduje povinnost určit skupinu podniků s vlastními a inherentními charakteristikami (identifikovatelnými předem); a

               —

               zadruhé vykládá Tribunál pojem „selektivita“ nesprávně proto, že uměle rozlišuje mezi podporami vývozu boží a podporami vývozu kapitálu.


title: Věc C-310/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Spetsializiran nakazatelen sad (Bulharsko) dne 31. května 2016 – trestní řízení proti Petaru Dzivevovi

text:
               29.8.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 314/11

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Spetsializiran nakazatelen sad (Bulharsko) dne 31. května 2016 – trestní řízení proti Petaru Dzivevovi
   (Věc C-310/16)
   (2016/C 314/17)
   Jednací jazyk: bulharština

      Předkládající soud

   Spetsializiran nakazatelen sad

      Účastník původního trestního řízení

   Petar Dzivev

      Předběžné otázky

               1)

               Je slučitelné s:

                           —

                           čl. 325 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie, který stanoví, že členské státy přijímají opatření za účelem účinné ochrany před podvody a jinými protiprávními jednáními ohrožujícími finanční zájmy Unie;

                           —

                           čl. 2 odst. 1 ve spojení s čl. 1 odst. 1 písm. b) Úmluvy o ochraně finančních zájmů Evropských společenství ve spojení s čl. 2 odst. 1 písm. b) rozhodnutí Rady 2007/436/ES, Euratom ze dne 7. června 2007 o systému vlastních zdrojů Evropských společenství, podle něhož každý členský stát přijme nezbytná opatření za účelem zajištění účinného boje proti podvodům v oblasti DPH;

                           —

                           čl. 47 odst. 1 a 2 Úmluvy, který zajišťuje právo na účinnou právní ochranu před soudem předem zřízeným zákonem,

                     pokud podle vnitrostátního práva důkazy, které byly získány prostřednictvím použití „zvláštních vyšetřovacích metod“, totiž telefonním odposlechem osob, proti nimž byla později vznesena obžaloba kvůli podvodu v oblasti DPH, nemohou být použity, jelikož telefonní odposlech byl nařízen nepříslušným soudem a v tomto ohledu se zohlední následující podmínky:

                           —

                           návrh na vydání příkazu k odposlechu části těchto telefonních hovorů byl podán dříve (před jedním až třemi měsíci) a byl tímtéž soudem nařízen, přičemž v tomto okamžiku byl tento soud k tomu ještě příslušný;

                           —

                           návrh na vydání příkazu ke spornému telefonnímu odposlechu (na prodloužení předchozího telefonního odposlechu a na odposlech nových telefonních linek) byl podán u téhož soudu, který již k tomuto rozhodnutí nebyl příslušný, jelikož jeho pravomoc byla bezprostředně předtím přenesena na jiný soud; původní soud však i přes svou nepříslušnost návrh meritorně přezkoumal a vydal příkaz;

                           —

                           později (přibližně dva měsíce poté) byl podán opět návrh na vydání příkazu k odposlechu týchž telefonních linek a tento příkaz byl vydán soudem, který je k tomu nyní příslušný;

                           —

                           všechny vydané příkazy neobsahují ve skutečnosti odůvodnění;

                           —

                           právní ustanovení, které upravuje přenesení pravomoci, bylo nejasné, vedlo k četným protichůdným soudním rozhodnutím a vedlo k tomu, že Varhoven sad, přibližně dva roky po přenesení pravomoci uskutečněného na základě zákona a po dotčeném telefonním odposlechu, vydal závazné výkladové rozhodnutí;

                           —

                           soud rozhodující v této věci není příslušný rozhodovat o návrzích na nařízení použití zvláštních vyšetřovacích metod (telefonní odposlech); je však příslušný rozhodovat o zákonnosti provedeného telefonního odposlechu, včetně konstatování, že příkaz nesplňuje zákonné podmínky a tedy nelze zohlednit důkazy shromážděné tímto způsobem; toto oprávnění mu přísluší pouze tehdy, pokud byl vydán platný příkaz k telefonnímu odposlechu;

                           —

                           použití těchto důkazů (telefonní hovory obžalovaných, jejichž odposlech byl nařízen soudem, jehož příslušnost mezitím zanikla) má zásadní význam pro rozhodnutí otázky týkající se odpovědnosti jako hlavního aktéra zločinného spolčení, které bylo vytvořeno za účelem spáchání trestných činů podle zákona o DPH, resp. jako strůjce konkrétních trestných činů, přičemž může být shledán vinným a odsouzen pouze tehdy, pokud tyto telefonní hovory mohou být použity jako důkazy; jinak musí být zproštěn viny.

               2)

               Je na projednávanou věc použitelný rozsudek C-614/14 vydaný v řízení o předběžné otázce?


title: Usnesení Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 28. října 2004 ve věci C-236/03 P: Komise Evropských společenství proti CMA CGM a další (Opravný prostředek — Dohody narušující hospodářskou soutěž — Námořní doprava mezi Severní Evropou a Dálným Východem — Pokuty — Promlčení — Zčásti zjevně nepřípustný a zčásti zjevně neopodstatněný opravný prostředek)

text:
               30.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 106/10

      USNESENÍ SOUDNÍHO DVORA

   (druhého senátu)
   ze dne 28. října 2004
   ve věci C-236/03 P: Komise Evropských společenství proti CMA CGM a další (1)

   (Opravný prostředek - Dohody narušující hospodářskou soutěž - Námořní doprava mezi Severní Evropou a Dálným Východem - Pokuty - Promlčení - Zčásti zjevně nepřípustný a zčásti zjevně neopodstatněný opravný prostředek)
   (2005/C 106/19)
   Jednací jazyk: angličtina
   Ve věci C-236/03 P, jejímž předmětem je opravný prostředek na základě článku 56 Statutu Soudního dvora, podaný dne 2. června 2003, Komise Evropských společenství (zmocněnec: P. Oliver), přičemž dalšími účastníky řízení jsou: CMA CGM, se sídlem v Marseille (Francie), Evergreen Marine Corp. Ltd, se sídlem v Taipei, Taïwan (Čína), Hanjin Shipping Co. Ltd, se sídlem v Taipei, Hapag-Lloyd Container Linie GmbH, se sídlem v Soulu (Jižní Korea), Kawasaki Kisen Kaisha Ltd, se sídlem v Tokiu (Japonsko), Malaysia International Shipping Corporation Berhad, se sídlem v Kuala Lumpur (Malajsie), Mitsui OSK Lines Ltd, se sídlem v Tokiu, Neptune Orient Lines Ltd, se sílem v Singapuru (Singapur), Nippon Yusen Kaisha, se sídlem v Tokiu, Orient Overseas Container Line Ltd, se sídlem ve Wanchai (Čína), P & O Nedlloyd Container Liner Ltd, se sídlem v Londýně (Spojené království), Yangming Marine Transport Corp., se sídlem v Taipei, (advokáti: J. Pheasant a M. Levitt), Senator Lines GmbH, původně DSR-Senator Lines GmbH, se sídlem v Brémách (Německo), (advokáti: J. Pheasant, M. Levitt, D. Waelbroeck a U. Zinsmeister) a Cho Yang Shipping Co. Ltd, se sídlem v Soulu, v likvidaci, Soudní dvůr (druhý senát), ve složení C. W. A. Timmermans (zpravodaj), předseda senátu, R. Silva de Lapuerta, R. Schintgen, G. Arestis a J. Klučka, soudci, generální advokátka: J. Kokott, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 28. října 2004 usnesení, jehož výrok je následující:

               1)

               Opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Komisi Evropských společenství se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 184, 2.8.2003


title: Věc T-322/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 22. ledna 2015 – Tsujimoto v. OHIM – Kenzo (KENZO) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství KENZO — Starší slovní ochranná známka Společenství KENZO — Relativní důvod pro zamítnutí — Dobré jméno — Článek 8 odst. 5 nařízení (ES) č. 207/2009 — Opožděné předložení dokumentů — Posuzovací pravomoc odvolacího senátu — Článek 76 odst. 2 nařízení č. 207/2009“

text:
               9.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 81/17

