title: Věc T-457/04: Žaloba podaná dne 22. listopadu 2004 CAMAR S.r.l. proti Komisi Evropských společenství

text:
               5.2.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 31/28

         Žaloba podaná dne 22. listopadu 2004 CAMAR S.r.l. proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-457/04)
   (2005/C 31/53)
   Jednací jazyk: italština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 22. listopadu 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství CAMAR S.r.l., zastoupenou Wilmou Viscardinim, Simonettou Donà a Marianem Paolinem.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil odmítnutí Komise – konkrétně generálního ředitele pro zemědělství v dopise ze dne 10. září 2004 (č. D(2004) 29695 A/25707) došlým dne 20. září 2004

               —

               vykonat bod 1 výroku rozsudků ze dne 8. června 2000 ve spojených věcech T-79/96, T-260/97 a T-117/97;

               —

               uložil Komisi výkon bodu 1 výroku uvedených rozsudků formou peněžitého vyrovnání odpovídajícího hodnotě licencí, které měla na základě uvedených rozsudků za povinnost přidělit, jež však nepřidělila, ve výši 5 065 600 EUR nebo jiné Soudem stanovené částky zvýšené o vyrovnání ztráty hodnoty a úroky, vypočtené na základě úrokové sazby stanovené Soudem, ode dne 8. června 2000 až do data uhrazení;

               —

               uložil Komisi náhradu nemajetkové újmy způsobené žalobkyni jejími společníky z důvodu chybějícího vykonání rozsudku ze dne 8. června 2000, ve výši stanovené Soudem na základě zásady spravedlnosti;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně na podporu svých tvrzení uplatňuje, že nečinnost Komise, která nejenže nepřijala žádná konkrétní opatření, ale ani nenavrhla CAMAR přiměřená opatření k výkonu rozsudku vydanému ve věci T-79/96 (nečinnost, jež trvá od 8. června 2000) – a její výslovné odmítnutí vykonat uvedený rozsudek sdělené dopisem ze dne 10. září 2004, představuje závažné porušení článku 233 ES.
   Poněvadž přidělení licencí žalobkyni, které Komise měla pro výkon uvedených rozsudků za povinnost, již není možné – jelikož dovoz banánů ze třetích zemí v brzké době nebude nadále podléhat celním kvótám, nýbrž bude zcela liberalizován – CAMAR požaduje výkon formou odpovídající peněžité náhrady škody, jež je podle ustálené judikatury přípustná, pokud není možné vykonat rozsudek určitým způsobem.
   Žalobkyně nadto požaduje peněžitou náhradu škody za nemajetkovou újmu utrpěnou z důvodu chybějícího výkonu rozsudku ze dne 8. června 2000. Ta podle ustálené judikatury již sama o sobě odůvodňuje náhradu škody v rozsahu, v němž byla porušena zásada legitimního očekávání. V projednávané věci je však porušení zásady legitimního očekávání zhoršeno skutečností, že CAMAR měla důvěru v záměr vykonat rozsudek vyjádřený v dopisu Komise ze dne 20. května 2003, který byl nyní odvolán.


title: Věc C-308/04 P: Opravný prostředek podaný dne 19. července 2004 SGL Carbon AG proti rozsudku Soudu prvního stupně Evropských společenství (druhého senátu) ze dne 29. dubna 2004 ve spojených věcech T-236/01, T-239/01, T-244/01 až T-246/01, T-251/01 a T-252/01, Tokai a další v. Komise Evropských společenství, pokud jde o věc T-239/01

text:
               23.10.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 262/14

         Opravný prostředek podaný dne 19. července 2004 SGL Carbon AG proti rozsudku Soudu prvního stupně Evropských společenství (druhého senátu) ze dne 29. dubna 2004 ve spojených věcech T-236/01, T-239/01, T-244/01 až T-246/01, T-251/01 a T-252/01, Tokai a další v. Komise Evropských společenství, pokud jde o věc T-239/01
   (Věc C-308/04 P)
   (2004/C 262/26)
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byl předložen dne 19. července 2004 opravný prostředek podaný SGL Carbon AG, zastoupenou Martinem Klusmanem a Kirsten Beckmann, advokáty, Freshfields Bruckhaus Deringer, Freiligrathstr. 1, D-40479 Düsseldorf, proti rozsudku Soudu prvního stupně Evropských společenství (druhého senátu) ze dne 29. dubna 2004 ve spojených věcech T-236/01, T-239/01, T-244/01 až T-246/01, T-251/01 a T-252/01 Tokai a další v. Komise Evropských společenství, pokud jde o věc T-239/01.
   Účastník řízení podávající opravný prostředek navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               aniž by byly dotčeny návrhy předložené v řízení v prvním stupni, částečně zrušil rozsudek Soudu prvního stupně Evropských společenství ve věci T-239/01 (1) v té části, v níž žalobu zamítá v rozsahu, v němž žaloba směřuje proti článkům 3 a 4 rozhodnutí Komise ze dne 18. července 2001;

               2.

               podpůrně přiměřeně snížil pokutu uloženou účastníkovi řízení podávajícímu opravný prostředek v článku 3 rozhodnutí COMP/E-1/36.490 jakož i úroky splatné od zahájení řízení [Rechtshängigkeitszinsen] a úroky z prodlení, stanovené v článku 4 rozhodnutí ve spojení s dopisem Komise ze dne 23. července 2001 (SG 2001) D/290091;

               3.

               dále podpůrně vrátil věc Soudu prvního stupně k novému rozhodnutí za vázanosti právním názorem Soudního dvora;

               4.

               uložil Komisi náhradu veškerých nákladů řízení.

         Důvody opravného prostředku a hlavní argumenty:
   Účastník řízení podávající opravný prostředek se celkem sedmi důvody opravného prostředku domáhá zrušení článků 3 a 4 rozhodnutí Komise překračujících to, co jí bylo přiznáno Soudem rozsudkem prvního stupně:

               1.

               Nejprve se dovolává porušení zásady ne bis in idem, neboť Soud nepřihlédl k potrestání stejného jednání, provedenému v Severní Americe již před vydáním napadeného rozhodnutí Komise. Účastník řízení podávající opravný prostředek uplatňuje, že vzhledem k tomu, že pravidla obsahující zákazy použitelná v Evropě a v Severní Americe za účelem ochrany hospodářské soutěže mají totožné věcné cíle, měly být započteny alespoň sankce, které byly dříve ve stejné věci uloženy. To vyplývá buď přímo ze zásady ne bis in idem v jejím širokém pojetí, které se používá ve vztahu práva Společenství k právu třetích států nebo ze zásady „natural justice“, která je chápána ještě širším způsobem a která platí od judikatury „Walt Wilhelm“. Mimoto Soudní dvůr v rozsudku ve věci Boehringer již potvrdil, že bylo třeba v zásadě započíst sankce USA v případě existence idem, což Soud prvního stupně neučinil.

               2.

               Pokud jde o zjištění Soudu týkající se stanovení částek výchozích pro pokuty je namítáno, že Soud nesprávně neprovedl vůči účastníku řízení podávajícímu opravný prostředek žádné snížení výchozí částky, ačkoliv to mělo být, v případě nediskriminačního použití rozhodujících vyměřovacích kritérií, stanovených Soudem, provedeno.

               3.

               Prostřednictvím třetího důvodu opravného prostředku je namítána nepřípustnost zvláštního navýšení základní částky pokuty o 25 % s ohledem na varovné telefonáty před začátkem šetření Komise. Tyto telefonáty nemají vliv na skutkový stav a na rozdíl od názoru Soudu není nutné je brát, aniž by byla porušena zásada „nulla poena sine lege“, v úvahu jako přitěžující okolnosti v rámci výpočtu pokuty podle čl. 15 odst. 2 nařízení č. 17. Judikatura ve věci Sarrió, uváděná Soudem na podporu opačného názoru, není relevantní, neboť za skutkových okolností projednávané věci bylo k přitěžujícím okolnostem v souvislosti se spácháním činu přihlédnuto takovým způsobem, že se pokuta zvýšila, nebylo však přihlédnuto k pozdějším jednáním, která později měla nebo mohla zabránit odhalení činů. Mimoto Soud v projednávané věci spekulativně připsal vnitřní skutečnosti v neprospěch účastníka řízení podávajícího opravný prostředek, což je v rozporu s důkazními pravidly.

               4.

               Pokud jde o vyměření pokuty, je dále namítáno překročení horní hranice sankce 10 % obratu koncernu, stanovené v čl. 15 odst. 2 nařízení č. 17. Pokud by Komise vycházela z relevantních obratů z roku 2000 nebo z roku 1999, musela by početní částku pokuty snížit na 10 % obratu koncernu před použitím pravidla „korunního svědka“. Soud ponechal nesprávně celkově tuto otázku otevřenou, v právně mylné představě, že nehraje pro zamítnutí z tohoto důvodu vznesené výtky žádnou roli.

               5.

               Dále je namítáno nedostatečné zohlednění významu písemností, ke kterým byl účastníkovi podávajícímu opravný prostředek odepřen přístup v rámci neúplného nahlédnutí do spisu. Účastník řízení podávající opravný prostředek doplňkově odkazuje na svoji řeč v řízení v prvním stupni, že dokonce ještě Soud prvního stupně poprvé v rozhodnutí použil nové a přitěžující písemnosti, které mu nebyly známé a ke kterým nemohl využít své právo být vyslechnut.

               6.

               Účastník řízení podávající opravný prostředek dále namítá, že v rámci vyměření pokuty nebylo absolutně přihlédnuto k nepopiratelnému snížení jeho finančních prostředků, což považuje za porušení zásady proporcionality a za porušení svobodného výkonu vlastnického práva. Kartelové sankce nesmí vést k ohrožení existence adresátů sankcí; kritériem pro zkoumání proporcionality a spravedlivosti sankcí v jednotlivém případě je podnik jakožto hospodářský subjekt. Je všeobecně nepřípustné zaměřovat se na to, jaké části podniku by bylo možné zachránit v případě úpadku, který by nastal v důsledku uložení pokuty. Každé vyměření sankce musí být provedeno tak, aby nebyly vynášeny žádné hospodářské „rozsudky smrti“.

               7.

               Konečně, účastník řízení podávající opravný prostředek namítá, že nebylo rozhodnuto o jeho, pouze ve výsledku zamítnuté, vícestupňové právní výtce, týkající se stanovení úroků z prodlení a úroků splatných od zahájení řízení [Rechtshängigkeitszinsen]. Soud nesprávně neuvážil to, že neexistuje vůbec žádný právní základ pro stanovení úroků ani žádný právní základ pro zde za základ stanovenou výši stanovených úroků. I v případě, že uznáme, že stanovení úroků je v zásadě za účelem zabránění žalobám, podaným za účelem jejich zneužití, přípustné, je však nanejvýš nutné stanovit úroky, za účelem dosažení tohoto cíle, na značně snížené výši. To platí především vzhledem ke značně zvýšené výši sankcí, což rovněž vede ke značně zvýšené absolutní úrovni uložených úroků. V napadeném rozsudku se Soud vznesenými věcnými výtkami nezabýval; namísto toho rozhodl o výtce, kterou účastník řízení podávající opravný prostředek nevznesl.

