title: Věc C-483/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Fővárosi Törvényszék (Maďarsko) dne 6. září 2016 – Zsolt Sziber v. ERSTE Bank Hungary Zrt.

text:
               14.11.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 419/32

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Fővárosi Törvényszék (Maďarsko) dne 6. září 2016 – Zsolt Sziber v. ERSTE Bank Hungary Zrt.
   (Věc C-483/16)
   (2016/C 419/43)
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Fővárosi Törvényszék

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Zsolt Sziber

      Žalovaná: ERSTE Bank Hungary Zrt.

      Další účastnice řízení: Mónika Szeder

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba následující ustanovení unijního práva, a sice čl. 129a odst. 1 a 2 Smlouvy o založení Evropského společenství (Římské smlouvy) ve spojení s odstavcem 3 téhož článku, článek 38 Listiny základních práv Evropské unie (Úř. věst. 2012, C 362, s. 2), čl. 7 odst. 1 a 2 směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách [zneužívajících klauzulích] ve spotřebitelských smlouvách (1) ve spojení s článkem 8 téže směrnice, jakož i bod 47 odůvodnění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/48/ES ze dne 23. dubna 2008 o smlouvách o spotřebitelském úvěru a o zrušení směrnice Rady 87/102/EHS (2), vykládat v tom smyslu, že brání vnitrostátním právním předpisům (a jejich uplatňování), jež stanoví dodatečné požadavky v neprospěch toho z účastníků řízení (žalobce či žalovaného), který v období od 1. května 2004 do 26. července 2014 uzavřel v postavení spotřebitele smlouvu o úvěru obsahující zneužívající smluvní klauzuli, jež umožňuje jednostranné zvýšení úroků, nákladů či poplatků, nebo zahrnující rozpětí nákup/prodej, protože podle uvedených dodatečných požadavků lze před soudy uplatňovat nároky vyplývající z neplatnosti zmíněných smluv uzavřených se spotřebiteli a zejména soud může věc meritorně projednat jen tehdy, je-li předloženo podání v civilním řízení (především žaloba, změna žaloby nebo námitka neplatnosti vznesená žalovaným – proti odsouzení spotřebitele – anebo změna této námitky, vzájemná žaloba podaná žalovaným nebo změna této vzájemné žaloby) s povinným obsahem, zatímco jiný účastník řízení, který smlouvu o úvěru neuzavřel v postavení spotřebitele nebo který v postavení spotřebitele uzavřel v tomtéž období smlouvu o úvěru jiného než shora popsaného typu, nemusí takové podání s určitým obsahem předložit?

               2)

               Bez ohledu na to, zda bude odpověď Soudního dvora na první položenou otázku, formulovanou obecněji než tato druhá otázka, kladná nebo záporná, je třeba ustanovení unijního práva vyjmenovaná v první otázce vykládat v tom smyslu, že brání uplatňování následujících obligatorních dodatečných požadavků [sub a) až c)] vůči účastníkovi řízení, jenž v postavení spotřebitele uzavřel smlouvu o úvěru ve smyslu první otázky:

                           a)

                           v soudním řízení je žaloba, změna žaloby nebo námitka neplatnosti vznesená žalovaným – proti odsouzení spotřebitele – anebo změna této námitky, vzájemná žaloba podaná žalovaným nebo změna této vzájemné žaloby, kterou musí předložit účastník řízení (žalobce nebo žalovaný), jenž v postavení spotřebitele uzavřel smlouvu o úvěru ve smyslu první otázky, přípustná – to znamená, že je možné ji projednat meritorně – jen tehdy, jestliže účastník řízení v takové písemnosti nenavrhuje jen to, aby soud prohlásil smlouvu o úvěru uzavřenou se spotřebitelem ve smyslu první otázky za úplně nebo částečně neplatnou, ale též aby uplatnil právní následky spojené s úplnou neplatností, zatímco jiný účastník řízení, který smlouvu o úvěru neuzavřel v postavení spotřebitele nebo který v postavení spotřebitele uzavřel v tomtéž období smlouvu o úvěru jiného než shora popsaného typu, nemusí takové podání s určitým obsahem předložit;

                           b)

                           v soudním řízení je žaloba, změna žaloby nebo námitka neplatnosti vznesená žalovaným – proti odsouzení spotřebitele – anebo změna této námitky, vzájemná žaloba podaná žalovaným nebo změna této vzájemné žaloby, kterou musí předložit účastník řízení (žalobce nebo žalovaný), jenž v postavení spotřebitele uzavřel smlouvu o úvěru ve smyslu první otázky, přípustná – to znamená, že je možné ji projednat meritorně – jen tehdy, jestliže vedle soudního prohlášení úplné neplatnosti smlouvy uzavřené se spotřebitelem smyslu první otázky není v takovém podání mezi právními následky spojenými s úplnou neplatností navrhováno, aby soud obnovil stav existující před uzavřením smlouvy, zatímco jiný účastník řízení, který smlouvu o úvěru neuzavřel v postavení spotřebitele nebo který v postavení spotřebitele uzavřel v tomtéž období smlouvu o úvěru jiného než shora popsaného typu, nemusí takové podání s určitým obsahem předložit;

                           c)

                           v soudním řízení je žaloba, změna žaloby nebo námitka neplatnosti vznesená žalovaným – proti odsouzení spotřebitele – anebo změna této námitky, vzájemná žaloba podaná žalovaným nebo změna této vzájemné žaloby, kterou musí předložit účastník řízení (žalobce nebo žalovaný), jenž v postavení spotřebitele uzavřel smlouvu o úvěru ve smyslu první otázky, přípustná – to znamená, že je možné ji projednat meritorně – jen tehdy, jestliže takové podání obsahuje za období od počátku smluvního vztahu do podání žaloby účetní závěrku, která je (v podobě upravené vnitrostátními ustanoveními) z matematického hlediska mimořádně složitou záležitostí a která musí být vyhotovena i s přihlédnutím k předpisům upravujícím směnu na forinty a musí obsahovat podobný průběh [splácení] rozčleněný tak, aby byla proveditelná aritmetická kontrola, a ve kterém jsou uvedeny splátky, jejichž splatnost již nastala a které je třeba uhradit podle smlouvy; splátky již uhrazené žalobcem; splátky, jejichž splatnost již nastala a které je třeba uhradit, vypočítané bez přihlédnutí k neplatné klauzuli, jakož i částka rozdílu mezi nimi, a v podobě celkového součtu částku výše dluhu, případně přeplatku, který má vůči úvěrové instituci účastník řízení, jenž v postavení spotřebitele uzavřel smlouvu o úvěru ve smyslu první otázky, zatímco jiný účastník řízení, který smlouvu o úvěru neuzavřel v postavení spotřebitele nebo který v postavení spotřebitele uzavřel v tomtéž období smlouvu o úvěru jiného než shora popsaného typu, nemusí takové podání s určitým obsahem předložit?

               3)

               Je třeba ustanovení unijního práva vyjmenovaná v první otázce vykládat v tom smyslu, že porušení takových norem stanovením dodatečných požadavků uvedených výše (v rámci první a druhé otázky) znamená zároveň porušení článků 20, 21 a 47 Listiny základních práv Evropské unie (Úř. věst. 2012, C 326, s. 2), přičemž je rovněž třeba zohlednit (částečně i v rámci první a druhé otázky), že soudy členských států mají povinnost uplatňovat unijní právo v oblasti ochrany spotřebitele i na skutkové okolnosti, které nemají přeshraniční charakter, tedy které jsou čistě vnitrostátní, jak je stanoveno v rozsudcích Soudního dvora ze dne 5. prosince 2000, Guimont (C-448/98, EU:C:2000:663), bod 23, a ze dne 10. května 2012, Duomo Gpa a další (C-357/10 až C-359/10, EU:C:2012:283), bod 28, a v usnesení ze dne 3. července 2014, Tudoran (C-92/14, EU:C:2014:2051), bod 39? Anebo je třeba vzhledem k tomu, že smlouvami o úvěru uvedenými v první předběžné otázce jsou „smlouvy o úvěru založené na cizí měně“, mít za to, že se z důvodu této pouhé okolnosti jedná o věc s přeshraničním charakterem?

      (1)  Směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách [zneužívajících klauzulích] ve spotřebitelských smlouvách (Úř. věst. L 95, s. 29; Zvl. vyd. 15/02, s. 288).

      (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/48/ES ze dne 23. dubna 2008 o smlouvách o spotřebitelském úvěru a o zrušení směrnice Rady 87/102/EHS (Úř. věst. 2008, L 133, s. 66).


title: Věc C-519/07 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 22. listopadu 2007 Komisí Evropských společenství proti rozsudku Soudu prvního stupně vydanému dne 12. září 2007 ve věci T-348/03, Koninklijke Friesland Foods NV (dříve Friesland Coberco Dairy Foods Holding NV) v. Komise Evropských společenství

text:
               9.2.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 37/9

         Kasační opravný prostředek podaný dne 22. listopadu 2007 Komisí Evropských společenství proti rozsudku Soudu prvního stupně vydanému dne 12. září 2007 ve věci T-348/03, Koninklijke Friesland Foods NV (dříve Friesland Coberco Dairy Foods Holding NV) v. Komise Evropských společenství
   (Věc C-519/07 P)
   (2008/C 37/11)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Komise Evropských společenství (zástupci: H. van Vliet a S. Noë, zmocněnci)

      Další účastnice řízení: Koninklijke Friesland Foods NV, dříve Friesland Coberco Dairy Foods Holding NV
   Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit napadený rozsudek, zamítnout žalobu na zrušení rozhodnutí (1) a uložit Koninklijke Foods NV (KFF) náhradu nákladů řízení prvního stupně a tohoto řízení o kasačním opravném prostředku;

               —

               podpůrně, zrušit napadený rozsudek v rozsahu, v němž hospodářským subjektům jiným než Koninklijke Friesland NV, které ke dni 11. července 2001 u nizozemských daňových orgánů již podaly žádost o použití dotčeného režimu podpor, přiznává práva, a zamítnout žalobu na zrušení rozhodnutí v rozsahu, v němž přiznává práva hospodářským subjektům jiným než KFF, které ke dni 11. července 2001 u nizozemských daňových orgánů již podaly žádost o použití dotčeného režimu podpor.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Komise má za to, že Soud porušil právo Společenství tím, že:

               i)

               určil, že KFF má aktivní legitimaci, jelikož kdyby bylo její žalobě vyhověno, mohla by uplatnit u nizozemských orgánů určité nároky v souvislosti s režimem CFA (napadený rozsudek, body 58 až 73);

               ii)

               určil, že KFF je rozhodnutím přímo a individuálně dotčena (napadený rozsudek, body 93 až 101);

               iii)

               zrušil rozhodnutí na základě skutečností, které Komisi nebyly známy a které ji v okamžiku přijetí rozhodnutí ani nemusely být známy, totiž konkrétní situaci KFF (napadený rozsudek, zejména body 141 až 143);

               iv)

               část 1: považoval argument, který byl pro uvážení Soudu významný, zjevně nesprávně za nesporný, a tedy za prokázaný (Soud vycházel neprávem z toho, že Komise nezpochybnila, že žalobkyně přijala účetní opatření, jakož i finanční a hospodářská rozhodnutí, která nemohla být ve lhůtě patnácti měsíců změněna, napadený rozsudek, bod 137);
               část 2: určil, že podnik, který podal žádost pouze proto, aby mohl uplatnit režim podpory, se může odvolávat na legitimní očekávání (napadený rozsudek, zejména body 125 až 140);

               v)

               určil, že KFF se může právem odvolat na zásadu rovnosti (napadený rozsudek, body 149 až 150);

               vi)

               podpůrně, zrušil napadený rozsudek v rozsahu, v němž přiznává práva hospodářským subjektům jiným než KFF (napadený rozsudek, výrok, bod 1).

