title: Věc T-454/20: Žaloba podaná dne 16. července 2020 – Garment Manufacturers Association in Cambodia v. Komise

text:
               31.8.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 287/42

      Žaloba podaná dne 16. července 2020 – Garment Manufacturers Association in Cambodia v. Komise
      (Věc T-454/20)
      (2020/C 287/62)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Garment Manufacturers Association in Cambodia (Phom Penh, Kambodža) (zástupci: C. Ziegler a S. Monti, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) 2020/550 ze dne 12. února 2020, kterým se mění přílohy II a IV nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 978/2012, pokud jde o dočasné odnětí režimů podle čl. 1 odst. 2 nařízení (EU) č. 978/2012 pro některé produkty pocházející z Kambodžského království zčásti, zejména s ohledem na dočasné zrušení preferencí GSP pro všechny celní kódy, které mají vliv na členy GMAC, tj. kódy HS uvedené v tabulce v čl. 1 pododst. 1 a všechny celní kódy HS uvedené v tabulce v čl. 1 odst. 2, s výjimkou kódu HS 1212 93;

                  —

                  uložil Komisi nést vlastní náklady řízení a nahradit náklady řízení vynaložené žalobkyní.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z toho, že napadené nařízení porušuje zásadu proporcionality a požadavek souladu mezi unijními politikami a unijními činnostmi. Komise údajně nedostatečně posoudila přiměřenost částečného dočasného zrušení celních preferencí pro kambodžský oděvní průmysl, obuv a cestovní zboží.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z porušení procesních práv žalobkyně z důvodu, že Komise neposkytla dostatečné odůvodnění podle čl. 296 odst. 2 SFEU, což odpovídá porušení práva na řádnou správu.


title: Věc T-459/20: Žaloba podaná dne 17. července 2020 – SBG v. EUIPO – VF International (GEOGRAPHICAL NORWAY EXPEDITION)

text:
               31.8.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 287/44

      Žaloba podaná dne 17. července 2020 – SBG v. EUIPO – VF International (GEOGRAPHICAL NORWAY EXPEDITION)
      (Věc T-459/20)
      (2020/C 287/65)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Super Brand Licencing (SBG) (Villeurbanne, Francie) (zástupci: T. de Haan a A. Sion, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: VF International Sagl (Stabio, Švýcarsko)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie GEOGRAPHICAL NORWAY EXPEDITION v černé, tmavě šedé, červené a bílé barvě – Ochranná známka Evropské unie č. 9 860 834

         Řízení před EUIPO: Řízení o zrušení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 6. dubna 2020, ve věci R 664/2019-1

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí;

                  —

                  uložil EUIPO a vedlejší účastnici náhradu nákladů řízení, včetně nákladů vynaložených žalobkyní v souvislosti s řízením před prvním odvolacím senátem Úřadu.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 59 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001 vycházející z nesprávného posouzení neexistence dobré víry v době podání přihlášky ochranné známky.


title: Věc T-460/20: Žaloba podaná dne 17. července 2020 – SBG v. EUIPO – VF International (Geographical Norway)

text:
               31.8.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 287/45

      Žaloba podaná dne 17. července 2020 – SBG v. EUIPO – VF International (Geographical Norway)
      (Věc T-460/20)
      (2020/C 287/66)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Super Brand Licencing (SBG) (Villeurbanne, Francie) (zástupci: T. de Haan a A. Sion, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: VF International Sagl (Stabio, Švýcarsko)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie Geographical Norway – Ochranná známka Evropské unie č. 10 015 352

         Řízení před EUIPO: Řízení o zrušení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 6. dubna 2020, ve věci R 662/2019-1

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí;

                  —

                  uložil EUIPO a vedlejší účastnici náhradu nákladů řízení, včetně nákladů vynaložených žalobkyní v souvislosti s řízením před prvním odvolacím senátem Úřadu.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 59 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001 vycházející z nesprávného posouzení neexistence dobré víry v době podání přihlášky ochranné známky.


title: Věc C-304/20 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 10. července 2020 Kerry Luxembourg Sàrl proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 29. dubna 2020 ve věci T-108/19, Kerry Luxembourg v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

text:
               11.1.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 9/4

      Kasační opravný prostředek podaný dne 10. července 2020 Kerry Luxembourg Sàrl proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 29. dubna 2020 ve věci T-108/19, Kerry Luxembourg v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
      (Věc C-304/20 P)
      (2021/C 9/06)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Kerry Luxembourg Sàrl (zástupci: A. von Mühlendahl, H. Hartwig, Rechtsanwälte)

         Další účastník řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
      Soudní dvůr (senát rozhodující o přijatelnosti kasačních opravných prostředků) usnesením ze dne 29. října 2020 rozhodl, že kasační opravný prostředek je nepřijatelný a že společnost Kerry Luxembourg Sàrl ponese vlastní náklady řízení.


title: Věc T-820/19: Rozsudek Tribunálu ze dne 11. listopadu 2020 – Totalizator Sportowy v. EUIPO – Lottoland Holdings (Lottoland) („Ochranná známka Evropské unie – Řízení o prohlášení neplatnosti – Slovní ochranná známka Evropské unie Lottoland – Starší národní obrazové ochranné známky LOTTO a Lotto – Starší národní slovní ochranná známka lotto – Částečné prohlášení neplatnosti – Relativní důvod pro zamítnutí – Neexistence zásahu do dobrého jména – Absence spojitosti mezi dotčenými známkami – Článek 8 odst. 5 a čl. 60 odst. 1 písm. a) nařízení (EU) 2017/1001“)

text:
               11.1.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 9/18

      Rozsudek Tribunálu ze dne 11. listopadu 2020 – Totalizator Sportowy v. EUIPO – Lottoland Holdings (Lottoland)
      (Věc T-820/19) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o prohlášení neplatnosti - Slovní ochranná známka Evropské unie Lottoland - Starší národní obrazové ochranné známky LOTTO a Lotto - Starší národní slovní ochranná známka lotto - Částečné prohlášení neplatnosti - Relativní důvod pro zamítnutí - Neexistence zásahu do dobrého jména - Absence spojitosti mezi dotčenými známkami - Článek 8 odst. 5 a čl. 60 odst. 1 písm. a) nařízení (EU) 2017/1001“)
      (2021/C 9/26)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Totalizator Sportowy sp. z o.o. (Varšava, Polsko) (zástupkyně: B. Matusiewicz-Kulig, advokátka)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: P. Sipos a V. Ruzek, zmocněnci)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Lottoland Holdings Ltd (Ocean Village, Gibraltar) (zástupkyně: A. Gérard, advokátka)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 2. října 2019 (věc R 97/2019-4) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Totalizator Sportowy a Lottoland Holdings.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti Totalizator Sportowy sp. z o.o. se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 45, 10.2.2020.


title: Věc C-382/19 P: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 12. listopadu 2020 – Ralph Pethke v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) („Kasační opravný prostředek – Veřejná služba – Úředník – Vnitřní reorganizace útvarů Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) – Přeřazení – Článek 7 služebního řádu úředníků Evropské unie – Skrytá sankce – Zájem služby – Rovnocennost pracovních míst – Povinnost uvést odůvodnění – Zkreslení skutkového stavu – Psychické obtěžování – Článek 12a služebního řádu úředníků Evropské unie“)

text:
               18.1.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 19/6

      Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 12. listopadu 2020 – Ralph Pethke v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
      (Věc C-382/19 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Úředník - Vnitřní reorganizace útvarů Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) - Přeřazení - Článek 7 služebního řádu úředníků Evropské unie - Skrytá sankce - Zájem služby - Rovnocennost pracovních míst - Povinnost uvést odůvodnění - Zkreslení skutkového stavu - Psychické obtěžování - Článek 12a služebního řádu úředníků Evropské unie“)
      (2021/C 19/07)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Ralph Pethke (zástupce: H. Tettenborn, advokát)

         Další účastník řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: A. Lukošiūtė a B. Wägenbaur, advokáti)

         Výrok

                  1)

                  Kasační opravný prostředek se zamítá.

                  2)

                  Ralph Pethke ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Úřadem Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO).

         (1)  Úř. věst. C 337, 7. 10. 2019.


title: Věc C-427/19: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 12. listopadu 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Sofiyski rajonen sad – Bulharsko) – „Bulstrad Vienna Insurance Group“ АD v. Olympic Insurance Company Ltd („Řízení o předběžné otázce – Směrnice 2009/138/ES – Článek 274 – Právo rozhodné pro likvidační řízení pojišťoven – Odnětí povolení pojišťovny – Ustanovení předběžného likvidátora – Pojem ‚rozhodnutí zahájit likvidační řízení pojišťovny‘ – Neexistence soudního rozhodnutí zahájit likvidační řízení v domovském členském státě – Přerušení soudních řízení proti dotyčné pojišťovně v jiných členských státech než v jejím domovském členském státě“)

text:
               18.1.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 19/7

      Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 12. listopadu 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Sofiyski rajonen sad – Bulharsko) – „Bulstrad Vienna Insurance Group“ АD v. Olympic Insurance Company Ltd
      (Věc C-427/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Směrnice 2009/138/ES - Článek 274 - Právo rozhodné pro likvidační řízení pojišťoven - Odnětí povolení pojišťovny - Ustanovení předběžného likvidátora - Pojem ‚rozhodnutí zahájit likvidační řízení pojišťovny‘ - Neexistence soudního rozhodnutí zahájit likvidační řízení v domovském členském státě - Přerušení soudních řízení proti dotyčné pojišťovně v jiných členských státech než v jejím domovském členském státě“)
      (2021/C 19/08)
      Jednací jazyk: bulharština

         Předkládající soud

      Sofiyski rajonen sad

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně:„Bulstrad Vienna Insurance Group“ АD

         Žalovaná: Olympic Insurance Company Ltd

         Výrok

                  1)

                  Článek 274 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/138/ES ze dne 25. listopadu 2009 o přístupu k pojišťovací a zajišťovací činnosti a jejím výkonu (Solventnost II), ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/58/EU ze dne 11. prosince 2013, musí být vykládán v tom smyslu, že rozhodnutí příslušného orgánu odejmout povolení dotyčné pojišťovny a ustanovit dočasného likvidátora může představovat „rozhodnutí zahájit likvidační řízení pojišťovny“ ve smyslu tohoto článku, pouze pokud právo domovského členského státu této pojišťovny stanoví, buď že tento dočasný likvidátor je oprávněn zpeněžit aktiva uvedené pojišťovny a rozdělit výnos mezi její věřitele, nebo že odejmutí povolení téže pojišťovně vede k automatickému zahájení likvidačního řízení, aniž k tomu musí jiný orgán přijmout formální rozhodnutí.

                  2)

                  Článek 274 směrnice 2009/138, ve znění směrnice 2013/58, musí být vykládán v tom smyslu, že pokud nejsou splněny podmínky vyžadované k tomu, aby rozhodnutí o odnětí povolení pojišťovně a o jmenování dočasného likvidátora pro tuto pojišťovnu představovalo „rozhodnutí zahájit likvidační řízení pojišťovny“ ve smyslu tohoto článku, uvedený článek neobsahuje povinnost soudů jiných členských států uplatnit právo domovského členského státu dotyčné pojišťovny, podle kterého je třeba přerušit všechna řízení zahájená proti takovému podniku.

