title: Věc C-313/05: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 18. ledna 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Wojewódzki Sąd Administracyjny w Warszawie – Polská republika) – Maciej Brzeziński v. Dyrektor Izby Celnej w Warszawie (Vnitrostátní zdanění — Daň z automobilů — Spotřební daň — Ojetá vozidla — Dovoz)

text:
               10.3.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 56/6

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 18. ledna 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Wojewódzki Sąd Administracyjny w Warszawie – Polská republika) – Maciej Brzeziński v. Dyrektor Izby Celnej w Warszawie
   (Věc C-313/05) (1)

   (Vnitrostátní zdanění - Daň z automobilů - Spotřební daň - Ojetá vozidla - Dovoz)
   (2007/C 56/10)
   Jednací jazyk: polština
   Předkládající soud
   Wojewódzki Sąd Administracyjny w Warszawie
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Maciej Brzeziński

      Žalovaný: Dyrektor Izby Celnej w Warszawie
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Wojewódzki Sąd Administracyjny w Warszawie – Výklad článků 25, 28 a 90 Smlouvy o ES, jakož i čl. 3 odst. 3 směrnice Rady 92/12/EHS ze dne 25. února 1992 o obecné úpravě, držení, pohybu a sledování výrobků podléhajících spotřební dani (Úř. věst. L 76, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 179) – Vnitrostátní (spotřební) daň zatěžující vozidla při jejich první registraci na vnitrostátním území, přičemž sazba se vypočítává v závislosti na stáří vozidla – Pořízení ojetého vozidla uvnitř Společenství – Povinnost předložit celní prohlášení ve lhůtě pěti dnů od tohoto pořízení.
   Výrok

               1)

               Taková spotřební daň, jaká byla v Polsku stanovena zákonem ze dne 23. ledna 2004 o spotřební dani, která není vybírána z osobních vozidel z důvodu, že překročila hranice, nepředstavuje dovozní clo ani poplatek s rovnocenným účinkem ve smyslu článku 25 ES.

               2)

               Článek 90 první pododstavec ES musí být vykládán v tom smyslu, že brání spotřební dani v rozsahu, v němž její výše zatěžující ojetá vozidla starší dvou let nabytá v jiném členském státě než v tom, který tuto daň uložil, přesahuje zůstatkovou výši této daně zahrnutou v prodejní hodnotě podobných vozidel zaregistrovaných předtím v členském státě, který tuto daň stanovil. Přísluší předkládajícímu soudu, aby přezkoumal, zda právní úprava, o kterou se jedná v původním řízení, a zejména použití článku 7 vyhlášky ministra financí ze dne 22. dubna 2004 o snížení sazeb spotřební daně má takovýto důsledek.

               3)

               Článek 28 ES se nevztahuje na zjednodušené celní prohlášení, které je stanoveno v čl. 81 odst. 1 bodu 1 zákona ze dne 23. ledna 2004 o spotřební dani a čl. 3 odst. 3 směrnice Rady 92/12/EHS ze dne 25. února 1992 o obecné úpravě, držení, pohybu a sledování výrobků podléhajících spotřební dani takovému prohlášení nebrání, jestliže je možno dotčenou právní úpravu vykládat v tom smyslu, že uvedené prohlášení musí být podáno při nabytí práva nakládat s osobním vozidlem jako vlastník a nejpozději při jeho registraci na vnitrostátním území podle zákona o silničním provozu.

      (1)  Úř. věst. C 281, 12.11.2005.


title: Věc T-173/09: Žaloba podaná dne 5. května 2009 — Z v. Komise

text:
               18.7.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 167/15

         Žaloba podaná dne 5. května 2009 — Z v. Komise
   (Věc T-173/09)
   2009/C 167/30
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Z (Německo) (zástupci: C. Grau a N. Jäger, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství

      Návrhová žádání žalobce

               —

               poskytnout žalobci prostřednictvím nahlédnutí do spisu řízení ve věci COMP/39406 — mořské potrubí — a zejména formou poskytnutí rozhodnutí Komise ze dne 28. ledna 2009 o uložení pokuty Dunlop Oil & Marin/ContiTech AG/Continental AG za údajnou účast na kartelu v odvětví mořského potrubí v letech 1986 až 2007 k zajištění informace o tom, zda byl v tomto rozhodnutí jmenovitě uveden, a — pokud ano — v jaké obsahové souvislosti se jmenovité označení žalobce vyskytuje, zejména do jaké míry je jsou v rozhodnutí Komise obsažena líčení ve vztahu k osobě žalobce relevantní pro právo hospodářské soutěže nebo trestní právo;

