title: Věc C-209/07: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 20. listopadu 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Supreme Court – Irsko) – The Competition Authority v. Beef Industry Development Society Ltd, Barry Brothers (Carrigmore) Meats Ltd (Hospodářská soutěž — Článek 81 odstavec 1 ES — Pojem dohoda, jejímž cílem je omezení hospodářské soutěže — Dohoda o snížení výrobních kapacit — Hovězí a telecí maso)

text:
               10.1.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/4

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 20. listopadu 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Supreme Court – Irsko) – The Competition Authority v. Beef Industry Development Society Ltd, Barry Brothers (Carrigmore) Meats Ltd
   (Věc C-209/07) (1)

   (Hospodářská soutěž - Článek 81 odstavec 1 ES - Pojem „dohoda, jejímž cílem je omezení hospodářské soutěže“ - Dohoda o snížení výrobních kapacit - Hovězí a telecí maso)
   (2009/C 6/07)
   Jednací jazyk: angličtina
   Předkládající soud
   Supreme Court
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně : The Competition Authority

      Žalovaní: Beef Industry Development Society Ltd, Barry Brothers (Carrigmore) Meats Ltd
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Supreme Court – Výklad čl. 81 odst. 1 ES – Opatření, která omezují či kontrolují produkci – Zahrnutí dohody, jejímž účinkem je přesné snížení strukturální kapacity
   Výrok
   Dohoda, která má takové charakteristiky jako vzorová dohoda uzavřená mezi deseti hlavními zpracovateli hovězího a telecího masa v Irsku, kteří jsou členy Beef Industry Development Society Ltd, a která stanoví zejména snížení zpracovatelských kapacit o zhruba 25 %, má za cíl vyloučení, omezení nebo narušení hospodářské soutěže ve smyslu čl. 81 odst. 1 ES.

      (1)  Úř. věst. C 140, 23.6.2007.


title: Rozsudek soudu prvního stupně ze dne 14. října 2004 ve věci T-137/02, Pollmeier Malchow GmbH & Co. KG proti Komisi Evropských společenství (Státní podpory — Žaloba na zrušení — Doporučení 96/280/ES — Pojem malých a středních podniků (MSP))

text:
               18.12.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 314/15

      ROZSUDEK SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 14. října 2004
   ve věci T-137/02, Pollmeier Malchow GmbH & Co. KG proti Komisi Evropských společenství (1)

   (Státní podpory - Žaloba na zrušení - Doporučení 96/280/ES - Pojem malých a středních podniků (MSP))
   (2004/C 314/38)
   Jednací jazyk: němčina
   Ve věci T-137/02, Pollmeier Malchow GmbH & Co. KG, se sídlem v Malchow (Německo), zastoupená S. Völckerem a J. Heitheckerem, advokáty, proti Komisi Evropských společenství, jejímž předmětem je návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2002/821/ES ze dne 15. ledna 2002 o státní podpoře poskytnuté Spolkovou republikou Německo společnosti Pollmeier GmbH, Malchow (Úř. věst. L 296, s. 20), Soud (čtvrtý rozšířený senát), ve složení H. Legal, předseda, V. Tiili, A. W. H. Meij, M. Vilaras a N. J. Forwood, soudci, vedoucí soudní kanceláře: D. Christensen, rada, vydal dne 14. října 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Žalobkyni se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 169, 13.7.2002.


title: Věc T-535/14: Žaloba podaná dne 18. července 2014 – The Cookware Company v. OHIM – Fissler (VITA+VERDE)

text:
               6.10.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 351/14

         Žaloba podaná dne 18. července 2014 – The Cookware Company v. OHIM – Fissler (VITA+VERDE)
   (Věc T-535/14)
   2014/C 351/16
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: The Cookware Company Ltd (Hongkong, Čína) (zástupce: K. Manhaeve, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Fissler GmbH (Idar Oberstein, Německo)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 15. dubna 2014 ve věci R 1082/2013-2.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: barevná obrazová ochranná známka obsahující slovní prvek „VITA+VERDE“ pro výrobky zařazené do třídy 21 – přihláška ochranné známky Společenství č. 1 0 0 73  054

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Namítaná ochranná známka nebo označení: starší ochranná známka Společenství č. 1 0 13  787 pro slovní označení „vitavit“

      Rozhodnutí námitkového oddělení: zamítnutí námitek v plném rozsahu

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zrušení napadeného rozhodnutí a vyhovění námitkám

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009 o ochranné známce Společenství


title: Věc C-538/11: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 14. prosince 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landesgericht Salzburg — Rakousko) — Hermine Sax v. Pensionsversicherungsanstalt

text:
               2.3.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/15

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 14. prosince 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landesgericht Salzburg — Rakousko) — Hermine Sax v. Pensionsversicherungsanstalt
   (Věc C-538/11) (1)

   2013/C 63/27
   Jednací jazyk: němčina
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 25, 28.1.2012.


title: Věc T-286/08: Žaloba podaná dne 21. července 2008 – Fidelio v. OHIM (Hallux)

text:
               27.9.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 247/17

         Žaloba podaná dne 21. července 2008 – Fidelio v. OHIM (Hallux)
   (Věc T-286/08)
   (2008/C 247/33)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Fidelio KG (Linz, Rakousko) (zástupce: M. Gail, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 21. května 2008 (věc R 632/2007-4);

               —

               uložit Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) náhradu vlastních nákladů jakož i nákladů řízení žalobkyně.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „Hallux“ pro výrobky zařazené do tříd 10, 18 a 25 (přihláška č. 5 245 147)

      Rozhodnutí průzkumového referenta: částečné zamítnutí přihlášky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: částečné vyhovění odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 40/94 (1), neboť zápisu přihlašované ochranné známky nebrání ve vztahu k výrobkům „ortopedické pomůcky“ a „obuv“ absolutní důvody pro zamítnutí zápisu.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1994, L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).


title: Věc C-129/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Administrativen sad Sofia-grad (Bulharsko) dne 16. března 2015 – X. M. v. Agencija za daržavna finansova inspekcija (ADFI)

text:
               26.5.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/22

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Administrativen sad Sofia-grad (Bulharsko) dne 16. března 2015 – X. M. v. Agencija za daržavna finansova inspekcija (ADFI)
   (Věc C-129/15)
   (2015/C 171/27)
   Jednací jazyk: bulharština

      Předkládající soud

   Administrativen sad Sofia-grad

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel v řízení o kasačním opravném prostředku: H. M.

      Odpůrkyně v řízení o kasačním opravném prostředku: Agencija za daržavna finansova inspekcija (ADFI)

      Předběžné otázky

               1)

               Má být čl. 1 odst. 9 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby (1) chápán v tom smyslu, že zařízení/obchodní společnost představuje „veřejnoprávní subjekt“ jen proto, že více než 30 % jejích příjmů z její činnosti v předchozím roce vyplývá z lékařských výkonů, které zaplatila Nacionalna zdravnoosiguritelna kasa (Národní zdravotní pojišťovna) a které byly poskytnuty za podmínek skutečné hospodářské soutěže s jinými zdravotnickými zařízeními?

               2)

               Má být čl. 1 odst. 9 směrnice 2004/18 chápán v tom smyslu, že poskytování zdravotnických služeb za podmínek skutečné hospodářské soutěže ze strany soukromých obchodních společností, které byly založeny za účelem dosahování zisku, lze považovat za „plnění úkolů v obecném zájmu“?

               3)

               Má být čl. 1 odst. 9 směrnice 2004/18 vykládán v tom smyslu, že brání ustanovení § 1 bodu 21 Dopalnitelni razporedbi (dodatečná ustanovení) k Zakon za obštestvenite porački (zákon o veřejných zakázkách), podle kterého ke klasifikaci zařízení jako subjektu veřejného práva stačí, když je splněna jedna z podmínek, která odpovídá kumulativním požadavkům stanoveným ve směrnici?

      (1)  Úř. věst. L 134, s. 114.


title: Věc C-201/11 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 27. dubna 2011 Union of European Football Associations (UEFA) proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) ze dne 17. února 2011 ve věci T-55/08, Union of European Football Associations (UEFA) v. Evropská komise

text:
               9.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 204/16

         Kasační opravný prostředek podaný dne 27. dubna 2011 Union of European Football Associations (UEFA) proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) ze dne 17. února 2011 ve věci T-55/08, Union of European Football Associations (UEFA) v. Evropská komise
   (Věc C-201/11 P)
   2011/C 204/30
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Union of European Football Associations (UEFA) (zástupci: D. Anderson QC, D. Piccinin, Barrister, B. Keane, Solicitor, T. McQuail, Solicitor)

      Další účastníci řízení: Evropská komise, Belgické království, Spojené království Velké Británie a Severního Irska

      Návrhová žádání

   Účastník podávající kasační opravný prostředek navrhuje, aby byl napadený rozsudek zrušen z následujících důvodů:

               a)

               Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení při uplatnění směrnice 89/552 (1), a to jak v otázce požadavku jasnosti a transparentnosti, tak v otázce charakteristiky turnaje EURO jako události zásadního společenského významu.

               b)

               Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení při uplatnění ustanovení Smlouvy týkajících se hospodářské soutěže.

               c)

               Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení při uplatnění ustanovení Smlouvy týkajících se volného pohybu služeb a proporcionality.

               d)

               Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení při uplatnění práva UEFA vlastnit majetek.

               e)

               Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení tím, že konstatoval, že napadené rozhodnutí obsahovalo odpovídající odůvodnění týkající se i) charakteristiky turnaje EURO jako události zásadního společenského významu, ii) hospodářské soutěže, iii) volného pohybu služeb a iv) vlastnických práv.