         (1)  Úř. věst. C 288, 26.8.2019.


title: Věc C-338/20: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sądem Rejonowym dla Łodzi-Śródmieścia w Łodzi (Polsko) dne 22. července 2020 – Prokuratura Rejonowa Łódź-Bałuty v. D. P.

text:
               18.1.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 19/15

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sądem Rejonowym dla Łodzi-Śródmieścia w Łodzi (Polsko) dne 22. července 2020 – Prokuratura Rejonowa Łódź-Bałuty v. D. P.
      (Věc C-338/20)
      (2021/C 19/19)
      Jednací jazyk: polština

         Předkládající soud:

      Sąd Rejonowy dla Łodzi-Śródmieścia w Łodzi

         Účastníci původního řízení

         Obžaloba: Prokuratura Rejonowa Łódź-Bałuty

         Účastník řízení, ve kterém byl uložen trest, jehož výkon je předmětem původního řízení: D. P.

         Předběžná otázka

      Může orgán vykonávajícího státu v případě, kdy je odsouzenému doručeno rozhodnutí o uložení peněžitého trestu, aniž je zajištěn jeho překlad do jazyka, kterému adresát rozumí, odmítnout na základě ustanovení provádějících čl. 20 odst. 3 rámcového rozhodnutí 2005/214/SVV (1) výkon tohoto rozhodnutí vzhledem k porušení práva na spravedlivý proces?

         (1)  Rámcové rozhodnutí Rady 2005/214/SVV ze dne 24. února 2005 o uplatňování zásady vzájemného uznávání peněžitých trestů a pokut (Úř. věst. 2005, L 76 s. 16)


title: Věc C-513/20: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Supremo Tribunal Administrativo (Portugalsko) dne 13. října 2020 – Autoridade Tributária e Aduaneira v. Termas Sulfurosas de Alcafache SA

text:
               18.1.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 19/17

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Supremo Tribunal Administrativo (Portugalsko) dne 13. října 2020 – Autoridade Tributária e Aduaneira v. Termas Sulfurosas de Alcafache SA
      (Věc C-513/20)
      (2021/C 19/22)
      Jednací jazyk: portugalština

         Předkládající soud

      Supremo Tribunal Administrativo

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatel: Autoridade Tributária e Aduaneira

         Odpůrkyně: Termas Sulfurosas de Alcafache SA

         Předběžná otázka

      Mohou platby uskutečněné jako protiplnění za službu založení osobní karty každého návštěvníka obsahující zdravotnickou dokumentaci, která opravňuje k zakoupení procedur v rámci „klasické lázeňské léčby“, spadat pod pojem „úzce související činnosti“ ve smyslu čl. 132 odst. 1 písm. b) směrnice o DPH (1) a být proto považovány za osvobozené od DPH?

         (1)  Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. 2006, L 347, s. 1).


title: Věc C-518/20: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesarbeitsgericht (Německo) dne 16. října 2020 – XP v. Fraport AG Frankfurt Airport Services Worldwide

text:
               18.1.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 19/18

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesarbeitsgericht (Německo) dne 16. října 2020 – XP v. St. Vincenz-Krankenhaus GmbH
      (Věc C-518/20)
      (2021/C 19/24)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Bundesarbeitsgericht

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatel v řízení o opravném prostředku „Revision“: XP

         Odpůrkyně v řízení o opravném prostředku„Revision“: St. Vincenz-Krankenhaus GmbH

         Předběžné otázky

                  1.

                  Brání článek 7 směrnice 2003/88 (1) a čl. 31 odst. 2 Listiny základních práv Evropské unie výkladu takového vnitrostátního ustanovení, jako je § 7 odst. 3 Bundesurlaubsgesetz (spolkový zákon o dovolené), podle kterého dosud nevyčerpaný nárok na placenou dovolenou za kalendářní rok, který náleží pracovníkovi, u něhož v průběhu roku, k němuž se nárok na dovolenou vztahuje, nastane ze zdravotních důvodů úplné snížení pracovní schopnosti, ale který danou dovolenou mohl – přinejmenším zčásti – čerpat v referenčním roce ještě před tím, než došlo ke snížení jeho pracovní schopnosti, zaniká při nepřetržitě trvajícím snížení pracovní schopnosti 15 měsíců po uplynutí referenčního roku i v případě, že zaměstnavatel pracovníkovi prostřednictvím náležité výzvy a poučení fakticky neumožnil jeho nárok na dovolenou uplatnit?

                  2.

                  V případě kladné odpovědi na první otázku: Je za těchto podmínek v případě trvajícího úplného snížení pracovní schopnosti vyloučeno rovněž pozdější propadnutí dovolené?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/88/ES ze dne 4. listopadu 2003 o některých aspektech úpravy pracovní doby (Úř. věst. L 299, 18.11.2003, s. 9).


title: Věc C-536/20: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Litva) dne 22. října 2020 – UAB Tiketa v. M. Š. a VšĮ Baltic Music

text:
               18.1.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 19/20

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Litva) dne 22. října 2020 – UAB Tiketa v. M. Š. a VšĮ Baltic Music
      (Věc C-536/20)
      (2021/C 19/26)
      Jednací jazyk: litevština

         Předkládající soud

      Lietuvos Aukščiausiasis Teismas

         Účastnice původního řízení

         Navrhovatelka: UAB Tiketa

         Další účastníci řízení o kasačním opravném prostředku: M. Š. a VšĮ Baltic Music

         Předběžné otázky

                  1.

                  Musí být pojem „obchodník“ definovaný v čl. 2 odst. 2 směrnice 2011/83 (1) vykládán v tom smyslu, že osoba jednající jako zprostředkovatel nákupu vstupenky spotřebitelem může být považována za obchodníka vázaného povinnostmi stanovenými směrnicí 2011/83, a tudíž za stranu kupní smlouvy nebo smlouvy o poskytnutí služeb, proti níž může spotřebitel podat žalobu nebo uplatnit nárok?

                              1.1.

                              Je pro výklad pojmu „obchodník“ definovaného v čl. 2 odst. 2 směrnice 2011/83 relevantní, zda osoba jednající jako zprostředkovatel nákupu vstupenky spotřebitelem před tím, než začne být spotřebitel vázán smlouvou uzavřenou na dálku, tomuto spotřebiteli jasným a srozumitelným způsobem poskytla veškeré informace týkající se jí zastupovaného obchodníka uvedené v čl. 6 odst. 1 písm. c) a d) směrnice 2011/83?

                              1.2.

                              Musí být zprostředkování považováno za oznámené, pokud osoba zapojená do procesu nákupu vstupenky před tím, než začne být spotřebitel vázán smlouvou uzavřenou na dálku, poskytne jméno a právní formu jí zastupovaného obchodníka, jakož i informaci, že tento obchodník nese plnou odpovědnost za akci a její kvalitu a obsah, a uvede, že sama jedná pouze jako distributor vstupenek a že je oznámeným zástupcem?

                              1.3.

                              Může být pojem „obchodník“ definovaný v čl. 2 odst. 2 směrnice 2011/83 chápán v tom smyslu, že s ohledem na právní vztah dvojí služby (distribuce vstupenek a pořádání akce) mezi stranami mohou být za obchodníka, tedy za stranu spotřebitelské smlouvy, považováni prodejce vstupenek i organizátor akce?

                  2.

                  Musí být povinnost poskytnou spotřebiteli informace a zpřístupnit mu je jasným a srozumitelným jazykem, jak je stanovena v čl. 8 odst. 1 směrnice 2011/83, vykládána a uplatňována tak, že povinnost informovat spotřebitele je považována za řádně splněnou, pokud jsou informace uvedeny v podmínkách zprostředkovatele pro poskytování služeb na internetových stránkách tiketa.lt před tím, než spotřebitel uskuteční platbu, při níž potvrdí, že se seznámil s těmito podmínkami, a zaváže se k jejich dodržování jakožto součástí podmínek transakce uzavírané prostřednictvím tzv. „click-wrap smlouvy“, to znamená aktivním zaškrtnutím určitého políčka v on-line systému a kliknutím na specifický odkaz?

                              2.1.

                              Je pro výklad a uplatňování tohoto požadavku relevantní, že tyto informace nejsou poskytnuty na trvalém nosiči a že na trvalém nosiči nebylo poskytnuto následné potvrzení smlouvy obsahující veškeré nezbytné informace podle čl. 6 odst. 1 směrnice 2011/83, jak to vyžaduje čl. 8 odst. 7 směrnice 2011/83?

                              2.2.

                              Představují podle čl. 6 odst. 5 směrnice 2011/83 tyto informace poskytnuté v podmínkách zprostředkovatele pro poskytování služeb nedílnou součást smlouvy uzavřené na dálku bez ohledu na to, že nejsou poskytnuty na trvalém nosiči nebo že na trvalém nosiči nedojde k následnému potvrzení smlouvy?

         (1)  Úř. věst. 2011, L 304, s. 64


title: Věc C-554/20: Žaloba podaná dne 26. října 2020 – Polská republika v. Evropský parlament a Rada Evropské unie

text:
               18.1.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 19/39

      Žaloba podaná dne 26. října 2020 – Polská republika v. Evropský parlament a Rada Evropské unie
      (Věc C-554/20)
      (2021/C 19/41)
      Jednací jazyk: polština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Polská republika (zástupce: B. Majczyna, zmocněnec)

         Žalovaní: Evropský parlament a Rada Evropské unie

         Návrhová žádání žalobkyně

                  —

                  Zrušit následující ustanovení nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2020/1055 ze dne 15. července 2020, kterým se mění nařízení (ES) č. 1071/2009, (ES) č. 1072/2009 a (EU) č. 1024/2012 za účelem jejich přizpůsobení vývoji v odvětví silniční dopravy:

                              a)

                              článek 1 bod 3 v rozsahu, v němž toto ustanovení mění v čl. 5 odst. 1 nařízení 1071/2009 (1) písmena b) a g),

                              b)

                              článek 2 bod 4 písm. a) v rozsahu, v němž toto ustanovení vkládá do článku 8 nařízení 1072/2009 (2) odstavec 2a,

                              c)

                              článek 2 bod 5 písm. b) v rozsahu, v němž toto ustanovení vkládá do článku 10 nařízení 1072/2009 odstavec 7;

                  —

                  uložit Evropskému parlamentu a Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení.

