title: Věc C-554/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Audiencia Provincial de Cantabria (Španělsko) dne 27. října 2015 – Luca Jerónimo García Almodóvar a Catalina Molina Moreno L v. Banco de Caja España de Inversiones, Salamanca y Soria, S.A.U.

text:
               25.1.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 27/10

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Audiencia Provincial de Cantabria (Španělsko) dne 27. října 2015 – Luca Jerónimo García Almodóvar a Catalina Molina Moreno L v. Banco de Caja España de Inversiones, Salamanca y Soria, S.A.U.
   (Věc C-554/15)
   (2016/C 027/13)
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Audiencia Provincial de Cantabria

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelé: Luca Jerónimo García Almodóvar a Catalina Molina Moreno

      Další účastnice řízení: Banco de Caja España de Inversiones, Salamanca y Soria, S.A.U.

      Předběžné otázky

               1)

               Je omezení zpětné účinnosti neplatnosti zneužívající klauzule o minimálním úroku vložené do spotřebitelské smlouvy v souladu se zásadou nezávazné povahy zneužívajících klauzulí a s články 6 a 7 směrnice Rady 93/13/EHS (1) ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách [zneužívajících klauzulích] ve spotřebitelských smlouvách?

               2)

               Je zachování účinků založených klauzulí o minimálním úroku, která byla prohlášena za neplatnou z důvodu zneužívající povahy, v souladu s články 6 a 7 směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách [zneužívajících klauzulích] ve spotřebitelských smlouvách?

               3)

               Je omezení zpětné účinnosti neplatnosti zneužívající klauzule o minimálním úroku vložené do spotřebitelské smlouvy z důvodu zjištění rizika závažného narušení hospodářského veřejného pořádku a dobré víry v souladu s články 6 a 7 směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách [zneužívajících klauzulích] ve spotřebitelských smlouvách?

               4)

               Je v případě kladné odpovědi na předchozí otázku při vznesení námitky proti výkonu rozhodnutí ze strany spotřebitele, a to z důvodu zneužívající povahy klauzule obsažené ve smlouvě uzavřené se spotřebitelem, která je základem pro výkon rozhodnutí, nebo která stanovila vymahatelnou částku, v souladu s články 6 a 7 směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách [zneužívajících klauzulích] ve spotřebitelských smlouvách, aby bylo riziko vážného narušení hospodářského veřejného pořádku předpokládáno, nebo má být toto riziko posuzováno s přihlédnutím ke konkrétním hospodářským údajům, z nichž lze vyvodit, jaký makroekonomický dopad vznikne v případě, že bude neplatnosti zneužívající klauzule přiznána zpětná účinnost?

               5)

               Je při vznesení námitky proti výkonu rozhodnutí ze strany spotřebitele, a to z důvodu zneužívající povahy klauzule obsažené ve smlouvě uzavřené se spotřebitelem, která je základem pro výkon rozhodnutí, nebo která stanovila vymahatelnou částku, v souladu s články 6 a 7 směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách [zneužívajících klauzulích] ve spotřebitelských smlouvách, aby bylo riziko vážného narušení hospodářského veřejného pořádku posuzováno s přihlédnutím k hospodářským účinkům případného uplatnění individuálních nároků ze strany velkého množství spotřebitelů? Nebo má být toto riziko naopak posuzováno s přihlédnutím k hospodářským dopadům konkrétního individuálního nároku uplatněného spotřebitelem, který se projeví v oblasti hospodářství?

               6)

               Je v případě kladné odpovědi na třetí otázku v souladu s články 6 a 7 směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách [zneužívajících klauzulích] ve spotřebitelských smlouvách, aby bylo při posuzování dobré víry obecně přezkoumáváno jednání blíže neurčeného prodávajícího nebo poskytovatele?

               7)

               Nebo je naopak s ohledem na výklad článku 6 směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách [zneužívajících klauzulích] ve spotřebitelských smlouvách nutné, aby byla tato dobrá víra přezkoumávána a posuzována v každém konkrétním případě zvlášť a s přihlédnutím ke konkrétnímu způsobu, jakým daný prodávající nebo poskytovatel postupoval při uzavírání smlouvy či vkládání zneužívající klauzule do smlouvy?

      (1)  Úř. věst. L 95, s. 29.


title: Věc T-367/10: Žaloba podaná dne 3. září 2010 — Bloufin Touna Ellas Naftiki Etaireia a další v. Komise

text:
               6.11.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/34

         Žaloba podaná dne 3. září 2010 — Bloufin Touna Ellas Naftiki Etaireia a další v. Komise
   (Věc T-367/10)
   ()
   2010/C 301/58
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobci: Bloufin Touna Ellas Naftiki Etaireia (Atény, Řecko) Chrisderic (St Cyprien, Francie), André Sébastien Fortassier (Grau D’Agde, Francie) (zástupci: V. Akritidis a E. Petritsi, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhové žádání žalobců

               —

               zrušit nařízení Komise (EU) č. 498/2010 ze dne 9. června 2010, kterým se zakazuje rybolov tuňáka obecného plavidly s košelkovými nevody plujícími pod vlajkou Francie nebo Řecka nebo registrovanými ve Francii nebo Řecku v Atlantském oceánu východně od 45° z. d. a ve Středozemním moři (1);

               —

               uložit Komisi náhradu veškerých nákladů řízení, které žalobcům vzniknou v průběhu tohoto řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu své žaloby žalobci uvádějí tři žalobní důvody.
   Zaprvé tvrdí, že napadené nařízení bylo přijato v rozporu se zásadami rovného zacházení a zákazu diskriminace stanovenými v článku 18 SFEU, který zakazuje diskriminaci na základě státní příslušnosti, a v čl. 40 odst. 2 SFEU, který zakazuje diskriminaci mezi výrobci nebo spotřebiteli v zemědělském odvětví, jakož i v rozporu s obecnou zásadou práva Evropské unie ve smyslu čl. 21 odst. 2 Listiny základních práv a svobod Evropské unie.
   V tomto ohledu žalobci tvrdí, že Komise diskriminovala dvojím způsobem. Jednak zakázala další rybolov Řecka, Francie a Španělska (2) ještě před skončením období rybolovu, přičemž však úroveň vyčerpání řeckých kvót byla podstatně nižší než kvót Španělska. Jednak zatímco Komise informovala všechny tři členské státy EU, že rybolov bude skončen, vydala dvě různá závazná nařízení o skončení rybolovu, jedno pro Řecko a Francii a druhé pro Španělsko, které ve skutečnosti umožnilo španělské flotile pokračovat v rybolovu až do skončení období rybolovu. Žalobci tvrdí, že jim není znám žádný objektivní důvod, který by odůvodňoval takové rozdílné zacházení.
   Zadruhé žalobci uvádějí, že Komise porušila obecnou zásadu proporcionality stanovenou v čl. 5 odst. 4 SFEU a Protokolu č. 2 připojeném ke Smlouvě, která je potvrzena ustálenou judikaturou jako vyšší právní pravidlo na ochranu jednotlivce. Podle názoru žalobců Komise mohla přijmout přiměřenější opatření, aby zaručila, že členské státy EU budou respektovat systém nařízení (ES) č. 1224/2009 (3) a zákaz rybolovu tuňáka obecného, pokud národní kvóty dosáhnou kritickou hranici vyčerpání blížící se 100 %. Také mohla tuto činnost zakázat ke stejnému dni všem dotyčným členským státům EU.
   Zatřetí žalobci tvrdí, že napadené rozhodnutí bylo přijato v rozporu s obecnou zásadou řádné správy a povinnosti řádné péče, které jsou definovány ustálenou judikaturou a upraveny v článku 41 Listiny základních práv a svobod Evropské unie.

      (1)  Úř. věst. L 142, s. 1

      (2)  Nařízení Komise (EU) č. 508/2010 ze dne 14. června 2010, kterým se zakazuje rybolov pro plavidla lovící košelkovými nevody plující pod vlajkou Španělska nebo zaregistrovanými ve Španělsku, která loví tuňáka obecného v Atlantském oceánu východně od 45° západní délky a ve Středozemním moři (Úř. věst. L 149, s. 7).

      (3)  Nařízení Rady (ES) č. 1224/2009 ze dne 20. listopadu 2009 o zavedení kontrolního režimu Společenství k zajištění dodržování pravidel společné rybářské politiky, o změně nařízení (ES) č. 847/96, (ES) č. 2371/2002, (ES) č. 811/2004, (ES) č. 768/2005, (ES) č. 2115/2005, (ES) č. 2166/2005, (ES) č. 388/2006, (ES) č. 509/2007, (ES) č. 676/2007, (ES) č. 1098/2007, (ES) č. 1300/2008 a (ES) č. 1342/2008 a o zrušení nařízení (EHS) č. 2847/93, (ES) č. 1627/94 a (ES) č. 1966/2006 (Úř. věst. L 343, s. 1).


title: Věc T-234/16: Žaloba podaná dne 9. května 2016 – Meissen Keramik v. EUIPO - Staatliche Porzellan-Manufaktur Meissen (Meissen)

text:
               4.7.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 243/46

         Žaloba podaná dne 9. května 2016 – Meissen Keramik v. EUIPO - Staatliche Porzellan-Manufaktur Meissen (Meissen)
   (Věc T-234/16)
   (2016/C 243/51)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Meissen Keramik GmbH (Meißen, Německo) (zástupci: M. Vohwinkel a M. Bagh, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Staatliche Porzellan-Manufaktur Meissen GmbH (Meißen, Německo)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Majitelka sporné ochranné známky: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „Meissen“ – Ochranná známka Evropské unie č. 3 743 663

      Řízení před EUIPO: Řízení o zrušení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 8. března 2016, ve věcech R 2620/2014-4 a R 2622/204-4

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí v rozsahu, v němž bylo rozhodnuto v neprospěch žalobkyně, to znamená v rozsahu, v němž bylo odvolání navrhovatelky a nyní žalobkyně zamítnuto a dále v rozsahu, v němž bylo na základě odvolání majitelky ochranné známky napadené rozhodnutí zrušovacího oddělení zrušeno, a návrh na zrušení byl v této souvislosti zamítnut;

               —

               v případě, že se Tribunál považuje za oprávněný provést změny: v plném rozsahu zrušil ochrannou známku Evropské unie č. 3 743 663 – v opačném případě, resp. ve zbývající části vrátil věc EUIPO k dalšímu projednání;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení čl. 15 odst. 1 písm. a) nařízení č. 207/2009;

               —

               Porušení článku 75 nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-95/12 P: Rozsudek Tribunálu ze dne 15. ledna 2014 — Stols v. Rada ( „Kasační opravný prostředek — Veřejná správa — Úředníci — Povyšování — Povyšovací řízení 2007 — Rozhodnutí o nepovýšení dotyčného do platové třídy AST 11 — Srovnání zásluh — Přezkum zjevně nesprávného posouzení soudem“ )

text:
               22.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 52/34

         Rozsudek Tribunálu ze dne 15. ledna 2014 — Stols v. Rada
   (Věc T-95/12 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Veřejná správa - Úředníci - Povyšování - Povyšovací řízení 2007 - Rozhodnutí o nepovýšení dotyčného do platové třídy AST 11 - Srovnání zásluh - Přezkum zjevně nesprávného posouzení soudem)
   2014/C 52/61
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Willem Stols (Halsteren, Nizozemí) (zástupci: S. Rodrigues, A. Blot a C. Bernard-Glanz, advokáti)

      Další účastnice řízení: Rada Evropské unie (zástupci: M. Bauer a A. Jensen, zmocněnci)

      Předmět

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (prvního senátu) ze dne 13. prosince 2011, Stols v. Rada (F-51/08 RENV, nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí) směřující ke zrušení uvedeného rozsudku

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Willem Stols ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady řízení vynaložené Radou Evropské unie v tomto stupni řízení.