      (1)  Dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí.


title: Věc F-83/11: Žaloba podaná dne 26. srpna 2011 — ZZ v. Komise

text:
               19.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 340/41

         Žaloba podaná dne 26. srpna 2011 — ZZ v. Komise
   (Věc F-83/11)
   2011/C 340/86
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: ZZ (zástupci: S. Rodrigues, A. Blot a C. Bernard-Glanz, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí předsedy výběrové komise výběrového řízení EPSO/AST/112/10 — Asistenti (AST 3) nepřipustit žalobkyni k hodnotícím zkouškám.

      Návrhové žádání žalobkyně

               —

               Zrušit rozhodnutí přijaté dne 17. května 2011, kterým bylo žalobkyni odepřeno právo účastnit se hodnotících zkoušek v rámci výběrového řízení EPSO/AST/112/10 — Asistenti v platové třídě AST 3;

               —

               v důsledku toho rozhodnout, že žalobkyni je třeba znovu zařadit do procesu přijímání zahájeného uvedeným výběrovým řízením, případně prostřednictvím konání nových hodnotících zkoušek.

               —

               Podpůrně, pokud nebude vyhověno hlavnímu návrhu, quod non, uložit žalované zaplacení částky stanovené předběžně a ex aequo et bono na 20 000 eur jako náhradu majetkové újmy, zvýšené o úroky z prodlení v zákonné výši od data vydání rozsudku;

               —

               v každém případě uložit žalované zaplacení částky stanovené předběžně a ex aequo et bono na 20 000 eur jako náhradu nemajetkové újmy, zvýšené o úroky z prodlení v zákonné výši od data vydání rozsudku;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-858/16: Žaloba podaná dne 6. prosince 2016 – Dow Corning a Dow Corning Europe v. Komise

text:
               13.2.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 46/20

         Žaloba podaná dne 6. prosince 2016 – Dow Corning a Dow Corning Europe v. Komise
   (Věc T-858/16)
   (2017/C 046/23)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Dow Corning Corporation (Midland, Michigan, Spojené státy) a Dow Corning Europe (Seneffe, Belgie) (zástupci: S. Verschuur, M. Stroungi a L. Mélia, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil články 1 až 4 rozhodnutí Komise ze dne 11. ledna 2016 o režimu státní podpory v podobě zdanění nadměrného zisku SA.37667 (2015/C) (ex 2015/NN) provedeném Belgií [oznámeného pod číslem C(2015) 9837] (dále jen „napadené rozhodnutí“) (1);

               —

               podpůrně, zrušil čl. 2 odst. 1 napadeného rozhodnutí;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně čtyři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod, vycházející z tvrzení, že Komise tím, že předjímaná daňová rozhodnutí ohledně zdanění nadměrného zisku nesprávně kvalifikovala jako režim, čímž se dopustila několikerého nesprávného právního posouzení, nesprávného posouzení skutkového stavu a nesprávného posouzení a podala nepřiměřené odůvodnění, porušila čl. 1 písm. d) nařízení 2015/1589 (2).

               2.

               Druhý žalobní důvod, vycházející z tvrzení, že Komise tím, že se při výkladu a uplatňování referenčního systému za účelem určení, zda předjímaná daňová rozhodnutí ohledně zdanění nadměrného zisku poskytují selektivní zvýhodnění, dopustila věcně nesprávného právního posouzení a zjevně nesprávného posouzení, porušila čl. 107 odst. 1 SFEU.

               3.

               Třetí žalobní důvod, vycházející z tvrzení, že Komise tím, že nesprávně shledala, že předjímaná daňová rozhodnutí ohledně zdanění nadměrného zisku přiznávají selektivní zvýhodnění, čímž se dopustila několikerého zjevně nesprávného posouzení skutkového stavu a nesprávného posouzení, neprovedla pečlivý a nestranný přezkum a podala nepřiměřené odůvodnění, porušila čl. 107 odst. 1 SFEU.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod, vycházející z tvrzení, že Komise tím, že se při určování metody kvantifikace výše údajné podpory dopustila věcně nesprávného právního posouzení a zjevně nesprávného posouzení a podala nepřiměřené odůvodnění, porušila článek 16 nařízení 2015/1589 a některé zásady unijního práva.

      (1)  Rozhodnutí Komise (EU) 2016/1699 ze dne 11. ledna 2016 o režimu státní podpory v podobě zdanění nadměrného zisku SA.37667 (2015/C) (ex 2015/NN) provedeném Belgií [oznámeno pod číslem C(2015) 9837] (Úř. věst. 2016, L 260, s. 61).

      (2)  Nařízení Rady (EU) 2015/1589 ze dne 13. července 2015, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 108 Smlouvy o fungování Evropské unie (Úř. věst. 2015, L 248, s. 9).


title: Věc T-431/07: Usnesení Tribunálu ze dne 15. prosince 2011 — Gebr. Heller Maschinenfabrik v. OHIM — Fernández Martinez (HELLER) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Zpětvzetí námitek — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“ )

text:
               11.2.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 39/13

         Usnesení Tribunálu ze dne 15. prosince 2011 — Gebr. Heller Maschinenfabrik v. OHIM — Fernández Martinez (HELLER)
   (Věc T-431/07) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Zpětvzetí námitek - Nevydání rozhodnutí ve věci samé)
   2012/C 39/25
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Gebr. Heller Maschinenfabrik GmbH (Nürtingen, Německo) (zástupci: W. Keßler a S. Baur, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: původně S. Schäffner, poté R. Pethke, zmocněnci)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: Manuel Fernández Martinez (Elche, Španělsko)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 11. září 2007 (věc R 974/2006-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi Manuelem Fernándezem Martinezem a společností Gebr. Heller Maschinenfabrik GmbH.

      Výrok

               1)

               O žalobě již není třeba rozhodovat.

               2)

               Žalobkyni se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 37, 9.2.2008.


title: Věc C-448/13 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 7. srpna 2013 Delphi Technologies, Inc. proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 6. června 2013 ve věci T-515/11, Delphi Technologies, Inc. v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

text:
               26.10.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 313/10

         Kasační opravný prostředek podaný dne 7. srpna 2013 Delphi Technologies, Inc. proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 6. června 2013 ve věci T-515/11, Delphi Technologies, Inc. v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc C-448/13 P)
   2013/C 313/19
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Delphi Technologies, Inc. (zástupci: C. Albrecht, J. Heumann, Rechtsanwälte)

      Další účastník řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání

   Navrhovatelka navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil rozhodnutí Tribunálu T-515/11 ze dne 6. června 2013, zrušil napadené rozhodnutí v rozsahu, v němž zamítlo odvolání navrhovatelky proti rozhodnutí průzkumového referenta ze dne 25. srpna 2010 a uložil OHIM náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Kasační opravný prostředek směřuje proti rozhodnutí šestého senátu Tribunálu Evropské unie T-515/11, kterým byla zamítnuta žaloba na neplatnost podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu, kterým bylo potvrzeno odmítnutí přihlášky ochranné známky Společenství „INNOVATION FOR THE REAL WORLD“.
   Kasační opravný prostředek je založen na třech důvodech:

               1)

               Tribunál porušil čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009 (1), když řádně neurčil relevantní veřejnost a její stupeň povědomí. Výrobky jsou zaměřeny výhradně na odborníky, kteří mají vysoký stupeň povědomí o reklamních sloganech.

               2)

               Tribunál dále porušil čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009, když pro posouzení rozlišovací způsobilosti přihlašované ochranné známky použil příliš přísné kritérium. Tribunál především nesprávně pochopil vodítka stanovená v nedávné judikatuře, zvláště ve věci C-398/08 P, Audi v. OHIM.

               3)

               Zatřetí Tribunál porušil obecné zásady rovného zacházení a dobré správy, které jsou základními zásadami řádné správy EU. Je třeba vzít v úvahu skutečnost, že OHIM v minulosti zapsal slogany s totožnou strukturou obsahující slovní prvek „INNOVATION“, přestože předcházející rozhodnutí nejsou závazná.

         Žalobce tvrdí, že napadené rozhodnutí je proto třeba zrušit a inherentní rozlišovací způsobilost sloganu „INNOVATION FOR THE REAL WORLD“ je třeba potvrdit.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 27. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, s. 1).


title: Věc C-162/17 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 30. března 2017 Polskou republikou proti rozsudku Tribunálu (devátého senátu) vydanému dne 19. ledna 2017 ve věci T-701/15, Stock Polska v. EUIPO – Lass & Steffen (Lubelska)

text:
               24.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 239/22

         Kasační opravný prostředek podaný dne 30. března 2017 Polskou republikou proti rozsudku Tribunálu (devátého senátu) vydanému dne 19. ledna 2017 ve věci T-701/15, Stock Polska v. EUIPO – Lass & Steffen (Lubelska)
   (Věc C-162/17 P)
   (2017/C 239/28)
   Jednací jazyk: polština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Polská republika (zástupce: Bogusław Majczyna)

      Další účastník řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               v plném rozsahu zrušit rozsudek Tribunálu (devátého senátu) ze dne 19. ledna 2017, Stock Polska v. EUIPO – Lass & Steffen (Lubelska), T 701/15,

               —

               vrátit věc Tribunálu k novému rozhodnutí,

               —

               rozhodnout, že každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Polská republika navrhuje, aby byl rozsudek Tribunálu (devátého senátu) ze dne 19. ledna 2017, Stock Polska v. EUIPO – Lass & Steffen (Lubelska), T-701/15, v plném rozsahu zrušen a aby byla věc vrácena Tribunálu k novému rozhodnutí.
   Napadeným rozsudkem Tribunál zamítl žalobu společnosti Stock Polska z o.o. se sídlem v Lublinu proti rozhodnutí odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (OHIM, nyní po změně názvu Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví – EUIPO) ze dne 24. září 2015 ve věci R 1788/2014-5, kterým bylo potvrzeno rozhodnutí EUIPO ze dne 14. května 2014 o odmítnutí přihlášky ochranné známky Evropské unie pro společnost Stock Polska z o.o.
   Rozsudkem Tribunálu a jemu předcházejícími rozhodnutími EUIPO byla na základě čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (EU) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Evropské unie zamítnuta přihláška ochranné známky „Lubelska“ pro její podobnost s ochrannou známkou „Lubeca“, která pro veřejnost v Německu, kde starší ochranná známka „Lubeca“ požívá ochrany, odůvodňuje nebezpečí záměny ve vztahu k původu výrobků nesoucích toto označení.
   Polská republika uplatňuje vůči napadenému rozsudku následující důvody kasačního opravného prostředku:

               1.

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (EU) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Evropské unie (1) z důvodu, že nebylo provedeno globální posouzení existence nebezpečí záměny na základě celkového dojmu s přihlédnutím k rozlišujícím a dominantním prvkům, neboť posouzení podobnosti označení se starší ochrannou známkou bylo bezdůvodně omezeno na jeden prvek tohoto označení (slovní prvek).
               Tribunál neprávem akceptoval možnost omezit posouzení podobnosti dvou ochranných známek pouze jeden z prvků komplexní ochranné známky (slovní prvek) a ten pak porovnat s jinou ochrannou známkou s vyloučením obrazového prvku, aniž bylo předtím konstatováno, že slovní prvek je dominantní a že obrazový prvek je bezvýznamný. Tribunál pouze konstatoval, že obrazový prvek má menší rozlišovací způsobilost, a nevzal přitom v úvahu, že malá rozlišovací způsobilost tohoto prvku označení nemusí znamenat, že tento prvek není dominantní.

