title: Věc T-183/19: Žaloba podaná dne 29. března 2019 — Jalkh v. Parlament

text:
               27.5.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 182/36

      Žaloba podaná dne 29. března 2019 — Jalkh v. Parlament
      (Věc T-183/19)
      (2019/C 182/40)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Jean-François Jalkh (Gretz-Armainvilliers, Francie) (zástupce: F. Wagner, advokát)

         Žalovaný: Evropský parlament

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 31. ledna 2019, kterým se mění jednací řád;

                  —

                  uložil Evropskému parlamentu náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá pět žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z porušení Listiny základních práv Evropské unie z toho důvodu, že sporná změna vede k diskriminaci na základě jazyka, která nerespektuje jazykovou rozmanitost a vede k tomu, že francouzský poslanec Evropského parlamentu nemůže používat svůj mateřský jazyk.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z porušení článku 14 Úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod, neboť nový jednací řád Parlamentu zakládá diskriminaci na úkor žalobce, který je rodilým mluvčím francouzského jazyka.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z porušení Smlouvy o Evropské unii. V tomto ohledu žalobce tvrdí, že nový jednací řád založením diskriminace na úkor francouzského jazyka narušuje kulturní a jazykovou rozmanitost v rámci tohoto orgánu.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vychází z porušení článku 18 Smlouvy o fungování Evropské unii, který zaručuje respektování mnohojazyčnosti, a tudíž používání francouzského jazyka.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vychází z porušení nařízení Rady č. 1 ze dne 15. dubna 1958 o užívání jazyků v Evropském hospodářském společenství (Úř. věst. 1958, 17, s. 385).


title: Věc T-202/19: Žaloba podaná dne 4. dubna 2019 — Knaus Tabbert v. EUIPO — Carado (CaraTour)

text:
               27.5.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 182/37

      Žaloba podaná dne 4. dubna 2019 — Knaus Tabbert v. EUIPO — Carado (CaraTour)
      (Věc T-202/19)
      (2019/C 182/41)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Knaus Tabbert GmbH (Jandelsbrunn, Německo) (zástupkyně: advokátka N. Maenz)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Carado GmbH (Leutkirch im Allgäu, Německo)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatel sporné ochranné známky: Žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „CaraTour“ — Přihláška č. 15 366 313

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 14. ledna 2019, ve věci R 506/2018-5

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  v plném rozsahu zamítl námitku Carado GmbH ze dne 27. července 2016 k ochranné známce Evropské unie č. 4 935 334 a k německé ochranné známce č. 30 611 776 (námitkové řízení č. B 2 742 784);

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-203/19: Žaloba podaná dne 4. dubna 2019 — Knaus Tabbert v. EUIPO — Carado (CaraTwo)

text:
               27.5.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 182/37

      Žaloba podaná dne 4. dubna 2019 — Knaus Tabbert v. EUIPO — Carado (CaraTwo)
      (Věc T-203/19)
      (2019/C 182/42)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Knaus Tabbert GmbH (Jandelsbrunn, Německo) (zástupkyně: N. Maenz, advokátka)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Carado GmbH (Leutkirch im Allgäu, Německo)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie CaraTwo — Přihláška č. 15 170 145

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 14. ledna 2019, ve věci R 851/2018-5

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  rozhodnutí o námitce zrušil;

                  —

                  námitku společnosti Carado GmbH ze dne 27. července 2016 opírající se o ochrannou známku Evropské unie č. 4 935 334 a o německou ochrannou známku č. 30 611 776 (věc B 2 742 768) v plném rozsahu zamítl;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-209/19: Žaloba podaná dne 5. dubna 2019 — Armani v EUIPO — Invicta Watch Company of America (GLYCINE)

text:
               27.5.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 182/38

      Žaloba podaná dne 5. dubna 2019 — Armani v EUIPO — Invicta Watch Company of America (GLYCINE)
      (Věc T-209/19)
      (2019/C 182/43)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Giorgio Armani SpA (Miláno, Itálie) (zástupci: J. Rether and M. Kinkeldey, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Invicta Watch Company of America, Inc. (Hollywood, Florida, Spojené státy)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatel/Majitel sporné ochranné známky: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem

         Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie v černé a bílé barvě — Přihláška č. 15 910 301

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 4. února 2019, ve věci R 578/2018-4

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení 2017/1001 Evropského parlamentu a Rady.


title: Věc T-212/19: Žaloba podaná dne 8. dubna 2019 — Apple v. EUIPO (Přenosky)

text:
               27.5.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 182/39

      Žaloba podaná dne 8. dubna 2019 — Apple v. EUIPO (Přenosky)
      (Věc T-212/19)
      (2019/C 182/44)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Apple Inc. (Cupertino, Kalifornie, Spojené státy) (zástupci: H. Hartwig a A. von Mühlendahl, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Sporný (průmyslový) vzor: Přihláška č. 3012707 -0004

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí třetího odvolacího senátu EUIPO ze dne 7. ledna 2019, ve věci R 2533/2017-3

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení včetně nákladů vynaložených žalobkyní před odvolacím senátem.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení čl. 11 odst. 2 nařízení Komise (ES) č. 2245/2002 ve spojení s článkem 5 nařízení Rady (ES) č. 6/2002;

                  —

                  porušení čl. 12 odst. 2 nařízení Komise (ES) č. 2245/2002 ve spojení s článkem 5 nařízení Rady (ES) č. 6/2002.


title: Věc T-214/19: Žaloba podaná dne 8. dubna 2019 — Fleximed v. EUIPO — docPrice (Fleximed)

text:
               27.5.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 182/40

      Žaloba podaná dne 8. dubna 2019 — Fleximed v. EUIPO — docPrice (Fleximed)
      (Věc T-214/19)
      (2019/C 182/45)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Fleximed AG (Triesen, Lichtenštejnsko) (zástupce: M. Gail, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: docPrice GmbH (Koblenz, Německo)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitel sporné ochranné známky: Žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie Fleximed — ochranná známka Evropské unie č. 12 025 771

         Řízení před EUIPO: Řízení o prohlášení neplatnosti

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 6. února 2019, ve věci R 1121/2018-4

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 60 odst. 1 písm. a) ve spojení s čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc C-405/16 P: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 28. března 2019 — Spolková republika Německo v. Evropská komise („Kasační opravný prostředek — Státní podpory — Podpory poskytnuté některými ustanoveními německého pozměněného zákona o obnovitelných zdrojích energie (zákon EEG z roku 2012) — Podpora výrobců elektřiny EEG a nižší příplatek EEG pro uživatele s vysokou spotřebou energie — Rozhodnutí prohlašující podpory za částečně neslučitelné s vnitřním trhem — Pojem „státní podpora“ — Výhoda — Státní prostředky — Veřejná kontrola prostředků — Opatření srovnatelné s daní ze spotřeby elektřiny“)

text:
               3.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 187/3

      Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 28. března 2019 — Spolková republika Německo v. Evropská komise
      (Věc C-405/16 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Státní podpory - Podpory poskytnuté některými ustanoveními německého pozměněného zákona o obnovitelných zdrojích energie (zákon EEG z roku 2012) - Podpora výrobců elektřiny EEG a nižší příplatek EEG pro uživatele s vysokou spotřebou energie - Rozhodnutí prohlašující podpory za částečně neslučitelné s vnitřním trhem - Pojem „státní podpora“ - Výhoda - Státní prostředky - Veřejná kontrola prostředků - Opatření srovnatelné s daní ze spotřeby elektřiny“)
      (2019/C 187/03)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Spolková republika Německo (zástupci: T. Henze a R. Kanitz, zmocněnci, ve spolupráci s T. Lübbigem, Rechtsanwalt)

         Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: K. Herrmann a T. Maxian Rusche, zmocněnci)

         Výrok

                  1)

                  Rozsudek Tribunálu Evropské unie ze dne 10. května 2016, Německo v. Komise (T-47/15, EU:T:2016:281), se zrušuje.

                  2)

                  Rozhodnutí Komise (EU) 2015/1585 ze dne 25. listopadu 2014 o režimu podpory SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN) [který zavedlo Německo na podporu elektřiny z obnovitelných zdrojů a uživatelů s vysokou spotřebou energie], se zrušuje.

                  3)

                  Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení souvisejících jak s řízením o kasačním opravném prostředku, tak s řízením v prvním stupni.

         (1)  Úř. věst. C 326, 5.9.2016.


title: Spojené věci C-487/17 až C-489/17: Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 28. března 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Corte suprema di cassazione — Italie) — trestní řízení proti Alfonsu Verlezzaovi a dalším („Řízení o předběžné otázce — Životní prostředí — Směrnice 2008/98/ES a rozhodnutí 2000/532/ES — Odpady — Zařazení mezi nebezpečné odpady — Odpady, jimž lze přidělit kódy odpovídající nebezpečným odpadům i odpadům, které nejsou nebezpečné“)

text:
               3.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 187/17

      Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 28. března 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Corte suprema di cassazione — Italie) — trestní řízení proti Alfonsu Verlezzaovi a dalším
      (Spojené věci C-487/17 až C-489/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Životní prostředí - Směrnice 2008/98/ES a rozhodnutí 2000/532/ES - Odpady - Zařazení mezi nebezpečné odpady - Odpady, jimž lze přidělit kódy odpovídající nebezpečným odpadům i odpadům, které nejsou nebezpečné“)
      (2019/C 187/19)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Corte suprema di cassazione

         Účastníci původního trestního řízení

      Alfonso Verlezza, Riccardo Traversa, Irene Cocco, Francesco Rando, Carmelina Scaglione, Francesco Rizzi, Antonio Giuliano, Enrico Giuliano, Refecta Srl, E. Giovi Srl, Vetreco Srl a SE.IN Srl

         Výrok

                  1)

                  Příloha III směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/98/ES ze dne 19. listopadu 2008 o odpadech a o zrušení některých směrnic ve znění nařízení Komise (EU) č. 1357/2014 ze dne 18. prosince 2014, jakož i příloha rozhodnutí Komise 2000/532/ES ze dne 3. května 2000, kterým se nahrazuje rozhodnutí 94/3/ES, kterým se stanoví seznam odpadů podle čl. 1 písm. a) směrnice Rady 75/442/EHS o odpadech, a rozhodnutí Rady 94/904/ES, kterým se stanoví seznam nebezpečných odpadů ve smyslu čl. 1 odst. 4 směrnice Rady 91/689/EHS o nebezpečných odpadech, ve znění rozhodnutí Komise 2014/955/EU ze dne 18. prosince 2014 musí být vykládány v tom smyslu, že držitel odpadu, který by mohl být zařazen pod kódy odpovídající nebezpečným odpadům, nebo kódy odpovídající nikoliv nebezpečným odpadům, ale jehož složení není předem známo, musí za účelem tohoto zařazení určit uvedené složení a zjistit nebezpečné látky, které se v něm mnohou důvodně nacházet, aby mohl určit, zda má odpad nebezpečné vlastnosti, přičemž k tomuto účelu může použít odběr vzorků, chemické rozbory a zkoušky stanovené v nařízení Komise (ES) č. 440/2008 ze dne 30. května 2008, kterým se stanoví zkušební metody podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 o registraci, hodnocení, povolování a omezování chemických látek (REACH), nebo jakýkoli jiný odběr vzorků, chemické rozbory a zkoušky uznávané na mezinárodní úrovni.