      (1)  Úř. věst. C 126, 28.4.2012.


title: Věc C-370/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Supremo (Španělsko) dne 13. července 2015 – Solvay Solutions España S.L. v. Administración del Estado

text:
               21.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 311/37

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Supremo (Španělsko) dne 13. července 2015 – Solvay Solutions España S.L. v. Administración del Estado
   (Věc C-370/15)
   (2015/C 311/42)
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Tribunal Supremo

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Solvay Solutions España S.L.

      Žalovaná: Administración del Estado

      Předběžné otázky

               1)

               Je rozhodnutí 2013/448/EU (1) v rozporu s článkem 296 Smlouvy o fungování Evropské unie a s článkem 41 Listiny základních práv (2) v rozsahu, v němž byl opravný koeficient stanovený prostřednictvím mechanismu, který v rozporu s povinností uvést odůvodnění neumožňuje provozovatelům dotčených zařízení seznámit se s údaji, výpočty a kritérií zohledněnými při jeho přijímání?

               2)

               Je rozhodnutí 2013/448/EU, které konkretizuje a určuje maximální množství emisí průmyslového odvětví a opravný koeficient jednotný pro všechna odvětví, jež jsou upraveny v čl. 10a odst. 5 směrnice 2003/87/ES (3) a v článku 15 rozhodnutí 2011/278/EU (4), v rozporu s čl. 10a odst. 1 a čl. 23 odst. 3 uvedené směrnice z roku 2003, jelikož nebylo přijato regulativním postupem s kontrolou, který upravovalo rozhodnutí 1999/468/ES (5)?

               3)

               S ohledem na skutečnost, že rozhodnutí 2013/448/EU nebo článek 15 rozhodnutí 2011/278/EU vytvářejí asymetrii mezi

                           —

                           základem pro výpočet upraveným v čl. 10a odst. 5 písm. a) a b) [směrnice 2003/87/ES], jelikož do těchto základů nezahrnují emise z výroby elektřiny související se spalováním odpadních plynů a z kombinované výroby tepla, které se uskutečňují v zařízeních zařazených do přílohy I uvedené směrnice a

                           —

                           kritérií stanovenými v čl. 10a odst. 1 a 4 uvedené směrnice pro bezplatné přidělování povolenek na emise, které tuto kategorii zahrnují,

                                       a)

                                       je rozhodnutí 2013/448/EU nebo článek 15 rozhodnutí 2011/278/EU v rozporu s čl. 10a odst. 5 ve spojení s čl. 3 písm. u) a třetím pododstavcem in fine uvedeného čl. 10 odst. 1 směrnice 2003/78/ES, jestliže je v nich uvedeno, že emise vyprodukované při spalování odpadních plynů a nebo při výrobě tepla v zařízeních, ve kterých se vyrábí elektřina a jež jsou zařazeny do přílohy I uvedené směrnice, jsou v každém případě pro účely stanovení maximální hranice emisí pro průmyslové odvětví emisemi „výrobců elektřiny“, a proto jsou vyloučeny z tohoto výpočtu?

                                       b)

                                       Je i v případě záporné odpovědi na předchozí otázku rozhodnutí 2013/448/EU nebo článek 15 rozhodnutí 2011/278/EU v rozporu s čl. 10a odst. 5 směrnice 2003/87/ES nebo s cíli této směrnice, jestliže vylučují ze základu pro výpočet maximální hranice průmyslových emisí, kterou upravuje uvedené ustanovení, emise z výroby elektřiny na základě odpadních plynů a z kombinované výroby tepla vyprodukované v zařízeních zařazených do přílohy I uvedené směrnice, kterým však lze přidělit bezplatné povolenky na emise v souladu s čl. 10a odst. 1 až 4 téže směrnice?

               4)

               Je rozhodnutí Komise [2013/448/EU], a případně rozhodnutí 2011/278/EU, kterým se provádí uvedené rozhodnutí, v rozporu s čl. 10a [odst.] 12 směrnice, tím, že rozšiřuje opravný koeficient jednotný pro všechna odvětví na odvětví vymezená v rozhodnutí Komise 2010/2/EU (6) (v současnosti rozhodnutí 2014/746/EU (7)), která jsou vystavena závažnému riziku úniku uhlíku, a v důsledku toho snižuje počet bezplatně přidělených povolenek na emise?

               5)

               Je rozhodnutí [2013/448/EU] v rozporu s čl. 10a odst. 5 směrnice 2003/87/ES v rozsahu, v němž Evropská komise při určování ověřených emisí vyprodukovaných v období 2005-2007, jež jsou uvedeny v písm. a) b) uvedeného podstavce,

                           a)

                           nezohlednila emise, které nebyly uvedeny v nezávislém protokolu transakcí Společenství, i když se jednalo o emise, jejichž registrace nebyla v posuzovaném období povinná,

                           b)

                           pokud to bylo možné, získala relevantní údaje z ověřených emisí v letech následujících po roce 2008 tak, že uplatnila koeficient 1,74 % opačným směrem,

                           c)

                           vyloučila všechny emise ze zařízení, jejichž provoz byl ukončen před 30. červnem 2011?

      (1)  Rozhodnutí Komise 2013/448/EU ze dne 5. září 2013 o vnitrostátních prováděcích opatřeních pro přechodné bezplatné přidělování povolenek na emise skleníkových plynů v souladu s čl. 11 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES (Úř. věst. L 240, s. 27).

      (2)  Úř. věst. 2000, C 364, s. 1.

      (3)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES (Úř. věst. L 275, s. 32; Zvl. vyd. 15/07, s. 631)

      (4)  Rozhodnutí Komise 2011/278/EU ze dne 27. dubna 2011, kterým se stanoví přechodná pravidla harmonizovaného přidělování bezplatných povolenek na emise platná v celé Unii podle článku 10a směrnice 2003/87/ES (Úř. věst. L 130, s. 1).

      (5)  Rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi (Úř. věst. L 184, s. 23; Zvl. vyd. 01/03, s. 124).

      (6)  Rozhodnutí Komise 2010/2/EU ze dne 24. prosince 2009, kterým se podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES sestavuje seznam odvětví a pododvětví, u nichž se má za to, že jim hrozí značné riziko úniku uhlíku (Úř. věst. L 1, s. 10).

      (7)  Úř. věst. L 308, s. 114.


title: Věc C-205/05: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozsudkem tribunal des affaires de sécurité sociale de Longwy ze dne 14. dubna 2005 ve věci Fabien Nemec proti Caisse Régionale d'Assurance Maladie du Nord-Est

text:
               23.7.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 182/30

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozsudkem tribunal des affaires de sécurité sociale de Longwy ze dne 14. dubna 2005 ve věci Fabien Nemec proti Caisse Régionale d'Assurance Maladie du Nord-Est
   (Věc C-205/05)
   (2005/C 182/52)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla rozsudkem tribunal des affaires de sécurité sociale de Longwy vydaném dne 14. dubna 2005 ve věci Fabien Nemec proti Caisse Régionale d'Assurance Maladie du Nord-Est, který došel kanceláři Soudního dvora dne 11. května 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Tribunal des affaires de sécurité sociale de Longwy žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následující otázce:
   Caisse Régionale d'Assurance de Maladie tím, že odmítla zohlednit mzdy obdržené v Belgii F. Nemecem při výpočtu přídavku pracovníků pracujících s azbestem, který mu byl přiznán podle článku 41 zákona č. 98-1194 ze dne 23. prosince 1998 z důvodu ustanovení článku 2 prováděcího nařízení zákona č. 99-247 ze dne 29. března 1999 a oběžníku 2SS/4B/99 č. 332 ze dne 9. června 1999, jelikož na základě těchto mezd nebyly placeny příspěvky na základě článku L 242-1 francouzského zákoníku sociálního zabezpečení, přijala vůči dotyčnému rozhodnutí způsobující újmu, představující překážku volného pohybu uvedeného v článku 39 Smlouvy, porušení nařízení ES č. 883/2004 (1) nebo porušení článku 15 nařízení ES č. 574/72 (2)?

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 883/2004 ze dne 29. dubna 2004 o koordinaci systémů sociálního zabezpečení (Úř. věst. L 166, s. 1)

      (2)  Nařízení Rady (EHS) č. 574/72 ze dne 21. března 1972, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 1408/71 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby a jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství (Úř. věst. L 74, s. 1)


title: Věc C-110/17: Žaloba podaná dne 3. března 2017 – Evropská komise v. Belgické království

text:
               18.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 121/19

         Žaloba podaná dne 3. března 2017 – Evropská komise v. Belgické království
   (Věc C-110/17)
   (2017/C 121/27)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: W. Roels a N. Gossement, zmocněnci)

      Žalovaný: Belgické království

      Návrhová žádání žalobkyně

   Evropská komise navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               určil, že Belgické království tím, že zachovalo v platnosti ustanovení, podle kterých se v oblasti odhadu příjmů souvisejících s nepronajatými nebo pronajatými nemovitostmi buď fyzickým osobám, které je nepoužívají pro podnikatelské účely, nebo právnickým osobám, které je dávají k dispozici fyzickým osobám pro soukromé účely, zdanitelný základ vypočítává z katastrální hodnoty, pokud jde o nemovitosti nacházející se v tuzemsku, a ze skutečné hodnoty nájemného, pokud jde o nemovitosti nacházející se v zahraničí, porušilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 63 Smlouvy o fungování Evropské unie a článku 40 Dohody o evropském hospodářském prostoru, a

               —

               uložil Belgickému království náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Komise má za to, že Belgie nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 63 SFEU a 40 Dohody o EHP.
   Komise, ačkoli uvádí, že Belgie usilovala o ukončení stavu neplnění povinnosti, je toho názoru, že nesplnění povinnosti je prokázáno ke dni uplynutí lhůty dvou měsíců stanovené v odůvodněném stanovisku, tj. 26. března 2012.


title: Věc T-331/13: Usnesení Tribunálu ze dne 16. října 2014 – Nikolaou v. Komise a ECB „Žaloba na neplatnost — Program podpory stability Kypru — Prohlášení Euroskupiny týkající se restrukturalizace bankovního sektoru na Kypru — Nesprávné označení žalované strany v žalobě — Nepřípustnost“

text:
               15.12.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 448/24

         Usnesení Tribunálu ze dne 16. října 2014 – Nikolaou v. Komise a ECB
   (Věc T-331/13) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Program podpory stability Kypru - Prohlášení Euroskupiny týkající se restrukturalizace bankovního sektoru na Kypru - Nesprávné označení žalované strany v žalobě - Nepřípustnost“)
   (2014/C 448/32)
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastníci

      Žalobce: Marinos Nikolaou (Strovolos, Kypr) (zástupci: E. Efstathiou, K. Efstathiou a K. Liasidou, advokáti)

      Žalované: Evropská komise (zástupci: B. Smulders, J. P. Keppenne a M. Konstantinidis, zmocněnci); a Evropská centrální banka (ECB) (zástupci: A. Sáinz de Vicuña Barroso, N. Lenihan a F. Athanasiou, zmocněnci, ve spolupráci s W. Bussian, W. Devroe a D. Arts, advokáty)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení prohlášení Euroskupiny ze dne 25. března 2013, které se týká zejména restrukturalizace bankovního sektoru na Kypru

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Marinos Nikolaou ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí a Evropskou centrální bankou (ECB).