               —

               odstranit po nahlédnutí do spisu z rozhodnutí Komise ze dne 28. ledna 2009 o uložení pokuty Dunlop Oil & Marin/ContiTech AG/Continental AG za údajnou účast na kartelu v odvětví mořského potrubí v letech 1986 až 2007veškerá jmenovitá uvedení žalobce, která jej ještě blíže konkretizují, zejména zmínky ve vztahu k právu hospodářské soutěže nebo trestnímu právu ve vztahu k osobě žalobce;

               —

               vynechat jmenovité uvedení žalobce, jakož i veškeré odkazy na žalobce ve znění rozhodnutí určeném ke zveřejnění;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobce napadá odmítnutí Komise ze dne 5. března 2009 poskytnout mu přístup k dokumentům ze spisu řízení COMP/39.406 — mořské potrubí. Žalobce dále požaduje odstranění případných odkazů na svou osobu z rozhodnutí Komise ze dne 29. ledna 2009 v uvedené věci, jakož i odstranění odkazů na svou osobu ze znění rozhodnutí určeného ke zveřejnění.
   K odůvodnění žaloby žalobce uplatňuje, že jeho právo na umožnění nahlédnutí do spisu a na odstranění veškerých odkazů na jeho osobu vyplývá z porušení základních procesních práv žalobce, jmenovitě z práva na to být vyslechnut, práva nahlížet do spisu a ze zásady presumpce neviny. Právo nahlížet do spisu ostatně vyplývá z práva na přístup k dokumentům Komise na základě rozhodnutí (ES) č. 1049/2001 (1).

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, s. 43; Zvl. vyd. 01/03, s. 331).


title: Věc T-348/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 12. března 2014 – Globosat Programadora v. OHIM – Sport TV Portugal (SPORT TV INTERNACIONAL) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství SPORT TV INTERNACIONAL — Starší národní obrazová ochranná známka SPORTV — Relativní důvod pro zamítnutí — Důkaz o užívání starší ochranné známky — Článek 42 odst. 2 nařízení (ES) č. 207/2009 a pravidlo 22 nařízení (ES) č. 2868/95“

text:
               28.4.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/19

         Rozsudek Tribunálu ze dne 12. března 2014 – Globosat Programadora v. OHIM – Sport TV Portugal (SPORT TV INTERNACIONAL)
   (Věc T-348/12) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství SPORT TV INTERNACIONAL - Starší národní obrazová ochranná známka SPORTV - Relativní důvod pro zamítnutí - Důkaz o užívání starší ochranné známky - Článek 42 odst. 2 nařízení (ES) č. 207/2009 a pravidlo 22 nařízení (ES) č. 2868/95“)
   2014/C 129/24
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Globosat Programadora Ltda (Rio de Janeiro, Brazílie) (zástupce: S. Micallef, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: J. Crespo Carrillo, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Sport TV Portugal, SA (Lisabon, Portugalsko) (zástupci: B. Braga da Cruz a J. Pimenta, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne .23. května 2012 (věc R 2079/2010-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Globosat Programadora Ltda a Sport TV Portugal, SA.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti Globosat Programadora Ltda se uloží náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 311, 13. 10. 2012.


title: Věc F-109/13: Žaloba podaná dne 4. listopadu 2013 — ZZ v. ENISA

text:
               18.1.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 15/21

         Žaloba podaná dne 4. listopadu 2013 — ZZ v. ENISA
   (Věc F-109/13)
   2014/C 15/33
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: ZZ (zástupci: L. Levi a A. Tymen, advokáti)

      Žalovaná: Evropská agentura pro bezpečnost sítí a informací (ENISA)

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí o ukončení pracovního poměru žalobkyně a v důsledku toho uložení žalované, aby žalobkyni znovu začlenila a zaplatila její finanční dávky od okamžiku, kdy vstoupilo ukončení její pracovní smlouvy v platnost, až do jejího opětovného začlenění, s odečtením ušlého příjmu za toto období, zvýšené o úroky z prodlení vypočtené na základě sazby Evropské centrální banky zvýšené o tři body, a uložení povinnosti žalované nahradit žalobkyni nemajetkovou újmu.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               Zrušit rozhodnutí ze dne 31. ledna 2013, kterým se ukončuje pracovní poměr žalobkyně;