                  2)

                  Zásada předběžné opatrnosti musí být vykládána v tom smyslu, že pokud po co nejúplnějším posouzení rizika s ohledem na zvláštní okolnosti zkoumaného případu nemůže držitel odpadu, který by mohl být zařazen pod kódy odpovídající nebezpečným odpadům, nebo kódy odpovídající nikoliv nebezpečným odpadům, v praxi určit přítomnost nebezpečných látek nebo posoudit nebezpečné vlastnosti odpadu, musí být tento klasifikován jako nebezpečný odpad.

         (1)  Úř. věst. C 374, 6.11.2017.


title: Věc C-275/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Supremo Tribunal de Justiça (Portugalsko) dne 2. dubna 2019 — Sportingbet PLC, Internet Opportunity Entertainment Ltd v. Santa Casa da Misericórdia de Lisboa, Sporting Club de Braga, Sporting Club de Braga — Futebol, SAD

text:
               17.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 206/34

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Supremo Tribunal de Justiça (Portugalsko) dne 2. dubna 2019 — Sportingbet PLC, Internet Opportunity Entertainment Ltd v. Santa Casa da Misericórdia de Lisboa, Sporting Club de Braga, Sporting Club de Braga — Futebol, SAD
      (Věc C-275/19)
      (2019/C 206/39)
      Jednací jazyk: portugalština

         Předkládající soud

      Supremo Tribunal de Justiça

         Účastníci původního řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelky) a žalované v prvním stupni: Sportingbet PLC, Internet Opportunity Entertainment Ltd

         Další účastníci řízení: Santa Casa da Misericórdia de Lisboa, Sporting Club de Braga, Sporting Club de Braga — Futebol, SAD

         Předběžné otázky

                  1)

                  Jsou s ohledem na to, že portugalský stát neoznámil Evropské komisi technické předpisy obsažené v Decreto-Lei n.o 442/89, de 2 de dezembro (nařízení s mocí zákona č. 442/89 ze dne 2. prosince 1989), tyto předpisy, a to zejména dotčené články 3 [dle uvedeného znění] a 9, považovány za nepoužitelné a mohou se jednotlivci této nepoužitelnosti dovolávat?

                  2)

                  Musí tyto předpisy, a to zejména výše citované články 2 a 3, zůstat s ohledem na to, že portugalský stát neoznámil Evropské komisi technické předpisy obsažené v Decreto-Lei n.o 282/2003, de 8 de novembro (nařízení s mocí zákona č. 282/2003 ze dne 8. listopadu 2003), nepoužité ve vztahu k poskytovatelům služeb v Portugalsku?


title: Věc C-282/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Napoli (Itálie) dne 3. dubna 2019 — YT a další v. Ministero dell’Istruzione, dell’Università e della Ricerca; Ufficio Scolastico Regionale per la Campania

text:
               17.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 206/36

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Napoli (Itálie) dne 3. dubna 2019 — YT a další v. Ministero dell’Istruzione, dell’Università e della Ricerca; Ufficio Scolastico Regionale per la Campania
      (Věc C-282/19)
      (2019/C 206/41)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Tribunale di Napoli

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: YT a další

         Žalovaní: Ministero dell’Istruzione, dell’Università e della Ricerca; Ufficio Scolastico Regionale per la Campania

         Předběžné otázky

                  1)

                  Představuje rozdílné zacházení vyhrazené pouze učitelům katolického náboženství, jako jsou žalobci, diskriminaci na základě náboženského vyznání podle článku 21 Listiny základních práv Evropské unie a směrnice 2000/78/ES (1), anebo je skutečnost, že způsobilost, kterou již pracovník nabyl, může být odňata, vhodným a ospravedlnitelným důvodem pro to, aby bylo s učiteli katolického náboženství, jako jsou žalobci, zacházeno jinak než s ostatními učiteli, čímž nemají prospěch z jakéhokoli zamezujícího opatření stanoveného v ustanovení 5 rámcové dohody o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené dne 18. března 1999, která je uvedena v příloze směrnice Rady 1999/70/ES ze dne 28. června 1999 o rámcové dohodě o pracovních poměrech na dobu určitou (2) uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS?

                  2)

                  V případě zjištění existence přímé diskriminace podle čl. 2 odst. 2 písm. a) směrnice 2000/78/ES na základě náboženského vyznání (článek 1), jakož i podle Listiny základních práv Evropské unie, je nezbytné se Soudního dvora dotázat na nástroje, které tento soud může použít k odstranění důsledků, a to s přihlédnutím k tomu, že všichni učitelé, kteří nejsou učiteli katolického náboženství, byli adresáti mimořádného plánu přijímání uvedeného v zákoně č. 107/15, čímž byli přijati do zaměstnání s následnou pracovní smlouvou na dobu neurčitou, a tedy, musí tento soud ve vztahu k žalované veřejné správě založit pracovní poměr na dobu neurčitou?

                  3)

                  Musí být ustanovení 5 rámcové dohody uvedené ve směrnici 1999/70/ES vykládáno v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je předmětná vnitrostátní právní úprava, podle které se pravidla obecného práva upravující pracovní poměry, která mají sankcionovat zneužívající využití po sobě jdoucích smluv na dobu určitou prostřednictvím automatické přeměny pracovní smlouvy na dobu určitou na pracovní smlouvu na dobu neurčitou v případě, že pracovní poměr přetrvává nad rámec určité doby, neuplatní na školský sektor, se zvláštním odkazem na učitele katolického náboženství, čímž je umožněno časově neomezené využívání po sobě jdoucích pracovních smluv na dobu určitou; zejména, může potřeba dohody s diecézním biskupem představovat objektivní důvod podle ustanovení 5 bodu 1 písm. a) rámcové dohody, anebo naopak musí být shledána diskriminace, která je podle článku 21 Listiny základních práv Evropské unie zakázána?

                  4)

                  V případě kladné odpovědi na třetí předběžnou otázku, umožňují článek 21 Listiny základních práv Evropské unie, ustanovení 4 rámcové dohody uvedené ve směrnici 1999/70/ES nebo článek 1 směrnice 2000/78/ES neuplatnění pravidel, která brání automatické přeměně smlouvy na dobu určitou na smlouvu na dobu neurčitou, v případě, že pracovní poměr přetrvává nad rámec určité doby?

         (1)  Směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání (Úř. věst. L 303, 2.12.2000, s. 16).

         (2)  Úř. věst. 1999, L 175, s. 43.


title: Věc C-768/18 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 7. prosince 2018 Michalem Harvilikem — HYDRA proti usnesení Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 25. září 2018 ve věci T-365/18, Michal Harvilik — HYDRA v. Česká republika a Evropský soud pro lidská práva

text:
               24.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/2

      Kasační opravný prostředek podaný dne 7. prosince 2018 Michalem Harvilikem — HYDRA proti usnesení Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 25. září 2018 ve věci T-365/18, Michal Harvilik — HYDRA v. Česká republika a Evropský soud pro lidská práva
      (Věc C-768/18 P)
      (2019/C 213/02)
      Jednací jazyk: slovenština

         Účastníci řízení

         Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatel): Michal Harvilik — HYDRA (zástupce: A. Wagner, advokát)

         Další účastníci řízení: Česká republika, Evropský soud pro lidská práva
      Usnesením ze dne 19. března 2019 Soudní dvůr (sedmý senát) rozhodl, že kasační opravný prostředek je nepřípustný.


title: Věc C-190/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Hamburg (Německo) dne 27. února 2019 — MG, NH v. Germanwings GmbH

text:
               24.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/5

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Hamburg (Německo) dne 27. února 2019 — MG, NH v. Germanwings GmbH
      (Věc C-190/19)
      (2019/C 213/05)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Amtsgericht Hamburg

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: MG, NH

         Žalovaná: Germanwings GmbH

         Předběžná otázka

      Může nárok na náhradu škody podle článku 7 nařízení (ES) č. 261/2004 (1) vzniknout i tehdy, pokud cestující nestihne z důvodu relativně malého zpoždění na příletu přímo navazující let, což má za následek více než tříhodinové zpoždění v cílovém místě určení, avšak každý z obou letů byl provozován jiným leteckým dopravcem a rezervaci potvrdil provozovatel souborných služeb pro cesty, pobyty a zájezdy, který naplánoval všechny lety pro svého zákazníka?

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91 (Úř. věst. 2004, L 46, s. 1).


title: Věc C-220/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Valenciana (Španělsko) dne 11. března 2019 — Promociones Oliva Park S.L. v. Tribunal Económico Administrativo Regional (TEAR) de la Comunidad Valenciana

text:
               24.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/6

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Valenciana (Španělsko) dne 11. března 2019 — Promociones Oliva Park S.L. v. Tribunal Económico Administrativo Regional (TEAR) de la Comunidad Valenciana
      (Věc C-220/19)
      (2019/C 213/06)
      Jednací jazyk: španělština

         Předkládající soud

      Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Valenciana

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Promociones Oliva Park S.L.

         Žalovaný: Tribunal Económico Administrativo Regional (TEAR) de la Comunidad Valenciana

         Předběžné otázky

                  1)

                  Musí být čl. 1 odst. 2 směrnice 2008/118/ES (1) vykládán v tom smyslu, že brání takové dani, formálně přímé, jako je [daň z hodnoty vyrobené elektrické energie, dále jen „]IVPEE[“], která je s ohledem na svou skutečnou povahu nepřímou daní, jež nemá zvláštní důvod a jejímž záměrem je výlučně výběr finančních prostředků, a že kvalifikace přiznaná této dani vnitrostátním právem nemůže převážit nad výkladem unijního práva, který se řídí cíli vlastními tomuto právnímu řádu a podle objektivních charakteristik daně?

                  2)

                  Je hlavní důvod IVPEE, jímž je výběr finančních prostředků — neboť jsou stejným způsobem zdaněny činnosti výroby a dodávání elektrické energie do elektrizační soustavy bez ohledu na jejich intenzitu a dopad na životní prostředí — navzdory tomu, že IVPEE je kvalifikována jako ekologická daň, v rozporu s článkem 1, čl. 3 odst. 1 a 2, jakož i odst. 3 písm. a) ve spojení s čl. 2 písm. k) směrnice 2009/28/ES (2)?

                  3)

                  Musí být zásada volné hospodářské soutěže a podpory energie z obnovitelných zdrojů vykládána v tom smyslu, že brání IVPEE, neboť tato daň zachází z daňového hlediska s energií z neobnovitelných zdrojů stejně jako s energií z obnovitelných zdrojů, takže dochází k diskriminaci obnovitelných zdrojů a k porušení režimu podpory podle čl. 2 písm. k) a souvisejících směrnice 2009/28/ES?

                  4)

                  Brání konečně zmíněná zásada volné hospodářské soutěže a články 32, 33 a 34 (kapitola VIII, nadepsaná „Organizace přístupu do soustavy“) směrnice 2009/72/ES (3) IVPEE, neboť tato daň umožňuje pozitivní diskriminaci zahraničních výrobců elektrické energie na úkor výrobců španělských, takže dochází k narušení vnitřního trhu s elektřinou a přístupu do soustavy?