      (1)  Rozhodnutí Komise 2003/515/ES ze dne 17. února 2003 o státní podpoře, kterou uplatňuje Nizozemsko ve prospěch mezinárodních finančních aktivit (Úř. věst. L 180, s. 52).


title: Usnesení Tribunálu ze dne 5. května 2010 — CBI a ABISP v. Komise (Věci T-128/08 a T-241/08) ( „Státní podpory — Dotace poskytnuté veřejným nemocnicím belgickými orgány — Služba obecného hospodářského zájmu — Stížnost — Údajné rozhodnutí o odkladu stížnosti — Následné přijetí rozhodnutí prohlašujícího podporu za slučitelnou se společným trhem — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“ )

text:
               17.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 195/17

         Usnesení Tribunálu ze dne 5. května 2010 — CBI a ABISP v. Komise
   (Věci T-128/08 a T-241/08) (1)

   („Státní podpory - Dotace poskytnuté veřejným nemocnicím belgickými orgány - Služba obecného hospodářského zájmu - Stížnost - Údajné rozhodnutí o odkladu stížnosti - Následné přijetí rozhodnutí prohlašujícího podporu za slučitelnou se společným trhem - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
   2010/C 195/27
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobci: Coordination bruxelloise d’institutions sociales et de santé (CBI) (Brusel, Belgie); a Association bruxelloise des institutions de soins privées (ABISP) (Brusel) (zástupci: D. Waelbroeck, advokát, a D. Slater, solicitor)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: C. Giolito, J. P. Keppenne a B. Stromsky, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení údajného rozhodnutí Komise, vyplývajícího z jejích dopisů ze dne 10. ledna a 10. dubna 2008, nezahájit řízení podle čl. 88 odst. 2 ES a odložit stížnost žalobců týkající se údajného poskytnutí státních podpor belgickými orgány v rámci financování veřejných nemocnic sítě IRIS (Interhospitalière régionale des infrastructures de soins) v kraji Bruxelles-Capitale (Belgie).

      Výrok

               1)

               Věci T-128/08 a T-241/08 se spojují za účelem usnesení.

               2)

               Již není důvodné o žalobách rozhodovat.

               3)

               Není třeba rozhodnout o návrzích na přistoupení vedlejšího účastníka předložených obcí Saint-Gilles (Belgie), obcí Etterbeek (Belgie), obcí Ixelles (Belgie), obcí Anderlecht (Belgie), krajem Bruxelles-Capitale (Belgie), městem Brusel (Belgie), jakož i Finskou republikou.

               4)

               Evropské Komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 142, 7.6.2008.


title: Věc T-166/07: Žaloba podaná dne 8. května 2007 – Italská republika v. Komise

text:
               7.7.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 155/39

         Žaloba podaná dne 8. května 2007 – Italská republika v. Komise
   (Věc T-166/07)
   (2007/C 155/71)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Italská republika (zástupce: Paolo Gentili, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit oznámení o výběrovém řízení EPSO/AD/94/07 pro vytvoření seznamu kandidátů vhodných na přijetí za účelem obsazení 125 míst správců (AD5) v oblasti informací, komunikací a médií;

               —

               zrušit oznámení o výběrovém řízení EPSO/AST/37/07 pro vytvoření seznamu kandidátů vhodných na přijetí za účelem obsazení 110 míst asistentů (AST3) v oblasti komunikací a informací.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou podobné žalobním důvodům a hlavním argumentům dovolávaným ve věci T-156/07, Španělsko v. Komise.


title: Věc C-215/12 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 9. května 2012 společností Grazer Wechselseitige Versicherung AG proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 28. února 2012 ve věci T-282/08, Grazer Wechselseitige Versicherung AG v. Evropská komise

text:
               23.6.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 184/7

         Kasační opravný prostředek podaný dne 9. května 2012 společností Grazer Wechselseitige Versicherung AG proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 28. února 2012 ve věci T-282/08, Grazer Wechselseitige Versicherung AG v. Evropská komise
   (Věc C-215/12 P)
   2012/C 184/13
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Grazer Wechselseitige Versicherung AG (zástupce: H. Wollmann, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání navrhovatelky

               —

               zrušit napadený rozsudek;

               —

               rozhodnout s konečnou platností o právním sporu, prohlásit za neplatné rozhodnutí Komise 2008/719/ES ze dne 30. dubna 2008 o státní podpoře C-56/06 (ex NN 77/06) Rakouska na privatizaci společnosti Bank Burgenland (Úř. věst. 2008, L 239/32) a uložit Evropské komisi náhradu nákladů řízení před Tribunálem a Soudním dvorem;

               —

               podpůrně k návrhu v bodě 2 vrátit věc Tribunálu a vyhradit si rozhodnutí o nákladech řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Předmětem tohoto kasačního opravného prostředku je rozsudek Tribunálu ze dne 28. února 2012 vydaný ve věci T-282/08 — Bank Burgenland. Navrhovatelka napadla rozhodnutí Tribunálu v plném rozsahu. Podle jejího názoru je napadený rozsudek stižen vadou procesního pochybení, v jehož důsledku byly poškozeny zájmy navrhovatelky. Tribunál dále ve svém rozhodnutí porušil z několika hledisek unijní právo. Navrhovatelka vznáší tyto důvody kasačního opravného prostředku:

               V rámci prvního kasačního důvodu tvrdí společnost Grazer Wechselseitige Versicherung AG, že došlo k porušení unijního práva. Tribunál byl toho názoru, že spolková země Burgenland neměla v privatizačním procesu zohlednit ručení za neplnění závazků, které nese spolková země Burgenland za existující závazky Bank Burgenland. Tyto úvahy jsou podle názoru navrhovatelky právně chybné. Tribunál nesprávně použil měřítko soukromého investora. Tribunál nezohlednil, že se u ručení za neplnění závazků, které nese spolková země Burgenland, jedná o povinnost, kterou spolková země převzala jakožto vlastník banky. V souladu s judikaturou Soudního dvora a praxí Tribunálu v jiných případech, jako například ve věci Ryanair (1), musí být ručení, které členský stát převzal v souvislosti s hospodářskou činností, zohledněno při použití kritéria soukromého investora. Kromě toho je právní názor Tribunálu neslučitelný s užitečným účinkem práva podpor Společenství. Zásada postulovaná Tribunálem, podle níž nesmí členské státy EU při privatizaci bank zohledňovat, že nabyvatel ulehčuje členskému státu od existujících státních záruk, je podle názoru navrhovatelky způsobilá vytvořit značné překážky pro překonávání stávající finanční a státní dluhové krize.

               Předmětem druhého kasačního důvodu navrhovatelky je tvrzení, že napadený rozsudek je stižen vadou procesního pochybení, jelikož se Tribunál nevyslovil k hlavnímu žalobnímu důvodu, nýbrž jen „blanko“ odkázal na tvrzení Komise. Podle názoru navrhovatelky je přitom posouzení Komise, podle něhož (údajné) nedostatky u podmínek výběrového řízení vyhlášeného spolkovou zemí neměly dopad na výši nabídek, chybné. Nepromyšleným převzetím tohoto nesprávného právního posouzení se navíc samotný Tribunál dopustil porušení unijního práva. Tribunál nezohlednil skutečnost, že chybné podmínky výběrového řízení by mohly vést uchazeče k předkládání vyšších nabídek než ve výběrovém řízení bez podmínek. Při privatizaci Bank Burgenland nabídlo neúspěšné konsorcium zjevně nadměrně vysokou kupní cenu za účelem vyvážení kvalitativních nedostatků své vlastní nabídky (a to rizika, že při prodeji konsorciu bude vůči spolkové zemi uplatňováno ručení za neplnění závazků). Jestliže Tribunál považuje kvalitativní kritérium „zbavení ručení za neplnění závazků“ za nepřípustné z hlediska pravidel o státních podporách, neměl by mít současně možnost konstatovat, že nabídka konsorcia poskytla dobrou přibližnou hodnotu pro tržní cenu Bank Burgenland, která není podporou.

               Předmětem třetího kasačního důvodu navrhovatelky je porušení práva na slyšení. Tribunál podle jejího názoru neposoudil jeden podstatný žalobní důvod. Mezi stranami řízení je nesporné, že před ukončením privatizace by Bank Burgenland i před prodejem konsorciu emitovala dodatečné obligace ve výši 320 milionů eur. Tyto obligace by profitovaly z ručení za neplnění závazků. Navrhovatelka k tomu ve své žalobě ze dne 17. července 2008 výslovně uvedla, že konsorcium bylo tímto opatřením zvýhodněno ve značně větším rozsahu než navrhovatelka. Komise tuto skutečnost při porovnávání obou nabídek nezohlednila. V napadeném rozsudku se Tribunál dotyčným žalobním důvodem nezabýval. Proto neposoudil žalobní důvody navrhovatelky vyčerpávajícím způsobem a neposkytl soudu Společenství možnost k výkonu kontroly, která mu byla svěřena.

      (1)  Rozsudek Tribunálu ze dne 17. prosince 2008, Ryanair v. Komise, T-196/04, Sb. rozh. 2008, II-03643.


title: Věc C-133/10: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 28. července 2011 — Evropská komise v. Belgické království ( Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2005/81/ES — Zprůhlednění finančních vztahů mezi členskými státy a veřejnými podniky — Podnik podléhající povinnosti vedení oddělených účtů — Neprovedení ve stanovené lhůtě )

text:
               8.10.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 298/7

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 28. července 2011 — Evropská komise v. Belgické království
   (Věc C-133/10) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2005/81/ES - Zprůhlednění finančních vztahů mezi členskými státy a veřejnými podniky - Podnik podléhající povinnosti vedení oddělených účtů - Neprovedení ve stanovené lhůtě)
   2011/C 298/11
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: V. Peere a K. Walkerová, zmocněnci)

      Žalované: Belgické království (zástupci: M. Jacobs a J.-C. Halleux, zmocněnci)

      Předmět

   Nesplnění povinnosti státem — Nepřijetí veškerých předpisů nezbytných pro dosažení souladu se směrnicí Komise 2005/81/ES ze dne 28. listopadu 2005, kterou se mění směrnice 80/723/EHS o zprůhlednění finančních vztahů mezi členskými státy a veřejnými podniky a o finanční průhlednosti uvnitř určitých podniků (Úř. věst. L 312, s. 47), ve stanovené lhůtě

      Výrok

               1)

               Belgické království tím, že ve stanovené lhůtě nepřijalo veškeré právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Komise 2005/81/ES ze dne 28. listopadu 2005, kterou se mění směrnice 80/723/EHS o zprůhlednění finančních vztahů mezi členskými státy a veřejnými podniky a o finanční průhlednosti uvnitř určitých podniků, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice.