      (1)  Směrnice Rady 89/552/ES ze dne 3. října 1989 o koordinaci některých právních a správních předpisů členských států upravujících provozování televizního vysílání (Úř. věst. L 298, s. 23; Zvl. vyd. 06/01, s. 224).


title: Věc C-368/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Santa Maria Capua Vetere (Itálie) dne 11. července 2011 — trestní řízení proti Raffaelu Arrichiellovi

text:
               24.9.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/11

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Santa Maria Capua Vetere (Itálie) dne 11. července 2011 — trestní řízení proti Raffaelu Arrichiellovi
   (Věc C-368/11)
   2011/C 282/20
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale di Santa Maria Capua Vetere

      Účastník původního trestního řízení

   Raffaele Arrichiello

      Předběžné otázky

   Jaký je výklad článků 43 a 49 Smlouvy o založení Evropské unie vzhledem ke svobodě usazování a volnému pohybu služeb v oblasti sázek na sportovní události, aby bylo možno určit, zda uvedená ustanovení této smlouvy povolují použití vnitrostátní právní úpravy, která stanoví monopolní postavení státu a systém koncesí a povolení, jenž v rámci určeného počtu koncesí stanoví: a) existenci všeobecné ochrany držitelů koncesí vydaných v předchozím období na základě postupu, který neoprávněně vyloučil část subjektů; b) existenci předpisů skutečně zaručujících zachování obchodních pozic získaných na základě postupu, který neoprávněně vyloučil část subjektů (jako například zákaz pro nové koncesionáře umisťovat svá sázková okénka do určité vzdálenosti od již existujících okének); c) případy zániku koncesí a propadnutí vysokých kaucí, kam zahrnuje případ, kdy koncesionář přímo či nepřímo provozuje přeshraniční herní činnosti obdobné těm, které jsou předmětem koncese?


title: Věc C-46/11: Žaloba podaná dne 1. února 2011 — Evropská komise v. Polská republika

text:
               2.4.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 103/16

         Žaloba podaná dne 1. února 2011 — Evropská komise v. Polská republika
   (Věc C-46/11)
   2011/C 103/29
   Jednací jazyk: polština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: S. Petrova a K. Herrmann, zmocněnci)

      Žalovaná: Polská republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Polská republika tím, že řádně neprovedla podmínky pro výjimky stanovené v čl. 16 odst. 1 směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin (1), nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 16 odst. 1 směrnice 92/43/EHS;

               —

               uložit Polské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Komise Polské republice vytýká, že do polského práva řádně neprovedla podmínky pro výjimky ze zákazů uvedené v čl. 16 odst. 1 směrnice Rady 92/43/EHS v souvislosti s ochranou druhů ptactva a živočichů.
   Zaprvé je ve dvou nařízeních ministra životního prostředí o chráněných druzích volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin v čl. 7 odst. 1 resp. článku 8 stanovena výjimka ze zákazů sloužícím ochraně druhů (např. zákaz úmyslného usmrcování a odchytu atd). ve vztahu k činnostem souvisejícím s racionálním hospodařením v oblasti zemědělství, lesnictví a rybolovu. Možnost takové výjimky však není v čl. 16 odst. 1 směrnice 92/43/EHS stanovena.
   Zadruhé je působnost výjimky, stanovené v čl. 52 odst. 2 bodu 5 zákona o ochraně přírody, ze zákazů v souvislosti s ochranou živočišných druhů ve vztahu k „prevenci závažných škod zejména v podnicích, které provozují hospodářskou činnost v oblasti zemědělství, lesnictví a rybolovu“ širší než je působnost výjimky stanovené v čl. 16 odst. 1 písm. b) směrnice 92/43/EHS.
   Zatřetí je působnost možnosti výjimky, stanovené v čl. 56 odst. 4 bodu 2 zákona o ochraně přírody, ze zákazů týkajících se ochrany druhů, pokud to vyplývá z „potřeby omezení závažných škod v hospodaření podniků, zejména hospodaření v oblasti zemědělství, lesnictví a rybolovu“, širší než je působnost výjimky stanovené v čl. 16 odst. 1 písm. b) směrnice Habitat.
   Začtvrté je podle nařízení ze dne 28. září 2004 o ochraně volně žijících druhů živočichů dovoleno usmrcování, odchyt atd. vyder (lutra lutra), které se vyskytují v oblasti rybníků označených jako chovné oblasti, ačkoliv se přitom jedná o druh vyžadující přísnou ochranu ve smyslu přílohy IV směrnice 92/43/EHS.

      (1)  Úř. věst. L 206, s. 7; Zvl. vyd. 15/02. s. 102.


title: Věc T-203/11: Usnesení Tribunálu ze dne 18. června 2012 — Transports Schiocchet — Excursions v. Rada a Komise ( „Mimosmluvní odpovědnost — Autokarová a autobusová přeprava mezi členskými státy — Nařízení (EHS) č. 684/92 — Dostatečně závažné porušení právní normy, která přiznává práva jednotlivcům — Neexistence — Žaloba zjevně postrádající jakýkoli právní základ“ )

text:
               28.7.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 227/21

         Usnesení Tribunálu ze dne 18. června 2012 — Transports Schiocchet — Excursions v. Rada a Komise
   (Věc T-203/11) (1)

   (Mimosmluvní odpovědnost - Autokarová a autobusová přeprava mezi členskými státy - Nařízení (EHS) č. 684/92 - Dostatečně závažné porušení právní normy, která přiznává práva jednotlivcům - Neexistence - Žaloba zjevně postrádající jakýkoli právní základ)
   2012/C 227/34
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Transports Schiocchet — Excursions (Beuvillers, Francie) (zástupce: É. Deshoulières, advokát)

      Žalované: Rada Evropské unie (zástupci: E. Karlsson a E. Dumitriu-Segnana, zmocněnci) a Evropská komise (zástupci: G. Rozet a N. Yerrell, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na náhradu škody údajně způsobené žalobkyni v důsledku uplatnění režimu stanoveného nařízením Rady (EHS) č. 684/92 ze dne 16. března 1992 o společných pravidlech pro mezinárodní přepravu cestujících autokary a autobusy (Úř. věst. L 74, s. 1).

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá jako zjevně postrádající jakýkoli právní základ.

               2)

               Transports Schiocchet — Excursions se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 186, 25.6.2011.


title: Věc C-525/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal da Concorrência, Regulação e Supervisão (Portugalsko) dne 13. října 2016 – Meo – Serviços de Comunicações e Multimédia S.A. v. Autoridade da Concorrência

text:
               16.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 14/20

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal da Concorrência, Regulação e Supervisão (Portugalsko) dne 13. října 2016 – Meo – Serviços de Comunicações e Multimédia S.A. v. Autoridade da Concorrência
   (Věc C-525/16)
   (2017/C 014/26)
   Jednací jazyk: portugalština

      Předkládající soud

   Tribunal da Concorrência, Regulação e Supervisão

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Meo – Serviços de Comunicações e Multimédia S.A.

      Žalovaný: Autoridade da Concorrência

      Další účastnice řízení: GDA – Cooperativa de Gestão dos Direitos dos Artistas Intérpretes ou Executantes, CRL

      Předběžné otázky

               (i)

               Pokud jsou v sankčním řízení přímo či nepřímo prokázány skutečnosti týkající se účinků případné diskriminační cenové praktiky, kterou uplatňuje podnik v dominantním postavení vůči jednomu z maloobchodních podniků, který má za to, že byl v porovnání s ostatními soutěžiteli poškozen, musí být kvalifikace tohoto jednání jako znevýhodnění v hospodářské soutěži ve smyslu čl. 102 písm. c) SFEU založena na dodatečném posouzení závažnosti, relevance nebo významu těchto účinků z hlediska soutěžního postavení dotčeného podniku nebo jeho konkurenceschopnosti, zejména v souvislosti se schopností vyrovnat rozdílné náklady vynaložené v rámci služby na velkoobchodním trhu?

               (ii)

               Pokud je v sankčním řízení přímo či nepřímo prokázáno, že diskriminační cenová praktika, kterou uplatňuje podnik v dominantním postavení, má velmi omezený dopad na náklady, jež vynaložil dotčený maloobchodní podnik, jakož i na příjmy a výnosy, jichž tento podnik dosáhl, je konformní výklad čl. 102 písm. c) SFEU a judikatury obsažené v rozsudcích British Airways (1) a Clearstream (2) slučitelný se závěrem, že neexistují žádné nepřímé důkazy zneužití dominantního postavení a zakázaných praktik?

               (iii)

               Nebo taková okolnost naopak nepostačuje k vyloučení možnosti považovat dotčené jednání pro účely čl. 102 písm. c) SFEU za zneužití dominantního postavení a za zakázanou praktiku a je relevantní pouze v okamžiku, kdy má být určena odpovědnost podniku, který se tohoto jednání dopustil, nebo sankce, která mu má být uložena?

               (iv)

                  Musí být výraz „čímž jsou někteří partneři znevýhodňováni v hospodářské soutěži“, který je uveden v čl. 102 písm. c) [druhém pododstavci] SFEU, vykládán v tom smyslu, že vyjadřuje požadavek, aby výhoda plynoucí z diskriminace odpovídala určitému minimálnímu procentnímu podílu nákladové struktury dotčeného podniku?

               (v)

                  Musí být výraz „čímž jsou někteří partneři znevýhodňováni v hospodářské soutěži“, který je uveden v čl. 102 písm. c) [druhém pododstavci] SFEU, vykládán v tom smyslu, že vyjadřuje požadavek, aby výhoda plynoucí z diskriminace odpovídala minimálnímu rozdílu mezi průměrnými náklady, jež vynaložily soutěžící podniky v rámci dotčené služby na velkoobchodním trhu?

               (vi)

                  Může být výraz „čímž jsou někteří partneři znevýhodňováni v hospodářské soutěži“, který je uveden v čl. 102 písm. c) [druhém pododstavci] SFEU, vykládán v tom smyslu, že vyjadřuje požadavek, aby výhoda plynoucí z diskriminace odpovídala hodnotám, které jsou vyšší než rozdíly uvedené v […] tabulkách 5, 6 a 7, má-li být sporné jednání považováno za zakázanou praktiku?

               (vii)

               Bude-li odpověď na některou z otázek (iv) až (vi) kladná, jakým způsobem má být stanoven uvedený minimální práh relevance znevýhodnění v souvislosti s nákladovou strukturou nebo s průměrnými náklady, jež vynaložily soutěžící podniky v rámci dotčené služby na maloobchodním trhu?

               (viii)

               Bude-li tento minimální práh stanoven, umožňuje nedosažení tohoto prahu v jednotlivých jednoletých obdobích vyvrátit domněnku vyplývající z rozsudku Clearstream, podle níž je třeba mít za to, že „použití, vůči obchodnímu partnerovi, rozdílných cen za rovnocenné služby, a to nepřetržitě v průběhu pěti let a podnikem majícím faktický monopol na předcházejícím trhu, [nemůže] nezpůsobit soutěžní znevýhodnění téhož partnera“ (3)?

      (1)  C-95/04 P, EU:C:2007:166.

      (2)  T-301/04, EU:T:2009:317.

      (3)  Body 194 a 195 citovaného rozsudku.


title: Spojené věci C-362/13, C-363/13 a C-407/13: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 3. července 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Corte suprema di cassazione – Itálie) – Maurizio Fiamingo (C-362/13), Leonardo Zappalà (C-363/13), Francesco Rotondo a další (C-407/13) v. Rete Ferroviaria Italiana SpA „Řízení o předběžné otázce — Sociální politika — Směrnice 1999/70/ES — Rámcová dohoda o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřená mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS — Námořní doprava — Trajekty uskutečňující přepravu mezi dvěma přístavy nacházejícími se v témže členském státě — Po sobě jdoucí pracovní smlouvy na dobu určitou — Ustanovení 3 bod 1 — Pojem, pracovní smlouva na dobu určitou“  — Ustanovení 5 bod 1 — Opatření zaměřená na předcházení zneužívání smluv na dobu určitou — Sankce — Přeměna na pracovní poměr na dobu neurčitou — Podmínky“

text:
               1.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 292/9

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 3. července 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Corte suprema di cassazione – Itálie) – Maurizio Fiamingo (C-362/13), Leonardo Zappalà (C-363/13), Francesco Rotondo a další (C-407/13) v. Rete Ferroviaria Italiana SpA
   (Spojené věci C-362/13, C-363/13 a C-407/13) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Sociální politika - Směrnice 1999/70/ES - Rámcová dohoda o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřená mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS - Námořní doprava - Trajekty uskutečňující přepravu mezi dvěma přístavy nacházejícími se v témže členském státě - Po sobě jdoucí pracovní smlouvy na dobu určitou - Ustanovení 3 bod 1 - Pojem, pracovní smlouva na dobu určitou“ - Ustanovení 5 bod 1 - Opatření zaměřená na předcházení zneužívání smluv na dobu určitou - Sankce - Přeměna na pracovní poměr na dobu neurčitou - Podmínky“)
   2014/C 292/11
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Corte suprema di cassazione

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Maurizio Fiamingo (C-362/13), Leonardo Zappalà (C-363/13), Francesco Rotondo a další (C-407/13)

      Žalovaná: Rete Ferroviaria Italiana SpA

      Výrok

               1)

               Rámcová dohoda o pracovních poměrech na dobu určitou, uzavřená dne 18. března 1999, která je obsažena v příloze směrnice Rady 1999/70/ES ze dne 28. června 1999 o rámcové dohodě o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS, musí být vykládána v tom smyslu, že se vztahuje na takové zaměstnance, jako jsou žalobci v původním řízení, kteří jsou zaměstnáni jako námořníci na základě pracovních smluv na dobu určitou na trajektech zajišťujících námořní spojení mezi dvěma přístavy nacházejícími se v témže členském státě.