         Rozsudek Tribunálu ze dne 22. ledna 2015 – Tsujimoto v. OHIM – Kenzo (KENZO)
   (Věc T-322/13) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství KENZO - Starší slovní ochranná známka Společenství KENZO - Relativní důvod pro zamítnutí - Dobré jméno - Článek 8 odst. 5 nařízení (ES) č. 207/2009 - Opožděné předložení dokumentů - Posuzovací pravomoc odvolacího senátu - Článek 76 odst. 2 nařízení č. 207/2009“)
   (2015/C 081/22)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Kenzo Tsujimoto (Osaka, Japonsko) (zástupce: A. Wenninger-Lenz, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: původně M. Rajh a J. Crespo Carrillo, poté M. Rajh a P. Bullock, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Kenzo (Paříž, Francie) (zástupci: P. Roncaglia, G. Lazzaretti, F. Rossi a N. Parrotta, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 25. března 2013 (věc R 1364/2012-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi společností Kenzo a Kenzem Tsujimotem.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Kenzu Tsujimotovi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 252, 31.8.2013.


title: Spojené věci C-447/08 a C-448/08: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 8. července 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Svea hovrätt — Švédsko) — trestní řízení proti Otto Sjöbergovi (C-447/08) a Andersu Gerdinovi (C-448/08) ( „Volný pohyb služeb — Hazardní hry — Provozování hazardních her prostřednictvím internetu — Propagace her organizovaných v jiných členských státech — Činnosti vyhrazené veřejnoprávním nebo neziskovým organizacím — Trestní sankce“ )

text:
               28.8.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 234/8

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 8. července 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Svea hovrätt — Švédsko) — trestní řízení proti Otto Sjöbergovi (C-447/08) a Andersu Gerdinovi (C-448/08)
   (Spojené věci C-447/08 a C-448/08) (1)

   (Volný pohyb služeb - Hazardní hry - Provozování hazardních her prostřednictvím internetu - Propagace her organizovaných v jiných členských státech - Činnosti vyhrazené veřejnoprávním nebo neziskovým organizacím - Trestní sankce)
   2010/C 234/12
   Jednací jazyk: švédština

      Předkládající soud

   Svea hovrätt

      Účastníci v původních trestních řízeních

   Otto Sjöberg (C-447/08), Anders Gerdin (C-448/08)

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Svea hovrätt — Výklad článků 12 ES, 43 ES, 49 ES a 54 ES — Vnitrostátní předpisy, které prostřednictvím trestních sankcí zakazují propagaci účasti na loterii pouze v případě, když je organizována v jiném členském státě

      Výrok

               1)

               Článek 49 ES musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání takové právní úpravě členského státu, jakou je právní úprava dotčená v původním řízení, která zakazuje reklamu určenou osobám majícím bydliště v tomto státu na hazardní hry pořádané soukromými hospodářskými subjekty v jiných členských státech za účelem zisku.

               2)

               Článek 49 ES musí být vykládán v tom smyslu, že brání právní úpravě členského státu podřizující peněžní hry režimu výhradních práv, a podle které tomu, kdo propaguje tyto hry pořádané v jiném členském státě, hrozí přísnější sankce než tomu, kdo propaguje takové hry pořádané v tuzemsku bez povolení. Předkládajícímu soudu přísluší zkoumat, zda tomu tak je v případě vnitrostátní právní úpravy dotčené v původních řízeních.

      (1)  Úř. věst. C 327, 20.12.2008.


title: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 2. července 2004 ve věci T-256/03, Bundesverband der Nahrungsmittel- und Speiseresteverwetung eV a Josef Kloh proti Komisi Evropských společenství (Žaloba na neplatnost — Nařízení (ES) č. 1774/2002 — Rozhodnutí 2003/328/ES — Používání kuchyňských odpadů v krmivech pro prasata — Nepřípustnost)

text:
               9.10.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 251/16

      USNESENÍ SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 2. července 2004
   ve věci T-256/03, Bundesverband der Nahrungsmittel- und Speiseresteverwetung eV a Josef Kloh proti Komisi Evropských společenství (1)

   (Žaloba na neplatnost - Nařízení (ES) č. 1774/2002 - Rozhodnutí 2003/328/ES - Používání kuchyňských odpadů v krmivech pro prasata - Nepřípustnost)
   (2004/C 251/30)
   Jednací jazyk: němčina
   Ve věci T-256/03, Bundesverband der Nahrungsmittel- und Speiseresteverwetung eV a Josef Kloh, s bydlištěm v Eichenried (Německo), zastoupení R. Steilingem a S. von Zimmermannem-Wienhuesem, advokáty, proti Komisi Evropských společenství (zmocněnec: G. Braun, s adresou pro účely doručování v Lucembursku), jejímž předmětem je žaloba na částečné zrušení rozhodnutí Komise 2003/328/ES ze dne 12. května 2003 o přechodných opatřeních podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1774/2002 ohledně používání kuchyňských odpadů kategorie 3 v krmivech pro prasata a zákazu vnitrodruhové Soud (druhý senát), ve složení J. Pirrung, předseda, A. W. H. Meij a N. J. Forwood, soudci; vedoucí soudní kanceláře: H. Jung, vydal dne 2. července 2004 usnesení, jehož výrok je následující:

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Žalobci ponesou své náklady řízení a náklady řízení vynaložené Komisí.

      (1)  Úř. věst. C 213, 6.9.2003.


title: Usnesení Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 29. října 2004 ve věci C-360/02 P: Carlo Ripa di Meana proti Evropskému parlamentu (Opravný prostředek — Bývalý poslanec Evropského parlamentu — Prozatímní režim starobního důchodu — Pozastavení vyplácení důchodu v návaznosti na zvolení tohoto poslance členem regionální rady — Žaloba na neplatnost — Potvrzující akt — Nepřípustnost — Zjevně neopodstatněný opravný prostředek)

text:
               22.1.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 19/9

      USNESENÍ SOUDNÍHO DVORA

   (druhého senátu)
   ze dne 29. října 2004
   ve věci C-360/02 P: Carlo Ripa di Meana proti Evropskému parlamentu (1)

   (Opravný prostředek - Bývalý poslanec Evropského parlamentu - Prozatímní režim starobního důchodu - Pozastavení vyplácení důchodu v návaznosti na zvolení tohoto poslance členem regionální rady - Žaloba na neplatnost - Potvrzující akt - Nepřípustnost - Zjevně neopodstatněný opravný prostředek)
   (2005/C 19/17)
   Jednací jazyk: italština
   Ve věci C-360/02 P, jejímž předmětem je opravný prostředek na základě článku 49 Statutu ES Soudního dvora, podaný dne 2. října 2002, Carlo Ripa di Meana, bývalý poslanec Evropského parlamentu, s bydlištěm v Montecastello di Vibio (Itálie), (advokáti: W. Viscardini a G. Donà), přičemž druhým účastníkem řízení je: Evropský parlament (zmocněnci: A. Caiola a G. Ricci), žalovaný v prvním stupni, Soudní dvůr (druhý senát), ve složení C. W. A. Timmermans (zpravodaj), předseda senátu, C. Gulmann, J. Makarczyk, P. Kūris a J. Klučka, soudci, generální advokát: M. Poiares Maduro, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 29. října 2004 usnesení, jehož výrok je následující:

               1)

               Opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Carlu Ripovi di Meana se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 305, 7.12.2002.