               2)

               Belgickému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 148, 5.6.2010.


title: Věc T-268/17: Žaloba podaná dne 8. května 2017 – Clean Sky 2 Joint Undertaking v. Revoind Industriale

text:
               17.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 231/31

         Žaloba podaná dne 8. května 2017 – Clean Sky 2 Joint Undertaking v. Revoind Industriale
   (Věc T-268/17)
   (2017/C 231/39)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Clean Sky 2 Joint Undertaking (CSJU) (zástupci: B. Mastantuono, zmocněnec, a M. Velardo, advokát)

      Žalovaná: Revoind Indutriale Srl (Oricola, Itálie)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               uložil žalované zaplatit CSJU částku 101 370,94 eur v souvislosti s grantovou dohodou pro partnery č. 632462 „EASIER-Experimental Acoustic Subsonic wind tunnel Investigation of the advanced geared turbofan Regional aircraft integrating HLD innovative low-noise design“, navýšenou o úroky z prodlení ve výši 524,91 eur vypočítané v sazbě 3,5 % za období od 7. února 2017 do 1. dubna 2017,

               —

               uložil žalované zaplatit částku ve výši 9,72 eur denně ve formě úroků od 2. dubna 2017 do data úplného splacení dluhu a

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně následující žalobní důvod.
   Žalobkyně tvrdí, že žalovaná porušila své smluvní závazky tím, že nerealizovala projekt EASIER a neposkytla CSJU příslušné zprávy a výstupy v souladu s článkem II.2 přílohy II grantové dohody.
   Navíc žalovaná neprovedla práci, která měla vykonat podle přílohy I této dohody, a tím porušila své povinnosti podle článku II.3 písm. a), e) a h) přílohy II grantové dohody.
   Žalobkyně proto vypověděla grantovou dohodu na základě článku II.38 přílohy II této dohody a vydala oznámení o dluhu týkající se předběžného financování ve výši 101 370,94 eur, které koordinátor již vyplatil žalované v souladu s ustanoveními grantové dohody. Finančních prostředky vyplacené v rámci předběžného financování totiž zůstávají vlastnictvím žalobkyně až do konečného zaplacení.
   Skutečnosti, které vedly ke vzniku povinností společnosti Revoind Industriale S.r.l., jakožto příjemkyně na základě grantové dohody, jsou v projednávané věci zcela nesporné a námitky žalované jsou obecné, neúplné a bez jakéhokoli důkazu, takže se zdají být zcela neopodstatněné.
   Žalobkyně je tedy oprávněna požadovat vrácení finančních prostředků vyplacených žalované v rámci předběžného financování, navýšených o úroky z prodlení.


title: Věc C-214/07: Žaloba podaná dne 23. dubna 2007 – Komise Evropských společenství v. Francouzská republika

text:
               21.7.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 170/10

         Žaloba podaná dne 23. dubna 2007 – Komise Evropských společenství v. Francouzská republika
   (Věc C-214/07)
   (2007/C 170/17)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupce: C. Giolito, zmocněnec)

      Žalovaná: Francouzská republika
   Návrhová žádání

               —

               určit, že Francouzská republika tím, že ve stanovené lhůtě nevykonala rozhodnutí Komise ze dne 16. prosince 2003 o režimu podpor prováděných Francií v případě převzetí podniku v nesnázích (Státní podpora K(2003) 4636) (1), nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 5 a 6 uvedeného rozhodnutí, čl. 249 čtvrtého pododstavce Smlouvy o ES, jakož i z článku 10 téže Smlouvy;

               —

               uložit Francouzské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Komise uvádí na podporu své žaloby, že žalovaná neučinila, co bylo nezbytné k zajištění rychlého a skutečného výkonu rozhodnutí, neboť po více než třech letech od jeho přijetí nebyla protiprávní podpora poskytnutá Francouzským státem v jakémkoliv rozsahu navrácena. Taková situace je jasně v rozporu se zněním čl. 249 čtvrtého pododstavce ES a čl. 14 odst. 1 a 3 nařízení Rady (ES) č. 659/99 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (2).
   Pokud jde o období po roce 1993, žalovaná se již nemůže dovolávat absolutní nemožnosti vykonat rozhodnutí ze dne 16. prosince 2003. Francouzské orgány totiž ve skutečnosti neučinily opatření k tomu, aby byly sporné podpory navráceny, neboť příkazy k vrácení ani nebyly povinným osobám zaslány. Krom toho, tyto orgány se nemohou dovolávat obtíží při určení příjemců dotyčných podpor, jelikož jako orgány daňové správy mohly jednoduše vyčíslit výši daňového osvobození, jehož tito příjemci využili.
   Z judikatury Soudního dvora v každém případě vyplývá, že podmínka absolutní nemožnosti výkonu není splněna, jestliže žalovaný stát učiní pouze to, že Komisi sdělí právní, politické nebo praktické obtíže výkonu rozhodnutí, kterým se nařizuje vrácení podpory, aniž by podnikl skutečná opatření vůči dotyčným podnikům směřující k navrácení výše této podpory a aniž by navrhl Komisi případné jiné možnosti provedení rozhodnutí, jež by mohly vyřešit dané obtíže.

      (1)  Úř. věst. 2004, L 108, s. 38.

      (2)  Úř. věst. L 83, s. 1; Zvl. vyd. 08/01, s. 339.


title: Věc T-19/13: Žaloba podaná dne 11. ledna 2013 — Ekologický právní servis v. Komise

text:
               16.3.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 79/25

         Žaloba podaná dne 11. ledna 2013 — Ekologický právní servis v. Komise
   (Věc T-19/13)
   2013/C 79/44
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Ekologický právní servis (Brno, Česká republika) (zástupce: P. Černý, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Evropské komise K(2012) 8382 ze dne 12. listopadu 2012, kterým byl návrh žalobce na provedení interního přezkumu rozhodnutí Komise K(2012) 4576 ze dne 6. července 2012 o žádosti České republiky, podané podle čl. 10c odst. 5 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES (1) o přechodné přidělení bezplatných povolenek v souvislosti s modernizací postupů výroby elektřiny, prohlášen za nepřípustný;

               —

               zrušil rozhodnutí Komise K(2012) 4576 ze dne 6. července 2012 o žádosti České republiky, podané podle čl. 10c odst. 5 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES o přechodné přidělení bezplatných povolenek v souvislosti s modernizací postupů výroby elektřiny;

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce dva žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod: rozhodnutí Evropské komise K(2012) 8382 ze dne 12. listopadu 2012 je protiprávní, neboť je v rozporu s článkem 17 Smlouvy o Evropské unii, článkem 263 Smlouvy o fungování Evropské unie, jakož i s čl. 2 odst. 1 písm. g) a článkem 10 nařízení (ES) č. 1367/20006 (2).

               2)

               Druhý žalobní důvod: rozhodnutí Komise K(2012) 4576 ze dne 6. července 2012 je protiprávní, neboť je v rozporu článkem 263 SFEU, směrnicí 2003/87/ES o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství, ve znění směrnice 2009/29/ES (3), sdělením Komise — Pokyny k dobrovolnému uplatňování článku 10c směrnice 2003/87/ES (2011/C 99/03), a směrnicí 2001/42/ES (4) o posuzování vlivů některých plánů a programů na životní prostředí.

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES.

      (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1367/2006 ze dne 6. září 2006 o použití ustanovení Aarhuské úmluvy o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí na orgány a subjekty Společenství.

      (3)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/29/ES ze dne 23. dubna 2009, kterou se mění směrnice 2003/87/ES s cílem zlepšit a rozšířit systém pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství.

      (4)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/42/ES ze dne 27. června 2001 o posuzování vlivů některých plánů a programů na životní prostředí.


title: Věc C-624/10: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 15. prosince 2011 — Evropská komise v. Francouzská republika ( „Nesplnění povinnosti státem — Daně — Směrnice 2006/112/ES — Články 168, 171, 193, 194, 204 a 214 — Právní úprava členského státu, která stanoví povinnost prodejce nebo poskytovatele usazeného mimo území státu jmenovat daňového zástupce a identifikovat se pro účely DPH v tomto členském státě — Právní úprava umožňující vyrovnání mezi odpočitatelnou DPH odvedenou prodejcem nebo poskytovatelem usazeným mimo území státu a DPH jím vybranou jménem jeho zákazníků a na jejich účet“ )

text:
               11.2.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 39/7

         Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 15. prosince 2011 — Evropská komise v. Francouzská republika
   (Věc C-624/10) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Daně - Směrnice 2006/112/ES - Články 168, 171, 193, 194, 204 a 214 - Právní úprava členského státu, která stanoví povinnost prodejce nebo poskytovatele usazeného mimo území státu jmenovat daňového zástupce a identifikovat se pro účely DPH v tomto členském státě - Právní úprava umožňující vyrovnání mezi odpočitatelnou DPH odvedenou prodejcem nebo poskytovatelem usazeným mimo území státu a DPH jím vybranou jménem jeho zákazníků a na jejich účet)
   2012/C 39/10
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupce: M. Afonso, zmocněnec)

      Žalovaná: Francouzská republika (zástupci: G. de Bergues a N. Rouam, zmocněnci)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Porušení článků 168, 171, 193, 194, 204 a 214 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1) — Vnitrostátní právní úprava, která stanoví povinnost prodejce nebo poskytovatele usazeného mimo území státu jmenovat daňového zástupce — Povinnost identifikovat se pro účely DPH — Povaha a rozsah nároku na odpočet

      Výrok

               1)

               Francouzská republika tím, že v hlavě IV správního pokynu 3 A-9-06 č. 105 ze dne 23. června 2006 stanovila administrativní strpění, které se odchyluje od režimu přenesení daňové povinnosti v případě daně z přidané hodnoty a které zahrnuje povinnost prodejce nebo poskytovatele usazeného mimo Francii jmenovat daňového zástupce a identifikovat se pro účely daně z přidané hodnoty ve Francii, jakož i vyrovnání mezi odpočitatelnou daní z přidané hodnoty odvedenou takovým prodejcem nebo poskytovatelem a daní z přidané hodnoty, kterou vybral jménem svých zákazníků a na jejich účet, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají ze směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty a zvláště z jejích článků 168, 171, 193, 194, 204 a 214.

               2)

               Francouzské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 72, 5.3.2011.


title: Věc C-598/14 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 22. prosince 2014 Úřadem pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 21. října 2014 ve věci T-453/11, Szajner v. OHIM

text:
               23.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 96/4

         Kasační opravný prostředek podaný dne 22. prosince 2014 Úřadem pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 21. října 2014 ve věci T-453/11, Szajner v. OHIM
   (Věc C-598/14 P)
   (2015/C 096/06)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)

      Další účastníci řízení: Gilbert Szajner, Forge de Laguiole

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

               —

               zrušit napadený rozsudek,

               —

               uložit žalobci před Tribunálem náhradu nákladů řízení vynaložených Úřadem.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Na podporu svého kasačního opravného prostředku předkládá navrhovatel dva důvody, a to porušení článku 65 nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (1) a porušení čl. 8 odst. 4 téhož nařízení ve spojení s článkem L 711-4 francouzského zákoníku duševního vlastnictví.
   Podle navrhovatele může Tribunál zrušit či změnit rozhodnutí, pouze pokud v okamžiku jeho přijetí existoval některý z důvodů pro jeho zrušení či změnu uvedených v čl. 65 odst. 2 nařízení (ES) č. 207/2009. Tribunál podle něj čl. 65 odst. 2 shora uvedeného nařízení porušil tím, že nerespektoval rozsah přezkumu legality, který musí být omezen na okolnosti právní (včetně judikatury existující ke dni přijetí rozhodnutí) a skutkové, které byly předloženy odvolacímu senátu. Tribunál podle navrhovatele neprokázal, že by se odvolací senát dopustil nesprávného právního posouzení ke dni přijetí napadeného rozhodnutí. Tribunál podle něj nahradil posouzení odvolacího senátu vlastním posouzením a posuzoval rozsudek francouzského kasačního soudu ze dne 10. července 2012, k němuž odvolací senát nemohl zaujmout stanovisko.
   Tribunál se dále podle navrhovatele dopustil zkreslení rozsudku francouzského kasačního soudu ze dne 10. července 2012, když prohlásil, že je tento rozsudek „v otázce rozsahu ochrany přiznané obchodní firmě zcela jednoznačný a může se uplatnit obecně“ a když mu v souvislosti s článkem L 711-4 francouzského zákoníku duševního vlastnictví přikládal význam, jaký tomuto rozsudku ve srovnání s ostatními písemnostmi ve spise zjevně nepřísluší.
   Tribunál se konečně podle navrhovatele dopustil pochybení, když odvětví činnosti společnosti Forge de Laguiole určoval ve světle kritérií specifických pro právo ochranných známek. Tribunál měl odvětví činnosti společnosti Forge de Laguiole určit podle účelu a použití výrobků, které tato společnost prodává, a nikoli pouze z hlediska kritéria povahy výrobků.