               2)

               Ustanovení rámcové dohody o pracovních poměrech na dobu určitou musí být vykládána v tom smyslu, že nebrání takové vnitrostátní právní úpravě, o jakou se jedná ve věcech v původních řízeních, která stanoví, že pracovní smlouvy na dobu určitou musí uvádět svoji délku trvání, ne však svůj konec.

               3)

               Ustanovení 5 rámcové dohody o pracovních poměrech na dobu určitou musí být vykládáno v tom smyslu, že v zásadě nebrání takové vnitrostátní právní úpravě, o jakou se jedná ve věcech v původních řízeních, která stanoví přeměnu pracovních smluv na dobu určitou na pracovní poměr na dobu neurčitou pouze v případě, kdy byl dotyčný zaměstnanec na základě těchto smluv nepřetržitě zaměstnán týmž zaměstnavatelem po dobu delší než jeden rok, přičemž se pracovní poměr považuje za nepřetržitý, pokud mezi pracovními smlouvami na dobu určitou neuplynulo více než šedesát dnů. Je však věcí předkládajícího soudu, aby ověřil, že podmínky pro použití, jakož i účinné provedení této právní úpravy z ní činí náležité opatření pro předcházení a sankcionování zneužívání po sobě jdoucích pracovních smluv nebo poměrů na dobu určitou.

      (1)  Úř. věst. C 260, 7. 9. 2013.

      Úř. věst. C 313, 26. 10. 2013.


title: Věc T-439/08: Žaloba podaná dne 30. září 2008 – Agapiou Joséphidès v. Komise a Výkonná agentura pro vzdělávání, kulturu a audiovizuální oblast

text:
               20.12.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 327/34

         Žaloba podaná dne 30. září 2008 – Agapiou Joséphidès v. Komise a Výkonná agentura pro vzdělávání, kulturu a audiovizuální oblast
   (Věc T-439/08)
   (2008/C 327/61)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Kalliope Agapiou Joséphidès (Nikósie, Kypr) (zástupce: C. Joséphidès, advokát)

      Žalované: Komise Evropských společenství a Výkonná agentura pro vzdělávání, kulturu a audiovizuální oblast
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Výkonné agentury pro vzdělávání, kulturu a audiovizuální oblast („agentura“) ze dne 1. srpna 2008, kterým agentura jednající pod kontrolou Komise odmítá žalobkyni přístup, požadovaný dopisem ze dne 3. března 2008, k určitým dokumentům spisu č. 07/0122, týkajícímu se udělení Centra excelence Jean Monet Kyperské univerzitě;

               —

               zrušit rozhodnutí Komise K(2007)3749 ze dne 8. srpna 2008 týkající se individuálního rozhodnutí o poskytnutí dotace v rámci Programu celoživotního učení, podprogramu Jean Monet;

               —

               uložit agentuře a Komisi náhradu nákladů řízení žalobkyně v rámci tohoto řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Touto žalobou se žalobkyně domáhá zrušení jednak rozhodnutí Výkonné agentury pro vzdělávání, kulturu a audiovizuální oblast ze dne 1. srpna 2008, kterým jí agentura odmítá přístup k dokumentům týkajícím se udělení Centra excelence Jean Monet Kyperské univerzitě, a jednak rozhodnutí Komise K(2007)3749 ze dne 8. srpna 2008 týkajícího se individuálního rozhodnutí o poskytnutí dotace v rámci Programu celoživotního učení, podprogramu Jean Monet, v rozsahu, v němž doporučuje poskytnout Kyperské univerzitě dotaci pro vytvoření Centra excelence Jean Monet.
   Na podporu svého návrhu na zrušení rozhodnutí agentury ze dne 1. srpna 2008 tvrdí, že agentura porušila její osobnostní právo, které vyplývá zejména ze zásady transparentnosti obsažené v čl. 1 druhém pododstavci a článku 6 SEU, z článku 255 ES a z Listiny základních práv EU, mít přístup k určitým dokumentům v rozsahu, v němž bylo její jméno bez jejího souhlasu použito třetí osobou (Kyperskou univerzitou) ve správní přihlášce, s cílem získat z něj výhodu. Tvrdí, že za těchto okolností měla právo ověřit si přesný obsah nebo přesnost osobních údajů i cíl a kontext jejich použití.
   Mimoto uvádí, že ředitel agentury nemá pravomoc, aby rozhodl o její žádosti o přístup k dokumentům a že jeho rozhodnutí ze dne 1. srpna 2008 bylo přijato v rozporu s nařízením č. 1049/2001 (1), jakož i s jednacím řádem Komise.
   V rozsahu, v němž by se Soud nicméně domníval, že ředitel agentury měl pravomoc k přijetí napadeného rozhodnutí, žalobkyně tvrdí, že toto rozhodnutí bylo přijato v rozporu s několika ustanoveními nařízení č. 1049/2001, zejména články 7.1, 8.1 a 15.1. Podle žalobkyně agentura rovněž chybně vyložila několik dalších ustanovení téhož nařízení, zejména články 4.4, 4.5, 4.1 b) a 4.2 a nepřesně použila zásadu transparentnosti a pojem vyššího veřejného zájmu. Žalobkyně rovněž uplatňuje žalobní důvod vycházející z nedostatečného požadovaného odůvodnění napadeného rozhodnutí.
   Na podporu svého návrhu na zrušení rozhodnutí Komise K(2007)3749 ze dne 8. srpna 2008 žalobkyně tvrdí, že se Komise dopustila chyby tím, že opominula ověřit existenci souhlasu žalobkyně s tím, že její osobní údaje jsou uvedeny v přihlášce předložené Kyperskou univerzitou Komisi. Podle žalobkyně měla Komise konstatovat podstatnou vadu v předloženém projektu a zrušit svoje rozhodnutí nebo přijmout jiná nezbytná opatření.
   Žalobkyně rovněž tvrdí, že se Komise dopustila chyby v analýze splnění podmínek kandidatury Kyperské univerzity.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise, Úř. věst. L 145, s. 43; Zvl. vyd. 01/03, s. 331.


title: Věc T-126/12: Žaloba podaná dne 20. března 2012 — Interroll v. OHIM (Inspired by efficiency)

text:
               2.6.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 157/8

         Žaloba podaná dne 20. března 2012 — Interroll v. OHIM (Inspired by efficiency)
   (Věc T-126/12)
   2012/C 157/14
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Interroll Holding AG (Sant’ Antonino, Švýcarsko) (zástupce: R. Böhm, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 12. ledna 2012 (odvolání R 1280/2011-1);

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „Inspired by efficiency“ (přihláška č. 9 725 359) pro výrobky a služby zařazené do tříd 6, 7, 9, 20, 35, 39 a 42.

      Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí přihlášky.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení č. 207/2009, neboť přihlašovaná ochranná známka má rozlišovací způsobilost a ve vztahu k výrobkům a službám, které jsou předmětem řízení, nemá popisný charakter.


title: Věc C-99/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour constitutionnelle (Belgie) dne 28. února 2013 — Guy Kleynen v. Conseil des ministres

text:
               18.5.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 141/14

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour constitutionnelle (Belgie) dne 28. února 2013 — Guy Kleynen v. Conseil des ministres
   (Věc C-99/13)
   2013/C 141/25
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour constitutionnelle

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Guy Kleynen

      Žalovaný: Conseil des ministres

      Předběžná otázka

   Je třeba články 56 a 63 Smlouvy o fungování Evropské unie a články 36 a 41 Dohody o Evropském hospodářském prostoru vykládat v tom smyslu, že členskému státu neumožňují zavést a ponechat v platnosti režim, který stanoví vyšší zdanění úroků placených bankami-nerezidenty, neboť osvobození od daně nebo nižší sazbu daně uplatňuje pouze na úroky placené belgickými bankami?


title: Věc T-435/08: Žaloba podaná dne 3. října 2008 – Tokita Management Service v. OHIM – Eminent Food (TOMATOBERRY)

text:
               6.12.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 313/48

         Žaloba podaná dne 3. října 2008 – Tokita Management Service v. OHIM – Eminent Food (TOMATOBERRY)
   (Věc T-435/08)
   (2008/C 313/86)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Tokita Management Service Corp. (Saitama, Japonsko) (zástupci: P. Brownlow a N. Jenkins, Solicitors a B. Bryson, Barrister)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Eminent Food BV (Bussum, Nizozemsko)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 18. července 2008 ve věci R 1219/2007-4 a

               —

               uložit OHIM náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „TOMATOBERRY“ pro výrobky třídy 31 – přihláška č. 3 797 909

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Namítaná ochranná známka nebo označení: obrazová ochranná známka Společenství „Tomberry“ pro výrobky a služby tříd 31, 35 a 44 – přihláška č. 3 344 711

      Rozhodnutí námitkového oddělení: vyhovění námitkám v plném rozsahu

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 40/94, jelikož odvolací senát nesprávně shledal, že dotčené ochranné známky jsou vzhledově a pojmově velmi podobné; porušení čl. 8 odst. 1 písm. a) a/nebo článku 73 a/nebo čl. 74 odst. 1 nařízení Rady č. 40/94, jelikož odvolací senát nesprávně shledal, že rozhodnutí námitkového oddělení vyhovět námitkám na základě čl. 8 odst. 1 písm. a) nařízení Rady č. 40/94, bylo správné.


title: Věc C-5/09: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 23. července 2009 — Komise Evropských společenství v. Řecká republika

text:
               21.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/33

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 23. července 2009 — Komise Evropských společenství v. Řecká republika
   (Věc C-5/09) (1)

   2009/C 282/61

      Jednací jazyk: řečtina

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 55, 7.3.2009.


title: Spojené věci T-481/13 a T-421/15: Usnesení Tribunálu ze dne 6. září 2017 – Systran v. Komise

text:
               23.10.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 357/31

         Usnesení Tribunálu ze dne 6. září 2017 – Systran v. Komise
   (Spojené věci T-481/13 a T-421/15) (1)

   (2017/C 357/40)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda šestého senátu nařídil vyškrtnutí věcí.