               2.

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (EU) č. 207/2009 a zásad rovného zacházení, řádné správy a právní jistoty, neboť nebylo zohledněno, že se EUIPO odchýlil od své dřívější rozhodovací praxe stanovené v jeho pokynech, a byl tedy akceptován rozpor s touto rozhodovací praxí.
               Tribunál ponechal bez povšimnutí skutečnost, že se EUIPO odchýlil od své dřívější rozhodovací praxe stanovené v jeho pokynech a týkající se použití čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009 a že nebyly dány žádné zvláštní okolnosti, které by odchýlení se od této praxe odůvodňovaly.

               3.

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (EU) č. 207/2009 z důvodu, že při posuzování nebezpečí záměny byly za správné považovány skutečnosti, které se neshodují s všeobecným vědeckým poznáním, a relevantní obecně známé skutečnosti byly ponechány bez povšimnutí, v důsledku čehož došlo ke zkreslení skutečností a důkazů, a to zejména tím, že

                           a)

                           bylo považováno za obecnou známou skutečnost, že průměrný německý spotřebitel nezná význam názvu „Lubeca“, přestože stupeň znalosti latinských názvů měst (např. Lubeca) nesouvisí se stupněm znalosti latiny jako takovým, a že spotřebitelé alkoholických nápojů přikládají zeměpisnému původu těchto nápojů zvláštní význam;

                           b)

                           bylo považováno za obecnou známou skutečnost, že se obrazový prvek v podobě koruny obvykle objevuje při označování nápojů.

               4.

               Porušení povinnosti uvést odůvodnění při uplatňování čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) č. 207/2009 z důvodu, že

                           a)

                           nebylo uvedeno, který z prvků označení považoval Tribunál za dominantní,

                           b)

                           nebyly uvedeny okolnosti odůvodňující, že význam slova „Lubeca“ není průměrnému německému spotřebiteli znám.

      (1)  Úř. věst. L 78, s. 1.


title: Věc T-31/09: Žaloba podaná dne 21. ledna 2009 – Baid v. OHIM (LE GOMMAGE DE FACADES)

text:
               21.3.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 69/50

         Žaloba podaná dne 21. ledna 2009 – Baid v. OHIM (LE GOMMAGE DE FACADES)
   (Věc T-31/09)
   (2009/C 69/110)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Baid SARL (Paříž, Francie) (zástupce: M. Grasset, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 30. října 2008 (věc R 963/2008-1) a změnit jej v tom smyslu, že odvolání podané žalobkyní k OHIM je opodstatněné a že uplatňovaná ochranná známka je v důsledku toho přijata;

               —

               uložit OHIM náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „LE GOMMAGE DES FACADES“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 3, 19 a 37 – Přihláška č. 6 071 641

      Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí přihlášky k zápisu

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení Rady č. 40/94, jelikož přihlašovaná ochranná známka není popisné povahy, porušení čl. 7 odst. 3 uvedeného nařízení, jelikož přihlašovaná ochranná známka užíváním získala rozlišovací způsobilost, a článku 73 uvedeného nařízení, jelikož napadené rozhodnutí se z velké části opírá o odkazy na internetové stránky.


title: Věc C-524/06: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 16. prosince 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen – Německo) – Heinz Huber v. Spolková republika Německo ( Ochrana osobních údajů — Evropské občanství — Zásada nediskriminace na základě státní příslušnosti — Směrnice 95/46/ES — Pojem nezbytnost — Obecné zpracování osobních údajů o občanech Unie, kteří jsou státními příslušníky jiného členského státu — Centrální registr cizinců )

text:
               21.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/5

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 16. prosince 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen – Německo) – Heinz Huber v. Spolková republika Německo
   (Věc C-524/06) (1)

   („Ochrana osobních údajů - Evropské občanství - Zásada nediskriminace na základě státní příslušnosti - Směrnice 95/46/ES - Pojem ‚nezbytnost‘ - Obecné zpracování osobních údajů o občanech Unie, kteří jsou státními příslušníky jiného členského státu - Centrální registr cizinců“)
   (2009/C 44/07)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Heinz Huber

      Žalovaná: Spolková republika Německo
   Předmět
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen – Výklad čl. 12 odst. 1 ES, článku 17 ES, čl. 18 odst. 1 ES a čl. 43 odst. 1 ES, jakož i čl. 7 písm. e) směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů (Úř. věst. L 281, s. 31; Zvl. vyd. 13/15, s. 355) – Vnitrostátní právní úprava, která upravuje obecné zpracování osobních údajů o občanech jiných členských států ve vnitrostátním centrálním registru cizinců, která se liší od vnitrostátní právní úpravy týkající se osobních údajů o občanech dotčeného státu, které jsou zpracovávány pouze v obecních registrech pro ohlášení bydliště
   Výrok

               1)

               Takový systém zpracování osobních údajů o občanech Unie, kteří nejsou státními příslušníky dotčeného členského státu, jaký byl zaveden zákonem o centrálním registru cizinců (Gesetz über das Ausländerzentralregister) ze dne 2. září 1994, ve znění zákona ze dne 21. června 2005, jehož cílem je poskytování podpory vnitrostátním orgánům příslušným k provádění právní úpravy v oblasti práva pobytu, splňuje požadavek nezbytnosti stanovený v čl. 7 písm. e) směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů, vykládaném ve světle zákazu jakékoli diskriminace z důvodu státní příslušnosti, pouze tehdy,

                           —

                           pokud obsahuje pouze údaje nezbytné k provádění této právní úpravy uvedenými orgány a

                           —

                           pokud jeho centralizovaná povaha umožňuje účinnější provádění této právní úpravy, pokud jde o právo pobytu občanů Unie, kteří nejsou státními příslušníky tohoto členského státu.

                     Předkládajícímu soudu přísluší, aby tyto skutečnosti ověřil ve věci v původním řízení.
               Za nezbytné ve smyslu čl. 7 písm. e) směrnice 95/46 pro statistické účely každopádně nelze považovat uchovávání a zpracování jmenných osobních údajů v rámci takového registru, jako je centrální registr cizinců.

               2)

               Článek 12 odst. 1 ES je třeba vykládat v tom smyslu, že brání tomu, aby členský stát zavedl s cílem bojovat proti trestné činnosti systém zpracování osobních údajů, který se týká výlučně občanů Unie, kteří nejsou státními příslušníky tohoto členského státu.

      (1)  Úř. věst. C 56, 10.3.2007.


title: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 14. října 2004 ve věci C-55/03: Komise Evropských společenství proti Španělskému království (Pracovníci — Uznávání diplomů — Kontroloři civilního letového provozu — Nepřípustnost)

text:
               4.12.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 300/18

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (druhého senátu)
   ze dne 14. října 2004
   ve věci C-55/03: Komise Evropských společenství proti Španělskému království (1)

   (Pracovníci - Uznávání diplomů - Kontroloři civilního letového provozu - Nepřípustnost)
   (2004/C 300/35)
   Jednací jazyk: španělština
   Ve věci C-55/03, Komise Evropských společenství (zmocněnci: M. Patakia a M. Valverde López) proti Španělskému království (zmocněnec: S. Ortiz Vaamonde), jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES, podaná dne 11. února 2003, Soudní dvůr (druhý senát), ve složení C. W. A. Timmermans (zpravodaj), předseda senátu, C. Gulmann, R. Schintgen, G. Arestis a J. Klučka, soudci, generální advokát: P. Léger, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 14. října 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Komisi Evropských společenství se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 83, 5.4.2003.


title: Věc C-97/09: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 26. října 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Wien ﾔ Rakousko) — Ingrid Schmelz v. Finanzamt Waldviertel ( Šestá směrnice o DPH — Článek 24 odst. 3 a článek 28i — Směrnice 2006/112/ES — Článek 283 odst. 1 písm. c) — Platnost — Články 12 ES, 43 ES a 49 ES — Zásada rovného zacházení — Zvláštní režim pro malé podniky — Osvobození od DPH — Odmítnutí přiznat osvobození od daně osobám povinným k dani usazeným v jiných členských státech — Pojem roční obrat   )

text:
               18.12.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 346/12

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 26. října 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Wien — Rakousko) — Ingrid Schmelz v. Finanzamt Waldviertel
   (Věc C-97/09) (1)

   (Šestá směrnice o DPH - Článek 24 odst. 3 a článek 28i - Směrnice 2006/112/ES - Článek 283 odst. 1 písm. c) - Platnost - Články 12 ES, 43 ES a 49 ES - Zásada rovného zacházení - Zvláštní režim pro malé podniky - Osvobození od DPH - Odmítnutí přiznat osvobození od daně osobám povinným k dani usazeným v jiných členských státech - Pojem „roční obrat“)
   2010/C 346/20
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Wien

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: Ingrid Schmelz

      Odpůrce: Finanzamt Waldviertel

      Předmět

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Wien — Platnost části textu uvedeného v čl. 24 odst. 3 a článku 28i šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23), ve znění směrnice Rady 92/111/EHS ze dne 14. prosince 1992, kterou se mění směrnice 77/388/EHS a zavádějí se zjednodušení pro daň z přidané hodnoty (Úř. věst. L 384, s. 47; Zvl. vyd. 09/01, s. 224), jakož i části textu uvedeného v čl. 283 odst. 1 písm. c) směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1) — Zvláštní režim pro malé podniky v oblasti daně z přidané hodnoty, který s výjimkou dodání zboží a služeb uskutečněného osobou povinnou k dani neusazenou v tuzemsku, dovoluje osvobození od daně — Odmítnutí přiznat osvobození od daně osobě povinné k dani usazené v jiném členském státě EU na základě výše uvedených předpisů — Slučitelnost tohoto režimu s články 12 ES, 43 ES a 49 ES, jakož i s obecnými zásadami práva Společenství — V případě neplatnosti dotčených částí textu: Výklad pojmu „roční obrat“, který je uveden jednak v článku 24 výše uvedené směrnice 77/388/EHS a v bodě 2 písm. c) oddílu XI. „Daně“ přílohy XV k Aktu o podmínkách přistoupení Norského království, Rakouské republiky, Finské republiky a Švédského království a o úpravách smluv, na nichž je založena Evropská unie (Úř. věst. 1994, C 241, s. 335), a jednak v článku 287 výše uvedené směrnice 2006/112/ES

      Výrok

               1)

               Přezkum otázek neodhalil žádnou skutečnost, kterou by mohla být dotčena platnost čl. 24 odst. 3 a článku 28i šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně, ve znění směrnice Rady 2006/18/ES ze dne 14. února 2006, jakož i čl. 283 odst. 1 písm. c) směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty z hlediska článku 49 ES.

               2)

               Články 24 a 24a směrnice 77/388, ve znění směrnice 2006/18, jakož i články 284 až 287 směrnice 2006/112 musí být vykládány v tom smyslu, že se pojem „roční obrat“ týká obratu dosaženého podnikem během jednoho roku v členském státě, v němž je tento podnik usazen.

