title: Věc T-522/15: Žaloba podaná dne 10. září 2015 – CCPL a další v. Komise

text:
               26.10.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 354/52

         Žaloba podaná dne 10. září 2015 – CCPL a další v. Komise
   (Věc T-522/15)
   (2015/C 354/63)
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: CCPL – Consorzio Cooperative di Produzione e Lavoro SC (Reggion Emilia, Itálie), Coopbox group SpA (Reggio Emilia, Itálie), Poliemme Srl (Reggio Emilia, Itálie), Coopbox Hispania, SL (Lorca, Španělsko), Coopbox Eastern s.r.o. (Nové Mesto nad Váhom, Slovensko) (zástupci: S. Bariatti, advokát, E. Cucchiara, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil pokutu uloženou žalobkyním; nebo

               —

               podpůrně snížil její výši, a v každém případě

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Tato žaloba je podána proti rozhodnutí Evropské komise č. C(2015)4336 final ze dne 24. června ve věci AT.39563 – Potravinové obaly pro maloobchodní prodej, jehož předmětem je porušení článku 101 Smlouvy o fungování Evropské unie.
   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně pět žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z překročení pravomoci pro nedostatečné šetření a odůvodnění v otázce existence účinků vyplývajících z protiprávního jednání.

                           —

                           V této souvislosti se uvádí, že k vytýkaným jednáním prakticky nedošlo, jak vyplývá z vyšetřovacích spisů a jak též uznala Komise v napadeném rozhodnutí. K této okolnosti mělo být náležitě přihlédnuto při celkovém posouzení závažnosti protiprávního jednání, a tudíž při vyčíslení uložených pokut. Napadené rozhodnutí však tento aspekt ponechává bez povšimnutí, aniž by pro to uvádělo jakékoli odůvodnění.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení zásad proporcionality a účelnosti při stanovení základní výše sankce.

                           —

                           V této souvislosti se uvádí, že pro výpočet základní výše pokuty zohlednilo napadené rozhodnutí hodnotu prodejů uskutečněných v posledním roce účasti na protiprávním jednání, přestože tato hodnota nikterak nepředstavuje skutečnou tržní sílu žalobkyň a ostatních účastníků řízení.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z porušení čl. 23 odst. 2 nařízení (ES) č. 1/2003.

                           —

                           V této souvislosti se uvádí, že hodnota, kterou Komise zohlednila pro účely výpočtu hranice 10 % stanovené v čl. 23 odst. 2 nařízení (ES) č. 1/2003, je zjevně chybná, neboť tento údaj:

                                       —

                                       zahrnuje celý obrat skupiny CCPL, třebaže Komise nijak neprokázala tzv. parental liability mateřské společnosti skupiny;

                                       —

                                       zahrnuje obrat subjektu, který v době vydání rozhodnutí již nebyl součástí skupiny CCPL;

                                       —

                                       nikterak nezohledňuje některé specifické okolnosti složení obratu přičítaného skupině CCPL.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení zásad proporcionality a rovného zacházení při určení subjektu, jemuž se ukládá sankce.

                           —

                           V této souvislosti se uvádí, že napadené rozhodnutí ani v nejmenším nezohlednilo vážnou krizi, které čelí obalový průmysl a že pokuta uložená žalobkyním je zjevně a neodůvodněně nepřiměřená v porovnání s jinými společnostmi.

               5.

               Pátý žalobní důvod vycházející z porušení povinnosti uvést odůvodnění zakotvené v článku 296 SFEU, kterého se dopustila Evropská komise, jelikož jen z části zohlednila poznatky poskytnuté skupinou CCPL týkající se platební neschopnosti.

                           —

                           Přestože napadené rozhodnutí uznalo existenci vážné krize, jíž žalobkyně čelí, dostatečně ji nezohlednilo při odstupňování sankce.


title: Věc T-208/11: Žaloba podaná dne 11. dubna 2011 — LTTE v. Rada

text:
               18.6.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 179/17

         Žaloba podaná dne 11. dubna 2011 — LTTE v. Rada
   (Věc T-208/11)
   2011/C 179/30
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Liberation Tigers of Tamil Eelam (LTTE) (Herning, Dánsko) (zástupce: V. Koppe, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhové žádání

               —

               zrušit prováděcí nařízení Rady (EU) č. 83/2011 (1) v rozsahu, v němž se dotýká žalobce;

               —

               určit, že nařízení Rady (ES) č. 2580/2001 (2) se na žalobce nevztahuje;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení vynaložených žalobcem spolu s příslušenstvím.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   V projednávané věci se žalobce domáhá částečného zrušení prováděcího nařízení Rady (EU) č. 83/2011 v rozsahu, v němž byl název žalobce zachován na seznamu fyzických a právnických osob, subjektů a orgánů, jejichž finanční prostředky a hospodářské zdroje jsou zmrazeny v souladu s příslušnými ustanoveními.
   Na podporu žaloby uplatňuje žalobce šest žalobních důvodů.

               1)

               V rámci prvního žalobního důvodu tvrdí, že prováděcí nařízení Rady (EU) č. 83/2011 je neplatné v rozsahu, v němž se jej dotýká, a případně tvrdí, že nařízení Rady (ES) č. 2580/2001 je nepoužitelné z důvodu nezohlednění práva ozbrojených konfliktů.

               2)

               V rámci druhého žalobního důvodu žalobce tvrdí, že prováděcí nařízení Rady (EU) č. 83/2011 je neplatné v rozsahu, v němž se jej dotýká, jelikož žalobce nelze kvalifikovat jako teroristickou organizaci, jak je vymezena v čl. 1 odst. 3 společného postoje Rady 2001/931/SZBP (3). V tomto ohledu žalobce uvádí, že jeho činnosti nepředstavují porušení mezinárodního humanitárního práva ani vnitrostátního trestního práva, které se nepoužije v případech ozbrojeného konfliktu.

               3)

               V rámci třetího žalobního důvodu žalobce tvrdí, že prováděcí nařízení Rady (EU) č. 83/2011 je neplatné v rozsahu, v němž se jej dotýká, jelikož nebylo příslušným orgánem vydáno žádné rozhodnutí, jak vyžaduje čl. 1 odst. 4 společného postoje Rady 2001/931/SZBP.

               4)

               V rámci čtvrtého žalobního důvodu žalobce tvrdí, že prováděcí nařízení Rady (EU) č. 83/2011 je neplatné v rozsahu, v němž se jej dotýká, jelikož Rada neprovedla žádné prověření, jak požaduje čl. 1 odst. 6 společného postoje Rady 2001/931/SZBP. Žalobce podotýká, že jelikož již nevyužívá vojenských prostředků k dosažení svých cílů a již není přímo činný na Srí Lance, vedlo by takové prověření k závěru, že je třeba jej ze seznamu odstranit.

               5)

               V rámci pátého žalobního důvodu žalobce tvrdí, že prováděcí nařízení Rady (EU) č. 83/2011 je neplatné v rozsahu, v němž se jej dotýká, jelikož v rozporu s článkem 296 SFEU není dodržena povinnost uvést odvodnění.

               6)

               V rámci šestého žalobního důvodu žalobce tvrdí, že prováděcí nařízení Rady (EU) č. 83/2011 je neplatné v rozsahu, v němž se jej dotýká, jelikož porušuje právo žalobce na obhajobu a na účinnou soudní ochranu.

      (1)  Prováděcí nařízení Rady (EU) č. 83/2011 ze dne 31. ledna 2011, kterým se provádí čl. 2 odst. 3 nařízení (ES) č. 2580/2001 o zvláštních omezujících opatřeních namířených proti některým osobám a subjektům s cílem bojovat proti terorismu a kterým se zrušuje prováděcí nařízení Rady (EU) č. 610/2010 (Úř. věst. L 28, s. 14).

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 2580/2001 ze dne 27. prosince 2001 o zvláštních omezujících opatřeních namířených proti některým osobám a subjektům s cílem bojovat proti terorismu (Úř. věst. L 344, s. 70; Zvl. vyd. 18/01, s. 207).

      (3)  Společný postoj Rady ze dne 27. prosince 2001 o uplatnění zvláštních opatření k boji proti terorismu (Úř. věst. L 344, s. 93; Zvl. vyd. 18/01, s. 217).


title: Výmaz věci C-307/04 P

text:
               5.3.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 57/24

         Výmaz věci C-307/04 P (1)

   (2005/C 57/41)

      (Jednací jazyk: angličtina)

   Usnesením ze dne 25. listopadu 2004 rozhodl předseda Soudního dvora Evropských společenství o výmazu věci C-307/04 P: SEC Corporation proti Komisi Evropských společenství.

      (1)  Úř. věst. C 239, 25.9.2004.


title: Věc T-438/15: Usnesení Tribunálu ze dne 9. března 2016 – Port autonome du Centre et de l’Ouest a další v. Komise „Státní podpory — Daň z příjmu právnických osob — Podpory poskytnuté Belgií belgickým přístavům — Dopis Komise informující členský stát o jejím předběžném posouzení těchto podpor jako neslučitelných s vnitřním trhem a o pravděpodobném přijetí vhodných opatření — Akt, který nelze napadnout žalobou — Nepřípustnost“

text:
               2.5.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 156/46

         Usnesení Tribunálu ze dne 9. března 2016 – Port autonome du Centre et de l’Ouest a další v. Komise
   (Věc T-438/15) (1)

   („Státní podpory - Daň z příjmu právnických osob - Podpory poskytnuté Belgií belgickým přístavům - Dopis Komise informující členský stát o jejím předběžném posouzení těchto podpor jako neslučitelných s vnitřním trhem a o pravděpodobném přijetí vhodných opatření - Akt, který nelze napadnout žalobou - Nepřípustnost“)
   (2016/C 156/62)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobci: Port autonome du Centre et de l’Ouest SCRL (Namur, Belgie), Port autonome de Namur (Namur, Belgie), Port autonome de Charleroi (Charleroi, Belgie) a Région wallonne (Belgie) (zástupce: J. Vanden Eynde, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: S. Noë a B. Stromsky, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí o tom, že osvobození belgických přístavů od daně z příjmu právnických osob je třeba považovat za existující státní podporu neslučitelnou s vnitřním trhem [státní podpora SA.38393 (2014/CP)], údajně obsaženého v dopise Komise ze dne 1. června 2015

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Port autonome du Centre et de l’Ouest SCRL, Port autonome de Namur, Port autonome de Charleroi a Région wallonne ponesou vlastní náklady řízení a ukládá se jim náhrada nákladů řízení vynaložených Evropskou komisí.