      (1)  Úř. věst. L 78, s. 1.


title: Věc C-276/06: Usnesení Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 17. dubna 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal du travail de Verviers – Belgie) – Mamate El Youssfi v. Office national des pensions (ONP) (Článek 104 odst. 3 první pododstavec jednacího řádu — Evropsko-středomořská dohoda ES-Maroko — Článek 65 — Zásada zákazu diskriminace v oblasti sociálního zabezpečení — Zákonem zaručený příjem pro osoby v důchodovém věku)

text:
               28.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 96/25

         Usnesení Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 17. dubna 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal du travail de Verviers – Belgie) – Mamate El Youssfi v. Office national des pensions (ONP)
   (Věc C-276/06) (1)

   (Článek 104 odst. 3 první pododstavec jednacího řádu - Evropsko-středomořská dohoda ES-Maroko - Článek 65 - Zásada zákazu diskriminace v oblasti sociálního zabezpečení - Zákonem zaručený příjem pro osoby v důchodovém věku)
   (2007/C 96/45)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předkládající soud
   Tribunal du travail de Verviers
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Mamate El Youssfi

      Žalovaný: Office national des pensions (ONP)
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Tribunal du travail de Verviers – Výklad čl. 41 odst. 1 Dohody o spolupráci mezi EHS a Marockým královstvím schválené jménem Společenství nařízením Rady (EHS) č. 2211/78 ze dne 26. září 1978 (Úř. věst. L 264, s. 1; Zvl. vyd. 11/13, s. 155, dále jen „dohoda o spolupráci“), ve znění čl. 65 odst. 1 prvního pododstavce Evropsko-středomořské dohody zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na straně jedné a Marockým královstvím na straně druhé (Úř. věst. L 70, s. 1; Zvl. vyd. 11/33, s. 175), jakož i nařízení Rady (ES) č. 859/2003 ze dne 14. května 2003, kterým se působnost nařízení (EHS) č. 1408/71 a nařízení (EHS) č. 574/72 rozšiřuje na státní příslušníky třetích zemí, na které se tato nařízení dosud nevztahují pouze z důvodu jejich státní příslušnosti (Úř. věst. L 124, s. 1; Zvl. vyd. 05/01, s. 83) a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 883/2004 ze dne 29. dubna 2004 o koordinaci systémů sociálního zabezpečení (Úř. věst. L 166, s. 1; Zvl. vyd. 05/05, s. 72) – Zásada zákazu diskriminace – Odmítnutí přiznat marocké státní příslušnici s bydlištěm v Belgii zákonem zaručený příjem pro osoby v důchodovém věku.
   Výrok
   Článek 65 odst. 1 první pododstavec Evropsko-středomořské dohody zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na straně jedné a Marockým královstvím na straně druhé, podepsané v Bruselu dne 26. února 1996 a schválené jménem uvedených Společenství rozhodnutím Rady a Komise 2000/204/ES, ESUO ze dne 24. ledna 2000, je třeba vykládat v tom smyslu, že brání tomu, aby hostitelský členský stát odmítl přiznat nárok na zákonem zaručený příjem pro osoby v důchodovém věku marocké státní příslušnici, která dosáhla věku 65 let a zákonně pobývá na území tohoto státu, jestliže spadá do působnosti uvedeného ustanovení

               —

               buď z toho důvodu, že sama vykonávala závislou činnost v dotyčném členském státě,

               —

               nebo z důvodu svého postavení člena rodiny pracovníka marocké státní příslušnosti, který je nebo byl zaměstnán v tomto členském státě.

      (1)  Úř. věst. C 224, 16.9.2006.


title: Věc C-84/10 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 12. února 2010 Longevity Health Products, Inc. proti rozsudku Soudu (osmého senátu) vydanému dne 9. prosince 2009 ve věci T-484/08, Longevity Health Products, Inc. v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory); další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Merck KGaA

text:
               17.4.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 100/29

         Kasační opravný prostředek podaný dne 12. února 2010 Longevity Health Products, Inc. proti rozsudku Soudu (osmého senátu) vydanému dne 9. prosince 2009 ve věci T-484/08, Longevity Health Products, Inc. v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory); další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Merck KGaA
   (Věc C-84/10 P)
   2010/C 100/44
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastice řízení podávající kasační opravný prostředek: Longevity Health Products, Inc. (zástupce: J. Korab, Rechtsanwalt)

      Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Merck KGaA

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               prohlásit kasační opravný prostředek společnosti Longevity Health Products, Inc. za přípustný,

               —

               zrušit rozhodnutí Soudu ze dne 19. prosince 2009 ve věci T-484/08 a

               —

               uložit Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Tento kasační opravný prostředek směřuje proti rozsudku Soudu, kterým zamítl žalobu účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek na zrušení rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu ze dne 28. srpna 2008 o zamítnutí jejího návrhu na zápis slovního označení „Kids Vits“. Soud potvrdil rozhodnutí odvolacího senátu svým rozsudkem, podle kterého existuje nebezpečí záměny se starší ochrannou známkou Společenství „VITS4KIDS“.
   Jako důvody kasačního opravného prostředku jsou uplatňovány vada řízení a porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (dále jen NOZ).
   Soud se dopustil vady v řízení tím, že navzdory odůvodněným návrhům účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek jí neposkytl lhůtu k replice na tvrzení odpůrkyně v řízení o kasačním opravném prostředku v její žalobní odpovědi. Tím došlo v rozporu s předpisy práva Společenství, které se použijí na řízení před Soudem a Soudním dvorem, porušeno právo žalobkyně být vyslechnuta a ohrožena její právní ochrana.
   Soud porušil čl. 8 odst. 1 písm. b) NOZ tím, že při posuzování nebezpečí záměny nevzal celkově v úvahu všechny relevantní faktory. Soud měl mylně za to, že společné znaky navzájem kolidujících znění ochranných známek postačují k prokázání nebezpečí záměny ve smyslu právní úpravy ochranných známek.
   Soud zejména nedostatečně zohlednil, že se v případě kolidujících ochranných známek jedná převážně o zboží a služby, které v širším slova smyslu souvisejí s lidským zdravím, a proto by mohla být od zúčastněných kruhů očekávána zvýšená pozornost. Spotřebitelům je známo, že v případě názvů ochranných známek, které jsou odvozeny od chemického názvosloví či se o něj opírají, mohou být směrodatné i nejmenší rozdíly. Kromě toho je pozornost spotřebitelů zvýšena tím, že se záměnou produktů mohou být spojeny velmi nepříjemné důsledky. Již sama tato okolnost poukazuje na zvláštní pozornost.
   Soud rovněž nezohlednil, že se od sebe znění ochranných známek „Kids Vits“ a „VITS4KIDS“ podstatně liší, neboť z fonetického znění názvů ochranných známek vyplývají zřetelné rozdíly. Právě výslovnost jména ochranné známky je podstatná pro dojem, který má spotřebitel z ochranné známky, takže už z tohoto důvodu je nebezpečí záměny vyloučeno. Existuje zde sice vizuální podobnost, avšak slova „Kids“ a „Vits“ jsou v dotčených ochranných známkách řazena rozdílně a v případě ochranné známky odpůrkyně v řízení o kasačním opravném prostředku jsou doplněna ještě o další znak (a to o číslici „4“, která má být zřejmě vyslovována jako anglicismus „for“ ve smyslu „určeno pro“). Dále sledují obě ochranné známky jako celek dva různé systémy tvoření složených pojmů, což samo o sobě zabezpečuje jejich rozlišitelnost.


title: Věc C-89/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hof van Cassatie van België (Belgie) dne 17. února 2012 — Rose Marie Bark v. Galileo Joint Undertaking, v likvidaci

text:
               5.5.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 133/18

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hof van Cassatie van België (Belgie) dne 17. února 2012 — Rose Marie Bark v. Galileo Joint Undertaking, v likvidaci
   (Věc C-89/12)
   2012/C 133/32
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hof van Cassatie van België

      Účastnice původního řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Rose Marie Bark

      Odpůrkyně v řízení o kasačním opravném prostředku: Galileo Joint Undertaking, v likvidaci

      Předběžná otázka

   Musí být čl. 11 odst. 2 stanov společného podniku Galileo v příloze nařízení Rady (ES) č. 876/2002 (1) ze dne 21. května 2002 o zřízení společného podniku Galileo ve spojení s článkem 2 tohoto nařízení vykládán v tom smyslu, že podmínky zaměstnávání ostatních zaměstnanců Evropských společenství, konkrétně platové podmínky stanovené v těchto podmínkách zaměstnávání, se použijí na zaměstnance společného podniku Galileo, kteří obdrželi pracovní smlouvu na dobu určitou?

      (1)  Úř. věst. L 138, s. 1; Zvl. vyd. 13/29, s. 477.


title: Věc T-297/16 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 9. června 2016 Valérií Annou Gyarmathy proti rozsudku vydanému dne 18. května 2015 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-79/13, Gyarmathy v. EMCDDA

text:
               3.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 364/13

      Kasační opravný prostředek podaný dne 9. června 2016 Valérií Annou Gyarmathy proti rozsudku vydanému dne 18. května 2015 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-79/13, Gyarmathy v. EMCDDA
      (Věc T-297/16 P)
      (2016/C 364/09)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Valéria Anna Gyarmathy (Györ, Maďarsko) (zástupce: A. Véghely, advokát)

         Další účastník řízení: Evropské monitorovací centrum pro drogy a drogovou závislost

         Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

      Navrhovatelka navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil napadený rozsudek vydaný Soudem pro veřejnou službu dne 18. května 2015 ve věci F-79/13, Gyarmathy v. EMCDDA;

                  —

                  zrušil rozhodnutí (bývalého) ředitele EMCDDA ze dne 11. září 2012, kterým byla zamítnuta žádost navrhovatelky o pomoc;

                  —

                  zrušil rozhodnutí (bývalého) ředitele EMCDDA ze dne 14. září 2012 neobnovit pracovní smlouvu navrhovatelky;

                  —

                  zrušil rozhodnutí (bývalého) předsedy správní rady EMCDDA ze dne 13. května 2013 a rozhodnutí (bývalého) ředitele EMCDDA ze dne 25. června 2013.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Na podporu kasačního opravného prostředku předkládá navrhovatelka dva důvody.

                  1.