      (1)  Úř. věst. C 336, 16.11.2013.


title: Věc T-202/13: Žaloba podaná dne 9. dubna 2013 — Group’Hygiène v. Komise

text:
               15.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/33

         Žaloba podaná dne 9. dubna 2013 — Group’Hygiène v. Komise
   (Věc T-202/13)
   2013/C 171/62
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Group’Hygiène (Paříž, Francie) (zástupce(i): J.-M. Leprêtre a N. Chahid-Nouraï, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               na základě článku 263 SFEU s okamžitým účinkem zrušil směrnici Komise 2013/2/EU ze dne 7. února 2013, kterou se mění příloha I směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/62/ES o obalech a obalových odpadech, v rozsahu, v němž zařazuje navíjecí role, trubice a válce, kromě těch, které slouží k průmyslovému využití, na seznam názorných příkladů obalů;

               —

               uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně šest žalobních důvodů.

               1)

               První žalobní důvod se zakládá na neexistenci pravomoci Komise, jelikož Komise nemohla na základě své výkonné pravomoci změnit podstatné znaky základního nařízení. Poněvadž směrnice 2013/2/EU (1) rozšířila definici obalu na výrobky, na něž se směrnice 94/62/ES (2) nevztahovala, došlo při přijetí směrnice 2013/2/EU k překročení pravomoci.

               2)

               Druhý žalobní důvod se zakládá na porušení článku 296 SFEU a obecných zásad práva Evropské unie týkajících se povinnosti uvést odůvodnění, jelikož směrnice 2013/2/EU neuvádí důvody, proč se obaly považují pouze některé navíjecí role, trubice a válce. Žalobkyně tvrdí, že odůvodnění aktu je tím spíše nezbytné, že se napadeným opatřením mění postoj orgánů Evropské unie ve srovnání s jejich předchozím postojem.

               3)

               Třetí žalobní důvod se zakládá na porušení směrnice 94/62/ES, jelikož je zjevné, že navíjecí role, trubice a válce nelze kvalifikovat jako obaly, poněvadž navíjecí role, trubice a válec je čistě interní částí výrobku a neodpovídá právní definici obalu ve směrnici 94/62/ES.

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod se zakládá na porušení zásady rovnosti, jelikož směrnice 2013/2/EU nakládá různě se srovnatelnými situacemi, poněvadž navíjecí role, trubice a válce k průmyslovému využití nekvalifikuje jako obaly, ačkoli navíjecí role, trubice a válce k průmyslovému i neprůmyslovému využití jsou objektivně srovnatelné, a poněvadž výrobky s podobnými vlastnostmi jako navíjecí role, trubice a válce jsou z kategorie obalů vyloučeny.

               5)

               Pátý žalobní důvod se zakládá na porušení zásady právní jistoty a ochrany legitimního očekávání, jelikož směrnice 2013/2/EU neočekávaně a bez přechodných ustanovení mění řešení přijaté zákonodárcem Evropské unie, podle něhož navíjecí role, trubice a válce nejsou obaly ve smyslu směrnice 94/62/ES.

               6)

               Šestý žalobní důvod se zakládá na porušení zásady proporcionality v tom smyslu, že napadené opatření má nepřiměřený finanční dopad na hospodářské subjekty v daném odvětví, poněvadž na rozdíl od výrobců působících v jiných odvětvích, na něž se vztahuje právní úprava obalů, nemohou výrobci navíjecích rolí, trubic a válců snížit objem vyráběných navíjecích rolí, trubic a válců, jelikož jsou nezbytnou a nedílnou součástí výrobků.

      (1)  Úř. věst. 2013, L 37, s. 10.

      (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/62/ES ze dne 20. prosince 1994 o obalech a obalových odpadech (Úř. věst. L 365, s. 10).


title: Věc T-469/14: Žaloba podaná dne 24. června 2014 – Dordal v. Komise

text:
               4.8.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 253/64

         Žaloba podaná dne 24. června 2014 – Dordal v. Komise
   (Věc T-469/14)
   2014/C 253/88
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Dordal SA (Barcelona, Španělsko) (zástupci: L. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, R. Calvo Salinero a A. Lamadrid de Pablo, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí v rozsahu, v jakém soubor opatření, která podle něj představují takzvaný španělský systém zdanění leasingu („SEAF“), kvalifikuje jako novou státní podporu neslučitelnou s vnitřním trhem;

               —

               podpůrně zrušil články 1 a 4 napadeného rozhodnutí, které jako příjemce údajných podpor a jako jediné adresáty příkazu k navrácení určuje investory AIE (hospodářských zájmových sdružení);

               —

               podpůrně zrušil článek 4 napadeného rozhodnutí v rozsahu, v jakém v rozporu s obecnými zásadami unijního práva nařizuje vrácení údajných podpor;

               —

               zrušil článek 4 napadeného rozhodnutí v rozsahu, v jakém rozhoduje o legalitě soukromých smluv mezi investory a dalšími subjekty, a

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů tohoto řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou tytéž, jaké byly uvedeny ve věci T-700/13, Bankia v. Komise.


title: Věc C-117/10: Žaloba podaná dne 3. března 2010 — Evropská komise v. Rada Evropské unie

text:
               1.5.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 113/34

         Žaloba podaná dne 3. března 2010 — Evropská komise v. Rada Evropské unie
   (Věc C-117/10)
   2010/C 113/53
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: V. Di Bucci, L. Flynn, K. Walkerová, A. Stobiecka-Kuik, zmocněnci)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Rady 2010/10/ES (1) ze dne 20. listopadu 2009 o poskytování státní podpory orgány Polské republiky na nákup zemědělské půdy v době od 1. ledna 2010 do 31. prosince 2013.

               —

               uložit Radě Evropské unie náhradu nákladů tohoto řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Rada přijetím napadeného rozhodnutí zvrátila rozhodnutí Komise vyplývající z návrhu vhodných opatření v bodě 196 zemědělských pokynů 2007 [Pokyny Společenství ke státní podpoře v odvětvích zemědělství a lesnictví], a z jeho bezpodmínečného přijetí Polskem, jež Polsko zavazovaly k ukončení stávajícího režimu podpory na nákup zemědělské půdy nejpozději do 31. prosince 2009. Rada totiž s odvoláním na mimořádné okolnosti dovolila Polsku, aby tento režim zachovalo do uplynutí doby platnosti zemědělských pokynů 2007 ke dni 31. prosince 2013. Okolnosti uváděné Radou jako důvod pro její rozhodnutí zjevně nejsou mimořádnými okolnostmi takové povahy, aby odůvodňovaly přijaté rozhodnutí a znemožnily rozhodnutí Komise o tomto režimu. Na podporu své žaloby na neplatnost uvádí Komise čtyři žalobní důvody:

               a)

               Zaprvé má za to, že Rada neměla pravomoc jednat na základě čl. 88 odst. 2 druhého pododstavce, protože nerozhodla o Polské žádosti v tříměsíční lhůtě stanovené ve čtvrtém pododstavci uvedeného ustanovení a protože v každém případě podpora, kterou schválila, byla stávající podpora, k jejímuž ukončení ke konci roku 2009 se Polsko zavázalo, když přijalo vhodná opatření, jež mu navrhla Komise.

               b)

               Zadruhé Rada zneužila své pravomoci tím, že se pokusila zbavit účinku rozhodnutí, že režim podpory, který bylo Polsku dovoleno zachovat do konce roku 2009, a nikoli déle, bude moci být ponechán v platnosti do roku 2013.

               c)

               Zatřetí bylo napadené rozhodnutí přijato s porušením zásady loajální spolupráce, která musí být dodržována jak členskými státy, tak i mezi orgány Společenství. Svým rozhodnutím zbavila Rada Polsko povinnosti spolupráce s Komisí co se týče vhodných opatření přijatých tímto členským státem ohledně stávající podpory na nákup zemědělské půdy v rámci spolupráce stanovené čl. 88 odst. 1 ES.

               d)

               Začtvrté Komise tvrdí, že se Rada dopustila zjevně nesprávného posouzení svým konstatováním, že existují mimořádné okolnosti, které odůvodňují přijetí schváleného opatření.

      (1)  Úř. věst. L 4, 8.1.2010, s. 89.


title: Věc T-431/14: Žaloba podaná dne 12. června 2014 – Volkswagen v. OHIM (CHOICE)

text:
               25.8.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/42

         Žaloba podaná dne 12. června 2014 – Volkswagen v. OHIM (CHOICE)
   (Věc T-431/14)
   2014/C 282/55
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Volkswagen AG (Wolfsburg, Německo) (zástupce: U. Sander, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 3. dubna 2014 ve věci R 2019/2013-1;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „CHOICE“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 12, 28, 35 a 37 – přihláška ochranné známky Společenství č. 1 1 7 69  163

      Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí přihlášky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009


title: Věc T-182/04: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 10. října 2006 – Van der Spree v. Komise ( Úředníci — Zpráva o vývoji služby — Hodnotící období 2001/2002 — Články 26 a 43 služebního řádu — Práva na obhajobu — Zrušení )

text:
               16.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 310/12

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 10. října 2006 – Van der Spree v. Komise
   (Věc T-182/04) (1)

   („Úředníci - Zpráva o vývoji služby - Hodnotící období 2001/2002 - Články 26 a 43 služebního řádu - Práva na obhajobu - Zrušení“)
   (2006/C 310/23)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Daniel Van der Spree (Overijse, Belgie) (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis a É. Marchal, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: G. Berscheid a H. Krämer, zmocněnci)
   Předmět
   Zrušení rozhodnutí ze dne 25. června 2003, kterým se s konečnou platností vystavuje zpráva o vývoji služby žalobce za období od 1. července 2001 do 31. prosince 2002.
   Výrok

               1)

               Rozhodnutí ze dne 25. června 2003, kterým se s konečnou platností vystavuje zpráva o vývoji služby Daniela Van der Spree za období od 1. července 2001 do 31. prosince 2002, se zrušuje.

               2)

               Komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 179, 10. 7. 2004.


               12.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 9/38

         Žádost o poradní stanovisko Soudního dvora ESVO předložená dne 6. ledna 2016 soudem Oslo tingrett ve věci Synnøve Finden v. Staten v/Landbruks- og matdepartmentet
   (Věc E-1/16)
   (2017/C 9/08)
   Dopisem ze dne 6. ledna 2016, který podatelna Soudního dvora ESVO obdržela dne 18. ledna 2016, požádal Oslo tingrett (okresní soud v Oslu) Soudní dvůr ESVO o poradní stanovisko ve věci Synnøve Finden v. Staten v/Landbruks- og matdepartmentet (Norský stát zastoupený Ministerstvem zemědělství a potravin) ohledně následujících otázek týkajících se nařízení ze dne 29. června 2007 č. 832 o systému vyrovnání cen mléka (dále jen „nařízení o vyrovnání cen“):

               1.1.

               Je opatření podpory uvedené v § 8 odst. 3 nařízení o vyrovnání cen opatřením takové povahy, že Soudní dvůr musí při posuzování jeho zákonnosti vzít do úvahy pravidla týkající se svobody usazování, která vyplývají z článku 31 Dohody o EHP?