            Podpůrně, pokud Soudní dvůr shledá, že napadená ustanovení nařízení 2020/1055 nelze oddělit od zbytku tohoto nařízení, aniž by se změnila jeho podstata, Polská republika navrhuje, aby bylo nařízení 2020/1055 zrušeno v celém rozsahu.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Polská republika vznáší proti napadeným ustanovením nařízení 2020/1055 následující žalobní důvody:

                  1)

                  s ohledem na článek 1 bod 3 v rozsahu, v němž toto ustanovení mění v čl. 5 odst. 1 nařízení 1071/2009 písmeno b):

                              a)

                              žalobní důvod vycházející z porušení zásady proporcionality (čl. 5 odst. 4 SEU), čl. 91 odst. 2 SFEU a článku 94 SFEU tím, že požaduje, aby se vozidla každých osm týdnů vrátila do provozovny,

                              b)

                              žalobní důvod vycházející z porušení článku 11 SFEU a článku 37 Listiny základních práv Evropské unie (Listina) tím, že nebere v úvahu požadavky ochrany životního prostředí;

                  2)

                  s ohledem na článek 1 bod 3 v rozsahu, v němž toto ustanovení mění v čl. 5 odst. 1 nařízení 1071/2009 písmeno g):

                              a)

                              žalobní důvod vycházející z porušení zásady proporcionality (čl. 5 odst. 4 SEU) zavedením svévolných požadavků týkajících se počtu vozidel, která by silniční dopravci měli mít k dispozici, a počtu řidičů v provozovně v zemi usazení,

                              b)

                              žalobní důvod vycházející z porušení zásady právní jistoty zavedením nepřesných požadavků na počet vozidel, která by měli mít silniční dopravci k dispozici, a na počet řidičů v provozovně v zemi usazení,

                              c)

                              žalobní důvod vycházející z porušení článku 11 SFEU a článku 37 Listiny tím, že nebere v úvahu požadavky ochrany životního prostředí;

                  3)

                  s ohledem na čl. 2 bod 4 písm. a):

                              a)

                              žalobní důvod vycházející z porušení zásady proporcionality (čl. 5 odst. 4 SEU), čl. 91 odst. 2 SFEU a článku 94 SFEU zavedením povinného přerušení výkonu kabotáže,

                              b)

                              žalobní důvod vycházející z porušení článku 11 SFEU a článku 37 Listiny tím, že nebere v úvahu požadavky ochrany životního prostředí;

                  4)

                  s ohledem na čl. 2 bod 5 písm. b):

                              a)

                              žalobní důvod vycházející z porušení zásady proporcionality (čl. 5 odst. 4 SEU), čl. 91 odst. 2 SFEU a článku 94 SFEU tím, že umožňuje členským státům zavést omezení výkonu kabotáže na počátečních nebo konečných silničních úsecích, které jsou součástí kombinované dopravy mezi členskými státy;

                              b)

                              žalobní důvod vycházející z porušení článku 11 SFEU a článku 37 Listiny tím, že nebere v úvahu požadavky ochrany životního prostředí.
                              Polská republika zejména tvrdí, že napadená ustanovení porušují zásadu proporcionality. Vzhledem k přijetí nevhodných kritérií určujících omezení možnosti vykonávat kabotáž a přepravu mezi zahraničími státy (cross-trade) byla na dopravce uvalena nadměrná zátěž, což bude mít negativní dopad nejen na situaci jednotlivých podnikatelů, trh dopravních služeb, ale také na životní prostředí a fungování dopravní infrastruktury.
                              Negativní dopady uplatňování napadených ustanovení pocítí zejména podnikatelé ze zemí nenacházejících se ve středu Evropské unie. Přijatá řešení zároveň nejsou objektivně odůvodněna s ohledem na situaci řidičů. Neodrážejí ani zvláštní povahu regulovaných služeb.

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1071/2009 ze dne 21. října 2009 , kterým se zavádějí společná pravidla týkající se závazných podmínek pro výkon povolání podnikatele v silniční dopravě a zrušuje směrnice Rady 96/26/ES (Úř. věst. 2009, L 300, s. 51).

         (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1072/2009 ze dne 21. října 2009 o společných pravidlech pro přístup na trh mezinárodní silniční nákladní dopravy (Úř. věst. 2009, L 300, s. 72).


title: Věc C-562/20: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Administratīvā rajona tiesa (Lotyšsko) dne 28. října 2020 – SIA Rodl & Partner v. Valsts ieņēmumu dienests

text:
               18.1.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 19/42

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Administratīvā rajona tiesa (Lotyšsko) dne 28. října 2020 – SIA Rodl & Partner v. Valsts ieņēmumu dienests
      (Věc C-562/20)
      (2021/C 19/43)
      Jednací jazyk: lotyština

         Předkládající soud

      Administratīvā rajona tiesa

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: SIA Rodl & Partner

         Žalovaná: Valsts ieņēmumu dienests

         Předběžné otázky

                  1)

                  Musí být čl. 18 odst. 1 a 3 směrnice 2015/849 (1) ve spojení s přílohou III bodem 3 písm. b) této směrnice vykládán v tom smyslu, že tato ustanovení i) automaticky vyžadují, aby poskytovatel externích služeb účetnictví uplatňoval opatření zesílené hloubkové kontroly klienta proto, že klientem je nevládní organizace a osoba zmocněná a zaměstnaná klientem je státním příslušníkem třetí země s vysokým rizikem korupce, v tomto případě Ruské federace, s povolením k pobytu v Lotyšsku, a ii) automaticky vyžadují, aby byl uvedený klient považován za klienta s vyšším stupněm rizika?

                  2)

                  V případě kladné odpovědi na předchozí otázku, lze mít za to, že uvedený výklad čl. 18 odst. 1 a 3 směrnice 2015/849 je přiměřený a tudíž v souladu s čl. 5 odst. 4 prvním pododstavcem Smlouvy o Evropské unii?

                  3)

                  Musí být článek 18 směrnice 2015/849 ve spojení s přílohou III bodem 3 písm. b) této směrnice vykládán v tom smyslu, že stanoví automatickou povinnost uplatňovat opatření zesílené hloubkové kontroly klienta ve všech případech, kdy má obchodní partner klienta, nikoli však sám klient, jakoukoliv vazbu na třetí zemi s vysokou mírou korupce, v tomto případě na Ruskou federaci?

                  4)

                  Musí být čl. 13 odst. 1 písm. c) a d) směrnice 2015/849 vykládán v tom smyslu, že vyžaduje, aby povinná osoba v rámci uplatňování opatření zesílené hloubkové kontroly klienta získala od klienta kopii smlouvy uzavřené mezi tímto klientem a třetí osobou, a posouzení této smlouvy na místě se tudíž považuje za nedostatečné?

                  5)

                  Musí být čl. 14 odst. 5 směrnice 2015/849 vykládán v tom smyslu, že povinná osoba musí uplatňovat opatření zesílené hloubkové kontroly na stávající komerční klienty i v případě, že nebyly zjištěny významné změny okolností klienta a neuplynula lhůta stanovená příslušným orgánem členských států k přijetí nových monitorovacích opatření, a platí tato povinnost pouze ve vztahu ke klientům, kteří jsou považováni za vysoce rizikové?

                  6)

                  Musí být čl. 60 odst. 1 a 2 směrnice 2015/849 vykládán v tom smyslu, že pokud příslušný orgán zveřejní informace o rozhodnutí o uložení správní sankce nebo opatření za porušení vnitrostátního předpisu přijatého k provedení uvedené směrnice, proti němuž již nelze podat opravný prostředek, je povinen zajistit přesný soulad zveřejněných informací s informacemi uvedenými v rozhodnutí?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2015/849 ze dne 20. května 2015 o předcházení využívání finančního systému k praní peněz nebo financování terorismu, o změně nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 648/2012 a o zrušení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/60/ES a směrnice Komise 2006/70/ES (Úř. věst. 2015, L 141, s. 73).


title: Věc T-641/20: Žaloba podaná dne 20. října 2020 – Leonine Distribution v. Komise

text:
               18.1.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 19/57

      Žaloba podaná dne 20. října 2020 – Leonine Distribution v. Komise
      (Věc T-641/20)
      (2021/C 19/61)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Leonine Distribution GmbH (Mnichov, Německo) (zástupce: J. Kreile, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil prováděcí rozhodnutí Komise C(2020) 5515 final ze dne 10. srpna 2020, kterým se přezkoumává legalita aktu Výkonné agentury pro vzdělávání kulturu a audiovizuální oblast v souladu s nařízením Rady (ES) 58/2003 (1);

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně osm žalobních důvodů:

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z pochybení Komise při výkladu znění dokumentů výzvy.

                              —

                              Ze znění nelze učinit závěr, že rozhodující pro klasifikování žadatele jako Evropské společnosti je státní příslušnost „konečných akcionářů“ a nikoli pouze přímých akcionářů.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že Komise nesprávně neakceptovala KKR European Fund IV LP jako konečného evropského vlastníka LEONINE Distribution.

                              —

                              Žalobkyně tvrdí, že již Výkonná agentura pro vzdělávání kulturu a audiovizuální oblast (EACEA) má za to, že na KKR European Fund IV LP je třeba pohlížet jako na „konečného vlastníka“ žalobkyně.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z toho, že Komise nesprávně založila své rozhodnutí na údajném nedostatku informací o akcionářské struktuře KKR European Fund IV LP.

                              —

                              Pro účely posouzení způsobilosti žalobkyně není důležitá podrobná struktura jednotlivých investorů fondu, ale pouze – zajištěný – většinový podíl evropských akcionářů.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z toho, že Komise dostatečně nezohlednila skutkové okolnosti případu a cíle nařízení EU č. 1295/2013 („nařízení o kreativní Evropě“) (2)

                              —

                              Komise své rozhodnutí založila na nedoloženém tvrzení, že požadované finance budou převedeny do třetích zemí;

                              —

                              Komise ve svém rozhodnutí nezkoumala cíle finančních předpisů.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vycházející z toho, že rozhodnutí Komise odporuje cílům použitelných pokynů o financování.

                              —

                              Neakceptování způsobilosti žalobkyně získat financování je neslučitelné s cíli nařízení o kreativní Evropě.

                  6.

                  Šestý žalobní důvod vycházející z toho, že rozhodnutí Komise odporuje pojmu „Evropské dílo“ v nařízení o kreativní Evropě.

                              —

                              Pojem „evropské dílo“, který je definován ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 2010/13/EU (3) je obecně srozumitelný a není slučitelný s restriktivním pojetím Komise, co se týče způsobilosti získat financování.

                  7.

                  Sedmý žalobní důvod vycházející z toho, že rozhodnutí Komise porušuje zásadu proporcionality.

                              —

                              Poskytnutí financování z programu MEDIA by bylo za podmínky jeho využití v souladu s předpisy o financování stejně účinné a méně omezující řešení.

                  8.

                  Osmý žalobní důvod vycházející z toho, že Komise neoprávněně nezohlednila další informace, které žalobkyně zaslala v dopise ze dne 15. července 2020.

                              —

                              Komise měla zohlednit vyjádření žalobkyně, jelikož nebylo předloženo pozdě a nebylo tak vyloučeno.

         (1)  Nařízení Rady (ES) č. 58/2003 ze dne 19. prosince 2002, kterým se stanoví statut výkonných agentur pověřených některými úkoly správy programů Společenství (Úř. věst. L 11, 16.1.2003, s. 1).