title: Věc C-558/08: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 8. července 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden — Nizozemsko) — Portakabin Ltd, Portakabin BV v. Primakabin BV ( „Ochranné známky — Reklama na internetu prostřednictvím klíčových slov ( „keyword advertising“ ) — Směrnice 89/104/EHS — Články 5 až 7 — Zobrazování inzerce prostřednictvím klíčového slova totožného s ochrannou známkou — Zobrazování inzerce prostřednictvím klíčových slov přebírajících ochrannou známku s  „drobnými pravopisnými chybami“ — Reklama na použité zboží — Zboží vyráběné a uváděné na trh majitelem ochranné známky — Vyčerpání práv z ochranné známky — Umístění etiket, na kterých je uveden název dalšího prodejce a odstranění etiket, na kterých je uvedena ochranná známka — Reklama prováděná prostřednictvím ochranné známky jiné osoby na použité zboží, které kromě zboží vyrobeného majitelem ochranné známky zahrnuje i zboží s jiným původem“ )

text:
               28.8.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 234/10

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 8. července 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden — Nizozemsko) — Portakabin Ltd, Portakabin BV v. Primakabin BV
   (Věc C-558/08) (1)

   (Ochranné známky - Reklama na internetu prostřednictvím klíčových slov („keyword advertising“) - Směrnice 89/104/EHS - Články 5 až 7 - Zobrazování inzerce prostřednictvím klíčového slova totožného s ochrannou známkou - Zobrazování inzerce prostřednictvím klíčových slov přebírajících ochrannou známku s „drobnými pravopisnými chybami“ - Reklama na použité zboží - Zboží vyráběné a uváděné na trh majitelem ochranné známky - Vyčerpání práv z ochranné známky - Umístění etiket, na kterých je uveden název dalšího prodejce a odstranění etiket, na kterých je uvedena ochranná známka - Reklama prováděná prostřednictvím ochranné známky jiné osoby na použité zboží, které kromě zboží vyrobeného majitelem ochranné známky zahrnuje i zboží s jiným původem)
   2010/C 234/15
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hoge Raad der Nederlanden

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Portakabin Ltd, Portakabin BV

      Žalovaná: Primakabin BV

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Hoge Raad der Nederlanden Den Haag — Výklad čl. 5 odst. 1 písm. a) a odst. 5, čl. 6 odst. 1 písm. b) a c) a článku 7 první směrnice Rady 89/104/EHS ze dne 21. prosince 1988, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách (Úř. věst. L 40, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 92) — Právo majitele ochranné známky bránit se protiprávnímu užívání jeho ochranné známky — Užití — Pojem — Užívání ochranné známky jakožto vyhledávaného výrazu pro provádění vyhledávání výrobků uvedené ochranné známky na internetu pomocí vyhledávače — Zobrazování odkazu na internetovou stránku dalšího prodejce výrobků ochranné známky

      Výrok

               1)

               Článek 5 odst. 1 první směrnice Rady 89/104/EHS ze dne 21. prosince 1988, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách, ve znění Dohody o Evropském hospodářském prostoru ze dne 2. května 1992, musí být vykládán v tom smyslu, že majitel ochranné známky je oprávněn zakázat inzerentovi, aby prostřednictvím klíčového slova totožného s touto ochrannou známkou nebo jí podobného, které si tento inzerent bez souhlasu uvedeného majitele vybral v rámci služby optimalizace pro internetové vyhledávače, prováděl reklamu na zboží nebo služby, které jsou totožné s těmi, pro něž je uvedená ochranná známka zapsána, jestliže uvedená reklama průměrnému uživateli internetu neumožňuje nebo jen obtížně umožňuje zjistit, zda zboží nebo služby, kterých se inzerce týká, pocházejí od majitele ochranné známky nebo od podniku, který je s ním hospodářsky propojen, či naopak od třetí osoby.

               2)

               Článek 6 směrnice 89/104, ve znění Dohody o Evropském hospodářském prostoru ze dne 2. května 1992, musí být vykládán v tom smyslu, že jestliže užívání označení totožných s ochrannými známkami či jim podobných inzerenty jakožto klíčových slov v rámci služby optimalizace pro internetové vyhledávače může být zakázáno podle článku 5 uvedené směrnice, tito inzerenti nemohou zpravidla uplatňovat výjimku uvedenou v tomto čl. 6 odst. 1 k tomu, aby se na ně takový zákaz nevztahoval. Přísluší však vnitrostátnímu soudu, aby s ohledem na okolnosti vlastní danému případu ověřil, zda skutečně nedošlo k užívání ve smyslu uvedeného čl. 6 odst. 1, které by mohlo být považováno za užívání v souladu s poctivými zvyklostmi v průmyslu nebo v obchodě.

               3)

               Článek 7 směrnice 89/104, ve znění Dohody o Evropském hospodářském prostoru ze dne 2. května 1992, musí být vykládán v tom smyslu, že majitel ochranné známky není oprávněn zakázat inzerentovi, aby prostřednictvím označení, které je totožné s uvedenou ochrannou známkou nebo je jí podobné, které tento inzerent bez souhlasu uvedeného majitele vybral jakožto klíčové slovo v rámci služby optimalizace pro internetové vyhledávače, prováděl reklamu na další prodej zboží vyrobeného tímto majitelem a uvedeného na trh v Evropském hospodářském prostoru tímto majitelem nebo s jeho souhlasem, ledaže ve smyslu odstavce 2 uvedeného článku existuje legitimní důvod pro to, aby se tomu uvedený majitel bránil, jako je užívání uvedeného označení, které navozuje dojem, že mezi dalším prodejcem a majitelem ochranné známky existuje hospodářské propojení, či užívání, které vážně poškozuje dobré jméno ochranné známky.
               Vnitrostátní soud, kterému přísluší posoudit, zda takový legitimní důvod ve věci, která je mu předložena, existuje či nikoli:

                           —

                           nemůže pouze na základě skutečnosti, že inzerent užívá ochrannou známku jiné osoby s doplněním takových výrazů, jako jsou „opotřebený“ nebo „použitý“, které uvádějí, že je dotčené zboží předmětem dalšího prodeje, konstatovat, že inzerce navozuje dojem, že mezi dalším prodejcem a majitelem ochranné známky existuje hospodářské propojení, anebo že vážně poškozuje dobré jméno této ochranné známky;

                           —

                           musí konstatovat, že takový legitimní důvod existuje, jestliže další prodejce bez souhlasu majitele ochranné známky, kterou užívá v rámci reklamy na své činnosti dalšího prodeje, tuto ochrannou známku na zboží vyrobeném a uvedeném na trh uvedeným majitelem odstranil a toto označení nahradil etiketou, na níž je uveden název dalšího prodejce, takže uvedenou ochrannou známku zastřel, a

                           —

                           musí mít za to, že dalšímu prodejci specializovanému v oblasti prodeje použitého zboží s ochrannou známkou jiné osoby nelze zakázat, aby tuto ochrannou známku užíval k tomu, aby veřejnosti oznámil činnosti dalšího prodeje, které kromě prodeje použitého zboží s uvedenou ochrannou známkou zahrnují i prodej jiného použitého zboží, ledaže by hrozilo, že další prodej tohoto jiného zboží s ohledem na jeho objem, jeho prezentaci nebo jeho špatnou jakost vážně poškodí image, kterou se majiteli v souvislosti s jeho ochrannou známkou podařilo vytvořit.