         (1)  Směrnice Rady 2008/118/ES ze dne 16. prosince 2008 o obecné úpravě spotřebních daní a o zrušení směrnice 92/12/EHS (
            Úř. věst. 2009, L 9, s. 12).

         (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/28/ES ze dne 23. dubna 2009 o podpoře využívání energie z obnovitelných zdrojů a o změně a následném zrušení směrnic 2001/77/ES a 2003/30/ES (
            Úř. věst. 2009, L 140, s. 16).

         (3)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/72/ES ze dne 13. července 2009 o společných pravidlech pro vnitřní trh s elektřinou a o zrušení směrnice 2003/54/ES (Úř. věst. 2009, L 211, s. 55).


title: Věc C-227/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landesverwaltungsgericht Steiermark (Rakousko) dne 14. března 2019 — DX

text:
               24.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/7

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landesverwaltungsgericht Steiermark (Rakousko) dne 14. března 2019 — DX
      (Věc C-227/19)
      (2019/C 213/07)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Landesverwaltungsgericht Steiermark

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelka: DX

         Žalovaný orgán: Bürgermeister der Stadt Graz

         Další účastník řízení: Finanzpolizei

         Předběžné otázky

                  1)

                  Musí být článek 56 SFEU, jakož i směrnice Evropského parlamentu a Rady 96/71/ES ze dne 16. prosince 1996 o vysílání pracovníků v rámci poskytování služeb (1) a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/67/EU ze dne 15. května 2014 o prosazování směrnice 96/71/ES (2) vykládány v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní normě, která za nesplnění formálních povinností při přeshraničním výkonu práce, jako je nesplnění povinnosti uchovávat mzdové podklady nebo neprovedení oznámení ústřednímu koordinačnímu úřadu (ZKO-Meldung), stanoví velmi vysoké pokuty, zejména vysoké minimální sankce, které se ukládají kumulativně za každého dotčeného pracovníka?

                  2)

                  Pokud již odpověď na první otázku nebude kladná:
                  Musí být článek 56 SFEU, jakož i směrnice 96/71/ES a směrnice 2014/67/EU vykládány v tom smyslu, že brání tomu, aby se za nesplnění formálních povinností při přeshraničním výkonu práce ukládaly kumulativní pokuty bez pevné horní hranice?

         (1)  Úř. věst. 1997, L 18, s. 1.

         (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/67/EU ze dne 15. května 2014 o prosazování směrnice 96/71/ES o vysílání pracovníků v rámci poskytování služeb a o změně nařízení (EU) č. 1024/2012 o správní spolupráci prostřednictvím systému pro výměnu informací o vnitřním trhu (Úř. věst. 2014, L 159, s. 11).


title: Věc C-245/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour administrative (Lucembursko) dne 20. března 2019 — État du Grand-duché de Luxembourg v. B

text:
               24.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/8

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour administrative (Lucembursko) dne 20. března 2019 — État du Grand-duché de Luxembourg v. B
      (Věc C-245/19)
      (2019/C 213/08)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Cour administrative

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: État du Grand-duché de Luxembourg

         Žalovaný: B

         Předběžné otázky

                  1)

                  Musí být články 7 a 8 a čl. 52 odst. 1 Listiny základních práv Evropské unie, případně ve spojení s článkem 47 Listiny, vykládány v tom smyslu, že brání právní úpravě členského státu, která v rámci režimu postupu výměny informací na žádost zavedeného zejména za účelem provedení směrnice Rady 2011/16/EU ze dne 15. února 2011 o správní spolupráci v oblasti daní a o zrušení směrnice 77/799/EHS (1) vylučuje možnost třetí osoby, která má v držení informace, podat jakýkoli opravný prostředek, zejména opravný prostředek k soudu, proti rozhodnutí, kterým jí příslušný orgán tohoto členského státu uložil povinnost, aby mu poskytla informace za účelem splnění žádosti o výměnu informací předložené jiným členským státem?

                  2)

                  V případě kladné odpovědi na první předběžnou otázku, musí být čl. 1 odst. 1 a článek 5 směrnice 2011/16 vykládán, případně s přihlédnutím ke změnám výkladu článku 26 vzorové smlouvy OECD o daních, v tom smyslu, že žádost o výměnu informací, společně s rozhodnutím o uložení povinnosti vydaným příslušným orgánem dožádaného státu na základě takové žádosti, splňují kritérium absence zjevného nedostatku předpokládaného významu, pokud dožadující členský stát uvádí totožnost dotčené osoby povinné k dani, období dotčené šetřením probíhajícím v dožadujícím státě a totožnost držitele předmětných informací, přičemž požaduje informace o smlouvách a s nimi souvisejících fakturách a platbách, které nejsou podrobně určeny, ale jsou definovány pomocí kritérií spočívajících zaprvé ve skutečnosti, že dotčené smlouvy byly uzavřeny určeným držitelem informací, zadruhé, že byly účinné ve zdaňovacích obdobích dotčených v šetření vedeném orgány dožadujícího státu, a zatřetí, že mají vazbu na určenou dotčenou osobu povinnou k dani?

         (1)  Úř. věst. 2011, L 64, s. 1.


title: Věc C-246/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour administrative (Lucembursko) dne 20. března 2019 — État du Grand-duché de Luxembourg v B, C, D, F.C.

text:
               24.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/9

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour administrative (Lucembursko) dne 20. března 2019 — État du Grand-duché de Luxembourg v B, C, D, F.C.
      (Věc C-246/19)
      (2019/C 213/09)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Cour administrative

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: État du Grand-duché de Luxembourg

         Žalovaní: B, C, D, F.C.

         Další účastník řízení: A

         Předběžné otázky

                  1)

                  Musí být články 7 a 8 a čl. 52 odst. 1 Listiny základních práv Evropské unie, případně ve spojení s článkem 47 Listiny, vykládány v tom smyslu, že brání právní úpravě členského státu, která v rámci režimu postupu výměny informací na žádost zavedeného zejména za účelem provedení směrnice Rady 2011/16/EU ze dne 15. února 2011 o správní spolupráci v oblasti daní a o zrušení směrnice 77/799/EHS (1) vylučuje možnost třetí osoby, která má v držení informace, podat jakýkoli opravný prostředek, zejména opravný prostředek k soudu, proti rozhodnutí, kterým jí příslušný orgán tohoto členského státu uložil povinnost, aby mu poskytla informace za účelem splnění žádosti o výměnu informací předložené jiným členským státem?

                  2)

                  V případě kladné odpovědi na první předběžnou otázku, musí být čl. 1 odst. 1 a článek 5 směrnice 2011/16 vykládán, případně s přihlédnutím ke změnám výkladu článku 26 vzorové smlouvy OECD o daních, v tom smyslu, že žádost o výměnu informací, společně s rozhodnutím o uložení povinnosti vydaným příslušným orgánem dožádaného státu na základě takové žádosti, splňují kritérium absence zjevného nedostatku předpokládaného významu, pokud dožadující členský stát uvádí totožnost dotčené osoby povinné k dani, období dotčené šetřením probíhajícím v dožadujícím státě a totožnost držitele předmětných informací, přičemž požaduje informace o smlouvách a s nimi souvisejících fakturách a platbách, které nejsou podrobně určeny, ale jsou definovány pomocí kritérií spočívajících zaprvé ve skutečnosti, že dotčené smlouvy byly uzavřeny určeným držitelem informací, zadruhé, že byly účinné ve zdaňovacích obdobích dotčených v šetření vedeném orgány dožadujícího státu, a zatřetí, že mají vazbu na určenou dotčenou osobu povinnou k dani?

         (1)  Úř. věst. 2011, L 64, s. 1.


title: Věc C-248/19: Žaloba podaná dne 20. března 2019 — Evropská komise v. Kyperská republika

text:
               24.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/10

      Žaloba podaná dne 20. března 2019 — Evropská komise v. Kyperská republika
      (Věc C-248/19)
      (2019/C 213/10)
      Jednací jazyk: řečtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: D. Triantafyllou a E. Manhaeve)

         Žalovaná: Kyperská republika

         Návrhová žádání žalobkyně

                  —

                  určit, že Kyperská republika tím, že

                              —

                              nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 3, 4, 10 a 15 a přílohy I směrnice 91/271/EHS o čištění městských odpadních vod;

                              —

                              nezajistila vybudování stokové soustavy pro městské odpadní vody z 31 aglomerací (Aradippou, Ipsonas, Dali, Varoklini, Deryneia, Sotira, Xylofagou, Pervolia, Kolossi, Poli Chrysochous, Leivadia, Dromolaxia, Pera Chorio-Nisou, Liopetri, Avgorou, Paliometocho, Kiti, Frenaros, Ormideia, Kokkinotrimithia, Trachoni, Episkopi, Xylotympou, Pano Polemidia, Pyla, Lympia, Parekklisia, Kakopetria, Achna, Meneou et Pyrgos) v souladu s článkem 3 a přílohou I bodem A směrnice 91/271/EHS (1),
                              nezajistila ve výše uvedených aglomeracích, aby městské odpadní vody odváděné stokovými soustavami byly před vypuštěním podrobeny sekundárnímu čištění nebo jinému rovnocennému čištění v souladu s články 4, 10 a 15 a přílohou I body B a D směrnice 91/271/EHS,

                  —

                  uložit Kyperské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

                  1.

                  Kyperská republika tím, že nezajistila vybudování stokové soustavy pro městské odpadní vody, nedodržela lhůtu 31. prosince 2012 stanovenou ve směrnici 91/271/EHS o čištění městských odpadních vod (která byla prodloužena ve Smlouvě o přistoupení Kyperské republiky k Evropské unii), pokud jde o stokovou soustavu (článek 3), a tudíž sekundární čištění odpadní vody (článek 4), jakož i infrastrukturu a dohled (články 10 a 15), ve čtyřech aglomeracích s populačním ekvivalentem vyšším než 10 000.

                  2.

                  Kyperská republika tím, že nezajistila vybudování stokové soustavy pro městské odpadní vody, nedodržela lhůtu 31. prosince 2012 stanovenou ve směrnici 91/271/EHS o čištění městských odpadních vod (která byla prodloužena ve Smlouvě o přistoupení Kyperské republiky k Evropské unii), pokud jde o stokovou soustavu (článek 3), a tudíž sekundární čištění odpadní vody (článek 4), jakož i infrastrukturu a dohled (články 10 a 15), v 27 aglomeracích s populačním ekvivalentem v rozmezí 2 000 až 10 000.

