title: Věc T-381/03: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 27. září 2006 – Izar Construcciones Navales v. Komise

text:
               18.11.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 281/43

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 27. září 2006 – Izar Construcciones Navales v. Komise
   (Věc T-381/03) (1)

   (2006/C 281/76)

      Jednací jazyk: španělština

   Předseda pátého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 21, 24.1. 2004.


title: Věci T-241/12 a T-210/13: Usnesení Tribunálu ze dne 7. března 2014 – Versalis v. Komise „Hospodářská soutěž  — Kartelové dohody  — Trh butadienového kaučuku a styren-butadienového kaučuku vyrobeného emulzní polymerizací  — Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES  — Částečné zrušení a změna rozhodnutí Komise Tribunálem  — Pokračování v řízení  — Nové sdělení námitek  — Ukončení řízení  — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“

text:
               5.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 135/37

         Usnesení Tribunálu ze dne 7. března 2014 – Versalis v. Komise
   (Věci T-241/12 a T-210/13) (1)

   („Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Trh butadienového kaučuku a styren-butadienového kaučuku vyrobeného emulzní polymerizací - Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES - Částečné zrušení a změna rozhodnutí Komise Tribunálem - Pokračování v řízení - Nové sdělení námitek - Ukončení řízení - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
   2014/C 135/47
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Versalis SpA (San Donato Milanese, Itálie) (zástupci: F. Moretti, L. Nascimbene a M. Siragusa, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: V. Bottka, G. Conte, R. Striani a T. Vecchi, zmocněnci)

      Předmět věci

   Ve věci T-241/12 návrh na zrušení rozhodnutí Komise obsaženého v dopise ze dne 23. dubna 2012, kterým se žalobkyni oznamuje záměr Komise znovu zahájit řízení a přijmout nové oznámení o námitkách, a ve věci T-210/13, návrh na zrušení rozhodnutí Komise K (2013) 1200 final, ze dne 26. února 2013 a K (2013) 1199 final ze dne 27. února 2013, pokračovat v řízení a zaslat žalobkyni nové oznámení námitek ve věci AT. 40032 – BR/ESBR – Recidiva poté, co Tribunál částečně zrušil rozhodnutí Komise K (2006) 5700 final ze dne 29. listopadu 2006 v řízení podle článku 81 [ES] a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/F/38.638 – Butadienový kaučuk a styren-butadienový kaučuk vyrobený emulzní polymerizací)

      Výrok

               1)

               Věci T-241/12 a T-210/13 se spojují pro účely usnesení.

               2)

               O projednávané žalobě již není třeba rozhodovat.

               3)

               Společnost Versalis SpA a Evropská komise ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 227, 28.7.2012.


title: Věc C-68/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesarbeitsgericht (Německo) dne 9. února 2017 – IR v. JQ

text:
               8.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 144/26

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesarbeitsgericht (Německo) dne 9. února 2017 – IR v. JQ
   (Věc C-68/17)
   (2017/C 144/34)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesarbeitsgericht

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: IR

      Žalovaný: JQ

      Předběžné otázky

               1)

               Musí být čl. 4 odst. 2 druhý pododstavec směrnice Rady 2000/78/ES (1) ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání (směrnice 2000/78/ES), vykládán v tom smyslu, že církev může takové organizaci, jakou je v projednávaném právním sporu žalovaná, závazně určit, aby v souvislosti s požadavkem, který je kladen na pracovníky ve vedoucí pozici, jednat v dobré víře a s věrností, rozlišovala mezi pracovníky, kteří jsou členy církve a pracovníky, kteří jsou členy jiné církve nebo nejsou členy žádné církve?

               2)

               V případě záporné odpovědi na první otázku:

                           a)

                           Musí v projednávané věci zůstat nepoužité takové ustanovení vnitrostátního práva, jako je § 9 odst. 2 Algemeines Gleichbehandlungsgesetz (všeobecný zákon o rovném zacházení, dále jen „AGG“), podle kterého je takovéto nerovné zacházení na základě náboženského vyznání pracovníků odůvodněno příslušným vlastním pojetím církve?

                           b)

                           Jaké požadavky platí podle čl. 4 odst. 2 druhého pododstavce směrnice 2000/78/ES pro požadavek, který je kladen na pracovníky církve nebo některé ze zde uvedených jiných organizací, jednat v dobré víře a s věrností etice dané organizace?

      (1)  Směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání (Úř. věst., L 303, s. 16).


title: Věc C-334/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour d'appel de Mons (Belgie) dne 9. července 2014 – Belgický stát v. Nathalie De Fruytier

text:
               8.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 303/31

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour d'appel de Mons (Belgie) dne 9. července 2014 – Belgický stát v. Nathalie De Fruytier
   (Věc C-334/14)
   2014/C 303/39
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour d'appel de Mons

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Belgický stát

      Žalovaná: Nathalie De Fruytier

      Předběžné otázky

               1)

               Brání článek 13 část A odst. 1 písm. b) a c) šesté směrnice o DPH (1), aby byla přeprava vzorků a orgánů pro účely lékařské analýzy nebo lékařské a léčebné péče, provedená nezávislou třetí osobou, jejíž služby jsou zahrnuty v náhradě nákladů sociálního zabezpečení ve prospěch nemocnic a laboratoří, osvobozena od DPH z důvodu služeb úzce souvisejících se službami lékařské povahy, tedy se službami, jejichž cílem je diagnostikovat, léčit a v co největším možném rozsahu uzdravovat nemoci nebo zdravotní obtíže?

               2)

               Může být v souladu s čl. 13 části A odst. 1 písm. b) a c) šesté směrnice o DPH osvobozena od daně činnost přepravy vzorků a orgánů pro účely lékařské analýzy nebo lékařské a léčebné péče, provedená nezávislou třetí osobou, jejíž služby jsou zahrnuty v náhradě nákladů sociálního zabezpečení ve prospěch nemocnic a laboratoří s cílem provedení lékařských rozborů?

               3)

               Musí být pojem další řádně uznaná zařízení téže povahy, uvedený v čl. 13 části A odst. 1 písm. b) šesté směrnice, vykládán v tom smyslu, že zahrnuje soukromé společnosti, jejichž služby spočívají v přepravě vzorků humánního původu pro účely analýzy nutné pro dosažení léčebných cílů sledovaných nemocnicemi a léčebnými zařízeními?

      (1)  Šestá směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, 13.6.1977, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23).


title: Věc C-607/10: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 29. března 2012 — Evropská komise v. Švédské království ( „Nesplnění povinnosti státem — Životní prostředí — Směrnice 2008/1/ES — Integrovaná prevence a omezování znečištění — Požadavky pro udělení povolení pro stávající zařízení — Povinnost zajistit provoz takových zařízení v souladu s požadavky směrnice“ )

text:
               26.5.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 151/8

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 29. března 2012 — Evropská komise v. Švédské království
   (Věc C-607/10) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Životní prostředí - Směrnice 2008/1/ES - Integrovaná prevence a omezování znečištění - Požadavky pro udělení povolení pro stávající zařízení - Povinnost zajistit provoz takových zařízení v souladu s požadavky směrnice)
   2012/C 151/14
   Jednací jazyk: švédština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: A. Alcover San Pedro a K. Simonsson, zmocněnci)

      Žalované: Švédské království (zástupce: A. Falk, zmocněnec)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Porušení čl. 5 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/1/ES ze dne 15. ledna 2008 o integrované prevenci a omezování znečištění (Úř. věst. L 24, s. 8) — Požadavky pro udělení povolení pro stávající zařízení — Povinnost zajistit, aby uvedená zařízení byla provozována v souladu s požadavky stanovenými směrnicí

      Výrok

               1)

               Švédské království tím, že nepřijalo nezbytná opatření zajišťující, že se příslušné orgány na základě povolení podle článků 6 a 8 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/1/ES ze dne 15. ledna 2008 o integrované prevenci a omezování znečištění (kodifikované znění) nebo na základě přezkoumání, případně aktualizace podmínek postarají, aby stávající zařízení byla provozována v souladu s požadavky článků 3, 7, 9, 10, 13, čl. 14 písm. a) a b) a čl. 15 odst. 2 této směrnice, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 5 odst. 1 této směrnice.

               2)

               Švédskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 89, 19.03.2011.


title: Věc C-135/06 P: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 18. prosince 2007 – Roderich Weißenfels v. Evropský parlament (Kasační opravný prostředek — Odměna — Příspěvek na vyživované dítě — Odečtení částky příspěvku podobné povahy vypláceného z jiných zdrojů — Pravomoc soudního přezkumu v plné jurisdikci — Spory majetkoprávní povahy)

text:
               23.2.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 51/13

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 18. prosince 2007 – Roderich Weißenfels v. Evropský parlament
   (Věc C-135/06 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Odměna - Příspěvek na vyživované dítě - Odečtení částky příspěvku podobné povahy vypláceného z jiných zdrojů - Pravomoc soudního přezkumu v plné jurisdikci - Spory majetkoprávní povahy)
   (2008/C 51/20)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Roderich Weißenfels (zástupci: G. Maximini, Rechtsanwalt)

      Další účastník řízení: Evropský parlament (zástupci: L.G. Knudsen, M. Ecker a U. Rösslein, zmocněnci)
   Předmět věci
   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (prvního senátu) ze dne 25. ledna 2006, Weißenfels v. Parlament (T-33/04), kterým Soud zamítl návrh navrhovatele na zrušení rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 26. června 2003, kterým byla odečtena částka příspěvku podobné povahy vypláceného z jiných zdrojů od dvojnásobného příspěvku na vyživované dítě přiznaného navrhovateli na základě čl. 67 odst. 3 služebního řádu – Podmínky použití pravidla o zákazu souběhu příspěvků stanoveného v čl. 67 odst. 2 služebního řádu úředníků – Pojem „příspěvek podobné povahy“
   Výrok

               1)

               Rozsudek Soudu prvního stupně Evropských společenství ze dne 25. ledna 2006, Weißenfels v. Parlament (T 33/04), se zrušuje.

               2)

               Rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 26. června 2003 a 28. dubna 2004 se zrušují.

               3)

               Evropský parlament vyplatí R. Weißenfelsovi nezaplacené částky příspěvku na vyživované dítě, které měl pobírat od 1. července 2003, zvýšené o úroky ve výši zákonné sazby.

               4)

               Evropský parlament ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vzniklé R. Weißenfelsovi v řízení před Soudem prvního stupně Evropských společenství a Soudním dvorem Evropských společenství.