      (1)  Úř. věst. C 55, 7.3.2009.


title: Věc T-405/10: Žaloba podaná dne 10. září 2010 — Justice & Environment v. Komise

text:
               6.11.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/54

         Žaloba podaná dne 10. září 2010 — Justice & Environment v. Komise
   (Věc T-405/10)
   ()
   2010/C 301/86
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Justice & Environment (Amsterdam, Nizozemsko) (zástupce: P. Černý, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhové žádání žalobkyně

               —

               Zrušit napadená opatření Komise (rozhodnutí Komise 2010/135/EU a 2010/136/EU a odpověď Komise K(2010) 4632.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Touto žalobou se žalobkyně domáhá zrušení rozhodnutí Komise 2010/135/EU (1) a 2010/136/EU (2) týkajících se uvedení na trh geneticky modifikovaného produktu z brambor jakožto potraviny a krmiva, jakož i zrušení rozhodnutí K(2010) 4632, kterým byla zamítnuta žádost o vnitřní přezkum podaná žadatelkou v souladu s hlavou IV nařízení (ES) č. 1367/2006 (3).
   Na podporu své žaloby uvádí žalobkyně následující žalobní důvody.
   Žalobkyně tvrdí, že přijetím rozhodnutí 2010/135/EU a 2010/136/EU Komise porušila základní procesní požadavky ve smyslu článku 263 SFEU a nesplnila své povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 4 odst. 2 směrnice 2001/18/ES (4). Podle žalobkyně napadená rozhodnutí porušují některé obecné zásady práva EU, jelikož ohodnocení rizik, které Komise provedla, bylo rozporuplné, Komise nesprávně vyložila čl. 4 odst. 2 směrnice 2001/18/EU, nevzala v úvahu všechny důkazy a nezohlednila změnu práva. Žalobkyně také uvádí, že tím, že rozhodnutí Komise 2010/136/EU dovoluje uvádět na trh geneticky modifikovaný produkt z brambor, je v rozporu také s nařízením č. 1829/2003/ES (5)

   Dále žalobkyně tvrdí, že rozhodnutí Komise K(2010) 4632 je protiprávní, jelikož zachovává protiprávnost obou výše uvedených rozhodnutí Komise, neboť zamítá žádost o vnitřní přezkum podanou žalobkyní. Navíc žalobkyně tvrdí, že Komise porušila zásadu řádného výkonu spravedlnosti a nesplnila svou povinnost náležitě zohlednit všechny důkazy ve správním rozhodovacím postupu, jelikož nevzala náležitě v úvahu argumenty předložené žalobkyní ve své žádosti o vnitřní přezkum.

      (1)  Rozhodnutí Komise ze dne 2. března 2010, kterým se v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2001/18/ES uvádí na trh produkt z brambor (Solanum tuberosum L. linie EH92-527-1) geneticky modifikovaný za účelem zvýšení obsahu amylopektinové složky ve škrobu (zveřejněné jako dokument K(2010) 1193) (Uř. věst. 2010, L 53, s. 11).

      (2)  Rozhodnutí Komise ze dne 2. března 2010 o povolení uvedení krmiv vyrobených z geneticky modifikovaných brambor EH92-527-1 (BPS-25271-9) na trh a náhodné nebo technicky nevyhnutelné přítomnosti těchto brambor v potravinách a krmivech podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1829/2003 (zveřejněné jako dokument K(2010) 1196) (Úř. věst. 2010, L 53, s. 15).

      (3)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1367/2006 ze dne 6. září 2006 o použití ustanovení Aarhuské úmluvy o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí na orgány a subjekty Společenství (Úř. věst. 2006, L 264, s. 13)-

      (4)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/18/ES ze dne 12. března 2001 o záměrném uvolňování geneticky modifikovaných organismů do životního prostředí a o zrušení směrnice Rady 90/220/EHS (Úř. věst. 2001, L 106, s. 1).

      (5)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1829/2003 ze dne 22. září 2003 o geneticky modifikovaných potravinách a krmivech (Úř. věst. 2003, L 268, s. 1).


               28.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 96/1

         (2007/C 96/01)
   Poslední publikace Soudního dvora v Úředním věstníku Evropské unie

         Úř. věst. C 95, 28.4.2007

   Dřívější publikace

      Úř. věst. C 82, 14.4.2007

      Úř. věst. C 69, 24.3.2007

      Úř. věst. C 56, 10.3.2007

      Úř. věst. C 42, 24.2.2007

      Úř. věst. C 20, 27.1.2007

      Úř. věst. C 331, 30.12.2006

   Tyto texty jsou k dispozici na adrese:

               EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Věc C-273/13 P: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 16. října 2014 – Polská republika v. Evropská komise „Kasační opravný prostředek — EZOZF, EZZF a EZFRV — Výdaje vyloučené z financování Společenství — Výdaje uskutečněné Polskou republikou“

text:
               22.12.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 462/6

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 16. října 2014 – Polská republika v. Evropská komise
   (Věc C-273/13 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - EZOZF, EZZF a EZFRV - Výdaje vyloučené z financování Společenství - Výdaje uskutečněné Polskou republikou“)
   (2014/C 462/10)
   Jednací jazyk: polština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Polská republika (zástupce: B. Majczyna, zmocněnec)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: P. Rossi a A. Szmytkowska, zmocněnci)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Polské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 215, 27.7.2013.


title: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 14. dubna 2005 ve věci C-110/03: Belgické království proti Komisi Evropských společenství (Žaloba na neplatnost — Nařízení (ES) č. 2204/2002 — Horizontální státní podpory — Podpory zaměstnanosti — Právní jistota — Subsidiarita — Proporcionalita — Soudržnost činností Společenství — Nediskriminace — Nařízení (ES) č. 994/98 — Námitka protiprávnosti)

text:
               28.5.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 132/4

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (třetího senátu)
   ze dne 14. dubna 2005
   ve věci C-110/03: Belgické království proti Komisi Evropských společenství (1)

   (Žaloba na neplatnost - Nařízení (ES) č. 2204/2002 - Horizontální státní podpory - Podpory zaměstnanosti - Právní jistota - Subsidiarita - Proporcionalita - Soudržnost činností Společenství - Nediskriminace - Nařízení (ES) č. 994/98 - Námitka protiprávnosti)
   (2005/C 132/08)
   Jednací jazyk: francouzština
   Ve věci C-110/03, jejímž předmětem je žaloba na neplatnost na základě článku 230 ES, podaná Soudnímu dvoru dne 10. března 2003, Belgické království (zmocněnci: původně A. Snoecx, poté E. Dominkovits, ve spolupráci s D. Waelbroeckem a D. Brinckmanem) proti Komisi Evropských společenství (zmocněnec: G. Rozet), podporované Spojeným královstvím Velké Británie a Severního Irska (zmocněnec: K. Manji), Soudní dvůr (třetí senát), ve složení A. Rosas, předseda senátu, A. Borg Barthet, J.-P. Puissochet, J. Malenovský (zpravodaj) a U. Lõhmus, soudci, generální advokát: D. Ruiz-Jarabo Colomer, vedoucí soudní kanceláře: M.-F. Contet, vrchní rada, vydal dne 14. dubna 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Belgickému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 112, 10.5.2003.


title: Věc T-145/13: Usnesení Tribunálu ze dne 1. dubna 2014 – Ningbo Qixin Solar Electrical Appliance v. Komise

text:
               10.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 175/52

         Usnesení Tribunálu ze dne 1. dubna 2014 – Ningbo Qixin Solar Electrical Appliance v. Komise
   (Věc T-145/13) (1)

   2014/C 175/72
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda pátého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 123, 27. 4. 2013.


title: Věc C-420/05 P: Usnesení Soudního dvora ze dne 15. května 2007 – Ricosmos BV v. Komise Evropských společenství (Kasační opravný prostředek — Celní kodex — Operace vnějšího tranzitu Společenství — Prominutí dovozního cla — Podmínky — Dodržování lhůt — Práva obhajoby — Zásada proporcionality — Pojem hrubé nedbalosti — Kasační opravný prostředek částečně zjevně nepřípustný a částečně zjevně neopodstatněný)

text:
               25.8.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 199/13

         Usnesení Soudního dvora ze dne 15. května 2007 – Ricosmos BV v. Komise Evropských společenství
   (Věc C-420/05 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Celní kodex - Operace vnějšího tranzitu Společenství - Prominutí dovozního cla - Podmínky - Dodržování lhůt - Práva obhajoby - Zásada proporcionality - Pojem hrubé nedbalosti - Kasační opravný prostředek částečně zjevně nepřípustný a částečně zjevně neopodstatněný)
   (2007/C 199/22)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Ricosmos BV (zástupce: J.H. Peek, advokát)