                  První důvod kasačního opravného prostředku: návrh na zrušení rozhodnutí ředitele EMCDDA ze dne 11. září 2012, kterým byla zamítnuta žádost navrhovatelky o pomoc:
                  Navrhovatelka tvrdí, že Soud pro veřejnou službu tím, že ve svém prvostupňovém rozsudku vydaném ve věci F-79/13 dne 18. května 2015 konstatoval, že stížnosti navrhovatelky administrativa agentury řádně vyřídila, zkreslil skutkové okolnosti a protiřečí řadě důkazů obsažených ve spisu. (Bývalý) ředitel EMCDDA zamítl žádost navrhovatelky o pomoc, především její žádost o přeložení, aby unikla dlouhodobé a rozsáhlé šikaně a obtěžování ze strany svého bezprostředního nadřízeného. (Bývalý) ředitel porušil svou povinnost poskytnout pomoc a povinnost péče a řádné správy (rozsudky ze dne 27. listopadu 2008, Klug v. EMEA, F-35/07, EU:F:2008:150, bod 74, a ze dne 12. července 2011, Komise v. Q, T 80/09 P, EU:T:2011:347, bod 84). Na základě skutkových okolností a důkazů ve spise, článku 24 služebního řádu a relevantní ustálené judikatury (bývalý) ředitel EMCDDA, jednající v postavení orgánu oprávněného ke jmenování, neposkytl navrhovatelce požadovanou pomoc a nepřijal nezbytná opatření k ochraně klidného průběhu služby obecně a ochraně navrhovatelky před zneužívajícím jednáním, jehož byla obětí, především. Prvostupňový rozsudek Soudu pro veřejnou službu je, pokud jde o první důvod kasačního opravného prostředku, tedy věcně nesprávný a nadto je v rozporu správními předpisy Společenství a ustálenou judikaturou. Musí být tudíž zrušen a napadené rozhodnutí musí být rovněž zrušeno.

                  2.

                  Druhý důvod kasačního opravného prostředku: návrh na zrušení rozhodnutí ze dne 14. září 2012 neobnovit pracovní smlouvu navrhovatelky:
                  Napadený prvostupňový rozsudek Soudu pro veřejnou službu se opírá o odůvodnění, že rozhodnutí (bývalého) ředitele EMCDDA ze dne 19. prosince 2012 se týká formální stížnosti navrhovatelky ze dne 10. prosince 2012, která napadá – nejen – rozhodnutí (bývalého) ředitele EMCDDA ze dne 14. září 2012 neobnovit pracovní smlouvu navrhovatelky. Jak je však zjevné už ze znění uvedeného dopisu, nelze jej takto vykládat. Je to naopak rozhodnutí o zahájení správního šetření na základě stížnosti navrhovatelky. Kromě toho v tomtéž dopise (bývalý) ředitel popírá, že přijal jakékoliv rozhodnutí o pracovní smlouvě navrhovatelky. Kromě toho, i kdyby byl zjevně nesprávný výklad napadeného rozhodnutí přijat, je toto rozhodnutí stejně protiprávní, jelikož navrhovatelka nebyla předem vyslechnuta (rozsudek ze dne 12. prosince 2013, CH v. Parlament, F-129/12, EU:F:2013:203), a představuje čistě přípravný akt (rozsudek ze dne 16. března 2009, R v. Komise, T-156/08 P, EU:T:2009:69), který nemůže být jako takový samostatně napaden (rozsudek ze dne 10. listopadu 2009, N v. Parlament, F-71/08, EU:F:2009:150, a usnesení ze dne 23. října 2012, Possanzini v. Frontex, F-61/11, EU:F:2012:146). Napadené rozhodnutí představuje – na základě důkazů obsažených ve spise – rovněž zneužití pravomoci (rozsudky ze dne 19. října 1995, Obst v. Komise, T-562/93, EU:T:1995:181, ze dne 12. prosince 2000, Dejaiffe v. OHIM, T-223/99, EU:T:2000:292, a ze dne 25. září 2012, Bermejo Garde v. EHSV, F-41/10, EU:F:2012:135). Je dokonce sporné, zda (bývalý) ředitel EMCDDA měl v době přijetí napadeného rozhodnutí k tomu pravomoc (usnesení ze dne 25. října 1996, Lopes v. Soudní dvůr, T-26/96, EU:T:1996:157). Je třeba připomenout, že žalovaný nepředložil žalobní odpověď, což vedlo k vydání rozsudku pro zmeškání. V odůvodnění napadeného prvostupňového rozsudku vycházel Soud z argumentu žalovaného uvedeného v jiné věci (F-22/14, Gyarmathy v. EMCDDA) a porušil tak procesní omezení. Prvostupňový rozsudek Soudu pro veřejnou službu je, pokud jde o druhý důvod kasačního opravného prostředku, rovněž v rozporu se skutkovými okolnostmi a důkazy obsaženými ve spise. Představuje zjevné porušení procesních omezení. Musí být tudíž zrušen a napadené rozhodnutí musí být rovněž zrušeno.


title: Věc C-485/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 11. září 2015 – Aeroporto Valerio Catullo di Verona Villafranca SpA v. Società per l’aeroporto civile di Bergamo-Orio al Serio SpA (SACBO SpA)

text:
               14.12.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 414/16

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 11. září 2015 – Aeroporto Valerio Catullo di Verona Villafranca SpA v. Società per l’aeroporto civile di Bergamo-Orio al Serio SpA (SACBO SpA)
   (Věc C-485/15)
   (2015/C 414/19)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Consiglio di Stato

      Účastnice původního řízení

      Navrhovatelka: Aeroporto Valerio Catullo di Verona Villafranca SpA

      Odpůrkyně: Società per l’aeroporto civile di Bergamo-Orio al Serio SpA (SACBO SpA)

      Předběžná otázka

   Brání zásady uvedené ve Smlouvě o Evropské unii, kterými jsou zásady zákazu diskriminace, rovného zacházení, transparentnosti, zveřejnění a hospodářské soutěže, takové vnitrostátní právní úpravě, kterou představují spojená ustanovení článku 10 zákona č. 537/93, článků 6, 7, 8 a 17 ministerské vyhlášky č. 521/1997, článku 17 nařízení s mocí zákona 67/97, čl. 3 odst. 2 legislativního nařízení č. 96/2005 a článku 11 nařízení s mocí zákona 216/2011, ve vztahu k článku 6 nařízení s mocí zákona č. 78/2010, v rozsahu, v němž tato vnitrostátní ustanovení mohou odůvodnit vynětí udělení čtyřicetileté koncese na celkový provoz letiště ze zadávání postupem veřejného zadávacího řízení?


title: Věc T-235/00: Usnesení Tribunálu ze dne 6. října 2011 — Codess Sociale a další v. Komise

text:
               26.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 347/44

         Usnesení Tribunálu ze dne 6. října 2011 — Codess Sociale a další v. Komise
   (Věc T-235/00) (1)

   2011/C 347/78
   Jednací jazyk: italština
   Předseda čtvrtého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 4, 6.1.2001.


title: Věc C-42/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Naczelny Sąd Administracyjny (Polsko) dne 27. ledna 2014 – Minister Finansów v. Wojskowa Agencja Mieszkaniowa w Warszawie

text:
               5.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 135/19

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Naczelny Sąd Administracyjny (Polsko) dne 27. ledna 2014 – Minister Finansów v. Wojskowa Agencja Mieszkaniowa w Warszawie
   (Věc C-42/14)
   2014/C 135/21
   Jednací jazyk: polština

      Předkládající soud

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: Minister Finansów

      Odpůrce: Wojskowa Agencja Mieszkaniowa w Warszawie

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba vykládat čl. 14 odst. 1, čl. 15 odst. 1 a čl. 24 odst. 1 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (1) v tom smyslu, že o dodání elektrického proudu, tepla a vody, jakož i služby odstraňování odpadu ze strany pronajímatele nájemci přímo užívajícímu toto zboží a služby jde tehdy, pokud k tomu specializované třetí osoby dodávají toto zboží a poskytují služby do určitého prostoru a pronajímatel je smluvní stranou příslušných smluv o dodání tohoto zboží a poskytování služeb a pouze převádí náklady, které v této souvislosti vznikají, na nájemce fakticky užívajícího toto zboží a služby?

               2.

               V případě kladné odpovědi na první otázku: Zvyšují náklady na elektrický proud, teplo, zásobování vodou a odstraňování odpadu užívané nájemcem prostoru základ daně (nájemné) ve smyslu článku 73 směrnice 2006/112 u poskytování služby pronájmu nebo představují dotčená dodání zboží a poskytování služeb plnění odlišná od služby pronájmu prostoru?

      (1)  Úř. věst. L 347, s. 1.


title: Věc F-2/11: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 13. prosince 2012 — BW v. Komise ( „Veřejná služba — Úředníci — Přijímání — Úředník ve zkušební době — Nejmenování po skončení zkušební doby — Odůvodnění rozhodnutí o propuštění úředníka ve zkušební době — Právo na obhajobu“ )

text:
               9.2.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/30

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 13. prosince 2012 — BW v. Komise
   (Věc F-2/11) (1)

   (Veřejná služba - Úředníci - Přijímání - Úředník ve zkušební době - Nejmenování po skončení zkušební doby - Odůvodnění rozhodnutí o propuštění úředníka ve zkušební době - Právo na obhajobu)
   2013/C 38/57
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: BW (Brusel, Belgie) (zástupci: L. Levi, S. Bonté a A. Blot, advokáti, poté H. Soland, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Baquero Cruz a P. Pecho, zmocněnci, poté J. Banquero Cruz, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba na zrušení rozhodnutí o propuštění žalobce po skončení zkušební doby, jakož i návrh na náhradu újmy, kterou mu toto rozhodnutí způsobilo.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               BW ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 72, 5.3.2011, s. 36.


title: Věc F-37/09: Žaloba podaná dne 2. dubna 2009 — Doyle v. Europol

text:
               18.7.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 167/26

         Žaloba podaná dne 2. dubna 2009 — Doyle v. Europol
   (Věc F-37/09)
   2009/C 167/51
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Margaret Doyle (Noordwijkerhout, Nizozemsko) (zástupkyně: P. de Casparis)

      Žalovaný: Evropský policejní úřad (Europol)

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí ze dne 12. června 2008, kterým byla žalobkyně informována o nemožnosti nabídnout jí trvalé zaměstnání, jakož i rozhodnutí ze dne 7. ledna, kterým byla zamítnuta její stížnost podaná proti prvnímu rozhodnutí

      Návrhové žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí, kterým žalovaný oznámil žalobkyni, že jí nemůže nabídnout trvalý pracovní poměr, jakož i rozhodnutí o stížnosti vydané dne 7. ledna 2009, kterým byly námitky, jež žalobkyně uplatnila proti rozhodnutí ze dne 12. června 2008, označeny za neopodstatněné;

               —

               uložit Europolu náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-256/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) (Portugalsko) dne 28. května 2014 – Lisboagás GDL, Sociedade Distribuidora de Gás Natura de Lisboa, S.A. v. Autoridade Tributária e Aduaneira

text:
               8.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 303/12

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) (Portugalsko) dne 28. května 2014 – Lisboagás GDL, Sociedade Distribuidora de Gás Natura de Lisboa, S.A. v. Autoridade Tributária e Aduaneira
   (Věc C-256/14)
   2014/C 303/16
   Jednací jazyk: portugalština

      Předkládající soud

   Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD)

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Lisboagás GDL, Sociedade Distribuidora de Gás Natura de Lisboa, S.A.

      Žalovaný: Autoridade Tributária e Aduaneira

      Předběžné otázky

               1)

               Brání právo Evropské unie vyměření DPH v případě, kdy soukromá společnost poskytující distribuční infrastrukturu pro zemní plyn přenese na společnost odebírající její služby částky odpovídající poplatkům za využívání prostoru pod zemským povrchem, které se odvádějí obcím, na jejichž území se nachází potrubí tvořící tuto infrastrukturu, aniž je v tomto přenesení zahrnuta jakákoli dodatečná částka?