      (1)  Úř. věst. C 108, 6.5.2006.


title: Věc T-577/15: Žaloba podaná dne 1. října 2015 – Uribe-Etxebarría Jiménez v. OHIM – Núcleo de comunicaciones y control (SHERPA)

text:
               7.12.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 406/39

         Žaloba podaná dne 1. října 2015 – Uribe-Etxebarría Jiménez v. OHIM – Núcleo de comunicaciones y control (SHERPA)
   (Věc T-577/15)
   (2015/C 406/40)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Xabier Uribe-Etxebarría Jiménez (Erandio, Španělsko) (zástupkyně: M. Esteve Sanz, advokátka)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Núcleo de comunicaciones y control, SL [Tres Cantos (Madrid), Španělsko]

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Majitel sporné ochranné známky: Žalobce

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka „SHERPA“ – Ochranná známka Společenství č. 1 0 0 00  339

      Řízení před OHIM: Řízení o prohlášení neplatnosti

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 17. července 2015 ve věci R 1135/2014-2

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí;

               —

               uložil OHIM a případně vedlejší účastnici řízení náhradu nákladů řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení čl. 63 odst. 1, čl. 64 odst. 1 a čl. 76 odst. 1 nařízení č. 207/2009;

               —

               porušení čl. 42 odst. 2 a 3 nařízení č. 207/2009 a pravidla 22 nařízení č. 2868/95;

               —

               porušení čl. 8 odst. 1 písm. a) a b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-2/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Varhoven administrativen Sad (Bulharsko) dne 6. ledna 2009 – Peter Dimitrov Kalinčev v. Regionalna Mitničeska Direktsia

text:
               7.3.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 55/19

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Varhoven administrativen Sad (Bulharsko) dne 6. ledna 2009 – Peter Dimitrov Kalinčev v. Regionalna Mitničeska Direktsia
   (Věc C-2/09)
   (2009/C 55/31)
   Jednací jazyk: bulharština
   Předkládající soud
   Varhoven administrativen Sad
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Peter Dimitrov Kalinčev

      Žalovaný: Regionalna Mitničeska Direktsia – Plovdiv
   Předběžné otázky

               1)

               Dovoluje čl. 3 odst. 3 směrnice Rady 92/12/EHS (1) ze dne 25. února 1992 o obecné úpravě, držení, pohybu a sledování výrobků podléhajících spotřební dani členským státům stanovit úpravu výběru spotřební daně z ojetých motorových vozidel při jejich vstupu na území příslušného členského státu, jestliže tato daň nemusí být přímo zaplacena při druhém nabytí takovýchto vozidel, která se již nacházejí v tuzemsku, a z nichž byla při prvním vstupu na území tohoto členského státu spotřební daň zaplacena?

               2)

               V jakém smyslu je nutno při přezkumu čl. 90 odst. 1 ES chápat obrat „podobné [domácí] výrobky“:

                           a)

                           jsou to takové výrobky, které mají svůj původ v tom členském státu, který stanoví určité tuzemské zdanění, nebo

                           b)

                           takové, které se nezávisle na svém původu již nacházejí na území tohoto členského státu?

               3)

               S přihlédnutím k odpovědím na obě výše uvedené otázky: Má být článek 25 ES a čl. 90 odst. 1 ES chápán jako zákaz rozdílné úpravy výběru spotřební daně z motorových vozidel, kterou Bulharská republika na základě roku výroby a počtu ujetých kilometrů vozidla stanovila v článcích 30 a 40 ZADS?

      (1)  Úř. věst. L 76, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 179.


title: Věc T-339/04: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 8. března 2007 – France Télécom v. Komise ( Hospodářská soutěž — Rozhodnutí nařizující kontrolu — Loajální spolupráce s vnitrostátními soudy — Loajální spolupráce s vnitrostátními orgány pro hospodářskou soutěž — Článek 20 odst. 4 nařízení (ES) č. 1/2003 — Oznámení Komise o spolupráci v rámci sítě orgánů pro hospodářskou soutěž — Odůvodnění — Přiměřenost )

text:
               28.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 95/38

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 8. března 2007 – France Télécom v. Komise
   (Věc T-339/04) (1)

   („Hospodářská soutěž - Rozhodnutí nařizující kontrolu - Loajální spolupráce s vnitrostátními soudy - Loajální spolupráce s vnitrostátními orgány pro hospodářskou soutěž - Článek 20 odst. 4 nařízení (ES) č. 1/2003 - Oznámení Komise o spolupráci v rámci sítě orgánů pro hospodářskou soutěž - Odůvodnění - Přiměřenost“)
   (2007/C 95/76)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: France Télécom SA, původně Wanadoo SA (Paříž, Francie) (zástupci: H. Calvet a M.-C. Rameau, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: É. Gippini Fournier a O. Beynet, zmocněnci)
   Předmět věci
   Zrušení rozhodnutí Komise K(2004) ze dne 18. května 2004 ve věci COMP/C-1/38.916 ukládajícího společnosti France Télécom SA, jakož i všem podnikům jí přímo nebo nepřímo ovládaným, včetně společnosti Wanadoo SA a všech podniků, které Wanadoo SA přímo nebo nepřímo ovládá, podřídit se kontrole podle čl. 20 odst. 4 nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 [ES] a 82 [ES] (Úř. věst. 2003, L 1, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205).
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Žalobkyni se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 262, 23.10.2004.


title: Věc T-742/14: Žaloba podaná dne 3. listopadu 2014 – Alpha Calcit v. OHIM – Materis Paints Italia (CALCILITE)

text:
               22.12.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 462/29

         Žaloba podaná dne 3. listopadu 2014 – Alpha Calcit v. OHIM – Materis Paints Italia (CALCILITE)
   (Věc T-742/14)
   (2014/C 462/42)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Alpha Calcit Füllstoffgesellschaft mbH (Kolín nad Rýnem, Německo) (zástupce: F. Hauck, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Materis Paints Italia SpA (Novate Milanese, Itálie)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Majitel sporné ochranné známky: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Společenství ‘CALCILITE’ – Ochranná známka Společenství č. 5 0 74  745

      Řízení před OHIM: Řízení o prohlášení neplatnosti

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 4. září 2014, ve věci R 753/2013-4.

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí ve vztahu k následujícím výrobkům: barvy, laky, jemné laky, ochranné přípravky proti korozi a ochranné přípravky na dřevo, barviva, mořidla, přírodní pryskyřice (třída 2); štuky (třída 19);

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 53 odst. 1 písm. a) a čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-138/05: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 14. září 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce College van Beroep voor het bedrijfsleven – Nizozemsko) – Stichting Zuid-Hollandse Milieufederatie v. Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit (Povolení uvádět přípravky na ochranu rostlin a biocidní přípravky na trh — Směrnice 91/414/EHS — Článek 8 — Směrnice 98/8/ES — Článek 16 — Pravomoc členských států během přechodného období)

text:
               18.11.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 281/13

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 14. září 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce College van Beroep voor het bedrijfsleven – Nizozemsko) – Stichting Zuid-Hollandse Milieufederatie v. Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit
   (Věc C-138/05) (1)

   (Povolení uvádět přípravky na ochranu rostlin a biocidní přípravky na trh - Směrnice 91/414/EHS - Článek 8 - Směrnice 98/8/ES - Článek 16 - Pravomoc členských států během přechodného období)
   (2006/C 281/21)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Předkládající soud
   College van Beroep voor het bedrijfsleven
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Stichting Zuid-Hollandse Milieufederatie

      Žalovaný: Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit

      Za přítomnosti: LTO Nederland
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – College van Beroep voor het bedrijfsleven – Výklad článku 4, čl. 8 odst. 2 a 3 a článku 23 směrnice Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh (Úř. věst. L 230, s. 1) – Výklad článku 16 směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/8/ES ze dne 16. února 1998 o uvádění biocidních přípravků na trh (Úř. věst. L 123, s. 1) – Předchozí povolení k uvádění na trh – Uplynutí lhůty pro provedení – Použití vnitrostátním soudcem – Povolení k uvádění na trh zde uvedených přípravků dva roky ode dne oznámení směrnice – Přezkoumávání přípravků.
   Výrok

               1)

               Článek 16 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/8/ES ze dne 16. února 1998 o uvádění biocidních přípravků na trh má tentýž význam jako čl. 8 odst. 2 směrnice Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh.

               2)

               Článek 8 odst. 2 směrnice 91/414 nezakládá povinnost „standstill“. Nicméně čl. 10 druhý pododstavec ES a čl. 249 třetí pododstavec ES, jakož i směrnice 91/414 ukládají členským státům, aby se během přechodného období stanoveného v čl. 8 odst. 2 této směrnice zdržely přijímání ustanovení, která by mohla vážně ohrozit dosažení výsledku stanoveného uvedenou směrnicí. Konkrétněji členské státy nemohou měnit během uvedeného přechodného období použitelnou právní úpravu způsobem, který by jim umožňoval povolit přípravek na ochranu rostlin, který spadá do rozsahu působnosti tohoto ustanovení, bez náležitého zohlednění možných účinků uvedeného přípravku na zdraví lidí nebo zvířat, jakož i na životní prostředí. Stejně tak rozhodnutí týkající se povolení může být přijato pouze na základě spisu obsahujícího poznatky nezbytné pro to, aby tyto účinky mohly být skutečně posouzeny.

               3)

               Článek 8 odst. 2 směrnice 91/414 musí být vykládán v tom smyslu, že pokud členský stát povolí uvádět na svém území na trh přípravky na ochranu rostlin obsahující účinné látky neuvedené v příloze I této směrnice, které již byly uvedeny na trh do dvou let ode dne oznámení zmíněné směrnice, není povinen řídit se ustanoveními článku 4 nebo čl. 8 odst. 3 téže směrnice.

               4)

               Je věcí předkládajícího soudu, aby posoudil, zda hodnocení prováděné na základě článku 16aa zákona z roku 1962 o pesticidech (Bestrijdingsmiddelenwet), ve znění zákona ze dne 6. února 2003, odpovídá všem charakteristikám přezkoumávání ve smyslu čl. 8 odst. 3 směrnice 91/414 a zejména těm, které jsou upřesněny v bodech 53 a 54 tohoto rozsudku.

               5)

               Článek 8 odst. 3 směrnice 91/414 musí být vykládán v tom smyslu, že obsahuje pouze ustanovení týkající se poskytování údajů před přezkoumáváním.