      Další účastník řízení: Komise Evropských společenství (zástupci: B. Stromsky a M. van Beek, zmocněnci)
   Předmět věci
   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (prvního senátu) ze dne 13. září 2005, Ricosmos v. Komise (T-53/02), kterým Soud zamítl návrh na zrušení rozhodnutí Komise (REM 09/00) ze dne 16. listopadu 2001, oznamujícího nizozemským orgánům, že není namístě poskytnout prominutí dovozního cla pro náklad cigaret určený do České republiky z toho důvodu, že podvod, kterého se dopustily třetí osoby v rámci operace vnějšího tranzitu Společenství, nepředstavuje zvláštní situaci odůvodňující prominutí dovozního cla.
   Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Ricosmos BV se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 48, 25.2.2006.


title: Věc F-121/06: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 11. září 2008 – Spee v. Europol ( Veřejná služba — Zaměstnanci Europolu — Odměna — Články 28 a 29 služebního řádu zaměstnanců Europolu — Platové stupně přiznané na základě hodnocení — Zpětná účinnost použitelných norem — Způsob výpočtu )

text:
               6.12.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 313/55

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 11. září 2008 – Spee v. Europol
   (Věc F-121/06) (1)

   („Veřejná služba - Zaměstnanci Europolu - Odměna - Články 28 a 29 služebního řádu zaměstnanců Europolu - Platové stupně přiznané na základě hodnocení - Zpětná účinnost použitelných norem - Způsob výpočtu“)
   (2008/C 313/98)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Účastníci řízení

      Žalobce: David Spee (Rijswijk, Nizozemsko) (zástupce: D. C. Coppens, advokát)

      Žalovaný: Evropský policejní úřad (Europol) (zástupci: Urban a D. Neumann, poté D. Neumann a D. El Khoury, zmocněnci, ve spolupráci s B. Wägenbaurem a R. van der Houtem, advokáty)
   Předmět věci
   Zrušení rozhodnutí Europolu ze dne 5. července 2006, kterým byl žalobci přiznán pouze jeden ze dvou platových stupňů uvedených v článku 29 služebního řádu zaměstnanců Europolu
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Každý z účastníků ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 326, 30.12.2006, s. 84.


title: Věc T-442/07: Rozsudek Tribunálu ze dne 29. září 2011 — Ryanair v. Komise ( Státní podpory — Odvětví letectví — Podpory poskytnuté italskými orgány společnostem Alitalia, Air One a Meridiana — Žaloba pro nečinnost — Nezaujetí stanoviska Komisí — Povinnost jednat )

text:
               12.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 331/16

         Rozsudek Tribunálu ze dne 29. září 2011 — Ryanair v. Komise
   (Věc T-442/07) (1)

   (Státní podpory - Odvětví letectví - Podpory poskytnuté italskými orgány společnostem Alitalia, Air One a Meridiana - Žaloba pro nečinnost - Nezaujetí stanoviska Komisí - Povinnost jednat)
   2011/C 331/29
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Ryanair Ltd (Dublin, Irsko) (zástupci: E. Vahida a I. G. Metaxas-Maragkidis, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: L. Flynn, S. Noë a E. Righini, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Air One SpA (Chieti, Itálie) (zástupci: M. Merola, C. Satacroce a G. Belotti, advokáti)

      Předmět

   Návrh směřující k určení, že se Komise dopustila nečinnosti, když v rozporu s právními předpisy nezaujala stanovisko ke stížnostem žalobkyně, které se týkaly jednak podpory údajně poskytnuté Italskou republikou společnostem Alitalia, Air One a Meridiana, jednak údajného porušení práva hospodářské soutěže

      Výrok

               1)

               Komise Evropských společenství tím, že nepřijala rozhodnutí ve věci převedení 100 zaměstnanců společnosti Alitalia oznámeného v dopise ze dne 16. června 2006, který Komisi zaslala společnost Ryanair Ltd, ve věci odškodnění poskytnutého po útocích ze dne 11. září 2001 oznámeného v dopisech z 3. listopadu a 13. prosince 2005, které Komisi zaslala společnost Ryanair Ltd, a ve věci snížení letištních poplatků na uzlových letištích, z něhož měla prospěch zejména společnost Alitalia, oznámeného v uvedených dopisech ze dnů 3. listopadu a 13. prosince 2005, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají ze Smlouvy o ES.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Každá z účastníc řízení, včetně společnosti Air One SpA, ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 37, 9.2.2008.


title: Věc C-539/15: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 21. prosince 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberster Gerichtshof – Rakousko) – Daniel Bowman v. Pensionsversicherungsanstalt „Řízení o předběžné otázce — Sociální politika — Listina základních práv Evropské unie — Směrnice 2000/78/ES — Rovné zacházení v zaměstnání a povolání — Článek 2 odst. 1 a 2 — Diskriminace na základě věku — Kolektivní pracovní smlouva — Prodloužení doby pro postup z prvního do druhého platového stupně — Nerovné zacházení na základě věku“

text:
               20.2.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 53/16

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 21. prosince 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberster Gerichtshof – Rakousko) – Daniel Bowman v. Pensionsversicherungsanstalt
   (Věc C-539/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Sociální politika - Listina základních práv Evropské unie - Směrnice 2000/78/ES - Rovné zacházení v zaměstnání a povolání - Článek 2 odst. 1 a 2 - Diskriminace na základě věku - Kolektivní pracovní smlouva - Prodloužení doby pro postup z prvního do druhého platového stupně - Nerovné zacházení na základě věku“)
   (2017/C 053/19)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Oberster Gerichtshof

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Daniel Bowman

      Žalovaný: Pensionsversicherungsanstalt

      Výrok

   Článek 2 odst. 1 a 2 směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání, musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání takové vnitrostátní kolektivní pracovní smlouvě, jako je smlouva dotčená ve věci v původním řízení, podle níž se na zaměstnance, jemuž jsou započteny doby školní docházky pro účely jeho zařazení do platových stupňů, vztahuje prodloužení doby pro postup z prvního do druhého platového stupně, neboť toto prodloužení se použije na každého zaměstnance, u něhož jsou tyto doby zohledňovány, včetně těch, a to i retroaktivně, kteří již byli povýšeni do vyšších platových stupňů.

      (1)  Úř. věst. C 27, 25.1.2016.


title: Věc T-315/08: Žaloba podaná dne 12. srpna 2008 – Corrado v. Komise

text:
               25.10.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 272/34

         Žaloba podaná dne 12. srpna 2008 – Corrado v. Komise
   (Věc T-315/08)
   (2008/C 272/63)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Signorella Corrado (Portopalo di Capo Passero, Itálie) (zástupci: A. Maiorana, A. De Matteis, A. De Francesco, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádánížalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Komise (ES) č. 530/2008 ze dne 12. června 2008 zveřejněné v Úř. věst. L 155 ze dne 13. června 2008;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou totožné se žalobními důvody a hlavními argumenty dovolávanými ve věci T-313/08, Veromar di Tudisco Alfio & Salvatore S.n.c. v. Komise.


title: Věc F-76/12: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 18. září 2013 — Scheidemann v. Komise ( „Veřejná služba — Úředník — Meziinstitucionální převedení — Články 43 a 45 služebního řádu — Povyšování — Body za zásluhy — Rovné zacházení — Nezávislost institucí“ )

text:
               30.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 352/24

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 18. září 2013 — Scheidemann v. Komise
   (Věc F-76/12) (1)

   (Veřejná služba - Úředník - Meziinstitucionální převedení - Články 43 a 45 služebního řádu - Povyšování - Body za zásluhy - Rovné zacházení - Nezávislost institucí)
   2013/C 352/45
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Sabine Scheidemann (Berlín, Německo) (zástupci: S. Rodrigues a A. Blot, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: C. Berardis-Kayser a G. Berscheid, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise o transformaci bodů za zásluhy získaných u jiného orgánu a administrativní informace o zveřejnění seznamu povýšených úředníků v rámci povyšovacího období 2011.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Paní Scheidemann ponese vlastní náklady řízení a ukládá se jí náhrada nákladů řízení vynaložených Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 287, 22.9.2012, s. 41.