               —

               zrušit rozhodnutí ze dne 22. srpna 2013 o zamítnutí stížnosti žalobkyně;

               —

               v důsledku toho uložit povinnost žalobkyni opětovně začlenit a zaplatit jí finanční dávky od okamžiku, kdy vstoupilo ukončení její pracovní smlouvy v platnost, až do jejího opětovného začlenění, s odečtením ušlého příjmu za toto období, zvýšené o úroky z prodlení vypočtené na základě sazby Evropské centrální banky zvýšené o tři body;

               —

               nahradit nemajetkovou újmu žalobkyni ohodnocenou ex aequo et bono na 10 000 eur;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-499/04: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 17. října 2006 – Hammarplast v. OHIM – Steninge Slott (STENINGE SLOTT) ( Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství STENINGE SLOTT — Starší slovní ochranná známka STENINGE KERAMIK — Nebezpečí záměny )

text:
               16.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 310/15

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 17. října 2006 – Hammarplast v. OHIM – Steninge Slott (STENINGE SLOTT)
   (Věc T-499/04) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství STENINGE SLOTT - Starší slovní ochranná známka STENINGE KERAMIK - Nebezpečí záměny“)
   (2006/C 310/29)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Hammarplast AB (Tingsryd, Švédsko) (zástupce: R. Almaraz Palmero, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)

      Druhá účastnice řízení před odvolacím senátem, vedlejší účastnice před Soudem: Steninge Slott AB (Märast, Švédsko) (zástupce: M. Björkenfeldt, advokát)
   Předmět věci
   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 25. října 2004 (Věc R 394/2003-2) týkajícího se námitek podaných majitelem národní ochranné známky STENINGE KERAMIK proti zápisu ochranné známky Společenství STENINGE SLOTT.
   Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Žalobkyni se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 57, 5.3.2005.


title: Věc C-106/08: Žaloba podaná dne 6. března 2008 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika

text:
               24.5.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 128/23

         Žaloba podaná dne 6. března 2008 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika
   (Věc C-106/08)
   (2008/C 128/41)
   Jednací jazyk: řečtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: G. Zavvós a N. Yerrell)

      Žalovaná: Řecká republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Řecká republika nesplnila své povinnosti, které pro ni vyplývají z ustanovení čl. 2 odst. 1 písm. a) a čl. 2 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 2135/98 ze dne 24. září 1998, kterým se mění nařízení (EHS) č. 3821/85 o záznamovém zařízení v silniční dopravě a směrnice 88/599/EHS o používání nařízení (EHS) č. 3820/84 a (EHS) č. 3821/85 (Úř. věst. L 274, s. 1; Zvl. vyd. 07/04, s. 159), ve znění nařízení (ES) č. 561/2006, jelikož nepřijala opatření nezbytná k zajištění toho, aby vozidla uvedená poprvé do provozu po 1. květnu 2006 byla vybavena záznamovým zařízením v souladu s požadavky přílohy 1B nařízení (ES) č. 3821/85 a nezajistila výdej příslušných karet řidiče;

               —

               uložit Řecké republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Článek 2 odst. 2 nařízení stanoví: „Členské státy přijmou opatření nezbytná k zajištění vydávání karet řidiče nejpozději dvacátý den po vyhlášení nařízení (ES) č. 561/2006.“
   Nařízení č. 561/2006 bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie dne 11. dubna 2006, a z toho vyplývá, že povinnost instalace digitálních tachografů ve všech vozidlech, která byla uvedena do provozu poprvé v Evropské unii, nabývá účinnosti dne 1. května 2006.
   Řecká republika odpověděla na odůvodněné stanovisko Komise dne 30. května 2007 a oznámila Komisi, že po zohlednění veškerých případných zpoždění bude možné zcela dokončit výdej karet do digitálních tachografů řidičům do konce roku 2007.
   Komise konstatuje, že Řecká republika dosud tato opatření nepřijala, nebo je v každém případě Komisi neoznámila.
   Komise žádá Soudní dvůr, aby uložil Řecké republice náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-4/12: Žaloba podaná dne 3. ledna 2012 — Olive Line International v. OHIM — Carapelli Firenze (Maestro de Oliva)

text:
               24.3.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 89/24