      (1)  Úř. věst. C 143, 11.6.2005.


title: Věc C-413/08 P: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 17. června 2010 — Lafarge SA v. Evropská komise, Rada Evropské unie ( „Kasační opravný prostředek — Kartelová dohoda — Sádrokartonové desky — Zkreslení důkazů — Důkazní břemeno — Nedostatek odůvodnění — Nařízení č. 17 — Článek 15 odst. 2 — Sankce — Opakování protiprávního jednání — Fáze, ve které se zohledňuje odrazující účinek pokuty“ )

text:
               14.8.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 221/5

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 17. června 2010 — Lafarge SA v. Evropská komise, Rada Evropské unie
   (Věc C-413/08 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Kartelová dohoda - Sádrokartonové desky - Zkreslení důkazů - Důkazní břemeno - Nedostatek odůvodnění - Nařízení č. 17 - Článek 15 odst. 2 - Sankce - Opakování protiprávního jednání - Fáze, ve které se zohledňuje odrazující účinek pokuty)
   2010/C 221/07
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Lafarge SA (zástupci: A. Winckler, F. Brunet, E. Paroche, H. Kanellopoulos a C. Medina, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: F. Castillo de la Torre a N. von Lingen, zmocněnci), Rada Evropské unie

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (třetího senátu) ze dne 8. července 2008, Lafarge SA v. Komise (T-54/03), jímž Soud zamítl žalobu navrhovatelky směřující ke zrušení rozhodnutí Komise ze dne 27. listopadu 2002, kterým jí byla uložena pokuta podle článku 81 Smlouvy o ES — Kartel spočívající ve stanovování cen sádrokartonových desek — Porušení povinnosti uvést odůvodnění a předpisů o důkazním břemenu — Porušení zásad rovného zacházení a proporcionality, co se týče výpočtu částky pokuty — Pojem „opakování protiprávního jednání“

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnosti Lafarge SA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 327, 20.12.2008.


title: Věc C-575/15 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 9. listopadu 2015 Industria de Diseño Textil, S.A. (Inditex) proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 9. září 2015 ve věci T-584/14, INDITEX v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

text:
               1.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/27

         Kasační opravný prostředek podaný dne 9. listopadu 2015 Industria de Diseño Textil, S.A. (Inditex) proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 9. září 2015 ve věci T-584/14, INDITEX v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc C-575/15 P)
   (2016/C 038/40)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Industria de Diseño Textil, S.A. (Inditex) (zástupkyně: C. Duch Fonoll, advokátka)

      Další účastník řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               Zrušit rozsudek Tribunálu Evropské unie, kterým byla zamítnuta žaloba podaná navrhovatelkou proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 19. května 2014 (věc R 1118/2013-2) a v důsledku toho zrušit napadené rozhodnutí a jemu předcházející rozhodnutí výmazového oddělení OHIM ze dne 30. dubna 2013, kterým bylo vyhověno návrhu na výmaz zápisu ochranné známky Společenství ZARA č. 112755 pro služby třídy 39.

               —

               Uložit OHIM náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

               1.

               Kasačním opravným prostředkem je prostřednictvím šesti důvodů napadeno odůvodnění uvedené v bodech 32 až 37 napadeného rozsudku.

               2.

               V prvním důvodu se uvádí, že Tribunál porušil čl. 65 odst. 3 nařízení č. 207/2009 (1), když v bodu 37 napadeného rozsudku překročil meze podané žaloby, od okamžiku, kdy přezkoumal používání ochranné známky ZARA č. 112755 pro služby třídy 39, ačkoli tato otázka nebyla předmětem sporu a žaloba se jí netýkala.

               3.

               Předmět odvolání podaného k odvolacímu senátu se omezoval na určení, zda používání ochranné známky ZARA, jak jej uváděla společnost Inditex, pro služby dopravy a distribuce zboží dodávaného uvedenou společností osobám oprávněným na základě franšízy, lze považovat za veřejné používání, nebo naopak, pouze za soukromé používání v rámci samotného podniku a tedy, zda jej lze považovat za řádné používání, čili nic. Existence používání ochranné známky ZARA pro dopravní a distribuční služby poskytované majitelem ochranné známky teda nebyla spornou skutečností a byla mimo rámec sporu ve správním řízení.

               4.

               Ve druhém důvodu společnost Inditex uvádí, že Tribunál se v bodech 32 a 33 napadeného rozsudku dopustil nesprávního právního posouzení při uplatnění čl. 51 odst. 1 písm. a) nařízení č. 207/2009, když zaměnil pojem „obchodní integrace“ typický pro společnost oprávněnou na základě franšízy integrující se do obchodních postupů poskytovatele franšízy s pojmem „hospodářská integrace“ či „hospodářská jednotka“ ve smyslu úrovně hospodářské závislosti.

               5.

               Tribunál v bodu 33 napadeného rozsudku zastával názor, že skutečnost, že osoby oprávněné z franšízy společnosti Inditex přebraly model obchodování obchodně integrovaný do obchodních postupů poskytovatele franšízy, pro ně znamená, že ztratily své postavení nezávislých hospodářských jednotek, tedy třetích osob nezávislých na vnitřní organizaci poskytovatele franšízy. Toto posouzení není podle navrhovatelky správné, jelikož odporuje právu.

               6.

               Ve třetím důvodu se uvádí, že Tribunál v bodu 33 napadeného rozsudku zkreslil pojmy právního prohlášení, které dne 7. května 2012 učinil D. Antonio Abril (příloha 4 žaloby), když část uvedeného prohlášení reprodukoval jen částečně, což Tribunál vedlo k tomu, že tento dokument vyložil nesprávně, což ovlivnilo závěr Tribunálu ohledně uznání veřejného používání ochranné známky ZARA.

               7.

               Ve čtvrtém důvodu se uvádí, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení při uplatnění čl. 51 odst. 1 písm. a) nařízení č. 207/2009, když v bodu 35 napadeného rozsudku porušil pravidla týkající se toho, že při posouzení řádné povahy používání ochranné známky se musí zohlednit všechny skutečnosti a okolnosti vhodné pro určení řádné povahy jejího obchodního používání. Konkrétně se uvádí se, že Tribunál popřel, že společnost Inditex byla přítomna na trhu služeb dopravy zboží se svou ochrannou známkou ZARA, když neexistoval objem obchodování generovaný prostřednictvím poskytováním služeb třídy 39 u této společnosti.

               8.

               Tribunál odmítl, že by společnost Inditex nabízela služby dopravy zboží třetím osobám nezávislým na její hospodářské jednotce, jelikož je společnosti, která se věnuje konfekci a prodeji módního zboží, a není dopravní společností. Tento názor Tribunálu je podle navrhovatelky nesprávný a v rozporu s právem, přičemž se cituje příslušná judikatura Unie.

               9.

               V pátém důvodu společnost Inditex uvádí, že Tribunál v bodu 35 napadeného rozsudku zkreslil pojmy právního prohlášení, které dne 7. května 2012 vykonal D. Antonio Abril, když množstevní údaje v bodu 18 prohlášení vyložil jako údaje dosvědčující obchodní využívání sporné ochranné známky, pokud jde o prodej zboží, zatímco ve skutečnosti se množství uvedená v daném dokumentu týkají množství, která společnost Inditex investovala ve prospěch osob oprávněných na základě franšízy na poskytování dopravních služeb z její strany.

               10.

               Konečně v šestém důvodu se uvádí nesprávné právní posouzení při porušení čl. 51 odst. 1 písm. a) nařízení č. 207/2009 v souvislosti s pravidlem 22 nařízení č. 2868/1995 (2), když Tribunál v bodu 36 napadeného rozsudku požadoval od společnosti Inditex probatio diabolica k vyvrácení předložených důkazů o objemu obchodování, jelikož nebyly předloženy faktury, navzdory tomu, že Tribunál si byl vědom toho, že společnost Inditex nemůže faktury předložit, když z důvodů uvedených v odůvodnění žaloby neexistovaly.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, s. 1).

      (2)  Nariadenie Komisie (ES) č. 2868/95 z 13. decembra 1995, ktorým sa vykonáva nariadenie Rady (ES) č. 40/94 o ochrannej známke spoločenstva (Ú. v. ES L 303, s. 1; Mim. vyd. 17/001, s. 189).


title: Věc C-95/15 P: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 16. února 2017 – H&R ChemPharm GmbH v. Evropská komise „Kasační opravný prostředek — Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Evropský trh s parafínovými vosky a německý trh s parafínovým gáčem — Stanovení cen a rozdělení trhů — Povinnost odůvodnění — Důkaz protiprávního jednání — Zkreslení důkazů — Nařízení (ES) č. 1/2003 — Článek 23 odst. 3 — Výpočet výše pokuty — Pokyny pro výpočet pokut z roku 2006 — Zásada proporcionality“

text:
               10.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 112/5

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 16. února 2017 – H&R ChemPharm GmbH v. Evropská komise
   (Věc C-95/15 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Evropský trh s parafínovými vosky a německý trh s parafínovým gáčem - Stanovení cen a rozdělení trhů - Povinnost odůvodnění - Důkaz protiprávního jednání - Zkreslení důkazů - Nařízení (ES) č. 1/2003 - Článek 23 odst. 3 - Výpočet výše pokuty - Pokyny pro výpočet pokut z roku 2006 - Zásada proporcionality“)
   (2017/C 112/07)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: H&R ChemPharm GmbH (zástupci: M. Klusmann, Rechtsanwalt, S. Thomas, Professor)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: R. Sauer, C. Vollrath a L. Wildpanner, zmocněnci, ve spolupráci s A. Böhlkem, Rechtsanwalt)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnosti H&R ChemPharm GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 138, 27.4.2015.


title: Věc C-205/14: Žaloba podaná dne 24. dubna 2014 – Evropská komise v. Portugalská republika

text:
               7.7.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 212/18

         Žaloba podaná dne 24. dubna 2014 – Evropská komise v. Portugalská republika
   (Věc C-205/14)
   2014/C 212/20
   Jednací jazyk: portugalština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: P. Guerra e Andrade a F. Wilman, zmocněnci)

      Žalovaná: Portugalská republika

      Návrhová žádání žalobkyně

   Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               určil, že Portugalská republika tím, že nezaistila funkční a finanční nezávislost koordinátora letištních časů, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 4 odst. 2 písm. b) nařízení (EHS) č. 95/93 (1);

               —

               uložil Portugalské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Koordinátorem letištních časů v Portugalsku je společnost ANA, soukromá obchodní společnost provozující letiště, která v důsledku toho nesplňuje podmínky nezávislosti stanovené nařízením (EHS) č. 95/93.
   Vzhledem k tomu, že Divisão de Coordenação Nacional de Slots (útvar pro celostátní koordinaci letištních časů) je integrální součástí ANA a závisí výlučně na této společnosti, neexistuje funkční ani finanční nezávislost vyžadovaná unijními právními předpisy.