      (1)  Úř. věst. C 129, 6.6.2009


title: Věc T-218/16: Žaloba podaná dne 9. května 2016 – Mühlbauer Technology v. EUIPO (Magicrown)

text:
               27.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 232/32

         Žaloba podaná dne 9. května 2016 – Mühlbauer Technology v. EUIPO (Magicrown)
   (Věc T-218/16)
   (2016/C 232/41)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Mühlbauer Technology GmbH (Hamburk, Německo) (zástupci: M. Zintler a A. Stolz, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „Magicrown“ – Přihláška č. 13 627 641

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 7. března 2016, ve věci R 1213/2015-4

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne  10. listopadu 2005  ve věci C-197/04: Komise Evropských společenství proti Spolkové republice Německo ( Nesplnění povinnosti státem — Daně ovlivňující spotřebu tabákových výrobků — Odlišné zdanění cigaret a tabákových smotků  West Single Packs )

text:
               14.1.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 10/3

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (prvního senátu)
   ze dne 10. listopadu 2005
   ve věci C-197/04: Komise Evropských společenství proti Spolkové republice Německo (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Daně ovlivňující spotřebu tabákových výrobků - Odlišné zdanění cigaret a tabákových smotků ‚West Single Packs‘“)
   (2006/C 10/06)
   Jednací jazyk: němčina
   Ve věci C-197/04, jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES, podaná dne 30. dubna 2004, Komise Evropských společenství (zmocněnec: K. Gross) proti Spolkové republice Německo (zmocněnec: C.-D. Quassowski, A. Tiemann a U. Forsthoff), Soudní dvůr (první senát), ve složení P. Jann, předseda, K. Lenaerts, E. Juhász, M. Ilešič a E. Levits (zpravodaj), soudci, generální advokát: F. G. Jacobs, vedoucí soudní kanceláře: M. Ferreira, vydal dne 10. listopadu 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Spolková republika Německo tím, že uplatňovala daňovou sazbu pro jemně řezaný tabák pro vlastnoručně ubalené cigarety na tabákové smotky prodávané pod názvem „West Single Packs“, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 4 odst. 1 písm. b) směrnice Rady 95/59/ES ze dne 27. listopadu 1995 o daních jiných než daních z obratu, které ovlivňují spotřebu tabákových výrobků, a článku 2 prvního pododstavce směrnice Rady 92/79/EHS ze dne 19. října 1992 o sbližování daní z cigaret.

               2)

               Spolkové republice Německo se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 168, ze dne 26.6.2004.


title: Věc T-265/14: Žaloba podaná dne 29. dubna 2014 – Schumacher Packaging v. Komise

text:
               14.7.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 223/23

         Žaloba podaná dne 29. dubna 2014 – Schumacher Packaging v. Komise
   (Věc T-265/14)
   2014/C 223/28
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Schumacher Packaging GmbH (Schwarzenberg, Německo) (zástupci: H. Janssen a G. Engel, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               prohlásil za neplatné rozhodnutí Evropské komise ze dne 18. prosince 2013 ve věci státní podpory SA.33995 (2013/C) – podpora elektřiny vyrobené z obnovitelných zdrojů energie a omezení poplatku EEG pro energeticky náročné podniky;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z porušení čl. 107 odst. 1 SFEU

                           —

                           Žalobkyně tvrdí, že napadené rozhodnutí porušuje čl. 207 odst. 1 SFEU, jelikož poplatek stanovený v zákoně o upřednostnění obnovitelných energií (Gesetz für den Vorrang Erneuerbarer Energien) (dále jen „EEG“) a zvláštní úprava o vyrovnání nepředstavovali poskytnutí státních nebo státem kontrolovaných prostředků. Veškeré skutečnosti relevantní pro označení těchto opatření byly předem mezi Komisí a Spolkovou republikou Německo dohodnuty. Neexistovaly žádné další pochybnosti, které by musela Komise ověřovat v řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU a čl. 4 odst. 4 nařízení (ES) č.. 659/1999, kterým se stanoví podrobná prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (1).

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 108 odst. 1 SFEU a zásady právní jistoty

                           —

                           Žalobkyně tvrdí, že Komise nedodržela čl. 108 odst. 1 SFEU a zásadu právní jistoty, neboť pro přezkoumání svého předběžného posouzení EEG jako podpory uplatnila řízení o nových podporách podle čl. 4 odst. 4 nařízení č. 659/1999 místo řízení pro existující podpory podle článku 17 a násl. nařízení č. 659/1999. K tomuto zejména uvádí, že Komise rozhodnutím ze dne 22. května 2002 nezařadila EEG 2000 jako podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, neboť nešlo o převod státních prostředků. Změny EEG 2000 na EEG 2012 nebyly ve srovnání s rozhodnutím Komise ze dne 22. května 2002 podstatné. Změněný právní názor Komise mohla uplatnit v řízení podle čl. 108 odst. 1 SFEU, aniž by zatížila žalobkyni.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z porušení článku 41 Listiny základních práv a zásady kontradiktornosti

                           —

                           Dále žalobkyně tvrdí, že žalovaná vydala napadené rozhodnutí, aniž předtím dala žalobkyni možnost zaujmout stanovisko.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví podrobná prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES, Úř. věst. L 83, s. 1.


title: Věc C-328/16: Žaloba podaná dne 1. července 2016 – Evropská komise v. Řecká republika

text:
               31.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 402/13

         Žaloba podaná dne 1. července 2016 – Evropská komise v. Řecká republika
   (Věc C-328/16)
   (2016/C 402/16)
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: G. Zavvos a E. Manhaeve)

      Žalovaná: Řecká republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Řecká republika tím, že nepřijala všechna opatření k vykonání rozsudku Soudního dvora ze dne 24. června 2004, ve věci C-119/02 (1), Komise v. Řecká republika, nesplnila povinnost, která pro ni vyplývá z čl. 260 odst. 1 SFEU,

               —

               uložit Řecké republice povinnost zaplatit Komisi penále navržené ve výši EUR 34 974 za každý den prodlení s plněním povinností vyplývajících z rozsudku ve věci C-119/02 ode dne vyhlášení rozsudku v projednávané věci až do dne splnění povinností vyplývajících z rozsudku vydaného ve věci C-119/02,

               —

               uložit Řecké republice povinnost zaplatit Komisi paušální částku ve výši EUR 3 828 za každý den prodlení ode dne vyhlášení rozsudku ve věci C-119/02 až do dne, kdy bude v projednávané věci vydán rozsudek, anebo do dne splnění povinností vyplývajících z rozsudku ve věci C-119/02, pokud k tomu dojde dříve,

               —

               uložit Řecké republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

               1.

               V rozsudku ve věci C-119/02, Komise v. Řecká republika ze dne 24. června 2004 Soudní dvůr rozhodl, že:
               „Řecká republika nesplnila povinnosti, které jsou jí uloženy na základě čl. 3 odst. 1 […] a čl. 5 odst. 2 směrnice Rady 91/271/EHS (2) ze dne 21. května 1991, o čištění městských odpadních vod, ve znění směrnice Komise 98/15 ES ze dne 27. února 1998, tím, že nepřijala opatření nezbytná pro zavedení stokové soustavy pro městské odpadní vody z regionu Thriasio Pedio, a tím, že nepodrobila městské odpadní vody z uvedeného regionu před jejich vypuštěním do, citlivé oblasti‘ zálivu [Eleusi] požadavkům čištění přísnějším než sekundární čištění“.

               2.

               Řecká republika měla přijmout opatření nezbytná k odvádění a čištění městských odpadních vod z regionu Thriasio Pedio (který zahrnuje obce Eleusi, Aspropyrgos, Magoula a Mandra) v souladu s čl. 3 odst. 1 druhým pododstavcem a čl. 5 odst. 2 směrnice 91/271/EHS, ve znění směrnice 98/15/ES, před jejich vypuštěním do citlivé oblasti zálivu Eleusi. Systém vypouštění a čištění odpadních vod z regionu Thriasio Pedio měl být vybudován do 31. prosince 1998. Mimoto do tohoto data měly být městské odpadní vody podrobeny požadavkům čištění přísnějším než sekundární čištění („terciární čištění“) před jejich vypuštěním do citlivých oblastí.

               3.

               Řecká republika měla zajistit odvádění a čištění všech městských odpadních vod z regionu Thriasio Pedio, jejich podrobení požadavkům čištění přísnějším než sekundární čištění a prokázat, že provoz čistíren odpadních vod vyhovuje ustanovením směrnice.

               4.

               Rozsudek Soudního dvora měl být vykonán prostřednictvím uskutečnění různých projektů:

                           —

                           výstavba čistírny odpadních vod (dále jen „CTEUR“),

                           —

                           výstavba „hlavních“ kanalizací (pro síť městských odpadních vod), čili „základní síť“,

                           —

                           výstavba potrubí (pro síť městských odpadních vod), čili „sekundární síť“,

                           —

                           napojení různých obyvatel/průmyslu regionu (obcí Aspropyrgos, Eleusi, Mandra a Magoula) na síť městských odpadních vod, čili „terciární síť“.

               5.

               Příslušné řecké orgány informovaly Komisi o tom, že většina všech projektů měla být dovršena do konce roku 2010. Základní síť byla právě ve fázi výstavby, sekundární síť byla ze 45 % dokončena a terciární síť se stavěla. Orgány tvrdily, že CTEUR mohl napojit městské odpadní vody všech obyvatel regionu do konce roku 2010. Pokud jde o hlavní síť, ta mohla pokrýt 100 % obyvatel obcí Aspropyrgos, Mandra a Magoula a 2/3 obyvatel obce Eleusi (to znamená celkem přibližně 90 % 4 obcí). Zbývající obyvatelé mohli být pokryti do 30. dubna 2011.

               6.

               Komise z tohoto důvodu dospěla k závěru, že k 18. červenci 2011 nebyl rozsudek Soudního dvora ještě v plném rozsahu vykonán.

               7.

               Řecké orgány ve své odpovědi ze dne 27. listopadu 2012 informovaly Komisi, že CTEUR je v provozu od 27. července 2012, avšak že sekundární a terciární síť nejsou ještě dokončeny (měly být dokončeny na konci března 2013). Pokud jde o sekundární síť, ta byla téměř dokončena, s výjimkou jedné části obce Eleusi („Kato Eleusi“), ve které se stavební práce zpozdily z důvodu archeologických nálezů. Mimoto se odhadovalo, že v té době bylo 24 % městských odpadních vod z městské aglomerace Thriasio Pedio odváděno a čištěno CTEUR. Orgány rovněž předaly důkazy, které prokazovaly (terciární čištění odváděných městských odpadních vod) řádný provoz zařízení.

               8.

               Komise má za to, že přestože uplynulo dvanáct let od vydání rozsudku, Řecká republika dosud nevykonala rozsudek v plném rozsahu. Čistírny městských odpadních vod byly sice dokončeny a jsou v provozu od 27. července 2012, čímž je tak umožněno odstraňování dusíku, nicméně je třeba zdůraznit, že jen velmi malé procento (28 %) městských odpadních vod z regionu Thriasio Pedio je v současné době odváděno a čištěno.

               9.

               Mimoto Komise neobdržela od příslušných orgánů žádný spolehlivý harmonogram, který by umožnil odhadnout, od kdy by mohlo dojít ke skutečnému pokroku. Mimoto Komise zdůrazňuje, že různé lhůty, které několikrát řecké orgány oznámily, nebyly nikdy dodrženy. Kromě terciární sítě, která spojuje různá obydlí a průmysl regionu, ani sekundární síť (výstavba velkých potrubí) nebyla dokončena, jelikož chybí část Kato Eleusi v obci Eleusi.