      (1)  Úř. věst. C 252, 31.8.2013.


title: Věc T-300/17: Žaloba podaná dne 17. května 2017 – Sata v. EUIPO – Zhejiang Rongpeng Air Tools (3000)

text:
               17.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 231/44

         Žaloba podaná dne 17. května 2017 – Sata v. EUIPO – Zhejiang Rongpeng Air Tools (3000)
   (Věc T-300/17)
   (2017/C 231/55)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Sata GmbH & Co. KG (Kornwestheim, Německo) (zástupkyně: M.-C. Simon, Rechtsanwältin)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Zhejiang Rongpeng Air Tools Co. Ltd (Pengjie Town, Čína)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Majitel sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Označení „3000“ – Ochranná známka Evropské unie č. 12 511 119

      Řízení před EUIPO: Řízení o prohlášení neplatnosti

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 8. března 2017, ve věci R 653/2016-4

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení;

               —

               uložil další účastnici řízení náhradu nákladů řízení v případě jejího vstupu do řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení článku 75 nařízení č. 207/2009;

               —

               Porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 207/2009;

               —

               Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009;

               —

               Porušení zásady rovného zacházení a zásady řádné správy.


title: Věc F-73/07: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 16. dubna 2008 – Doktor v. Rada (Veřejná služba — Úředníci — Přijetí — Propuštění na konci zkušební doby)

text:
               21.6.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 158/24

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 16. dubna 2008 – Doktor v. Rada
   (Věc F-73/07)
   (Veřejná služba - Úředníci - Přijetí - Propuštění na konci zkušební doby)
   (2008/C 158/42)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: František Doktor (Bratislava, Slovensko) (zástupci: S. Rodrigues, R. Albelice a C. Bernard-Glanz, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: M. Arpio Santacruz a M. Simm, zmocněnci)
   Předmět věci
   Jednak zrušení rozhodnutí orgánu Rady oprávněného ke jmenování z října 2006 o propuštění žalobce na konci zkušební doby, jednak návrh na náhradu škody.
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady řízení.


title: Věc C-387/05: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 15. prosince 2009 — Evropská komise v. Italská republika ( Nesplnění povinnosti státem — Osvobození dovozu materiálu dvojího užití, civilního a vojenského, od cla )

text:
               27.2.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 51/4

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 15. prosince 2009 — Evropská komise v. Italská republika
   (Věc C-387/05) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Osvobození dovozu materiálu dvojího užití, civilního a vojenského, od cla“)
   2010/C 51/05
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: G. Wilms, L. Visaggio a C. Cattabriga, zmocněnci)

      Žalovaná: Italská republika (zástupci: I. M. Braguglia, zmocněnec, G. De Bellis, avvocato dello Stato)

      Vedlejší účastníci podporující žalovanou: Dánské království (zástupce: J. Bering Liisberg, zmocněnec), Řecká republika (zástupci: E.-M. Mamouna, A. Samoni-Rantou a K. Boskovits, zmocněnci), Portugalská republika (zástupci: C. Guerra Santos, L. Inez Fernandes a J. Gomes, zmocněnci), Finská republika (zástupci: E. Bygglin a A. Guimaraes-Purokoski, zmocněnci)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Porušení článku 26 ES a různých ustanovení celních předpisů [článek 20 nařízení Rady (ES) č. 2913/1992 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 302, s. 1; Zvl. vyd. 02/04, s. 307), článků 2, 9, 10 a čl. 17 odst. 1 nařízení Rady (EHS, Euratom) č. 1552/89 ze dne 29. května 1989, kterým se provádí rozhodnutí 88/376/EHS, Euratom o systému vlastních zdrojů Společenství (Úř. věst. L 155, s. 1)] a příslušných ustanovení nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1150/2000 ze dne 22. května 2000 (Úř. věst. L 130, s. 1) — Osvobození dovozu zboží použitelného pro vojenské i civilní účely od cla — Odmítnutí výpočtu částek, které měly být odvedeny jako vlastní zdroje Společenství.

      Výrok

               1)

               Italská republika tím, že během období od 1. ledna 1999 do 31. prosince 2002 osvobodila dovoz materiálu použitelného jak pro civilní, tak i vojenské účely od cla, a tím, že odmítla vypočítat, stanovit a poskytnout Komisi Evropských společenství vlastní zdroje nevybrané z důvodu tohoto osvobození, jakož i tím, že odmítla zaplatit úroky z prodlení splatné z důvodu, že Komisi Evropských společenství neposkytla tyto vlastní zdroje ve stanovených lhůtách, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají jednak z článku 26 ES, článku 20 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství, a v důsledku toho ze společného celního sazebníku, a jednak z článků 2, 9, 10 a čl. 17 odst. 1 nařízení Rady (EHS, Euratom) č. 1552/89 ze dne 29. května 1989, kterým se provádí rozhodnutí 88/376/EHS, Euratom o systému vlastních zdrojů Společenství, ve znění nařízení Rady (Euratom, ES) č. 1355/96 ze dne 8. července 1996, jakož i z článků 2, 9, 10 a čl. 17 odst. 1 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1150/2000 ze dne 22. května 2000, kterým se provádí rozhodnutí 94/728/ES, Euratom o systému vlastních zdrojů Společenství.

               2)

               Italské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

               3)

               Dánské království, Řecká republika, Portugalská republika a Finská republika ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 22, 28.1.2006.


title: Věc C-79/15 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 20. února 2015 Radou Evropské unie proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 17. prosince 2014 ve věci T-400/10, Hamas v. Rada

text:
               4.5.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 146/17

         Kasační opravný prostředek podaný dne 20. února 2015 Radou Evropské unie proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 17. prosince 2014 ve věci T-400/10, Hamas v. Rada
   (Věc C-79/15 P)
   (2015/C 146/25)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Rada Evropské unie (zástupci: B. Driessen, G. Étienne, zmocněnci)

      Další účastníci řízení: Hamas, Evropská komise

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozsudek Tribunálu ve věci T-400/10;

               —

               vydat konečné rozhodnutí o otázkách, jež jsou předmětem projednávaného kasačního opravného prostředku;
               a

               —

               uložit žalobci ve věci T-400/10 náhradu nákladů řízení vynaložených Radou v prvním stupni řízení a v rámci řízení o tomto kasačním opravném prostředku.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Na podporu svého kasačního opravného prostředku předkládá navrhovatelka následující důvody.
   Zaprvé má navrhovatelka za to, že se Tribunál dopustil nesprávního právního posouzení, když hodnotil použití veřejně dostupných informací Radou za účelem pravidelného přezkoumání přijatých opatření.
   Zadruhé navrhovatelka Tribunálu vytýká, že se dopustil nesprávného právního posouzení, když neshledal, že rozhodnutí příslušných orgánů Spojených států amerických a příslušných orgánů Spojeného království jsou dostatečným základem pro zařazení Hamasu na seznam.


title: Věc T-575/15: Žaloba podaná dne 28. září 2015 – Kozmetika Afrodita v. OHIM – Núñez Martín a Machado Montesinos (AFRODITA COSMETICS)

text:
               7.12.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 406/38

         Žaloba podaná dne 28. září 2015 – Kozmetika Afrodita v. OHIM – Núñez Martín a Machado Montesinos (AFRODITA COSMETICS)
   (Věc T-575/15)
   (2015/C 406/39)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: slovinština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Kozmetika Afrodita d.o.o. (Rogaška Slatina, Slovinsko) (zástupce: B. Grešak, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastníci v řízení před odvolacím senátem: Pedro Nuñez Martín (Madrid, Španělsko) a Carmen Guillermina Machado Montesinos (Madrid, Španělsko)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Společenství obsahující slovní prvek „AFRODITA COSMETICS“ – přihláška k zápisu č. 1 1 7 98  287

      Řízení před OHIM: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 28. července 2015 ve věci R 2578/2014-4

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí;

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009;

               —

               Porušení pravidla 50 odst. 2 písm. h) nařízení č. 2868/95.


title: Věc C-498/10: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 18. října 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden — Nizozemsko) — X NV v. Staatssecretaris van Financiën ( „Volný pohyb služeb — Omezení — Daňové právní předpisy — Srážková daň z odměn, kterou musí uplatnit příjemce služeb usazený v tuzemsku u odměny dlužné poskytovateli služeb usazenému v jiném členském státě — Neexistence takové povinnosti, jedná li se o poskytovatele služeb usazeného v témže členském státě“ )

text:
               8.12.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 379/3

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 18. října 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden — Nizozemsko) — X NV v. Staatssecretaris van Financiën
   (Věc C-498/10) (1)

   (Volný pohyb služeb - Omezení - Daňové právní předpisy - Srážková daň z odměn, kterou musí uplatnit příjemce služeb usazený v tuzemsku u odměny dlužné poskytovateli služeb usazenému v jiném členském státě - Neexistence takové povinnosti, jedná li se o poskytovatele služeb usazeného v témže členském státě)
   2012/C 379/05
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hoge Raad der Nederlanden

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: X NV

      Žalovaný: Staatssecretaris van Financiën

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Hoge Raad der Nederlanden — Výklad článku 56 SFEU — Omezení volného pohybu služeb — Srážková daň z odměny, která musí být uplatněna příjemcem služby usazeným na vnitrostátním území z odměny dlužné poskytovateli služby, který má sídlo v jiném členském státě — Neexistence takové povinnosti, pokud se jedná o poskytovatele, který má své sídlo v témže členském státě

      Výrok

               1)

               Článek 56 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že povinnost příjemce služby, uložená podle právních předpisů členského státu, provést srážku daně z odměn zaplacených poskytovatelům služeb usazeným v jiném členském státě, zatímco taková povinnost nevzniká v případě odměn zaplacených poskytovatelům služeb usazeným v dotčeném členském státě, představuje omezení volného pohybu služeb ve smyslu tohoto ustanovení, jelikož s sebou nese dodatečnou administrativní zátěž a s ní spojená rizika v oblasti odpovědnosti.