      (1)  Nařízení Rady (EHS) č. 95/93 ze dne 18. ledna 1993 o společných pravidlech pro přidělování letištních časů na letištích Společenství (Úř. věst. L 14, s. 1; Zvl. vyd. 07/02, s. 3)


title: Věc C-480/12: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 15. května 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemsko) – Minister van Financiën v. X BV „Celní kodex Společenství — Oblast působnosti článku 203 a čl. 204 odst. 1 písm. a) nařízení (EHS) č. 2913/92 — Režim vnějšího tranzitu — Vznik celního dluhu v důsledku porušení povinnosti — Pozdní předložení zboží celnímu úřadu určení — Šestá směrnice o DPH — Článek 10 odst. 3 — Vztah mezi vznikem celního dluhu a dluhu na DPH — Pojem, zdanitelná plnění“ “

text:
               7.7.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 212/6

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 15. května 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemsko) – Minister van Financiën v. X BV
   (Věc C-480/12) (1)

   („Celní kodex Společenství - Oblast působnosti článku 203 a čl. 204 odst. 1 písm. a) nařízení (EHS) č. 2913/92 - Režim vnějšího tranzitu - Vznik celního dluhu v důsledku porušení povinnosti - Pozdní předložení zboží celnímu úřadu určení - Šestá směrnice o DPH - Článek 10 odst. 3 - Vztah mezi vznikem celního dluhu a dluhu na DPH - Pojem, zdanitelná plnění““)
   2014/C 212/06
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hoge Raad der Nederlanden

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Minister van Financiën

      Žalovaná: X BV

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemsko – Výklad článků 203 a 204 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 302, s. 1; Zvl. vyd. 02/04, s. 307; Zvl. vyd. 02/06, s. 3), čl. 356 odst. 1 a čl. 859 odst. 2 písm. c) nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 253, s. 1) a článku 7 Šesté směrnice Rady ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23) – Překročení lhůty stanovené celním orgánem odeslání pro předložení zboží celnímu orgánu určení, které vede k podmíněnému vzniku celního dluhu při dovozu a nikoli jeho automatickému vzniku – Společný systém daně z přidané hodnoty – Zdanitelná plnění – Pojem „dovoz“

      Výrok

               1)

               Články 203 a 204 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství, ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 648/2005 ze dne 13. dubna 2005, ve spojení s čl. 859 bodem 2 písm. c) nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení č. 2913/92, ve znění nařízení Komise (ES) č. 444/2002 ze dne 11. března 2002, musí být vykládány tak, že pouhé překročení lhůty pro předložení stanovené podle čl. 356 odst. 1 nařízení č. 2454/93, ve znění nařízení č. 444/2002, nevede ke vzniku celního dluhu z důvodu odnětí předmětného zboží celnímu dohledu ve smyslu článku 203 nařízení č. 2913/92, ve znění nařízení č. 648/2005, nýbrž ke vzniku celního dluhu na základě článku 204 tohoto posledně uvedeného nařízení, a že pro vznik celního dluhu na základě tohoto článku 204 není nezbytné, aby dotčené osoby sdělily celním orgánům informace o důvodech pro překročení lhůty stanovené v článku 356 nařízení č. 2454/93, ve znění nařízení č. 444/2002, nebo o místě, kde se předmětné zboží nacházelo v době mezi uplynutím této lhůty a skutečným předložením tohoto zboží celnímu úřadu určení.

               2)

               Článek 7 odst. 3 první pododstavec šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně, ve znění směrnice Rady 2004/66/ES ze dne 26. dubna 2004, musí být vykládán tak, že je nutné odvést daň z přidané hodnoty, pokud se na předmětné zboží přestaly vztahovat celní režimy stanovené v tomto článku, i když celní dluh vznikl výlučně na základě článku 204 nařízení č. 2913/92, ve znění nařízení č. 648/2005.

      (1)  Úř. věst. C 26, 26.1.2013


title: Věc C-473/10: Žaloba podaná dne 29. září 2010 — Komise v. Maďarsko

text:
               4.12.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 328/19

         Žaloba podaná dne 29. září 2010 — Komise v. Maďarsko
   (Věc C-473/10)
   ()
   2010/C 328/36
   Jednací jazyk: maďarština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: H. Støvlbæk a B. D. Simon, zmocněnci)

      Žalovaná: Maďarská republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               1)

               Určit, že Maďarská republika tím, že

                           nezaručila nezávislost přidělování vlakových tras železničním podnikům, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 6 odst. 3 a přílohy II směrnice 91/440/EHS (1) v platném znění, jakož i z čl. 14 odst. 2 směrnice 2001/14/ES (2);

                           nezaručila nezávislost zpoplatnění železničních podniků, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 6 odst. 3 a přílohy II směrnice 91/440/EHS v platném znění, jakož i z čl. 4 odst. 2 směrnice 2001/14/ES;

                           nezaručila finanční rovnováhu manažerů infrastruktury, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 6 odst. 1 směrnice 2001/14/ES;

                           nemotivovala manažery infrastruktury snižovat náklady spojené s poskytování infrastruktury a míru přístupových poplatků, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 6 odst. 2 směrnice 2001/14/ES;

                           nezaručila, aby poplatky za minimální přístupový balík a za traťový přístup k servisním zařízením byly stanoveny na základě nákladů přímo vynaložených na provoz vlaku, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 7 odst. 3 směrnice 2001/14/ES;

                           nezavedla systém motivující železniční podniky a manažery infrastruktury k minimalizaci poruch a zvyšování výkonnosti železniční sítě, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 11 směrnice 2001/14/ES;

               uložit Maďarské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Cílem směrnic 91/440/EHS a 2001/14/ES je zaručit železničním podnikům spravedlivý a nediskriminační přístup k železniční infrastruktuře. V zájmu dosáhnuti tohoto cíle uvedené směrnice stanoví, že subjekt poskytující služby železniční dopravy nemůže přijímat rozhodnutí související se stanovením vlakových tras a přidělováním kapacity musí být pověřen nezávislý orgán. Pokud by železniční podnik byl pověřen řízením dopravy, vedlo by to nezbytně k soutěžní výhodě, neboť při plnění úloh souvisejících s řízením dopravy musí mít podrobné informace o službách poskytovaných železničními podniky, jejich objemu a čase poskytování.
   Tato žaloba je mimo jiné odůvodněna i tím, že v Maďarsku je řízení dopravy zajišťování subjekty, jež poskytují služby železniční dopravy, což je porušením ustanovení uvedených směrnic.
   Řízení dopravy nelze kvalifikovat jako provozování infrastruktury, jež nezahrnuje stanovení vlakových tras či přidělování kapacity, neboť řízení dopravy se nezbytně podílí na rozhodovacím procesu souvisejícím se stanovováním vlakových tras či přidělováním kapacity. Jednak manažer dopravy musí být seznámen s rozhodnutími o přidělení kapacity, aby mohl řídit dopravu, a jednak v případě narušení dopravy či v naléhavé situaci musí přijmout nezbytná opatření vedoucí k obnovení dopravy podle plánu, což nezbytně vede k novému přidělení kapacity sítě a volných vlakových tras.
   Tím, že v Maďarsku železniční podniky vystavují podrobné vyúčtování poplatků za používání železniční infrastruktury, je porušením zásady nezávislosti řízení dopravy. Vzhledem k tomu, že tato podrobná vyúčtování odkazují nezbytně mimo jiné na služby využité železničními podniky, jakož i na jejich objem a čas, kdy byly použity, poskytují soutěžní výhodu podnikům, které je vystavují.
   Kromě nesplnění požadavku nezávislosti stanovení vlakových tras Maďarská republika rovněž nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají ze směrnic 91/440/EHS a 2001/14/ES, tím, že:

               —

               nestanovila podmínky zajišťující finanční rovnováhu manažerů infrastruktury,

               —

               nepřijala opatření motivující manažery infrastruktury snižovat poplatky za přístup k síti a provozní náklady,

               —

               nepřijala prováděcí opatření zajišťující uplatňování zásady přímých nákladů při určování poplatků za traťový přístup k servisním zařízením, a

               —

               nezavedla systém opatření motivujících železniční podniky a manažery infrastruktury k minimalizování poruch a zvyšovaní výkonnosti železniční sítě.

      (1)  Směrnice Rady ze dne 29. července 1991 o rozvoji železnic Společenství (Úř. věst. L 237, s. 25; Zvl. vyd. 07/01, s. 341).

      (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/14/ES ze dne 26. února 2001 o přidělování kapacity železniční infrastruktury, zpoplatnění železniční infrastruktury a o vydávání osvědčení o bezpečnosti (Úř. věst. L 75, s. 29; Zvl. vyd. 07/05, s. 404).


title: Věc C-252/05: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 10. května 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) – Spojené království) – Thames Water Utilities Ltd, Regina v. South East London Division, Bromley Magistrates' Court (Odpady — Směrnice 75/442/EHS, 91/156/EHS a 91/271/EHS — Odpadní vody, které unikají z kanalizační sítě — Kvalifikace — Oblast působnosti směrnic 75/442/EHS a 91/271/EHS)

text:
               23.6.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 140/3

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 10. května 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) – Spojené království) – Thames Water Utilities Ltd, Regina v. South East London Division, Bromley Magistrates' Court
   (Věc C-252/05) (1)

   (Odpady - Směrnice 75/442/EHS, 91/156/EHS a 91/271/EHS - Odpadní vody, které unikají z kanalizační sítě - Kvalifikace - Oblast působnosti směrnic 75/442/EHS a 91/271/EHS)
   (2007/C 140/04)
   Jednací jazyk: angličtina
   Předkládající soud
   High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Thames Water Utilities Ltd, Regina

      Žalovaný: South East London Division, Bromley Magistrates' Court

      Za přítomnosti: Environment Agency
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) – Výklad směrnice Rady 91/271/EHS ze dne 21. května 1991 o čištění městských odpadních vod (Úř. věst. L 135, s. 40) a směrnice Rady 75/442/EHS ze dne 15. července 1975 o odpadech(Úř. věst. L 194, s. 39), ve znění směrnice Rady 91/156/EHS ze dne 18. března 1991 (Úř. věst. L 78, s. 32) – Pojem odpad – Odpadní vody prosakující z kanalizační sítě
   Výrok

               1)

               Odpadní vody, které unikají z kanalizační sítě spravované veřejnoprávním podnikem pro správu kanalizací na základě směrnice Rady 91/271/EHS ze dne 21. května 1991 o čištění městských odpadních vod a právních předpisů přijatých k jejímu provedení, představují odpady ve smyslu směrnice Rady 75/442/EHS ze dne 15. července 1975 o odpadech, ve znění směrnice Rady 91/156/EHS ze dne 18. března 1991.

               2)

               Směrnice 91/271 nepředstavuje „jiný předpis“ ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. b) směrnice 75/442, ve znění směrnice 91/156. Je věcí předkládajícího soudu, aby přezkoumal v souladu s kritérii vymezenými tímto rozsudkem, zda vnitrostátní předpis lze považovat za předpis, který představuje „jiný předpis“ ve smyslu tohoto ustanovení. Tak tomu je, pokud takový vnitrostátní předpis obsahuje přesná ustanovení upravující nakládání s dotčenými odpady a pokud může zajistit ochranu životního prostředí srovnatelnou s ochranou, která je zaručena směrnicí 75/442, ve znění směrnice 91/156, a konkrétněji jejími články 4, 8 a 15.