               1.2.

               Jestliže Soudní dvůr musí při posuzování zákonnosti § 8 odst. 3 nařízení o vyrovnání cen vzít do úvahy ustanovení článku 31 Dohody o EHP, bude článek 31 Dohody o EHP relevantní jen tehdy, vykazuje-li daný případ přeshraniční prvek?

               1.3.

               Jestliže Soudní dvůr musí při posuzování zákonnosti § 8 odst. 3 nařízení o vyrovnání cen vzít do úvahy ustanovení článku 31 Dohody o EHP, bude článek 31 Dohody o EHP relevantní pouze ve vztahu k produktům, které jsou běžně označovány jako „produkty uvedené v protokolu 3“, nebo se bude mít za to, že se jedná o podporu přepravy s dopadem na všechny kategorie produktů, a to i v případě, že se přeprava týká pouze vlastních produktů daného účastníka řízení?

               2.1.

               Je opatření podpory uvedené v § 8 odst. 3 nařízení o vyrovnání cen opatřením takové povahy, že je zapotřebí, aby bylo Kontrolnímu úřadu ESVO předběžně oznámeno podle článku 60 Dohody o EHP?

               2.2.

               Je-li zapotřebí, aby bylo opatření podpory uvedené v § 8 odst. 3 nařízení o vyrovnání cen Kontrolnímu úřadu ESVO předběžně oznámeno podle článku 60 Dohody o EHP, týká se to pouze produktů, které jsou běžně označovány jako „produkty uvedené v protokolu 3“, nebo se má za to, že se jedná o podporu přepravy s dopadem na všechny kategorie produktů?


title: Věc T-298/16: Žaloba podaná dne 13. června 2016 – East West Consulting v. Komise

text:
               25.7.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 270/66

         Žaloba podaná dne 13. června 2016 – East West Consulting v. Komise
   (Věc T-298/16)
   (2016/C 270/71)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: East West Consulting SPRL (Nandrin, Belgie) (zástupci: L. Levi a A. Tymen, avocats)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               prohlásil žalobu za přípustnou a odůvodněnou;

         a v důsledku toho,

               —

               rozhodl o vzniku mimosmluvní odpovědnosti Evropské komise;

               —

               uložil žalované nahradit újmu utrpěnou žalobkyní předběžně vyčíslenou na částku 496 000 euro;

               —

               každopádně uložil žalované náhradu veškerých nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vychází z dostatečně závažného porušení právních norem, kterého se Komise dopustila, když na základě rozhodnutí Komise 2008/969/ES, Euratom ze dne 16. prosince 2008 o systému včasného varování pro používání schvalujícími osobami Komise a výkonnými agenturami (Úř. věst. 2008, L 344, s. 125) aktivovala v systému včasného varování (EWS) výstrahu „W3b“ vůči žalobkyni na základě vyšetřování Evropského úřadu pro boj proti podvodům (OLAF), přičemž identifikovala míru rizika spojeného s žalobkyní jako úspěšnou uchazečkou veřejné zakázky na služby týkající se projektu posílení boje proti nehlášené práci v Bývalé jugoslávské republice Makedonii. Tento žalobní důvod se dělí na pět částí:

                           —

                           První část, podle níž je rozhodnutí o výstraze žalobkyně v EWS (dále jen „rozhodnutí EWS“) protiprávní, neboť postrádá právní základ, je v rozporu s článkem 5 SEU a se základním právem na presumpci neviny;

                           —

                           Druhá část, podle níž je rozhodnutí EWS protiprávní, neboť porušuje zásadu právní jistoty, pokud jde o podmínky výstrahy „W3b“;

                           —

                           Třetí část, podle níž je rozhodnutí EWS protiprávní, neboť vede k porušení článku 41 Listiny základních práv Evropské unie, zásady řádné správy, práva na obhajobu, základního práva být vyslechnut, jakož i povinnosti uvést odůvodnění;

                           —

                           Čtvrtá část, uplatňována podpůrně, podle níž Komise porušila rozhodnutí EWS, povinnost uvést odůvodnění zakotvenou v článku 41 Listiny, povinnost řádné péče a zásady proporcionality;

                           —

                           Pátá část, podle níž je důvod zamítnutí dohody Komise protiprávní, jelikož porušuje zadávací dokumentaci.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z újmy utrpěné žalobkyní a z příčinné souvislosti mezi nesprávným jednáním Komise a touto újmou.


title: Věc C-417/11 P: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 15. listopadu 2012 — Rada Evropské unie v. Nadiany Bamba, Evropská komise ( „Kasační opravný prostředek — Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Zvláštní omezující opatření namířená proti některým osobám a subjektům vzhledem k situaci v Pobřeží slonoviny — Zmrazení finančních prostředků — Článek 296 SFEU — Povinnost uvést odůvodnění — Právo na obhajobu — Právo na účinnou soudní ochranu — Právo na ochranu majetku“ )

text:
               12.1.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 9/18

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 15. listopadu 2012 — Rada Evropské unie v. Nadiany Bamba, Evropská komise
   (Věc C-417/11 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Zvláštní omezující opatření namířená proti některým osobám a subjektům vzhledem k situaci v Pobřeží slonoviny - Zmrazení finančních prostředků - Článek 296 SFEU - Povinnost uvést odůvodnění - Právo na obhajobu - Právo na účinnou soudní ochranu - Právo na ochranu majetku)
   2013/C 9/28
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Rada Evropské unie (zástupci: M. Bishop a B. Driessen, jakož i E. Dumitriu-Segnana, zmocněnci)

      Další účastnice řízení: Nadiany Bamba (zástupci: původně P. Haïk, poté P. Maisonneuve, advokáti), Evropská komise (zástupci: E. Cujo a M. Konstantinidis, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující navrhovatelku: Francouzská republika (zástupci: G. de Berguesa E. Ranaivoson, zmocněnci)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) ze dne 8. června 2011, Bamba v. Rada (T-86/11), kterým Tribunál zrušil rozhodnutí Rady 2011/18/SZBP ze dne 14. ledna 2011 o změně rozhodnutí Rady 2010/656/SZBP, kterým se obnovují omezující opatření vůči Pobřeží slonoviny a nařízení Rady (EU) č. 25/2011 ze dne 14. ledna 2011 o změně nařízení (ES) č. 560/2005, kterým se ukládají některá zvláštní omezující opatření namířená proti některým osobám a subjektům vzhledem k situaci v Pobřeží slonoviny (Úř. věst. L 11, s. 1), v rozsahu v němž se tyto akty týkají N. Bamba — Zmrazení finančních prostředků — Povinnost uvést odůvodnění — Nesprávné právní posouzení

      Výrok

               1)

               Rozsudek Tribunálu Evropské unie ze dne 8. června 2011, Bamba v. Rada (T-86/11), se zrušuje.

               2)

               Žaloba podaná Nadiany Bamba se zamítá.

               3)

               Nadiany Bamba ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Radou Evropské unie v řízení o tomto kasačním opravném prostředku, jakož i v řízení v prvním stupni.

               4)

               Francouzská republika a Evropská komise ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 311, 22.10.2011.


title: Věc F-60/09 RENV: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 17. října 2013 — Birkhoff v. Komise ( „Veřejná služba — Úředníci — Vrácení věci Soudu pro veřejnou službu po předchozím zrušení rozhodnutí — Platy — Rodinné dávky — Příspěvek na vyživované dítě — Dítě trpící závažným onemocněním nebo postižením, které mu brání v tom, aby se postaralo o vlastní potřeby — Žádost o prodloužení vyplácení příspěvku“ )

text:
               8.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 71/29

      Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 17. října 2013 — Birkhoff v. Komise
      (Věc F-60/09 RENV)
      (Veřejná služba - Úředníci - Vrácení věci Soudu pro veřejnou službu po předchozím zrušení rozhodnutí - Platy - Rodinné dávky - Příspěvek na vyživované dítě - Dítě trpící závažným onemocněním nebo postižením, které mu brání v tom, aby se postaralo o vlastní potřeby - Žádost o prodloužení vyplácení příspěvku)
      (2014/C 71/54)
      Jednací jazyk: italština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Gerhard Birkhoff (Weitnau, Německo) (zástupce: C. Inzillo, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Currall a B. Eggers, zmocněnci, ve spolupráci s A. Dal Ferrem, advokátem)

         Předmět věci

      Vrácení věci po zrušení rozhodnutí — Veřejná služba — Zrušení rozhodnutí o zamítnutí žádosti žalobce o prodloužení vyplácení příspěvku na dítě podle čl. 2 pátého pododstavce přílohy VII služebního řádu

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a náklady řízení vynaložené G. Birkhoffem ve věci F-60/09 a ve věci T-10/11 P.

                  3)

                  Všichni účastníci řízení ponesou vlastní náklady řízení vynaložené ve věci F-60/09 RENV.


title: Věc T-510/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 19. července 2017 – Dessi v. EIB „Veřejná služba — Zaměstnanci EIB — Hodnocení — Povyšování — Hodnocení a povyšování za rok 2012 — Rozhodnutí odvolacího výboru — Rozsah přezkumu — Zástupci zaměstnanců — Diskriminace“

text:
               28.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 283/45

         Rozsudek Tribunálu ze dne 19. července 2017 – Dessi v. EIB
   (Věc T-510/16) (1)

   („Veřejná služba - Zaměstnanci EIB - Hodnocení - Povyšování - Hodnocení a povyšování za rok 2012 - Rozhodnutí odvolacího výboru - Rozsah přezkumu - Zástupci zaměstnanců - Diskriminace“)
   (2017/C 283/68)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Nathalie Dessi (Lucemburk, Lucembursko) (zástupci: původně A. Senes a L. Payot, poté L. Levi, advokáti)

      Žalovaná: Evropská investiční banka (EIB) (zástupci: původně C. Gómez de la Cruz a E. Raimond, poté E. Raimond a G. Faedo a, nakonec, G. Faedo a K. Carr, zmocněnci, ve spolupráci s A. Dal Ferro, advokátem)

      Předmět věci

   Návrh na základě článku 270 SFEU znějící na zrušení rozhodnutí odvolacího výboru EIB ze dne 23. října 2013, kterým byl zamítnut návrh žalobkyně na přezkum její zprávy o hodnocení za rok 2012 v rozsahu, v němž uvedená zpráva nedoporučuje prezidentovi EIB její povýšení z funkční skupiny F do funkční skupiny E.

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí odvolacího výboru Evropské investiční banky (EIB) ze dne 23. října 2013, kterým byl zamítnut návrh Nathalie Dessi na přezkum její zprávy o hodnocení za rok 2012 v rozsahu, v němž uvedená zpráva nedoporučuje prezidentovi EIB její povýšení z funkční skupiny F do funkční skupiny E se ruší.