               2)

               Brání právo Evropské unie vzhledem k tomu, že územní celky vyměřují poplatky za využívání prostoru pod zemským povrchem v rámci výkonu veřejné moci a bez DPH, vyměření DPH v případě, kdy soukromá společnost poskytující distribuční infrastrukturu pro zemní plyn přenese odvedené částky odpovídající těmto poplatkům na společnost odebírající její služby?


title: Věc T-114/13 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 22. února 2013 Maria Concetta Cerafogli proti rozsudku vydanému dne 12. prosince 2012 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-43/10, Cerafogli v. ECB

text:
               20.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 114/42

         Kasační opravný prostředek podaný dne 22. února 2013 Maria Concetta Cerafogli proti rozsudku vydanému dne 12. prosince 2012 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-43/10, Cerafogli v. ECB
   (Věc T-114/13 P)
   2013/C 114/65
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Maria Concetta Cerafogli (Frankfurt nad Mohanem, Německo) (zástupce: L. Levi, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská centrální banka

      Návrhová žádání

   Navrhovatelka navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadený rozsudek;

               —

               v důsledku toho

                           —

                           zrušil rozhodnutí Evropské centrální banky ze dne 24. listopadu 2009, kterým byly zamítnuty stížnosti navrhovatelky na diskriminaci a znevážení její důstojnosti z důvodu jednání ředitelství, kterému podléhá a v rozsahu, v němž je to nezbytné, zrušil rozhodnutí ze dne 24. března 2010, kterým byl zamítnut zvláštní opravný prostředek;

                           —

                           vyhověl požadavkům navrhovatelky uvedeným v její žádosti o administrativní přezkum a konkrétně:

                           —

                           nařídil ukončení jakékoliv formy diskriminace navrhovatelky a jejího psychického obtěžování, ať již na základě slovních projevů nebo přidělování pracovních úkolů;

                           —

                           nařídil, aby pan G. písemně odvolal svá urážlivé a výhružné výroky;

                           —

                           v každém případě nařídil náhradu utrpěné nemajetkové a majetkové újmy stanovené ex aequo et bono ve výši 50 000 eur (nemajetková újma) a ve výši 15 000 eur (majetková újma);

                           —

                           uložil ECB, aby předložila úplnou zprávu o vnitřním administrativním vyšetřování se všemi přílohami, včetně zápisů ze slyšení. Krom toho uložit ECB, aby předložila veškerou korespondenci mezi vyšetřovací komisí a ředitelstvím ECB;

                           —

                           nařídil předvolání bývalého sociálního pracovníka jako svědka;

               —

               uložil odpůrkyni náhradu nákladů řízení o kasačním opravném prostředku, jakož i řízení v prvním stupni.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Na podporu kasačního opravného prostředku předkládá navrhovatelka pět důvodů kasačního opravného prostředku.

               1)

               První důvod kasačního opravného prostředku vychází z porušení práva na obhajobu, zkreslení skutečností uvedených ve spisu, porušení zásady proporcionality, porušení článku 20 nařízení (ES) č. 45/2001 (1) a porušení práva na účinný procesní prostředek. Navrhovatelka v tomto ohledu tvrdí, že Soud pro veřejnou službu se dopustil nesprávného právního posouzení a že porušil její právo na obhajobu, když měl za to, že se nemohl opřít o povinnost ECB respektovat právo na obhajobu. Rozhodnutí, kterým byla zamítnuta její žádost o pomoc, vážně poškodilo její zájmy a navíc bylo proti ní zahájeno řízení ve smyslu judikatury (rozsudek Komise v. Lisrestal). Vzhledem k tomu, že nemohla být seznámena s obsahem spisu, navrhovatelka nemohla náležitě hájit svá práva před evropským soudem, takže její právo na účinný procesní prostředek bylo rovněž porušeno.

               2)

               Druhý důvod kasačního opravného prostředku vychází z práva na účinný procesní prostředek a porušení povinnosti soudu uvést odůvodnění. Navrhovatelka v tomto ohledu navrhovala, aby v souladu s článkem 55 jednacího řádu Soudu pro veřejnou službu tento soud uložil ECB předložit dokumenty týkající se vyšetřování, včetně příloh zprávy o vyšetřování a zápisů ze slyšení. Soud pro veřejnou službu v napadeném rozsudku odmítl přijmout tato organizační procesní opatření v rozporu s právem navrhovatelky na účinný procesní prostředek a povinnosti soudu uvést odůvodnění.

               3)

               Třetí důvod kasačního opravného prostředku vychází z porušení rámce zmocnění vyšetřovací komise a její povinnosti poskytnout pomoc, jelikož zjištění vyplývající ze dvou přezkumů (a sice vyšetřování a posouzení Soudu pro veřejnou službu) jsou velmi omezená, neboť jen prokazují skutečnost, že někteří její kolegové záporně posuzovali navrhovatelku a její práci. Neodpovídá to však cíli sledovanému její žádostí o pomoc (a proto poslání vyšetřovací komise), kterým bylo zejména posoudit zjištění související s výroky, které ji záporně hodnotily. Navíc napadený rozsudek nezohledňuje nespravedlnost situace, v níž se navrhovatelka ocitla, a sice, situace, kdy navrhovatelka nebyla informována o výrocích, které ji záporně hodnotily, takže nemohla obhajovat svou pověst.

               4)

               Čtvrtý důvod kasačního opravného prostředku vychází z porušení čl. 6 odst. 5 administrativního oběžníku ředitelství ECB 1/2006 ze dne 21. března 2006, který se týká vnitřních administrativních vyšetřování, jelikož Soud pro veřejnou službu měl v napadeném rozsudku za to, že zpráva o vyšetřování a celý spis musí být předán pouze osobě odpovědné za vyšetřování.

               5)

               Pátý důvod kasačního opravného prostředku vychází ze zjevně nesprávného posouzení a porušení povinnosti soudu uvést odůvodnění, jelikož definice zjevně nesprávného posouzení v napadeném rozsudku není v souladu s judikaturou Tribunálu Evropské unie, takže napadený rozsudek je nesprávný v rozsahu, v němž se týká přezkumu zjevně nesprávného posouzení.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 ze dne 18. prosince 2000 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů orgány a institucemi Společenství a o volném pohybu těchto údajů (Úř. věst. L 8, s. 1).


title: Věc T-421/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 5. prosince 2012 — Qualitest v. Rada ( „Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Omezující opatření přijatá vůči Íránu s cílem zabránit šíření jaderných zbraní — Zmrazení finančních prostředků — Žaloba na neplatnost — Povinnost uvést odůvodnění — Zjevně nesprávné posouzení“ )

text:
               26.1.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 26/43

         Rozsudek Tribunálu ze dne 5. prosince 2012 — Qualitest v. Rada
   (Věc T-421/11) (1)

   (Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vůči Íránu s cílem zabránit šíření jaderných zbraní - Zmrazení finančních prostředků - Žaloba na neplatnost - Povinnost uvést odůvodnění - Zjevně nesprávné posouzení)
   2013/C 26/82
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Qualitest FZE (Dubaj, Spojené arabské emiráty) (zástupci: M. Catrain González, advokát, E. Wright a H. Zhu, Barristers)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: G. Marhic a R. Liudvinaviciute-Cordeiro, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Evropská komise (zástupci: S. Boelaert a T. Scharf, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Rady 2011/299/SZBP ze dne 23. května 2011, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 136, s. 65), prováděcího nařízení Rady (EU) č. 503/2011 ze dne 23. května 2011, kterým se provádí nařízení (EU) č. 961/2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 136, s. 26), a nařízení Rady (EU) č. 267/2012 ze dne 23. března 2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení nařízení (EU) č. 961/2010 (Úř. věst. L 88, s. 1).

      Výrok rozsudku

               1)

               Následující akty se v rozsahu, v němž se týkají společnosti Qualitest FZE, zrušují:

                           —

                           rozhodnutí Rady 2011/299/SZBP ze dne 23. května 2011, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu;

                           —

                           prováděcí nařízení Rady (EU) č. 503/2011 ze dne 23. května 2011, kterým se provádí nařízení (EU) č. 961/2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu;

                           —

                           nařízení Rady (EU) č. 267/2012 ze dne 23. března 2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení nařízení (EU) č. 961/2010.

               2)

               Účinky rozhodnutí 2011/299 se ve vztahu ke společnosti Qualitest zachovávají až do okamžiku, kdy nastanou účinky zrušení prováděcího nařízení č. 503/2011 a nařízení č. 267/2012.

               3)

               Rada Evropské unie ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vzniklé společnosti Qualitest.

               4)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 282, 24.9.2011.


title: Věc T-130/05: Žaloba podaná dne 14. března 2005 Dominiquem Albert-Bousquetem a 142 dalšími proti Komisi Evropských společenství

text:
               28.5.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 132/31

         Žaloba podaná dne 14. března 2005 Dominiquem Albert-Bousquetem a 142 dalšími proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-130/05)
   (2005/C 132/57)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 14. března 2005 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Dominiquem Albert-Bousquetem, s bydlištěm v Bruselu (Belgie), a 142 dalšími, zastoupenými Sébastienem Orlandim, Xavierem Martinem, Albertem Coolenem, Jean-Noëlem Louisem a Etiennem Marchalem, advokáty, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Žalobci navrhují, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí o jmenování žalobců úředníky Evropských společenství v rozsahu, ve kterém určují jejich nástupní stupeň za použití článku 12 přílohy XIII služebního řádu,

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobci v této věci, všichni přijatí po 1. květnu 2004 jako úspěšní kandidáti výběrových řízení, jejichž oznámení bylo vyhlášeno před tímto datem, se staví proti údajné diskriminaci vyplývající ze skutečnosti, že jejich podmínky zařazení do platových tříd v souladu s článkem 12 přílohy XIII nařízení (ES, Euratom) č. 723/2004, kterým se mění služební řád úředníků, se liší od podmínek úspěšných kandidátů stejných výběrových řízení přijatých před změnou služebního řádu.
   Na podporu svých tvrzení žalobci uplatňují:

               —

               porušení zásady rovnosti zacházení,

               —

               porušení čl. 31 odst. 1 a čl. 29 odst. 1 služebního řádu,

               —

               porušení čl. 5 odst. 5 služebního řádu,

               —

               porušení zásady legitimního očekávání.

         Žalobci v tomto ohledu usuzují, že z judikatury Společenství vyplývá, že úspěšní kandidáti téhož výběrového řízení se nacházejí v porovnatelné situaci, a musí s nimi tedy být zacházeno stejně. Krom toho podali svoji kandidaturu, aby byli přijati na volná pracovní místa uvedená v příslušných oznámeních o výběrových řízeních, kterých se zúčastnili. Mohli tedy rozumně očekávat, že budou přijati do zaměstnání a stupňů určených v oznámeních o výběrových řízeních, kterých se zúčastnili.


title: Věc C-264/12: Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 26. června 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal do Trabalho de Porto – Portugalsko) – Sindicato Nacional dos Profissionais de Seguros e Afins v. Fidelidade Mundial – Companhia de Seguros, SA „Řízení o předběžné otázce — Článek 53 odst. 2 jednacího řádu — Listina základních práv Evropské unie — Vnitrostátní právní úprava, kterou se stanoví snížení platů pro některé pracovníky ve veřejném sektoru — Neprovedení unijního práva — Zjevný nedostatek pravomoci Soudního dvora“

text:
               15.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 315/26

         Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 26. června 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal do Trabalho de Porto – Portugalsko) – Sindicato Nacional dos Profissionais de Seguros e Afins v. Fidelidade Mundial – Companhia de Seguros, SA
   (Věc C-264/12) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Článek 53 odst. 2 jednacího řádu - Listina základních práv Evropské unie - Vnitrostátní právní úprava, kterou se stanoví snížení platů pro některé pracovníky ve veřejném sektoru - Neprovedení unijního práva - Zjevný nedostatek pravomoci Soudního dvora“)
   2014/C 315/39
   Jednací jazyk: portugalština

      Předkládající soud

   Tribunal do Trabalho de Porto

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Sindicato Nacional dos Profissionais de Seguros e Afins

      Žalovaná: Fidelidade Mundial – Companhia de Seguros, SA

      Výrok

   Soudní dvůr Evropské unie zjevně nemá pravomoc k projednání žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce podané rozhodnutím Tribunal do Trabalho do Porto (Portugalsko) ze dne 22. května 2012 (věc C-264/12).