               3)

               Směrnici 91/271 nelze považovat, co se týče nakládání s odpadními vodami, které unikají z kanalizační sítě, za lex specialis ve vztahu ke směrnici 75/442, ve znění směrnice 91/156, a nelze ji tudíž použít na základě čl. 2 odst. 2 této směrnice.

      (1)  Úř. věst. C 205, 20.8.2005.


title: Věc T-339/06: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 11. prosince 2008 – Řecko v. Komise ( Zemědělství — Společná organizace trhu s vínem — Podpory na restrukturalizaci a přeměnu vinic — Nařízení (ES) č. 1493/1999 — Stanovení konečných finančních přídělů členským státům — Rozhodnutí č. 2006/669/ES — Závazný charakter lhůty stanovené v čl. 16 odst. 1 nařízení (ES) č. 1227/2000 — Zásady loajální spolupráce, dobré víry a řádné správy, proporcionality a užitečného účinku )

text:
               7.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/28

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 11. prosince 2008 – Řecko v. Komise
   (Věc T-339/06) (1)

   („Zemědělství - Společná organizace trhu s vínem - Podpory na restrukturalizaci a přeměnu vinic - Nařízení (ES) č. 1493/1999 - Stanovení konečných finančních přídělů členským státům - Rozhodnutí č. 2006/669/ES - Závazný charakter lhůty stanovené v čl. 16 odst. 1 nařízení (ES) č. 1227/2000 - Zásady loajální spolupráce, dobré víry a řádné správy, proporcionality a užitečného účinku“)
   (2009/C 32/52)
   Jednací jazyk: řečtina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Řecká republika (zástupci: I. Chalkias a S. Papaioannou, zmocněnci)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: H. Tserepa-Lacombe, M. Konstantinidis a F. Jimeno Fernández, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2006/669/ES ze dne 4. října 2006, kterým se stanoví na rozpočtový rok 2006 konečné finanční příděly členským státům na restrukturalizaci a přeměnu vinic podle nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 na určitý počet hektarů (Úř. věst. L 275, s. 62).
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Řecké republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 326, 30.12.2006.


title: Věc C-295/07 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 20. června 2007 Komisí Evropských společenství proti rozsudku Soudu prvního stupně (prvního senátu) vydanému dne 29. března 2007 ve věci T-369/00, Département du Loiret (Francie), podporovaný Scott SA v. Komise Evropských společenství

text:
               8.9.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 211/19

         Kasační opravný prostředek podaný dne 20. června 2007 Komisí Evropských společenství proti rozsudku Soudu prvního stupně (prvního senátu) vydanému dne 29. března 2007 ve věci T-369/00, Département du Loiret (Francie), podporovaný Scott SA v. Komise Evropských společenství
   (Věc C-295/07 P)
   (2007/C 211/36)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Komise Evropských společenství (zástupce: J. Flett, zmocněnec)

      Další účastníci řízení: Département du Loiret, Scott SA
   Návrhová žádání

               —

               určit opodstatněnost kasačního opravného prostředku, a v důsledku toho zrušit napadený rozsudek v plném rozsahu;

               —

               rozhodnout ve sporu s konečnou platností a mít za to, že je rozhodnutí [2002/14/ES] (1) dostatečně odůvodněno, pokud jde o užití složené úrokové míry, nebo pokud by Soudní dvůr usoudil, že o sporu nemůže být rozhodnuto, věc vrátit zpět Soudu k rozhodnutí;

               —

               určit, že žalobce v řízení v prvním stupni ponese vlastní náklady řízení, a uložit mu, aby nesl náklady řízení vzniklé Komisi v řízeních u Soudního dvora a Soudu;

               —

               určit, že Scott SA ponese vlastní náklady řízení v obou řízeních.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka), která úvodem tvrdí, že se napadený rozsudek zakládá na chybném uplatnění pravidel Společenství v oblasti státních podpor, která Soud nesprávně pokládal za pravidla týkající se hospodářské soutěže mezi podniky k datu příkazu k navrácení protiprávní podpory, a nikoli za pravidla týkající se hospodářské soutěže mezi členskými státy k datu skutečného poskytnutí uvedené podpory, uplatňuje osm důvodů na podporu svého kasačního opravného prostředku.
   Svým prvním důvodem navrhovatelka uplatňuje, že na rozdíl od toho, jak Soud rozhodl v napadeném rozsudku, rozhodnutí nařizující navrácení protiprávně poskytnuté podpory je dostatečně odůvodněno, jelikož jednoduchý matematický výpočet umožňuje určit, jaká metoda výpočtu byla použita. Tak je tomu přitom právě v projednávaném případě, neboť všechny významné údaje týkající se výše poskytnuté podpory, úrokové míry, trvání a částky, která má být navrácena, jsou v jejím rozhodnutí uvedeny.
   Svým druhým důvodem navrhovatelka tvrdí, že užití složené úrokové míry bylo v každém případě přinejmenším konkludentně uvedeno v odůvodnění jejího rozhodnutí s ohledem na prohlášené cíle odstranění zvýhodnění vyplývajícího z podpory a obnovení předchozího stavu. V tomto ohledu musí být úroková míra použitelná na částku, která má být navrácena, nezbytně složenou úrokovou mírou, aby byla zohledněna inflace a zvýhodnění, které u příjemce podpory v průběhu času roste.
   Svým třetím důvodem Komise tvrdí, že Soud provedl nesprávné právní posouzení, když v její neprospěch obrátil důkazní břemeno. Přísluší totiž žalobci v řízení v prvním stupni, aby prokázal tvrzenou změnu praxe Komise týkající se úrokové míry použitelné na příkazy k navrácení protiprávních podpor, a nikoli Komisi, aby prokazovala neexistenci takové změny.
   Ve svém čtvrtém důvodu se navrhovatelka domnívá, že Soud provedl nesprávné právní posouzení, když rozhodl, že neupřesnila, jak byla společnost, která byla příjemcem podpory, stále zvýhodněna k datu příkazu k navrácení této podpory. Komise musí prokázat existenci takového zvýhodnění k datu poskytnutí podpory, nikoli k datu jejího navrácení.
   Svým pátým a šestým důvodem Komise vytýká Soudu, že vycházel z dohadů, a nikoli z důkazů, co se týče prodejní ceny společnosti, která byla příjemcem podpory, pro jinou společnost, a že rozhodl, že je tato prodejní cena 11 let po poskytnutí podpory faktorem, který Komise měla zohlednit pro stanovení částky, která má být navrácena. V oblasti státních podpor je totiž cílem obnovení předchozího stavu, a částka podpory, která má být navrácena, tedy nezbytně odpovídá částce původně poskytnuté, která až do svého skutečného navrácení podléhá složeným ročním úrokům, nezávisle na tom, jak s ní příjemce podpory v mezidobí naložil.
   Svým sedmým důvodem navrhovatelka tvrdí, že Soud provedl nesprávné právní posouzení, když rozhodl, že okolnost, že k navrácení podpory musí dojít v souladu s vnitrostátními pravidly, nezbytně znamená, že úroky musejí být vypočítány na základě jednoduché míry. Ačkoli je správné, že jistina a úroky musejí být navráceny v souladu s postupy podle vnitrostátního práva, na stanovení úrokové míry, jakož i otázku, zda tato míra musí být jednoduchá, nebo složená, se totiž vztahuje právo Společenství, a nikoli vnitrostátní právo.
   Svým osmým důvodem Komise konečně uplatňuje, že napadený rozsudek je zcela nepřiměřený v rozsahu, v němž ruší její rozhodnutí v plném rozsahu, zatímco bylo možné rozlišit částku jistiny od částky splatné jako úroky, jakož i bylo možné rozlišit užití jednoduché úrokové míry od užití složené úrokové míry.

      (1)  Rozhodnutí Komise 2002/14/ES ze dne 12. července 2000 o státní podpoře poskytnuté Francií ve prospěch Scott Paper SA/Kimberly-Clark (Úř. věst. 2002, L 12, s. 1).


title: Věc T-151/16: Žaloba podaná dne 12. dubna 2016 – NC v. Komise

text:
               1.8.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 279/29

         Žaloba podaná dne 12. dubna 2016 – NC v. Komise
   (Věc T-151/16)
   (2016/C 279/43)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: NC (zástupci: J. Killick a G. Forwood, barristers a C. Van Haute a A. Bernard, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Evropské komise ze dne 28. ledna 2016, kterým byla žalobkyně vyloučena z účasti na zadávání zakázek nebo udělování grantů financovaných souhrnným rozpočtem Evropské unie a zaregistrována v systému včasného odhalování rizik a vylučování hospodářských subjektů stanoveného v čl. 108 odst. 1 nařízení (EU, Euratom) č. 966/2012 Evropského parlamentu a Rady ze dne 25. října 2012, kterým se stanoví finanční pravidla o souhrnném rozpočtu (Úř. věst. 2012, L 298, s. 1);

               —

               přijal požadovaná organizační procesní opatření; a

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z údajného porušení zásady zpětného použití mírnějšího trestu (lex mitior) v důsledku toho, že na sporné rozhodnutí nebylo použito nařízení č. 966/2012 ve znění nařízení 2015/1929 (1).

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z údajného porušení podstatných formálních náležitostí v důsledku toho, že nebyl konzultován výbor a nebylo změněno rozhodnutí, jak je vyžadováno podle nařízení č. 966/2012 ve znění nařízení 2015/1929.

               3.

               Třetí žalobní důvod, který je podpůrný, vycházející z údajného porušení zásady proporcionality a čl. 133a odst. 1 nařízení č. 2342/2002 (2) v důsledku použití vyloučení, které je za daných okolností nepřiměřené.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z údajného porušení zásady proporcionality a zásady ne bis in idem v rozsahu, v němž byla žalobkyně za stejného jednání již vyloučena.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) 2015/1929 ze dne 28. října 2015, kterým se mění nařízení (EU, Euratom) č. 966/2012, kterým se stanoví finanční pravidla pro souhrnný rozpočet Unie (Úř. věst. 2015, L 286, s. 1).