               2)

               Pokud omezení volného pohybu služeb vyplývající z takové vnitrostátní právní úpravy, jako je právní úprava dotčená v původním řízení, plyne z povinnosti provést srážku daně v rozsahu, v němž s sebou nese dodatečnou administrativní zátěž a s ní spojená rizika v oblasti odpovědnosti, může být toto omezení odůvodněno nezbytností zajistit účinné vymáhání daně a nepřesahuje meze toho, co je pro dosažení tohoto cíle nezbytné, a to i s ohledem na možnosti vzájemné pomoci v oblasti vymáhání daní, které upravuje směrnice Rady 76/308/EHS ze dne 15. března 1976 o vzájemné pomoci při vymáhání pohledávek vyplývajících z některých dávek, cel, daní a jiných opatření, ve znění směrnice Rady 2001/44/ES ze dne 15. června 2001. Pozdější upuštění od srážkové daně dotčené v původním řízení nevypovídá nic o tom, zda je toto opatření svou povahou vhodné k dosažení sledovaného cíle, ani o jeho přiměřenosti, což musí být posouzeno pouze s ohledem na sledovaný cíl.

               3)

               Při posouzení, zda povinnost příjemce služeb provést srážku daně, která s sebou nese dodatečnou administrativní zátěž a s ní spojená rizika v oblasti odpovědnosti, představuje omezení volného pohybu služeb zakázané článkem 56 SFEU, nehraje roli skutečnost, zda poskytovatel služeb — nerezident může odečíst daň zaplacenou v Nizozemsku od daně, kterou musí zaplatit v členském státě, v němž je usazen.

      (1)  Úř. věst. C 13, 15.1.2011.


title: Věc T-826/16 R: Usnesení místopředsedy Tribunálu ze dne 16. prosince 2016 – Casasnovas Bernad v. Komise „Řízení o předběžných opatřeních — Veřejná služba — Smluvní zaměstnanci — Vypovězení pracovní smlouvy uzavřené na dobu neurčitou — Návrh na odklad vykonatelnosti — Neexistence naléhavosti“

text:
               6.2.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/33

         Usnesení místopředsedy Tribunálu ze dne 16. prosince 2016 – Casasnovas Bernad v. Komise
   (Věc T-826/16 R)
   („Řízení o předběžných opatřeních - Veřejná služba - Smluvní zaměstnanci - Vypovězení pracovní smlouvy uzavřené na dobu neurčitou - Návrh na odklad vykonatelnosti - Neexistence naléhavosti“)
   (2017/C 038/46)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Luis Javier Casasnovas Bernad (Santo Domingo, Dominikánská republika) (zástupci: S. Orlandi a T. Martin, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: C. Berardis Kayser a G. Berscheid, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh založený na článcích 278 a 279 SFEU a znějící na odklad vykonatelnosti rozhodnutí Komise ze dne 27. září 2016 o vypovězení pracovní smlouvy žalobce.

      Výrok

               1)

               Návrh na nařízení předběžného opatření se zamítá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc C-614/13 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 27. listopadu 2013 společnostmi Masco Corp., Hansgrohe AG, Hansgrohe Deutschland Vertriebs GmbH, Hansgrohe Handelsgesellschaft mbH, Hansgrohe SA/NV, Hansgrohe BV, Hansgrohe SARL, Hansgrohe Srl, Hüppe GmbH, Hüppe GmbH, Hüppe Belgium SA (NV), Hüppe BV proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 16. září 2013 ve věci T-378/10, Masco Corp. a další v. Evropská komise

text:
               25.1.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/14

         Kasační opravný prostředek podaný dne 27. listopadu 2013 společnostmi Masco Corp., Hansgrohe AG, Hansgrohe Deutschland Vertriebs GmbH, Hansgrohe Handelsgesellschaft mbH, Hansgrohe SA/NV, Hansgrohe BV, Hansgrohe SARL, Hansgrohe Srl, Hüppe GmbH, Hüppe GmbH, Hüppe Belgium SA (NV), Hüppe BV proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 16. září 2013 ve věci T-378/10, Masco Corp. a další v. Evropská komise
   (Věc C-614/13 P)
   2014/C 24/26
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek: Masco Corp., Hansgrohe AG, Hansgrohe Deutschland Vertriebs GmbH, Hansgrohe Handelsgesellschaft mbH, Hansgrohe SA/NV, Hansgrohe BV, Hansgrohe SARL, Hansgrohe Srl, Hüppe GmbH, Hüppe GmbH, Hüppe Belgium SA (NV), Hüppe BV (zástupci: D. Schroeder, advokát, S. Heinz, advokátka, J. Temple Lang, Solicitor)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Navrhovatelky navrhují, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil rozsudek Tribunálu ve věci T-378/10 v rozsahu, v němž zamítá jejich návrh na zrušení článku 1 rozhodnutí Komise ze dne 23. června 2010 ve věci COMP/39.092 — Zařízení a pevné součásti koupelen, v rozsahu, v němž Komise v tomto rozhodnutí konstatuje, že se navrhovatelky účastnily trvající dohody nebo jednání ve vzájemné shodě „v odvětví zařízení a pevných součástí koupelen“,

               —

               zrušil rozhodnutí Komise ze dne 23. června 2010 ve věci COMP/39.092 — Zařízení a pevné součásti koupelen, v rozsahu, v němž konstatuje, že se navrhovatelky účastnily trvající dohody nebo jednání ve vzájemné shodě „v odvětví zařízení a pevných součástí koupelen“,

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení vynaložených navrhovatelkami souvisejících s touto věcí a

               —

               přijal jakákoli jiná patření, která bude Soudní dvůr považovat za vhodná.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Kasační opravný prostředek je založen na dvou důvodech.
   V prvním důvodu kasačního opravného prostředku navrhovatelky tvrdí, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení tím, že zjevně zkreslil důkazy a nesprávně použil právní kritéria pro konstatování, že se navrhovatelky zúčastnily jediného komplexního protiprávního jednání zahrnujícího keramické výrobky.
   V druhém důvodu kasačního opravného prostředku navrhovatelky tvrdí, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení tím, že dostatečné neodůvodnil své rozhodnutí.


title: Věc F-126/11: Žaloba podaná dne 28. listopadu 2011 — ZZ v. Komise

text:
               16.6.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 174/31

         Žaloba podaná dne 28. listopadu 2011 — ZZ v. Komise
   (Věc F-126/11)
   2012/C 174/49
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupce: M. Boury, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Návrh na zrušení rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování (OOJ) v rozsahu, v němž ukládá žalobci disciplinární sankci ve formě důtky

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí OOJ CMS 10/038 uložit žalobci důtku, jakož i rozhodnutí OOJ č. R/393/11, kterým bylo prvně uvedené rozhodnutí potvrzeno;

               —

               určit, že důtka, kterou OOJ žalobci uložil bez předložení platných důkazů o údajném obtěžování, které je mu vytýkáno, a bez provedení skutečně nezávislého, nestranného a spravedlivého šetření umožňujícího prokázat reálnost údajného obtěžování, kterého se měl dopustit vůči svému kolegovi, představuje vůči žalobci akt diskriminace ze strany OOJ;

               —

               určit, že v průběhu celé této věci a jiných s ní souvisejících, které jí přecházely, byl žalobce obětí závažných porušení jeho základních práv, která jsou zakotvena ve Smlouvách, Listině základních práv Evropské unie a v Evropské úmluvě o ochraně lidských práv, a že z tohoto důvodu má právo na náhradu škody za tato porušení podle posouzení Soudu.


title: Věc F-9/14: Žaloba podaná dne 1. února 2014 – ZZ v. EIB

text:
               7.7.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 212/44

         Žaloba podaná dne 1. února 2014 – ZZ v. EIB
   (Věc F-9/14)
   2014/C 212/56
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupci: L. Isola a G. Isola, advokáti)

      Žalovaná: Evropská investiční banka

      Předmět a popis sporu

   Zrušení hodnotícího posudku za rok 2012 v části, v níž žalobci nepřiděluje známku „exceptional performance“ (výjimečný výkon) nebo známku „very good performance“ (velmi dobrý výkon) a nenavrhuje jeho povýšení do funkční skupiny D, a v části stanovící cíle žalobce pro rok 2013, zrušení pokynů pro hodnocení zaměstnanců pro rok 2012 a konečně uložení povinnosti EIB k náhradě nemajetkové a majetkové újmy, které žalobci údajně vznikly.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               Zrušit

                           —

                           rozhodnutí přijaté odvolacím výborem dne 18. prosince 2012 vrácením složky a stanovením kritérií, kterými se musí odvolací výbor řídit při přijímání nového rozhodnutí;

                           —

                           pokyny vypracované ředitelstvím pro lidské zdroje ve „sdělení zaměstnancům“ č. 722/S&D/D&P/2012-198“ ze dne 5. prosince 2012 a odpovídající „Pokyny pro hodnocení zaměstnanců pro rok 2012“, včetně části, v níž se stanoví, že konečné hodnocení musí být shrnuto určitým způsobem, aniž jsou upřesněna kritéria, kterými se má hodnotitel řídit;

               —

               Podpůrně zrušit

                           —

                           hodnotící posudek pro rok 2012 v plném rozsahu, a to jak v části „hodnocení“, tak v části, v níž nepřiděluje známku „exceptional performance“ nebo známku „very good performance“ a v níž není žalobce navržen na povýšení do funkční skupiny D, a konečně v části stanovící cíle žalobce pro rok 2013;

                           —

                           všechny související, následující a předcházející akty, k nimž bezpochyby patří povýšení, o kterých bylo rozhodnuto ve sdělení ředitele pro lidské zdroje z května 2012 „Guidelines to the 2012 annual staff appraisal exercise, award of promotions and titles“;

               —

               v každém případě uložit EIB náhradu nemajetkové a majetkové újmy (v určeném rozsahu), včetně náhrady nákladů řízení a úroků s ohledem na měnovou inflaci ve vztahu k přiznané částce a nákladům.


title: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 18. listopadu 2004 ve věci C-422/03: Komise Evropských společenství proti Nizozemskému království (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2001/18/ES — Neprovedení ve stanovené lhůtě)

text:
               8.1.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/16

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (čtvrtého senátu)
   ze dne 18. listopadu 2004
   ve věci C-422/03: Komise Evropských společenství proti Nizozemskému království (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2001/18/ES - Neprovedení ve stanovené lhůtě)
   (2005/C 6/28)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Ve věci C-422/03, jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES, podaná dne 3. října 2003, Komise Evropských společenství (zmocněnec: M. van Beek) proti Nizozemskému království (zmocněnci: H. G. Sevenster a J. van Bakel), Soudní dvůr (čtvrtý senát), ve složení J. N. Cunha Rodrigues, úřadující předseda čtvrtého senátu, K. Schiemann (zpravodaj) a E. Juhász, soudci, generální advokát: P. Léger, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 18. listopadu 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Nizozemské království tím, že nepřijalo veškeré právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2001/18/ES ze dne 12. března 2001 o záměrném uvolňování geneticky modifikovaných organismů do životního prostředí a o zrušení směrnice Rady 90/220/EHS, ve stanovené lhůtě, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice.