         (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1295/2013 ze dne 11. prosince 2013 , kterým se zavádí program Kreativní Evropa (2014–2020) a zrušují rozhodnutí č. 1718/2006/ES, č. 1855/2006/ES a č. 1041/2009/ES (Úř. věst. L 347, 20.12.2013, s. 221).

         (3)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2010/13/EU ze dne 10. března 2010 o koordinaci některých právních a správních předpisů členských států upravujících poskytování audiovizuálních mediálních služeb (směrnice o audiovizuálních mediálních službách) (Úř. věst. L 95, 15.4.2010, s. 1).


title: Věc T-675/20: Žaloba podaná dne 12. listopadu 2020 – Leonardo SpA v. Frontex

text:
               18.1.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 19/62

      Žaloba podaná dne 12. listopadu 2020 – Leonardo SpA v. Frontex
      (Věc T-675/20)
      (2021/C 19/67)
      Jednací jazyk: italština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Leonardo SpA (Řím, Itálie) (zástupci: M. Esposito, F. Caccioppoli a G. Calamo, advokáti)

         Žalovaná: Evropská agentura pro pohraniční a pobřežní stráž (Frontex)

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál ve věci samé po přezkoumání dokumentů, kterých se týká žádost o přístup, a po nařízení jejich zpřístupnění nebo předložení, zrušil napadené rozhodnutí, a v důsledku toho nařídil agentuře FRONTEX, aby jí bez dalšího prodlení poskytla přístup k dokumentům, kterých se žádost o přístup týká, a uložil agentuře Frontex náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Tato žaloba směřuje proti zamítnutí žádosti o přístup k dokumentům týkajících se zadávacího řízení FRONTEX/OP/888/2019/JL/CG, jež je předmětem řízení probíhajícího před Tribunálem Evropské unie ve věci T-849/19 (včetně rozhodnutí o zadání zakázky, zápisů ze zadávacího řízení, dokumentace předložené úspěšným uchazečem a všech ostatních dokumentů založených do spisu z daného řízení).
      Na podporu žaloby se žalobkyně dovolává porušení čl. 4 odst. 1 písm. b), odst. 2 první odrážky a odst. 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. 2001, L 145, s. 43), směrnic Evropského parlamentu a Rady 2014/23/EU ze dne 26. února 2014 o udělování koncesí (Úř. věst. 2014, L 94, s. 1) a Evropského parlamentu a Rady 2014/24/EU ze dne 26. února 2014 o zadávání veřejných zakázek a o zrušení směrnice 2004/18/ES (Úř. věst. 2014, L 94, s. 65), a zejména článků 28 a 21, článku 161 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) 2018/1046 ze dne 18. července 2018, kterým se stanoví finanční pravidla pro souhrnný rozpočet Unie, mění nařízení (EU) č. 1296/2013, (EU) č. 1301/2013, (EU) č. 1303/2013, (EU) č. 1304/2013, (EU) č. 1309/2013, (EU) č. 1316/2013, (EU) č. 223/2014 a (EU) č. 283/2014 a rozhodnutí č. 541/2014/EU a zrušuje nařízení (EU, Euratom) č. 966/2012 (Úř. věst. 2018, L 193, s. 1), rozhodnutí správní rady agentury Frontex č. 19 ze dne 23. července 2019 a článku 89 nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) 2019/715 ze dne 18. prosince 2018 o rámcovém finančním nařízení pro subjekty zřízené podle SFEU a Smlouvy o Euratomu a uvedené v článku 70 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) 2018/1046 (Úř. věst. 2019, L 122, s. 1).
      Podpůrně žalobkyně agentuře FRONTEX vytýká, že jí neposkytla ani částečný přístup k dokumentům.


title: Věc T-687/20: Žaloba podaná dne 16. listopadu 2020 – Jinan Meide Casting a další v. Komise

text:
               18.1.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 19/68

      Žaloba podaná dne 16. listopadu 2020 – Jinan Meide Casting a další v. Komise
      (Věc T-687/20)
      (2021/C 19/74)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Jinan Meide Casting Co. Ltd (Ťi-nan, Čína) a 10 dalších žalobců (zástupci: R. Antonini, E. Monard a B. Maniatis, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil prováděcí nařízení Komise (EU) 2020/1210, kterým se opětovně ukládá antidumpingové clo na dovoz příslušenství (fitinek) pro trouby nebo trubky z kujné (tvárné) litiny a z litiny s kuličkovým grafitem se závitem pocházejícího z Čínské lidové republiky a vyráběného společností Jinan Meide Castings Co., Ltd v návaznosti na rozsudek Tribunálu ve věci T-650/17 (1); a

                  —

                  uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládají žalobkyně sedm žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z porušení čl. 10 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 1225/2009] ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (2) (dále jen „základní nařízení) a obecné zásady zákazy zpětné účinnosti. Žalobkyně tvrdí, že podle čl. 10 odst. 1 základního nařízení a vzhledem k tomu, že napadené nařízení vstoupilo v platnost dne 22. srpna 2020, mohla být cla uplatněna pouze na výrobky, které byly propuštěny do volného oběhu od 22. srpna 2020. Ustanovení v tomto napadeném nařízení, která stanoví uložení a výběr cel od 15. května 2013, tedy údajně porušují čl. 10 odst. 1 základního nařízení a obecnou zásadu zákazu zpětné účinnosti.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z porušení obecné zásady zákazu zpětné účinnosti unijních aktů a obecné zásady právní jistoty.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že Komise přijetím napadeného rozhodnutí porušila článek 266 SFEU, jelikož nepřijala opatření nezbytná k tomu, aby vyhověla rozsudku Tribunálu ve věci T-650/17. Zejména tím, že znovu uložila cla od 15. května 2013, napadené nařízení údajně nezohlednilo skutečnost, že tento rozsudek zrušil nařízení (EU) 2017/1146 (3) v plném rozsahu, pokud jde o Jinan Meide Casting Co. Ltd (dále jen „JMCC“), což vedlo k tomu, že cla uložená společnosti JMCC byla se zpětnou účinností vymazána z unijního právního řádu.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že Komise uložením cel se zpětnou účinností namísto přijetí méně omezujících opatření uložení cla pouze v budoucnosti, překročila meze toho, co je nezbytné pro výkon rozsudku Tribunálu ve věci T-650/17 a porušila zásadu proporcionality a čl. 5 odst. 1 a 4 SEU.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že napadené rozhodnutí porušilo právo na účinný právní prostředek, které představuje obecnou zásadu unijního práva zakotvenou v článku 47 Listiny základních práv Evropské unie. Podle žalobkyň bylo nejúčinnějším prostředek na nápravu protiprávního uložení cla za jejich dovoz zrušení a vrácení cla, které bylo neoprávněně zaplaceno, v plné výši.

                  6.

                  Šestý žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že Komise na základě napadeného nařízení ukládá clo za období, za které je takové clo promlčeno podle článku 103 celního kodexu Unie (4), který stanoví promlčecí dobu tří let ode dne dovozu za účelem výběru tohoto cla.

                  7.

                  Sedmý žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že celní evidence výrobků společnosti JMCC neoprávnilo Komisi uložit cla se zpětnou účinností v této věci. Podle žalobkyň Komise neměla rovněž pravomoc uložit povinnost evidence a povinnost evidovat dovozy výrobků společnosti JMCC byla uložena v rozporu s čl. 14 odst. 5 základního nařízení.

         (1)  Úř. věst. 2020 L 274, s. 20.

         (2)  Úř. věst. 2009 L 343, s. 51.

         (3)  Prováděcí nařízení Komise (EU) 2017/1146 ze dne 28. června 2017, kterým se opětovně ukládá antidumpingové clo na dovoz příslušenství (fitinek) pro trouby nebo trubky z kujné (tvárné) litiny se závitem pocházejícího z Čínské lidové republiky a vyráběného společností Jinan Meide Castings Co., Ltd (Úř. věst. L 166, 29.6.2017, s. 23).

         (4)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 952/2013 ze dne 9. října 2013 , kterým se stanoví celní kodex Unie (Úř. věst. L 269, 10.10.2013, s. 1).


title: Věc C-428/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank Amsterdam (Nizozemsko) dne 14. července 2021 – Evropský zatýkací rozkaz vydaný proti HM, další účastník řízení: Openbaar Ministerie

text:
               13.9.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 368/12

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank Amsterdam (Nizozemsko) dne 14. července 2021 – Evropský zatýkací rozkaz vydaný proti HM, další účastník řízení: Openbaar Ministerie
      (Věc C-428/21)
      (2021/C 368/12)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      Rechtbank Amsterdam

         Účastníci původního řízení

         Evropský zatýkací rozkaz vydaný proti: HM

         Další účastník řízení: Openbaar Ministerie

         Předběžné otázky

                  1)

                  Musí být čl. 27 odst. 3 písm. g) a odst. 4 rámcového rozhodnutí 2002/584/SVV (1) ve světle práva na účinnou soudní ochranu vykládán v tom smyslu, že:

                              —

                              předávaná osoba musí mít možnost využít svého práva být vyslechnuta, pokud jde o žádost o souhlas s rozšířením trestných činů, ve vystavujícím členském státě, když ji justiční orgán tohoto členského státu vyslýchá ohledně případného zřeknutí se nároku na zásadu speciality v souladu s čl. 27 odst. 3 písm. f) rámcového rozhodnutí; nebo že

                              —

                              tato osoba musí mít možnost využít svého práva být vyslechnuta v členském státě, který předtím provedl předání, u vykonávajícího justičního orgánu v rámci řízení o udělení souhlasu s rozšířením trestných činů?

                  2)

                  Pokud musí mít předávaná osoba možnost využít svého práva být vyslechnuta, pokud jde o žádost o souhlas s rozšířením trestných činů podle čl. 27 odst. 4 rámcového rozhodnutí 2002/584/SVV, v členském státě, který předtím provedl předání, jakým způsobem jí to musí tento členský stát umožnit?