      (2)  Nařízení Komise (ES, Euratom) č. 2342/2002 ze dne 23. prosince 2002 o prováděcích pravidlech k nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (Úř. věst. 2002 L 357, s. 1; Zvl. vyd. 01/04, s. 145).


title: Věc C-432/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil de prud'hommes de Paris (Francie) dne 22. září 2014 — David Van der Vlist v. Bio Philippe Auguste SARL

text:
               1.12.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 431/15

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil de prud'hommes de Paris (Francie) dne 22. září 2014 — David Van der Vlist v. Bio Philippe Auguste SARL
   (Věc C-432/14)
   (2014/C 431/22)
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Conseil de prud'hommes de Paris

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: David Van der Vlist

      Žalovaná: Bio Philippe Auguste SARL

      Předběžná otázka

   Brání obecná zásada zákazu diskriminace na základě věku vnitrostátní právní úpravě (článek L. 1243-10 francouzského code du travail), podle které nemají mladí zaměstnanci během svých prázdnin nárok na odškodnění za nejistou situaci, poskytované v případě zaměstnání na dobu určitou, po jejímž vypršení nebylo zaměstnanci nabídnuto zaměstnání na dobu neurčitou?


title: Věc T-627/13: Žaloba podaná dne 25. listopadu 2013 — The Tea Board v. OHIM — Delta Lingerie (Darjeeling)

text:
               15.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/38

         Žaloba podaná dne 25. listopadu 2013 — The Tea Board v. OHIM — Delta Lingerie (Darjeeling)
   (Věc T-627/13)
   2014/C 45/67
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: The Tea Board (Kalkata, Indie) (zástupce: A. Nordemann, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Delta Lingerie (Cachan, Francie)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 11. září 2013 vydané ve věci R 1387/2012-2,

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladu řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka obsahující slovní prvek „Darjeeling“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 25, 35 a 38 — přihláška ochranné známky Společenství č. 9 468 521

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: kolektivní slovní ochranná známka Společenství „DARJEELING“ zapsaná pod č. 4 325 718 pro výrobky zařazené do třídy 30, kolektivní obrazová ochranná známka Společenství obsahující slovní prvek „DARJEELING“ zapsaná pod č. 8 674 327

      Rozhodnutí námitkového oddělení: zamítnutí námitek

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) a čl. 8 odst. 5 nařízení č. 207/2009 o ochranné známce Společenství.


title: Věc C-177/04: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne  14. března 2006  – Komise Evropských společenství v. Francouzská republika (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 85/374/EHS — Odpovědnost za vadné výrobky — Rozsudek Soudního dvora, kterým se určuje nesplnění povinnosti — Nesplnění povinností vyplývajících z rozsudku — Článek 228 ES — Peněžité sankce — Částečné splnění povinností vyplývajících z rozsudku v průběhu řízení)

text:
               3.6.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 131/10

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 14. března 2006 – Komise Evropských společenství v. Francouzská republika
   (Věc C-177/04) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 85/374/EHS - Odpovědnost za vadné výrobky - Rozsudek Soudního dvora, kterým se určuje nesplnění povinnosti - Nesplnění povinností vyplývajících z rozsudku - Článek 228 ES - Peněžité sankce - Částečné splnění povinností vyplývajících z rozsudku v průběhu řízení)
   (2006/C 131/18)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: G. Valero Jordana a B. Stromsky, zmocněnci)

      Žalovaná: Francouzská republika (zástupci: G. de Bergues a R. Loosli, zmocněnci)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Nesplnění povinností vyplývajících z rozsudku Soudního dvora ze dne 25. dubna 2002 ve věci C-52/00 týkajícího se nesprávného provedení směrnice Rady 85/374/EHS ze dne 25. července 1985 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se odpovědnosti za vadné výrobky (Úř. věst. L 210, s. 29) – Neprovedení změn v ustanoveních francouzského občanského zákoníku – Návrh na stanovení penále
   Výrok

               1)

               Francouzská republika tím, že i nadále považuje dodavatele vadného výrobku za odpovědného stejně jako výrobce, nelze-li totožnost výrobce určit, zatímco dodavatel v přiměřené lhůtě uvědomil poškozeného o totožnosti osoby, která mu výrobek dodala, neprovedla v plném rozsahu opatření, která vyplývají z výše uvedeného rozsudku ze dne 25. dubna 2002, Komise v. Francie (C-52/00), co se týče provedení čl. 3 odst. 3 směrnice Rady 85/374/EHS ze dne 25. července 1985 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se odpovědnosti za vadné výrobky, a z tohoto důvodu nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 228 ES.

               2)

               Francouzské republice se ukládá, aby zaplatila Komisi Evropských společenství na účet „Vlastní zdroje Evropského společenství“ penále ve výši 31 650 eur za každý den prodlení s provedením opatření nezbytných pro zajištění toho, aby byly úplně a v plném rozsahu splněny povinnosti vyplývající z výše uvedeného rozsudku ze dne 25. dubna 2002, Komise v. Francie, a to od vyhlášení rozsudku v projednávané věci až do úplného splnění povinností vyplývajících z uvedeného rozsudku ze dne 25. dubna 2002.

               3)

               Francouzské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 118, 30.4.2004.


title: Věc T-82/12: Usnesení Tribunálu ze dne 6. srpna 2012 — Makhlouf v. Rada

text:
               29.9.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 295/32

         Usnesení Tribunálu ze dne 6. srpna 2012 — Makhlouf v. Rada
   (Věc T-82/12) (1)

   2012/C 295/56
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda šestého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 109, 14.4.2012.


title: Spojené věci C-488/10: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 16. února 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado de lo Mercantil no1 de Alicante — Španělsko) — Celaya Emparanza y Galdos Internacional SA v. Proyectos Integrales de Balizamientos SL ( „Nařízení (ES) č. 6/2002 — Článek 19 odst. 1 — (Průmyslové) vzory Společenství — Porušení nebo hrozba porušení práv — Pojem „třetí osoba“  “ )

text:
               31.3.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 98/8

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 16. února 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado de lo Mercantil no1 de Alicante — Španělsko) — Celaya Emparanza y Galdos Internacional SA v. Proyectos Integrales de Balizamientos SL
   (Spojené věci C-488/10) (1)

   (Nařízení (ES) č. 6/2002 - Článek 19 odst. 1 - (Průmyslové) vzory Společenství - Porušení nebo hrozba porušení práv - Pojem „třetí osoba“)
   2012/C 98/09
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Juzgado de lo Mercantil no1 de Alicante

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Celaya Emparanza y Galdos Internacional SA

      Žalovaná: Proyectos Integrales de Balizamientos SL

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Juzgado de lo Mercantil no 1 de Alicante (Španělsko) — Výklad čl. 19 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 6/2002 ze dne 12. prosince 2001 o (průmyslových) vzorech Společenství (Úř. věst. L 3, s. 1; Zvl. vyd. 07/06, s. 69) — Porušení nebo hrozba porušení práv — Pojem třetí osoby

      Výrok

               1)

               Článek 19 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 6/2002 ze dne 12. prosince 2001 o (průmyslových) vzorech Společenství musí být vykládán v tom smyslu, že se ve sporu o porušení výlučného práva vyplývajícího ze zápisu (průmyslového) vzoru Společenství vztahuje právo zakázat třetím osobám užívat uvedený (průmyslový) vzor na jakoukoliv třetí osobu, která užívá (průmyslový) vzor, jenž na informovaného uživatele nepůsobí odlišným celkovým dojmem, včetně třetí osoby, která je majitelem (průmyslového) vzoru Společenství zapsaného později.

               2)

               Odpověď na první otázku je nezávislá na úmyslu a jednání třetí osoby.

      (1)  Úř. věst. C 346, 18.12.2010.


title: Věc C-107/10: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 12. května 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Administrativen sad Sofia-grad — Bulharsko) — Enel Maritsa Iztok 3 AD v. Direktor „Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto“ NAP ( „Předběžná otázka — DPH — Směrnice 77/388/ES a 2006/112/ES — Náhrada — Lhůta — Úroky — Vyrovnání — Zásady daňové neutrality a proporcionality — Ochrana legitimního očekávání“ )

text:
               2.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 194/5

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 12. května 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Administrativen sad Sofia-grad — Bulharsko) — Enel Maritsa Iztok 3 AD v. Direktor „Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto“ NAP
   (Věc C-107/10) (1)

   (Předběžná otázka - DPH - Směrnice 77/388/ES a 2006/112/ES - Náhrada - Lhůta - Úroky - Vyrovnání - Zásady daňové neutrality a proporcionality - Ochrana legitimního očekávání)
   2011/C 194/06
   Jednací jazyk: bulharština

      Předkládající soud

   Administrativen sad Sofia-grad

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Enel Maritsa Iztok 3 AD

      Žalovaný: Direktor „Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto“ NAP

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Administrativen sad Sofia-grad — Výklad čl. 18 odst. 4 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23) a čl. 183 prvního pododstavce směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1) — Závazná lhůta pro vrácení přeplatku DPH, od jejíhož uplynutí se provede výpočet úroků dlužných osobě povinné k dani — Změna vnitrostátních právních předpisů v průběhu takového výpočtu stanovící, že v případě daňové kontroly se tento výpočet uskuteční od dne vydání daňového výměru, kterým se ukončuje daňová kontrola — Přiměřená lhůta — Možnost vrátit přeplatek DPH započtením částky, která se má vrátit, do daňových plateb, které má uhradit osoba povinná k dani — Zásady daňové neutrality a proporcionality.

      Výrok

               1)

               Článek 183 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty, ve znění směrnice Rady 2006/138/ES ze dne 19. prosince 2006, ve spojení se zásadou ochrany legitimního očekávání, musí být vykládán v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, která se zpětnou účinností upravuje prodloužení lhůty, ve které musí dojít k vrácení nadměrného odpočtu daně z přidané hodnoty, pokud tato právní úprava zbavuje osobu povinnou k dani nároku na úroky z prodlení z částky, jež mu musí být vrácena, který měla před vstupem této změny v platnost.

               2)

               Článek 183 směrnice 2006/112, ve znění směrnice 2006/138, posuzovaný z hlediska zásady daňové neutrality, musí být vykládán v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, která stanoví, že se obecná lhůta pro vrácení nadměrného odpočtu daně z přidané hodnoty, po jejímž uplynutí vzniká nárok na úroky z prodlení z částky, která musí být vrácena, v případě zahájení řízení o daňové kontrole prodlužuje, přičemž toto prodloužení má za následek, že na uvedené úroky vzniká nárok až po datu skončení této daňové kontroly, přestože byl tento nadměrný odpočet již převeden během tří zdaňovacích období následujících po zdaňovacím období, kdy k tomuto nadměrnému odpočtu došlo. S uvedeným ustanovením není naopak v rozporu to, že je tato obecná lhůta stanovena na 45 dnů.

               3)

               Článek 183 směrnice 2006/112, ve znění směrnice 2006/138, musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání tomu, aby vrácení nadměrného odpočtu daně z přidané hodnoty bylo provedeno prostřednictvím započtení.