               3)

               Port autonome de Liège a Société régionale du port de Bruxelles ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 337, 12.10.2015.


title: Věc T-36/13: Žaloba podaná dne 21. ledna 2013 — Erreà Sport v. OHIM — Facchinelli (ANTONIO BACIONE)

text:
               16.3.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 79/29

         Žaloba podaná dne 21. ledna 2013 — Erreà Sport v. OHIM — Facchinelli (ANTONIO BACIONE)
   (Věc T-36/13)
   2013/C 79/50
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: italština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Erreà Sport SpA (Torrile, Itálie) (zástupci: D. Caneva a G. Fucci, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: Antonio Facchinelli (Dalang, Čína)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 24. října 2012 ve věci R 1561/2011-1, a v důsledku toho zamítl přihlášku k zápisu zveřejněnou ve Věstníku ochranných známek Společenství č. 117/2010 podanou Antoniem Facchinellim pro všechny výrobky;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladu řízení vzniklých společnosti Erreà Sport SpA v tomto řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Antonio Facchinelli

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka obsahující slovní prvky „ANTONIO BACIONE“ pro výrobky tříd 3, 14, 18 a 25 — přihláška ochranné známky Společenství č. 9 056 037

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Obrazová ochranná známka obsahující slovní prvek „erreà“ a obrazová ochranná známka obsahující dva protínající se kosočtverce pro výrobky tříd 3, 9, 14, 16, 18, 25, 28, 35 a 41

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody:

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009

               —

               Porušení čl. 8 odst. 5 nařízení č. 207/2009


title: Věc F-29/15: Žaloba podaná dne 17. února 2015 – ZZ v. Společný podnik ECSEL

text:
               4.5.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 146/50

         Žaloba podaná dne 17. února 2015 – ZZ v. Společný podnik ECSEL
   (Věc F-29/15)
   (2015/C 146/69)
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupce: Vasileios A. Christianos, advokát)

      Žalovaný: Společný podnik ECSEL

      Předmět a popis sporu

   Návrh na náhradu nemajetkové újmy, která žalobci údajně vznikla z důvodu protiprávních jednání, jichž se dopustil žalovaný v rámci vyhotovení jeho hodnotící zprávy za rok 2012.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               uložit Společnému podniku ECSEL nahradit žalobci nemajetkovou újmu způsobenou všemi protiprávními úkony popsanými v žalobě ve výši čtyřicet tisíc eur (40  000 €) včetně úroků počítaných ode dne vyhlášení rozsudku až do úplného uhrazení částky;

               —

               uložit Společnému podniku ECSEL náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-164/07 P: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 18. června 2008 – Sundholm v. Komise ( Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Úředníci — Posudek o vývoji služebního postupu — Hodnocený rok 2003 — Práva obhajoby — Nepřípustný kasační opravný prostředek — Neopodstatněný kasační opravný prostředek )

text:
               2.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 197/23

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 18. června 2008 – Sundholm v. Komise
   (Věc T-164/07 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Úředníci - Posudek o vývoji služebního postupu - Hodnocený rok 2003 - Práva obhajoby - Nepřípustný kasační opravný prostředek - Neopodstatněný kasační opravný prostředek“)
   (2008/C 197/40)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Asa Sundholm (Brusel, Belgie) (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis a E. Marchal, advokáti)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství (zástupci: C. Berardis-Kayser a D. Martin, zmocněnci, ve spolupráci s B. Wägenbauerem, advokátem)
   Předmět věci
   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (druhého senátu) ze dne 1. března 2007, Sundholm v. Komise (F-30/05, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí), který směřuje ke zrušení tohoto rozsudku
   Výrok rozsudku

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Asa Sundholm ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady vynaložené Komisí v rámci tohoto řízení.

      (1)  Úř. věst. C 155, 7.7.2007.


title: Věc C-256/11: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 15. listopadu 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgerichtshof — Rakousko) — Murat Dereci, Vishaka Heiml, Alban Kokollari, Izunna Emmanuel Maduike, Dragica Stevic v. Bundesministerium für Inneres ( „Občanství Unie — Právo pobytu státních příslušníků třetích států, kteří jsou rodinnými příslušníky občanů Unie — Odepření založené na nevyužití práva občana na volný pohyb — Případné rozdílné zacházení v porovnání s občany Unie, kteří práva na volný pohyb využili — Dohoda o přidružení EHS-Turecko — Článek 13 rozhodnutí Rady přidružení č. 1/80 — Článek 41 dodatkového protokolu — Stabilizační doložky ( „standstill“ doložky)“ )

text:
               28.1.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 25/20

      Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 15. listopadu 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgerichtshof — Rakousko) — Murat Dereci, Vishaka Heiml, Alban Kokollari, Izunna Emmanuel Maduike, Dragica Stevic v. Bundesministerium für Inneres
      (Věc C-256/11) (1)

      (Občanství Unie - Právo pobytu státních příslušníků třetích států, kteří jsou rodinnými příslušníky občanů Unie - Odepření založené na nevyužití práva občana na volný pohyb - Případné rozdílné zacházení v porovnání s občany Unie, kteří práva na volný pohyb využili - Dohoda o přidružení EHS-Turecko - Článek 13 rozhodnutí Rady přidružení č. 1/80 - Článek 41 dodatkového protokolu - Stabilizační doložky („standstill“ doložky))
      (2012/C 25/33)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Verwaltungsgerichtshof

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: Murat Dereci, Vishaka Heiml, Alban Kokollari, Izunna Emmanuel Maduike, Dragica Stevic

         Žalovaný: Bundesministerium für Inneres

         Předmět věci

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Verwaltungsgerichtshof — Výklad článku 20 SFEU, čl. 41 odst. 1 dodatkového protokolu ze dne 23. listopadu 1970 připojeného k Dohodě zakládající přidružení mezi Evropským hospodářským společenstvím a Tureckem a o opatřeních, která mají být přijata pro jejich vstup v platnost (Úř. věst. 1972, L 293, s. 4; Zvl. vyd. 11/11, s. 41), jakož i článku 13 rozhodnutí č. 1/80 ze dne 19. září 1980 o rozvoji přidružení, které bylo přijato Radou přidružení zřízenou uvedenou dohodou — Občanství Unie — Právo občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně pobývat na území členského státu — Situace, v níž občan Unie pobývá v členském státě, jehož má státní příslušnost — Podmínky vydání povolení k pobytu rodinným příslušníkům, kteří jsou státními příslušníky třetích zemí

         Výrok

                  1)

                  Unijní právo, a zejména jeho ustanovení týkající se občanství Unie, musí být vykládáno v tom smyslu, že nebrání tomu, aby členský stát odepřel státnímu příslušníkovi třetího státu pobyt na svém území, když cílem tohoto státního příslušníka je žít se svým rodinným příslušníkem, který je občanem Unie a pobývá v tomto členském státě, jehož má státní příslušnost, a který nikdy nevyužil svého práva volného pohybu, za předpokladu, že takové odepření neznamená pro dotčeného občana Unie zbavení možnosti skutečně využívat podstatné části práv plynoucích z postavení občana Unie, což musí ověřit předkládající soud.

                  2)

                  Článek 41 odst. 1 dodatkového protokolu, podepsaného dne 23. listopadu 1970 v Bruselu a uzavřeného, schváleného a potvrzeného jménem Společenství nařízením Rady (EHS) č. 2760/72 ze dne 19. prosince 1972, musí být vykládán v tom smyslu, že přijetí nové právní úpravy, která je přísnější než předchozí, jež sama představovala zmírnění dřívější právní úpravy týkající se podmínek výkonu svobody usazování tureckých státních příslušníků v okamžiku vstupu tohoto protokolu v platnost na území dotčeného členského státu, je třeba považovat za „nové omezení“ ve smyslu tohoto ustanovení.

         (1)  Úř. věst. C 219, 23.7.2011.


title: Věc C-584/15: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 2. března 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal administratif de Melun – Francie) – Glencore Céréales France v. Etablissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer) „Řízení o předběžné otázce — Nařízení (ES, Euratom) č. 2988/95 — Ochrana finančních zájmů Evropské unie — Článek 3 — Nařízení (EHS) č. 3665/87 — Článek 11 — Navrácení neoprávněně přiznané vývozní náhrady — Nařízení (EHS) č. 3002/92 — Článek 5a — Neoprávněně uvolněná jistota — Dlužné úroky — Promlčecí lhůta — Počátek lhůty — Přerušení lhůty — Nejzazší hranice — Delší lhůta — Použitelnost“

text:
               18.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 121/6

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 2. března 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal administratif de Melun – Francie) – Glencore Céréales France v. Etablissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer)
   (Věc C-584/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Nařízení (ES, Euratom) č. 2988/95 - Ochrana finančních zájmů Evropské unie - Článek 3 - Nařízení (EHS) č. 3665/87 - Článek 11 - Navrácení neoprávněně přiznané vývozní náhrady - Nařízení (EHS) č. 3002/92 - Článek 5a - Neoprávněně uvolněná jistota - Dlužné úroky - Promlčecí lhůta - Počátek lhůty - Přerušení lhůty - Nejzazší hranice - Delší lhůta - Použitelnost“)
   (2017/C 121/07)
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Tribunal administratif de Melun

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Glencore Céréales France

      Žalovaný: Etablissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer)

      Výrok

               1)

               Článek 3 odst. 1 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 2988/95 ze dne 18. prosince 1995 o ochraně finančních zájmů Evropských společenství musí být vykládán v tom smyslu, že promlčecí lhůta stanovená v tomto ustanovení je použitelná k vymáhání pohledávek z úroků, jako jsou úroky dotčené v původním řízení, které jsou dlužné na základě čl. 11 odst. 3 nařízení Komise (EHS) č. 3665/87 ze dne 27. listopadu 1987, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu vývozních náhrad pro zemědělské produkty, ve znění nařízení Komise (ES) č. 495/97 ze dne 18. března 1997, a článku 5a nařízení Komise (EHS) č. 3002/92 ze dne 16. října 1992, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla pro ověřování použití a/nebo místa určení intervenčních produktů, ve znění nařízení Komise (ES) č. 770/96 ze dne 26. dubna 1996.

               2)

               Článek 3 odst. 1 druhý pododstavec nařízení č. 2988/95 musí být vykládán v tom smyslu, že pro subjekt nepředstavuje skutečnost, že je dlužníkem pohledávek z úroků, jakými jsou pohledávky dotčené v původním řízení, „pokračující nebo opakovanou nesrovnalost“ ve smyslu tohoto ustanovení. Takové pohledávky musejí být považovány za pohledávky vyplývající z téže nesrovnalosti, ve smyslu čl. 1 odst. 1 nařízení č. 2988/95, jako je nesrovnalost způsobující vrácení neoprávněně získaných podpor a částek tvořících hlavní pohledávky.

               3)

               Článek 3 odst. 1 první pododstavec nařízení č. 2988/95 musí být vykládán v tom smyslu, že pokud jde o stíhání vedoucí k přijetí správních opatření týkajících se vymáhání pohledávek z úroků, jakými jsou pohledávky dotčené v původním řízení, promlčecí doba stanovená v tomto čl. 3 odst. 1 prvním pododstavci běží od data spáchání nesrovnalosti, která vede k vrácení neoprávněných podpor a částek, na základě kterých jsou tyto úroky vypočítány, tedy od data, kdy nastane skutečnost zakládající tuto nesrovnalost, která vznikne jako poslední, totiž buď od konání nebo opomenutí, anebo od poškození.

               4)

               Článek 3 odst. 1 čtvrtý pododstavec nařízení č. 2988/95 musí být vykládán v tom smyslu, že pokud jde o stíhání vedoucí k přijetí správních opatření týkajících se vymáhání úroků, jakými jsou úroky dotčené v původním řízení, promlčení nastane uplynutím lhůty stanovené v tomto čl. 3 odst. 1 čtvrtém pododstavci, pokud příslušný orgán v této lhůtě, ačkoli požádal o vrácení podpor nebo částek neoprávněně získaných dotyčným subjektem, nepřijal žádné rozhodnutí, co se týče těchto úroků.

               5)

               Článek 3 odst. 3 nařízení č. 2988/95 musí být vykládán v tom smyslu, že promlčecí lhůta stanovená vnitrostátním právem, která je delší než lhůta stanovená v čl. 3 odst. 1 tohoto nařízení, může být uplatněna v situaci, jakou je situace dotčená v původním řízení, pokud jde o vymáhání pohledávek z úroků vzniklých přede dnem vstupu této lhůty v platnost a ještě nepromlčených podle tohoto posledně uvedeného ustanovení.