               2)

               EIB se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 85. 22.3.2014 (věc původně vedená u Soudu pro veřejnou službu Evropské unie pod č. F-8/14 a postoupená Tribunálu Evropské unie dne 1.9.2016).


title: Věc C-74/13: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 9. dubna 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Debreceni Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Maďarsko) – GSV kft v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Észak-alföldi Regionális Vám- és Pénzügyőri Főigazgatósága „Řízení o předběžné otázce — Společný celní sazebník — Sazební zařazení zboží — Kombinovaná nomenklatura — Kódy TARIC 7019590010 a  7019590090  — Nařízení o uložení antidumpingového cla na dovoz některých otevřených síťovin ze skleněných vláken pocházejících z Číny — Rozdílné jazykové verze — Povinnost zaplatit antidumpingová cla“

text:
               10.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 175/11

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 9. dubna 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Debreceni Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Maďarsko) – GSV kft v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Észak-alföldi Regionális Vám- és Pénzügyőri Főigazgatósága
   (Věc C-74/13) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Společný celní sazebník - Sazební zařazení zboží - Kombinovaná nomenklatura - Kódy TARIC 7019590010 a 7019590090 - Nařízení o uložení antidumpingového cla na dovoz některých otevřených síťovin ze skleněných vláken pocházejících z Číny - Rozdílné jazykové verze - Povinnost zaplatit antidumpingová cla“)
   2014/C 175/12
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Debreceni Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: GSV kft

      Žalovaný: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Észak-alföldi Regionális Vám- és Pénzügyőri FőigazgatóságaN

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Debreceni Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Výklad čtrnáctého bodu odůvodnění a čl. 1 odst. 1 nařízení Komise (ES) č. 138/2001 ze dne 16. února 2011 o uložení prozatímního antidumpingového cla na dovoz některých otevřených síťovin ze skleněných vláken pocházejících z Čínské lidové republiky (Úř. věst. L 43, s. 9) – Osvobození od antidumpingového cla uloženého na dovoz otevřených síťovin, které neodpovídají popisu uvedenému v kódu TARIC 7019590010, jak vyplývá z nařízení zveřejněných v jazyce dovozce – Zboží, které může být zařazeno do uvedeného kódu podle jiných jazykových verzí

      Výrok

               1)

               Integrovaný sazebník Evropských společenství zavedený článkem 2 nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku musí být vykládán v tom smyslu, že jeho kód 7019 59 00 10 může zahrnovat takové výrobky, jako jsou výrobky popsané předkládajícím soudem, tvořené zejména tkaninami vyrobenými ze skleněných vláken s otvory o velikosti buňky 4 mm na délku i na šířku o plošné hmotnosti větší než 35 g/m2, které jsou určené pro použití ve stavebnictví.

               2)

               Skutečnost, že výrobek uvedený v celním prohlášení dotčeném ve věci v původním řízení sice odpovídá vlastnostem upraveným kódem 7019 59 00 10 integrovaného sazebníku Evropských společenství a převzatým nařízeními, která jej podrobují antidumpingovým clům, ale neodpovídá názvu, který je mu dáván tímto kódem a těmito nařízeními, jak byla vyhlášena v jazyce členského státu původu deklaranta, o něž se tento deklarant výlučně opíral v celním prohlášení, nemůže vést ke zrušení jeho sazebního zařazení pod uvedený kód, které provedly celní orgány na základě všech ostatních jazykových verzí tohoto kódu a uvedených nařízení.

      (1)  Úř. věst. C 164, 8. 6. 2013.


title: Věc T-366/06: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 14. července 2008 – Calebus v. Komise ( Žaloba na neplatnost — Směrnice 92/43/EHS — Ochrana přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin — Rozhodnutí 2006/613/ES — Seznam lokalit významných pro Společenství ve středomořské biogeografické oblasti — Napadnutelný akt — Nedostatek přímého vlivu — Nepřípustnost )

text:
               30.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 223/42

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 14. července 2008 – Calebus v. Komise
   (Věc T-366/06) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Směrnice 92/43/EHS - Ochrana přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin - Rozhodnutí 2006/613/ES - Seznam lokalit významných pro Společenství ve středomořské biogeografické oblasti - Napadnutelný akt - Nedostatek přímého vlivu - Nepřípustnost“)
   (2008/C 223/72)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Calebus, SA (Almería, Španělsko) (zástupci: R. Bocanegra Sierra, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: A. Alcover San Pedro a D. Recchia, zmocněnci)

      Vedlejší účastník na podporu žalované: Španělské království (zástupce: F. Díez Moreno, abogado del Estado)
   Předmět věci
   Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise 2006/613/ES ze dne 19. července 2006, kterým se podle směrnice Rady 92/43/EHS přijímá seznam lokalit významných pro Společenství ve středomořské biogeografické oblasti (Úř. věst. L 259, s. 1, 21.9.2006), v rozsahu, v němž označuje lokalitu nazvanou „Ramblas de Gergal, Tabernas y Sur de Sierra Alhamilla“, v níž se nachází pozemek žalobkyně, za lokalitu významnou pro Společenství ve středomořské biogeografické oblasti.
   Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Calebus, SA ponese kromě vlastních nákladů řízení také náklady vynaložené Komisí.

               3)

               Španělské království ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 20, 27.1.2007.


title: Věc T-392/06: Rozsudek Tribunálu ze dne 27. dubna 2010 — Union Investment Privatfonds v. OHIM — Unicre-Cartão International De Crédito (unibanco) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství Unibanco — Starší národní obrazové ochranné známky UniFLEXIO, UniVARIO a UniZERO — Opožděné předložení dokumentů — Posuzovací pravomoc přiznaná čl. 74 odst. 2 nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 76 odst. 2 nařízení (ES) č. 207/2009)“ )

text:
               19.6.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 161/38

      Rozsudek Tribunálu ze dne 27. dubna 2010 — Union Investment Privatfonds v. OHIM — Unicre-Cartão International De Crédito (unibanco)
      (Věc T-392/06) (1)

      („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství Unibanco - Starší národní obrazové ochranné známky UniFLEXIO, UniVARIO a UniZERO - Opožděné předložení dokumentů - Posuzovací pravomoc přiznaná čl. 74 odst. 2 nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 76 odst. 2 nařízení (ES) č. 207/2009)“)
      (2010/C 161/58)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Union Investment Privatfonds GmbH (Frankfurt nad Mohanem, Německo) (zástupci: H. Keller, poté J. Zindel, advokáti)

         Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: G. Schneider, zmocněnec)

         Další řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Unicre-Cartão International De Crédito, SA (Lisabon, Portugalsko)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 10. října 2006 (věc R 442/2004-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi Union Investment Privatfonds GmbH a Unicre-Cartão International De Crédito, SA

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Union Investment Privatfonds GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 42, 24.2.2007.


title: Věc C-26/05: Usnesení Soudního dvora (třetího senátu) ze dne  16. února 2006  (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landesgericht Korneuburg) – Plato Plastik Robert Frank GmbH v. Caropack Handelsgesellschaft mbH (Článek 104 odst. 3 druhý pododstavec jednacího řádu — Směrnice 94/62/ES — Obaly a obalové odpady — Pojmy výrobce obalů a výrobce obalových materiálů — Výrobce plastikových odnosných tašek)

text:
               1.7.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 154/2

         Usnesení Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 16. února 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landesgericht Korneuburg) – Plato Plastik Robert Frank GmbH v. Caropack Handelsgesellschaft mbH
   (Věc C-26/05) (1)

   (Článek 104 odst. 3 druhý pododstavec jednacího řádu - Směrnice 94/62/ES - Obaly a obalové odpady - Pojmy výrobce obalů a výrobce obalových materiálů - Výrobce plastikových odnosných tašek)
   (2006/C 154/04)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Landesgericht Korneuburg
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Plato Plastik Robert Frank GmbH

      Žalovaná: Caropack Handelsgesellschaft mbH
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Landesgericht Korneuburg – Výklad článku 3 směrnice 94/62/ES Evropského parlamentu a Rady ze dne 20. prosince 1994 o obalech a obalových odpadech (Úř. věst. L 365, s. 10; Zvl. vyd. 13/13, s. 349) – Pojmy výrobci prodejních, skupinových nebo přepravních obalů a dodavatelé obalových materiálů – Výrobce plastikových odnosných tašek.
   Výrok

               1)

               Článek 3 body 1 a 11 směrnice 94/62/ES Evropského parlamentu a Rady ze dne 20. prosince 1994 o obalech a obalových odpadech, musí být vykládán v tom smyslu, že výrobce obalů není nezbytně ten, kdo uvede ve spojení nebo nechá spojit zboží s výrobkem určeným k balení. Výrobce plastikových odnosných tašek odevzdávaných zákazníkům zdarma nebo za úplatu v obchodech musí být považován za výrobce obalů.

               2)

               Směrnice 94/62 musí být vykládána v tom smyslu, že nebrání vnitrostátním právním předpisům, jako je nařízení spolkového ministra životního prostředí, mládeže a rodiny směřující k zabránění a využití obalových odpadů a určitých zbytkových materiálů, jakož i k zavedení systémů sběru a využití, které stanoví, že výrobce obalů, zvláště odnosných tašek, tyto musí buď vzít po použití zpět, nebo se musí účastnit na systému sběru a využití obalových odpadů, ledaže tuto povinnost převezme hospodářský subjekt činný v dalším stupni distribuce a tento výrobce obdrží o této věci právoplatné prohlášení.

      (1)  Úř. věst. C 82, 2.4.2005.


title: Věc T-290/06: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 11. září 2008 – Itálie v. Komise

text:
               22.11.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/63

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 11. září 2008 – Itálie v. Komise
   (Věc T-290/06) (1)

   (2008/C 301/117)

      Jednací jazyk: italština

   Předseda druhého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 310, 16.12.2006.


title: Věc C-414/08 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 23. září 2008 Sviluppo Italia Basilicata SpA proti rozsudku Soudu prvního stupně (třetího senátu) vydanému dne 8. července 2008 ve věci T-176/06, Sviluppo Italia Basilicata SpA v. Komise Evropských společenství

text:
               22.11.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/23