      (1)  Úř. věst. C 209, 14.7.2012.


title: Věc C-431/14 P: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 8. března 2016 – Řecká republika v. Evropská komise „Kasační opravný prostředek — Státní podpory — Vyrovnávací platby uhrazené řeckým subjektem pro zemědělská pojištění (ELGA) během let 2008 a 2009 — Rozhodnutí prohlašující podpory za neslučitelné s vnitřním trhem a ukládající jejich navrácení — Pojem ‚státní podpora‘ — Článek 107 odst. 3 písm. b) SFEU — Pokyny ke státní podpoře v odvětví zemědělství — Povinnost uvést odůvodnění — Zkreslení důkazů“

text:
               2.5.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 156/9

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 8. března 2016 – Řecká republika v. Evropská komise
   (Věc C-431/14 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Státní podpory - Vyrovnávací platby uhrazené řeckým subjektem pro zemědělská pojištění (ELGA) během let 2008 a 2009 - Rozhodnutí prohlašující podpory za neslučitelné s vnitřním trhem a ukládající jejich navrácení - Pojem ‚státní podpora‘ - Článek 107 odst. 3 písm. b) SFEU - Pokyny ke státní podpoře v odvětví zemědělství - Povinnost uvést odůvodnění - Zkreslení důkazů“)
   (2016/C 156/11)
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Řecká republika (zástupci: I. Chalkias a A. Vasilopoulou, zmocněnci)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: A. Bouchagiar, R. Sauer a D. Triantafyllou, zmocněnci)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Řecké republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 395, 10.11.2014.


title: Věc T-481/14: Žaloba podaná dne 20. června 2014 – European Dynamics Luxembourg a Evropaïki Dynamiki v. EIT

text:
               6.10.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 351/10

         Žaloba podaná dne 20. června 2014 – European Dynamics Luxembourg a Evropaïki Dynamiki v. EIT
   (Věc T-481/14)
   2014/C 351/12
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: European Dynamics Luxembourg SA (Ettelbrück, Lucembursko); a Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atény, Řecko) (zástupci: E. Siouti a M. Sfyri, advokáti)

      Žalovaný: Evropský inovační a technologický institut (EIT)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí žalovaného o udělení veřejné zakázky v rámci zadávacího řízení sdělené žalobkyním v dopise ze dne 11. dubna 2014, jakož i všechna další související rozhodnutí žalovaného, včetně rozhodnutí o udělení veřejné zakázky vybranému uchazeči (která nebyla žalobkyním sdělena);

               —

               zrušil rozhodnutí ředitele EIT dne 25. dubna 2014, kterým bylo odmítnuto sdělit složení výběrové komise;

               —

               uložil žalovanému, aby žalobkyním nahradil škodu za ztrátu příležitosti získat v rámci zadávacího řízení veřejnou zakázku, jež dosahovala částky 1 58  430,40 eur;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně čtyři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z toho, že žalovaný sloučil kritéria pro výběr s kritérií pro zadávání, čímž porušil článek 110 finančního nařízení (1) a článek 149 nařízení v přenesené pravomoci (2).

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení článků 105 a 113 finančního nařízení a článku 138 nařízení v přenesené pravomoci, jelikož žalovaný použil při hodnocení nabídek neznámá kritéria, která nebyla obsažena v dokumentaci k zadávacímu řízení, a porušil svou povinnost stanovit kritéria pro zadání zakázky a jejich relativní váhu, nebo případně jejich sestupné pořadí podle důležitosti. Žalobkyně dále tvrdí, že žalovaný použil tajný, nepropojený systém hodnocení, což způsobilo narušení a chyby v hodnocení.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z toho, že se žalovaný dopustil několika zjevně nesprávných posouzení.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z toho, že žalobce porušil čl. 2 odst. 3 a článku 8 nařízení 1049/2001 (3) tím, že odmítá sdělit složení výběrového komise, což by žalobkyním umožnilo ověřit, že nedošlo ke střetu zájmů.

      (1)  Nařízení (EU, Euratom) č. 966/2012 Evropského parlamentu a Rady ze dne 25. října 2012 , kterým se stanoví finanční pravidla o souhrnném rozpočtu Unie a o zrušení nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 (Úř. věst. 2012, L 298, s. 1; Zvl. vyd. 01/007, s. 248).

      (2)  Nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 1268/2012 ze dne 29. října 2012 o prováděcích pravidlech k nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 966/2012, kterým se stanoví finanční pravidla o souhrnném rozpočtu Unie (Úř. věst. 2012, L 362, s. 1; Zvl. vyd. 01/009, s. 183).

      (3)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. 2001, L 145, s. 43; Zvl. vyd. 01/003, s. 331).


title: Věc T-243/16: Žaloba podaná dne 18. května 2016 – Freddo v. EUIPO - Freddo Freddo (Freggo)

text:
               4.7.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 243/48

         Žaloba podaná dne 18. května 2016 – Freddo v. EUIPO - Freddo Freddo (Freggo)
   (Věc T-243/16)
   (2016/C 243/54)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Freddo SA (Buenos Aires, Argentina) (zástupcei: S. Malynicz, QC, K. Gilbert, G. Lodge, solicitors)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Freddo Freddo, SL (Madrid, Španělsko

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Přihlašovatelka sporné ochranné známky: žalobkyně

      Sporná ochranná známka: obrazová ochranná známka Evropské unie obsahující slovní prvek „Freggo“ – Přihláška č. 7 606 064

      Řízení před EUIPO: námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 17. února 2016 ve věci R 919/2015-2

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil EUIPO (a případně další účastnici řízení před Úřadem, pokud do řízení vstoupí jako vedlejší účastnice) náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-539/09: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 15. listopadu 2011 — Evropská komise v. Spolková republika Německo ( „Nesplnění povinnosti státem — Záměr vyjádřený Účetním dvorem provést kontroly v členském státě — Odmítnutí ze strany uvedeného členského státu — Pravomoci Účetního dvora — Článek 248 ES — Kontrola spolupráce vnitrostátních správních orgánů v oblasti daně z přidané hodnoty — Nařízení (ES) č. 1798/2003 — Příjmy Společenství — Vlastní zdroje vycházející z daně z přidané hodnoty“ )

text:
               28.1.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 25/5

      Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 15. listopadu 2011 — Evropská komise v. Spolková republika Německo
      (Věc C-539/09) (1)

      (Nesplnění povinnosti státem - Záměr vyjádřený Účetním dvorem provést kontroly v členském státě - Odmítnutí ze strany uvedeného členského státu - Pravomoci Účetního dvora - Článek 248 ES - Kontrola spolupráce vnitrostátních správních orgánů v oblasti daně z přidané hodnoty - Nařízení (ES) č. 1798/2003 - Příjmy Společenství - Vlastní zdroje vycházející z daně z přidané hodnoty)
      (2012/C 25/08)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: A. Caeiros a B. Conte, zmocněnci)

         Žalovaná: Spolková republika Německo (zástupci: C. Blaschke a N. Graf Vitzthum, zmocněnci)

         Vedlejší účastníci podporující žalobkyni: Evropský parlament (zástupci: R. Passos a E. Waldherr, zmocněnci), Účetní dvůr Evropské unie (zástupci: R. Crowe, T. Kennedy a B. Schäfer, zmocněnci)

         Předmět

      Nesplnění povinnosti státem — Porušení článku 10 ES a čl. 248 odst. 1, 2 a 3 ES, jakož i čl. 140 odst. 2 a čl. 142 odst. 1 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (Úř. věst. L 248, s. 1; Zvl. vyd. 01/04, s. 74) — Bránění Účetnímu dvoru v provádění kontrol správní spolupráce v oblasti daně z přidané hodnoty v Německu — Rozsah kontrolní pravomoci Účetního dvora

         Výrok

                  1)

                  Spolková republika Německo tím, že odmítla, aby Účetní dvůr Evropské unie provedl v Německu kontroly týkající se správní spolupráce podle nařízení Rady (ES) č. 1798/2003 ze dne 7. října 2003 o správní spolupráci v oblasti daně z přidané hodnoty a předpisů provádějících toto nařízení, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 248 odst. 1 až 3 ES.

                  2)

                  Ve zbývající části se žaloba zamítá.

                  3)

                  Spolkové republice Německo se ukládá náhrada nákladů řízení.

                  4)

                  Evropský parlament a Účetní dvůr Evropské unie ponesou vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 51, 27.2.2010.


title: Věc T-5/10: Usnesení Tribunálu ze dne 16. února 2011 — Komise v. Earthscan

text:
               9.4.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 113/20

         Usnesení Tribunálu ze dne 16. února 2011 — Komise v. Earthscan
   (Věc T-5/10) (1)

   2011/C 113/41
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda druhého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 80, 27.3.2010.


title: Věc C-17/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 16. ledna 2014 – Société générale SA v. Staatssecretaris van Financiën

text:
               28.4.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/10

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 16. ledna 2014 – Société générale SA v. Staatssecretaris van Financiën
   (Věc C-17/14)
   2014/C 129/13
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hoge Raad der Nederlanden

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: Société générale SA

      Odpůrce: Staatssecretaris van Financiën

      Předběžné otázky

               1)

               Musí se při použití článku 63 SFEU srovnání mezi nerezidentem a rezidentem v případě, jako je případ posuzovaný v projednávané věci, ve kterém stát zdroje příjmu srazil daň z dividend z jejich výplaty, vztahovat také na korporační daň, na kterou se v případě rezidenta započte daň z dividend?

               2)

                           a.

                           Je v případě kladné odpovědi na první otázku při srovnání třeba zohlednit všechny náklady, které z hospodářského hlediska souvisejí s akciemi, z nichž plynou dividendy?

                           b.

                           Je v případě záporné odpovědi na předcházející otázku třeba zohlednit případné započtení dividend, které byly spolu s nimi nakoupeny, a finanční zátěž, která byla případně vyvolána vlastnictvím předmětných akcií?

               3)

               Je v případě kladné odpovědi na první otázku při posouzení, zda je eventuálně diskriminující srážková daň právoplatně neutralizována na základě dohody o zamezení dvojímu zdanění uzavřené státem zdroje příjmů, dostatečné, že i) tato dohoda o zamezení dvojímu zdanění stanoví snížení daně ve státě bydliště započtením srážkové daně a že v konkrétním případě navzdory tomu, že tato možnost neexistuje bez omezení, ii) snížení daně vede k tomu, že nizozemské zdanění není pro nerezidenta vyšší než pro rezidenta? Je v případě nedostatečné kompenzace v roce, ve kterém byly vyplaceny dividendy, při posouzení neutralizace významná možnost, že nezapočtenou část lze převést a lze využít možnosti započtení v pozdějších letech?


title: Věc F-35/06: Žaloba podaná dne  30. března 2006  – Grünheid v. Komise

text:
               17.6.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 143/36

         Žaloba podaná dne 30. března 2006 – Grünheid v. Komise
   (Věc F-35/06)
   (2006/C 143/70)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Sabine Grünheid (Overijse, Belgie) (zástupce: E. Boigelot, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí ze dne 20. července 2004, které nebylo žalobkyni oznámeno, ale o jehož existenci se dozvěděla náhodou dne 23. června 2005 při příležitosti zamítnutí jiné stížnosti, kterou podala a označila jako R/162/05, a se kterým se seznámila dne 29. června v návaznosti na svou žádost, neboť ji toto rozhodnutí řadí definitivně do platové třídy A7 stupně 3, jakož i zrušit jakýkoliv následný nebo související akt;

               —

               zrušit rozhodnutí Orgánu oprávněného ke jmenování (OOJ) ze dne 16. prosince 2005, oznámené dne 10. ledna 2006, o zamítnutí stížnosti žalobkyně, která byla zapsána dne 22. září 2005 pod číslem R/732/05;

               —

               uložit Komise Evropských společenství náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně se na podporu své žaloby dovolává podobných žalobních důvodů, jako jsou žalobní důvody, jichž se dovolává v řízení ve věci F-101/05 (1), které rovněž zahájila.