      (1)  Úř. věst. C 38, 1.2.2016.


title: Věc C-210/07: Žaloba podaná dne 20. dubna 2007 – Komise Evropských společenství v. Španělské království

text:
               9.6.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/14

         Žaloba podaná dne 20. dubna 2007 – Komise Evropských společenství v. Španělské království
   (Věc C-210/07)
   (2007/C 129/25)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: R. Vidal Puig a P. Dejmek, zmocněnci)

      Žalované: Španělské království
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Španělské království tím, že nepřijalo veškeré právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2004/49/ES (1) ze dne 29. dubna 2004 o bezpečnosti železnic Společenství a o změně směrnice Rady 95/18/ES o vydávání licencí železničním podnikům a směrnice 2001/14/ES o přidělování kapacity železniční infrastruktury, zpoplatnění železniční infrastruktury a o vydávání osvědčení o bezpečnosti (směrnice o bezpečnosti železnic) a v každém případě tím, že zmíněné předpisy neoznámilo Komisi, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 33 zmíněné směrnice;

               —

               uložit Španělskému království náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta stanovená k provedení směrnice 2004/49/ES do vnitrostátního práva uplynula dne 30. dubna 2006.

      (1)  Úř. věst. L 164, s. 44; Zvl. vyd. 07/08, s. 227.


title: Věc T-696/15: Žaloba podaná dne 1. prosince 2015 – Bodegas Vega Sicilia v. OHIM (TEMPOS VEGA SICILIA)

text:
               1.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/71

         Žaloba podaná dne 1. prosince 2015 – Bodegas Vega Sicilia v. OHIM (TEMPOS VEGA SICILIA)
   (Věc T-696/15)
   (2016/C 038/95)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Bodegas Vega Sicilia, SA (Valbuena de Duero, Španělsko) (zástupkyně: S. Alonso Maruri, advokátka)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Společenství „TEMPOS VEGA SICILIA“ – Přihláška č. 13 066 121

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 30. září 2015, ve věci R 285/2015-4

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 30. září 2015 ve věci R 285/2015-4;

               —

               zrušil zamítavé rozhodnutí OHIM ze dne 8. prosince 2014;

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 7 odst. 1 písm. j) nařízení č. 207/2009 ve spojení s článkem 118b nařízení č. 491/2009 o organizaci trhu s vínem.


title: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 13. července 2005 ve věci T-260/97, Camar Srl proti Radě Evropské unie a Komisi Evropských společenství (Společná organizace trhu — Banány — Režim dovozu — Mimosmluvní odpovědnost Společenství — Určení výše škody)

text:
               17.9.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 229/12

      ROZSUDEK SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 13. července 2005
   ve věci T-260/97, Camar Srl proti Radě Evropské unie a Komisi Evropských společenství (1)

   (Společná organizace trhu - Banány - Režim dovozu - Mimosmluvní odpovědnost Společenství - Určení výše škody)
   (2005/C 229/23)
   Jednací jazyk: italština
   Ve věci T-260/97, Camar Srl, se sídlem ve Florencii (Itálie), zastoupená W. Viscardinim Donà, M. Paolinem a S. Donà, advokáty, s adresou pro účely doručování v Lucemburku, proti Radě Evropské unie (zmocněnci: původně J. P. Hix a A. Tanca, poté Hix a F. Ruggeri Laderchi, s adresou pro účely doručování v Lucemburku) a Komisi Evropských společenství (zmocněnci: H. van Vliet, poté C. Van der Hauwaert a L. Visaggio, ve spolupráci s A. Dal Ferrem, advokátem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku), podporovaným Francouzskou republikou (zmocněnkyně: K. Rispal-Bellanger a C. Vasak, s adresou pro účely doručování v Lucemburku), jejímž předmětem je určení výše škody, jejíž úhrada ve prospěch žalobkyně byla uložena Komisi v návaznosti na to, že mezitímním rozsudkem Soudu ze dne 8. června 2000, Camar a Tico v. Komise a Rada (T-79/96, T-260/97 a T-117/98, Recueil, s. II 2193) bylo zrušeno rozhodnutí Komise ze dne 17. července 1997, kterým se zamítá žádost o přechodná opatření podaná žalobkyní na základě článku 30 nařízení Rady (EHS) č. 404/93 ze dne 13. února 1993 o společné organizaci trhu s banány (Úř. věst. L 47, s. 1), Soud (čtvrtý senát), ve složení H. Legal, předseda, P. Mengozzi a I. Wiszniewska-Białecka, soudci; vedoucí soudní kanceláře: J. Palacio González, vrchní rada, vydal dne 13. července 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Komisi se ukládá uhradit žalobkyni náhradu škody ve výši 5 024 192 EUR.

               2)

               Tato náhrada škody bude upravena s ohledem na měnovou inflaci v souladu s kritérii stanovenými v bodech 139 až 141 a 145 tohoto rozsudku.

               3)

               Náhrada škody upravená s ohledem na měnovou inflaci bude zvýšena o úroky z prodlení ode dne vyhlášení tohoto rozsudku až do úplného uhrazení. Použitelná úroková sazba se vypočítá na základě sazby stanovené Evropskou centrální bankou pro hlavní operace refinancování, použitelné během dotyčného období, zvýšené o dva body.

               4)

               Komisi se ukládá uhradit 90 % nákladů fáze tohoto řízení následující po rozsudku Soudu ze dne 8. června 2000, Camar a Tico v. Komise a Rada (T-79/96, T-260/97 a T-117/98, Recueil, s. II 2193).

               5)

               Radě se ukládá uhradit 10 % nákladů fáze tohoto řízení následující po rozsudku Soudu ze dne 8. června 2000, Camar a Tico v. Komise (T-79/96, T-260/97 a T-117/98, Recueil, s. II 2193).

               6)

               Francouzská republika ponese vlastní náklady.

      (1)  Úř. věst. C 357, 22.11.1997


title: Věc T-328/05: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 1. července 2008 – Apple Computer v. OHIM – TKS-Teknosoft (QUARTZ) ( Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky QUARTZ — Starší obrazová ochranná známka Společenství QUARTZ — Relativní důvody zamítnutí — Nebezpečí záměny — Podobnost výrobků — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 )

text:
               15.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/46

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 1. července 2008 – Apple Computer v. OHIM – TKS-Teknosoft (QUARTZ)
   (Věc T-328/05) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky QUARTZ - Starší obrazová ochranná známka Společenství QUARTZ - Relativní důvody zamítnutí - Nebezpečí záměny - Podobnost výrobků - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94“)
   (2008/C 209/79)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Apple Computer, Inc. (Cupertina, Kalifornie, Spojené státy) (zástupci: P. Rawlinson, S. Jones, J. Rutter a T. M. D'Souza Culora, solicitors)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: J. García Murillo, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem, vystupující jako vedlejší účastnice před Soudem: TKS-Teknosoft SA (Trélex, Švýcarsko) (zástupci: C. Moreau, T. van Innis a K. Manhaeve, advokáti)
   Předmět věci
   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 27. dubna 2005 (věc R 416/2004-4) ohledně námitkového řízení mezi TKS-Teknosoft SA a Apple Computer, Inc.
   Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Apple Computer, Inc. se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 281, 18.11.2005.


title: Věc T-618/11 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 6. prosince 2011 Carlem De Nicolou proti rozsudku vydanému dne 28. září 2011 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-13/10, De Nicola v. EIB

text:
               28.1.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 25/65

      Kasační opravný prostředek podaný dne 6. prosince 2011 Carlem De Nicolou proti rozsudku vydanému dne 28. září 2011 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-13/10, De Nicola v. EIB
      (Věc T-618/11 P)
      (2012/C 25/125)
      Jednací jazyk: italština

         Účastníci řízení

         Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Carlo De Nicola (Strassen, Lucembursko) (zástupce: L. Isola, advokát)

         Další účastnice řízení: Evropská investiční banka

         Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

      Navrhovatel navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil:

                  —

                  rozhodnutí ze dne 23. září 2009, kterým odvolací výbor zamítl odvolání navrhovatele proti hodnotící zprávě za rok 2008, a s ním související akty;

                  —

                  hodnotící zprávu za rok 2008 v plném rozsahu;

                  —

                  všechny související, následné a předcházející akty, včetně praktické příručky ředitelství pro lidské zdroje (navrhovatel v řízení v prvním stupni omezil svůj návrh na neuplatnění příručky);

                  —

                  uložil EIB náhradu vzniklé nemajetkové a majetkové újmy, náhradu nákladů řízení, povinnost zaplatit úroky a částku odpovídající měnovému znehodnocení ve vztahu k uznané pohledávce;

                  —

                  uložil EIB náhradu nákladů řízení.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Tento kasační opravný prostředek je namířen proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 28. září 2011, kterým byla zamítnuta žaloba podaná navrhovatelem, jíž se domáhal zaprvé zrušení rozhodnutí odvolacího výboru Evropské investiční banky ze dne 23. září 2009, zadruhé zrušení své hodnotící zprávy za rok 2008, zatřetí zrušení rozhodnutí o povýšení ze dne 18. března 2009, začtvrté zrušení rozhodnutí o nepovýšení a zapáté uložení EIB povinnosti k náhradě nemajetkové a majetkové újmy, které mu údajně vznikly.
      Na podporu svých návrhových žádání navrhovatel uvádí:

                  A.

                  K návrhu na zrušení

                              1)

                              Navrhovatel namítá, že SVS podstatně opomněl rozhodnout o návrhu na zrušení rozhodnutí odvolacího výboru, které je obsaženo v jeho osobní složce a které by mohlo mít negativní dopad na jeho budoucí služební postup;

                              2)

                              podle názoru navrhovatele, vzhledem k tomu, že napadl dva samostatné akty a uplatnil různé žalobní důvody, nemůže SVS důvodně odmítnout rozhodnout, a to tím spíše, že tento soud vždy vylučoval odvozenou neplatnost (kterou jsou stiženy související, následné a předcházející akty, které nejsou samostatné, ale jsou úzce spjaty s akty, které byly prohlášeny neplatnými nebo neúčinnými) a dále, že C. De Nicola má též zjevný zájem na novém rozhodnutí odvolacího výboru, který je orgánem příslušným k rozhodnutí o meritu věci a může narozdíl od Tribunálu nahradit posouzení svých nadřízených vlastním posouzením;

                              3)

                              pokud jde o napadení hodnotící zprávy, navrhovatel SVS vytýká, že nejprve ex offo protiprávně odmítl zohlednit opakovanou a prokázanou šikanu, jejíž obětí se stal během daného roku, čímž převrátil důkazní břemeno, a nerozhodl o téměř žádné z jeho námitek: neposouzení určitých úkolů s nepřiměřenými cíli, nezohlednění výjimečné iniciativy dokládající neexistenci dobré víry jeho hodnotitele, atd.

                              4)

                              navrhovatel se též ohrazuje proti nesprávnému odůvodnění, často v důsledku zkreslení návrhu, jakož i proti tomu, že nebylo rozhodnuto o důvodech protiprávnosti „praktické příručky pro hodnotící zprávu“, která sloužila k povyšování „přátel“ a nikoli „nejlepších“ a k vyhnutí se soudnímu přezkumu, a to tím, že relativní povahu ročního hodnocení přeměnila na absolutní povahu, aniž upřesnila podmínky, za kterých je určitý výkon považován za výborný, velmi dobrý, v souladu s očekáváním nebo nedostatečný.