               10.

               Komise zdůrazňuje, že kromě odpovědi řeckých orgánů ze dne 27. listopadu 2012 neobdržela žádný statistický údaj, který by mohl prokázat, že odváděné městské odpadní vody byly podrobeny požadavkům čištění přísnějším než sekundární čištění. Dotčená odpověď obsahovala některé číselné údaje, které však odkazovaly pouze na období čtyř měsíců, jelikož zařízení bylo uvedeno do provozu dne 27. července téhož roku. Řecké orgány přitom měly za účelem prokázání dostatečného čištění odváděných odpadních vod prokázat řádný provoz čistírny po období dvanácti měsíců s uvedením procentního snížení DBO5 a DCO, které splňuje ustanovení směrnice, pokud jde o sekundární čištění a, pokud jde o terciární čištění, dostatečného procentního snížení dusíku v souladu s přílohou I tabulkou 2 směrnice. Dokud tyto údaje chybějí, Komise nemůže ověřit, zda jsou v současné době odváděné městské odpadní vody v konečném důsledku podrobovány požadavkům čištění přísnějším než sekundární čištění, jak jsou popsány v článku 4 směrnice.

      (1)  EU:C:2004:385

      (2)  Úř. věst. 1991, L 135, s. 40.


title: Věc C-39/09 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 30. ledna 2009 Société des plantations de Mbanga SA (SPM) proti rozsudku Soudu prvního stupně (osmého senátu) vydanému dne 13. listopadu 2008 ve věci T-128/05 P, SPM v. Rada a Komise

text:
               18.4.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 90/11

         Kasační opravný prostředek podaný dne 30. ledna 2009 Société des plantations de Mbanga SA (SPM) proti rozsudku Soudu prvního stupně (osmého senátu) vydanému dne 13. listopadu 2008 ve věci T-128/05 P, SPM v. Rada a Komise
   (Věc C-39/09 P)
   2009/C 90/16
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastníce řízení podávající kasační opravný prostředek: Société des plantations de Mbanga SA (SPM) (zástupce: A. Farache, advokát)

      Další účastníce řízení: Rada Evropské unie, Komise Evropských společenství

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               částečně zrušit rozsudek Soudu,

               —

               uložit Komisi, aby uhradila náhradu škody a náklady řízení v obou stupních, včetně nákladů navrhovatelky,

               —

               podpůrně vrátit věc zpět Soudu k novému rozhodnutí a rozhodnout o částce náhrady škody, která má být zaplacena.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Navrhovatelka na podporu svého kasačního opravného prostředku v zásadě uplatňuje dva důvody.
   Prvním důvodem navrhovatelka tvrdí, že se Soud dopustil nesprávného právního posouzení v rozsahu, v němž údajně rozhodl, že režim dovozu banánů do Společenství neporušuje zjevným a závažným způsobem zásadu zachování účinné hospodářské soutěže, zásadu která podle navrhovatelky představuje právní pravidlo, jehož předmětem je přiznání práv jednotlivcům.
   V tomto ohledu navrhovatelka uplatňuje jednak nezohlednění cílů hospodářské soutěže Soudem, jelikož svůj rozsudek údajně založil pouze na obecných cílech zvláště sledovaných v rámci společné organizace trhu v odvětví banánů. Zároveň navrhovatelka tvrdí, že Soud chybným způsobem vyložil spojení mezi právní úpravou Společenství a protisoutěžním jednáním existujícím na trhu banánů v rozsahu, v němž odmítl uznat, že ustanovení Společenství umožňují prostřednictvím dovozních licencí poskytnutí hospodářských výhod některým privilegovaným subjektům, jejichž postavení na trhu je posíleno existujícími pravidly.
   Svým druhým důvodem navrhovatelka uplatňuje porušení obecných právních pravidel Soudem, zejména zásady řádné správy, v rozsahu, v němž Soud údajně měl za to, že tato zásada sama o sobě nepředstavuje právní pravidlo, jehož předmětem je přiznání práv jednotlivcům. Toto pravidlo však údajně opakovaně bylo zakotveno v judikatuře a v projednávané věci s sebou přináší povinnost Komise zohlednit konkrétní situaci na trhu a konkrétní situaci producentů, kteří při přijetí právní úpravy Společenství nemohou získat postavení subjektů.


title: Věc C-5/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) (Spojené království) dne 6. ledna 2017 – Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs v. DPAS Limited

text:
               13.3.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 78/15

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) (Spojené království) dne 6. ledna 2017 – Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs v. DPAS Limited
   (Věc C-5/17)
   (2017/C 078/20)
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber)

      Účastníci původního řízení

      Odvolatelé: Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs

      Odpůrkyně: DPAS Limited

      Předběžné otázky

   Ve světle článku 135 odst. 1 písm. d) směrnice Rady 2006/112/ES (1) (základní směrnice o DPH) a výkladu tohoto ustanovení, který Soudní dvůr provedl v rozsudcích AXA, Bookit II a NEC, si Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) [odvolací soud (senát pro daně a věci kancléřství) (Spojené království)] dovoluje předložit Soudnímu dvoru Evropské unie žádost o rozhodnutí o následujících otázkách:

               (1)

               Je taková služba, jako je služba poskytovaná osobou povinnou k dani v projednávaném případě, spočívající v zadání příkazu, aby byly v souladu se zmocněním k přímému inkasu finanční prostředky odepsány prostřednictvím přímého inkasa z bankovního účtu pacienta a po odečtení odměny osoby povinné k dani převedeny osobou povinnou k dani pacientovu zubnímu lékaři a pojistiteli, plněním osvobozeným od daně spočívajícím v provedení převodů nebo platebních služeb uvedeným v čl. 135 odst. 1 písm. d) směrnice 2006/112/ES?
               Vyplývá konkrétně z rozsudků Bookit II a NEC závěr, že osvobození od DPH uvedené v čl. 135 odst. 1 písm. d) není použitelné na takovou službu, jako je služba poskytovaná osobou povinnou k dani v projednávaném případě, v rámci které osoba povinná k dani sama neodepisuje ani nepřipisuje finanční prostředky na žádné účty, kterými disponuje, ale která, pokud dojde k převodu finančních prostředků, je pro takový převod podstatná? Nebo vede rozhodnutí ve věci AXA k opačnému závěru?

               (2)

               Jaké jsou příslušné zásady, které se mají uplatnit pro určení toho, zda taková služba, jako je služba poskytovaná osobou povinnou k dani v projednávaném případě, spadá či nespadá pod pojem „vymáhání pohledávek“ podle čl. 135 odst. 1 písm. d)? Konkrétně pokud (jak Soudní dvůr rozhodl ve věci AXA v souvislosti se stejnou nebo velmi obdobnou službou) by taková služba představovala vymáhání pohledávek, pokud by byla poskytována osobě, v jejíž prospěch má být platba uhrazena (v projednávané věci a ve věci AXA tedy zubním lékařům), představuje taková služba vymáhání pohledávek i v případě, že je poskytována osobě, která má platbu uhradit (tedy v projednávané věci pacientům)?

      (1)  Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. 2006, L 347, s. 1).


               20.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 174/10

         Žaloba společnosti Bentzen Transport AS ze dne 13. března 2013 proti Kontrolnímu úřadu ESVO
   (Věc E-2/13)
   2013/C 174/06
   Společnost Bentzen Transport AS, zastoupená advokátkou Line Voldstad z advokátní kanceláře DLA Piper Norway DA, Postboks 1364 Vika, 0114 Oslo, Norsko, podala dne 13. března 2013 k Soudnímu dvoru ESVO žalobu proti Kontrolnímu úřadu ESVO.
   Žalobce požaduje, aby Soud ESVO:

               1)

               zrušil rozhodnutí Kontrolního úřadu ESVO ze dne 19. prosince 2012 ve věci č. 71620, které se týkalo uzavření případu vedeného na základě stížnosti proti Norsku v oblasti zadávání veřejných zakázek;

               2)

               uložil Kontrolnímu úřadu ESVO náhradu nákladů řízení.

      Právní a skutkové souvislosti a právní odůvodnění:

               —

               Žalobce je místní norská společnost, která od roku 1992 podniká v oblasti nakládání s odpady.

               —

               Žaloba napadá rozhodnutí Kontrolního úřadu ESVO (věc č. 71620) nezahájit řízení proti Norsku na základě stížnosti, v níž žalobce požaduje, aby Kontrolní úřad ESVO posoudil, zda byl postup norských orgánů v řízení o zadání veřejné zakázky v souladu se směrnicemi začleněnými do Dohody o EHP.

         Žalobce mimo jiné tvrdí, že:

               —

               Kontrolní úřad ESVO neposoudil, zda bylo zadání veřejné zakázky v souladu se směrnicí 2004/18/ES, čímž porušil svou povinnost dbát na dodržování článku 2 této směrnice a základních pravidel vyplývajících z Dohody o EHP použitelných na zadávání veřejných zakázek, a uvádí, že došlo k porušení zásady rovného zacházení,

               —

               Kontrolní úřad ESVO porušil svou specifickou povinnost vyplývající z článku 23 Dohody o Kontrolním úřadu a Soudním dvoru, podle níž má úřad zajistit dodržování pravidel Dohody o EHP v oblasti zadávání veřejných zakázek ve státech ESVO, a

               —

               Kontrolní úřad ESVO porušil svou povinnost poskytnout odůvodnění, viz článek 16 Dohody o Kontrolním úřadu a Soudním dvoru.


title: Věc T-443/09: Usnesení Tribunálu ze dne 28. října 2010 — Agriconsulting Europe v. Komise

text:
               18.12.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 346/58

         Usnesení Tribunálu ze dne 28. října 2010 — Agriconsulting Europe v. Komise
   (Věc T-443/09) (1)

   ()
   2010/C 346/113
   Jednací jazyk: italština
   Předseda třetího senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 11, 16.1.2010.


title: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 14. září 2004 ve věci C-276/02: Španělské království proti Komisi Evropských společenství (Státní podpory — Pojem — Neplacení daní a neodvádění pojistného na sociální zabezpečení podnikem — Postoj vnitrostátních orgánů po prohlášení platební neschopnosti)

text:
               4.12.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 300/8

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (druhého senátu)
   ze dne 14. září 2004
   ve věci C-276/02: Španělské království proti Komisi Evropských společenství (1)

   (Státní podpory - Pojem - Neplacení daní a neodvádění pojistného na sociální zabezpečení podnikem - Postoj vnitrostátních orgánů po prohlášení platební neschopnosti)
   (2004/C 300/16)
   Jednací jazyk: španělština
   Ve věci C-276/02, jejímž předmětem je žaloba na neplatnost na základě článku 230 ES, podaná Soudnímu dvoru dne 23. července 2002, Španělské království (zmocněnec: S. Ortiz Vaamonde) proti Komisi Evropských společenství (zmocněnec: V. Kreuschitz a J. L. Buendía Sierra), Soudní dvůr (druhý senát), ve složení C. W. A. Timmermans, předseda, C. Gulmann, J.-P. Puissochet (zpravodaj), J. N. Cunha Rodrigues a F. Macken, soudci, generální advokát: M. Poiares Maduro, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 14. září 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Rozhodnutí Komise 2002/935/ES ze dne 14. května 2002 o státní podpoře ve prospěch Grupo de Empresas Álvarez se ruší.