               18.12.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 346/1

         2010/C 346/01
   Poslední publikace Soudního dvora Evropské unie v Úředním věstníku Evropské unie

         Úř. věst. C 328, 4.12.2010

      Dřívější publikace

      Úř. věst. C 317, 20.11.2010

      Úř. věst. C 301, 6.11.2010

      Úř. věst. C 288, 23.10.2010

      Úř. věst. C 274, 9.10.2010

      Úř. věst. C 260, 25.9.2010

      Úř. věst. C 246, 11.9.2010

   Tyto texty jsou k dispozici na adrese:
   EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Věc F-145/07: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 25. listopadu 2008 – Bosman v. Rada ( Veřejná služba — Bývalý smluvní zaměstnanec — Starobní důchod — Příspěvek na domácnost — Článek 109 odst. 3 Pracovního řádu ostatních zaměstnanců Společenství )

text:
               10.1.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/44

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 25. listopadu 2008 – Bosman v. Rada
   (Věc F-145/07) (1)

   („Veřejná služba - Bývalý smluvní zaměstnanec - Starobní důchod - Příspěvek na domácnost - Článek 109 odst. 3 Pracovního řádu ostatních zaměstnanců Společenství“)
   (2009/C 6/89)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Pierre Bosman (Lebbeke, Belgie) (zástupci: T. Bontinck a P. Gennari Curlo, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: M. Bauer a I. Šulce, zmocněnci)
   Předmět a popis sporu
   Zrušení individuálního rozhodnutí ze dne 28. února 2007, kterým bylo zamítnuto poskytnutí příspěvku na domácnost za účelem výpočtu nároku na starobní důchod na základě čl. 109 odst. 3 Pracovního řádu ostatních zaměstnanců Společenství
   Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Pierre Bosman ponese veškeré náklady řízení, totiž vlastní náklady řízení, jakož i náklady řízení vynaložené Radou Evropské unie.

      (1)  Úř. věst. C 79, 29.3.2008, s. 38.


title: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne  15. prosince 2005  ve věci 63/04 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court of Justice (England a Wales, Chancery Division): Centralan Property Ltd proti Commissioners of Customs & Excise (Šestá směrnice o DPH — Článek 20 odst. 3 — Investiční majetek — Odpočet daně na vstupu — Oprava odpočtů — Nemovitosti — Převod prostřednictvím dvou spojených plnění, jednoho osvobozeného od daně, druhého zdanitelného — Rozdělení)

text:
               11.2.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 36/9

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (třetího senátu)
   ze dne 15. prosince 2005
   ve věci 63/04 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court of Justice (England a Wales, Chancery Division): Centralan Property Ltd proti Commissioners of Customs & Excise (1)

   (Šestá směrnice o DPH - Článek 20 odst. 3 - Investiční majetek - Odpočet daně na vstupu - Oprava odpočtů - Nemovitosti - Převod prostřednictvím dvou spojených plnění, jednoho osvobozeného od daně, druhého zdanitelného - Rozdělení)
   (2006/C 36/15)
   Jednací jazyk: angličtina
   Ve věci C 63/04, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím High Court of Justice (England & Wales), Chancery Division (Spojené království) ze dne 21. února 2003, došlým Soudnímu dvoru dne 13. února 2004, v řízení Centralan Property Ltd proti Commissioners of Customs & Excise, Soudní dvůr (třetí senát), ve složení A. Rosas, předseda senátu, A. La Pergola, J. P. Puissochet, U. Lõhmus a A. Ó Caoimh (zpravodaj), soudci, generální advokátka: J. Kokott, vedoucí soudní kanceláře: L. Hewlett, vrchní rada, vydal dne 15. prosince 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:
   Článek 20 odst. 3 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně, ve znění směrnice Rady 95/7/ES ze dne 10. dubna 1995, musí být vykládán v tom smyslu, že pokud je nájem na 999 let k investičnímu majetku poskytnut osobě proti platbě značné jednorázové odměny a zůstatkové vlastnické právo („freehold reversion“) k tomuto majetku je převedeno o tři dny později na jinou osobu za mnohem nižší cenu, zatímco obě plnění

               —

               jsou neoddělitelně spojena a

               —

               sestávají z prvního plnění, které je osvobozené od daně, a z druhého plnění, které je zdanitelné

               —

               a pokud tato plnění představují dodání ve smyslu čl. 5 odst. 1 téže směrnice z důvodu převodu práva nakládat s uvedeným investičním majetkem jako vlastník,

         dotčený majetek je považován až do uplynutí opravného období za využívaný pro hospodářskou činnost, o níž se předpokládá, že je částečně zdaněná a částečně osvobozená od daně podle poměru hodnot obou plnění.

      (1)  Úř. věst. C 85, 3.4.2004


title: Věc F-146/06: Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 10. září 2007 – Speiser v. Evropský parlament (Veřejná služba — Dočasný zaměstnanec — Odměna — Příspěvek za práci v zahraničí — Opožděná stížnost — Zjevná nepřípustnost)

text:
               10.11.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/69

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 10. září 2007 – Speiser v. Evropský parlament
   (Věc F-146/06) (1)

   (Veřejná služba - Dočasný zaměstnanec - Odměna - Příspěvek za práci v zahraničí - Opožděná stížnost - Zjevná nepřípustnost)
   (2007/C 269/125)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobce: Michael Alexander Speiser (Neu-Isenburg, Německo) (zástupce: F. Theumer, advokát)

      Žalovaný: Evropský parlament (zástupce: A. Lukosiute a N. Lorenz)
   Předmět věci
   Zrušení rozhodnutí Generálního sekretariátu Evropského parlamentu ze dne 11. září 2006 o zamítnutí stížnosti žalobce proti odmítnutí zaplatit příspěvek za práci v zahraničí.
   Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se zamítá jako zjevně nepřípustná.

               2)

               M. A. Spinser ponese třetinu vlastních nákladů řízení.

               3)

               Evropský parlament ponese vlastní náklady řízení a ukládá se mu rovněž náhrada dvou třetin nákladů řízení M. A. Speisera.

      (1)  Úř. věst. C 56, 10.3.2007, s. 42.


title: Věc C-576/10: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 11. července 2013 — Evropská komise v. Nizozemské království ( „Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2004/18/CE — Působnost ratione temporis — Koncese na stavební práce — Prodej pozemku veřejnou organizací — Stavební projekt úpravy veřejných prostor vymezený touto organizací“ )

text:
               31.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 252/5

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 11. července 2013 — Evropská komise v. Nizozemské království
   (Věc C-576/10) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2004/18/CE - Působnost ratione temporis - Koncese na stavební práce - Prodej pozemku veřejnou organizací - Stavební projekt úpravy veřejných prostor vymezený touto organizací)
   2013/C 252/07
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: M. van Beek, A. Tokár a C. Zadra, zmocněnci)

      Žalované: Nizozemské království (zástupci: C. Wissels a J. Langer, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovaného: Spolková republika Německo (zástupci: T. Henze a J. Möller, jakož i A. Wiedmann, jako zmocněnci)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Porušení článku 2 a hlavy III směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby (Úř. věst. L 134, s. 114; Zvl. vyd. 06/07, s. 132) — Koncese na stavební práce — Pravidla — Obec Eindhoven

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.