                              5)

                              konečně navrhovatel se ohrazuje proti neuvedení kritérií používaných pro výklad návrhu, který podal k odvolacímu výboru, a pro vyloučení možnosti, že napadením svého nepovýšení nezamýšlel napadnout pouze povýšení, o nichž EIB rozhodla a která byla doložena.

                  B.

                  K návrhu na náhradu škody

                              6)

                              Pokud jde o náhradu nemajetkové a majetkové újmy vzniklé v důsledku protiprávního postupu EIB, C. De Nicola opět Soudu pro veřejnou službu vytýká, že bez návrhu uplatnil důvody obrany, neboť nejprve zúžil žalobu na základě námitek, které EIB neuplatnila, a následně ji zamítl z důvodu jiného probíhajícího řízení, v němž EIB vzala návrh na zahájení řízení zpět a které již nadále neprobíhalo, protože nebylo prokázáno, nebo že jednací řád jej neupravuje nebo v krajním případě proto, že údajně podobné řízení probíhalo na jiném stupni soudního řízení.

                              7)

                              C. De Nicola též namítá, že nebylo rozhodnuto o návrhu na uplatnění promlčecích lhůt stanovených jeho vnitrostátními právními předpisy, a to z důvodu, že jeho pracovní smlouva je soukromoprávní smlouvou a že jakožto slabší smluvní strana má právo na uplatnění výhodnější právní normy.

                              8)

                              Konečně navrhovatel napadá nesprávnost předpokladu, z něhož vycházel Soud pro veřejnou službu, jelikož zamýšlel napadnout protiprávní jednání svého zaměstnavatele, zatímco se soud snažil nalézt protiprávní akt, přičemž vycházel z toho, že na jeho pracovní smlouvu podle soukromého práva lze uplatnit ustanovení, která se týkají výslovně pouze zaměstnanců ve veřejné službě.


title: Věc C-441/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 3. října 2012 — Almer Beheer BV a další v. Van den Dungen Vastgoed BV a další

text:
               12.1.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 9/29

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 3. října 2012 — Almer Beheer BV a další v. Van den Dungen Vastgoed BV a další
   (Věc C-441/12)
   2013/C 9/48
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hoge Raad der Nederlanden

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Almer Beheer BV a další

      Žalované: Van den Dungen Vastgoed BV a další

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba čl. 3 odst. 1 směrnice 2003/71 (1) vykládat v tom smyslu, že povinnost zveřejnit prospekt stanovená v této směrnici (tzn. bez přihlédnutí k osvobozením a výjimkám pro určité případy stanoveným v téže směrnici) platí i pro nucené dražby cenných papírů?

               2)

                           a)

                           V případě kladné odpovědi na otázku 1: Je třeba pojem „celková hodnota protiplnění“ ve smyslu čl. 1 odst. 2 písm. h) směrnice 2003/71 vykládat v tomto případě tak, že u nucených dražeb cenných papírů je nutno vycházet z výtěžku, který lze rozumně očekávat při zohlednění zvláštní povahy nucené dražby, třebaže je rozumně očekávaný výtěžek značně nižší, než hodnota v hospodářských vztazích?

                           b)

                           V případě kladné odpovědi na otázku 1, avšak záporné odpovědi na otázku 2 a): Jak je v tomto případě, zejména u nucených dražeb cenných papírů, třeba vykládat výraz „celková hodnota protiplnění“ ve smyslu čl. 1 odst. 2 písm. h) směrnice 2003/71?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/71/ES ze dne 4. listopadu 2003 o prospektu, který má být zveřejněn při veřejné nabídce nebo přijetí cenných papírů k obchodování, a o změně směrnice 2001/34/ES (Úř. věst. L 345, s. 64; Zvl. vyd. 06/06 s. 356).


title: Věc C-362/08 P: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 26. ledna 2010 — Internationaler Hilfsfonds eV v. Evropská komise ( Kasační opravný prostředek — Přístup k dokumentům orgánů — Nařízení (ES) č. 1049/2001 — Žaloba na neplatnost — Pojem napadnutelný akt ve smyslu článku 230 ES )

text:
               13.3.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/9

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 26. ledna 2010 — Internationaler Hilfsfonds eV v. Evropská komise
   (Věc C-362/08 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Přístup k dokumentům orgánů - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Žaloba na neplatnost - Pojem „napadnutelný akt“ ve smyslu článku 230 ES“)
   2010/C 63/14
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Internationaler Hilfsfonds eV (zástupci: H. Kaltenecker a R. Karpenstein, Rechtsanwälte)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: P. Costa de Oliveira, S. Fries a T. Scharf, zmocněnci)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (pátého senátu) ze dne 5. června 2008, Internationaler Hilfsfonds v. Komise (T-141/05), kterým Soud odmítl jako nepřípustnou žalobu, jejímž předmětem byl návrh na zrušení údajného rozhodnutí, které obsahuje dopis Komise ze dne 14. února 2005 odepírající navrhovatelce přístup k některým dokumentům ve spise týkajícím se smlouvy LIEN 97-2011 o spolufinancovaní programu lékařské pomoci organizovaného v Kazachstánu — Nepřípustnost žaloby na neplatnost podané proti aktu, který pouze potvrzuje předchozí rozhodnutí, které nebylo napadeno ve lhůtě — Nesprávná kvalifikace napadeného aktu — Nepřípustnost žaloby na neplatnost aktu představujícímu původní odpověď ve smyslu čl. 7 odst. 1 nařízení č. 1049/2001 — Nesprávný výklad čl. 7 odst. 2 nařízení č. 1049/2001

      Výrok

               1)

               Rozsudek Soudu prvního stupně Evropských společenství ze dne 5. června 2008, Internationaler Hilfsfonds v. Komise (T-141/05), se zrušuje.

               2)

               Námitka nepřípustnosti vznesená Komisí Evropských společenství před Soudem prvního stupně Evropských společenství se zamítá.

               3)

               Věc se vrací zpět Tribunálu Evropské unie k rozhodnutí o návrhových žádáních Internationaler Hilfsfonds eV směřujících ke zrušení rozhodnutí Komise Evropských společenství ze dne 14. února 2005, kterým jí byl odepřen přístup k některým dokumentům, jež má posledně uvedená v držení.

               4)

               Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení v tomto stupni, jakož i nákladů řízení v prvním stupni souvisejících s námitkou nepřípustnosti.

               5)

               Ve zbývající části bude o nákladech řízení rozhodnuto později.

      (1)  Úř. věst. C 272, 25.10.2008.


title: Věc C-628/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Spojené království) dne 24. listopadu 2015 – The Trustees of the BT Pension Scheme v. Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

text:
               1.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/38

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Spojené království) dne 24. listopadu 2015 – The Trustees of the BT Pension Scheme v. Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs
   (Věc C-628/15)
   (2016/C 038/52)
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka a odpůrkyně: The Trustees of the BT Pension Scheme

      Odpůrce a navrhovatel: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

      Předběžné otázky

               1)

               Vzhledem k tomu, že Soudní dvůr v odpovědi na čtvrtou otázku v rozsudku ze dne 12. prosince 2006, Test Claimants in the FII Group Litigation v. Commissioners of Inland Revenue, C-446/04, EU:C:2006:774, Sb. rozh. I-11753, konstatoval, že články 43 ES a 56 ES – nyní články 49 a 63 Smlouvy o fungování Evropské unie – brání právním předpisům členského státu, které společnostem-rezidentům, které rozdělují svým akcionářům dividendy pocházející z dividend zahraničního původu, které obdržely, poskytují možnost volby režimu, který jim umožní získat zpět zaplacenou zálohu na korporační daň, ale jednak zavazují tyto společnosti, aby uhradily uvedenou zálohu na daň a následně požádaly o její vrácení, a jednak pro jejich akcionáře neupravují slevu na dani, zatímco v případě rozdělení uskutečněného společností-rezidentem na základě dividend vnitrostátního původu by těmto akcionářům taková sleva na dani přiznána byla: přiznává unijní právo těmto samotným akcionářům nějaká práva, ať už podle ustanovení článku 63 SFEU či jiného ustanovení, jestliže obdrží dividendy, pro které byl zvolen tento režim, zejména je-li akcionář rezidentem stejného členského státu jako společnost, která rozděluje dividendy?

               2)

               Nemá-li samotný akcionář uvedený v první otázce práva podle článku 63 SFEU, může se dovolávat podle článku 49 SFEU nebo 63 SFEU porušení práv společnosti, která rozděluje dividendy?

               3)

               Zní-li odpověď na první nebo druhou otázku tak, že akcionáři náleží práva vyplývající z unijního práva, či že se může unijního práva dovolávat, stanoví unijní právo nějaké požadavky týkající se procesních prostředků, které má mít akcionář k dispozici podle vnitrostátního práva?

               4)

               Změnila by se odpověď Soudního dvora na výše uvedené otázky

                           a)

                           pokud akcionář v členském státě nepodléhá dani z příjmů z obdržených dividend, v důsledku čehož v případě rozdělení uskutečněného společností mimo výše uvedený režim může sleva na dani, na kterou má akcionář nárok podle vnitrostátních právních předpisů, vyústit ve vyplacení slevy na dani akcionáři ze strany členského státu;

                           b)

                           pokud vnitrostátní soud rozhodl, že porušení unijního práva dotčenými vnitrostátními předpisy nebylo dostatečně závažné, aby vedlo ke vzniku odpovědnosti členského státu za škodu vůči společnosti rozdělující dividendy, a to podle zásad stanovených v rozsudku ze dne 5. března 1996, Brasserie du Pêcheur SA v. Federal Republic of Germany a The Queen v Secretary of State for Transport, ex parte Factortame Limited a další, spojené věci C-46/93 a C-48/93, EU:C:1996:79, či

                           c)

                           pokud v některých případech, nikoliv však ve všech, společnost rozdělující dividendy v rámci výše uvedeného režimu mohla zvýšit částku rozdělovanou všem akcionářům tak, aby poskytla peněžní hotovost odpovídající částce, kterou by akcionář osvobozený od daně získal v případě, že by dividendy byly vypláceny mimo tento režim?


title: Věc C-495/13 P: Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 22. ledna 2015 – GRE Grand River Enterprises Deutschland GmbH v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Villiger Söhne GmbH „Kasační opravný prostředek — Ochranná známka Společenství — Nařízení (ES) č. 40/94 — Článek 8 odstavec 1 písm. b) — Barevná obrazová ochranná známka obsahující slovní prvky ‚LIBERTE american blend‘ na červeném podkladě — Námitky majitele slovní ochranné známky Společenství ‚La LIBERTAD‘ — Zamítnutí zápisu“

text:
               4.5.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 146/7

         Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 22. ledna 2015 – GRE Grand River Enterprises Deutschland GmbH v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Villiger Söhne GmbH
   (Věc C-495/13 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Společenství - Nařízení (ES) č. 40/94 - Článek 8 odstavec 1 písm. b) - Barevná obrazová ochranná známka obsahující slovní prvky ‚LIBERTE american blend‘ na červeném podkladě - Námitky majitele slovní ochranné známky Společenství ‚La LIBERTAD‘ - Zamítnutí zápisu“)
   (2015/C 146/09)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: GRE Grand River Enterprises Deutschland GmbH (zástupci: I. Memmler a S. Schulz, Rechtsanwältinnen)

      Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: D. Walicka, zmocněnkyně), Villiger Söhne GmbH (zástupkyně: B. Pikolin, Rechtsanwältin)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnosti GRE Grand River Enterprises Deutschland GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 325, 9.11.2013.


title: Věc C-443/15: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 24. listopadu 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce The Labour Court – Irsko) – David L. Parris v. Trinity College Dublin a další „Řízení o předběžné otázce — Rovné zacházení v zaměstnání a povolání — Směrnice 2000/78 — Článek 2 — Zákaz diskriminace na základě sexuální orientace a věku — Vnitrostátní důchodový systém — Vyplácení pozůstalostní dávky registrovanému partnerovi — Podmínka — Uzavření partnerství před dosažením šedesáti let věku účastníka uvedeného systému — Registrované partnerství — Nemožnost uzavření v dotyčném členském státě před rokem 2010 — Prokázaný trvalý vztah — Článek 6 odst. 2 — Odůvodnění nerovného zacházení na základě věku“

text:
               30.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 30/11

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 24. listopadu 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce The Labour Court – Irsko) – David L. Parris v. Trinity College Dublin a další
   (Věc C-443/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Rovné zacházení v zaměstnání a povolání - Směrnice 2000/78 - Článek 2 - Zákaz diskriminace na základě sexuální orientace a věku - Vnitrostátní důchodový systém - Vyplácení pozůstalostní dávky registrovanému partnerovi - Podmínka - Uzavření partnerství před dosažením šedesáti let věku účastníka uvedeného systému - Registrované partnerství - Nemožnost uzavření v dotyčném členském státě před rokem 2010 - Prokázaný trvalý vztah - Článek 6 odst. 2 - Odůvodnění nerovného zacházení na základě věku“)
   (2017/C 030/10)
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   The Labour Court

      Účastníci původního řízení

      Odvolatel: Dr. David L. Parris

      Odpůrci: Trinity College Dublin, Higher Education Authority, Department of Public Expenditure and Reform and Department of Education and Skills

      Výrok

               1)

               Článek 2 směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání, musí být vykládán v tom smyslu, že vnitrostátní právní úprava, která v rámci systému oborového zaopatření podmiňuje nárok pozůstalých registrovaných partnerů účastníků systému na pozůstalostní důchod uzavřením registrovaného partnerství před tím, než účastník dosáhne věku 60 let, když vnitrostátní právo neumožňovalo dotyčnému účastníkovi uzavřít registrované partnerství před dosažením této věkové hranice, nepředstavuje diskriminaci na základě sexuální orientace.

               2)

               Článek 2 a čl. 6 odst. 2 směrnice 2000/78 musí být vykládány v tom smyslu, že taková vnitrostátní právní úprava, jako je právní úprava dotčená ve věci v původním řízení, která v rámci systému oborového zaopatření podmiňuje nárok pozůstalých registrovaných partnerů účastníků systému na pozůstalostní důchod uzavřením registrovaného partnerství před tím, než účastník dosáhne věku 60 let, když vnitrostátní právo neumožňovalo dotyčnému účastníkovi uzavřít registrované partnerství před dosažením této věkové hranice, nepředstavuje diskriminaci na základě věku.

               3)

               Článek 2 a čl. 6 odst. 2 směrnice 2000/78 musejí být vykládány v tom smyslu, že taková vnitrostátní právní úprava, jako je právní úprava dotčená ve věci v původním řízení, nemůže založit diskriminaci na základě sexuální orientace ve spojení s věkem, když uvedená právní úprava nezakládá diskriminaci ani na základě sexuální orientace, ani na základě věku, pokud jsou posuzovány samostatně.

      (1)  Úř. věst. C 354, 26.10.2015.


title: Výmaz věci C-156/02

text:
               3.9.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/31

         Výmaz věci C-156/02 (1)

   (2005/C 217/61)

      (Jednací jazyk: němčina)

   Usnesením ze dne 6. června 2005 rozhodl předseda Soudního dvora Evropských společenství o výmazu věci C-156/02 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundessozialgericht): Maria Purschke proti Landesversicherungsanstalt Oberbayern.

      (1)  Úř. věst. C 180, 27.07.2002


title: Věc C-36/10: Žaloba podaná dne 22. ledna 2010 — Evropská komise v. Belgické království

text:
               27.3.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 80/17

         Žaloba podaná dne 22. ledna 2010 — Evropská komise v. Belgické království
   (Věc C-36/10)
   2010/C 80/32
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: A. Sipos a J.-B. Laignelot, zmocněnci)

      Žalované: Belgické království

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Belgické království tím, že nepřijalo veškerá opatření ke správnému provedení čl. 12 odst. 1 druhého pododstavce směrnice Rady 96/82/ES ze dne 9. prosince 1996 o kontrole nebezpečí závažných havárií s přítomností nebezpečných látek (1) ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/105/ES ze dne 16. prosince 2003 (2), nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice.

               —

               uložit Belgickému království náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Evropská komise svou žalobou uvádí, že žalované v regionu Brusel-hlavní město správně neprovedlo ustanovení čl. 12 odst. 1 druhého pododstavce. Pro účely předcházení závažným haváriím a omezení důsledků takových havárií toto ustanovení totiž pro členské státy vytváří povinnost dohlížet na to, aby politika využívání a použití půdy dlouhodobě zohledňovala nutnost zachování dostatečných vzdáleností mezi jednak zařízeními, na které se tato směrnice vztahuje, a jednak takovými zónami, jako jsou obydlené zóny, nemovitosti a zóny navštěvované veřejností nebo zóny určené k trávení volného času uvedené v článku 12 této směrnice. Z analýzy ustanovení předložených bruselskými orgány přitom vyplývá, že se tato ustanovení týkají pouze postupu doručování stavebních povolení nebo povolení k parcelaci, který je nutně etapou následující po vyhotovení politiky využívání nebo použití půdy. Regionální opatření jsou tak neúplná, jelikož se nevztahují na postup pro vymezení a provádění této politiky jako celek.

      (1)  Úř. věst. L 10, s. 13; Zvl. vyd. 05/02, s. 410.

      (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/105/ES ze dne 16. prosince 2003, kterou se mění směrnice Rady 96/82/ES o kontrole nebezpečí závažných havárií s přítomností nebezpečných látek (Úř. věst. L 345, s. 97; Zvl. vyd. 05/04, s. 398).


title: Věc T-127/12: Žaloba podaná dne 22. března 2012 — Free v. OHIM — Noble Gaming (FREEVOLUTION TM)

text:
               9.6.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 165/23

         Žaloba podaná dne 22. března 2012 — Free v. OHIM — Noble Gaming (FREEVOLUTION TM)
   (Věc T-127/12)
   2012/C 165/40
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Free (Paříž, Francie) (zástupce: Y. Coursin, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Noble Gaming Ltd (Praha, Česká republika)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 13. prosince 2011 ve věci R 2326/2010-2;

               —

               rozhodl, že uplatňované starší ochranné známky a zejména francouzská slovní ochranná známka FREE č. 1734391 jsou podobné napadené ochranné známce „FREEVOLUTION TM“ ve smyslu čl. 8 odst. 1 písm. b) a tím spíše ve smyslu čl. 8 odst. 5 nařízení č. 207/2009;

               —

               rozhodl, že přihlášku napadené ochranné známky je třeba na základě čl. 8 odst. 1 písm. b) a tím spíše podle čl. 8 odst. 5 nařízení č. 207/2009 zamítnout; a

               —

               uložil další účastnici řízení před odvolacím senátem náhradu nákladů řízení před Tribunálem i před OHIM.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka obsahující slovní prvek „FREEVOLUTION TM“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 41 a 42 — Přihláška ochranné známky Společenství č. 8206443

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: francouzská obrazová ochranná známka „free LA LIBERTÉ N’A PAS DE PRIX“ č. 99785839 pro výrobky a služby zařazené do tříd 9 a 38; francouzská slovní ochranná známka „FREE“ č. 1734391; francouzská slovní ochranná známka „FREE MOBILE“ č. 73536224 pro výrobky zařazené do třídy 9; obchodní firma „FREE“ užívaná ve Francii v obchodním styku; doménové jméno „FREE.FR“ užívané v obchodním styku

      Rozhodnutí námitkového oddělení: zamítnutí námitek v plném rozsahu

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) a čl. 8 odst. 5 nařízení č. 207/2009, neboť podobnost označení podle každého z uvedených ustanovení je třeba posuzovat rozdílně; porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009, neboť mezi kolidujícími ochrannými známkami existuje nebezpečí záměny; a porušení čl. 8 odst. 5 nařízení č. 207/2009, neboť mezi ochrannými známkami „FREE“ a „FREEVOLUTION TM“ existuje souvislost v tom smyslu, že v důsledku existence napadené ochranné známky došlo k zásahu do práv z ochranné známky s dobrým jménem „FREE“


title: Věc T-126/06: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 11. září 2008 – Itálie v. Komise

text:
               20.12.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 327/41

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 11. září 2008 – Itálie v. Komise
   (Věc T-126/06) (1)

   (2008/C 327/74)

      Jednací jazyk: italština

   Předseda druhého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 143, 17.6.2006.


title: Věc T-738/15: Žaloba podaná dne 18. prosince 2015 – Aurubis a další v. Komise

text:
               15.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 59/43

         Žaloba podaná dne 18. prosince 2015 – Aurubis a další v. Komise
   (Věc T-738/15)
   (2016/C 059/50)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Aurubis AG (Hamburk, Německo) Aurubis Stolberg GmbH & Co. KG (Stolberg, Německo), Covestro Deutschland AG (Leverkusen, Německo), Dow Olefinverbund GmbH (Schkopau, Německo), Rheinkalk GmbH (Wülfrath, Německo), Siltronic AG (Mnichov, Německo), Vestolit GmbH (Marl, Německo) a Wacker Chemie AG (Mnichov) (zástupci: Rechtsanwälte C. Arhold a N. Wimmer)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil čl. 3 odst. 1 sporného rozhodnutí

                           —

                           v rozsahu, v němž Komise konstatuje, že snížení příspěvku určeného na financování podpory vyráběné z obnovitelných zdrojů (příplatek EEG) v průběhu let 2013 a 2014 ve prospěch uživatelů s vysokou spotřebou energie (zvláštní vyrovnávací pravidlo, Besondere Auschgleichsregelung, „BesAR“) představují státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU;

                           —

                           podpůrně, v rozsahu, v němž Komise konstatuje, že BesAR představuje státní podporu poskytnutou protiprávně, v rozporu s čl. 107 odst. 3 SFEU;

               —

               zrušil články 6, 7 a 8 sporného rozhodnutí v rozsahu, v němž Komise nařizuje vrácení podpory, a

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyněmi.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobkyně svou žalobou navrhují částečné zrušení rozhodnutí Komise (EU) 2015/1585 ze dne 25. listopadu 2014 v řízení o státní podpoře SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN) – Německo, Podpora elektřiny z obnovitelných zdrojů a snížení příplatku EEG pro uživatele s vysokou spotřebou energie C (2014) 8786 final (1)

   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně čtyři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z porušení čl. 107 odst. 1 SFEU

                           —

                           Žalobkyně tvrdí, že BesAR není státní podporou ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, jelikož u něj nedochází k převodu státních prostředků. Kromě toho neposkytuje žádnou selektivní hospodářskou výhodu podnikům s vysokou spotřebou energie.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení článku 108 SFEU

                           —

                           Komise porušila článek 108 SFEU tím, že nařídila (částečné) vrácení, jelikož zákon o EEG z roku 2012 mohl být kvalifikován nanejvýš jako stávající podpora, a nikoliv jako nová, protiprávně poskytnutá podpora.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z porušení zásady legitimního očekávání

                           —

                           Žalobkyně tvrdí, že navrácení údajně protiprávně poskytnutých podpor porušuje legitimní očekávání, které měly žalobkyně ohledně legality vnitrostátní právní úpravy a že ke vzniku legitimního očekávání vedlo zejména rozhodnutí Komise o zákonu EEG z roku 2000.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 108 odst. 1 SFEU ve spojení s článkem 18 jednacího řádu

                           —

                           Žalobkyně v rámci čtvrtého žalobního důvodu Komisi vytýkají, že Spolkové republice Německo před zahájením formálního vyšetřovacího řízení nenavrhla užitečná opatření.