               2)

               Komisi Evropských společenství se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst C 219, 14.9.2002.


title: Věc T-265/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 26. září 2012 — Serrano Aranda v. OHIM — Burg Groep (LE LANCIER) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství LE LANCIER — Starší národní slovní a obrazové ochranné známky EL LANCERO — Relativní důvody pro zamítnutí zápisu — Neexistence nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 — Zamítnutí námitek“ )

text:
               10.11.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 343/12

         Rozsudek Tribunálu ze dne 26. září 2012 — Serrano Aranda v. OHIM — Burg Groep (LE LANCIER)
   (Věc T-265/09) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství LE LANCIER - Starší národní slovní a obrazové ochranné známky EL LANCERO - Relativní důvody pro zamítnutí zápisu - Neexistence nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Zamítnutí námitek)
   2012/C 343/16
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Enrique Serrano Aranda (Murcia, Španělsko) (zástupci: původně J. Calderón Chavero a T. Villate Consonni, poté J. Calderón Chavero, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: původně W. Verburg a S. Bonne, poté S. Bonne, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Burg Groep BV (Bergen, Nizozemsko)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 27. března 2009 (věc R 366/2008-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi Enriquem Serranem Arandou a společností Burg Groep BV.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Enriqu Serranovi Arandovi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 205, 29.8.2009.


title: Věc T-115/15 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 6. května 2015 – Deza v. ECHA „Řízení o předběžných opatřeních — REACH — Zařazení chemické látky bis(2-ethylhexyl)ftalátu (DEHP) na seznam ‚kandidátských látek‘ — Návrh na odklad vykonatelnosti — Nedostatek naléhavosti“

text:
               29.6.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/36

         Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 6. května 2015 – Deza v. ECHA
   (Věc T-115/15 R)
   („Řízení o předběžných opatřeních - REACH - Zařazení chemické látky bis(2-ethylhexyl)ftalátu (DEHP) na seznam ‚kandidátských látek‘ - Návrh na odklad vykonatelnosti - Nedostatek naléhavosti“)
   (2015/C 213/61)
   Jednací jazyk: čeština

      Účastnice řízení

      Navrhovatelka: Deza, a. s. (Valašské Meziříčí, Česká republika) (zástupce: P. Dejl, advokát)

      Odpůrkyně: Evropská agentura pro chemické látky (ECHA) (zástupci: M. Heikkilä, W. Broere a T. Zbihlej, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na odklad vykonatelnosti rozhodnutí výkonného ředitele ECHA ED/108/2014 ze dne 12. prosince 2014, kterým se k 17. prosinci 2014 mimo jiné aktualizuje stávající záznam o chemické látce bis(2-ethylhexyl)ftalát (DEHP) na seznamu kandidátských látek pro případné zahrnutí do přílohy XIV nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 ze dne 18. prosince 2006 o registraci, hodnocení, povolování a omezování chemických látek, o zřízení Evropské agentury pro chemické látky, o změně směrnice 1999/45/ES a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 793/93, nařízení Komise (ES) č. 1488/94, směrnice Rady 76/769/EHS a směrnic Komise 91/155/EHS, 93/67/EHS, 93/105/ES a 2000/21/ES (opravené znění v Úř. věst. 2007, L 136, s. 3), v platném znění.

      Výrok

               1)

               Návrh na předběžné opatření se zamítá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc T-149/11: Usnesení Tribunálu ze dne 12. října 2011 — GS v. Parlament a Rada ( „Žaloba na neplatnost — Nařízení (EU) č. 1210/2010 — Oprávnění členských států odmítnout nahradit euromince nevhodné pro oběh — Nedostatek bezprostředního dotčení — Nepřípustnost“ )

text:
               26.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 347/32

         Usnesení Tribunálu ze dne 12. října 2011 — GS v. Parlament a Rada
   (Věc T-149/11) (1)

   (Žaloba na neplatnost - Nařízení (EU) č. 1210/2010 - Oprávnění členských států odmítnout nahradit euromince nevhodné pro oběh - Nedostatek bezprostředního dotčení - Nepřípustnost)
   2011/C 347/55
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: GS Gesellschaft für Umwelt- und Energie-Serviceleistungen mbH (Eigeltingen, Německo) (zástupce: J. Schmidt, advokát)

      Žalovaní: Evropský parlament (zástupci: U. Rësslein a A. Neergaard, zmocněnci) a Rada Evropské unie (zástupci: J. Monteiro a M. Simm, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení čl. 8 odst. 2 druhé věty nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1210/2010 ze dne 15. prosince 2010 o ověřování pravosti euromincí a o zacházení s euromincemi nevhodnými pro oběh (Úř. věst. L 339, s. 1)

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               GS Gesellschaft für Umwelt- und Energie-Serviceleistungen mbH ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropským parlamentem a Radou Evropské unie.

               3)

               O návrhu Španělského království na vstup do řízení jako vedlejší účastník není třeba rozhodovat.

      (1)  Úř. věst. C 145, 14.5.2011.


title: Věc F-34/06: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 22. listopadu 2007 – Michail v. Komise ( Veřejná služba — Úředníci — Hodnocení — Zpráva o vývoji služebního postupu — Hodnotící období roku 2004 — Žaloba na neplatnost — Žaloba na náhradu škody )

text:
               12.1.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 8/30

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 22. listopadu 2007 – Michail v. Komise
   (Věc F-34/06) (1)

   („Veřejná služba - Úředníci - Hodnocení - Zpráva o vývoji služebního postupu - Hodnotící období roku 2004 - Žaloba na neplatnost - Žaloba na náhradu škody“)
   (2008/C 8/53)
   Jednací jazyk: řečtina
   Účastníci řízení

      Žalobce: Christos Michail (Brusel, Belgie) (zástupce: C. Meïdanis)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: původně C. Berardis-Kayser a K. Herrmann, zmocněnkyně, poté H. Tserepa-Lacombe, zmocněnkyně, ve spolupráci s E. Bourtzalasem, advokát)
   Předmět věci
   Jednak zrušení zprávy o vývoji služebního postupu žalobce za hodnotící období 2004, a jednak návrh na náhradu škody
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 154, 1.7.2006, s. 24.


title: Věc C-399/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesverwaltungsgericht (Německo) dne 18. srpna 2014 – Grüne Liga Sachsen e.V. a další v. Freistaat Sachsen

text:
               15.12.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 448/2

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesverwaltungsgericht (Německo) dne 18. srpna 2014 – Grüne Liga Sachsen e.V. a další v. Freistaat Sachsen
   (Věc C-399/14)
   (2014/C 448/02)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesverwaltungsgericht

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Grüne Liga Sachsen e.V. a další

      Žalovaný: Freistaat Sachsen

      Vedlejší účastník: Landeshauptstadt Dresden

      Zúčastněná osoba: Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht

      Předběžné otázky

               1)

               Musí být čl. 6 odst. 2 směrnice 92/43/EHS (1) o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin (dále také jen „směrnice o ochraně přírodních stanovišť“) vykládán v tom smyslu, že je nutno projekt výstavby mostu, který byl povolen před zápisem určité lokality na seznam lokalit významných pro Společenství a jenž přímo nesouvisí s touto lokalitou, podrobit ještě před jeho realizací posouzení důsledků pro lokalitu, pokud tato lokalita byla na tento seznam zapsána až po vydání povolení projektu, avšak ještě před zahájením jeho realizace, přičemž před vydáním povolení byl proveden pouze odhad rizik/předběžné posouzení?

               2)

               V případě kladné odpovědi na první otázku:
               Musí vnitrostátní orgán při dodatečném posouzení splnit požadavky uvedené v čl. 6 odst. 3 a 4 směrnice o ochraně přírodních stanovišť již tehdy, pokud z těchto požadavků chtěl preventivně vycházet při odhadu rizik/předběžném posouzení, který předcházel vydání povolení?

               3)

               V případě kladné odpovědi na otázku 1 a záporné odpovědi na otázku 2:
               Jaké požadavky musí být podle čl. 6 odst. 2 směrnice o ochraně přírodních stanovišť kladeny na dodatečné posouzení povolení vydaného pro určitý projekt a k jakému okamžiku se má toto posouzení vztahovat?

               4)

               Musí být v rámci doplňujícího řízení, jehož účelem je zhojit zjištěné pochybení při dodatečném posouzení provedeném podle čl. 6 odst. 2 směrnice o ochraně přírodních stanovišť nebo při posouzení důsledků pro lokalitu podle čl. 6 odst. 3 této směrnice, zohledněna prostřednictvím vhodné úpravy požadavků na posouzení skutečnost, že stavba mohla být postavena a uvedena do provozu, protože rozhodnutí o schválení plánu bylo okamžitě vykonatelné a existovalo nenapadnutelné zamítavé rozhodnutí o předběžném opatření? Platí tento závěr v každém případě pro dodatečné nezbytné posouzení alternativních řešení v rámci rozhodnutí podle čl. 6 odst. 4 směrnice o ochraně přírodních stanovišť?

      (1)  Úř. věst. L 206, s. 7.


title: Věc C-56/10 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 2. února 2010 ze strany Agencja Wydawniczą Technopol sp. z o.o. proti rozsudku Soudu prvního stupně vydanému dne 19. listopadu 2009 ve spojených věcech T-425/07 a T-426/07, Agencja Wydawnicza Technopol v. OHIM (100)

text:
               1.5.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 113/19

         Kasační opravný prostředek podaný dne 2. února 2010 ze strany Agencja Wydawniczą Technopol sp. z o.o. proti rozsudku Soudu prvního stupně vydanému dne 19. listopadu 2009 ve spojených věcech T-425/07 a T-426/07, Agencja Wydawnicza Technopol v. OHIM (100)
   (Věc C-56/10 P)
   2010/C 113/29
   Jednací jazyk: polština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Agencja Wydawnicza Technopol sp. z o.o. (zástupkyně: D. Rzążewska, advokátka)

      Další účastník řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 19. listopadu 2009 ve spojených věcech T-425/07 a T-426/07;

               —

               vrátit věc zpět Tribunálu k novému projednání;

               —

               uložit OHIM náhradu nákladů řízení před Soudním dvorem.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Navrhovatelka tvrdí, že Soud prvního stupně porušil čl. 38 odst. 2 nařízení o ochranné známce Společenství (1) tím, že uplatnil nesprávná právní kritéria, když určil, že odvolací senát právem požadoval prohlášení o neuplatnění výlučných práv k prvkům „100“ a „300“.
   Navrhovatelka dále tvrdí, že Soud prvního stupně porušil čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení o ochranné známce Společenství tím, že uplatnil nesprávná právní kritéria, když určil, že prvky, ve vztahu k nimž bylo vyžadováno prohlášení o neuplatnění práv, jsou popisného charakteru.
   Krom toho navrhovatelka tvrdí, že Soud prvního stupně porušil čl. 7 odst. 1 písm. c), čl. 38 odst. 2, článek 76 nařízení o ochranné známce Společenství, nebo všechna tato ustanovení, když řádně nezohlednil praxi OHIM, pokud jde o zápis označení skládajících se z číslic nebo odkazujících na obsah publikací.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146), nahrazeno nařízením Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (kodifikované znění) (Úř. věst. L 78, s. 1).


title: Věc T-60/07: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 12. listopadu 2008 – Španělsko v. Komise ( EZOZF — Záruční sekce — Výdaje vyloučené z financování Společenství — Odvětví ovoce a zeleniny — Ochrana životního prostředí — Správní řízení )

text:
               10.1.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/25