      (1)  Úř. věst. C 134, 22.5.2010.


title: Věc C-305/15: Usnesení předsedy třetího senátu Soudního dvora ze dne 9. června 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Østre Landsret – Dánsko) – Delta Air Lines Inc. v. Daniel Dam Hansen, Mille Doktor, Carsten Jensen, Mogens Jensen, Dorthe Fabricius, Jens Ejner Rasmussen, Christian Bøje Pedersen, Andreas Fabricius, Mads Wedel Rasmussen, Nicklas Wedel Rasmussen, Thomas Lindstrøm Jensen, Marianne Thestrup Jensen, Erik Lindstrøm Jensen, Jakob Lindstrøm Jensen, Liva Doktor, Peter Lindstrøm Jensen

text:
               5.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/19

         Usnesení předsedy třetího senátu Soudního dvora ze dne 9. června 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Østre Landsret – Dánsko) – Delta Air Lines Inc. v. Daniel Dam Hansen, Mille Doktor, Carsten Jensen, Mogens Jensen, Dorthe Fabricius, Jens Ejner Rasmussen, Christian Bøje Pedersen, Andreas Fabricius, Mads Wedel Rasmussen, Nicklas Wedel Rasmussen, Thomas Lindstrøm Jensen, Marianne Thestrup Jensen, Erik Lindstrøm Jensen, Jakob Lindstrøm Jensen, Liva Doktor, Peter Lindstrøm Jensen
   (Věc C-305/15) (1)

   (2016/C 326/31)
   Jednací jazyk: dánština
   Předseda třetího senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 294, 7. 9. 2015.


title: Věc T-446/07: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 15 září 2009 — Royal Appliance International v. OHIM — BSH Bosch und Siemens Hausgeräte (Centrixx) ( Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Centrixx — Starší národní slovní ochranná známka sensixx — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst.1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009] )

text:
               24.10.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 256/25

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 15 září 2009 — Royal Appliance International v. OHIM — BSH Bosch und Siemens Hausgeräte (Centrixx)
   (Věc T-446/07) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Centrixx - Starší národní slovní ochranná známka sensixx - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst.1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009]“)
   2009/C 256/45
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Royal Appliance International GmbH (Hilden, Německo) (zástupci: K.-J. Michaeli a M. Schork, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: S. Schäffner a B. Schmidt, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Soudem: BSH Bosch und Siemens Hausgeräte GmbH (Mnichov, Německo) (zástupci: S. Biagosch, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 3. října 2007 (věc R 572/2006-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi BSH Bosch und Siemens Hausgeräte GmbH a Royal Appliance International GmbH

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Royal Appliance International GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 37, 9.2.2008.


title: Věc T-54/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 14. listopadu 2013 — Efag Trade Mark Company v. OHIM (FICKEN LIQUORS) ( „Ochranná známka Společenství — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství FICKEN LIQUORS — Absolutní důvod pro zamítnutí — Ochranná známka, která je v rozporu s veřejným pořádkem nebo dobrými mravy — Článek 7 odst. 1 písm. f) nařízení (ES) č. 207/2009“ )

text:
               21.12.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 377/15

         Rozsudek Tribunálu ze dne 14. listopadu 2013 — Efag Trade Mark Company v. OHIM (FICKEN LIQUORS)
   (Věc T-54/13) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství FICKEN LIQUORS - Absolutní důvod pro zamítnutí - Ochranná známka, která je v rozporu s veřejným pořádkem nebo dobrými mravy - Článek 7 odst. 1 písm. f) nařízení (ES) č. 207/2009)
   2013/C 377/35
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Efag Trade Mark Company GmbH & Co. KG (Schemmerhofen, Německo) (zástupce: M. Wekwerth, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupkyně: D. Walicka, zmocněnkyně)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 15. listopadu 2012 (věc R2544/2011-1), týkajícímu se přihlášky k zápisu obrazového označení FICKEN LIQUORS jako ochranné známky Společenství.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Efag Trade Mark Company GmbH & Co. KG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 101, 6.4.2013.


title: Věc C-435/04: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozsudkem Cour de cassation de Belgique ze dne 6. října 2004 ve věci Sébastien Victor Leroy proti Ministère public

text:
               4.12.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 300/35

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozsudkem Cour de cassation de Belgique ze dne 6. října 2004 ve věci Sébastien Victor Leroy proti Ministère public
   (Věc C-435/04)
   (2004/C 300/67)
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla rozsudkem Cour de cassation de Belgique, Belgie, ze dne 6. října 2004 ve věci Sébastien Victor Leroy proti Ministère public, který došel kanceláři Soudního dvora dne 14. října 2004, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Cour de cassation de Belgique žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následující otázce:
   Brání články 49 až 55 Smlouvy ze dne 25. března 1957 o založení Evropského společenství vnitrostátní právní úpravě prvního členského státu zakazující osobě bydlící a pracující v tomto státě užívat na jeho území vozidlo patřící leasingové společnosti usazené v druhém členském státě, pokud takové vozidlo nebylo zaregistrováno v prvním státě, i když bylo zaregistrováno ve druhém státě?


title: Věc T-361/16: Usnesení Tribunálu ze dne 21. listopadu 2016 – TBWA\London v. EUIPO (MEDIA ARTS LAB)

text:
               23.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/60

         Usnesení Tribunálu ze dne 21. listopadu 2016 – TBWA\London v. EUIPO (MEDIA ARTS LAB)
   (Věc T-361/16) (1)

   (2017/C 022/82)
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda druhého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 314, 29. 8. 2016.


title: Věc F-4/11: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 10. července 2012 — AV v. Komise ( „Veřejná služba — Dočasný zaměstnanec — Přijímání zaměstnanců — Výhrada týkající se zdravotního stavu — Uplatnění výhrady týkající se zdravotního stavu se zpětným účinkem — Posudek výboru pro otázky invalidity“ )

text:
               22.9.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 287/40

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 10. července 2012 — AV v. Komise
   (Věc F-4/11) (1)

   (Veřejná služba - Dočasný zaměstnanec - Přijímání zaměstnanců - Výhrada týkající se zdravotního stavu - Uplatnění výhrady týkající se zdravotního stavu se zpětným účinkem - Posudek výboru pro otázky invalidity)
   2012/C 287/72
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: AV (Cadrezzate, Itálie) (zástupci: A. Coolen, J.-N. Louis a É. Marchal, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Currall a D. Martin, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí uplatnit na žalobkyni výhradu týkající se zdravotního stavu podle článku 32 Pracovního řádu ostatních zaměstnanců Evropské unie a nepřiznat jí příspěvek v invaliditě.

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí ze dne 12. dubna 2010, kterým Evropská komise uplatnila na AV výhradu týkající se zdravotního stavu uvedenou v článku 32Pracovního řádu ostatních zaměstnanců Evropské unie se zrušuje.

               2)

               Rozhodnutí Evropské komise ze dne 16. dubna 2010 se zrušuje v rozsahu, v němž Evropská komise odmítla přiznat AV příspěvek v invaliditě.

               3)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené AV.

      (1)  Úř. věst. C 179, 18.6.2011, s. 21.


title: Věc T-565/14: Usnesení Tribunálu ze dne 17. července 2015 – EEB v. Komise „Životní prostředí — Nařízení (ES) č. 1367/2006 — Rozhodnutí Komise o oznámení Polska týkajícího se přechodného národního plánu podle článku 32 směrnice 2010/75/EU o průmyslových emisích — Odmítnutí vnitřního přezkumu — Individuálně určené opatření — Aarhuská úmluva — Lhůta pro podání žaloby — Opožděnost — Žaloba zčásti zjevně nepřípustná a zčásti postrádající jakýkoliv právní základ“

text:
               16.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 381/30

         Usnesení Tribunálu ze dne 17. července 2015 – EEB v. Komise
   (Věc T-565/14) (1)

   („Životní prostředí - Nařízení (ES) č. 1367/2006 - Rozhodnutí Komise o oznámení Polska týkajícího se přechodného národního plánu podle článku 32 směrnice 2010/75/EU o průmyslových emisích - Odmítnutí vnitřního přezkumu - Individuálně určené opatření - Aarhuská úmluva - Lhůta pro podání žaloby - Opožděnost - Žaloba zčásti zjevně nepřípustná a zčásti postrádající jakýkoliv právní základ“)
   (2015/C 381/33)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: European Environmental Bureau (EEB) (Brusel, Belgie) (zástupkyně: S. Podskalská, advokátka)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: L. Pignataro Nolin, S. Petrova a G. Wilms, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C(2014) 804 ze dne 17. února 2014 o oznámení Polské republiky týkajícího se přechodného národního plánu podle článku 32 směrnice 2010/75/EU o průmyslových emisích a dále návrh na zrušení rozhodnutí Komise Ares (2014) 1915757 ze dne 12. června 2014, kterým se zamítá žádost žalobkyně, kterou se žalobkyně domáhá toho, aby Komise přezkoumala své rozhodnutí ze dne 17. února 2014.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá

               2)

               Není namístě rozhodnout o návrzích na vstup Rady Evropské unie, Evropského parlamentu a Polské republiky jako vedlejších účastníků do řízení.

               3)

               European Environmental Bureau (EEB) ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

               4)

               EEB, Komise, Rada a Parlament a Polská republika ponesou vlastní náklady řízení související s návrhy na vstup vedlejšího účastníka do řízení.

      (1)  Úř. věst. C 395, 10.11.2014.


title: Věc T-699/14: Žaloba podaná dne 27. září 2014 – Topps Europe v. Komise

text:
               15.12.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 448/29

         Žaloba podaná dne 27. září 2014 – Topps Europe v. Komise
   (Věc T-699/14)
   (2014/C 448/38)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Topps Europe Ltd (Milton Keynes, Spojené království) (zástupci: R. Vidal a A. Penny, Solicitors, a B. Kennelly, Barrister)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise ze dne 15. července 2014 ve věci AT.39899 – poskytnutí licencí na práva duševního vlastnictví ke sběratelským předmětům s fotbalovou tematikou – kterým byla zamítnuta stížnost žalobkyně, že některé národní fotbalové řídící orgány a sdružení hráčů spolu s Panini S.p.A., Union des Associations Européennes de Football, Fédération Internationale de Football Association, Fédération Française de Football, Associazione Italiana Calciatori, Real Federación Española de Fútbol a Deutscher Fußball-Bund porušují články 101 a 102 Smlouvy o fungování Evropské unie, a

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vychází z tvrzení, že žalovaná závažným způsobem porušila procesní práva žalobkyně, a dopustila se tak nesprávného právního posouzení.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z tvrzení, že rozhodnutí žalované je založeno na nesprávných skutkových zjištěních a je výsledkem zjevně nesprávného posouzení, a žalovaná se tak dopustila nesprávného právního posouzení nebo nesprávného posouzení skutkových okolností.


title: Věc C-419/04: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozsudkem cour d'appel de Poitiers (druhého občanskoprávního senátu) ze dne 21. září 2004 ve věci Conseil général de la Vienne proti Directeur général des douanes et droits indirects

text:
               20.11.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 284/11