         (1)  Směrnice Rady ze dne 21. května 1991 o čištění městských odpadních vod (Úř. věst. L 135, 30.5.1991, s. 40).


title: Věc C-256/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgericht Wien (Rakousko) dne 26. března 2019 — S.A.D. Maler und Anstreicher OG

text:
               24.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/11

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgericht Wien (Rakousko) dne 26. března 2019 — S.A.D. Maler und Anstreicher OG
      (Věc C-256/19)
      (2019/C 213/11)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Verwaltungsgericht Wien

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: S.A.D. Maler und Anstreicher OG

         Žalovaný úřad: Magistrat der Stadt Wien

         Další účastnice řízení: Bauarbeiter Urlaubs- und Abfertigungskasse

         Předběžné otázky

                  1)

                  Musí být čl. 19 odst. 1 druhý pododstavec SEU ve spojení s článkem 47 Listiny, jakož i zásada efektivity minimálně s ohledem na vnitrostátní právní řád, jež má za účelem zajištění nezávislosti a nestrannosti soudů ve své ústavě zakotveno základní právo na přidělování věcí soudcům podle rozvrhu práce, který je předem pevně stanoven podle obecných pravidel, vykládán v tom smyslu, že zákonodárce musí zaručit, že toto základní právo je zaručeno efektivně a nikoliv jen teoreticky?

                              1a)

                              Doplňující otázka: V případě záporné odpovědi na první otázku:
                              Ukládá čl. 19 odst. 1 druhý pododstavec SEU ve spojení s článkem 47 Listiny, jakož i zásada efektivity ve vnitrostátním právním řádu, jež má ve své ústavě zakotveno základní právo pevného rozvrhu práce, zákonodárci nějaké povinnosti zajištění, a pokud ano, jaké?

                              1b)

                              Doplňující otázky: V případě kladné odpovědi na první otázku

                                          1b - 1)

                                          Nařizuje čl. 19 odst. 1 druhý pododstavec SEU ve spojení s článkem 47 Listiny, jakož i zásada efektivity minimálně ohledně vnitrostátního právního řádu, jež má ve své ústavě zakotveno základní právo pevného rozvrhu práce, nedodržení pokynu nebo úkonu týkajícího se přidělení určitého spisu soudci orgánem, který je podle zákona k tomuto pokynu nebo úkonu nepříslušný?

                                          1b - 2)

                                          Ukládá čl. 19 odst. 1 druhý pododstavec SEU ve spojení s článkem 47 Listiny, jakož i zásada efektivity minimálně ohledně vnitrostátního právního řádu, jež má ve své ústavě zakotveno základní právo pevného rozvrhu práce, že jednací řád soudu smí orgánu pověřenému přidělováním soudních spisů poskytovat ohledně rozhodnutí o přidělení, pokud vůbec nějaký, pak jen úzký, předem stanovený rozhodovací prostor?

                  2)

                  Musí být čl. 19 odst. 1 druhý pododstavec SEU ve spojení s článkem 47 Listiny, jakož i zásada efektivity minimálně ohledně vnitrostátního právního řádu, jenž má za účelem zajištění nezávislosti a nestrannosti soudů ve své ústavě zakotveno základní právo na přidělování věcí soudcům podle rozvrhu práce, který je předem pevně stanoven podle obecných pravidel, vykládán v tom smyslu, že soudce, který má pochybnosti 1) o legalitě interního rozvrhu práce soudu resp. 2) o legalitě rozhodnutí, kterým se provádí interní rozvrh práce soud a které se přímo dotýká činnosti soudce (zejména rozhodnutí o přidělení věci), musí mít možnost podat ohledně těchto pochybností opravný prostředek (který jej zejména finančně nezatíží) k jinému soudu, jenž má plnou kontrolní pravomoc k posouzení legality právního aktu označeného za protiprávní?
                  V případě záporné odpovědi: Jsou jiné předpisy, jež má zajistit zákonodárce, které zaručují, že soudce bude schopen dosáhnout legality dodržování zákonných povinností, jež se ho dotýkají, při zohlednění zákonných (zejména interních soudních) pravidel přidělování věcí?

                  3)

                  Musí být čl. 19 odst. 1 druhý pododstavec SEU ve spojení s článkem 47 Listiny, jakož i zásada efektivity minimálně ohledně vnitrostátního právního řádu, jenž má za účelem zajištění nezávislosti a nestrannosti soudů ve své ústavě zakotveno základní právo na přidělování věcí soudcům podle rozvrhu práce, který je předem pevně stanoven podle obecných pravidel, vykládán v tom smyslu, že účastník soudního řízení, který má pochybnosti 1) o legalitě ustanovení interního rozvrhu práce soudu, které je prejudikováno pro vyřízení jeho věci resp. 2) o legalitě přidělení této věci určitému soudci, musí mít možnost podat ohledně těchto pochybností ještě před vynesením soudního rozhodnutí o těchto pochybnostech opravný prostředek (který tohoto účastníka nebude nepřiměřeně zatěžovat) k jinému soudu, jenž má plnou kontrolní pravomoc k posouzení legality právního aktu označeného za protiprávní?
                  V případě záporné odpovědi: Jsou jiné předpisy, jež má zajistit zákonodárce, které zaručují, že účastník řízení bude ještě před vynesením soudního rozsudku schopen dosáhnout legality dodržení základního práva na zohlednění „zákonného soudce“?

                  4)

                  Musí být čl. 19 odst. 1 druhý pododstavec SEU ve spojení s článkem 47 Listiny, jakož i zásada efektivity minimálně ohledně vnitrostátního právního řádu, jenž má za účelem zajištění nezávislosti a nestrannosti soudů ve své ústavě zakotveno základní právo na přidělování věcí soudcům podle rozvrhu práce, který je předem pevně stanoven podle obecných pravidel, vykládán v tom smyslu, že interní rozvrh práce soudu a interní dokumentace nápadu v rámci soudu musí být tak transparentní a srozumitelné, že soudce resp. účastník řízení je bez vynaložení zvláštního úsilí schopen prověřit, že konkrétní věc byla určitému soudci či určitému senátu přidělena v souladu s interním rozvrhem práce soudu?
                  V případě záporné odpovědi: Jsou jiné předpisy, jež má zajistit zákonodárce, které zaručují, že soudce resp. účastník řízení bude schopen se dozvědět, zda je přidělení určité věci v souladu se zákonem?

                  5)

                  Musí být čl. 19 odst. 1 druhý pododstavec SEU ve spojení s článkem 47 Listiny, jakož i zásada efektivity minimálně ohledně vnitrostátního právního řádu, jenž má za účelem zajištění nezávislosti a nestrannosti soudů ve své ústavě zakotveno základní právo na přidělování věcí soudcům podle rozvrhu práce, který je předem pevně stanoven podle obecných pravidel, vykládán v tom smyslu, že účastníci a soudce v soudním řízení musí být bez zvláštního vlastního přičinění schopni obsahově porozumět pravidlům rozvrhu práce, jakož i že účastníci řízení a soudce musí být tímto způsobem schopni prověřit legalitu přidělení věci určitému soudci resp. senátu?
                  V případě záporné odpovědi: Jsou jiné předpisy, jež má zajistit zákonodárce, které zaručují, že soudce resp. účastník řízení bude schopen se dozvědět, zda je přidělení určité věci v souladu se zákonem?

                  6)

                  Jaké úsilí ohledně své povinnosti dodržování procesních pravidel unijního práva musí vynaložit soudce, kterému je právním aktem, proti němuž se (mimosoudně či v rámci soudu) nemůže bránit, ukládán úkon porušující unijní právo a práva účastníků řízení?


title: Věc C-284/19 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 3. dubna 2019 Andrew Clarkem proti usnesení Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 25. března 2019 ve věci T-731/18, Clarke v. Komise

text:
               24.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/13

      Kasační opravný prostředek podaný dne 3. dubna 2019 Andrew Clarkem proti usnesení Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 25. března 2019 ve věci T-731/18, Clarke v. Komise
      (Věc C-284/19 P)
      (2019/C 213/12)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Andrew Clarke (zástupce: E. Lock, solicitor)

         Další účastnice řízení: Evropská komise

         Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatel“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  vrátil věc zpět k posouzení Tribunálu, který zohlední závěry Soudního dvora,

                  —

                  rozhodl, že nejpozději do 12. dubna 2019 (nebo jiného data, do něhož může být prodloužena lhůta podle článku 50 SFEU)

                              a)

                              se bude Tribunál tímto návrhem zabývat podle časového rozvrhu a takovým způsobem, aby byl schopen vydat konečný rozsudek;

                              b)

                              Komise učiní dočasné opatření spočívající v tom, že zašle Spojenému království odůvodněné stanovisko, v němž bude vyložen její názor na porušení unijního práva, který lze dovozovat z jejího dopisu navrhovateli ze dne 25. října 2018;

                  —

                  rozhodl, že účastníci řízení se mohou případně obrátit na Tribunál za účelem získání dalších pokynů;

                  —

                  uložil Komisi náhradu nákladů řízení vynaložených navrhovatelem.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Navrhovatel uplatňuje na podporu kasačního opravného prostředku jeden důvod:
      Tribunál v usnesení ze dne 25. března 2019 nesprávně pochopil, čeho se žalobce svým návrhem domáhá, chybně konstatoval, že žalobce takový návrh nemůže podat a že Tribunál nemá pravomoc rozhodnout v souladu s návrhem.
      Navrhovatel nepožadoval, aby Komise zahájila řízení o nesplnění povinnosti proti Spojenému království. Je požadováno zrušení dvou rozhodnutí Komise, přičemž Tribunál jedno z nich nesprávně vymezil. Judikatura, ze které Tribunál vycházel, v tomto směru nikterak nepodporuje závěr, ve vztahu k němuž byla citována, nebo je irelevantní. Navrhovatel se může domáhat zrušení těchto rozhodnutí v rozsahu, v němž mu byla určena nebo v němž se ho bezprostředně a osobně dotýkají. Podpůrně, navrhovatel se dále může domáhat rozhodnutí podle článku 265 SFEU na základě toho, že se Komise dopustila nečinnosti, když ve vztahu ke Spojenému království nevydala odůvodněné stanovisko, k čemuž je povinna podle čl. 258 prvního pododstavce SFEU, jelikož v rámci druhého z těchto rozhodnutí konkludentně akceptovala na základě své diskreční pravomoci podle čl. 258 druhého pododstavce, že Spojené království porušuje unijní právo. Je tedy opodstatněné tvrdit, že by odůvodněné stanovisko mělo být určeno i navrhovateli nebo že se ho bezprostředně a osobně dotýká. Navrhovatel se dále může domáhat vydání příkazu a nařízení předběžných opatření v souvislosti s jeho návrhem na základě článku 265 SFEU.


title: Věc C-290/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Krajským súdem Trnava (Slovensko) dne 9. dubna 2019 — RN v. Home Credit Slovakia a.s.

text:
               24.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/14

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Krajským súdem Trnava (Slovensko) dne 9. dubna 2019 — RN v. Home Credit Slovakia a.s.
      (Věc C-290/19)
      (2019/C 213/13)
      Jednací jazyk: slovenština

         Předkládající soud

      Krajský súd Trnava

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: RN

         Žalovaná: Home Credit Slovakia a.s.

         Předběžná otázka

      Má být čl. 10 odst. 1 písm. g) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/48/ES (1) ze dne 23. dubna 2008 o smlouvách o spotřebitelském úvěru a o zrušení směrnice Rady 87/102/EHS vykládán v tom smyslu, že smlouva o spotřebitelském úvěru odpovídá požadavku uvedenému v tomto ustanovení, pokud roční procentní sazba nákladů v ní není uvedena jako přesný procentní údaj, ale jako rozpětí dvou údajů (od — do)?