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 12. listopadu 2008 – Španělsko v. Komise
   (Věc T-60/07) (1)

   („EZOZF - Záruční sekce - Výdaje vyloučené z financování Společenství - Odvětví ovoce a zeleniny - Ochrana životního prostředí - Správní řízení“)
   (2009/C 6/50)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Španělské království (zástupce: M. Muñoz Pérez, abogado del Estado)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupce: F. Jimeno Fernández, zmocněnec)
   Předmět věci
   Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise 2006/932/ES ze dne 14. prosince 2006 o vyloučení z financování Společenství některých výdajů uskutečněných členskými státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) (Úř. věst. L 355, s. 96) v rozsahu, v němž vylučuje určité výdaje vynaložené Španělským královstvím v oblasti ovoce a zeleniny
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Španělskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 95, 28.4.2007.


title: Věc T-260/00: Usnesení Tribunálu ze dne 12. prosince 2012 — Cooperativa San Marco fra Lavoratori della Piccola Pesca a další v. Komise ( „Žaloba na neplatnost — Státní podpory — Úlevy na sociálních příspěvcích poskytnuté podnikům usazeným na území Benátek a Chioggia — Rozhodnutí prohlašující režim podpor za neslučitelný se společným trhem a ukládající navrácení poskytnutých podpor — Žaloby zčásti nepřípustné a zčásti zjevně právně nepodložené“ )

text:
               9.2.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/22

         Usnesení Tribunálu ze dne 12. prosince 2012 — Cooperativa San Marco fra Lavoratori della Piccola Pesca a další v. Komise
   (Věc T-260/00) (1)

   (Žaloba na neplatnost - Státní podpory - Úlevy na sociálních příspěvcích poskytnuté podnikům usazeným na území Benátek a Chioggia - Rozhodnutí prohlašující režim podpor za neslučitelný se společným trhem a ukládající navrácení poskytnutých podpor - Žaloby zčásti nepřípustné a zčásti zjevně právně nepodložené)
   2013/C 38/39
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobci: Cooperativa San Marco fra Lavoratori della Piccola Pesca — Burano Soc. coop. rl (Benátky, Itálie); Cooperativa Coopesca — Organizzazione tra Produttori e Lavoratori della Pesca — Chioggia Soc. coop. rl (Chioggia, Itálie); Cooperativa tra i Lavoratori della Piccola Pesca di Pellestrina Soc. coop. rl (Benátky) Cooperativa Pescatori di San Pietro in Volta Soc. coop. rl (Benátky); Murazzo — Piccola Società Cooperativa rl (Chioggia); RAM — Società Cooperativa fra Lavoratori della Pesca, Raccoglitori ed Allevatori di Molluschi (Chioggia); Confcooperative — Unione Provinciale di Venezia (Mestre, Itálie); a Comitato «Venezia Vuole Cicere» (Marghera, Itálie) (zástupce: A. Vianello, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: V. Di Bucci, zmocněnec, ve spolupráci s A. Dal Ferrem, advokátem)

      Vedlejší účastnice podporující žalobce: Italská republika (zástupci: původně U. Leanza, poté I. Braguglia, poté R. Adam a nakonec I. Bruni, zmocněnci, ve spolupráci s G. Aiellem a P. Gentilim, avvocati dello Stato)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2000/394/ES ze dne 25. listopadu 1999 o podporách poskytnutých podnikům usazeným na území Benátek a Chioggia stanovených zákony č. 30/1997 a č. 206/1995, kterými se zavádějí úlevy na sociálních příspěvcích (Úř. věst. 2000, L 150, s. 50).

      Výrok

               1)

               Námitka nepřípustnosti vznesená Evropskou komisí se spojuje s věcí samou.

               2)

               Žaloba se zamítá jako zčásti zjevně nepřípustná a zčásti zjevně právně nepodložená.

               3)

               Cooperativa San Marco fra Lavoratori della Piccola Pesca — Burano Soc. coop. rl, Cooperativa Coopesca — Organizzazione tra Produttori e Lavoratori della Pesca — Chioggia Soc. coop. rl, Cooperativa tra i Lavoratori della Piccola Pesca di Pellestrina Soc. coop. rl, Cooperativa Pescatori di San Pietro in Volta Soc. coop. rl, Murazzo — Piccola Società Cooperativa rl, RAM — Società Cooperativa fra Lavoratori della Pesca, Raccoglitori ed Allevatori di Molluschi, Confcooperative — Unione Provinciale di Venezia a Comitato «Venezia Vuole Cicere» ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Komisí.

               4)

               Italská republika ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 355, 9.12.2000.


title: Věc T-641/13: Žaloba podaná dne 3. prosince 2013 — Gemeente Bergen op Zoom v. Komise

text:
               1.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 31/18

         Žaloba podaná dne 3. prosince 2013 — Gemeente Bergen op Zoom v. Komise
   (Věc T-641/13)
   2014/C 31/30
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Gemeente Bergen op Zoom (Bergen op Zoom, Nizozemsko) (zástupci: T. Hovius a R. Pasma, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobkyně napadá rozhodnutí Komise ze dne 2. října 2013 (1), ve kterém Komise konstatovala, že koupě průmyslového pozemku ve vlastnictví Koninklijke Nedalco BV a Nedalco International BV obcí Bergen op Zoom nebylo státní podporou ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.
   Na podporu své žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod vycházející z porušení článku 107 nebo článku 108 SFEU, jelikož Komise nepoužila zásadu soukromého investora nebo ji přinejmenším použila nesprávně, v této souvislosti nezohlednila relevantní skutečnosti nebo použití této zásady dostatečně neodůvodnila.

               2)

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení článku 107 nebo článku 108 SFEU, jelikož Komise nesprávně posoudila skutkové nebo právní skutečnosti a dopustila se zjevně nesprávného posouzení, když rozhodla, že společnosti Nedalco nebyla poskytnuta (selektivní) výhoda, kterou by v běžném obchodním styku nemohla získat.

               3)

               Třetí žalobní důvod vycházející z nedodržení zásady náležité péče a povinnosti odůvodnění, jelikož se Komise v rozporu s právem nepřezkoumala skutečnosti, které uvedla obec, nebo napadené rozhodnutí nezaložila na dostatečném odůvodnění.

      (1)  Úř. věst. C 335, s. 1.


title: Věc C-182/15: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 6. září 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Augstākā tiesa – Lotyšsko) – řízení týkající se vydání Alexeje Petruhhina „Řízení o předběžné otázce — Občanství Evropské unie — Vydání státního příslušníka členského státu, který využil svého práva volného pohybu, do třetí země — Oblast působnosti unijního práva — Ochrana státních příslušníků členského státu před vydáním — Neexistence ochrany státních příslušníků jiných členských států — Omezení volného pohybu — Odůvodnění založené na zabránění beztrestnosti — Proporcionalita — Ověřování záruk stanovených v článku 19 Listiny základních práv Evropské unie“

text:
               31.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 402/9

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 6. září 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Augstākā tiesa – Lotyšsko) – řízení týkající se vydání Alexeje Petruhhina
   (Věc C-182/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Občanství Evropské unie - Vydání státního příslušníka členského státu, který využil svého práva volného pohybu, do třetí země - Oblast působnosti unijního práva - Ochrana státních příslušníků členského státu před vydáním - Neexistence ochrany státních příslušníků jiných členských států - Omezení volného pohybu - Odůvodnění založené na zabránění beztrestnosti - Proporcionalita - Ověřování záruk stanovených v článku 19 Listiny základních práv Evropské unie“)
   (2016/C 402/10)
   Jednací jazyk: lotyština

      Předkládající soud

   Augstākā tiesa

      Účastník původního řízení

   Alexej Petruhhin

      Výrok

               1)

               Články 18 a 21 SFEU musí být vykládány v tom smyslu, že pokud členský stát, do něhož se přemístil občan Unie, který je státním příslušníkem jiného členského státu, obdrží žádost o vydání od třetí země, se kterou prvně uvedený členský stát uzavřel dohodu o vydávání, je povinen informovat členský stát, jehož je uvedený občan státním příslušníkem, a případně mu na jeho žádost předat tohoto občana v souladu s ustanoveními rámcového rozhodnutí Rady 2002/584/SVV ze dne 13. června 2002 o evropském zatýkacím rozkazu a postupech předávání mezi členskými státy, ve znění rámcového rozhodnutí Rady 2009/299/SVV ze dne 26. února 2009, pokud je tento členský stát podle svých vnitrostátních právních předpisů příslušný ke stíhání této osoby za činy spáchané mimo jeho státní území.

               2)

               V případě, že členský stát obdrží od třetí země žádost o vydání státního příslušníka jiného členského státu, musí prvně uvedený členský stát ověřit, že vydání nebude mít nepříznivý dopad na práva uvedená v článku 19 Listiny základních práv Evropské unie.

      (1)  Úř. věst. C 205, 22.6.2015.


title: Věc C-33/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Korkein hallinto-oikeus (Finsko) dne 21. ledna 2011 — A Oy

text:
               19.3.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 89/11

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Korkein hallinto-oikeus (Finsko) dne 21. ledna 2011 — A Oy
   (Věc C-33/11)
   2011/C 89/21
   Jednací jazyk: finština

      Předkládající soud

   Korkein hallinto-oikeus

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: A Oy

      Žalovaný: Veronsaajien oikeudenvalvontayksikkö

      Předběžné otázky

               1)

               Je čl. 15 bod 6 šesté směrnice 77/388/EHS (1) nutno vykládat v tom smyslu, že pod „letecké společnosti, které provozují zejména mezinárodní dopravu za úplatu“, spadají letecké společnosti specializované na mimořádné komerční lety [tzv. „Business Aviation“], provozující zejména mezinárodní charterovou dopravu za úplatu pro potřeby podniků a soukromých osob?

               2)

               Je čl. 15 bod 6 šesté směrnice 77/388/EHS nutno vykládat v tom smyslu, že v něm stanovené osvobození platí pouze pro dodání letadel, která jsou provedena bezprostředně ve prospěch leteckých společností, které provozují zejména mezinárodní dopravu za úplatu, anebo toto osvobození platí též pro dodání letadel hospodářským subjektům, které mezinárodní dopravu za úplatu samy neprovozují, ale letadlo dávají k dispozici hospodářskému subjektu, který ji provozuje?

               3)

               Je pro zodpovězení druhé otázky relevantní skutečnost, že majitelka letadel postoupí fakturu za jejich užívání soukromé osobě, která vlastní podíly této majitelky a pořízená letadla využívá převážně pro své vlastní obchodní nebo soukromé účely, přihlédne-li se k tomu, že letecká společnost mohla letadla použít i pro jiné lety?