         Kasační opravný prostředek podaný dne 23. září 2008 Sviluppo Italia Basilicata SpA proti rozsudku Soudu prvního stupně (třetího senátu) vydanému dne 8. července 2008 ve věci T-176/06, Sviluppo Italia Basilicata SpA v. Komise Evropských společenství
   (Věc C-414/08 P)
   (2008/C 301/37)
   Jednací jazyk: italština
   Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Sviluppo Italia Basilicata SpA (zástupci: F. Sciaudone, R. Sciaudone a A. Neri, advokáti)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 8. července 2008 ve věci T-176/06 („napadený rozsudek“) a vrátit věc Soudu, aby znovu meritorně rozhodl ve světle skutečností poskytnutých Soudním dvorem;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů tohoto řízení a řízení ve věci T-176/06.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Podle napadeného rozsudku Soud zamítl žalobu, kterou podala navrhovatelka, směřující jednak ke zrušení rozhodnutí Komise K (2006) 1706 ze dne 20. dubna 2006, kterým byla snížena podpora Evropského fondu pro regionální rozvoj poskytnutá ve prospěch globální dotace za účelem uskutečnění podpůrných opatření ve prospěch malých a středních podniků působících v regionu Basilicata v Itálii („sporné rozhodnutí“), a jednak k náhradě škody, která navrhovatelce vznikla v důsledku přijetí tohoto rozhodnutí.
   Na podporu svých návrhových žádání navrhovatelka uplatňuje různá nesprávná právní posouzení, kterých se dopustil Soud prvního stupně.
   Zaprvé se navrhovatelka domnívá, že Soud prvního stupně tím, že přezkoumal žalobní důvody v jiném pořadí, než bylo v žalobě uvedeno, zjevně změnil smysl a rozsah celé žaloby.
   Zadruhé navrhovatelka uplatňuje různá nesprávná právní posouzení týkající se výkladu a použití globální dotace, dohody a formuláře č. 19 připojeného k rozhodnutí 97/322/ES (1). Podle navrhovatelky Soud podle výše uvedených aktů nesprávně vyložil skutečný obsah a cíl opatření 2 globální dotace. Tímto závažným úvodním pochybením byl tedy dotčen následující výklad Soudu týkající se významných pojmů (například „závazek“, „výdaj“, „doba trvání“).
   Zatřetí navrhovatelka uvádí, že Soud měl sporné rozhodnutí prohlásit za protiprávní, neboť bylo přijato na základě porušení podmínky („podmínka užitečnosti“), která není uvedena v rozhodnutí o přiznání podpory ani v programu globální dotace a která vyvolává problémy právní jistoty a příliš široké diskreční pravomoci, pokud jde o její použití.
   Začtvrté navrhovatelka uplatňuje nesprávný výklad a v souvislosti s tím to, že Soud nepoužil zásady stanovené Soudním dvorem v rozsudku ze dne 21. září 2000, Mediocurso v. Komise, C-462/98 P (2).
   Zapáté navrhovatelka uplatňuje porušení článků 25 a 26 nařízení č. 4253/88 (3), týkajících se povinností dohledu a kontroly, které příslušejí Komisi. Tvrzení Soudu vyzývají zvláště k tomu, aby systém dohledu a kontroly stanovený předmětnými ustanoveními nebyl používán a dodržován.
   Zašesté navrhovatelka uvádí, že Soud porušil zásady legitimního očekávání a právní jistoty, když zamítl žalobní důvody navrhovatelky na základě chybné domněnky, že očekávání vyvolané Komisí (mimo jiné prostřednictvím činnosti dohlížejícího výboru) bylo v každém případě neslučitelné s použitelnými ustanoveními, a tudíž se na něj není možné odvolat.
   Zasedmé navrhovatelka uvádí, že Soud zkreslil důkazy a porušil obecné zásady v oblasti důkazního břemene, když za prokázané okolnosti odmítl uznat skutečnosti, které nebyly žalovanou zpochybněny a které byly potvrzeny důkazy poskytnutými navrhovatelkou.
   Zaosmé navrhovatelka uplatňuje porušení judikatury Společenství týkající se použití zásady proporcionality v případě snížení podpory Společenství, neboť Soud nezohlednil skutečnosti, které mohly vést ke zmírnění finanční opravy.
   Pokud jde o důvody kasačního opravného prostředku týkající se návrhu na náhradu škody, navrhovatelka uplatňuje především nesprávné a nedostatečné odůvodnění napadeného rozsudku v rozsahu, v němž zamítá návrh na náhradu škody, která je přičitatelná Společenství v důsledku protiprávního aktu.
   Konečně navrhovatelka uplatňuje nesprávné a nedostatečné odůvodnění napadeného rozsudku v rozsahu, v němž zamítá návrh na náhradu škody, která je přičitatelná Společenství v důsledku dovoleného aktu („objektivní odpovědnost“).

      (1)  Rozhodnutí Komise ze dne 23. dubna 1997 o změně rozhodnutí týkajících se schválení rámců podpory Společenství, jednotných programových dokumentů a programů v rámci iniciativ Společenství přijatých pro Itálii (Úř. věst. L 146, 5.6.1997, s. 11) (neoficiální překlad).

      (2)  Recueil, s. I-7183.

      (3)  Nařízení Rady (EHS) č. 4253/88 ze dne 19. prosince 1988, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 2052/88, pokud jde o koordinaci jednak mezi činnostmi jednotlivých strukturálních fondů navzájem, a jednak mezi těmito činnostmi a operacemi Evropské investiční banky a jinými stávajícími finančními nástroji (Úř. věst. L 374, s. 1) (neoficiální překlad).


title: Věc T-17/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 30. dubna 2014 – Hagenmeyer a Hahn v. Komise „Ochrana spotřebitelů — Nařízení (ES) č. 1924/2006 — Zdravotní tvrzení při označování potravin — Odmítnutí schválit tvrzení o snížení rizika onemocnění — Uvedení rizikového faktoru — Legalita schvalovacího řízení pro tvrzení o snížení rizika onemocnění — Žaloba na neplatnost — Právní zájem na podání žaloby — Bezprostřední a osobní dotčení — Přípustnost — Proporcionalita — Povinnost uvést odůvodnění“

text:
               24.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 194/21

         Rozsudek Tribunálu ze dne 30. dubna 2014 – Hagenmeyer a Hahn v. Komise
   (Věc T-17/12) (1)

   („Ochrana spotřebitelů - Nařízení (ES) č. 1924/2006 - Zdravotní tvrzení při označování potravin - Odmítnutí schválit tvrzení o snížení rizika onemocnění - Uvedení rizikového faktoru - Legalita schvalovacího řízení pro tvrzení o snížení rizika onemocnění - Žaloba na neplatnost - Právní zájem na podání žaloby - Bezprostřední a osobní dotčení - Přípustnost - Proporcionalita - Povinnost uvést odůvodnění“)
   2014/C 194/26
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobci: Moritz Hagenmeyer (Hamburk, Německo) a Andreas Hahn (Hannover, Německo) (zástupce: T. Teufer, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupkyně: L. Pignataro-Nolin a S. Grünheid, zmocněnkyně)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Rada Evropské unie (zástupkyně: I. Šulce, Z. Kupčová a M. Simm, zmocněnkyně)

      Předmět věci

   Návrh na částečné zrušení nařízení Komise (EU) č. 1170/2011 ze dne 16. listopadu 2011 o neschválení určitých zdravotních tvrzení při označování potravin, jež se týkají snížení rizika onemocnění (Úř. vest. L 299, s. 1)

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Moritz Hagenmeyer a Andreas Hahn ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

               3)

               Rada Evropské unie ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 89, 24.3.2012.


title: Věc T-189/14: Žaloba podaná dne 24. března 2014 – Deza/ECHA

text:
               24.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 194/27

         Žaloba podaná dne 24. března 2014 – Deza/ECHA
   (Věc T-189/14)
   2014/C 194/35
   Jednací jazyk: český

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Deza, a.s. (Valašské Meziříčí, Česká republika) (zástupce: P. Dejl, advokát)

      Žalovaná: Evropská agentura pro chemické látky

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Evropské agentury pro chemické látky ze dne 24. ledna 2014, číslo sdělení AFA-C-0000004274-77-09/F, AFA-C-0000004280-84-09/F, AFA-C-0000004275-75-09/F a AFA-C-0000004151-87-08/F.

               —

               nařídil, aby žalovaná uhradila žalobkyni náhrady řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vychází z porušení čl. 4 odst. 2 nařízení (ES) č. 1049/2001 (1) v souvislosti s čl. 118 nařízení (ES) 1907/2006 (2)a z porušení práva na ochranu legitimních obchodních zájmů a duševního vlastnictví.
               Žalobkyně na tomto místě tvrdí, že napadené rozhodnutí je v rozporu s čl. 4 odst. 2 nařízení č. 1049/2001 v souvislosti s čl. 118 nařízení č. 1907/2006, neboť zpřístupnění příslušných informací třetí osobě by vedlo k narušení ochrany jejích obchodních zájmů a k porušení ochrany práv z duševního vlastnictví, přičemž na zpřístupnění příslušných informací neexistuje převažující veřejný zájem a žalovaná ve svém rozhodnutí ani neuvedla, že by nad nutností ochrany těchto práv žalobkyně nějaký veřejný zájem převažoval.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z porušení závazků Evropské unie plynoucích z dohody TRIPS (3) a souvisejícího zásahu do práv na ochranu důvěrných informací.
               Žalobkyně v této souvislosti tvrdí, že napadené rozhodnutí je v rozporu s mezinárodními závazky Evropské unie, vyplývajícími z čl. 39 odst. 2 dohody TRIPS, podle nějž jsou smluvní strany povinny zajistit, že fyzické a právnické osoby budou mít možnost zabránit, aby informace, které mají právoplatně ve své moci, byly zveřejněny, sděleny třetím osobám nebo získány nebo užity třetími osobami bez jejich souhlasu způsobem, který je v rozporu s čestnou komerční praxí, pokud takové informace a) jsou tajné v tom smyslu, že nejsou jako celek nebo jako přesná sestava a souhrn jejich částí obecně známy nebo běžně přístupné osobám v kruzích, které se běžně dotyčným druhem informací zabývají; b) mají komerční hodnotu proto, že jsou tajné; a c) osoby, které je mají právoplatně ve své moci, podnikly za daných okolností přiměřené kroky, aby je udržely v tajnosti.

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází z porušení závazků Evropské unie plynoucích z čl. 8 Úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod a z porušení čl. 17 Listiny základních práv Evropské unie a související zásah do práva na vlastnictví a jeho ochranu.
               V této souvislosti se uvádí, že napadené rozhodnutí je v rozporu s čl. 8 Úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod, s čl. 1 Dodatkového protokolu k této úmluvě a s čl. 17 Listiny základních práv Evropské unie, neboť omezuje právo žalobkyně na pokojné užívání majetku.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z porušení čl. 4 odst. 3 nařízení č. 1049/2001.
               Podle názoru žalobkyně je napadené rozhodnutí v rozporu s čl. 4 odst. 3 nařízení č. 1049/2001, neboť zpřístupnění příslušných informací by vážně ohrozilo rozhodovací proces Evropské komise a žalované při rozhodování o žádosti o povolení užití dotyčné látky, přičemž na zpřístupnění příslušných informací neexistuje převažující veřejný zájem a žalovaná ve svém rozhodnutí ani neuvedla, že by nad nutností ochrany těchto práv žalobkyně nějaký veřejný zájem převažoval.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, s. 43; Zvl. vyd. 01/03, s. 331).

      (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 ze dne 18. prosince 2006 o registraci, hodnocení, povolování a omezování chemických látek, o zřízení Evropské agentury pro chemické látky, o změně směrnice 1999/45/ES a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 793/93, nařízení Komise (ES) č. 1488/94, směrnice Rady 76/769/EHS a směrnic Komise 91/155/EHS, 93/67/EHS, 93/105/ES a 2000/21/ES (Úř. věst. L 396, s. 1).