               3)

               Spolková republika Německo ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 55, 19.2.2011.


title: Věc C-108/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunalul Vâlcea (Rumunsko) dne 29. února 2012 — SC Volksbank România SA v. Ionuț-Florin Zglimbea, Liana-Ramona Zglimbea

text:
               26.5.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 151/17

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunalul Vâlcea (Rumunsko) dne 29. února 2012 — SC Volksbank România SA v. Ionuț-Florin Zglimbea, Liana-Ramona Zglimbea
   (Věc C-108/12)
   2012/C 151/29
   Jednací jazyk: rumunština

      Předkládající soud

   Tribunalul Vâlcea

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: SC Volksbank România SA

      Žalovaní: Ionuț-Florin Zglimbea, Liana-Ramona Zglimbea

      Předběžná otázka

   Může být čl. 4 odst. 2 směrnice 93/13 (1) vykládán v tom smyslu, že do pojmu hlavní předmět smlouvy a cena, na který toto ustanovení odkazuje, spadají prvky, které tvoří protiplnění, na které má banka právo na základě smlouvy o spotřebitelském úvěru, tj. roční procentní sazba nákladů smlouvy o spotřebitelském úvěru (jak je definována směrnicí 2008/48 (2) o smlouvách o spotřebitelském úvěru), tvořená zejména pevnou nebo pohyblivou úrokovou sazbou, bankovními poplatky a dalšími náklady zahrnutými a definovanými ve smlouvě?

      (1)  Směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách ve spotřebitelských smlouvách (Úř. věst. L 95, s. 29; Zvl. vyd. 15/02, s. 288).

      (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/48/ES ze dne 23. dubna 2008 o smlouvách o spotřebitelském úvěru a o zrušení směrnice Rady 87/102/EHS (Úř. věst. L 133, 22.5.2008, s. 66).


title: Věc C-65/06: Žaloba podaná dne  6. února 2006  Komisí Evropských společenství proti Belgickému království

text:
               8.4.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 86/15

         Žaloba podaná dne 6. února 2006 Komisí Evropských společenství proti Belgickému království
   (Věc C-65/06)
   (2006/C 86/27)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla dne 6. února 2006 předložena žaloba směřující proti Belgickému království podaná Komisí Evropských společenství zastoupenou Ramónem Vidalem Puigem a Wouterem Wilsem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Komise Evropských společenství navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               určil, že Belgické království tím, že nestanovilo žádné sankce za porušení nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 (1) ze dne 11. února 2004, porušilo své povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 16 odst. 3 tohoto nařízení.

               2.

               uložil Belgickému království náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   Článek 16 odst. 3 nařízení č. 261/2004 stanoví: „Sankce stanovené členskými státy za porušení tohoto nařízení musí být účinné, přiměřené a odrazující.“ Článek 19 uvádí, že toto nařízení vstupuje v platnost dnem 17. února 2005. Podle informací, kterými Komise disponuje, nestanovilo zatím Belgické království žádné sankce za porušení nařízení, které by byly účinné, přiměřené a odrazující.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91 (Úř. věst. L 46, s. 1).


title: Věc C-6/08 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 2. ledna 2008 U.S. Steel Košice, s.r.o. proti usnesení Soudu prvního stupně (třetího senátu) vydanému dne 1. října 2007 ve věci T-27/07, U.S. Steel Košice, s.r.o. v. Komise Evropských společenství

text:
               8.3.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 64/29

         Kasační opravný prostředek podaný dne 2. ledna 2008 U.S. Steel Košice, s.r.o. proti usnesení Soudu prvního stupně (třetího senátu) vydanému dne 1. října 2007 ve věci T-27/07, U.S. Steel Košice, s.r.o. v. Komise Evropských společenství
   (Věc C-6/08 P)
   (2008/C 64/42)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: US Steel Košice, s.r.o. (zástupci: C. Thomas, solicitor, E. Vermulst, advocaat)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit usnesení Soudu prvního stupně ze dne 1. října 2007 ve věci C-27/07 U.S. Steel Košice, s.r.o. v. Komise;

               —

               vrátit věc Soudu prvnímu stupně, aby rozhodl ve věci samé;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek tvrdí, že její kasační opravný prostředek vychází z nesprávného právního posouzení, kterého se měl dopustil Soud prvního stupně, když použil zásady upravující přípustnost žalob a když vyložil směrnici 2003/87 (1), a ze zkreslení napadeného rozhodnutí Soudem.

               1)

               Soud prvního stupně nesprávně opomenul uznat skutečnost, že napadené rozhodnutí zamítlo plán Slovenské republiky přidělit určené množství povolenek žalobkyni.

               2)

               Soud prvního stupně nesprávně opomenul uznat skutečnost, že napadené rozhodnutí nevyhnutelně vedlo a skutečně výslovně požadovalo snížení množství povolenek pro žalobkyni.

               3)

               Soud prvního stupně nesprávně opomenul uznat podobnost napadeného rozhodnutí z procesního hlediska s rozhodnutími v oblasti státních podpor nebo kontroly spojování podniků;

                           —

                           základní aspekty postupu podle čl. 9 odst. 3 směrnice 20003/87 jsou obdobné postupu v oblasti státních podpor nebo kontroly spojování podniků;

                           —

                           napadené rozhodnutí ve skutečnosti posoudilo množství povolenek žalobkyně z hlediska státní podpory.

               4)

               Soud prvního stupně nesprávně shledal, že v rámci „provedení“ napadeného rozhodnutí existuje „prostor pro uvážení“.

         Stručně žalobkyně tvrdí, že je bezprostředně dotčena napadeným rozhodnutím, které zamítlo formální plán poskytnout žalobkyni povolenky na emise, nevyhnutelně tak snížilo množství povolenek, které by byly žalobkyni přiděleny, a dokonce výslovně požadovalo, aby bylo množství těchto povolenek sníženo.

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES (Text s významem pro EHP) (Úř. věst. L 275, s. 32; Zvl. vyd. 15/07, s. 631).


title: Věc C-94/16 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 16. února 2016 LTJ Diffusion proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) ze dne 15. prosince 2015 ve věci T-83/14, LTJ Diffusion v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví – Arthur a Aston (ARTHUR & ASTON)

text:
               5.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/8

         Kasační opravný prostředek podaný dne 16. února 2016 LTJ Diffusion proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) ze dne 15. prosince 2015 ve věci T-83/14, LTJ Diffusion v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví – Arthur a Aston (ARTHUR & ASTON)
   (Věc C-94/16 P)
   (2016/C 326/16)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: LTJ Diffusion (zástupce: F. Fajgenbaum, advokát)

      Další účastníci řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví,
   Arthur a Aston SAS
   Usnesením ze dne 15. června 2016 zamítl Soudní dvůr (sedmý senát) kasační opravný prostředek.


title: Věc C-540/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal de première instance de Bruxelles (Belgie) dne 24. října 2011 — Daniel Levy, Carine Sebbag v. Belgický stát — SPF Finances

text:
               28.1.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 25/30

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal de première instance de Bruxelles (Belgie) dne 24. října 2011 — Daniel Levy, Carine Sebbag v. Belgický stát — SPF Finances
      (Věc C-540/11)
      (2012/C 25/53)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Tribunal de première instance de Bruxelles

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: Daniel Levy, Carine Sebbag

         Žalovaný: Belgický stát — SPF Finances

         Předběžné otázky

      Postupuje členský stát v souladu s právem Společenství, zejména s článkem 56, ve spojení s článkem 10, čl. 57 odst. [2] a článkem 293 Smlouvy o ES, pokud se ve smlouvě o zamezení dvojího zdanění uzavřené s jiným členským státem zaváže odstranit na základě dělby daňové pravomoci dvojí zdanění dividend, avšak následně změní své vnitrostátní právo tak, že takové dvojí zdanění je znovu umožněno?


title: Věc C-279/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Högsta domstolen (Švédsko) dne 22. května 2013 — C More Entertainment v. Linus Sandberg

text:
               20.7.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 207/33

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Högsta domstolen (Švédsko) dne 22. května 2013 — C More Entertainment v. Linus Sandberg
   (Věc C-279/13)
   2013/C 207/55
   Jednací jazyk: švédština

      Předkládající soud

   Högsta domstolen

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: C More Entertainment AB

      Odpůrce: Linus Sandberg

      Předběžné otázky

               1)

               Zahrnuje pojem „sdělování veřejnosti“ ve smyslu čl. 3 odst. 1 směrnice 2001/29/ES (1) úkon spočívající v poskytnutí na internetových stránkách přístupných všem hypertextového odkazu, na základě jehož aktivace lze mít přístup k dílu vysílanému držitelem autorského práva k tomuto dílu?