         Žaloba podaná dne 3. ledna 2012 — Olive Line International v. OHIM — Carapelli Firenze (Maestro de Oliva)
   (Věc T-4/12)
   2012/C 89/42
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Olive Line International, SL (Madrid, Španělsko) (zástupce: M. Aznar Alonso, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Carapelli Firenze SpA (Tavarnelle Val di Pesa (Florencie), Itálie)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               vyhověl žalobě a určil, že rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 21. září 2011 ve věci R 1612/2010-2, kterým se zrušením rozhodnutí námitkového oddělení OHIM ze dne 20. července 2010 vydaného v námitkovém řízení č. B 1344995 zamítla přihláška ochranné známky Společenství pro mezinárodní zápis č. 938 133 pro zboží tříd 29 a 30, je v rozporu s nařízením Rady č. 40/94 o ochranné známce Společenství.

               —

               uložil žalovanému a popřípadě další účastnici řízení náhradu nákladů řízení a nákladů námitkového řízení a řízení před odvolacím senátem.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka obsahující slovní prvek „Maestro de Oliva“ pro zboží ve třídách 29 a 30

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Carapelli Firenze SpA

      Namítaná ochranná známka nebo označení: národní slovní ochranná známka „MAESTRO“ pro zboží ve třídách 29 a 30

      Rozhodnutí námitkového oddělení: zamítnutí námitek

      Rozhodnutí odvolacího senátu: vyhovění odvolání a zamítnutí přihlášky pro část přihlašovaného zboží

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 15 odst. 1 písm. a) a souvisejících článků nařízení č. 207/2009, protože používání namítané ochranné známky další účastnicí řízení před odvolacím senátem předpokládá úmyslnou změnu původního konceptu ochranné známky, který uvedená namítaná známka představuje, a proto vytváří podstatnou změnu rozlišovací způsobilosti ochranné známky „MAESTRO“, a porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009, neboť mezi kolidujícími ochrannými známkami neexistuje pravděpodobnost záměny.


title: Věc C-254/10 P: Usnesení Soudního dvora ze dne 3. března 2011 — Centre de Coordination Carrefour SNC v. Evropská komise ( „Kasační opravný prostředek — Režim podpor ve prospěch koordinačních center usazených v Belgii — Podmínky přípustnosti žaloby na neplatnost — Pojem „právní zájem na podání žaloby“ — Překážka věci rozsouzené“ )

text:
               27.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 252/8

         Usnesení Soudního dvora ze dne 3. března 2011 — Centre de Coordination Carrefour SNC v. Evropská komise
   (Věc C-254/10 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Režim podpor ve prospěch koordinačních center usazených v Belgii - Podmínky přípustnosti žaloby na neplatnost - Pojem „právní zájem na podání žaloby“ - Překážka věci rozsouzené)
   2011/C 252/14
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Centre de Coordination Carrefour SNC (zástupci: X. Clarebout, C. Docclo a M. Pittie, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: C. Urraca Caviedes a J.-P. Keppenne, zmocněnci)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) ze dne 18. března 2010 — Centre de Coordination Carrefour v. Komise (T-94/08), kterým Tribunál odmítl jako nepřípustnou žalobu navrhovatele směřující ke zrušení rozhodnutí Komise 2008/283/ES ze dne 13. listopadu 2007 o režimu podpor zavedeném Belgií ve prospěch koordinačních center usazených v Belgii, kterým se mění rozhodnutí 2003/757/ES (Úř. věst. 2008, L 90, s. 7) — Podmínky přípustnosti žaloby na neplatnost — Pojem zájem na podání žaloby — Překážka věci rozsouzené

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Centre de Coordination Carrefour SNC se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 246, 11.9.2010.


title: Věc T-42/17: Žaloba podaná dne 25. ledna 2017 – VR-Bank Rhein-Sieg v. SRB

text:
               13.3.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 78/38

         Žaloba podaná dne 25. ledna 2017 – VR-Bank Rhein-Sieg v. SRB
   (Věc T-42/17)
   (2017/C 078/52)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: VR-Bank Rhein-Sieg eG (Siegburg, Německo) (zástupci: H. Berger a K. Rübsamen, Rechtsanwälte)