      (1)  Úř. věst. C 10, 14.1.2004, s. 26 (věc, která byla zahájena u Soudu prvního stupně Evropských společenství a zapsaná do rejstříku pod číslem T-388/05).


               30.9.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 237/26

         (2006/C 237/43)
   Poslední publikace Soudního dvora v Úředním věstníku Evropské unie

         Úř. věst. C 224, 16.9.2006

   Dřívější publikace

      Úř. věst. C 212, 2.9.2006

      Úř. věst. C 190, 12.8.2006

      Úř. věst. C 178, 29.7.2006

      Úř. věst. C 165, 15.7.2006

      Úř. věst. C 154, 1.7.2006

      Úř. věst. C 143, 17.6.2006

   Tyto texty jsou k dispozici na adrese:

               EUR-Lex: http:///eur-lex.europa.eu


title: Věc C-15/06 P: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 22. března 2007 – Regione Siciliana v. Komise Evropských společenství (Kasační opravný prostředek — Evropský fond pro regionální rozvoj (EFRR) — Ukončení finanční pomoci — Žaloba na neplatnost — Přípustnost — Regionální nebo místní celek — Akty dotýkající se tohoto celku bezprostředně a osobně — Bezprostřední dotčení)

text:
               28.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 96/15

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 22. března 2007 – Regione Siciliana v. Komise Evropských společenství
   (Věc C-15/06 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Evropský fond pro regionální rozvoj (EFRR) - Ukončení finanční pomoci - Žaloba na neplatnost - Přípustnost - Regionální nebo místní celek - Akty dotýkající se tohoto celku bezprostředně a osobně - Bezprostřední dotčení)
   (2007/C 96/24)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Regione Siciliana (zástupce: G. Aiello, advokát)

      Další účastník řízení: Komise Evropských společenství (zástupci: E. de March a L. Flynn, zmocněnci, G. Faedo, advokát)
   Předmět věci
   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (prvního rozšířeného senátu) ze dne 18. října 2005, Regione Siciliana v. Komise (T-60/03), kterým Soud zamítl jako neopodstatněnou žaloba směřující ke zrušení rozhodnutí Komise K(2002)4905 ze dne 11. prosince 2002 o zrušení pomoci původně poskytnuté Evropským fondem pro regionální rozvoj (EFRR) v částce rovnající se nebo převyšující 15 milionů ECU na projekt infrastruktury směřující k výstavbě hráze na Sicílii (Itálie), a vymáhání zálohy vyplacené Komisí
   Výrok

               1)

               Rozsudek Soudu prvního stupně Evropských společenství ze dne 18. října 2005, Regione Siciliana v. Komise (T-60/03), se zrušuje.

               2)

               Žaloba Regione Siciliana na zrušení rozhodnutí Komise C (2002) 4905 ze dne 11. prosince 2002 ohledně zrušení podpory poskytnuté Italské republice rozhodnutím Komise C (87) 2090 026 ze dne 17. prosince 1987 o poskytnutí pomoci Evropského fondu pro regionální rozvoj z titulu investice do infrastruktury v částce rovnající se nebo převyšující 15 milionů [eur] v Itálii (region: Sicílie) a vymáhání zálohy vyplacené Komisí z titulu této pomoci se odmítá jako nepřípustná.

               3)

               Není namístě rozhodnout o kasačním opravném prostředku podaném Regione Siciliana proti rozsudku uvedenému v bodě 1 tohoto výroku.

               4)

               Regione Siciliana se ukládá náhrada nákladů tohoto řízení, jakož i nákladů spojených s řízením v prvním stupni.

      (1)  Úř. věst. C 74, 25.3.2006.


title: Věc T-66/14: Žaloba podaná dne 24. ledna 2014 – Bredenkamp a další v. Rada a Komise

text:
               14.4.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 112/47

         Žaloba podaná dne 24. ledna 2014 – Bredenkamp a další v. Rada a Komise
   (Věc T-66/14)
   2014/C 112/60
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobci: John Arnold Bredenkamp (Harare, Zimbabwe), Echo Delta (Holdings) PCC Ltd (Castletown, Ile de Man), Scottlee Holdings (Private) Ltd (Harare) a Fodya (Private) Ltd (Harare) (zástupci: P. Moser, QC (Queen's Counsel) a G. Martin (Solicitor)

      Žalované: Evropská komise a Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobci navrhují, aby Tribunál:

               —

               stanovil organizační procesní opatření, kterým by žalovaným bylo nařízeno, aby vydaly všechny informace nebo důkazy, které by tyto orgány mohly mít, pokud jde o zařazení žalobců na seznam;

               —

               nařídil Radě nebo Komisi, aby žalobcům zaplatily náhradu materiální a nemateriální újmy utrpěné žalobci z důvodu protiprávního uvalení unijních sankcí tím, že jména žalobců byla přidána na seznam uvedený v příloze nařízení Rady (ES) č. 314/2004 společným postojem Rady 2009/68/SBZP a nařízením Komise (ES) č. 77/2009, rozhodnutím Rady 2010/92/SBZP, nařízením Komise (EU) č. 173/2010 a nařízením Komise (ES) č. 174/2011 (a byla na tomto seznamu ponechána do roku 2012);

               —

               nařídil, aby žalované zaplatily žalobcům složené úroky se sazbou Euribor + 2% (nebo jinou sazbou, která bude stanovena), a to ode dne vydání rozsudku;

               —

               uložil žalobcům náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobci čtyři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z tvrzení, že dotčené akty postrádaly jakýkoliv právní základ, jelikož byly přijaty pouze na základě článků 60 a 301 ES, které se týkají výlučně právní úpravy vůči třetím státům, a nikoliv jednotlivcům a společnostem.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že dotčené akty vykazovaly zjevná skutková pochybení, pokud jde o absenci jakýchkoliv pevných vazeb k zimbabwské vládě nebo finanční nebo jiné podpoře režimu, čímž žalované neunesly důkazní břemeno a rozhodovací proces byl protiprávní.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z tvrzení, že dotčené akty nesplnily zásadní procesní náležitosti tím, že neuvedly žádné nebo dostatečné důvody a žalobcům neumožnily, aby byli vyslechnuti nebo aby se vyvinili.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že dotčené akty porušily základní zásady unijního práva, které jsou rovněž zakotveny v článku 1 prvního dodatkového protokolu k Evropské úmluvě o lidských právech (EÚLP) tím, že protiprávně omezily právo žalobců na vlastnictví.


title: Věc C-446/13: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 2. října 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État – Francie) – Société Fonderie 2A v. Ministre de l'Économie et des Finances „Řízení o předběžné otázce — Šestá směrnice o DPH — Článek 8 odst. 1 písm. a) — Určení místa dodání zboží — Dodavatel usazený v jiném členském státě, než ve kterém je usazen pořizovatel — Zpracování zboží v členském státě, kde je usazen pořizovatel“

text:
               24.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 421/15

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 2. října 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État – Francie) – Société Fonderie 2A v. Ministre de l'Économie et des Finances
   (Věc C-446/13) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Šestá směrnice o DPH - Článek 8 odst. 1 písm. a) - Určení místa dodání zboží - Dodavatel usazený v jiném členském státě, než ve kterém je usazen pořizovatel - Zpracování zboží v členském státě, kde je usazen pořizovatel“)
   2014/C 421/20
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Conseil d'État

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Société Fonderie 2A

      Žalovaný: Ministre de l'Économie et des Finances

      Výrok

   Článek 8 odst. 1 písm. a) šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně, ve znění směrnice Rady 95/7/ES ze dne 10. dubna 1995, musí být vykládán v tom smyslu, že za místo dodání zboží prodávaného společností usazenou v jednom členském státě pořizovateli usazenému v jiném členském státě, na kterém prodávající nechal provést poskytovatelem služeb usazeným v tomto jiném členském státě dokončovací práce, tak aby toto zboží bylo způsobilé k dodání, předtím, než bylo odesláno uvedeným poskytovatelem služeb pořizovateli, je třeba považovat místo nacházející se v členském státě, ve kterém je usazen pořizovatel.

      (1)  Úř. věst. C 304, 19.10.2013.


title: Věc T-186/08: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 7. září 2009 — LPN v. Komise ( Žaloba na neplatnost a na náhradu škody — Životní prostředí — Směrnice 92/43/EHS — Odložení stížnosti — Nezahájení řízení pro nesplnění povinnosti — Přístup k dokumentům — Nařízení (ES) č. 1049/2001 — Zjevná nepřípustnost — Nevydání rozhodnutí ve věci samé )

text:
               7.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 267/64

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 7. září 2009 — LPN v. Komise
   (Věc T-186/08) (1)

   („Žaloba na neplatnost a na náhradu škody - Životní prostředí - Směrnice 92/43/EHS - Odložení stížnosti - Nezahájení řízení pro nesplnění povinnosti - Přístup k dokumentům - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Zjevná nepřípustnost - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
   2009/C 267/116
   Jednací jazyk: portugalština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Liga para Protecção da Natureza (LPN) (Lisabon, Portugalsko) (zástupkyně: P. Vinagre e Silva, advokátka)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupkyně: P. Costa de Oliveira a D. Recchia, zmocněnkyně)

      Vedlejší účastnice řízení podporující žalovanou: Portugalská republika (zástupci: L. Inez Fernandes, T. Moreira a A. de Oliveira Mendonça, zmocněnci, ve spolupráci s D. Abecasisem a A. Marquesem, advokáty)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení jednak rozhodnutí Komise ze dne 28. února 2008, jak je uvedeno v dopise Komise ze dne 3. dubna 2008 zaslaném žalobkyni pod číslem ENV.A.2/MAS/mm/D (2008) 5542, kterým Komise prohlásila, že má v úmyslu odložit stížnost žalobkyně týkající se údajné neslučitelnosti projektu na výstavbu přehradní hráze na řece Sabor (Portugalsko) se směrnicí Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin (Úř. věst. L 206, s. 7; Zvl. vyd. 15/02, s. 102) (stížnost č. 2003/4523 — projekt přehradní hráze „Baixo Sabor“), a jednak údajného implicitního rozhodnutí Komise, kterým bylo odmítnuto žalobkyni poskytnout přístup k určitým dokumentům, jakož i žádost o náhradu škody.

      Výrok

               1)

               O žalobě není třeba rozhodnout v rozsahu, v jakém směřuje ke zrušení údajného implicitního rozhodnutí, kterým byl odmítnut přístup k určitým dokumentům na základě čl. 8 odst. 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá jako zjevně nepřípustná.

               3)

               Liga para Protecção da Natureza (LPN) ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Komisí Evropských společenství.

               4)

               Portugalská republika ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 183, 19.7.2008.