         (1)  Rámcové rozhodnutí Rady ze dne 13. června 2002 o evropském zatýkacím rozkazu a postupech předávání mezi členskými státy (Úř. věst. L 190, 18.7.2002, s. 1; Zvl. vyd. 19/06, s. 34).


title: Věc C-527/20: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 17. června 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Köln – Německo) – PJ v. Deutsche Lufthansa AG

text:
               13.9.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 368/15

      Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 17. června 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Köln – Německo) – PJ v. Deutsche Lufthansa AG
      (Věc C-527/20) (1)

      (2021/C 368/17)
      Jednací jazyk: němčina
      Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 28, 25.1.2021.


title: Věc T-197/20: Rozsudek Tribunálu ze dne 14. července 2021 – JT v. EUIPO – Carrasco Pirard (QUILAPAYÚN) („Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie QUILAPAYÚN – Relativní důvod pro zamítnutí zápisu – Neexistence obecně známé ochranné známky ve smyslu článku 6a Pařížské úmluvy – Článek 8 odst. 2 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní článek 8 odst. 2 písm. c) nařízení (EU) 2017/1001]“)

text:
               13.9.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 368/21

      Rozsudek Tribunálu ze dne 14. července 2021 – JT v. EUIPO – Carrasco Pirard (QUILAPAYÚN)
      (Věc T-197/20) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie QUILAPAYÚN - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Neexistence obecně známé ochranné známky ve smyslu článku 6a Pařížské úmluvy - Článek 8 odst. 2 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní článek 8 odst. 2 písm. c) nařízení (EU) 2017/1001]“)
      (2021/C 368/34)
      Jednací jazyk: španělština

         Účastníci řízení

         Žalobce: JT (zástupkyně: A. Mena Valenzuela, advokátka)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: R. Raponi a D. Hanf, zmocněnci)

         Další účastníci řízení před odvolacím senátem EUIPO: Eduardo Carrasco Pirard (Santiago, Chile) a dalších 7 účastníků řízení před odvolacím senátem EUIPO, jejichž jména jsou uvedena v příloze tohoto rozsudku

         Předmět

      Žaloba proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 10. února 2020 (věc R 1518/2019-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi JT na straně jedné a E. Carrasco Pirardem a dalšími účastníky řízení před odvolacím senátem EUIPO, jejichž jména jsou uvedena v příloze, na straně druhé.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  JT se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 320, 28.9.2020.


title: Věc T-362/21: Žaloba podaná dne 25. června 2021 – Telly v. Komise

text:
               13.9.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 368/22

      Žaloba podaná dne 25. června 2021 – Telly v. Komise
      (Věc T-362/21)
      (2021/C 368/37)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Telly s. r. o. (Praha, Česká republika) (zástupce: R. Kubáč, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Evropské komise ze dne 15. března 2021 o státní podpoře SA.55805 (2020/FC) – Česká republika – Prodloužení platnosti kmitočtových licencí provozovatelů sítí DTT;

                  —

                  uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející ze zjevně nesprávného posouzení.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že rozhodnutí Komise není řádně odůvodněno.


title: Věc T-368/21: Žaloba podaná dne 1. července 2021 – Di Taranto v. Úřad evropského veřejného žalobce

text:
               13.9.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 368/24

      Žaloba podaná dne 1. července 2021 – Di Taranto v. Úřad evropského veřejného žalobce
      (Věc T-368/21)
      (2021/C 368/40)
      Jednací jazyk: italština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Alessandro Di Taranto (Řím, Itálie) (zástupce: G. Pellegrino, advokát)

         Žalovaný: Úřad evropského veřejného žalobce (EPPO)

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil „Decision of the College of the European Public Prosecutor’s Office of 3 may 2021 on the appointment of fifteen european delegated prosecutors of the EPPO in the Italian Republic“ (rozhodnutí kolegia Úřadu evropského veřejného žalobce ze dne 3. května 2021 o jmenování patnácti evropských pověřených žalobců EPPO v Italské republice), kterým byli jmenováni evropští pověření žalobci ze strany Itálie;

                  —

                  uložil žalovanému náhradu nákladů, které žalobce vynaložil v tomto řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce žalobní důvod vycházející z protiprávnosti, která vyplývá z předcházejícího a závazného rozhodnutí ze dne 28. dubna 2021 přijatého Consiglio Superiore della Magistratura (Nejvyšší soudní rada), která je v Itálii orgánem příslušným ke jmenování evropských pověřených žalobců.
      Preventivně žalobce napadá rozhodnutí kolegia EPPO o jmenování evropských pověřených žalobců, které je podle jeho tvrzení stiženo protiprávností v důsledku rozhodnutí ze dne 28. dubna 2021, kterým Consiglio Superiore della Magistratura přijala konečné rozhodnutí, pokud jde o tři evropské žalobce, kteří mají být jmenováni na místa v Římě, a ve kterém se A. Di Taranto umístil v pořadí za ostatními kandidáty.


title: Věc T-403/21: Žaloba podaná dne 7. července 2021 – Norddeutsche Landesbank – Girozentrale v. SRB

text:
               13.9.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 368/26

      Žaloba podaná dne 7. července 2021 – Norddeutsche Landesbank – Girozentrale v. SRB
      (Věc T-403/21)
      (2021/C 368/43)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Norddeutsche Landesbank – Girozentrale (Hannover, Německo) (zástupci: D. Flore a J. Seitz, advokáti)

         Žalovaný: Jednotný výbor pro řešení krizí (SRB)

         Návrhová žádání

      Žalobkyně jakožto právní nástupkyně společnosti Deutsche Hypothekenbank (Actien-Gesellschaft) navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí žalovaného ze dne 14. dubna 2021 (SRB/ES/2021/22), včetně příslušných příloh, zejména přílohy I o „Výsledcích výpočtu příspěvků pro všechny instituce, které podléhají výpočtu příspěvků předem pro rok 2021, vykázaných v harmonizovaných přílohách odděleně (pro každou instituci)“, v rozsahu, v němž jsou relevantní pro žalobkyni;

                  —

                  uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Žaloba se opírá o následující důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod: porušení práva být vyslechnut

                              —

                              Žalovaný opomenul vyslechnout Deutsche Hypothekenbank před schválením napadeného rozhodnutí, a porušil tak čl. 41 odst. 1 a odst. 2 písm. a) Listiny základních práv Evropské unie (dále jen „Listina“).

                  2.

                  Druhý žalobní důvod: porušení procesních pravidel

                              —

                              Napadené rozhodnutí je neplatné, jelikož bylo přijato v rozporu s obecnými procesními požadavky plynoucími z článku 41 Listiny, článku 298 SFEU, obecných právních zásad a jednacího řádu žalovaného.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod: nedostatečné odůvodnění napadeného rozhodnutí

                              —

                              Napadené rozhodnutí neobsahuje v rozporu s článkem 296 SFEU dostatečné odůvodnění; odůvodnění zejména nemá spojitost s konkrétním případem a nejsou v něm uvedeny úvahy zásadní v rámci přiměřenosti a posuzovací pravomoci.

                              —

                              Určení výše ročního příspěvku je mimoto nepochopitelné, zejména vzhledem k použití nejednotných pojmů a chybějícímu popisu důležitých mezikroků.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod: porušení základního práva na účinnou soudní ochranu vzhledem k nepřezkoumatelnosti napadeného rozhodnutí

                              —

                              Nedostatečné odůvodnění napadeného rozhodnutí žalobkyni citelně ztěžuje jeho soudní přezkum.

                              —

                              Žalovaný porušuje zejména zásadu kontradiktornosti řízení, podle níž musí mít strany možnost se kontradiktorně zabývat skutkovými a právními okolnostmi rozhodujícími pro výsledek řízení.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod: použití ukazatele IPS (Institutional Protection Scheme) porušuje právo vyšší právní síly

                              —

                              V rámci použití ukazatele IPS nebylo přihlédnuto k významu účasti společnosti Deutsche Hypothekenbank v institucionálním systému ochrany skupiny spořitelen.

                              —

                              Podle čl. 6 odst. 5 druhé věty nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2015/63 (1) měl žalovaný zohlednit nižší pravděpodobnost zavedení režimu řešení krize v dotčené instituci, a tedy využití mechanismu jednotného fondu pro řešení krizí, a měl respektovat zásadu proporcionality.

                  6.

                  Šestý žalobní důvod: zohlednění celkové derivátové expozice v rámci rizikového ukazatele „obchodní činnosti, podrozvahové expozice, deriváty, složitost a způsobilost k řešení krize“ je zásahem do nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2015/63 vykládaného ve světle práva vyšší právní síly

                              —

                              Žalovaný měl dále v souladu se zásadou orientace na rizikový profil při zohlednění celkové derivátové expozice v rámci čl. 6 odst. 5 první věty písm. a), čl. 6 odst. 6 a čl. 7 odst. 4 první věty písm. a) nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2015/63 zohlednit to, že v případě společnosti Deutsche Hypothekenbank musí být veškeré deriváty zařazeny mezi aktiva neurčená k obchodování, neboť slouží pouze jako zajištění, a Deutsche Hypothekenbank vykazuje nízkou složitost a vysokou způsobilost k řešení krize.

                  7.

                  Sedmý žalobní důvod: nezohlednění MREL (Minimum Requirements for own funds and Eligible Liabilities) v rámci souboru ukazatelů rizik „riziková expozice“ je v rozporu s nařízením v přenesené pravomoci (EU) 2015/63

                              —

                              Žalovaný měl v souladu s čl. 6 odst. 1 písm. a) a odst. 2 písm. a) nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2015/63 zohlednit nadprůměrně vysokou kvótu MREL žalobkyně ve výši 67,6 %, která značně převýšila minimální kvótu ve výši 8 % stanovenou Jednotným výborem pro řešení krizí.

                  8.

                  Osmý žalobní důvod: použití multiplikátoru pro úpravu příspěvku v závislosti na rizikovém profilu porušuje nařízení v přenesené pravomoci 2015/36 (EU), jež musí být vykládáno ve světle předpisů vyšší právní síly

                              —

                              Žalovaný měl při stanovení multiplikátoru pro úpravu příspěvku v závislosti na rizikovém profilu zohlednit nízkou pravděpodobnost selhání a nadprůměrně vysokou kvótu MREL žalobkyně v souladu se zásadou orientace na rizikový profil a se základním právem na svobodu podnikání podle článku 16 Listiny.

                  9.

                  Devátý žalobní důvod (uplatněný podpůrně): čl. 7 odst. 4 druhá věta nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2015/63 porušuje právo vyšší právní síly

                              —

                              Stanovením vah pro ukazatel IPS porušuje čl. 7 odst. 4 druhá věta nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2015/63 obecnou zásadu rovnosti podle článku 20 Listiny, jakož i zásadu proporcionality, jelikož s institucemi podléhajícími témuž zajištění, a které tedy mají tutéž pravděpodobnost selhání, může být zacházeno odlišně.

                  10.

                  Desátý žalobní důvod: porušení práva vyšší právní síly definicí „mezibankovních vkladů“ podle přílohy I kroku 1 nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2015/63

                              —

                              Definice „mezibankovních vkladů“ stanovená v příloze I kroku 1 nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2015/63 je protiprávní, jelikož se zohlednění rizikově neutrálních cenných papírů, jako jsou například hypoteční zástavní listy na jméno, nesmí vzhledem k existujícímu krytí promítnout do výpočtu rizikového ukazatele „mezibankovní úvěry a vklady“.

                  11.

                  Jedenáctý žalobní důvod: rozdělení do tříd podle přílohy I kroku 2 nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2015/63 je v rozporu s předpisy vyšší právní síly

                              —

                              Klasifikace stanovená v příloze I kroku 2 nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2015/63 je protiprávní, jelikož omezený počet tříd a stejný počet institucí v každé třídě neumožňuje diferencovaně zohlednit rizikový profil příslušné instituce, jak je tomu v případě Deutsche Hypothekenbank.