      Žalovaný: Jednotný výbor pro řešení krizí (SRB)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Jednotného výboru pro řešení krizí ze dne 15. dubna 2016 o příspěvcích předem za rok 2016 do Jednotného fondu pro řešení krizí (SRB/ES/SRF/2016/06) a rozhodnutí Jednotného výboru pro řešení krizí ze dne 20. května 2016 o úpravě příspěvků předem za rok 2016 do Jednotného fondu pro řešení krizí, doplňujícího rozhodnutí Výboru ze dne 15. dubna 2016 o příspěvcích předem za rok 2016 do Jednotného fondu pro řešení krizí (SRB/ES/SRF/2016/13), v rozsahu, v němž se napadená rozhodnutí týkají žalobkyně;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby žalobkyně předkládá čtyři žalobní důvody, které jsou v podstatě totožné nebo podobné žalobním důvodům tvrzeným ve věci T 14/17, Landesbank Baden-Württemberg v. SRB.


title: Věc C-345/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Supreme Court (Irsko) dne 24. června 2013 — Karen Millen Fashions Ltd v. Dunnes Stores, Dunnes Stores (Limerick) Ltd

text:
               7.9.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 260/26

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Supreme Court (Irsko) dne 24. června 2013 — Karen Millen Fashions Ltd v. Dunnes Stores, Dunnes Stores (Limerick) Ltd
   (Věc C-345/13)
   2013/C 260/47
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   Supreme Court

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Karen Millen Fashions Ltd

      Žalované: Dunnes Stores, Dunnes Stores (Limerick) Ltd

      Předběžné otázky

               1)

               Má být při posouzení individuální povahy (průmyslového) vzoru, pro nějž je uplatňována ochrana jako nezapsaného (průmyslového) vzoru Společenství pro účely nařízení Rady (ES) č. 6/2002 ze dne 12. prosince 2001 o (průmyslových) vzorech Společenství (1), hodnocen celkový dojem, který vyvolá u informovaného uživatele ve smyslu článku 6 nařízení, s ohledem na to, zda se liší od celkového dojmu, který učiní na takového uživatele

                           a)

                           jakýkoli jednotlivý vzor, který byl dříve zpřístupněn veřejnosti, nebo

                           b)

                           jakákoli kombinace známých znaků více než jednoho takového staršího vzoru?

               2)

               Je soud pro (průmyslové) vzory Společenství povinen nahlížet na nezapsaný (průmyslový) vzor Společenství jako na vzor platný pro účely čl. 85 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 6/2002 ze dne 12. prosince 2001 o (průmyslových) vzorech Společenství, pokud majitel práva pouze uvede, co představuje individuální povahu takového vzoru, nebo je majitel vzoru povinen prokázat, že vzor má individuální povahu v souladu s článkem 6 uvedeného nařízení?

      (1)  Úř. věst. L 3, s. 1.


title: Věc C-306/04: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozsudkem Gerechtshof Amsterdam ze dne 13. července 2004 ve věci Compaq Computer International Corporation proti Inspecteur van de Belastingdienst – Douanedistrict Arnhem

text:
               11.9.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 228/30

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozsudkem Gerechtshof Amsterdam ze dne 13. července 2004 ve věci Compaq Computer International Corporation proti Inspecteur van de Belastingdienst – Douanedistrict Arnhem
   (Věc C-306/04)
   (2004/C 228/62)
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla rozsudkem Gerechtshof Amsterdam (Nizozemsko) ze dne 13. července 2004 ve věci Compaq Computer International Corporation proti Inspecteur van de Belastingdienst – Douanedistrict Arnhem, který došel kanceláři Soudního dvora dne 19. července 2004, předložena žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Gerechtshof Amsterdam žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následující otázce:
   Musí být při dovozu počítačů, na kterých byly prodejcem nainstalovány operační systémy, k hodnotě transakce počítače podle čl. 32 odst. 1 písm. b) celního kodexu Společenství (1) připočtena hodnota softwaru, který byl prodejci dán k dispozici kupujícím zdarma, jestliže tato hodnota nebyla do hodnoty transakce zahrnuta?

      (1)  Úř. věst. L 302, ze dne 19.10.1992, s.1.


title: Věc C-262/08: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 10. června 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Østre Landsret — Dánsko) — CopyGene A/S v. Skatteministeriet ( „Šestá směrnice o DPH — Osvobození — Článek 13 část A odst. 1 písm. b) — Nemocniční a lékařská péče — Úzce související služby — Řádně uznané zařízení téže povahy jako nemocnice, léčebné a diagnostické ústavy — Soukromá banka kmenových buněk — Služby odběru, přepravy, rozboru a skladování pupečníkové krve novorozenců — Případné autologní nebo alogenní použití kmenových buněk“ )

text:
               14.8.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 221/3