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozsudkem cour d'appel de Poitiers (druhého občanskoprávního senátu) ze dne 21. září 2004 ve věci Conseil général de la Vienne proti Directeur général des douanes et droits indirects
   (Věc C-419/04)
   (2004/C 284/23)
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla rozsudkem cour d'appel de Poitiers (druhého občanskoprávního senátu) ze dne 21. září 2004 ve věci Conseil général de la Vienne proti Directeur général des douanes et droits indirects, který došel kanceláři Soudního dvora dne 30. září 2004, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Cour d'appel de Poitiers žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následující otázce:
   „Musí být článek 871 celního kodexu Společenství týkající se vymáhání částky celního dluhu vykládán tak, že upravuje pod sankcí neplatnosti nezbytný a povinný postup, jestliže vnitrostátní celní orgány vyjádřily v jakémkoli okamžiku vymáhacího řízení, že mají pochybnosti ohledně dlužníka v dobré víře, pokud jde o dosah kritérií vztahujících se k vymáhání nebo k prominutí pochybného celního dluhu, neboť nebyl zohledněn k datu, kdy měl být tento dluh vymáhán, dluh týkající se případného zahrnutí paušálního poplatku zahrnutého povinně do ceny za vstup do zábavního parku, ve kterém je toto vybavení provozováno, do nákupní ceny audiovizuálního vybavení dodaného kanadským dodavatelem, ať návštěvník, který uhradil tento poplatek, měl či neměl prospěch z tohoto provozování?“


title: Věc T-650/13: Žaloba podaná dne 4. prosince 2013 — Lomnici v. Parlament

text:
               8.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 71/22

      Žaloba podaná dne 4. prosince 2013 — Lomnici v. Parlament
      (Věc T-650/13)
      (2014/C 71/41)
      Jednací jazyk: maďarština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Zoltán Lomnici (Budapešť, Maďarsko) (zástupce: Z. Lomnici ml., advokát)

         Žalovaný: Evropský parlament

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí petičního výboru Evropského parlamentu ze dne 17. října 2013 o petici č. 1298/2012.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby žalobce uplatňuje žalobní důvod vycházející z porušení povinnosti odůvodnění a porušení práva každého občana Unie na spravedlivý proces. V tomto ohledu mimo jiné zdůrazňuje, že jeho petice byla bez dalšího zamítnuta bez jakéhokoli odůvodnění, že nebyl pozván na jednání a že mu rozhodnutí nebylo oznámeno.


title: Věc F-37/08: Žaloba podaná dne 20. března 2008 – Meister v. OHIM

text:
               7.6.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 142/40

         Žaloba podaná dne 20. března 2008 – Meister v. OHIM
   (Věc F-37/08)
   (2008/C 142/76)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobce: Herbert Meister (Alicante, Španělsko) (zástupce: H.-J. Zimmermann, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   Předmět a popis sporu
   Zrušení konkludentního rozhodnutí OHIM zamítajícího stížnost žalobce týkající se údajných pochybení v jeho hodnotících zprávách
   Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit konkludentní rozhodnutí předsedy OHIM ze dne 3. ledna 2008, kterým se zamítá stížnost žalobce ze dne 27. srpna 2007;

               —

               uložit OHIM zaplatit žalobci jako náhradu nemajetkové újmy částku (ve výši určené podle uvážení Soudu);

               —

               uložit Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) náhradu nákladů řízení;

               —

               podpůrně zrušit rozhodnutí předsedy OHIM, doručené žalobci dne 7. ledna 2008, kterým se zamítá stížnost žalobce ze dne 27. srpna 2007.


title: Věc F-21/10: Žaloba podaná dne 31. března 2010 — Marcuccio v. Komise

text:
               19.6.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 161/57

      Žaloba podaná dne 31. března 2010 — Marcuccio v. Komise
      (Věc F-21/10)
      (2010/C 161/92)
      Jednací jazyk: italština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Luigi Marcuccio (Tricase, Lecce) (zástupce: G. Cipressa, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise

         Předmět a popis sporu

      Zrušení rozhodnutí, kterým se zamítá návrh žalobce na náhradu škody vzniklé tím, že žalovaná zaslala oznámení o dluhu ohledně odměn advokáta, který ji zastupoval ve věci T-241/03, advokátovi, který obhajoval žalobce ve výše uvedené věci, a nikoli samotnému žalobci.

         Návrhové žádání žalobce

                  —

                  zrušit implicitní rozhodnutí o zamítnutí návrhu ze dne 23. února 2009;

                  —

                  v případě potřeby zrušit akt, nehledě na jeho formu, kterým byla zamítnuta stížnost ze dne 14. září 2009 namířená proti zamítnutí návrhu ze dne 23. února 2009;

                  —

                  v případě potřeby zrušit přípis ze dne 1. prosince 2009, vyhotovený ve francouzštině, který žalobce obdržel dne 19. ledna 2010, k němuž byl přiložen překlad do italštiny;

                  —

                  uložit Komisi náhradu majetkové a nemajetkové újmy, která neprávem vznikla žalobci v důsledku sepsání a zaslání advokátovi, který zastupoval žalobce ve věci T-241/03, oznámení o dluhu ze dne 4. prosince 2006, a povinnost zaplatit žalobci částku 10 000,00 eur, nebo vyšší či nižší částku, kterou bude Tribunál považovat za správnou a spravedlivou;

                  —

                  uložit Komisi povinnost zaplatit žalobci, počínaje dnem následujícím po doručení návrhu ze dne 23. února 2009 Komisi až do skutečného zaplacení částky 10 000,00 eur, úroky z této částky ve výši 10 % p.a., s roční kapitalizací;

                  —

                  uložit Evropské komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-259/09: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 4. února 2010 — Evropská komise v. Spojené království Velké Británie a Severního Irska ( Nakládání s odpady z těžebního průmyslu — Neprovedení směrnice nebo nesdělení vnitrostátních prováděcích opatření )

text:
               27.3.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 80/7

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 4. února 2010 — Evropská komise v. Spojené království Velké Británie a Severního Irska
   (Věc C-259/09) (1)

   („Nakládání s odpady z těžebního průmyslu - Neprovedení směrnice nebo nesdělení vnitrostátních prováděcích opatření“)
   2010/C 80/12
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: A. Marghelis a P. Van den Wyngaert, zmocněnci)

      Žalované: Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupce: S. Ossowski, zmocněnec)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Nepřijetí ve stanovené lhůtě předpisů nezbytných k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2006/21/ES ze dne 15. března 2006 o nakládání s odpady z těžebního průmyslu a o změně směrnice 2004/35/ES (Úř. věst. L 102, s. 15)

      Výrok

               1)

               Spojené království Velké Británie a Severního Irska tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2006/21/ES ze dne 15. března 2006 o nakládání s odpady z těžebního průmyslu a o změně směrnice 2004/35/ES, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z uvedené směrnice.

               2)

               Spojenému království Velké Británie a Severního Irska se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 220, 12.9.2009.


title: Věc C-490/13 P: Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 17. července 2014 – Cytochroma Development, Inc. v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) „Kasační opravný prostředek — Článek 181 jednacího řádu Soudního dvora — Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Článek 169 odst. 1 jednacího řádu — Kasační opravný prostředek, který nesměřuje proti výroku napadeného rozsudku — Zjevně nepřípustný kasační opravný prostředek“

text:
               17.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 409/24

         Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 17. července 2014 – Cytochroma Development, Inc. v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc C-490/13 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Článek 181 jednacího řádu Soudního dvora - Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Článek 169 odst. 1 jednacího řádu - Kasační opravný prostředek, který nesměřuje proti výroku napadeného rozsudku - Zjevně nepřípustný kasační opravný prostředek“)
   2014/C 409/34
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Cytochroma Development, Inc. (zástupci: S. Malynicz, Barrister, A. Smith, Solicitor)

      Další účastník řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se odmítá.

               2)

               Společnosti Cytochroma Development Inc. se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 352, 30.11.2013.


title: Věc T-583/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 8. června 2016 – Monster Energy v. EUIPO (Znázornění symbolu míru) „Ochranná známka Evropské unie — Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie znázorňující symbol míru — Žádost o navrácení do původního stavu — Nedodržení lhůty k podání žaloby u Tribunálu“

text:
               25.7.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 270/42

         Rozsudek Tribunálu ze dne 8. června 2016 – Monster Energy v. EUIPO (Znázornění symbolu míru)
   (Věc T-583/15) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie znázorňující symbol míru - Žádost o navrácení do původního stavu - Nedodržení lhůty k podání žaloby u Tribunálu“)
   (2016/C 270/47)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Monster Energy Company (Corona, Kalifornie, Spojené státy) (zátupce: P. Brownlow, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: D. Gája, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 17. července 2015 (věc R 2788/2014-2), týkajícímu se přihlášky obrazového označení znázorňujícího symbol míru jako ochranné známky Evropské unie.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Monster Energy Company se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 414, 14.12.2015.


title: Věc C-86/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour administrative (Lucembursko) dne 20. února 2012 — Adzo Domenyo Alopka, Jarel Mondoulou, Eja Mondoulou v. Ministre du Travail, de l'Emploi et de l'Immigration

text:
               12.5.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/3

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour administrative (Lucembursko) dne 20. února 2012 — Adzo Domenyo Alopka, Jarel Mondoulou, Eja Mondoulou v. Ministre du Travail, de l'Emploi et de l'Immigration
   (Věc C-86/12)
   2012/C 138/04
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour administrative

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelé: Adzo Domenyo Alopka, Jarel Mondoulou, Eja Mondoulou

      Odpůrce: Ministre du Travail, de l'Emploi et de l'Immigration

      Předběžné otázky

   Je třeba článek 20 SFEU, podle potřeby společně s články 20, 21, 24, 33 a 34 Listiny základních práv, ať již s jedním nebo s více z nich, vykládanými samostatně nebo ve vzájemném spojení, vykládat v tom smyslu, že brání tomu, aby členský stát odepřel státnímu příslušníku třetího státu, který sám vyživuje své děti nízkého věku, jež jsou občany Unie, právo na pobyt v členském státě, v němž mají tyto děti bydliště a v němž s ním od svého narození žijí, avšak nejsou jeho státními příslušníky, a aby uvedenému státnímu příslušníku třetího státu odmítl vydat povolení k pobytu, případně pracovní povolení?
   Je třeba takováto rozhodnutí považovat za rozhodnutí, která mohou připravit uvedené děti ve státě, v němž mají bydliště a v němž od svého narození žijí, o možnost skutečně využívat podstatné části práv spojených se statusem občana Unie i v případě, kdy jejich druhý příbuzný v přímé vzestupné linii, se kterým nikdy nevedly společný rodinný život, má bydliště v jiném členském státě Unie, jehož je státním příslušníkem?