         (1)  Úř. věst. 2008, L 133, s. 66


title: Věc C-298/19: Žaloba podaná dne 11. dubna 2019 — Evropská komise v. Řecká republika

text:
               24.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/15

      Žaloba podaná dne 11. dubna 2019 — Evropská komise v. Řecká republika
      (Věc C-298/19)
      (2019/C 213/14)
      Jednací jazyk: řečtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: M. Konstantinidis a E. Manhaeve, zmocněnci)

         Žalovaná: Řecká republika

         Návrhová žádání žalobkyně

                  —

                  určit, že Řecká republika tím, že nepřijala všechna opatření, která vyplývají z rozsudku vydaného Soudním dvorem dne 23. dubna 2015 ve věci C-149/14 (1), Komise v. Řecká republika, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 260 odst. 1 SFEU;

                  —

                  uložit Řecké republice povinnost zaplatit navrhované penále ve výši EUR 23 753,25 za každý den prodlení s plněním povinností vyplývajících z rozsudku vydaného ve věci C-149/14, počínaje dnem vyhlášení rozsudku ve výše uvedené věci až do dne splnění povinností vyplývajících z rozsudku vydaného v téže věci;

                  —

                  uložit Řecké republice povinnost zaplatit denní paušální částku ve výši EUR 2 639,25 ode dne vyhlášení rozsudku ve věci C-149/14 až do dne vyhlášení rozsudku v této věci, anebo do dne splnění povinností vyplývajících z rozsudku ve věci C-149/14, pokud k tomu dojde dříve a za předpokladu, že výše uvedená částka není vyšší, uložit minimální paušální částku ve výši EUR 1 310 000;

                  —

                  uložit Řecké republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

                  1.

                  Na základě čl. 260 odst. 1 SFEU je Řecká republika povinna přijmout opatření nezbytná ke splnění povinností vyplývajících z rozsudku Soudního dvora ve věci C-149/14. Řecká republika nicméně nepřijala všechna opatření nezbytná pro naplnění výroku uvedeného rozsudku. Konkrétně Řecká republika nestanovila akční programy ve vztahu k ohroženým oblastem, které se vyznačují výskytem podzemních nebo povrchových vod, jež jsou znečištěny dusičnany ze zemědělských zdrojů. Komise se proto rozhodla podat žalobu k Soudnímu dvoru.

                  2.

                  Komise se svou žalobou domáhá, aby Soudní dvůr uložil Řecké republice povinnost zaplatit denní paušální částku ve výši EUR 2 639,25. Výše paušální částky a penále byla vypočítána s přihlédnutím k závažnosti a délce trvání neplnění povinnosti, jakož i odrazujícímu účinku, v závislosti na finanční kapacitě tohoto členského státu.

         (1)  EU:C:2015:264.


title: Věc C-306/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itálie) dne 15. dubna 2019 — Milis Energy SpA v. Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dello Sviluppo Economico, Gestore dei Servizi Energetici SpA — GSE

text:
               24.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/18

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itálie) dne 15. dubna 2019 — Milis Energy SpA v. Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dello Sviluppo Economico, Gestore dei Servizi Energetici SpA — GSE
      (Věc C-306/19)
      (2019/C 213/17)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Milis Energy SpA

         Žalovaní: Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dello Sviluppo Economico, Gestore dei Servizi Energetici SpA — GSE

         Předběžná otázka

      Brání unijní právo použití takového vnitrostátního ustanovení, jako je ustanovení čl. 26 odst. 2 a 3 nařízení vlády s mocí zákona č. 91/2014 přeměněného zákonem č. 116/2014, které významným způsobem snižuje nebo zpožďuje platbu pobídek, které již byly přiznány na základě zákona a stanoveny na základě příslušných dohod podepsaných výrobci elektřiny fotovoltaickou přeměnou s Gestore dei servizi energetici s.p.a., veřejnou společností pověřenou výkonem této funkce; zejména, je toto vnitrostátní ustanovení slučitelné s obecnými zásadami unijního práva legitimního očekávání, právní jistoty, loajální spolupráce a užitečného účinku; s články 16 a 17 Listiny základních práv Evropské unie; se směrnicí 2009/28/ES (1) a s právní úpravou režimů podpory stanovených v této směrnici; s čl. 216 odst. 2 SFEU, zejména ve vztahu ke Smlouvě o energetické chartě?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/28/ES ze dne 23. dubna 2009 o podpoře využívání energie z obnovitelných zdrojů a o změně a následném zrušení směrnic 2001/77/ES a 2003/30/ES (Úř. věst. L 140, 5.6.2009, s. 16).


title: Věc C-337/19 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 24. dubna 2019 Evropskou komisí proti rozsudku Tribunálu (sedmého rozšířeného senátu) vydanému dne 14. února 2019 ve spojených věcech T-131/16 a T-263/16, Belgie a Magnetrol International v. Komise

text:
               24.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/20

      Kasační opravný prostředek podaný dne 24. dubna 2019 Evropskou komisí proti rozsudku Tribunálu (sedmého rozšířeného senátu) vydanému dne 14. února 2019 ve spojených věcech T-131/16 a T-263/16, Belgie a Magnetrol International v. Komise
      (Věc C-337/19 P)
      (2019/C 213/19)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: P.J. Loewenthal, F. Tomat, zmocněnci)

         Další účastníci řízení: Belgické království, Magnetrol International, Irsko

         Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušil rozsudek Tribunálu (sedmého rozšířeného senátu) ze dne 14. února 2019 ve spojených věcech T-131/16 a T-263/16, Belgie a Magnetrol International v. Komise (EU:T:2019:91), v rozsahu, v němž je v něm konstatováno, že v rozhodnutí Komise (EU) 2016/1699 (1) ze dne 11. ledna 2016 o režimu státní podpory v podobě zdanění nadměrného zisku SA.37667 (2015/C) (ex 2015/NN) provedeném Belgií byl systém týkající se „nadměrného zisku“ nesprávně klasifikován jako režim ve smyslu čl. 1 písm. d) nařízení 2015/1589 (2);

                  —

                  vrátil věc Tribunálu k novému posouzení žalobních důvodů, kterými se dosud nezabýval a

                  —

                  rozhodl, že o nákladech řízení v prvním stupni a nákladech řízení o kasačním opravném prostředku bude rozhodnuto později.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Navrhovatelka tvrdí, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení, když dospěl k závěru, že bylo chybné klasifikovat praxi zdanění „nadměrného zisku“ prováděnou Belgií v letech 2004 až 2014 jako režim ve smyslu čl. 1 písm. d) nařízení 2015/1589.
      Tribunál nesprávně vyložil první podmínku čl. 1 písm. d) a zkreslil body 94 až 110 odůvodnění napadeného rozhodnutí, když dovodil, že Komise považovala za základ režimu „nadměrného zisku“ pouze legislativní akty vyjmenované v bodě 99 odůvodnění.
      Tribunál nesprávně vyložil druhou podmínku čl. 1 písm. d) a zkreslil body 100 až 108 odůvodnění napadeného rozhodnutí, když dovodil, že osvobození „nadměrného zisku“ od daně vyžaduje přijetí dalších prováděcích opatření.
      Tribunál nesprávně vyložil třetí podmínku čl. 1 písm. d) a zkreslil body 66, 102, 103, 109, 139 a 140 odůvodnění napadeného rozhodnutí, když dovodil, že za účelem vymezení příjemců osvobození „nadměrného zisku“ od daně jsou nezbytná další prováděcí opatření.
      Tribunál konečně nezohlednil ratio legis čl. 1 písm. d), když dovodil, že Komise nesprávně klasifikovala systém týkající se „nadměrného zisku“ jako režim ve smyslu tohoto ustanovení.

         (1)  Úř. věst. 2016, L 260, s. 61.

         (2)  Nařízení Rady (EU) 2015/1589 ze dne 13. července 2015, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 108 Smlouvy o fungování Evropské unie (Úř. věst. 2015, L 248, s. 9).


title: Věc C-349/19 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 29. dubna 2019 Almashreq Investment Fund proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 28. února 2019 ve věci T-415/16, Almashreq Investment Fund v. Rada

text:
               24.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/22

      Kasační opravný prostředek podaný dne 29. dubna 2019 Almashreq Investment Fund proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 28. února 2019 ve věci T-415/16, Almashreq Investment Fund v. Rada
      (Věc C-349/19 P)
      (2019/C 213/21)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Almashreq Investment Fund (zástupce: E. Ruchat, avocat)

         Další účastnice řízení: Rada Evropské unie

         Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušil rozhodnutí (SZBP) 2016/850 ze dne 27. května 2016 (1) a na něj navazující prováděcí akty v rozsahu, v němž se týkají žalobkyně;

                  —

                  uložil Radě náhradu nákladů řízení.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Na podporu svého kasačního opravného prostředku předkládá navrhovatelka tři důvody kasačního opravného prostředku.
      První důvod kasačního opravného prostředku vychází z nesprávného právního posouzení v rozsahu, v němž Tribunál porušil právo navrhovatelky zakotvené v článku 41 Listiny základních práv být slyšena před přijetím nových omezujících opatření.
      Druhý důvod kasačního opravného prostředku vychází z nesprávného právního posouzení a zkreslení skutkového stavu v rozsahu, v němž Tribunál nezohlednil články předložené navrhovatelkou na podporu její žaloby na neplatnost, aby prokázala, že nepodporuje syrský režim.
      Třetí důvod kasačního opravného prostředku vychází z nesprávného právního posouzení v rozsahu, v němž Tribunál nerozhodl o protiprávnosti ustanovení 27 a 28 rozhodnutí 2013/255/SZBP, která stanoví, že příslušnost k rodině Al-Asáda nebo rodině Maklúfů je autonomní kritérium odůvodňující uložení sankcí, které zároveň přenáší důkazní břemeno.

         (1)  Rozhodnutí Rady (SZBP) 2016/850 ze dne 27. května 2016, kterým se mění rozhodnutí 2013/255/SZBP o omezujících opatřeních vůči Sýrii (Úř. věst. L 141, 28.5.2016, s. 125).


title: Věc C-350/19 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 29. dubna 2019 Souruh SA proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 28. února 2019 ve věci T-440/16, Souruh v. Rada

text:
               24.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/23

      Kasační opravný prostředek podaný dne 29. dubna 2019 Souruh SA proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 28. února 2019 ve věci T-440/16, Souruh v. Rada
      (Věc C-350/19 P)
      (2019/C 213/22)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Souruh SA (zástupce: E. Ruchat, avocat)

         Další účastnice řízení: Rada Evropské unie

         Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

                  —

                  Rozhodnout, že projednávaný kasační opravný prostředek je přípustný a opodstatněný;

                  —

                  z toho důvodu zrušit rozsudek ze dne 28. února 2019 (T-440/16).