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 10. června 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Østre Landsret — Dánsko) — CopyGene A/S v. Skatteministeriet
   (Věc C-262/08) (1)

   (Šestá směrnice o DPH - Osvobození - Článek 13 část A odst. 1 písm. b) - Nemocniční a lékařská péče - Úzce související služby - Řádně uznané zařízení téže povahy jako nemocnice, léčebné a diagnostické ústavy - Soukromá banka kmenových buněk - Služby odběru, přepravy, rozboru a skladování pupečníkové krve novorozenců - Případné autologní nebo alogenní použití kmenových buněk)
   2010/C 221/04
   Jednací jazyk: dánština

      Předkládající soud

   Østre Landsret

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: CopyGene A/S

      Žalovaný: Skatteministeriet

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Østre Landsret — Výklad čl. 13 části A bodu 1 písm. b) šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145 s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23), nyní čl. 132 bod 1 písm. b) směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1) — Osvobození poskytování nemocniční a lékařské péče, jakož i služeb, které s nimi úzce souvisí — Služby spočívající v odběru, dopravě, rozboru a skladování pupečníkové krve novorozenců za účelem autologního použití kmenových buněk potenciálně úzce související s budoucí možnou nemocniční léčbou, poskytované soukromou bankou kmenových buněk

      Výrok

               1)

               Pojem činnosti „úzce související“ s „nemocniční a lékařskou péčí“ ve smyslu čl. 13 části A odst. 1 písm. a) šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně musí být vykládán v tom smyslu, že se nevztahuje na takové činnosti, jakými jsou činnosti dotčené v původním řízení, které spočívají v odběru, přepravě, rozboru a skladování pupečníkové krve, jakož i ve skladování kmenových buněk obsažených v takové krvi, pokud nemocniční lékařská péče, se kterou takové činnosti souvisejí pouze případně, není fakticky poskytována, neprobíhá nebo dosud není plánována.

               2)

               Pokud jsou takové služby bank kmenových buněk, jakými jsou služby dotčené v původním řízení, poskytovány oprávněnými zdravotnickými pracovníky, třebaže takové banky kmenových buněk, byť mají povolení příslušných zdravotnických orgánů členského státu v rámci směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/23/ES ze dne 31. března 2004 o stanovení jakostních a bezpečnostních norem pro darování, odběr, vyšetřování, zpracování, konzervaci, skladování a distribuci lidských tkání a buněk, k nakládání s lidskými tkáněmi a buňkami, nedostávají podporu z veřejného systému sociálního zabezpečení a úhrady, které jim jsou odváděny, nejsou z uvedeného systému hrazeny, čl. 13 část A odst. 1 písm. b) šesté směrnice nebrání tomu, aby vnitrostátní orgány měly za to, že taková osoba povinná k dani, jakou je CopyGene A/S, není „dalším řádně uznaným zařízením téže povahy [jako nemocnice, léčebné nebo diagnostické ústavy]“ ve smyslu čl. 13 části A odst. 1 písm. b) šesté směrnice 77/388. Nicméně toto ustanovení nemůže být vykládáno ani v tom smyslu, že jako takové vyžaduje, aby příslušné orgány odmítly postavit takovou soukromou banku kmenových buněk naroveň „řádně uznanému“ zařízení pro účely dotčeného osvobození od daně. Předkládajícímu soudu přísluší, aby v nezbytném rozsahu ověřil, zda odmítnutí uznání pro účely osvobození od daně stanoveného v čl. 13 části A odst. 1 písm. b) šesté směrnice 77/388 je v souladu s právem Unie a zejména se zásadou daňové neutrality

      (1)  Úř. věst. C 209, 15.8.2008.


title: Věc T-31/07 R: Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 19. července 2007 – Du Pont de Nemours (Francie) a další v. Komise (Předběžné opatření — Návrh na odklad provádění — Směrnice 91/414/EHS — Přípustnost — Fumus boni iuris — Naléhavost — Vážení zájmů)

text:
               22.9.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 223/11

         Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 19. července 2007 – Du Pont de Nemours (Francie) a další v. Komise
   (Věc T-31/07 R)
   (Předběžné opatření - Návrh na odklad provádění - Směrnice 91/414/EHS - Přípustnost - Fumus boni iuris - Naléhavost - Vážení zájmů)
   (2007/C 223/16)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastnice řízení