         (1)  Nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) 2015/63 ze dne 21. října 2014, kterým se doplňuje směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/59/EU, pokud jde o příspěvky předem do mechanismů financování k řešení krizí (Úř. věst. 2015, L 11, s. 44).


title: Věc T-445/21: Žaloba podaná dne 27. července 2021 – Copal Tree Brands v. EUIPO – Sumol + Compal Marcas (COPALLI)

text:
               13.9.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 368/31

      Žaloba podaná dne 27. července 2021 – Copal Tree Brands v. EUIPO – Sumol + Compal Marcas (COPALLI)
      (Věc T-445/21)
      (2021/C 368/47)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Copal Tree Brands, Inc. (Oakland, Kalifornie, Spojené státy americké) (zástupkyně: B. Niemann Fadani, advokátka)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Sumol + Compal Marcas SA (Carnaxide, Portugalsko)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie COPALLI – Přihláška č. 17 955 499

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 25. května 2021 ve věci R 1581/2020-2

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí druhého odvolacího senátu ze dne 25. května 2021 ve věci R 1581/2020-2;

                  —

                  zrušil rozhodnutí námitkového oddělení ze dne 29. května 2020 v námitkovém řízení č. B3075279;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení a nesprávné použití čl. 8 odst. 5 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc C-312/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de lo Mercantil n° 3 de Valencia (Španělsko) dne 19. května 2021 – Tráficos Manuel Ferrer S.L. a další v. Daimler AG

text:
               20.9.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 382/9

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de lo Mercantil no 3 de Valencia (Španělsko) dne 19. května 2021 – Tráficos Manuel Ferrer S.L. a další v. Daimler AG
      (Věc C-312/21)
      (2021/C 382/12)
      Jednací jazyk: španělština

         Předkládající soud

      Juzgado de lo Mercantil no 3 de Valencia

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: Tráficos Manuel Ferrer S.L., Ignacio

         Žalovaná: Daimler AG

         Předběžné otázky

                  1)

                  Je s právem na plné odškodnění poškozeného v případě protisoutěžního jednání podle článku 101 SFEU a judikatury, která toto ustanovení vykládá, slučitelná právní úprava stanovená v čl. 394 odst. 2 LEC, která umožňuje, aby tento poškozený nesl část nákladů řízení v závislosti na výši částek neoprávněně zaplacených jako zvýšení ceny a které mu budou vráceny na základě částečného vyhovění jeho nároku na odškodnění, přičemž předpokladem vydání takového rozhodnutí je existence protisoutěžního jednání a příčinné souvislosti mezi tímto protisoutěžním jednáním a vznikem škody, která bude s jistotou uznána, vyčíslena a přiznána jako výsledek řízení?

                  2)

                  Umožňuje pravomoc vnitrostátního soudu stanovit odhadem výši škody vyčíslit tuto škodu podpůrně a samostatně pomocí konstatování situace informační asymetrie nebo neřešitelných obtíží s vyčíslením, které nesmí bránit právu na plné odškodnění poškozeného protisoutěžním jednáním podle článku 101 SFEU ve spojení s článkem 47 Listiny, a to i v případě, že poškozený protisoutěžním jednáním spočívajícím v kartelové dohodě vyvolávající zvýšení ceny měl v průběhu řízení přístup k údajům, na nichž samotný žalovaný zakládá svoji odbornou studii s cílem vyloučit existenci nahraditelné škody?

                  3)

                  Umožňuje pravomoc vnitrostátního soudu stanovit odhadem výši škody vyčíslit tuto škodu podpůrně a samostatně pomocí konstatování situace informační asymetrie nebo neřešitelných obtíží s vyčíslením, které nesmí bránit právu na plné odškodnění poškozeného protisoutěžním jednáním podle článku 101 SFEU a při jeho spojení s článkem 47 Listiny, a to i v případě, že poškozený protisoutěžním jednáním spočívajícím v kartelové dohodě vyvolávající zvýšení ceny uplatňuje svůj nárok na odškodnění vůči jednomu z adresátů správního rozhodnutí, jenž je nerozdílně odpovědný za tuto škodu, ale neuváděl na trh výrobek nebo službu pořízené dotyčným poškozeným?


title: Věc C-441/21 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 16. července 2021 společností Ryanair DAC proti rozsudku Tribunálu (desátého rozšířeného senátu) vyhlášenému dne 19. května 2021 ve věci T-628/20, Ryanair v. Komise (Španělsko; COVID-19)

text:
               20.9.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 382/18

      Kasační opravný prostředek podaný dne 16. července 2021 společností Ryanair DAC proti rozsudku Tribunálu (desátého rozšířeného senátu) vyhlášenému dne 19. května 2021 ve věci T-628/20, Ryanair v. Komise (Španělsko; COVID-19)
      (Věc C-441/21 P)
      (2021/C 382/24)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Ryanair DAC (zástupci: V. Blanc, E. Vahida a F.-C. Laprévote, avocats, S. Rating, abogado, a I. G. Metaxas-Maranghidis, dikigoros)

         Další účastníci řízení: Evropská komise, Španělské království, Francouzská republika

         Návrhová žádání

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka) navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušil napadený rozsudek;

                  —

                  na základě článků 263 SFEU a 264 SFEU určil, že rozhodnutí Komise C(2020) 5414 final ze dne 31. července 2020 o státní podpoře SA.57659 (2020/N) – Španělsko – COVID-19 – Rekapitalizační fond je neplatné, a

                  —

                  rozhodl, že Komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností Ryanair a že vedlejší účastníci prvostupňového řízení a případní vedlejší účastníci tohoto řízení o kasačním opravném prostředku ponesou vlastní náklady řízení.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Na podporu kasačního opravného prostředku předkládá navrhovatelka šest důvodů.
      První důvod kasačního opravného prostředku vychází z nesprávného právního posouzení, kterého se měl Tribunál dopustit odmítnutím tvrzení navrhovatelky, že došlo k bezdůvodnému porušení zásady nediskriminace.
      Druhý důvod kasačního opravného prostředku vychází z nesprávného právního posouzení a zjevného zkreslení skutečností, kterých se měl Tribunál dopustit v souvislosti s tvrzením navrhovatelky o narušení svobody usazování a volného pohybu služeb.
      Třetí důvod kasačního opravného prostředku vychází z nesprávného právního posouzení a zjevného zkreslení skutečností, kterých se měl Tribunál dopustit zamítnutím žalobního důvodu navrhovatelky týkajícího se nesprávně provedeného poměření účinků.
      Čtvrtý důvod kasačního opravného prostředku vychází z nesprávného právního posouzení a zjevně nesprávného posouzení, kterých se měl Tribunál dopustit kvalifikováním podpory jako režimu podpor.
      Pátý důvod kasačního opravného prostředku vychází z nesprávného právního posouzení a zjevného zkreslení skutečností, kterých se měl Tribunál dopustit v souvislosti s tím, že Komise nezahájila formální vyšetřovací řízení.
      Šestý důvod kasačního opravného prostředku vychází z nesprávného právního posouzení a zjevného zkreslení skutečností, kterých se měl Tribunál dopustit v souvislosti s tím, že Komise neuvedla odůvodnění.


title: Věc C-629/20: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 17. června 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Köln – Německo) – Deutsche Lufthansa AG v. LE

text:
               20.9.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 382/23

      Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 17. června 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Köln – Německo) – Deutsche Lufthansa AG v. LE
      (Věc C-629/20) (1)

      (2021/C 382/30)
      Jednací jazyk: němčina
      Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 72, 1.3.2021.


title: Věc C-106/21: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 18. června 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Köln – Německo) – Deutsche Lufthansa AG v. BC

text:
               20.9.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 382/24

      Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 18. června 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Köln – Německo) – Deutsche Lufthansa AG v. BC
      (Věc C-106/21) (1)

      (2021/C 382/33)
      Jednací jazyk: němčina
      Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 182, 10.5.2021.


title: Věc T-449/21: Žaloba podaná dne 30. července 2021 – Natixis v. Komise

text:
               20.9.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 382/27

      Žaloba podaná dne 30. července 2021 – Natixis v. Komise
      (Věc T-449/21)
      (2021/C 382/39)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Natixis (Paříž, Francie) (zástupci: J. Stratford, Barrister at law a J. J. Lemonnier, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  prohlásil, že rozhodnutí Komise C(2021) 3489 final ze dne 20. května 2021 týkající se řízení podle článku 101 SFEU a článku 53 dohody o EHP ve věci AT.40324: Evropské státní dluhopisy (dále jen „napadené rozhodnutí“) je v plném rozsahu neplatné, pokud jde o žalobkyni a

                  —

                  uložil Komisi povinnost nahradit náklady řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z toho, že Komise neměla právní zájem na přijetí napadeného rozhodnutí ve smyslu čl. 7 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 1/2003 (1).

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z porušení: a) práva žalobkyně na obhajobu; b) čl. 27 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 1/2003 nebo c) čl. 10 odst. 1 a čl. 11 odst. 2 nařízení Komise (ES) č. 773/2004 (2).

                              —

                              Žalobkyně tvrdí, že Komise v napadeném rozhodnutí odůvodnila svůj právní zájem na určení porušení právních předpisů právním a odrazujícím účinkem, přestože se nejednalo o výtku oznámenou žalobkyni, ke které by měla možnost se užitečně vyjádřit.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z toho, že napadené rozhodnutí bylo nedostatečně nebo nepřiměřeně odůvodněno. Žalobkyně tvrdí, že:

                              —

                              Pokud by Komise měla právní zájem (což žalobkyně zpochybňuje) na určení, že porušila právní předpisy, Komise dostatečně neodůvodnila uplatnění své posuzovací pravomoci k tomuto zjištění.

                              —

                              Komise tím, že uplatnila svou posuzovací pravomoc, porušila zásadu proporcionality, neboť napadené rozhodnutí nebylo nezbytné k dosažení cíle účinného uplatňování práva hospodářské soutěže a nevýhody, které pro žalobkyni vyplývají z tohoto zjištění, jsou nepřiměřené tomuto cíli.

                        Pokud bude přijat některý nebo všechny výše uvedený žalobní důvody, žalobkyně tvrdí, že napadené rozhodnutí musí být zrušeno v plném rozsahu. Pro případ potřeby však žalobkyně předkládá další žalobní důvod.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z protiprávnosti článku 3 napadeného rozhodnutí, neboť Komise:

                              —

                              Překročila své pravomoci tím, že nařídila ukončení porušování právních předpisů a zakázala pokračování v něm, přestože porušování bylo ukončeno;

                              —

                              V rozporu se zásadou presumpce neviny přenesla důkazní břemeno v rozsahu, v němž uplatnila své pravomoci, neboť si nemohla být jistá, že porušování skončilo;

                              —

                              Dopustila se nesprávného posouzení, jelikož se domnívala, že porušování právních předpisů, pokud jde o žalobkyni nebo v plném rozsahu, nebylo ukončeno;

                              —

                              Jednala nepřiměřeně, neboť nebylo nutné ani vhodné, aby Komise vykonala své pravomoci s cílem zabránit porušování práva hospodářské soutěže ze strany žalobkyně.

         (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. L 1, 4.1.2003, s. 1).