      (1)  Úř. věst. L. 250, s. 122.


title: Věc C-97/17: Žaloba podaná dne 24. února 2017 – Evropská komise v. Bulharská republika

text:
               18.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 121/17

         Žaloba podaná dne 24. února 2017 – Evropská komise v. Bulharská republika
   (Věc C-97/17)
   (2017/C 121/25)
   Jednací jazyk: bulharština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: P. Мichajlova, C. Hermes)

      Žalovaná: Bulharská republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Bulharská republika tím, že neklasifikovala významné ptačí území „Rila“ v celém jeho rozsahu jako zvláště chráněnou oblast, neklasifikovala podle počtu druhů a rozlohy nejvýhodnější území jako zvláště chráněné oblasti k ochraně druhů ptáků uvedených v příloze I směrnice 2009/147/ES (1) o ochraně volně žijících ptáků a z tohoto důvodu nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 4 odst. 1 této směrnice.

               —

               uložit Bulharské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Daná věc se týká ochrany značně ohrožených ptačích druhů uvedených v příloze I směrnice 2004/147 a jejich stanovišť v horských masívech Rila na jihozápadu Bulharska. Významné ptačí území „Rila“ je jedním z nejvýznamnějších území jak v Bulharsku, tak v Evropské unii, pro zachování více než 130 druhů hnízdících ptáků. Na evropské úrovni je významných 41 druhů z důvodů ochrany přírody a jeden z nich je ohrožen na celosvětové úrovni.
   Podle čl. 4 odst. 1 směrnice 2009/147 musí být druhy uvedené v příloze I předmětem zvláštních opatření týkajících se ochrany jejich stanovišť s cílem zajistit přežití těchto druhů a rozmnožování v jejich areálu rozšíření. Členské státy též především označí území nejvhodnější z hlediska počtu druhů a rozlohy jako zvláště chráněné oblasti určené pro ochranu těchto druhů.
   Podle Komise Bulharská republika měla klasifikovat významné ptačí území „Rila“ v celém jeho rozsahu jako zvláště chráněnou oblast, ale prozatím to neprovedla. Komise předkládá důkazy týkající se neklasifikovaného významného ptačího území „Rila“, z hlediska ochrany ptactva.

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/147/ES ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně volně žijících ptáků (Úř. věst. 2010, L 20, s. 7).


title: Věc C-132/12 P: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 27. února 2014 – Stichting Woonpunt, Stichting Havensteder, dříve Stichting Com.wonen, Woningstichting Haag Wonen, Stichting Woonbedrijf SWS.Hhvl v. Evropská komise „Kasační opravný prostředek — Státní podpory — Režimy podpor poskytnutých společnostem působícím v oblasti sociálního bydlení — Rozhodnutí o slučitelnosti — Závazky přijaté vnitrostátními orgány za účelem dosažení souladu s unijním právem — Článek 263 čtvrtý pododstavec SFEU — Žaloba na neplatnost — Podmínky přípustnosti — Právní zájem na podání žaloby — Aktivní legitimace — Osobně a bezprostředně dotčení příjemci — Pojem ‚uzavřená skupina‘ “

text:
               14.4.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 112/3

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 27. února 2014 – Stichting Woonpunt, Stichting Havensteder, dříve Stichting Com.wonen, Woningstichting Haag Wonen, Stichting Woonbedrijf SWS.Hhvl v. Evropská komise
   (Věc C-132/12 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Státní podpory - Režimy podpor poskytnutých společnostem působícím v oblasti sociálního bydlení - Rozhodnutí o slučitelnosti - Závazky přijaté vnitrostátními orgány za účelem dosažení souladu s unijním právem - Článek 263 čtvrtý pododstavec SFEU - Žaloba na neplatnost - Podmínky přípustnosti - Právní zájem na podání žaloby - Aktivní legitimace - Osobně a bezprostředně dotčení příjemci - Pojem ‚uzavřená skupina‘“)
   2014/C 112/04
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Stichting Woonpunt, Stichting Havensteder, dříve Stichting Com.wonen, Woningstichting Haag Wonen, Stichting Woonbedrijf SWS.Hhvl (zástupci: P. Glazener a E. Henny, advocaten)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: H. van Vliet, S. Noë et S. Thomas, zmocněnci)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti usnesení Tribunálu (sedmého senátu) ze dne 16. prosince 2011, Stichting Woonpunt a další v. Komise (T-203/10), kterým Tribunál odmítl jako nepřípustnou žalobu na neplatnost rozhodnutí Komise C (2009) 9963 final ze dne 15. prosince 2009 týkajícího se státních podpor E 2/2005 a N 642/2009 (Nizozemsko) – Existující podpora a zvláštní podpora projektů pro společnosti působící v oblasti bydlení

      Výrok

               1)

               Usnesení Tribunálu Evropské unie ze dne 16. prosince 2011 Stichting Woonpunt a další v. Komise (T-203/10) se zrušuje v rozsahu, v němž prohlásilo za nepřípustnou žalobu na neplatnost podanou společností Stichting Woonpunt a dalšími proti rozhodnutí Evropské komise C(2009) 9963 final ze dne 15. prosince 2009 nazvanému „Státní podpory E 2/2005 a N 642/2009 – Nizozemsko – Existující podpora a zvláštní podpora projektů pro společnosti působící v oblasti bydlení“ v rozsahu, v němž se toto rozhodnutí týká režimu podpor E 2/2005.

               2)

               Kasační opravný prostředek se ve zbývající části zamítá.

               3)

               Žaloba na neplatnost uvedená v bodě 1 tohoto výroku je přípustná.

               4)

               Věc se vrací zpět Tribunálu Evropské unie, aby rozhodl o meritu žaloby na neplatnost uvedené v bodě 1 tohoto výroku.

               5)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.

      (1)  Úř. věst. C 138, 12.5.2012.


title: Věc F-58/10: Žaloba podaná dne 16. července 2010 — Allgeier v. FRA

text:
               25.9.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 260/27

         Žaloba podaná dne 16. července 2010 — Allgeier v. FRA
   (Věc F-58/10)
   ()
   2010/C 260/37
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Timo Allgeier (Vídeň, Rakousko) (zástupci: L. Levi a M. Vandenbussche, advokáty)

      Žalovaná: Agentura Evropské unie pro základní práva

      Předmět a popis sporu

   Zaprvé zrušení rozhodnutí žalované, kterým nevyhověla stížnosti na obtěžování podanou žalobcem. Zadruhé rozhodnutí, že žalobce se stal obětí obtěžování ze strany svých nadřízených a náhrada majetkové a nemajetkové újmy.

      Návrhové žádání žalobce

               —

               zrušení rozhodnutí Agentury Evropské unie pro základní práva ze dne 16. října 2009, kterým byly zamítnuty stížnosti žalobce, v rozsahu, ve kterém neuznává, že se stal obětí obtěžování ze strany M. a A., a v případě nutnosti, zrušení rozhodnutí ze dne 6. dubna 2010, kterým byla zamítnuta stížnost;

               —

               rozhodnutí o tom, že se žalobce stal obětí obtěžování ze strany M. a A., a o nezbytných disciplinárních důsledcích, nebo podpůrně (i) zahájení nového správního šetření, které bude spravedlivé, nezávislé a nestranné, a vytvoření skupiny odborníků, která toto šetření provede, a (ii) přijetí všech nezbytných opatření s cílem umožnit spravedlivé šetření bez nátlaku a ovlivňování;

               —

               uložení náhrady majetkové újmy žalobce, předběžně vyčíslené na 71 823,23 eur;

               —

               přiznání 85 000 eur jako náhradu nemajetkové újmy za způsob, jakým bylo celé řízení vedeno a jakým bylo přijato rozhodnutí;

               —

               uložit FRA náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-198/06: Žaloba podaná dne  2. května 2006  – Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství

text:
               15.7.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 165/15

         Žaloba podaná dne 2. května 2006 – Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství
   (Věc C-198/06)
   (2006/C 165/27)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: A. Alcover San Pedro a F. Simonetti, zmocněnci)

      Žalované: Lucemburské velkovévodství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že tím, že Lucemburské velkovévodství nevypracovalo nebo, v každém případě, nepředalo Komisi zprávu stanovenou v článku 9 směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/94/ES ze dne 13. prosince 1999 o dostupnosti informací pro spotřebitele o spotřebě paliva a emisích CO2 při prodeji nových osobních automobilů (1), nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 9 uvedené směrnice;

               —

               uložit Lucemburskému velkovévodství náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lucemburské velkovévodství bylo povinno předat Komisi nejpozději dne 31. prosince 2003 zprávu o účinnosti provádění ustanovení směrnice zahrnující období od 18. ledna 2001 do 31. prosince 2002.

      (1)  Úř. věst. 2000 L 12, s. 16; Zvl. vyd. 15/05, s. 3.


title: Věc C-143/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 26. března 2015 – G. E. security BV v. Staatssecretaris van Financiën

text:
               15.6.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 198/21

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 26. března 2015 – G. E. security BV v. Staatssecretaris van Financiën
   (Věc C-143/15)
   (2015/C 198/27)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hoge Raad der Nederlanden

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: G. E. security BV

      Žalovaný: Staatssecretaris van Financiën

      Předběžná otázka

   Musí být položky 8517, 8521, 8531 a 8543 Kombinované nomenklatury vykládány v tom smyslu, že do jedné z těchto položek má být zařazeno takové zboží, jako je videomultiplexer, vyvinuté za tím účelem, aby tvořilo součást systému schopného analyzovat vizuální a akustické záznamy z připojených kamer a poplašných čidel, a v případě potřeby umožňující nahrávat, ukládat a zpracovávat vizuální a akustické záznamy a reprodukovat je na připojené obrazovce nebo v případě, že je k tomu na základě těchto vizuálních a akustických záznamů dán podnět, vyslat varovný signál v podobě e-mailu zaslaného jednomu nebo více uživatelům, kteří jsou připojeni k uvedenému systému, nebo spustit přístroje vydávající zvukové nebo světelné signály?


title: Věc F-36/11: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 28. března 2012 — BD v. Komise ( „Veřejná služba — Smluvní zaměstnanci — Neprodloužení smlouvy — Článek 11a služebního řádu — Střet zájmů — Pouto důvěry — Článek 12b služebního řádu — Mimopracovní činnost — Presumpce neviny“ )

text:
               12.5.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/27

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 28. března 2012 — BD v. Komise
   (Věc F-36/11) (1)

   (Veřejná služba - Smluvní zaměstnanci - Neprodloužení smlouvy - Článek 11a služebního řádu - Střet zájmů - Pouto důvěry - Článek 12b služebního řádu - Mimopracovní činnost - Presumpce neviny)
   2012/C 138/57
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: BD (Etterbeek, Belgie) (zástupci: T. Bontinck a S. Woog, advokáti)

      Žalovaná: Evropská Komise (zástupci: G. Berscheid a J. Baquero Cruz, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí neprodloužit smlouvu žalobce po jejím ukončení, a v důsledku toho jej zařadit zpět do funkcí od 1. listopadu 2010.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               BD ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Komisí.