               2)

               Nizozemskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 275, 15.11.2003.


title: Věc T-22/09: Žaloba podaná dne 20. ledna 2009 – Katjes Fassin v. OHIM (Tvar obličeje pandy)

text:
               21.3.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 69/49

         Žaloba podaná dne 20. ledna 2009 – Katjes Fassin v. OHIM (Tvar obličeje pandy)
   (Věc T-22/09)
   (2009/C 69/107)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Katjes Fassin GmbH & Co. KG (Emmerich am Rhein, Německo) (zástupce: T. Schmitz, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Zrušit rozhodnutí R 1299/2006-4 čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 13. listopadu 2008;

               —

               uložit žalovanému Úřadu náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: Trojrozměrná ochranná známka, která představuje čokoládový obličej pandy, pro výrobky zařazené do třídy 30 (přihláška č. 4 505 161).

      Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí přihlášky.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (1), protože přihlašovaná ochranná známka má nezbytnou rozlišovací způsobilost.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1994, L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).


title: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 11. listopadu 2004 ve věci C-425/02 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour administrative): Johanna Maria Delahaye, provdaná Boor proti Ministre de la Fonction publique et de la Réforme administrative (Zachování práv zaměstnanců v případě převodu podniku na stát — Možnost státu uložit pravidla veřejného práva — Snížení výše pracovního příjmu)

text:
               8.1.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/9

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (druhého senátu)
   ze dne 11. listopadu 2004
   ve věci C-425/02 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour administrative): Johanna Maria Delahaye, provdaná Boor proti Ministre de la Fonction publique et de la Réforme administrative (1)

   (Zachování práv zaměstnanců v případě převodu podniku na stát - Možnost státu uložit pravidla veřejného práva - Snížení výše pracovního příjmu)
   (2005/C 6/15)
   Jednací jazyk: francouzština
   Ve věci C-425/02, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím Cour administrative (Lucembursko) ze dne 21. listopadu 2002, došlým Soudnímu dvoru dne 25. listopadu 2002, v řízení Johanna Maria Delahaye, provdaná Boor, proti Ministre de la Fonction publique et de la Réforme administrative, Soudní dvůr (druhý senát), ve složení C. W. A. Timmermans, předseda senátu, C. Gulmann a N. Colneric (zpravodaj), soudci, generální advokát: P. Léger, vedoucí soudní kanceláře: M. Múgica Arzamendi, vrchní rada, vydal dne 11. listopadu 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:
   Směrnici Rady 77/187/EHS ze dne 14. února 1977 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se zachování práv zaměstnanců v případě převodů podniků, závodů nebo částí závodů je třeba vykládat v tom smyslu, že v zásadě nebrání tomu, aby v případě převodu podniku z právnické osoby soukromého práva na stát, tento stát jako nový zaměstnavatel snížil výši pracovního příjmu dotyčných zaměstnanců za účelem dosažení souladu s platnými vnitrostátními pravidly týkajícími se státních zaměstnanců. Příslušné orgány odpovědné za použití a výklad uvedených pravidel jsou nicméně povinny tak činit v co největším možném rozsahu ve světle účelu uvedené směrnice, berouce zejména v úvahu odsloužená léta zaměstnance v míře, ve které vnitrostátní pravidla, kterými se řídí postavení státních zaměstnanců, berou odsloužená léta státního zaměstnance v úvahu pro výpočet jeho pracovního příjmu. V případě, že tento výpočet vede k podstatnému snížení pracovního příjmu zaměstnance, představuje takové snížení podstatnou změnu pracovních podmínek v neprospěch zaměstnanců dotčených převodem, takže zaměstnavatel je v souladu s čl. 4 odst. 2 směrnice 77/187 považován za osobu odpovědnou za skončení jejich pracovní smlouvy z tohoto důvodu.

      (1)  Úř. věst. C 19, 25.1.2003.


title: Věc T-148/11: Žaloba podaná dne 14. března 2011 — Mangou v. Rada

text:
               30.4.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 130/25

         Žaloba podaná dne 14. března 2011 — Mangou v. Rada
   (Věc T-148/11)
   2011/C 130/52
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Philippe Mangou (Abidjan, Pobřeží slonoviny) (zástupci: G. Collard a L. Aliot, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání žalobce

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               určil, že v případě žalobce Philippa MANGOUA jsou nařízení Rady (EU) č. 25/2011 ze dne 14. ledna 2011 a rozhodnutí Rady 2011/18/SZBP ze dne 14. ledna 2011, zveřejněná dne 15. ledna 2011 v Úředním věstníku Evropské unie, skutkově nepodložená,

               —

               v důsledku toho,

                           —

                           zrušil nařízení Rady (EU) č. 25/2011 ze dne 14. ledna 2011 a rozhodnutí Rady 2011/18/SZBP ze dne 14. ledna 2011;

                           —

                           podpůrně nařídil, aby bylo jméno Philippa MANGOUA vyjmuto ze seznamů tvořících přílohy uvedeného nařízení a rozhodnutí.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobní důvody a hlavní argumenty uplatňované žalobcem jsou v podstatě totožné nebo podobné s žalobními důvody a hlavními argumenty uvedenými v rámci věci T-137/11, Guiai Bi Poin v. Rada.


title: Věc C-6/17 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 5. ledna 2017 ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 27. dubna 2016 ve věci T-154/14, ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias v. Evropská komise

text:
               27.2.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/20

         Kasační opravný prostředek podaný dne 5. ledna 2017 ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 27. dubna 2016 ve věci T-154/14, ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias v. Evropská komise
   (Věc C-6/17 P)
   (2017/C 063/28)
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias (zástupce: Stavroula Paliou, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil rozsudek Tribunálu ze dne 27. dubna 2016 ve věci T-154/14 a vrátil věc Tribunálu k novému meritornímu přezkumu;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Navrhovatelka napadá rozsudek vyhlášený Tribunálem dne 27. dubna 2016 ve věci T-154/14 a tvrdí, že tento rozsudek obsahuje právní hodnocení, která porušují normy unijního práva.
   Podle navrhovatelky musí být napadený rozsudek zrušen:

               i)

               zaprvé z důvodů týkajících se nesprávného právního posouzení a procesních vad, kterými je dotčeno odůvodnění napadeného rozsudku, s odkazem na použitelná ustanovení hmotného práva;

               ii)

               zadruhé z důvodů týkajících se nesprávného právního posouzení s odkazem na ustanovení, která ve vztahu k žalobě upravují předmět a důkazní břemeno a ve vztahu k žalobní odpovědi rozdělení důkazního břemene.

         V tomto kontextu uvádí následující důvody kasačního opravného prostředku:

               I)

               s odkazem na nesprávné právní posouzení a procesní vady:

                           1)

                           první důvod kasačního opravného prostředku: zjevně nedostatečné odůvodnění.

                           2)

                           druhý důvod kasačního opravného prostředku: nesprávné právní posouzení a rozporuplné odůvodnění.

               II)

               s odkazem na nesprávné právní posouzení pravidel, která upravují předmět a důkazní břemeno:

                           3)

                           třetí důvod kasačního opravného prostředku: nesprávné právní posouzení týkající se předmětu a důkazního břemene ve vztahu k žalobě.

                           4)

                           čtvrtý důvod kasačního opravného prostředku: nesprávné právní posouzení týkající se rozdělení důkazního břemene ve vztahu k žalobní odpovědi Komise.


title: Věc T-95/04: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne  17. května 2006  – Lavagnoli v. Komise ( Úředníci — Hodnotící zpráva — Zachování pravidel postupu hodnocení — Výkon činnosti zástupce zaměstnanců a odborové činnosti — Povinnost odůvodnění — Žaloba na neplatnost )

text:
               15.7.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 165/25

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 17. května 2006 – Lavagnoli v. Komise
   (Věc T-95/04) (1)

   („Úředníci - Hodnotící zpráva - Zachování pravidel postupu hodnocení - Výkon činnosti zástupce zaměstnanců a odborové činnosti - Povinnost odůvodnění - Žaloba na neplatnost“)
   (2006/C 165/47)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Luciano Lavagnoli (Berchem, Lucembursko) (zástupci: G. Bounéou a F. Frabetti, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: J. Currall a H. Krämer, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení hodnocení za období od 1. července 1999 do 30. června 2001, pokud jde o žalobce, a na zrušení rozhodnutí, kterým se přijímá hodnotící zpráva žalobce za toto období
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Každý účastník řízení nese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 106, 30.4.2004.


title: Věc C-199/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Raad van State (Nizozemí) dne 27. dubna 2012 — Minister voor Immigratie en Asiel v. X

text:
               21.7.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/7

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Raad van State (Nizozemí) dne 27. dubna 2012 — Minister voor Immigratie en Asiel v. X
   (Věc C-199/12)
   2012/C 217/14
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Raad van State

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Minister voor Immigratie en Asiel

      Žalovaný: X

      Předběžné otázky

               1)

               Tvoří cizinci s homosexuální orientací určitou společenskou vrstvu ve smyslu čl. 10 odst. 1 písm. d) směrnice Rady 2004/83/ES ze dne 29. dubna 2004 o minimálních normách, které musí splňovat státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, aby mohli žádat o postavení uprchlíka nebo osoby, která z jiných důvodů potřebuje mezinárodní ochranu, a o obsahu poskytované ochrany (Úř. věst. L 304, s. 12, dále jen: „směrnice“)?

               2)

               Pokud je třeba na otázku 1 odpovědět kladně: Jaká homosexuální jednání spadají do oblasti působnosti směrnice a mohou akty pronásledování z důvodu těchto jednání, jsou-li splněny ostatní podmínky, vést k uznání postavení uprchlíka? Tato otázka se skládá z následujících podotázek:

                           a)

                           Může být od homosexuálních cizinců očekáváno, že svou sexuální orientaci ve své zemi původu budou přede všemi tajit, aby se vyhnuli pronásledování?

                           b)

                           Pokud je třeba na předchozí podotázku odpovědět záporně: Lze od homosexuálního cizince očekávat, že se zdrží vyjádření své sexuální orientace ve své zemi původu, aby se vyhnul pronásledování, a pokud ano, v jaké míře? Může být od homosexuálů očekáváno více zdrženlivosti než od heterosexuálů?