         (2)  Nařízení Komise (ES) č. 773/2004 ze dne 7. dubna 2004 o vedení řízení Komise podle článků 81 a 82 Smlouvy o ES (Úř. věst. L 123, 27.4.2004, s. 18).


title: Spojené věci C-845/19 a C-863/19: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 21. října 2021 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Apelativen sad – Varna – Bulharsko) – trestní řízení proti DR (C-845/19), TS (C-863/19) („Řízení o předběžné otázce – Justiční spolupráce v trestních věcech – Směrnice 2014/42/EU – Zajišťování a konfiskace nástrojů a výnosů z trestné činnosti v Evropské unii – Oblast působnosti – Konfiskace protiprávně nabytého majetku – Hospodářský prospěch pocházející z trestného činu, který nebyl předmětem odsouzení – Článek 4 – Konfiskace – Článek 5 – Rozšířená konfiskace – Článek 6 – Konfiskace majetku třetích osob – Podmínky – Konfiskace peněžité částky, která je vymáhána zpět jakožto peněžitá částka náležející třetí osobě – Třetí osoba, která nemá právo stát se účastníkem řízení o konfiskaci – Článek 47 Listiny základních práv Evropské unie“)

text:
               20.12.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 513/8

      Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 21. října 2021 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Apelativen sad – Varna – Bulharsko) – trestní řízení proti DR (C-845/19), TS (C-863/19)
      (Spojené věci C-845/19 a C-863/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Justiční spolupráce v trestních věcech - Směrnice 2014/42/EU - Zajišťování a konfiskace nástrojů a výnosů z trestné činnosti v Evropské unii - Oblast působnosti - Konfiskace protiprávně nabytého majetku - Hospodářský prospěch pocházející z trestného činu, který nebyl předmětem odsouzení - Článek 4 - Konfiskace - Článek 5 - Rozšířená konfiskace - Článek 6 - Konfiskace majetku třetích osob - Podmínky - Konfiskace peněžité částky, která je vymáhána zpět jakožto peněžitá částka náležející třetí osobě - Třetí osoba, která nemá právo stát se účastníkem řízení o konfiskaci - Článek 47 Listiny základních práv Evropské unie“)
      (2021/C 513/13)
      Jednací jazyk: bulharština

         Předkládající soud

      Apelativen sad – Varna

         Účastníci původních trestních řízení

      DR (C-845/19), TS (C-863/19)

         za přítomnosti: Okražna prokuratura – Varna

         Výrok

                  1)

                  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/42/EU ze dne 3. dubna 2014 o zajišťování a konfiskaci nástrojů a výnosů z trestné činnosti v Evropské unii musí být vykládána v tom smyslu, že přechovávání omamných látek za účelem jejich šíření spadá do její působnosti, i když se všechny skutkové okolnosti spáchání tohoto trestného činu omezují na území jediného členského státu.

                  2)

                  Směrnice 2014/42 musí být vykládána v tom smyslu, že nestanoví pouze konfiskaci majetku představujícího hospodářský prospěch pocházející z trestného činu, za který byl pachatel tohoto trestného činu odsouzen, ale stanoví rovněž konfiskaci majetku patřícího tomuto pachateli, ohledně něhož má vnitrostátní soud, kterému byla věc předložena, za to, že pochází z jiné trestné činnosti, a to při dodržení záruk stanovených v čl. 8 odst. 8 této směrnice a pod podmínkou, že trestný čin, za který byl uvedený pachatel odsouzen, se nachází mezi trestnými činy vyjmenovanými v čl. 5 odst. 2 uvedené směrnice a že tento trestný čin může přímo nebo nepřímo vést k hospodářskému prospěchu ve smyslu téže směrnice.

                  3)

                  Článek 8 odst. 1, 7 a 9 směrnice 2014/42 ve spojení s článkem 47 Listiny základních práv Evropské unie musí být vykládán v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, která umožňuje zkonfiskovat ve prospěch státu majetek, který údajně patří jiné osobě než pachateli dotčeného trestného činu, aniž by tato třetí osoba měla možnost stát se účastníkem řízení o konfiskaci.

         (1)  Úř. věst. C 68, 2.3.2020.


title: Věc C-866/19: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 21. října 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Sądu Najwyższego – Polsko) – SC v. Zakład Ubezpieczeń Społecznych I Oddział w Warszawie („Řízení o předběžné otázce – Sociální zabezpečení migrujících pracovníků – Nařízení (ES) č. 883/2004 – Článek 52 odst. 1 písm. b) – Pracovník zaměstnaný ve dvou členských státech – Minimální doba požadovaná vnitrostátním právem pro získání nároku na starobní důchod – Zohlednění doby přispívání získané podle právních předpisů jiného členského státu – Sčítání – Výpočet výše starobního důchodu, který má být vyplácen“)

text:
               20.12.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 513/9

      Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 21. října 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Sądu Najwyższego – Polsko) – SC v. Zakład Ubezpieczeń Społecznych I Oddział w Warszawie
      (Věc C-866/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Sociální zabezpečení migrujících pracovníků - Nařízení (ES) č. 883/2004 - Článek 52 odst. 1 písm. b) - Pracovník zaměstnaný ve dvou členských státech - Minimální doba požadovaná vnitrostátním právem pro získání nároku na starobní důchod - Zohlednění doby přispívání získané podle právních předpisů jiného členského státu - Sčítání - Výpočet výše starobního důchodu, který má být vyplácen“)
      (2021/C 513/14)
      Jednací jazyk: polština

         Předkládající soud

      Sąd Najwyższy

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: SC

         Žalovaný: Zakład Ubezpieczeń Społecznych I Oddział w Warszawie

         Výrok

      Článek 52 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 883/2004 ze dne 29. dubna 2004 o koordinaci systémů sociálního zabezpečení musí být vykládán v tom smyslu, že pro účely stanovení limitu, který nesmí překročit nepříspěvkové doby pojištění ve vztahu k příspěvkovým dobám pojištění podle vnitrostátních právních předpisů, musí příslušná instituce dotčeného členského státu při výpočtu teoretické výše dávky uvedené v bodě i) tohoto ustanovení zohlednit všechny doby pojištění, včetně dob získaných podle právních předpisů jiných členských států, zatímco výpočet skutečné výše dávky uvedené v bodě ii) zmíněného ustanovení se provede pouze s ohledem na doby pojištění získané podle právních předpisů dotčeného členského státu.

         (1)  Úř. věst. C 61, 24.2.2020.


title: Věc C-894/19 P: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 21. října 2021 – Evropský parlament v. UZ („Kasační opravný prostředek – Veřejná služba – Úředníci – Disciplinární řízení – Disciplinární opatření – Správní vyšetřování – Článek 41 odst. 1 Listiny základních práv Evropské unie – Požadavek objektivní nestrannosti – Vedlejší kasační opravný prostředek – Zamítnutí žádosti o pomoc – Článek 41 odst. 2 Listiny základních práv – Právo být vyslechnut“)

text:
               20.12.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 513/9

      Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 21. října 2021 – Evropský parlament v. UZ
      (Věc C-894/19 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Úředníci - Disciplinární řízení - Disciplinární opatření - Správní vyšetřování - Článek 41 odst. 1 Listiny základních práv Evropské unie - Požadavek objektivní nestrannosti - Vedlejší kasační opravný prostředek - Zamítnutí žádosti o pomoc - Článek 41 odst. 2 Listiny základních práv - Právo být vyslechnut“)
      (2021/C 513/15)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropský parlament (zástupci: V. Montebello-Demogeot a I. Lázaro Betancor, zmocněnci)

         Další účastnice řízení: UZ (zástupce: J.-N. Louis, advokát)

         Výrok

                  1)

                  Hlavní kasační opravný prostředek a vedlejší kasační opravný prostředek se zamítají.

                  2)

                  Evropskému parlamentu se ukládá náhrada nákladů řízení o hlavním kasačním opravném prostředku.

                  3)

                  UZ se ukládá náhrada nákladů řízení o vedlejším kasačním opravném prostředku.

         (1)  Úř. věst. C 77, 9.3.2020.


title: Věc C-80/20: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 21. října 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunalul Bucureşti – Rumunsko) – Wilo Salmson France SAS v. Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Bucureşti, Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Bucureşti –- Administraţia Fiscală pentru Contribuabili Nerezidenţi („Řízení o předběžné otázce – Společný systém daně z přidané hodnoty (DPH) – Směrnice 2006/112/ES – Články 167 až 171 a čl. 178 písm. a) – Nárok na odpočet DPH – Vrácení DPH osobám povinným k dani usazeným v jiném členském státě než v členském státě vrácení daně – Držení faktury – Směrnice 2008/9/ES – Zamítnutí žádosti o vrácení – ‚Storno‘ faktury dodavatelem – Vystavení nové faktury – Nová žádost o vrácení daně – Zamítnutí“)

text:
               20.12.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 513/10

      Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 21. října 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunalul Bucureşti – Rumunsko) – Wilo Salmson France SAS v. Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Bucureşti, Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Bucureşti –- Administraţia Fiscală pentru Contribuabili Nerezidenţi
      (Věc C-80/20) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Společný systém daně z přidané hodnoty (DPH) - Směrnice 2006/112/ES - Články 167 až 171 a čl. 178 písm. a) - Nárok na odpočet DPH - Vrácení DPH osobám povinným k dani usazeným v jiném členském státě než v členském státě vrácení daně - Držení faktury - Směrnice 2008/9/ES - Zamítnutí žádosti o vrácení - ‚Storno‘ faktury dodavatelem - Vystavení nové faktury - Nová žádost o vrácení daně - Zamítnutí“)
      (2021/C 513/16)
      Jednací jazyk: rumunština

         Předkládající soud

      Tribunalul Bucureşti

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Wilo Salmson France SAS

         Žalovaní: Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Bucureşti, Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Bucureşti –- Administraţia Fiscală pentru Contribuabili Nerezidenţi

         Výrok

                  1)

                  Články 167 až 171 a 178 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty, ve znění směrnice Rady 2010/45/EU ze dne 13. července 2010, jakož i směrnice Rady 2008/9/ES ze dne 12. února 2008, kterou se stanoví prováděcí pravidla pro vrácení daně z přidané hodnoty stanovené směrnicí 2006/112 osobám povinným k dani neusazeným v členském státě vrácení daně, ale v jiném členském státě, musí být vykládány v tom smyslu, že nárok na vrácení daně z přidané hodnoty (DPH), kterou bylo zatíženo dodání zboží, nemůže uplatnit osoba povinná k dani, která není usazena v členském státě vrácení daně, nýbrž v jiném členském státě, pokud tato osoba povinná k dani nemá fakturu za nákup dotyčného zboží ve smyslu směrnice 2006/112, ve znění směrnice 2010/45. Za „fakturu“ ve smyslu směrnice o DPH, ve znění směrnice 2010/45, nelze považovat určitý dokument pouze v případě, že je stižen takovými vadami, které neumožňují vnitrostátnímu daňovému orgánu získat údaje nezbytné k odůvodnění žádosti o vrácení daně.