            A ve věci nově rozhodnout tak, že:

                  —

                  rozhodnutí (SZBP) 2016/850 ze dne 27. května 2016 (1) a na něj navazující prováděcí akty v rozsahu, v němž se týkají žalobkyně, se zrušují;

                  —

                  Radě se ukládá náhradu nákladů řízení.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Na podporu svého kasačního opravného prostředku předkládá navrhovatelka tři důvody kasačního opravného prostředku.
      První důvod kasačního opravného prostředku vychází z nesprávného právního posouzení v rozsahu, v němž Tribunál porušil právo navrhovatelky zakotvené v článku 41 Listiny základních práv být slyšena před přijetím nových omezujících opatření.
      Druhý důvod kasačního opravného prostředku vychází z nesprávného právního posouzení a zkreslení skutkového stavu v rozsahu, v němž Tribunál nezohlednil články předložené navrhovatelkou na podporu její žaloby na neplatnost, aby prokázala, že nepodporuje syrský režim.
      Třetí důvod kasačního opravného prostředku vychází z nesprávného právního posouzení v rozsahu, v němž Tribunál nerozhodl o protiprávnosti ustanovení 27 a 28 rozhodnutí 2013/255/SZBP, která stanoví, že příslušnost k rodině Al-Asáda nebo rodině Maklúfů je autonomní kritérium odůvodňující uložení sankcí, které zároveň přenáší důkazní břemeno.

         (1)  Rozhodnutí Rady (SZBP) 2016/850 ze dne 27. května 2016, kterým se mění rozhodnutí 2013/255/SZBP o omezujících opatřeních vůči Sýrii (Úř. věst. L 141, 28.5.2016, s. 125).


title: Věc C-371/19: Žaloba podaná dne 10. května 2019 — Evropská komise v. Spolková republika Německo

text:
               24.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/24

      Žaloba podaná dne 10. května 2019 — Evropská komise v. Spolková republika Německo
      (Věc C-371/19)
      (2019/C 213/23)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: J. Jokubauskaitė a R. Pethke, zmocněnci)

         Žalovaná: Spolková republika Německo

         Návrhová žádání žalobkyně

      Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  určil, že Spolková republika Německo tím, že systematicky odmítala vyžadovat si údaje chybějící v žádostech o vrácení DPH a namísto toho v daných případech žádosti přímo zamítala, pokud takové údaje mohly být poskytnuty až po lhůtě stanovené na 30. září, neplnila povinnosti, které jí příslušejí na základě článků 170 a 171 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (1), jakož i článku 5 směrnice Rady 2008/9/ES ze dne 12. února 2008, kterou se stanoví prováděcí pravidla pro vrácení daně z přidané hodnoty stanovené směrnicí 2006/112/ES osobám povinným k dani neusazeným v členském státě vrácení daně, ale v jiném členském státě (2),

                  —

                  uložil Spolkové republice Německo náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu svého návrhu uplatňuje Evropská komise následující tři žalobní důvody:

                  1)

                  První žalobní důvod — porušení zásady neutrality DPH
                  Podle Evropské komise Spolková republika Německo porušila zásadu neutrality DPH zakotvenou v článcích 170 a 171 směrnice 2006/112 a v článku 5 směrnice 2008/9, podle nichž je při pořízení zboží a služeb třeba opravit ve prospěch osoby povinné k dani DPH odvedenou ve fázi plnění uskutečněných na vstupu.
                  Komise má za to, že zásada neutrality DPH vyžaduje vyhovět všem žádostem o vrácení, které splňují věcné požadavky. V případě pochybností o tom, zda jsou tyto podmínky vrácení splněny, mohou být podle ní žádosti o vrácení podle článku 5 směrnice 2008/9 ve spojení s jejím čl. 21 prvním pododstavcem první větou zamítnuty pouze tehdy, jestliže nebylo vyhověno žádostem o údaje vzneseným podle článku 20 uvedené směrnice členským státem vrácení daně.

                  2)

                  Druhý žalobní důvod — porušení zásady užitečného účinku práva na vrácení DPH
                  Podle Evropské komise výklad čl. 20 odst. 1 směrnice 2008/9 zastávaný Spolkovou republikou Německo brání skutečnému výkonu práva na vrácení DPH osobami povinnými k dani neusazenými v členském státě vrácení daně. Správní praxe německých daňových orgánů tak podle ní představuje zásah do práv těchto osob povinných k dani zakotvených v článcích 170 a 171 směrnice 2006/112 a v článku 5 směrnice 2008/9.
                  Evropská komise má za to, že k zajištění užitečného účinku směrnic 2006/112 a 2008/9 a co možná největšího dodržení zásady neutrality je třeba věcně důvodným žádostem o vrácení DPH vyhovět. Podle ní je předmětem právní úpravy zaručit, že při nákupu zboží a služeb bude DPH odvedená ve fázi plnění uskutečněných na vstupu v plné výši opravena, a vytvořit tak v zásadě rovné podmínky hospodářské soutěže pro všechny osoby povinné k dani, a to i v případech přeshraničních plnění. Evropská komise má za to, že je v tomto ohledu třeba přijmout veškerá vhodná správní opatření stanovená směrnicí, která umožňují žádostem o vrácení DPH vyhovět.

                  3)

                  Třetí žalobní důvod — porušení zásady legitimního očekávání
                  Podle Evropské komise je systematické odmítání Spolkové republiky Německo vyžadovat doplňující údaje a důkazy podle čl. 20 odst. 1 směrnice 2008/9 v rozporu se zásadou legitimního očekávání. Podle ní musí mít každá osoba povinná k dani poté, co obdrží potvrzení o doručení žádosti o vrácení, právo očekávat, že její žádost bude vyřízena v souladu s ustanoveními dané směrnice. Evropská komise má za to, že pokud tomu tak není, dochází k porušení legitimního očekávání osoby povinné k dani, že její žádost bude vyřízena v souladu se zákonem.

         (1)  Úř. věst. 2006, L 347, s. 1.

         (2)  Úř. věst. 2008, L 44, s. 23.


title: Věc T-748/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 2. května 2019 — QH v. Parlament („Veřejná služba — Zaměstnanci na dobu určitou — Článek 24 služebního řádu — Žádost o pomoc — Článek 12a služebního řádu — Psychické obtěžování — Rozhodnutí o zamítnutí žádosti o pomoc — Zásady objektivity a nestrannosti — Právo na řádnou správu — Právo být vyslechnut“)

text:
               24.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/26

      Rozsudek Tribunálu ze dne 2. května 2019 — QH v. Parlament
      (Věc T-748/16) (1)

      („Veřejná služba - Zaměstnanci na dobu určitou - Článek 24 služebního řádu - Žádost o pomoc - Článek 12a služebního řádu - Psychické obtěžování - Rozhodnutí o zamítnutí žádosti o pomoc - Zásady objektivity a nestrannosti - Právo na řádnou správu - Právo být vyslechnut“)
      (2019/C 213/24)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: QH (zástupce: původně N. Lhoëst a S. Michiels, poté N. Lhoëst, advokáti)

         Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: M. Ecker a Í. Ní Riagáin Düro, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 270 SFEU, který zaprvé zní na zrušení rozhodnutí Parlamentu ze dne 26. ledna 2016, kterým orgán Parlamentu oprávněný ke jmenování zamítl žádost o pomoc podanou žalobcem dne 11. prosince 2014 a rozhodnutím ze dne 12. července 2016, kterým orgán oprávněný k uzavírání pracovních smluv zamítl stížnost žalobce, a zadruhé zní na náhradu škody, kterou žalobce údajně utrpěl v důsledku protiprávního jednání, kterého se tento orgán dopustil při zpracování této žádosti o pomoc.

         Výrok rozsudku

                  1)

                     Rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 26. ledna 2016, kterým se zamítá žádost QH o pomoc, jak byla potvrzena v rozhodnutí ze dne 12. července 2016, kterým se stížnost zamítá, se zrušuje.

                  2)

                     Ve zbývající části se žaloba zamítá.

                  3)

                     Každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 22, 23.1.2017.


title: Věc T-49/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 7. května 2019 — Španělsko v. Komise („EZZF a EZFRV — Výdaje vyloučené z financování — Finanční opravy — Pojem,výrobce — Investice učiněné mimo provozovnu organizace producentů — Předběžné kontroly před schválením operačního programu — Kontrola schválení výdajů — Jednorázová finanční oprava — Paušální finanční oprava — Proporcionalita — Povinnost uvést odůvodnění“)

text:
               24.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/27

      Rozsudek Tribunálu ze dne 7. května 2019 — Španělsko v. Komise
      (Věc T-49/17) (1)

      („EZZF a EZFRV - Výdaje vyloučené z financování - Finanční opravy - Pojem,výrobce - Investice učiněné mimo provozovnu organizace producentů - Předběžné kontroly před schválením operačního programu - Kontrola schválení výdajů - Jednorázová finanční oprava - Paušální finanční oprava - Proporcionalita - Povinnost uvést odůvodnění“)
      (2019/C 213/25)
      Jednací jazyk: španělština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Španělské království (zástupci: původně V. Ester Casas, abogado del Estado, poté S. Jiménez García, zmocněnci)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Lewis a M. Morales Puerta, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh založený na článku 263 SFEU a znějící na částečné zrušení prováděcího rozhodnutí Komise (EU) 2016/2018 ze dne 15. listopadu 2016, kterým se z financování Evropskou unií vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) (Úř. věst. 2016, L 312, s. 26).

         Výrok rozsudku

                  1)

                     Žaloba se zamítá.

                  2)

                     Španělskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 95, 27.3.2017.


title: Věc T-239/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 7. května 2019 — Německo v. Komise („EZZF a EZFRV — Výdaje vyloučené z financování — Výdaje vynaložené Německem — Paušální finanční oprava použitá na základě nedostatečné četnosti klíčových kontrol — Povinnosti ročního výpočtu a zúčtování úroků — Články 31 a 32 nařízení (ES) č. 1290/2005 — Článek 6 písm. h) nařízení (ES) č. 885/2006 — Povinnost uvést odůvodnění — Proporcionalita“)

text:
               24.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/28

      Rozsudek Tribunálu ze dne 7. května 2019 — Německo v. Komise
      (Věc T-239/17) (1)

      („EZZF a EZFRV - Výdaje vyloučené z financování - Výdaje vynaložené Německem - Paušální finanční oprava použitá na základě nedostatečné četnosti klíčových kontrol - Povinnosti ročního výpočtu a zúčtování úroků - Články 31 a 32 nařízení (ES) č. 1290/2005 - Článek 6 písm. h) nařízení (ES) č. 885/2006 - Povinnost uvést odůvodnění - Proporcionalita“)
      (2019/C 213/27)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Spolková republika Německo (zástupci: původně D. Klebs a T. Henze, poté D. Klebs, zmocněnci)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: D. Triantafyllou, a M. Zalewski, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh založený na článku 263 SFEU a znějící na částečné zrušení prováděcího rozhodnutí Komise (EU) 2017/264 ze dne 14. února 2017, kterým se z financování Evropskou unií vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) (Úř. věst. 2017, L 39, s. 12), v rozsahu, v němž se týká Spolkové republiky Německo.

         Výrok rozsudku

                  1)

                     Žaloba se zamítá.