                           c)

                           Pokud lze v této souvislosti rozlišovat mezi vyjádřeními, která se týkají jádra sexuální orientace, a takovými, u kterých tomu tak není: Co se rozumí jádrem sexuální orientace a jak je možno jej určit?

               3)

               Představuje již samotná skutečnost, že je homosexuální jednání v Sierra Leone podle zákona Offences against the Person Act z roku 1861 trestné a hrozí za ně trest odnětí svobody, akt pronásledování ve smyslu čl. 9 odst. 1 písm. a) ve spojení s čl. 9 odst. 2 písm. c) směrnice? Pokud nikoliv: Za jakých okolností by tomu tak bylo?


title: Věc C-65/07: Usnesení předsedy osmého senátu Soudního dvora ze dne 20. prosince 2007 – Komise Evropských společenství v. Irsko

text:
               29.3.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 79/23

         Usnesení předsedy osmého senátu Soudního dvora ze dne 20. prosince 2007 – Komise Evropských společenství v. Irsko
   (Věc C-65/07) (1)

   (2008/C 79/42)

      Jednací jazyk: angličtina

   Předseda osmého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 69, 24.3.2007.


title: Věc T-157/08: Žaloba podaná dne 28. dubna 2008 – Paroc v. OHIM (INSULATE FOR LIFE)

text:
               5.7.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/40

         Žaloba podaná dne 28. dubna 2008 – Paroc v. OHIM (INSULATE FOR LIFE)
   (Věc T-157/08)
   (2008/C 171/76)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Paroc Oy/AB (Vantaa, Finsko) (zástupce: J. Palm, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 21. února 2008 ve věci R 0054/02008-2; a

               —

               uložit OHIM náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „INSULATE FOR LIFE“ pro výrobky a služby ve třídách 6, 17, 19 a 37 – přihláška č. 593 2827

      Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí žádosti pro všechny výrobky a služby

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 40/94, jelikož ochranná známka dosahovala minimální úrovně rozlišovací způsobilosti požadované pro její zápis.


title: Věc T-499/08: Žaloba podaná dne 14. listopadu 2008 – Ryanair v. Komise

text:
               7.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/43

         Žaloba podaná dne 14. listopadu 2008 – Ryanair v. Komise
   (Věc T-499/08)
   (2009/C 32/83)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Ryanair Ltd (Dublin, Irsko) (zástupci: E. Vahida, I. Metaxas-Maragkidis, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobkyně

               —

               konstatovat v souladu s články 230 ES a 231 ES, že konkludentní rozhodnutí Komise, kterým byl žalobkyni odepřen přístup k dokumentům, o jejichž zpřístupnění žádala žádostí ze dne 25. června 2008, je neplatné a že rozhodnutí Komise ze dne 23. října 2008, kterým byl odepřen přístup ke stejným dokumentům, je nicotné;

               —

               podpůrně konstatovat v souladu s články 230 ES a 231 ES, že rozhodnutí Komise ze dne 23. října 2008, kterým byl žalobkyni odepřen přístup k dokumentům, o jejichž zpřístupnění žádala žádostí ze dne 25. června 2008, je neplatné;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyní v rámci řízení a

               —

               přijmout jakékoliv jiné opatření, které by Soud považoval za vhodné.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně tímto návrhem žádá zrušení konkludentního rozhodnutí Komise, kterým se zamítá její žádost na základě nařízení č. 1049/2001 (1) o přístup k dokumentům týkajícím se řízení v oblasti státních podpor týkajících se předpokládané státní podpory poskytnuté dohodou s provozovatelem letiště Pau. Tomuto rozhodnutí následovalo výslovné rozhodnutí ze dne 23. října 2008. Žalobkyně v této věci podpůrně navrhuje zrušení výslovného rozhodnutí.
   Žalobní důvody a hlavní argumenty uvedené žalobkyní jsou stejné jako ty, které byly uvedeny ve věci T-494/08 Ryanair v. Komise.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES( ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, s. 43; Zvl. vyd. 01/03,s. 331).


title: Věc C-35/10: Žaloba podaná dne 21. ledna 2010 — Evropská komise v. Francouzská republika

text:
               27.3.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 80/17

         Žaloba podaná dne 21. ledna 2010 — Evropská komise v. Francouzská republika
   (Věc C-35/10)
   2010/C 80/31
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: A. Marghelis a J. Sénéchal, zmocněnci)

      Žalovaná: Francouzská republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Francouzská republika tím, že nepřijala všechny právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2006/21/ES ze dne 15. března 2006 o nakládání s odpady z těžebního průmyslu a o změně směrnice 2004/35/ES (1), nebo v každém případě tím, že Komisi o uvedených předpisech neuvědomila, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 25 této směrnice;

               —

               uložit Francouzské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Lhůta pro provedení směrnice 2006/21/ES uplynula dne 30. dubna 2008. Ke dni podání této žaloby však žalovaná dosud nepřijala veškerá opatření nezbytná k provedení této směrnice, nebo o nich v každém případě neuvědomila Komisi.

      (1)  Úř. věst. L 102, s. 15.


title: Věc F-21/14: Žaloba podaná dne 11. března 2014 – ZZ v. Europol

text:
               16.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 184/42

         Žaloba podaná dne 11. března 2014 – ZZ v. Europol
   (Věc F-21/14)
   2014/C 184/69
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: ZZ (zástupce: J.-J. Ghosez, advokát)

      Žalovaný: Europol

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí neobnovit na dobu neurčitou smlouvu žalobkyně na dobu určitou a uložení povinnosti Europolu uhradit rozdíl mezi odměnou, která by žalobkyni náležela, pokud by zůstala ve službě Europolu, a dávkami podpory v nezaměstnanosti či jinými dávkami podpory, které jí byly vyplaceny

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Zrušit rozhodnutí žalovaného ze dne 13. května 2013, kterým žalobkyni informoval o tom, že s ní neuzavře smlouvu na dobu neurčitou a že platnost její smlouvy uplyne dnem 31. října 2013, jakož i implicitní rozhodnutí její stížnosti ze dne 13. prosince 2013;

               —

               uložit žalovanému povinnost vyplatit žalobkyni rozdíl mezi odměnou, která by jí náležela, pokud by zůstala ve službě tohoto orgánu, a odměnou, poplatky, dávkami podpory v nezaměstnanosti či jinými dávkami podpory, které jí byly fakticky vyplaceny od 1. listopadu 2013 namísto odměny, kterou by získala jakožto dočasná zaměstnankyně;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.


title: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 8. dubna 2005 ve věci T-401/03, Deirdre McCabe proti Komisi Evropských společenství (Úředníci — Přijetí — Zkušební doba u Eurostatu — Propuštění po skončení zkušební doby — Žaloba na neplatnost — Žaloba na náhradu škody — Předchozí správní stížnost — Nepřípustnost)

text:
               25.6.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 155/22

      USNESENÍ SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 8. dubna 2005
   ve věci T-401/03, Deirdre McCabe proti Komisi Evropských společenství (1)

   (Úředníci - Přijetí - Zkušební doba u Eurostatu - Propuštění po skončení zkušební doby - Žaloba na neplatnost - Žaloba na náhradu škody - Předchozí správní stížnost - Nepřípustnost)
   (2005/C 155/43)
   Jednací jazyk: francouzština
   Ve věci T-401/03, Deirdre McCabe, bývalá úřednice Komise Evropských společenství ve zkušební době, s bydlištěm v Mondorf-les-Bains (Lucembursko), zastoupená M. Spandrem a B. Zammittem, advokáty, proti Komisi Evropských společenství (zmocněnci: J. Currall a H. Kraemer, ve spolupráci s B. Wägenbaurem, advokátem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku), jejímž předmětem je jednak návrh na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 25. srpna 2003, týkajícího se propuštění žalobkyně na konci její zkušební doby, a jednak návrh na náhradu škody, Soud (čtvrtý senát), ve složení H. Legal, předseda, P. Lindh a V. Vadapalas, soudci; vedoucí soudní kanceláře: H. Jung, vydal dne 8. dubna 2005 usnesení, jehož výrok je následující:

               1.

               Žaloba se zamítá jako nepřípustná.

               2.

               Každý účastník řízení ponese vlastní náklady.

      (1)  Úř. věst. C 35, 7.2.2004.


title: Věc T-59/07: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. července 2011 — Polimeri Europa v. Komise ( „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Trh butadienového kaučuku a styren-butadienového kaučuku vyrobeného emulzní polymerizací — Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES — Přičitatelnost protiprávního jednání — Jediné protiprávní jednání — Důkaz o existenci kartelové dohody — Pokuty — Závažnost a doba trvání protiprávního jednání — Přitěžující okolnosti“ )

text:
               10.9.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/43

         Rozsudek Tribunálu ze dne 13. července 2011 — Polimeri Europa v. Komise
   (Věc T-59/07) (1)

   (Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Trh butadienového kaučuku a styren-butadienového kaučuku vyrobeného emulzní polymerizací - Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES - Přičitatelnost protiprávního jednání - Jediné protiprávní jednání - Důkaz o existenci kartelové dohody - Pokuty - Závažnost a doba trvání protiprávního jednání - Přitěžující okolnosti)
   2011/C 269/95
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Polimeri Europa SpA (Brindisi, Itálie) (zástupci: M. Siragusa a F. Moretti, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: V. Di Bucci, G. Conte a V. Bottka, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh směřující ke zrušení rozhodnutí Komise K(2006) 5700 v konečném znění ze dne 29. listopadu 2006 v řízení podle článku 81 [ES] a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/F/38.638 — Butadienový kaučuk a styren-butadienový kaučuk vyrobený emulzní polymerizací) nebo podpůrně zrušení nebo snížení pokuty uložené společnosti Polimeri Europa SpA.

      Výrok rozsudku

               1)

               Článek 2 písm. c) rozhodnutí Komise K(2006) 5700 v konečném znění ze dne 29. listopadu 2006 v řízení podle článku 81 [ES] a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/F/38.638 — Butadienový kaučuk a styren butadienový kaučuk vyrobený emulzní polymerizací) se zrušuje v rozsahu, ve kterém stanoví, že společnosti Polimeri Europa SpA se ukládá pokuta ve výši 272,25 milionů eur.

               2)

               Pokuta uložená společnosti Polimeri Europa se stanovuje na 181,5 milionů eur.