                  2)

                  Články 167 až 171 a 178 směrnice 2006/112, ve znění směrnice 2010/45, jakož i první hypotéza uvedená v čl. 14 odst. 1 písm. a) směrnice 2008/9 musí být vykládány v tom smyslu, že brání tomu, aby byla žádost o vrácení daně z přidané hodnoty (DPH) za dané období pro vrácení zamítnuta pouze z toho důvodu, že povinnost k této DPH vznikla v průběhu dřívějšího období pro vrácení, ačkoli tato daň byla fakturována až v průběhu tohoto daného období.

                  3)

                  Články 167 až 171 a 178 směrnice 2006/112, ve znění směrnice 2010/45, jakož i směrnice 2008/9 musí být vykládány v tom smyslu, že jednostranné zrušení faktury dodavatelem, jakmile členský stát vrácení přijal rozhodnutí o zamítnutí žádosti o vrácení daně z přidané hodnoty (DPH), která se o tuto fakturu opírala – a přestože se toto rozhodnutí již stalo konečným – po němž tento dodavatel vystavil v průběhu pozdějšího období pro vrácení novou fakturu za stejná dodání, aniž byla zpochybněna, nemá dopad na existenci nároku na vrácení DPH, který byl již uplatněn, ani na období, za které musí být uplatněn.

         (1)  Úř. věst. C 279, 24.8.2020.


title: Věc C-282/20: Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 21. října 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Specializiran nakazatelen sad – Bulharsko) – trestní řízení proti ZX („Řízení o předběžné otázce – Justiční spolupráce v trestních věcech – Směrnice 2012/13/EU – Právo na informace v trestním řízení – Článek 6 odst. 3 – Právo podezřelých a obviněných na informace o jejich právech – Články 47 a 48 Listiny základních práv Evropské unie – Vnitrostátní právní úprava, která nestanoví procesní prostředek k odstranění nepřesností a nedostatků obsahu obžaloby po přípravném jednání“)

text:
               20.12.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 513/11

      Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 21. října 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Specializiran nakazatelen sad – Bulharsko) – trestní řízení proti ZX
      (Věc C-282/20) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Justiční spolupráce v trestních věcech - Směrnice 2012/13/EU - Právo na informace v trestním řízení - Článek 6 odst. 3 - Právo podezřelých a obviněných na informace o jejich právech - Články 47 a 48 Listiny základních práv Evropské unie - Vnitrostátní právní úprava, která nestanoví procesní prostředek k odstranění nepřesností a nedostatků obsahu obžaloby po přípravném jednání“)
      (2021/C 513/17)
      Jednací jazyk: bulharština

         Předkládající soud

      Specializiran nakazatelen sad

         Účastník původního trestního řízení

      ZX

         za přítomnosti: Spetsializirana prokuratura

         Výrok

                  1)

                  Článek 6 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2012/13/EU ze dne 22. května 2012 o právu na informace v trestním řízení a článek 47 Listiny základních práv Evropské unie musí být vykládány v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, která nestanoví procesní prostředek umožňující odstranit po přípravném jednání v trestním řízení nepřesnosti a nedostatky, jimiž je stižen obsah obžaloby, které porušují právo obviněného na to, aby mu byly poskytnuty podrobné informace o obvinění.

                  2)

                  Článek 6 odst. 3 směrnice 2012/13 a článek 47 Listiny základních práv Evropské unie musí být vykládány v tom smyslu, že předkládající soud je povinen v co největším možném rozsahu vykládat v souladu s unijním právem vnitrostátní právní úpravu týkající se změny obvinění, která státnímu zástupci umožňuje odstranit na jednání nepřesnosti a nedostatky, jimiž je stižen obsah obžaloby, a současně aktivně a účinně chránit práva obviněného na obhajobu. Pouze v případě, kdy má předkládající soud za to, že takový konformní výklad není možný, mu přísluší upustit od použití vnitrostátního ustanovení, které zakazuje přerušit soudní řízení, a vrátit věc státnímu zástupci za účelem vypracování nové obžaloby.

         (1)  Úř. věst. C 287, 31.8.2020.


title: Věc C-393/20: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 21. října 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Sądu Rejonowego dla Krakowa-Śródmieścia w Krakowie – Polsko) – T.B., D. sp. z. o. o. v. G. I. A/S („Řízení o předběžné otázce – Justiční spolupráce v občanských věcech – Příslušnost a výkon soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech – Nařízení (EU) č. 1215/2012 – Příslušnost ve věcech pojištění – Článek 11 odst. 1 písm. b) – Článek 12 – Článek 13 odst. 2 – Osobní působnost – Pojem ‚poškozený‘ – Podnikatel – Zvláštní příslušnost – Článek 7 bod 2“)

text:
               20.12.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 513/12

      Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 21. října 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Sądu Rejonowego dla Krakowa-Śródmieścia w Krakowie – Polsko) – T.B., D. sp. z. o. o. v. G. I. A/S
      (Věc C-393/20) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Justiční spolupráce v občanských věcech - Příslušnost a výkon soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech - Nařízení (EU) č. 1215/2012 - Příslušnost ve věcech pojištění - Článek 11 odst. 1 písm. b) - Článek 12 - Článek 13 odst. 2 - Osobní působnost - Pojem ‚poškozený‘ - Podnikatel - Zvláštní příslušnost - Článek 7 bod 2“)
      (2021/C 513/18)
      Jednací jazyk: polština

         Předkládající soud

      Sąd Rejonowy dla Krakowa-Śródmieścia w Krakowie

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: T.B., D. sp. z. o. o.

         Žalovaná: G. I. A/S

         Výrok

                  1)

                  Článek 13 odst. 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1215/2012 ze dne 12. prosince 2012 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech, ve spojení s čl. 11 odst. 1 písm. b) tohoto nařízení, musí být vykládán v tom smyslu, že se ho může dovolávat společnost, která výměnou za služby, jež osobě přímo poškozené při dopravní nehodě poskytla v souvislosti se škodou způsobenou v důsledku této nehody, nabyla od této osoby nárok na pojistné plnění s cílem domáhat se jeho zaplacení po pojistiteli viníka této nehody, avšak neprovozuje profesionální činnost v oblasti vymáhání takových pohledávek.

                  2)

                  Článek 7 bod 2 nařízení č. 1215/2012 musí být vykládán v tom smyslu, že se ho může dovolávat podnikatel, který na základě smlouvy o postoupení nabyl pohledávku od osoby poškozené při dopravní nehodě, za účelem podání žaloby k soudu členského státu místa události z titulu deliktní nebo kvazideliktní odpovědnosti proti pojistiteli, s nímž má viník této dopravní nehody sjednané pojištění a který má sídlo na území jiného členského státu, než ve kterém k nehodě došlo, s výhradou splnění podmínek pro použití tohoto ustanovení, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu.

         (1)  Úř. věst. C 423, 7.12.2020.


title: Věc C-402/20 P: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 21. října 2021 – Lípidos Santiga, SA v. Evropská komise („Kasační opravný prostředek – Energie – Směrnice (EU) 2018/2001 – Podpora využívání energie z obnovitelných zdrojů – Omezení používání biopaliv na bázi potravinářských nebo krmných plodin – Nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2019/807 – Vymezení surovin s vysokým rizikem nepřímé změny ve využívání půdy – Palmový olej – Žaloba na neplatnost – Podmínka, podle níž musí být fyzická nebo právnická osoba bezprostředně dotčena – Nepřípustnost“)

text:
               20.12.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 513/13

      Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 21. října 2021 – Lípidos Santiga, SA v. Evropská komise
      (Věc C-402/20 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Energie - Směrnice (EU) 2018/2001 - Podpora využívání energie z obnovitelných zdrojů - Omezení používání biopaliv na bázi potravinářských nebo krmných plodin - Nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2019/807 - Vymezení surovin s vysokým rizikem nepřímé změny ve využívání půdy - Palmový olej - Žaloba na neplatnost - Podmínka, podle níž musí být fyzická nebo právnická osoba bezprostředně dotčena - Nepřípustnost“)
      (2021/C 513/20)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Lípidos Santiga, SA (zástupce: P. Muñiz Fernández, abogado)

         Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: B. De Meester a K. Talabér-Ritz, zmocněnci)

         Výrok

                  1)

                  Kasační opravný prostředek se zamítá.

                  2)

                  Společnosti Lípidos Santiga SA se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 348, 19.10.2020.


title: Věc C-396/20: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 21. října 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Kúria – Maďarsko) – CHEP Equipment Pooling NV v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága („Řízení o předběžné otázce – Daně – Daň z přidané hodnoty (DPH) – Podmínky vrácení DPH osobám povinným k dani neusazeným v členském státě vrácení daně – Směrnice 2008/9/ES – Článek 20 odst. 1 – Žádost členského státu vrácení daně o doplňující informace – Skutečnosti, které mohou být předmětem žádosti o doplňující informace – Nesoulad mezi částkou uvedenou v žádosti o vrácení daně a částkou uvedenou na předložených fakturách – Zásada řádné správy – Zásada neutrality DPH – Prekluzivní lhůta – Důsledky pro opravu chyby osoby povinné k dani“)

text:
               20.12.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 513/13

      Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 21. října 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Kúria – Maďarsko) – CHEP Equipment Pooling NV v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
      (Věc C-396/20) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Daně - Daň z přidané hodnoty (DPH) - Podmínky vrácení DPH osobám povinným k dani neusazeným v členském státě vrácení daně - Směrnice 2008/9/ES - Článek 20 odst. 1 - Žádost členského státu vrácení daně o doplňující informace - Skutečnosti, které mohou být předmětem žádosti o doplňující informace - Nesoulad mezi částkou uvedenou v žádosti o vrácení daně a částkou uvedenou na předložených fakturách - Zásada řádné správy - Zásada neutrality DPH - Prekluzivní lhůta - Důsledky pro opravu chyby osoby povinné k dani“)
      (2021/C 513/19)
      Jednací jazyk: maďarština

         Předkládající soud

      Kúria

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: CHEP Equipment Pooling NV

         Žalovaný: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

         Výrok

      Článek 20 odst. 1 směrnice Rady 2008/9/ES ze dne 12. února 2008, kterou se stanoví prováděcí pravidla pro vrácení daně z přidané hodnoty stanovené směrnicí 2006/112/ES osobám povinným k dani neusazeným v členském státě vrácení daně, ale v jiném členském státě, vykládaný ve světle zásad daňové neutrality a řádné správy, musí být vykládán v tom smyslu, že brání tomu, aby daňová správa členského státu vrácení daně v případě, že nabyla jistotu, případně ve světle doplňujících informací poskytnutých osobou povinnou k dani, že částka daně z přidané hodnoty skutečně zaplacená na vstupu, jak je uvedena na faktuře připojené k žádosti o vrácení daně, je vyšší než částka uvedená v této žádosti, vrátila daň z přidané hodnoty pouze ve výši odpovídající částce uvedené v této žádosti, aniž předtím s náležitou péčí a prostřednictvím prostředků, které považuje za nejvhodnější, vyzve osobu povinnou k dani k opravení její žádosti o vrácení daně prostřednictvím žádosti považované za podanou ke dni původní žádosti.

         (1)  Úř. věst. C 423, 7.12.2020.