                  2)

                     Spolková republika Německo ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

         (1)  Úř. věst. C 195, 19.6.2017.


title: Věc T-737/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 30. dubna 2019 — Wattiau v. Parlament („Veřejná služba — Sociální zabezpečení — RCAM — Úhrada léčebných výloh — Úmluva uzavřená mezi Evropskou unií, Lucemburskem a Konsorciem lucemburských nemocnic o stanovení cen za nemocniční péči, kterou obdrželi účastníci RCAM — Námitka protiprávnosti — Zásada zákazu diskriminace na základě státní příslušnosti — Článek 18 první pododstavec SFEU — Články 20 a 21 Listiny základních práv — Článek 39 společných pravidel pro zdravotní pojištění úředníků“)

text:
               24.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/29

      Rozsudek Tribunálu ze dne 30. dubna 2019 — Wattiau v. Parlament
      (Věc T-737/17) (1)

      („Veřejná služba - Sociální zabezpečení - RCAM - Úhrada léčebných výloh - Úmluva uzavřená mezi Evropskou unií, Lucemburskem a Konsorciem lucemburských nemocnic o stanovení cen za nemocniční péči, kterou obdrželi účastníci RCAM - Námitka protiprávnosti - Zásada zákazu diskriminace na základě státní příslušnosti - Článek 18 první pododstavec SFEU - Články 20 a 21 Listiny základních práv - Článek 39 společných pravidel pro zdravotní pojištění úředníků“)
      (2019/C 213/28)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Francis Wattiau (Bridel, Lucembursko) (zástupci: S. Orlandi a T. Martin, advokáti)

         Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: M. Rantala a J. Van Pottelberge, zmocněnci)

         Vedlejší účastník podporující žalobce: Association des seniors de la fonction publique européenne (SFPE) (Brusel, Belgie) (zástupci: S. Orlandi a T. Martin, advokáti)

         Předmět věci

      Návrh na základě článku 270 SFEU znějící, zaprvé, na zrušení rozhodnutí oddělení pro úhradu léčebných výloh společného systému nemocenského pojištění v Lucembursku, jak vyplývá z rozpisu plateb č. 244 ze dne 25. ledna 2017, podle něhož má žalobce povinnost zaplatit částku 843,01 eur, a, zadruhé, na zrušení rozhodnutí generálního tajemníka Parlamentu jakožto orgánu oprávněného ke jmenování, ze dne 2. srpna 2017, kterým se toto rozhodnutí potvrzuje.

         Výrok rozsudku

                  1)

                     Rozhodnutí oddělení pro úhradu léčebných výloh společného systému nemocenského pojištění v Lucembursku, jak vyplývá z rozpisu plateb č. 244 ze dne 25. ledna 2017, podle něhož má Francis Wattiau povinnost zaplatit částku 843,01 eur, což odpovídá 15 % faktury za zdravotní péči ze dne 30. května 2016, se zrušuje.

                  2)

                     Evropský parlament ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené F. Wattiau.

                  3)

                     Association des seniors de la fonction publique européenne (SFPE) ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 32, 29.1.2018


title: Věc T-136/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 30. dubna 2019 — Kuota International v. EUIPO — Sintema Sport (K) („Ochranná známka Evropské unie — Řízení o prohlášení neplatnosti — Obrazová ochranná známka Evropské unie K — Absolutní důvod neplatnosti — Nejednání v dobré víře — Článek 59 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001“)

text:
               24.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/30

      Rozsudek Tribunálu ze dne 30. dubna 2019 — Kuota International v. EUIPO — Sintema Sport (K)
      (Věc T-136/18) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o prohlášení neplatnosti - Obrazová ochranná známka Evropské unie K - Absolutní důvod neplatnosti - Nejednání v dobré víře - Článek 59 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001“)
      (2019/C 213/29)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Kuota International Corp. Ltd (Road Town, Britské Panenské ostrovy) (zástupkyně: C. Herissay Ducamp, advokátka)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: V. Ruzek, zmocněnec)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Sintema Sport Srl (Albiate, Itálie)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 15. prosince 2017 (věc R 3111/2014-1) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Kuota International a Sintema Sport.

         Výrok

                  1)

                     Rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 15. prosince 2017 (věc R 3111/2014-1) se zrušuje.

                  2)

                     Žaloba se ve zbývající části zamítá.

                  3)

                     EUIPO se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 166, 14.5.2018.


title: Věci T-152/18 až T-155/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 7. května 2019 — Sona Nutrition v. EUIPO — Solgar Holdings (SOLGAR Since 1947 MultiPlus WHOLEFOOD CONCENTRATE MULTIVITAMIN FORMULA) („Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihlášky obrazových ochranných známek Evropské unie SOLGAR Since 1947 MultiPlus WHOLEFOOD CONCENTRATE MULTIVITAMIN FORMULA — Starší národní slovní ochranná známka MULTIPLUS — Relativní důvod pro zamítnutí zápisu — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001“)

text:
               24.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/31

      Rozsudek Tribunálu ze dne 7. května 2019 — Sona Nutrition v. EUIPO — Solgar Holdings (SOLGAR Since 1947 MultiPlus WHOLEFOOD CONCENTRATE MULTIVITAMIN FORMULA)
      (Věci T-152/18 až T-155/18) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihlášky obrazových ochranných známek Evropské unie SOLGAR Since 1947 MultiPlus WHOLEFOOD CONCENTRATE MULTIVITAMIN FORMULA - Starší národní slovní ochranná známka MULTIPLUS - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001“)
      (2019/C 213/30)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Sona Nutrition Ltd (Dublin, Irsko) (zástupci: A. von Mühlendahl a H. Hartwig, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: D. Gája, zmocněnec)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Solgar Holdings, Inc. (Ronkonkoma, New York, Spojené státy) (zástupci: K. Neefs a S. Cubitt, advokáti)

         Předmět věci

      Žaloby podané proti rozhodnutím čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 20. prosince 2017 (věci R 1319/2017-4, R 1321/2017-4, R 1322/2017-4 a R 1323/2017-4) týkajícím se námitkového řízení mezi společnostmi Sona Nutrition a Solgar Holdings.

         Výrok

                  1.

                     Věci T-152/18 až T-155/18 se pro účely tohoto rozsudku spojují.

                  2.

                     Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 20. prosince 2017 (věci R 1319/2017-4, R 1321/2017-4, R 1322/2017-4 a R 1323/2017-4) se zrušují.

                  3.

                     EUIPO a společnost Solgar Holdings, Inc. ponesou vlastní náklady řízení a každý z nich nahradí jednu polovinu nákladů řízení vynaložených společností Sona Nutrition Ltd.

         (1)  Úř. věst. C 152, 30.4.2018.


title: Věc T-214/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 30. dubna 2019 — Briois v. Parlament („Výsady a imunity — Poslanec Evropského parlamentu — Rozhodnutí o zbavení poslanecké imunity — Souvislost s funkcí poslance — Rovné zacházení — Zásada řádné správy — Práva na obhajobu — Mimosmluvní odpovědnost“)

text:
               24.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/32

      Rozsudek Tribunálu ze dne 30. dubna 2019 — Briois v. Parlament
      (Věc T-214/18) (1)

      („Výsady a imunity - Poslanec Evropského parlamentu - Rozhodnutí o zbavení poslanecké imunity - Souvislost s funkcí poslance - Rovné zacházení - Zásada řádné správy - Práva na obhajobu - Mimosmluvní odpovědnost“)
      (2019/C 213/31)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Steeve Briois (Hénin-Beaumont, Francie) (zástupce: F. Wagner advokát)

         Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: N. Görlitz a S. Alonso de León, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 263 SFEU znějící na zrušení rozhodnutí Parlamentu P8_TA(2018)0020 ze dne 6. února 2018 o zbavení poslanecké imunity žalobce a návrh na základě článku 268 SFEU znějící na náhradu škody, kterou žalobce údajně utrpěl.

         Výrok rozsudku

                  1)

                     Žaloba se zamítá.

                  2)

                     Steeve Briois ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropským parlamentem.

         (1)  Úř. věst. C 211, 18.6.2018.


title: Věc T-407/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 7. května 2019 — WP v. EUIPO („Veřejná služba — Dočasní zaměstnanci — Smlouva na dobu určitou — Rozhodnutí o neobnovení pracovní smlouvy — Zjevně nesprávné posouzení — Povinnost náležité péče — Rovné zacházení — Pravidlo shody mezi žalobou a stížností“)

text:
               24.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/33

      Rozsudek Tribunálu ze dne 7. května 2019 — WP v. EUIPO
      (Věc T-407/18) (1)

      („Veřejná služba - Dočasní zaměstnanci - Smlouva na dobu určitou - Rozhodnutí o neobnovení pracovní smlouvy - Zjevně nesprávné posouzení - Povinnost náležité péče - Rovné zacházení - Pravidlo shody mezi žalobou a stížností“)
      (2019/C 213/33)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: WP (zástupce: H. Tettenborn, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: A. Lukošiūtė a K. Tóth, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh na základě článku 270 SFEU znějící na zrušení rozhodnutí EUIPO ze dne 6. října 2017, kterým EUIPO odmítl žalobkyni podruhé obnovit pracovní smlouvu na místo dočasného zaměstnance.

         Výrok rozsudku

                  1)

                     Žaloba se zamítá.

                  2)

                     WP se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 319, 10.9.2018.


title: Věc T-381/18: Usnesení Tribunálu ze dne 29. dubna 2019 — Engel v. EUIPO — F. Engel (ENGEL) („Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Zpětvzetí námitek — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)

text:
               24.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/36

      Usnesení Tribunálu ze dne 29. dubna 2019 — Engel v. EUIPO — F. Engel (ENGEL)
      (Věc T-381/18) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Zpětvzetí námitek - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
      (2019/C 213/37)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Engel GmbH (Pfullingen, Německo) (zástupce: C. Pfitzer, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: D. Gája a H. O’Neill, zmocněnci)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: F. Engel K/S (Haderslev, Dánsko) (zástupkyně: L. Elmgaard Sørensen, advokátka)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 26. března 2018 (věc R 1423/2017-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi F. Engel a Engel.

         Výrok

                  1)

                     O žalobě již není třeba rozhodnout.

                  2)

                     Společnosti Engel GmbH a F. Engel K/S ponesou vlastní náklady řízení a společnost Engel GmbH nahradí náklady řízení vynaložené Úřadem Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO).

         (1)  Úř. věst. C 276, 6.8.2018.


title: Věc T-495/18: Usnesení Tribunálu ze dne 29. dubna 2019 — Dermatest v. EUIPO (DERMATEST) („Ochranná známka Evropské unie — Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie DERMATEST — Zamítnutí zápisu — Zpětvzetí přihlášky k zápisu — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)

text:
               24.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/37

      Usnesení Tribunálu ze dne 29. dubna 2019 — Dermatest v. EUIPO (DERMATEST)
      (Věc T-495/18) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie DERMATEST - Zamítnutí zápisu - Zpětvzetí přihlášky k zápisu - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
      (2019/C 213/38)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Dermatest Gesellschaft für allergologische Forschung u. Vertrieb von Körperpflegemitteln mbH (Münster, Německo) (zástupci: J. Bühling a D. Graetsch, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: W. Schramek, D. Hanf a D. Walicka, zmocněnci)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 12. června 2018 (věc R 426/2018-4) týkajícímu se přihlášky slovního označení DERMATEST jako ochranné známky Evropské unie.