      (1)  Úř. věst. C 179, 18.6.2011, s. 22.


title: Výmaz věci C-47/04

text:
               25.6.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 155/10

         Výmaz věci C-47/04 (1)

   (2005/C 155/20)

      (Jednací jazyk: francouzština)

   Usnesením ze dne 14. února 2005 rozhodl předseda pátého senátu Soudního dvora Evropských společenství o výmazu věci C-47/04, Komise Evropských společenství proti Francouzské republice.

      (1)  Úř. věst. C 71, 20.03.2004


title: Věc F-99/12: Žaloba podaná dne 18. září 2012 — ZZ v. Výbor regionů

text:
               10.11.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 343/24

         Žaloba podaná dne 18. září 2012 — ZZ v. Výbor regionů
   (Věc F-99/12)
   2012/C 343/42
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupci: L. Levi, A. Blot, avocats)

      Žalovaný: Výbor regionů

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí Výboru regionů, kterým se zamítá návrh žalobce směřující k tomu, aby se výpočet jeho práv na starobní důchod neřídil novými OPÚ

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí Výboru regionů ze dne 1. prosince 2011, kterým byl zamítnut návrh žalobce ze dne 13. července 2011 ve znění doplněném dne 16. srpna 2011,

               —

               pokud to bude třeba, zrušit rozhodnutí ze dne 8. června 2012, kterým byla výslovně zamítnuta stížnost žalobce ze dne 10. února 2012,

               —

               podpůrně uznat utrpěnou nemajetkovou újmu a uložit žalovanému zaplatit její částku odhadnutou na 20 000 eur,

               —

               uložit Výboru regionů náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-81/06: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 31. srpna 2006 – Komise Evropských společenství v. Italská republika

text:
               2.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 294/37

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 31. srpna 2006 – Komise Evropských společenství v. Italská republika
   (Věc C-81/06) (1)

   (2006/C 294/73)

      Jednací jazyk: italština

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 86, 8.4.2006.


title: Věc C-295/15 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 12. června 2015 Matratzen Concord GmbH proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 16. dubna 2015 ve věci T-258/13, Matratzen Concord v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

text:
               14.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 302/17

         Kasační opravný prostředek podaný dne 12. června 2015 Matratzen Concord GmbH proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 16. dubna 2015 ve věci T-258/13, Matratzen Concord v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc C-295/15 P)
   (2015/C 302/22)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Matratzen Concord GmbH (zástupce: I. Selting, Rechtsanwalt)

      Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), KBT & Co. Ernst Kruchen agenzia commerciale sociétá in accomandita

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               Zrušit rozhodnutí šestého senátu Tribunálu ze dne 16. dubna 2015 ve věci T-258/13, týkající se zrušení ochranné známky Společenství 281 86 80 „Arktis“ pro neužívání způsobem umožňujícím zajistit zachování práv.

               —

               Odpůrci se ukládá náhrada nákladů řízení, včetně nákladů vzniklých v průběhu řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Navrhovatelka vytýká následující nesprávná právní posouzení v rozhodnutí Tribunálu:
   Tribunál nesprávně zohlednil objem prodeje realizovaný společnosti Breiding ve prospěch napadené ochranné známky. Počty kusů prodaných společností Breiding v průběhu sporného období od roku 2006 do roku 2009 neměly být zohledněny.
   Při posouzení skutečného užívání Tribunál nesprávně zohlednil výrobky označené „Arktis Line“ a nikoli „Arktis“, a zastával názor, že doplňující slovo „Line“ je výlučné popisné.
   Kromě toho se Tribunál dopustil nesprávného posouzení, když vycházel ze skutečného užívání napadené ochranné známky, třebaže objem prodeje výrobků majitele ochranné známky byl mimořádně nízký.
   Konečně Tribunál nevzal na zřetel skutečnost, že užívání způsobem umožňujícím zajistit zachování práv se týká „lůžkovin“ a „přikrývek“. Majitelka ochranné známky nicméně předložila důkazy o užívání ochranné známky pouze pro „přikrývky“, nikoliv však pro jiné lůžkoviny, např. polštáře a matrace. Z ochranné známky by tedy bylo nutno vypustit přinejmenším „lůžkoviny“.


title: Věc C-149/07: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 28. září 2007 – Komise Evropských společenství v. Polská republika

text:
               8.12.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 297/35

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 28. září 2007 – Komise Evropských společenství v. Polská republika
   (Věc C-149/07) (1)

   (2007/C 297/69)

      Jednací jazyk: polština

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 129, 9.6.2007.


title: Věc C-255/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Københavns Byret (Dánsko) dne 2. května 2016 – Anklagemyndigheden v. Bent Falber, Poul Madsen, JP/Politikens Hus A/S

text:
               11.7.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 251/17

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Københavns Byret (Dánsko) dne 2. května 2016 – Anklagemyndigheden v. Bent Falber, Poul Madsen, JP/Politikens Hus A/S
   (Věc C-255/16)
   (2016/C 251/18)
   Jednací jazyk: dánština

      Předkládající soud

   Københavns Byret

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Anklagemyndigheden

      Žalovaní: Bent Falber, Poul Madse, JP/Politikens Hus A/S

      Předběžné otázky

   Je v projednávané věci dotčen předpis, který je nutno oznámit podle čl. 8 odst. 1, ve spojení s čl. 1 prvním pododstavcem body 2, 5 a 11 směrnice Evropského Parlamentu a Rady 98/34/ES (1) ze dne 22. června 1998 o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů [a předpisů pro služby informační společnosti], ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/48/ES ze dne 20. července 1998, kterou se mění směrnice 98/34/ES o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů, v případě, kdy:

               a)

               je navržena k přijetí právní úprava pozměňující zákon o některých hazardních hrách, loteriích a sázkách (lov om visse spil, lotterier og væddemål), podle níž se trestného činu dopouští, mimo jiné, ten, kdo úmyslně nebo z hrubé nedbalosti „nabízí v Dánsku hazardní hry, loterie nebo sázky bez povolení podle článku 1“, a ten, kdo úmyslně nebo z hrubé nedbalosti „inzeruje hazardní hry, loterie nebo sázky, pro něž nebylo vydáno povolení podle článku 1“, a

               b)

               z důvodové zprávy k návrhu uvedené právní úpravy vyplývá, že účelem výše uvedených ustanovení o trestnosti daného jednání je vyjasnit či případně stanovit zákaz hazardních her nabízených na internetu zahraničními herními společnostmi, které jsou zaměřeny přímo na dánský trh, a to částečně zákazem inzerování, mimo jiné, hazardních her nabízených na internetu zahraničními herními společnostmi, s tím, že podle téže důvodové zprávy není pochyb o tom, že podle pravidel platných před uvedenou změnou právní úpravy je činnost v oblasti hazardních her protiprávní, pokud zahraniční herní společnost využívá prodejní kanály, v jejichž rámci jsou herní přístroje ve skutečnosti fyzicky prodávány na území Dánska, existují však pochybnosti o tom, zda se dané ustanovení vztahuje i na hazardní hry pocházející ze zahraničí, které jsou zaměřeny na zájemce v Dánsku, ale fyzicky se nacházejí mimo území Dánska, a je tedy nezbytné vyjasnit, zda se dané ustanovení vztahuje i na tyto formy hazardních her. Z důvodové zprávy je dále patrné, že navrhovanou právní úpravou má být stanoven zákaz inzerce hazardních her, loterií a sázek, pro něž nebylo vydáno povolení podle daného zákona, a že dotyčný pozměňovací předpis je na jedné straně v souladu se stávajícím zákazem stanoveným v čl. 12 odst. 3 zákona o dostihových sázkách (hestevæddeløbsloven), ale na straně druhé upřesňuje ustanovení čl. 10 odst. 4 [již zrušeného] zákona o sázkách a loteriích (Tips- og lottoloven). V důvodové zprávě je dále uvedeno, že účelem zákazu je chránit poskytovatele hazardních her, kteří získali povolení vydané dánskými orgány, proti hospodářské soutěži ze strany společností, které takové povolení nemají a nemohou tedy v Dánsku legálně nabízet ani zprostředkovávat hazardní hry.

      (1)  Úř. věst. 1994, L 204, s. 37.


title: Věc T-272/14: Usnesení Tribunálu ze dne 9. června 2015 – Glasseiden a další v. Komise „Státní podpory — Opatření přijatá Německem ve prospěch elektřiny vyrobené z obnovitelných zdrojů energie a podniků s energeticky náročným provozem — Rozhodnutí o zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU — Přijetí konečného rozhodnutí po podání žaloby — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“

text:
               7.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 294/62

         Usnesení Tribunálu ze dne 9. června 2015 – Glasseiden a další v. Komise
   (Věc T-272/14) (1)

   („Státní podpory - Opatření přijatá Německem ve prospěch elektřiny vyrobené z obnovitelných zdrojů energie a podniků s energeticky náročným provozem - Rozhodnutí o zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU - Přijetí konečného rozhodnutí po podání žaloby - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
   (2015/C 294/75)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: P-D Glasseiden GmbH Oschatz (Oschatz, Německo), P D Interglas Technologies GmbH (Erbach, Německo), P D Industriegesellschaft mbH (Wilsdruff, Německo) a Glashütte Freital GmbH (Freital, Německo) (zástupci: H. Janssen a G. R. Engel, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: T. Maxian Rusche a R. Sauer, zmocněnci, ve spolupráci s A. Lukem a C. Maurerem, advokáty)

      Předmět věci

   Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise C (2013) 4424 final ze dne 18. prosince 2013 o zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU, pokud jde o opatření přijatá Spolkovou republikou Německo ve prospěch elektřiny z obnovitelných zdrojů a velkých odběratelů elektřiny [státní podpora SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN)]

      Výrok

               1)

               O projednávané žalobě již není třeba rozhodnout.

               2)

               O návrhu na vstup vedlejšího účastníka do řízení podaném Kontrolním úřadem ESVO již není třeba rozhodnout.

               3)

               Společnosti P-D Glasseiden GmbH Oschatz, P-D Interglas Technologies GmbH, P D Industriegesellschaft mbH a Glashütte Freital GmbH ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

               4)

               Kontrolní úřad ESVO ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 223, 14.7.2014.


title: Věc C-330/15 P: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 28. července 2016 – Johannes Tomana a další v. Rada Evropské unie, Evropská komise, Spojené království Velké Británie a Severního Irska „Kasační opravný prostředek — Omezující opatření přijatá vůči osobám a subjektům, které jsou součástí vlády Zimbabwe nebo s ní spojené — Seznam osob, skupin a subjektů, kterých se týká zmrazení prostředků a hospodářských zdrojů — Zahrnutí jmen žalobců“

text:
               26.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 350/10

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 28. července 2016 – Johannes Tomana a další v. Rada Evropské unie, Evropská komise, Spojené království Velké Británie a Severního Irska
   (Věc C-330/15 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Omezující opatření přijatá vůči osobám a subjektům, které jsou součástí vlády Zimbabwe nebo s ní spojené - Seznam osob, skupin a subjektů, kterých se týká zmrazení prostředků a hospodářských zdrojů - Zahrnutí jmen žalobců“)
   (2016/C 350/12)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek: Johannes Tomana a další (zástupci: M. O'Kane, Solicitor, M. Lester a Z. Al-Rikabi, Barristers)

      Další účastníci řízení: Rada Evropské unie (zástupci: B. Driessen a A. Vitro, zmocněnci), Evropská komise (zástupci: E. Georgieva, M. Konstantinidis a T. Scharf, zmocněnci), Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupci: M. Holt, zmocněnec, ve spolupráci s S. Leem, barrister)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Johannes Tomana a 120 dalších navrhovatelů, jejichž jména jsou uvedena v příloze tohoto rozsudku, ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Radou Evropské unie a Evropskou komisí.