      Navrhovatelky: Du Pont de Nemours (France) SAS (Puteaux, Francie); Du Pont Portugal – Serviços, Sociedada Unipessoal Lda (Lisabon, Portugalsko); Du Pont Ibérica SL (Barcelona, Španělsko); Du Pont de Nemours (Belgium) BVBA (Mechelen, Belgie); Du Pont de Nemours Italiana Srl (Miláno, Itálie); Du Pont De Nemours (Nederland) BV (Dordrecht, Nizozemsko); Du Pont de Nemours (Deutschland) GmbH (Bad Homburg vor der Höhe, Německo); DuPont CZ s.r.o. (Praha, Česká republika); DuPont Magyarország Kereskedelmi kft (Budaors, Maďarsko); DuPont Poland sp. z o.o. (Varšava, Polsko); DuPont Romania Srl (Bukurešť, Rumunsko); DuPont (UK) Ltd (Herts, Spojené království); Dy-Pont Agkro Ellas AE (Halandri, Řecko); DuPont International Operations SARL (Grand Saconnex, Švýcarsko); DuPont Solutions (France) SAS (Puteaux) (zástupci: D. Waelbroeck a N. Rampal, advokáti)

      Odpůrkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: L. Parpala a B. Doherty, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh na odklad provádění některých ustanovení směrnice Komise 2006/133/ES ze dne 11. prosince 2006, kterou se mění směrnice Rady 91/414/EHS za účelem zařazení účinné látky flusilazol (Úř. věst. L 349, s. 27)
   Výrok

               1)

               Do vydání rozsudku v hlavním řízení se odkládá uplynutí platnosti zařazení flusilazolu do přílohy I směrnice Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh, stanovené v příloze směrnice Komise 2006/133/ES ze dne 11. prosince 2006, kterou se mění směrnice 91/414 za účelem zařazení účinné látky flusilazol, na 30. června 2008.

               2)

               Do vydání rozsudku v hlavním řízení se odkládá datum, do kterého musí členské státy změnit či v případě nutnosti po novém hodnocení odejmout povolení pro přípravky obsahující flusilazol, stanovené v čl. 3 odst. 2 druhém pododstavci směrnice 2006/133 na 30. června 2008.

               3)

               Do vydání rozsudku v hlavním řízení se odkládá omezení stanovené v části A zvláštních ustanovení přílohy směrnice 2006/133, které se týká druhů plodin, pro které může být použití flusilazolu členskými státy povoleno, a sice obiloviny jiné než rýže, kukuřice, semena řepky a cukrová řepa.

               4)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc T-420/16: Žaloba podaná dne 29. července 2016 – SJM Coordination Center v. Evropská komise

text:
               26.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 350/23

         Žaloba podaná dne 29. července 2016 – SJM Coordination Center v. Evropská komise
   (Věc T-420/16)
   (2016/C 350/29)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: St. Jude Medical Coordination Center (SJM Coordination Center) (Zaventem. Belgie) (zástupci: F. Louis a J. Ylinen, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise ze dne 11. ledna 2016 o systému státní podpory týkající se režimu zdaňování nadměrného zisku SA.37667 (2015/C) (ex 2015/NN) zavedeného Belgickým královstvím,

               —

               alternativně, zrušil napadené rozhodnutí v rozsahu, v němž zahrnuje žalobce mezi příjemce údajné státní podpory,

               —

               alternativně, zrušil napadené rozhodnutí v rozsahu, v němž ukládá povinnost vymáhat od žalobce částku údajné státní podpory,

               —

               uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně deset žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vychází z nedostatku pravomoci.
               Žalobce tvrdí, že Komise nemá pravomoc přijmout napadené rozhodnutí, a že napadené rozhodnutí porušuje zásadu zveřejnění pravomocí, jež vymezuje pravomoci Unie.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z porušení práva být vyslechnut.
               Žalobce poukazuje na to, že protichůdné postoje Komise v jejím úvodním rozhodnutí a v napadeném rozhodnutí způsobily porušení práva žalobce být vyslechnut.

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází z nesprávného posouzení jako režimu státní podpory.
               Žalobce tvrdí, že napadené rozhodnutí chybně konstatuje existenci režimu, a že přistup Komise je v rozporu s její povinností provést úplný, podrobný a nestranný přezkum vyšetřovaných skutečností.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z nedostatku odůvodnění.
               Žalobce namítá, že Komise neuvedla dostatečné důvody, na kterých se zakládá napadené rozhodnutí.

               5.