               2)

               Má způsob použití hypertextového odkazu vliv na posouzení první otázky?

               3)

               Je třeba zohlednit skutečnost, že přístup k dílu je omezen určitým způsobem?

               4)

               Mohou členské státy přiznat širší autorské právo tím, že stanoví, že sdělování veřejnosti zahrnuje také jiné úkony, než ty, které jsou uvedeny v čl. 3 odst. 1 směrnice?

               5)

               Mohou členské státy přiznat držiteli práv širší výlučné právo tím, že stanoví, že sdělování veřejnosti zahrnuje také jiné úkony, než ty, které jsou uvedeny v čl. 3 odst. 2 směrnice?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/29/ES ze dne 22. května 2001 o harmonizaci určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti (Úř. věst. L 167, s. 10).


title: Věc T-280/10: Žaloba podaná dne 25. června 2010 — Milux v. OHIM (ANEURYSMCONTROL)

text:
               28.8.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 234/46

         Žaloba podaná dne 25. června 2010 — Milux v. OHIM (ANEURYSMCONTROL)
   (Věc T-280/10)
   ()
   2010/C 234/82
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Milux Holding S.A. (Lucemburk, Lucembursko) (zástupce: J. Bojs, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 29. dubna 2010 ve věci R 1432/2009-4;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „ANEURYSMCONTROL“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 10 a 44

      Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí přihlášky ochranné známky Společenství

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení nařízení Rady č. 207/2009 tím, že odvolací senát nesprávně použil zásadu zákazu diskriminace ve vztahu ke skutkovým okolnostem v projednávané věci; podpůrně porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 207/2009 tím, že odvolací senát nesprávně dospěl k závěru, že přihlašovaná ochranná známka nemá dostatečnou inherentní rozlišovací způsobilost.


title: Věc T-450/07: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 12. června 2009 — Harwin International v. OHIM — Cuadrado (Pickwick COLOUR GROUP) ( Ochranná známka Společenství — Řízení o prohlášení neplatnosti — Obrazová ochranná známka Společenství Pickwick COLOUR GROUP — Starší národní ochranné známky PicK OuiC a PICK OUIC Cuadrado, S.A. VALENCIA — Žádost o předložení důkazu o užívání — Článek 56 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 40/94 [nyní čl. 57 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 207/2009] )

text:
               1.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 180/46

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 12. června 2009 — Harwin International v. OHIM — Cuadrado (Pickwick COLOUR GROUP)
   (Věc T-450/07) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Obrazová ochranná známka Společenství Pickwick COLOUR GROUP - Starší národní ochranné známky PicK OuiC a PICK OUIC Cuadrado, S.A. VALENCIA - Žádost o předložení důkazu o užívání - Článek 56 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 40/94 [nyní čl. 57 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 207/2009]“)
   2009/C 180/85
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Harwin International LLC (Albany, New-York, Spojené státy) (zástupce: D. Przedborski, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Cuadrado, SA (Paterna, Španělsko)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 10. září 2007 (věc R 1245/2006-2), týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi Cuadrado, SA a Harwin International LLC.

      Výrok

               1)

               Rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 10. září 2007 (věc R 1245/2006-2) se zrušuje.

               2)

               OHIM ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vzniklé společnosti Harwin International LLC.

      (1)  Úř. věst. C 37, 9.2.2008.


title: Věc T-478/15: Žaloba podaná dne 21. srpna 2015 – Rumunsko v. Komise

text:
               19.10.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 346/33

         Žaloba podaná dne 21. srpna 2015 – Rumunsko v. Komise
   (Věc T-478/15)
   (2015/C 346/39)
   Jednací jazyk: rumunština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Rumunsko (zástupci: R. Radu, A. Buzoianu, E. Gane, zmocněnci)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise přijaté v podobě dopisu č. BUDG/B/3/MV D(2015) 2453089 ze dne 11. června 2015, kterým se Rumunsku nařizuje odvést hrubou částku ve výši 1 079 513,03 eura z titulu vlastních zdrojů;

               —

               uložil žalované náhradu nákladu řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce čtyři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z nedostatku pravomoci Evropské komise k přijetí napadeného rozhodnutí

                           —

                           Unijní právo neobsahuje žádné ustanovení, které by Komisi svěřovalo pravomoc k tomu, aby členskému státu uložila povinnost zaplatit peněžitou částku odpovídající ztrátě vlastních zdrojů Unie, k níž došlo v důsledku prominutí cla, o němž rozhodl jiný členský stát, jenž byl pověřen jeho vyměřením, výběrem a odvodem do unijního rozpočtu z titulu tradičních vlastních zdrojů.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z nedostatečného a nenáležitého odůvodnění napadeného rozhodnutí

                           —

                           Napadené rozhodnutí není dostatečně a náležitě odůvodněno, jak to vyžaduje článek 296 SFEU. Napadené rozhodnutí neobsahuje právní základ k jeho přijetí, který nelze zjistit ani na základě jiných skutečností obsažených v dopise. Krom toho Komise v obsahu napadeného rozhodnutí neuvádí právní argumentaci, na základě níž dospěla k uložení platební povinnosti Rumunsku.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z nesprávného výkonu pravomoci Komise

                           —

                           Shledá-li Tribunál, že uvedený orgán jednal v mezích pravomocí přiznaných Smlouvami, Rumunsko tvrdí, že tento orgán vykonal svou pravomoc nesprávně, čímž porušil zásadu řádné správy a právo rumunského státu na obranu.

                           —

                           Komise porušila povinnosti řádné péče a řádné správy tím, že před přijetím napadeného rozhodnutí pečlivě neposoudila všechny relevantní informace, které měla k dispozici, ani si nevyžádala další potřebné informace. Komise neprokázala přímou příčinnou souvislost mezi skutky vytýkanými Rumunsku a ztrátou vlastních zdrojů Unie. Komise mimoto neodůvodnila částku požadovanou od Rumunska tím, že by vycházela z částky cla odpovídající hodnotě předmětného tranzitu, ale vycházela výlučně z hodnoty, kterou jí sdělila Spolková republika Německo.

                           —

                           Postup Komise nebyl předvídatelný a neumožnil Rumunsku využít právo na svoji obranu.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení zásad právní jistoty a legitimního očekávání

                           —

                           Komise neoznačila ani neupřesnila právní normy, na jejichž základě určila platební povinnost napadeným rozhodnutím, takže jejich použitelnost nemohlo Rumunsko předvídat. Rumunsko nemohlo předtím, než obdrželo dopis Komise, předvídat svoji povinnost uhradit požadovanou částku do unijního rozpočtu, ani o této povinnosti nemohlo vědět. Rumunsko má dále za to, že přijetím napadeného rozhodnutí a uložením Rumunsku platební povinnosti pět let poté, co nastaly relevantní skutkové okolnosti, a navzdory závěrům, k nimž Komise dospěla v rámci dialogu s rumunskými orgány během tohoto období, Komise nerespektovala legitimní očekávání Rumunska ohledně neexistence jeho povinnosti k úhradě celního dluhu souvisejícího s předmětným tranzitem.


title: Věc C-398/10: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 3. ledna 2011 — Evropská komise v. Řecká republika

text:
               19.3.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 89/13

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 3. ledna 2011 — Evropská komise v. Řecká republika
   (Věc C-398/10) (1)

   2011/C 89/30
   Jednací jazyk: řečtina
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 274, 9.10.2010.