               3)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               4)

               Každá účastnice řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 95, 28.4.2007.


title: Věc T-585/15: Žaloba podaná dne 5. října 2015 – Monster Energy v. OHIM (GREEN BEANS)

text:
               7.12.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 406/41

         Žaloba podaná dne 5. října 2015 – Monster Energy v. OHIM (GREEN BEANS)
   (Věc T-585/15)
   (2015/C 406/42)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Monster Energy Company (Corona, Spojené státy) (zástupce: P. Brownlow, Solicitor)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Společenství „GREEN BEANS“ – Přihláška č. 1 1 4 10  801

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 22. července 2015, ve věci R 3002/2014-2

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               vrátil věc týkající se žalobkyně druhému odvolacímu senátu k meritornímu rozhodnutí o návrhu žalobkyně na restitutio in integrum ve vztahu k rozhodnutí prvního odvolacího senátu ze dne 2. prosince 2013 ve věci R 1530/2013-1;

               —

               uložil OHIM, že ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené žalobkyní.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení článku 58, čl. 65 odst. 5, článku 75, čl. 81 odst. 1 a čl. 81 odst. 4 nařízení č. 207/2009;

               —

               porušení pravidla 65 nařízení č. 2868/95.


title: Věc F-81/10: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 14. července 2011 — Praskevicius v. Parlament ( „Veřejná služba — Úředníci — Povýšení — Článek 45 Služebního řádu úředníků — Zjevná chyba v hodnocení — Body za zásluhy — Srovnávací přezkum zásluh — Motivation/Důvody“ )

text:
               12.5.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/25

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 14. července 2011 — Praskevicius v. Parlament
   (Věc F-81/10) (1)

   (Veřejná služba - Úředníci - Povýšení - Článek 45 Služebního řádu úředníků - Zjevná chyba v hodnocení - Body za zásluhy - Srovnávací přezkum zásluh - Motivation/Důvody)
   2012/C 138/49
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Vidas Praskevicius (Lucemburk, Lucembursko) (zástupci: P. Nelissen Grade a G. Leblanc, advokáti)

      Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: Montebello-Demogeot a N. B. Rasmussen, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí žalovaného o nezařazení žalobce na seznam povýšených úředníků do platové třídy AD6 z titulu povyšování za rok 2009 a žádost o náhradu nemajetkové újmy.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 301, 6.11.2010, s. 66.


title: Věc T-355/09: Žaloba podaná dne 14. září 2009 — Reber Holding v. OHIM — Wedl & Hofmann (Walzer Traum)

text:
               21.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/50

         Žaloba podaná dne 14. září 2009 — Reber Holding v. OHIM — Wedl & Hofmann (Walzer Traum)
   (Věc T-355/09)
   2009/C 282/96
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Reber Holding GmbH & Co. KG (Bad Reichenhall, Německo) (zástupci: Rechtsanwälte O. Spuhler a M. Geitz)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Wedl & Hofmann GmbH (Mils/Hall in Tirol, Rakousko)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu ze dne 9. července 2009 ve věci R 623/2008-4,

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Wedl & Hofmann GmbH

      Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka „Walzer Traum“ pro výrobky zařazené do tříd 21 a 30 (přihláška č. 4 593 752)

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: německá slovní ochranná známka „Walzer Traum“ pro výrobky zařazené do třídy 30, přičemž námitky směřovaly jen proti zápisu pro výrobky zařazené do třídy 30

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitkám

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zrušení napadeného rozhodnutí a zamítnutí námitek

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 42 odst. 2 1. věty nařízení (ES) č. 207/2009 (1), jakož i obecné zásady rovného zacházení v souvislosti s výkladem požadavku, aby namítaná ochranná známka byla skutečně užívána

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, s. 1).


title: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 10. března 2005 ve věci C-22/03 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank te Rotterdam): Optiver BV a další proti Stichting Autoriteit Financiële Markten (Směrnice 69/335/EHS — Nepřímé daně z kapitálových vkladů — Poplatek z hrubých zisků institucí pro cenné papíry)

text:
               14.5.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 115/1

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (druhého senátu)
   ze dne 10. března 2005
   ve věci C-22/03 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank te Rotterdam): Optiver BV a další proti Stichting Autoriteit Financiële Markten (1)

   (Směrnice 69/335/EHS - Nepřímé daně z kapitálových vkladů - Poplatek z hrubých zisků institucí pro cenné papíry)
   (2005/C 115/02)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Ve věci C-22/03, Optiver BV a další proti Stichting Autoriteit Financiële Markten, právní nástupkyni Stichting Toezicht Effectenverkeer, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES podaná rozhodnutím Rechtbank te Rotterdam (Nizozemsko) ze dne 21. ledna 2003, došlým Soudnímu dvoru dne 23. ledna 2003, Soudní dvůr (druhý senát), ve složení C. W. A. Timmermans, předseda senátu, R. Silva de Lapuerta, R. Schintgen (zpravodaj), P. Kūris a G. Arestis, soudci, generální advokát: D. Ruiz-Jarabo Colomer, vedoucí soudní kanceláře: M.-F. Contet, vrchní rada, vydal dne 10. března 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:
   Směrnice Rady 69/335/EHS ze dne 17. července 1969 o nepřímých daních z kapitálových vkladů musí být vykládána v tom smyslu, že nebrání tomu, aby od institucí pro cenné papíry byl vybírán takový poplatek z hrubých zisků dosažených z činností v souvislosti s těmito cennými papíry, jako je dotčený poplatek v původním řízení.

      (1)  Úř. věst. C 70, 22.3.2003.


title: Věc T-135/05: Žaloba podaná dne 29. března 2005 Francem Campolim proti Komisi Evropských společenství

text:
               28.5.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 132/33

         Žaloba podaná dne 29. března 2005 Francem Campolim proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-135/05)
   (2005/C 132/60)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 29. března 2005 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Francem Campolim, s bydlištěm v Londýně, zastoupeným Stéphanem Rodriguesem a Alice Jaume, advokáty, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Žalobce navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování ze dne 13. prosince 2004, kterým byla zamítnuta stížnost podaná žalobcem na základě čl. 90 odst. 2 služebního řádu, přijaté jednak spolu s rozhodnutím orgánu oprávněného ke jmenování zpochybněným v uvedené stížnosti, které k 1. květnu 2004 změnilo opravný koeficient, příspěvek na domácnost a paušální příspěvek na vzdělání uplatnitelné na důchod žalobce, a jednak s platovými výměry žalobce v rozsahu, v němž se týkají uplatnění tohoto posledně jmenovaného rozhodnutí od měsíce května 2004,

               —

               uložil žalované náhradu všech nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobce se v projednávané věci v podstatě domáhá uplatnění opravného koeficientu uplatnitelného na jeho důchod před 1. květnem 2004, a to se zpětným účinkem k 1. květnu 2004.
   V tomto ohledu se připomíná, že za účelem zajištění přechodu mezi starým a novým režimem opravného koeficientu v důsledku změny systému služebního řádu upravujícího evropskou veřejnou službu stanoví čl. 20 odst. 2 přílohy XIII služebního řádu přechodnou dobu pěti let od 1. května 2004 do 1. května 2009, po kterou se opravný koeficient postupně snižuje.
   Na podporu své žaloby žalobce uplatňuje především námitku protiprávnosti na základě článku 241 Smlouvy z důvodu, že uplatnění článku 20 přílohy XIII služebního řádu je v projednávaném případě protiprávní.
   V tomto ohledu uplatňuje:

               —

               porušení jeho legitimního očekávání, s ohledem na ujištění poskytnutá správou, podle kterých nový služební řád nebude mít žádný negativní dopad na jeho postavení,

               —

               nedodržení zásad rovnosti zacházení a zákazu diskriminace, s ohledem na rozlišení stanovené v závislosti na místě pobytu úředníků v činné službě a úředníků v důchodu,

               —

               nedodržení jeho nabytých práv, s ohledem na změnu jeho základních podmínek zaměstnávání, posuzovaných ke dni jeho odchodu do důchodu,

               —

               porušení zásady řádné správy.


title: Věc F-15/13: Žaloba podaná dne 11. února 2013 — ZZ v. Komise

text:
               4.5.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/31

         Žaloba podaná dne 11. února 2013 — ZZ v. Komise
   (Věc F-15/13)
   2013/C 129/58
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupci: D. Abreu Caldas, S. Orlandi, J.-N. Louis, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí o ukončení řízení o převodu práv žalobce na důchod bez převodu práv

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí ze dne 17. dubna 2012 o ukončení řízení o převodu práv žalobce na důchod;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-413/12: Usnesení Tribunálu ze dne 15. května 2013 — Post Invest Europe v. Komise ( „Žaloba na neplatnost — Státní podpory — Podpory poskytnuté belgickými orgány ve prospěch společnosti De Post — La Poste (nyní „bpost“ ) — Kompenzace nákladů za veřejnou službu — Rozhodnutí, kterým se podpory prohlašují za zčásti neslučitelné s vnitřním trhem a nařizuje se jejich vrácení — Nedostatek právního zájmu na podání žaloby — Nepřípustnost — Předložení nových důkazů“ )

text:
               3.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 225/81

         Usnesení Tribunálu ze dne 15. května 2013 — Post Invest Europe v. Komise
   (Věc T-413/12) (1)

   (Žaloba na neplatnost - Státní podpory - Podpory poskytnuté belgickými orgány ve prospěch společnosti De Post - La Poste (nyní „bpost“) - Kompenzace nákladů za veřejnou službu - Rozhodnutí, kterým se podpory prohlašují za zčásti neslučitelné s vnitřním trhem a nařizuje se jejich vrácení - Nedostatek právního zájmu na podání žaloby - Nepřípustnost - Předložení nových důkazů)
   2013/C 225/181
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Post Invest Europe Sàrl (Lucemburk, Lucembursko) (zástupci: B. van de Walle de Ghelcke a T. Franchoo, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: É. Gippini Fournier a D. Grespan, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žádost o zrušení článků 2 a 5 až 7 rozhodnutí Komise 2012/321/EU ze dne 25. ledna 2012 o opatření SA.14588 (C-20/09), které provedla Belgie ve prospěch společnosti De Post — La Poste (nyní „bpost“) (Úř. věst. L 170, s. 1).

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá jako nepřípustná.

               2)

               O návrhu na vstup Belgického království do řízení jako vedlejšího účastníka není třeba rozhodovat.

               3)

               Společnosti Post Invest Europe Sàrl se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 343, 10.11.2012.


title: Věc T-309/10 RENV: Rozsudek Tribunálu ze dne 28. září 2016 – Klein v. Komise „Mimosmluvní odpovědnost — Směrnice 93/42/EHS — Harmonizovaný režim zajišťující bezpečí a ochranu zdraví pacientů, uživatelů a třetích osob ve vztahu k používání zdravotnických prostředků — Článek 8 — Oznámení rozhodnutí o zákazu uvádění na trh — Nezaujetí stanoviska ze strany Komise — Článek 18 — Neoprávněné označení CE — Újma — Dostatečně závažné porušení právní normy, která přiznává práva jednotlivcům — Příčinné souvislosti“

text:
               7.11.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 410/10

         Rozsudek Tribunálu ze dne 28. září 2016 – Klein v. Komise
   (Věc T-309/10 RENV) (1)

   („Mimosmluvní odpovědnost - Směrnice 93/42/EHS - Harmonizovaný režim zajišťující bezpečí a ochranu zdraví pacientů, uživatelů a třetích osob ve vztahu k používání zdravotnických prostředků - Článek 8 - Oznámení rozhodnutí o zákazu uvádění na trh - Nezaujetí stanoviska ze strany Komise - Článek 18 - Neoprávněné označení CE - Újma - Dostatečně závažné porušení právní normy, která přiznává práva jednotlivcům - Příčinné souvislosti“)
   (2016/C 410/11)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Christoph Klein (Großgmain, Rakousko) (zástupci: původně H.-J. Ahlt a M. Ahlt, poté H.-J. Ahlt, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Sipos a G. von Rintelen, zmocněnci, ve spolupráci s C. Winklerem, advokátem)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Spolková republika Německo (zástupci: T. Henze a J. Möller, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žaloba podaná na základě článku 268 SFEU a směřující k získání náhrady škody, která byla údajně žalobci způsobena v důsledku toho, že Komise nesplnila povinnosti, které pro ni plynou z článku 8 směrnice Rady 93/42/EHS ze dne 14. června 1993 o zdravotnických prostředcích (Úř. věst. L 169, s. 1; Zvl. vyd. 13/12, s. 82).