               3)

               Spojené království Velké Británie a Severního Irska ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 302, 14.9.2015.


title: Věc C-181/05: Žaloba podaná dne 22. dubna 2005 Komisí Evropských společenství proti Spolkové republice Německo

text:
               9.7.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/7

         Žaloba podaná dne 22. dubna 2005 Komisí Evropských společenství proti Spolkové republice Německo
   (Věc C-181/05)
   (2005/C 171/13)
   Jednací jazyk: němčina
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 22. dubna 2005 žaloba směřující proti Spolkové republice Německo podaná Komisí Evropských společenství zastoupenou U. Wölkerem a M. Konstantinidisem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Komise Evropských společenství navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               konstatoval, že Spolková republika Německo porušila své povinnosti ze čl. 3 odst. 4, čl. 4 odst. 2 písm. a) a čl. 5 odst. 4 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/53/ES (1) ze dne 18. září 2000 o vozidlech s ukončenou životností tím, že nesprávně provedla tyto právní předpisy do německého práva

               —

               uložil Spolkové republice Německo náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   Paragraf 1 odst. 3 první věta nařízení o vozidlech s ukončenou životností Spolkové republiky Německo je v rozporu s ustanoveními směrnice 2000/53/ES, protože čl. 3 odst. 1 uvedené směrnice – ve spojení s čl. 2 čís. 1 – platí pro jakékoliv vozidlo kategorie M1 nebo N1 a také pro vozidla pro zvláštní účely. Právní předpisy německého nařízení o vozidlech s ukončenou životností platí naproti tomu pro vozidla pro zvláštní účely jen do přípustné celkové hmotnosti 3, 5 tuny. Článek 3 odst. 4 směrnice vyjímá vozidla pro zvláštní účely z působnosti předpisů o opětovném použití a využití, ale nikoliv ze zákazů určitých látek. Je třeba uvést, že podle uvedených předpisů to jsou jednoznačně znaky konečného výrobku, které určují oblast působnosti: pokud tedy vozidlo pro zvláštní účely po úpravě splňuje znaky kategorie M1, spadá bezpodmínečně do oblasti působnosti směrnice 2000/53. Omezení působnosti podle celkové hmotnosti porušuje tedy směrnici.
   Paragraf 1 odst. 3 věta 3 německého nařízení o vozidlech s ukončenou životností vyjímá „přístroje, součásti a ostatní předměty vybavení, které jsou nezbytné pro zvláštní účely“ ze zákazů určitých látek. Tato výjimka není pokrytá směrnicí, protože její příslušná ustanovení platí pro všechny materiály a součásti, jejímž hlavním účelem je využití ve vozidlech zahrnutých směrnicí, včetně materiálů a součástí, které jsou nezbytné pro zvláštní účely.
   Podle § 3 odst. 4 nařízení o vozidlech s ukončenou životností neplatí zásada bezplatného sběru, pokud není vozidlo s ukončenou životností registrováno podle ustanovení německého registračního řízení a nebo pokud bylo vozidlo s ukončenou životností registrováno podle ustanovení německého registrační řízení pro celkové období méně než měsíc před jeho vyřazením, pokud nebyl předán technický průkaz nebo pokud je vozidlo s ukončenou životností vozidlem kategorie M nebo N1, které nebylo vyrobeno a schváleno sériově a v jednostupňovém řízení. Tyto výjimky nejsou pokryty směrnicí.
   Paragraf 8 odst. 2 nařízení o vozidlech s ukončenou životností omezuje zákaz určitých látek podle čl. 4 odst. 2 písm. a) směrnice na vozidla uvedená na trh po dni 1. června 2003, jakož i na materiály a součásti těchto vozidel. Protože se ale zákaz určitých látek podle směrnice použije na všechny materiály a součásti, které byly uvedeny na trh po dni 1. června 2003, porušuje toto ustanovení německého nařízení o vozidlech s ukončenou životností směrnici. Skutečnost, že rozhodnutími 2002/525 a 5006/63 byly stanoveny další výjimky pro náhradní části než ty původně stanovené v příloze II směrnice, nemůže odůvodnit jiný výklad čl. 4 odst. 2 písm. a) směrnice, protože nezbytnost těchto výjimek se stala zjevnou až po vydání této směrnice. Výše uvedený rozpor německé právní úpravy se znovu objeví, až uplynou lhůty pro tyto časově omezené výjimky. Cíle směrnice – snížit zatížení životního prostředí vozidly s ukončenou životností a do nejvyšší možné míry se vyhnout odpadům – mohou být nejlépe dosaženy co nejrestriktivnějším výkladem čl. 4 odst. 2 písm. a) směrnice.

      (1)  Úř. věst. L 269, s. 34.


title: Věc T-179/15: Usnesení Tribunálu ze dne 3. května 2016 – Lions Gate Entertainment v. EUIPO (DIRTY DANCING)

text:
               20.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 222/35

         Usnesení Tribunálu ze dne 3. května 2016 – Lions Gate Entertainment v. EUIPO (DIRTY DANCING)
   (Věc T-179/15) (1)

   (2016/C 222/45)
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda čtvrtého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 190, 8.6.2015.


title: Věc C-345/04: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 15. února 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhof – Německo) – Centro Equestre da Lezíria Grande Lda v. Bundesamt für Finanzen (Volný pohyb služeb — Daňové právní předpisy — Daň z příjmů společností — Jezdecká představení a lekce drezury koní pořádané v členském státě společností usazenou v jiném členském státě — Zohlednění výdajů na dosažení příjmů — Podmínky — Přímá hospodářská souvislost s příjmy získanými ve státě, ve kterém je činnost vykonávána)

text:
               14.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/3

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 15. února 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhof – Německo) – Centro Equestre da Lezíria Grande Lda v. Bundesamt für Finanzen
   (Věc C-345/04) (1)

   (Volný pohyb služeb - Daňové právní předpisy - Daň z příjmů společností - Jezdecká představení a lekce drezury koní pořádané v členském státě společností usazenou v jiném členském státě - Zohlednění výdajů na dosažení příjmů - Podmínky - Přímá hospodářská souvislost s příjmy získanými ve státě, ve kterém je činnost vykonávána)
   (2007/C 82/05)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Bundesfinanzhof
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Centro Equestre da Lezíria Grande Lda

      Žalovaný: Bundesamt für Finanzen
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Bundesfinanzhof – Slučitelnost vnitrostátní právní úpravy v oblasti daně z příjmů nerezidentů, která stanoví vrácení daně, pokud výdaje na dosažení příjmů, které mají přímou hospodářskou souvislost s těmito příjmy, jsou vyšší než polovina příjmů, s článkem 59 Smlouvy o ES (nyní po změně článek 49 ES)
   Výrok
   Článek 59 Smlouvy o ES (nyní po změně článek 49 ES) nebrání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je úprava dotčená ve věci v původním řízení, pokud váže vrácení daně z příjmů společností vybrané srážkou u zdroje z příjmů, kterých dosáhl poplatník částečně podléhající dani, na podmínku, aby výdaje na dosažení příjmů, jejichž zohlednění tento poplatník za tímto účelem požaduje, měly přímou hospodářskou souvislost s příjmy dosaženými v rámci činnosti vykonávané na území dotyčného členského státu, pokud za takové výdaje jsou považovány všechny výdaje, které od této činnosti nelze oddělit, bez ohledu na místo nebo okamžik vzniku těchto výdajů. Tento článek však naproti tomu brání takové vnitrostátní právní úpravě, pokud tato úprava podmiňuje vrácení uvedené daně tomuto poplatníku tím, aby tytéž výdaje na dosažení příjmů byly vyšší než polovina uvedených příjmů.

      (1)  Úř. věst. C 273, 6.11.2004.


title: Věc C-104/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Španělsko) dne 19. března 2009 — Pedro Manuel Roca Álvarez v. Sesa Start España ETT SA

text:
               20.6.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 141/22

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Španělsko) dne 19. března 2009 — Pedro Manuel Roca Álvarez v. Sesa Start España ETT SA
   (Věc C-104/09)
   2009/C 141/40
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Tribunal Superior de Justicia de Galicia

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Pedro Manuel Roca Álvarez

      Žalovaný: Sesa Start España ETT SA

      Předběžné otázky

   Je v rozporu se zásadou rovného zacházení, která zakazuje veškerou diskriminaci na základě pohlaví, zakotvenou článkem 13 Smlouvy a směrnicí Rady 76/207/EHS (1) ze dne 9. února 1976 o zavedení zásady rovného zacházení pro muže a ženy, pokud jde o přístup k zaměstnání, odbornému vzdělávání a postupu v zaměstnání a o pracovní podmínky, a směrnicí 2002/73 (2), která ji mění, vnitrostátní zákon (konkrétně článek 37.4 Estatuto de los Trabajadores), který přiznává nárok na placené přestávky ke kojení výlučně matkám, které jsou zaměstnanými osobami, spočívající ve zkrácení pracovního úvazku o půl hodiny nebo v přestávce v práci v délce jedné hodiny, která může být rozdělena na dvě části, dobrovolného charakteru a hrazené zaměstnavatelem, až do doby, než dítě dosáhne věku devíti měsíců, který se naopak nepřiznává zaměstnaným otcům?

      (1)  Úř. věst. L 39, s. 40; Zvl. vyd. 05/01, s. 187.

      (2)  Úř. věst. L 269, s. 25; Zvl. vyd. 05/04, s. 255.


title: Věc F-102/15: Žaloba podaná dne 9. července 2015 – ZZ v. EHSV

text:
               14.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 302/70

         Žaloba podaná dne 9. července 2015 – ZZ v. EHSV
   (Věc F-102/15)
   (2015/C 302/87)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: ZZ (zástupkyně: L. Levi a A. Tymen, advokátky)

      Žalovaný: Evropský hospodářský a sociální výbor (EHSV)

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí EHSV, kterými byla zamítnuta žádost žalobkyně o přístup k dokumentům, jakož i náhrada údajně vzniklé nemajetkové újmy.

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Zrušit rozhodnutí ze dne 10. září 2014 a 19. listopadu 2014, kterými byla zamítnuta žádost žalobkyně o přístup k dokumentům ze dne 12. června 2014, doplněná žádostmi ze dne 23. září, 20. a 30. října 2014;

               —

               zrušit rozhodnutí ze dne 27. března 2015, doručené dne 31. března 2015, kterým byla zamítnuta stížnost žalobkyně ze dne 1. prosince 2014;

               —

               uložit povinnost k náhradě nemajetkové újmy žalobkyně, vyhodnocené na částku 10  000 eur;

               —

               uložit EHSV náhradu všech nákladů řízení.