      (1)  Šestá směrnice Rady ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23).


title: Věc T-118/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 15. září 2016 – LDC Argentina v. Rada „Dumping — Dovoz bionafty pocházející z Argentiny — Konečné antidumpingové clo — Článek 2 odst. 5 nařízení (ES) č. 1225/2009 — Běžná hodnota — Výrobní náklady“

text:
               31.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 402/31

         Rozsudek Tribunálu ze dne 15. září 2016 – LDC Argentina v. Rada
   (Věc T-118/14) (1)

   („Dumping - Dovoz bionafty pocházející z Argentiny - Konečné antidumpingové clo - Článek 2 odst. 5 nařízení (ES) č. 1225/2009 - Běžná hodnota - Výrobní náklady“)
   (2016/C 402/34)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: LDC Argentina SA (Buenos Aires, Argentina) (zástupci: J. F. Bellis, R. Luff a G. Bathory, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: původně S. Boelaert a B. Driessen, poté H. Marcos Fraile, zmocněnci, ve spolupráci s R. Bierwagen a C. Hipp, advokáti)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Evropská komise (zástupci: M. França a A. Stobiecka Kuik, zmocněnci) a European Biodiesel Board (EBB) (Brusel, Belgie) (zástupci: O. Prost a M. S. Dibling, advokáti)

      Předmět věci

   Návrh podaný na základě článku 263 SFEU znějící na zrušení prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1194/2013 ze dne 19. listopadu 2013 o uložení konečného antidumpingového cla a o konečném výběru prozatímního cla uloženého na dovoz bionafty pocházející z Argentiny a Indonésie (Úř. věst. 2013, L 315, s. 2) v rozsahu, v němž se žalobkyni ukládá antidumpingové clo.

      Výrok rozsudku

               1)

               Články 1 a 2 prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1194/2013 ze dne 19. listopadu 2013 o uložení konečného antidumpingového cla a o konečném výběru prozatímního cla uloženého na dovoz bionafty pocházející z Argentiny a Indonésie se zrušují v rozsahu, v němž se týkají společnosti LDC Argentina SA.

               2)

               Rada Evropské unie ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností LDC Argentina.

               3)

               Evropská komise a European Biodiesel Board (EBB) ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 151, 19. 5. 2014.


title: Věc T-11/07: Rozsudek Tribunálu ze dne 7. prosince 2010 — Frucona Košice v. Komise ( Státní podpory — Částečné prominutí daňového dluhu v rámci vyrovnání — Rozhodnutí prohlašující podporu za neslučitelnou se společným trhem a nařizující její navrácení — Kritérium soukromého věřitele v tržním hospodářství )

text:
               29.1.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 30/33

         Rozsudek Tribunálu ze dne 7. prosince 2010 — Frucona Košice v. Komise
   (Věc T-11/07) (1)

   (Státní podpory - Částečné prominutí daňového dluhu v rámci vyrovnání - Rozhodnutí prohlašující podporu za neslučitelnou se společným trhem a nařizující její navrácení - Kritérium soukromého věřitele v tržním hospodářství)
   2011/C 30/57
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Frucona Košice a.s. (Košice, Slovensko) (zástupci: B. Hartnett, barrister, O. H. Geiss a A. Barger, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: B. Martenczuk a K. Walkerová, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: St. Nicolaus-trade a.s. (Bratislava, Slovensko) (zástupce: N. Smaho, advokát)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2007/254/ES ze dne 7. června 2006 o státní podpoře K 25/2005 (ex NN 21/2005) poskytnuté Slovenskou republikou ve prospěch společnosti Frucona Košice a.s. (Úř. věst. L 112, s. 14).

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Frucona Košice a..s. se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 56, 10.3.2007.


title: Věc F-157/12: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 19. června 2014 – BN v. Parlament „Veřejná služba — Úředníci — Žaloba na neplatnost — Úředník zařazený do platové třídy AD 14, který je dočasně zaměstnán jako poradce ředitele — Tvrzení o psychickém obtěžování uplatněné vůči generálnímu řediteli — Dlouhodobá pracovní neschopnost — Rozhodnutí o jmenování na místo poradce na jiném generálním ředitelství — Povinnost jednat s náležitou péčí — Zásada řádné správy — Služební zájem — Pravidlo souladu mezi platovou třídou a pracovním místem — Žaloba na náhradu škody — Škoda vyplývající z jiného než rozhodovacího postupu“

text:
               24.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 421/49

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 19. června 2014 – BN v. Parlament
   (Věc F-157/12) (1)

   („Veřejná služba - Úředníci - Žaloba na neplatnost - Úředník zařazený do platové třídy AD 14, který je dočasně zaměstnán jako poradce ředitele - Tvrzení o psychickém obtěžování uplatněné vůči generálnímu řediteli - Dlouhodobá pracovní neschopnost - Rozhodnutí o jmenování na místo poradce na jiném generálním ředitelství - Povinnost jednat s náležitou péčí - Zásada řádné správy - Služební zájem - Pravidlo souladu mezi platovou třídou a pracovním místem - Žaloba na náhradu škody - Škoda vyplývající z jiného než rozhodovacího postupu“)
   2014/C 421/68
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: BN (zástupci: S. Rodrigues a A. Tymen, advokáti)

      Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: O. Caisou-Rousseau a V. Montebello-Demogeot, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí o převedení žalobce na jiné pracovní místo a implicitního rozhodnutí, kterým byl se zpětnou účinností ukončen výkon jeho funkcí na pozici poradce ředitele ředitelství Evropského parlamentu, a návrh na náhradu škody.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Evropský parlament ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady vynaložené BN.

      (1)  Úř. věst. C 71, 9. 3. 2013, s. 31.


title: Věc T-214/13: Žaloba podaná dne 15. dubna 2013 — Typke v. Komise

text:
               15.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/35

         Žaloba podaná dne 15. dubna 2013 — Typke v. Komise
   (Věc T-214/13)
   2013/C 171/65
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Rainer Typke (Hasbergen, Německo) (zástupci: B. Cortese a A. Salerno, advokáti)

      Žalovaný: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Evropské Komise ze dne 5. února 2013, kterým byla zamítnuta žalobcova opakovaná žádost o přístup k dokumentům na základě nařízení (ES) č. 1049/2001 (1) — v řízení GESTDEM 2012/3258;

               —

               zrušil implicitní zamítavé rozhodnutí Evropské komise ze dne 13. března 2013 týkající se žalobcovy opakované žádosti o přístup k dokumentům na základě nařízení (ES) č. 1049/2001 — v řízení GESTDEM 2013/0068;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce jeden žalobní důvod, v jehož rámci namítá, že došlo k porušení článků 2 a 4 nařízení (ES) č. 1049/2001, jakož i dalších ustanovení uvedeného nařízení, jelikož:

               —

               závěr Komise, že žádost žalobce nespadá do působnosti nařízení (ES) č. 1049/2001 a týká se vytvoření nových dokumentů namísto zpřístupnění existujících dokumentů, je neopodstatněný;

               —

               závěr Komise, že žádosti žalobce jsou nepřiměřené a proto nepřípustné, a to i v případě možného částečného zpřístupnění, je neopodstatněný;

               —

               závěr Komise, že žádostem žalobce brání požadavek nezpřístupnit osobní údaje třetím osobám, je neopodstatněný; a

               —

               závěr Komise, že žádostem žalobce brání požadavek zachovat důvěrnost řízení výběrové komise a chránit její rozhodovací proces, je neopodstatněný.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, 31.5.2001, s. 43).


title: Věc C-16/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Frankfurt am Main (Německo) dne 14. ledna 2013 — Jürgen Langenbächer a další v. Condor Flugdienst GmbH

text:
               13.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 108/14

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Frankfurt am Main (Německo) dne 14. ledna 2013 — Jürgen Langenbächer a další v. Condor Flugdienst GmbH
   (Věc C-16/13)
   2013/C 108/30
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Landgericht Frankfurt am Main

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Jürgen Langenbächer, Janet Langenbächer, Jaqueline Langenbächer

      Žalovaný: Condor Flugdienst GmbH
   Věc byla usnesením Soudního dvora ze dne 30. ledna 2013 vyškrtnuta z rejstříku Soudního dvora.


title: Věc T-787/14 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 28. listopadu 2014 Evropskou centrální bankou proti rozsudku vydanému dne 18. září 2014 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-26/12, Cerafogli v. ECB

text:
               9.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 46/56

         Kasační opravný prostředek podaný dne 28. listopadu 2014 Evropskou centrální bankou proti rozsudku vydanému dne 18. září 2014 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-26/12, Cerafogli v. ECB
   (Věc T-787/14 P)
   (2015/C 046/72)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Evropská centrální banka (zástupci: E. Carlini a M. López Torres, zmocněnci, ve spolupráci s B. Wägenbaurem, advokátem)

      Další účastnice řízení: Maria Concetta Cerafogli (Řím, Itálie)

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Navrhovatelka navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozsudek ze dne 18. září 2014 ve věci F-26/14, Cerafogli v. ECB;

               —

               rozhodl v souladu s návrhovými žádáními předloženými v prvním stupni; a

               —

               uložil každé straně vlastní náklady řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Na podporu kasačního opravného prostředku předkládá navrhovatelka čtyři důvody.

               1.

               První důvod kasačního opravného prostředku: chybné přenesení judikatury ve věci Grolsch na spory zaměstnanců, čímž došlo k nesprávnému výkladu zásady účinné soudní ochrany ve světle článku 47 Listiny a nedostatečné uvedení důvodů.

               2.

               Druhý důvod kasačního opravného prostředku: nezohlednění práv orgánu na obhajobu, porušení účelu postupu před zahájením soudního řízení a nezohlednění relevantních skutečností a chybný výklad zásady právní jistoty.

               3.

               Třetí důvod kasačního opravného prostředku: chybné závěry vyvozené z povahy námitky protiprávnosti, nesprávný výklad článku 277 SFEU a zásady právní jistoty.

               4.

               Čtvrtý důvod kasačního opravného prostředku: chybný výklad zásady účinné soudní ochrany, nezohlednění skutkového stavu předložené věci a porušení zásady proporcionality.


title: Výmaz věci C-515/04

text:
               3.9.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/34

         Výmaz věci C-515/04 (1)

   (2005/C 217/76)

      (Jednací jazyk: francouzština)

   Usnesením ze dne 11. července 2005 rozhodl předseda Soudního dvora Evropských společenství o výmazu věci C-515/04: Komise Evropských společenství proti Belgickému království.

      (1)  Úř. věst. C 31, 05.02.2005.


title: Věc C-32/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sozialgericht Nürnberg (Německo) dne 22. ledna 2013 — Petra Würker v. Familienkasse Nürnberg

text:
               25.5.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 147/2

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sozialgericht Nürnberg (Německo) dne 22. ledna 2013 — Petra Würker v. Familienkasse Nürnberg
   (Věc C-32/13)
   2013/C 147/03
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Sozialgericht Nürnberg

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Petra Würker

      Žalovaná: Familienkasse Nürnberg

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba článek 77 nebo článek 78 nařízení (EHS) č. 1408/71 (1) vykládat v tom smyslu, že pobírání důchodu na výchovu zakládá nárok vůči členskému státu, který je plátcem důchodu?

               2)

               Došlo počínaje nabytím platnosti nařízení (ES) 883/2004 (2) dne 1. května 2010 ke změně a článek 67 nařízení (ES) č. 883/2004 je třeba vykládat tak, že tento nárok je založen každým druhem důchodu (včetně německého důchodu na výchovu)?

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby a jejich rodiny pohybující se v rámci Společenství (Úř. vest. L 149, s. 2; Zvl. vyd. 05/01, s. 35).

      (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 883/2004 ze dne 29. dubna 2004 o koordinaci systémů sociálního zabezpečení (Úř. věst. L 166, s. 1; Zvl. vyd. 05/05, s. 72).