      (3)  Dohoda o obchodních aspektech práv k duševnímu vlastnictví (TRIPS) ze dne 15. dubna 1994 (Úř. věst. L 336, s. 214).


title: Věc T-261/14 P: Rozsudek Tribunálu ze dne 25. února 2015 – Walton v. Komise „Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Dočasní zaměstnanci — Odmítnutí žaloby v prvním stupni jako zjevně nepřípustné — Odstoupení dočasného zaměstnance — Výše pohledávky, kterou má Komise vůči žalobci z důvodu jeho odstoupení — Překážka věci pravomocně rozsouzené — Rozhodnutí, jež nabyla právní moci v důsledku nepodání opravných prostředků“

text:
               13.4.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 118/28

         Rozsudek Tribunálu ze dne 25. února 2015 – Walton v. Komise
   (Věc T-261/14 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Dočasní zaměstnanci - Odmítnutí žaloby v prvním stupni jako zjevně nepřípustné - Odstoupení dočasného zaměstnance - Výše pohledávky, kterou má Komise vůči žalobci z důvodu jeho odstoupení - Překážka věci pravomocně rozsouzené - Rozhodnutí, jež nabyla právní moci v důsledku nepodání opravných prostředků“)
   (2015/C 118/37)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Robert Walton (Oxford, Spojené království) (zástupce: F. Moyse, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: J. Currall a A.-C. Simon, zmocněnci)

      Předmět

   Kasační opravný prostředek podaný proti usnesení Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (třetího senátu) ze dne 27. února roku 2014, Walton v. Komise (F-32/13, Sb.VS, EU:F:2014:37), a směřující ke zrušení tohoto usnesení.

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Robert Walton ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí v rámci tohoto stupně.

      (1)  Úř. věst. C 235, 21.7.2014.


title: Věc F-134/14: Žaloba podaná dne 18. listopadu 2014 – ZZ v. Komise

text:
               2.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 34/53

         Žaloba podaná dne 18. listopadu 2014 – ZZ v. Komise
   (Věc F-134/14)
   (2015/C 034/65)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupci: S. Rodrigues, A. Tymen, advokáti)

      Žalovaná: Komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí Komise, kterým vyloučila existenci újmy vyplývající z času, jaký Komisi trvalo, než zjistila, že žalobcova nemoc je nemocí z povolání, a kterým mu nahradila újmu za stav nejistoty o uznání jeho nemoci coby nemoci z povolání pouze ve výši 2  000 eur, a návrh na náhradu údajně vzniklé nemajetkové újmy.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí Evropské komise ze dne 8. srpna 2014, doručené žalobci doporučeným dopisem dne 1. října 2014, kterým se zamítá jeho stížnost ze dne 24. dubna 2014;

               —

               pro případ potřeby zrušit rozhodnutí Evropské komise ze dne 3. února 2014, kterým bylo žalobcovu návrhu na náhradu škody ze dne 16. října 2013 vyhověno jen zčásti;

               —

               nařídit náhradu nemajetkové újmy žalobce vyčíslené ex aequo et bono na částku 20  000 eur;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-556/07: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 5. března 2009 – Komise Evropských společenství v. Francouzská republika ( Nesplnění povinností státem — Společná rybářská politika — Nařízení (ES) č. 894/97 — Unášená tenatová síť — Pojem — Rybářská síť zvaná thonaille — Zákaz lovu určitých druhů — Nařízení (EHS) č. 2847/93 a (ES) č. 2371/2002 — Nedostatek účinného systému kontroly za účelem dodržování tohoto zákazu )

text:
               1.5.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 102/8

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 5. března 2009 – Komise Evropských společenství v. Francouzská republika
   (Věc C-556/07) (1)

   („Nesplnění povinností státem - Společná rybářská politika - Nařízení (ES) č. 894/97 - Unášená tenatová síť - Pojem - Rybářská síť zvaná ‚thonaille‘ - Zákaz lovu určitých druhů - Nařízení (EHS) č. 2847/93 a (ES) č. 2371/2002 - Nedostatek účinného systému kontroly za účelem dodržování tohoto zákazu“)
   2009/C 102/11
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: M. Nolin, M. van Heezik a T. van Rijn, zmocněnci)

      Žalovaná: Francouzská republika (zástupci: G. de Bergues a A.-L. During, zmocněnci)

      Předmět věci

   Nesplnění povinností státem – Společná rybářská politika – Nařízení Rady (EHS) č. 2847/93 ze dne 12. října 1993 o zavedení kontrolního režimu pro společnou rybářskou politiku (Úř. věst. L 261, s. 1; Zvl. vyd. 04/02, s. 70) a nařízení Rady (ES) č. 2371/2002 ze dne 20. prosince 2002 o zachování a udržitelném využívání rybolovných zdrojů v rámci společné rybářské politiky (Úř. věst. L 358, s. 59; Zvl. vyd. 04/05, s. 460) – Připuštění thonaille vnitrostátními orgány přes zákaz Společenství unášených tenatových sítí o délce 2,5 km a větší – Nedostatek účinného systému kontroly za účelem dodržování tohoto zákazu

      Výrok

               1)

               Francouzská republika tím, že uspokojivým způsobem nekontroluje, neprovádí inspekce a dohled nad výkonem rybolovu s ohledem na zákaz unášených tenatových sítí pro odlov některých druhů, a tím, že nedbá na to, aby byla přijata patřičná opatření proti osobám odpovědným za porušení právních předpisů Společenství v oblasti používání unášených tenatových sítí, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 2 a čl. 31 odst. 1 a 2 nařízení Rady 2847/1993 ze dne 12. října 1993 o zavedení kontrolního režimu pro společnou rybářskou politiku, ve znění nařízení Rady (ES) č. 2846/98 ze dne 17. prosince 1998, jakož i čl. 23 odst. 1 a 2, článku 24 a čl. 25 odst. 1 a 2 nařízení Rady (ES) č. 2371/2002 ze dne 20. prosince 2002 o zachování a udržitelném využívání rybolovných zdrojů v rámci společné rybářské politiky.

               2)

               Francouzské republice se ukládá náhrada nákladů.

      (1)  Úř. věst. C 37, 9.2.2008.


title: Věc T-229/10: Žaloba podaná dne 21. května 2010 — Graf-Syteco v. OHIM — Teco Electric & Machinery (SYTECO)

text:
               17.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 195/28

         Žaloba podaná dne 21. května 2010 — Graf-Syteco v. OHIM — Teco Electric & Machinery (SYTECO)
   (Věc T-229/10)
   2010/C 195/45
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Graf-Syteco GmbH & Co. KG (Tuningen, Německo) (zástupce: T. Kieser, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Teco Electric & Machinery Co. Ltd (Taipai, Taiwan)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               změnit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 18. února 2010 ve věci R 230/2009-1 změnit tak, že se námitky č. B 1 112 889 ze dne 5. února 2007 založené na německé kombinované ochranné známce č. 30 327 439, britské a severoirské kombinované ochranné známce č. 233 226, kombinované ochranné známce Benelux č. 742 535 a španělské kombinované ochranné známce č. 2 545 860 TECO zamítají;

               —

               podpůrně zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 18. února 2010 ve věci R 230/2009-1;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „SYTECO“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 37 a 42

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Teco Electric & Machinery Co. Ltd.

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Čtyři národní obrazové ochranné známky, které obsahují slovní prvek „TECO“, pro výrobky zařazené do tříd 7, 9 a 11.

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Částečné vyhovění námitkám.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí námitek.

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 (1), neboť mezi kolidujícími ochrannými známkami neexistuje nebezpečí záměny.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, s. 1).


title: Věc C-11/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Nejvyšším správním soudem (Česká republika) dne 13. ledna 2015 – Odvolací finanční ředitelství v. Český rozhlas

text:
               27.4.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/26

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Nejvyšším správním soudem (Česká republika) dne 13. ledna 2015 – Odvolací finanční ředitelství v. Český rozhlas
   (Věc C-11/15)
   (2015/C 138/37)
   Jednací jazyk: čeština

      Předkládající soud

   Nejvyšší správní soud

      Účastníci původního řízení

      Stěžovatel: Odvolací finanční ředitelství

      Odpůrce: Český rozhlas

      Předběžná otázka

   Lze vysílání veřejnoprávního rozhlasu, které je financováno poplatky placenými na základě zákona, k jejichž úhradě je poplatník povinen z důvodu vlastnictví rozhlasového přijímače, jeho držby či z jiného právního důvodu opravňujícího k užívání tohoto přijímače, a to ve výši zákonem stanovené, považovat za „poskytování služby za protiplnění“ ve smyslu čl. 2 bodu 1 šesté směrnice Rady 77/388/EHS (1) o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně, které má být od daně z přidané hodnoty osvobozeno dle čl. 13 části A odst. 1 písm. q) téže směrnice, nebo jde o neekonomickou činnost, která vůbec nepředstavuje předmět daně z přidané hodnoty dle čl. 2 šesté směrnice, a tedy na ni nedopadá ani osvobození od daně podle čl. 13 části A odst. 1 písm. q) této směrnice?

      (1)  Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/001, s. 23.


title: Věc C-436/10: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 29. března 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour d'appel de Mons — Belgie) — Belgický stát v. BLM SA ( „Šestá směrnice o DPH — Článek 6 odst. 2 první pododstavec písm. a) a čl. 13 část B písm. b) — Nárok na odpočet — Investiční majetek náležející osobě povinné k dani, která je právnickou osobou, a poskytnutý jejím zaměstnancům pro soukromé potřeby“ )

text:
               26.5.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 151/6

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 29. března 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour d'appel de Mons — Belgie) — Belgický stát v. BLM SA
   (Věc C-436/10) (1)

   (Šestá směrnice o DPH - Článek 6 odst. 2 první pododstavec písm. a) a čl. 13 část B písm. b) - Nárok na odpočet - Investiční majetek náležející osobě povinné k dani, která je právnickou osobou, a poskytnutý jejím zaměstnancům pro soukromé potřeby)
   2012/C 151/10
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour d'appel de Mons

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Belgický stát — SPF Finances

      Žalovaná: BLM SA

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Cour d'appel de Mons — Výklad čl. 6 odst. 2 prvního pododstavce písm. a) a čl. 13 části B písm. b) šesté směrnice Rady č. 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23) — Investiční majetek daný k dispozici částečně pro soukromou potřebu ředitele právnické osoby a jeho rodiny, z něhož vyplývá právo na odpočet daně odvedené na vstupu — Vyloučení z práva na odpočet

      Výrok

   Článek 6 odst. 2 první pododstavec písm. a) a čl. 13 část B písm. b) šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně, ve znění směrnice Rady 95/7/ES ze dne 10. dubna 1995, musí být vykládány v tom smyslu, že brání vnitrostátním právním předpisům, podle kterých se i v případě, kdy nejsou naplněny znaky pachtu nebo nájmu nemovitého majetku ve smyslu tohoto čl. 13 části B písm. b), považuje za poskytování služeb osvobozené od daně z přidané hodnoty ve smyslu posledně uvedeného článku užívání části budovy — jež byla postavena osobou povinnou k dani, která je právnickou osobou, nebo jejímž držitelem je na základě věcného práva k nemovitosti posledně zmíněná osoba — pro soukromé potřeby zaměstnanců této osoby povinné k dani, je-li daň z tohoto majetku odvedená na vstupu odpočitatelná.
   Předkládajícímu soudu přísluší posoudit, zda v takové situaci, jako je ta, která je předmětem věci v původním řízení, lze mít za to, že se jedná o nájem nemovitého majetku ve smyslu uvedeného čl. 13 části B písm. b).

      (1)  Úř. věst. C 328, 4.12.2010.