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Christoph Klein, Evropská komise a Spolková republika Německo ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 347, 26.11.2011.


title: Věc T-433/07: Žaloba podaná dne 22. listopadu 2007 – Ryanair v. Komise

text:
               26.1.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/49

         Žaloba podaná dne 22. listopadu 2007 – Ryanair v. Komise
   (Věc T-433/07)
   (2008/C 22/93)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Ryanair Ltd (Dublin, Irsko) (zástupci: E. Vahida, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit v souladu s článkem 232 ES, že Komise opomněla jednat v souladu s povinnostmi, které pro ni vyplývají ze Smlouvy o ES, tím, že nezaujala stanovisko ke stížnosti žalobkyně podané Komisi dne 22. prosince 2006 následované výzvou dopisem ze dne 2. srpna 2007;

               —

               uložit Komisi náhradu veškerých nákladů řízení, včetně nákladů řízení žalobkyně, i kdyby Komise po podání žaloby přijala opatření, v jehož důsledku by podle názoru Soudu již nebylo třeba vydávat rozhodnutí, nebo kdyby Soud žalobu odmítl jako nepřípustnou, a

               —

               přijmout další opatření, která Soud může považovat za vhodná.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně tvrdí, že Komise opomněla jednat tím, že nezaujala stanovisko ke stížnosti žalobkyně podané dne 22. prosince 2006, poté, co k tomu byla vyzvána podle článku 232 ES; uvedená stížnost se týkala protiprávní státní podpory poskytnuté Řeckem ve prospěch Olympic Airlines a Olympic Airways Services (dále jen „OA/OAS“) v důsledku rozhodčího nálezu Řeckého nejvyššího soudu, kterým se Řeckému státu ukládá zaplatit OA/OAS 563 milionů eur za údajně nezaplacené služby a jako náklady na přestěhování se na nové aténské letiště.
   Žalobkyně tvrdí, že rozdíl mezi částkami, které Řecký stát dluží OA/OAS, jak byly přibližně určeny v rozhodnutí Komise 2003/372/ES (1), a odškodněním přiznaným OA/OAS rozhodnutím ze dne 20. prosince 2006 představuje zvýhodnění ve smyslu pravidel o státní podpoře přiznané společnosti. Přiznání takového zvýhodnění je podle žalobkyně připsatelné Řeckému státu, jelikož soud v rozhodčím řízení jednal jako orgán státu.
   Žalobkyně dále tvrdí, že Komise měla povinnost provést důkladné a nestranné šetření obdržené stížnosti, aby buď přijala rozhodnutí, kterým by prohlásila, že opatření státu nepředstavují podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 ES, nebo by prohlásila, že je třeba tato opatření kvalifikovat jako podporu ve smyslu uvedeného ustanovení, ale že jsou tato opatření slučitelná se společným trhem podle čl. 87 odst. 2 nebo 3 ES, nebo aby zahájila řízení podle čl. 88 odst. 2 ES.
   Žalobkyně dále uvádí, že doba sedmi měsíců, která uplynula mezi stížností žalobkyně a její výzvou dopisem, byla nepřiměřeně dlouhá a že nečinnost Komise během této doby představuje nečinnost ve smyslu článku 232 ES.

      (1)  Rozhodnutí Komise 2003/372/ES ze dne 11. prosince 2002 o podpoře poskytnuté Řeckem ve prospěch společnosti Olympic Airways (oznámeno pod číslem dokumentu K(2002) 4831) (Úř. věst. L 132, s. 1).


title: Věc C-89/11 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 25. února 2011 E.ON Energie AG proti rozsudku Tribunálu (osmému senátu) vydanému dne 15. prosince 2010 ve věci T-141/08, E.ON Energie AG v. Komise

text:
               21.5.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 152/11

         Kasační opravný prostředek podaný dne 25. února 2011 E.ON Energie AG proti rozsudku Tribunálu (osmému senátu) vydanému dne 15. prosince 2010 ve věci T-141/08, E.ON Energie AG v. Komise
   (Věc C-89/11 P)
   2011/C 152/20
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: E.ON Energie AG (zástupci: A. Röhling, F. Dietrich a R. Pfromm, Rechtanwälte)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastnice řízení podávajícího kasační opravný prostředek

               —

               Zrušit napadený rozsudek Tribunálu a rozhodnutí Komise K(2008) 377 v konečném znění ze dne 30. ledna 2008 ve věci COMP/B-1/39.326, doručené navrhovatelce dne 6. února 2008;

               —

               podpůrně zrušit napadený rozsudek a rozhodnutí označené v bodu 1 prohlásit za neplatné v části, v níž

                           a)

                           navrhovatelce byla uložena pokuta,

                           b)

                           navrhovatelce byla uložena náhrada nákladů řízení,

                     a vyhovět návrhovým žádáním navrhovatelky předloženým v řízení v prvním stupni;

               —

               podpůrně zrušit napadený rozsudek Tribunálu a vrátit věc Tribunálu;

               —

               uložit odpůrkyni náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Navrhovatelka se obrací proti napadenému rozhodnutí Tribunálu s návrhovými žádáními směřujícími ke zrušení tohoto rozhodnutí a rozhodnutí odpůrkyně K(2008) 377 v konečném znění ze dne 30. ledna 2008 ve věci COMP/B-1/39.326. Rozsudkem bylo potvrzeno rozhodnutí odpůrkyně o uložení pokuty, v němž je navrhovatelce vytýkáno, že porušila pečeť, kterou umístili zástupci odpůrkyně podle čl. 20 odst. 2 písm. d) nařízení (ES) č. 1/2003 a porušila tak „přinejmenším z nedbalosti“ čl. 23 odst. 1 písm. e) nařízení č. 1/2003. K odůvodnění svého kasačního opravného prostředku navrhovatelka uplatňuje šest důvodů:

               1)

               Navrhovatelka nejprve uvádí, že Tribunál nesprávně rozdělil důkazní břemeno, čímž se dopustil současně porušení zásady presumpce neviny a rozhodovací maximy práva Společenství in dubio pro reo. Tribunál především nezohlednil skutečnost, že důkazní prostředek ve formě pečeti (nesporně) skladované po uplynutí její Shelf Life (doby skladovatelnosti) nepředstavuje žádný „dostatečně vypovídající“ důkaz proto, aby prokázala existenci porušení.

               2)

               Druhým důvodem kasačního opravného prostředku navrhovatelka tvrdí, že Tribunál porušil svou povinnost odůvodnění, a to prostřednictvím nesprávné kvalifikace. Tribunál v rámci obrácení důkazního břemene zneuznává kritérium „zpochybnění“ důkazní hodnoty pečeti, které nejprve sám stanovil, a to prostřednictvím požadavku přímé „příčinné souvislosti“ mezi zastaráním pečeti a vzniku pozitivního VOID efektu, použitému později v rámci nesprávné kvalifikace.

               3)

               Prostřednictvím třetího důvodu kasačního opravného prostředku navrhovatelka tvrdí, že Tribunál zkreslil důkazní prostředky a porušil tak v souvislosti s tím logické zákonitosti, obecnou zásadu právního státu, jakož opětovně svou povinnost odůvodnění. K tomu navrhovatelka zejména uvádí, že Tribunál přikládá důkaznímu prostředku „protokol o umístění pečetě“ prostřednictvím předpokladu, že v něm má být spatřován dostatečný důkaz o řádném umístění pečetě, vypovídající schopnost, která z něj nemůže vyplývat.

               4)

               Čtvrtým důvodem kasačního opravného prostředku navrhovatelka vytýká další nedostatek v odůvodnění spojený s porušením zákonitostí logiky. S ohledem na další pečeti v budově navrhovatelky Tribunál vyvozuje z funkčnosti přitom použitých pečetí závěr, který nelze logicky vysvětlit, také o funkčnosti sporné pečeti.

               5)

               Pátým důvodem kasačního opravného prostředku navrhovatelka Tribunálu vytýká, že porušil pravidla řádného provádění důkazů, zákonitosti logiky, jakož i zásadu in dubio pro reo. Tribunál považoval především tvrzení navrhovatelky ve vztahu k „nápisům VOID“ na dveřním rámu nesprávně za irelevantní a v rozporu s pravidly řádného provádění důkazů neprovedl dokazování v tomto smyslu.

               6)

               Prostřednictvím šestého důvodu kasačního opravného prostředku navrhovatelka nakonec Tribunálu vytýká, že se dopustil porušení právních předpisů tím, že opětovně porušil pravidla řádného provádění důkazů a zásadu právního státu, a sice proporcionality s ohledem na vyměření pokuty. Tribunál nezohledňuje polehčující okolnost, že sama odpůrkyně zapříčinila v současnosti už neobjasnitelnou situaci, která nastala v den provádění kontroly. Navíc Tribunál s ohledem na rozsah poškození chráněného zájmu nezajistil důkaz o otevření dveří, která je relevantní pro otázku závažnosti činu a stanovení výše pokuty.


title: Věc T-538/11: Žaloba podaná dne 10. října 2011 — Belgie v. Komise

text:
               26.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 347/42

         Žaloba podaná dne 10. října 2011 — Belgie v. Komise
   (Věc T-538/11)
   2011/C 347/75
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Belgické království (zástupci: C. Pochet a J. Halleux, zmocněnci, ve spolupráci s L. Van den Hendem, advokátem)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise ze dne 27. července 2011 o státní podpoře ve prospěch financování testů prováděných za účelem zjištění přenosných spongiformních encefalopatií (TSE) u skotu, kterou provedla Belgie (Státní podpora C 44/8 (dříve NN 45/04)),

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce jeden žalobní důvod.

               1)

               Žalobní důvod vycházející z porušení čl. 107 odst. 1 SFEU

                           —

                           Opatření přijatá Belgií neobsahují selektivní zvýhodnění pro zemědělce, jatka a podniky, které vyrábějí, zpracovávají, prodávají nebo uvádějí na trh výrobky pocházející ze skotu, které na základě platných právních předpisů musejí být podrobeny testování na BSE.