         Výrok

                  1.

                     O žalobě již není třeba rozhodnout.

                  2.

                     Společnosti Dermatest Gesellschaft für allergologische Forschung u. Vertrieb von Körperpflegemitteln mbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 352, 1. 10. 2018.


title: Věc T-530/18: Usnesení Tribunálu ze dne 30. dubna 2019 — Rumunsko v. Komise („Žaloba na neplatnost — EZZF a EZFRV — Prováděcí rozhodnutí Komise — Oznámení adresátovi — Zveřejnění rozhodnutí v Úředním věstníku Evropské unie — Lhůta pro podání žaloby — Počátek běhu lhůty — Opožděné podání — Nepřípustnost“)

text:
               24.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/37

      Usnesení Tribunálu ze dne 30. dubna 2019 — Rumunsko v. Komise
      (Věc T-530/18) (1)

      („Žaloba na neplatnost - EZZF a EZFRV - Prováděcí rozhodnutí Komise - Oznámení adresátovi - Zveřejnění rozhodnutí v Úředním věstníku Evropské unie - Lhůta pro podání žaloby - Počátek běhu lhůty - Opožděné podání - Nepřípustnost“)
      (2019/C 213/39)
      Jednací jazyk: rumunština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Rumunsko (zástupci: C.-R. Canțăr, E. Gane, C.-M. Florescu a O.-C. Ichim, zmocněnci)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupkyně: J Aquilina a L. Radu Bouyon, zmocněnkyně)

         Předmět věci

      Návrh založený na článku 263 SFEU znějící na částečné zrušení prováděcího rozhodnutí Komise (EU) 2018/873 ze dne 13. června 2018, kterým se z financování Evropskou unií vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) (Úř. věst. 2018, L 152, s. 29), a to v rozsahu, v němž z financování vylučuje některé výdaje vynaložené Rumunskem.

         Výrok

                  1)

                     Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

                  2)

                     Rumunsko ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

         (1)  Úř. věst. C 408, 12.11.2018.


title: Věc T-145/19 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 2. května 2019 — Jap Energéticas y Medioambientales v. Komise („Předběžné opatření — Životní prostředí — Finanční nástroj pro životní prostředí (LIFE) — Projekt LIFE 11 ENV/ES/000593-H2AL RECYCLING — Navrácení vyplacených částek — Návrh na odklad vykonatelnosti — Neexistence naléhavosti“)

text:
               24.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/38

      Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 2. května 2019 — Jap Energéticas y Medioambientales v. Komise
      (Věc T-145/19 R)
      („Předběžné opatření - Životní prostředí - Finanční nástroj pro životní prostředí (LIFE) - Projekt LIFE 11 ENV/ES/000593-H2AL RECYCLING - Navrácení vyplacených částek - Návrh na odklad vykonatelnosti - Neexistence naléhavosti“)
      (2019/C 213/40)
      Jednací jazyk: španělština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Jap Energéticas y Medioambientales, SL (Valencie, Španělsko) (zástupce: G. Alabau Zabal, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Estrada de Solà a S. Izquierdo Pérez, zmocněnci)

         Předmět

      Návrh podaný na základě článků 278 a 279 SFEU a znějící na odklad vykonatelnosti rozhodnutí Komise BUDG/DGA 1/C4/CB/3241812545 ze dne 14. ledna 2019, jímž bylo žalobkyni uloženo vrácení částky 82 750,96 eura zvýšené o úroky z prodlení.

         Výrok

                  1)

                     Návrh na předběžné opatření se zamítá.

                  2)

                     O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc T-114/19: Žaloba podaná dne 20. února 2019 — Pavel v. EUIPO — bugatti (B)

text:
               24.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/39

      Žaloba podaná dne 20. února 2019 — Pavel v. EUIPO — bugatti (B)
      (Věc T-114/19)
      (2019/C 213/41)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: Dan-Gabriel Pavel (Oradea, Rumunsko) (zástupkyně: E. Nedelcu, advokátka)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: bugatti GmbH (Herford, Německo)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitel sporné ochranné známky: Žalobce

         Sporná ochranná známka: Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie B — Ochranná známka Evropské unie č. 13 545 181

         Řízení před EUIPO: Řízení o zrušení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 14. prosince 2018 ve spojených věcech R 49/2018-1 a R 85/2018-1

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil a ponechal ochrannou známku EUTM-013545181 platně zapsanou tak, jak byla zapsána dne 5. 5. 2016 pro všechno zboží a služby;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  nepoužitelnost čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

                  —

                  neexistence důkazů týkajících se poškození veřejného zájmu.


title: Věc T-190/19: Žaloba podaná dne 4. dubna 2019 — BF v. Komise

text:
               24.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/40

      Žaloba podaná dne 4. dubna 2019 — BF v. Komise
      (Věc T-190/19)
      (2019/C 213/42)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: BF (zástupci:S. Gesterkamp, advokát a prof. C. König)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  určil, že žalovaná od 18. prosince 2018, data elektronického doručení druhé výzvy žalobkyně dopisem, porušila nečinností svou povinnost přijmout v rámci řízení o státní podpoře SA.48706 (RVV Rostocker Versorgungs- und Verkehrs-Holding GmbH a Nordwasser GmbH) rozhodnutí, které mělo být předáno žalobkyni jako stěžovatelce, jímž se ukončuje předběžné posouzení, a to buď rozhodnutí o zahájení formálního hlavního vyšetřovacího řízení, nebo rozhodnutí o nezahájení řízení;

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení;

                  —

                  uložil alternativně a podpůrně žalované pro případ, že žalovaná po zahájení řízení ukončí svou nečinnost, náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně následující žalobní důvody.
      Žalobkyně nejprve tvrdí, že podmínky žaloby pro nečinnost jsou splněny, neboť k datu doručení druhé výzvy dopisem byl zejména zjištěn zejména skutkový stav, na základě něhož bylo možné vydat rozhodnutí podle článku 4 nařízení (EU) 2015/1589 (1), kterým se ukončuje předběžné posouzení.
      Dále žalobkyně žalované vytýká, že se ve svém úředním dopise ze dne 17. prosince 2018 vyjádřila k právnímu monopolu ve prospěch společnosti Nordwasser GmbH, zmocněné v rámci interní operace (tzv. in house), který může vyloučit narušení hospodářské soutěže ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, pouze normativně, aniž by přitom adresovala skutkové otázky týkající například znaků skutku zvýhodnění.
      Žalobkyně mimoto tvrdí, že prostřednictvím údajů obsažených ve stížnosti již v dřívější fázi řízení vyvrátila, že právní monopol vznikl v souladu s unijním právem. V každém případě měla žalovaná podle názoru žalobkyně vyjádřit svůj čistě právní názor na základě zjištěného skutkového stavu a v důsledku toho nejpozději od prosince 2018 přinejmenším vydat napadnutelné rozhodnutí o nezahájení řízení podle čl. 4 odst. 2 nařízení (EU) 2015/1589.

         (1)  Nařízení Rady (EU) 2015/1589 ze dne 13. července 2015, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 108 Smlouvy o fungování Evropské unie (Úř. věst. L 248, 24.9.2015, s. 9).


title: Věc T-198/19: Žaloba podaná dne 4. dubna 2019 — BA v. Komise

text:
               24.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/42

      Žaloba podaná dne 4. dubna 2019 — BA v. Komise
      (Věc T-198/19)
      (2019/C 213/44)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: BA (zástupci: F. Wagner a N. Voß, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) ze dne 28. května 2018 ve věci C(2018) 3166 (Úř. věst. 2019, L 14, s. 1) pro rok 2012 a 2013;

                  —

                  podpůrně, aby vůči žalobkyni zrušil rozhodnutí SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) ze dne 28. května 2018 ve věci C(2018) 3166 pro rok 2012 a 2013;

                  —

                  dále podpůrně, aby zrušil rozhodnutí SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) ze dne 28. května 2018 ve věci C(2018) 3166 v rozsahu, v němž požaduje pro velké spotřebitele, jejichž spotřeba dosáhne minimálně 7 000 hodin používání za rok, náhradu ve výši 20 %, pro velké spotřebitele, jejichž spotřeba dosáhne minimálně 7 500 hodin používání za rok, náhradu ve výši 15 % a pro velké spotřebitele, jejichž spotřeba dosáhne minimálně 8 000 hodin používání za rok, náhradu ve výši 10 % zveřejněných síťových poplatků;

                  —

                  podpůrně konečně navrhuje, aby vůči žalobkyni zrušil rozhodnutí SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) ze dne 28. května 2018 ve věci C(2018) 3166 v rozsahu, v němž požaduje pro velké spotřebitele, jejichž spotřeba dosáhne minimálně 7 000 hodin používání za rok, náhradu ve výši 20 % zveřejněných síťových poplatků; jakož i

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení, včetně nákladů právního zastoupení a cestovného.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně následující žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z nesprávného předpokladu státní podpory ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.
                  V rámci prvního žalobního důvodu žalobkyně žalované vytýká, že při přezkumu osvobození od síťových poplatků za elektřinu, které je předmětem sporu, z právního hlediska nesprávně předpokládala existenci použití státních prostředků.
                  Navíc byl při přezkumu znaku skutkové podstaty „selektivita“ nesprávným a neúplným způsobem stanoven referenční systém.
                  Dále se uvádí, že žalovaná na základě neúplného stanovení referenčního systému porušila svoji povinnost uvést odůvodnění zakotvenou v čl. 296 odst. 2 SFEU.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z porušení zásady rovného zacházení.
                  V rámci druhého žalobního důvodu žalobkyně tvrdí, že prostřednictvím rozhodnutí žalované byly stanoveny pouze povinnosti k dodatečným platbám pro velké spotřebitele, kteří byli v letech 2012 a 2013 zcela osvobozeni od síťových poplatků za elektřinu. S těmito velkými spotřebiteli tak bylo ve vztahu k velkým spotřebitelům, kteří za stejné časové období využili paušálního snížení síťových poplatků za elektřinu a pro které nebyly stanoveny žádné povinnosti k dodatečným platbám, zacházeno nerovným způsobem a byli tak nespravedlivě znevýhodněni.
                  V této souvislosti je rovněž vytýkána skutečnost, že žalovaná, pokud jde o nerovné zacházení, porušila svoji povinnost uvést odůvodnění, která je zakotvena v čl. 263 odst. 2 SFEU a čl. 41 odst. 2 písm. c) Listiny základních práv Evropské unie. Nerovné zacházení je rovněž v rozporu se zákazem diskriminace, který je zakotven v čl. 32 odst. 1 směrnice 2009/72/ES (1).

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z porušení zásady legitimního očekávání.
                  V rámci třetího žalobního důvodu žalobkyně tvrdí, že vzhledem k individuálním okolnostem mohla legitimně očekávat, že zvláštní síťové poplatky za elektřinu, které jí byly přiznány, jí budou zachovány.

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/72/ES ze dne 13. července 2009 o společných pravidlech pro vnitřní trh s elektřinou a o zrušení směrnice 2003/54/ES (Úř. věst. 2009, L 211, s. 55).