               Pátý žalobní důvod vychází z nesprávného konstatování selektivnosti podle čl. 107 odst 1 SFEU.
               Žalobce uvádí, že napadené rozhodnutí je ve více aspektech chybné, pokud jde o všechny tři kroky týkající se určení selektivity: i) čl. 185 odst. 2 písm. b) belgického zákona o dani z přijmu („Code des impôts sur les revenus 1992“ nebo „CIR“) a pravidlo nadměrného zisku nelze vyloučit z příslušného systému; ii) rozhodnutí, jehož adresátem byl žalobce se neodchyluje ani (a) od zásady obvyklých tržních, a ani (b) od belgického systému korporátních daní z přijmu; a (iii) údajný odklon by byl odůvodněný potřebou zamezit dvojímu zdanění.

               6.

               Šestý žalobní důvod vychází z neexistence poskytnutí výhody.
               Žalobce tvrdí, že napadené rozhodnutí neanalyzuje existenci výhody. Žalobce uvádí, že nezískal žádnou výhodu, a že benefit, který získal, je v souladu se zásadou obvyklých tržních podmínek podle článku 9 daňové úmluvy OECD, jejímž provedením do belgického práva je právě čl. 185 odst. 2 CIR.

               7.

               Sedmý žalobní důvod vychází z porušení zásady rovného zacházení.
               Žalobce namítá, napadené rozhodnutí porušuje zásadu rovného zacházení, neboť (i) tvrdí, že zásada obvyklých tržních podmínek opravňuje daňové úřady zvýšit daňový základ nadnárodních společností („MNE“) a současně požaduje konkrétně riziko dvojitého zdanění k umožnění úprav směrem dolů, a (ii) omezuje analýzu zvýhodnění na úroveň belgické MNE.

               8.

               Osmý žalobní důvod vychází z porušení zásad právní jistoty a zásady legality.
               Napadené rozhodnutí porušuje zásadu právní jistoty, a to (i) tím, že se odchyluje od dřívější judikatury a dřívější rozhodovací praxe samotné Komise, a (ii) neidentifikuje údajné zvýhodnění.

               9.

               Devátý žalobní důvod vychází z toho, že vymáhání má za následek dvojí zdanění.
               Žalobce uvádí, že napadené rozhodnutí nesprávně předpokládá, že nemůže existovat žádná obava z dvojího zdanění v důsledku toho, že by žalobce měl v rámci řízení o vymáhaní zaplatit jakoukoli částku. Podle žalobce proto musí být napadené rozhodnutí zrušeno v rozsahu, v němž ukládá Belgii povinnost vymáhat jakoukoli částku od žalobce.

               10.

               Desátý žalobní důvod vychází z toho, že vymáhání nemůže podléhat diskreční pravomoci Komise.
               Žalobce uvádí, že se zdá, že napadené rozhodnutí uděluje Komisi diskreční pravomoc odmítnout úpravy zdanitelného základu osoby povinné k dani na základe skutkových okolností v čase vydání daňového rozhodnutí.


title: Věc C-169/07: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 10. března 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgerichtshof — Rakousko) — Hartlauer Handelsgesellschaft mbH v. Wiener Landesregierung, Oberösterreichische Landesregierung ( Svoboda usazování — Sociální zabezpečení — Vnitrostátní zdravotní systém financovaný státem — Systém věcných dávek — Systém náhrady nákladů vynaložených pojištěncem — Povolení ke zřízení soukromé polikliniky poskytující ambulantní zubní péči — Kritérium hodnocení potřebnosti zřízení zdravotnického zařízení — Cíl udržet kvalitní, vyrovnanou a všem dostupnou službu lékařské nebo nemocniční péče — Cíl předcházet riziku závažného porušení finanční rovnováhy systému sociálního zabezpečení — Soudržnost — Proporcionalita )

text:
               16.5.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 113/4

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 10. března 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgerichtshof — Rakousko) — Hartlauer Handelsgesellschaft mbH v. Wiener Landesregierung, Oberösterreichische Landesregierung
   (Věc C-169/07) (1)

   („Svoboda usazování - Sociální zabezpečení - Vnitrostátní zdravotní systém financovaný státem - Systém věcných dávek - Systém náhrady nákladů vynaložených pojištěncem - Povolení ke zřízení soukromé polikliniky poskytující ambulantní zubní péči - Kritérium hodnocení potřebnosti zřízení zdravotnického zařízení - Cíl udržet kvalitní, vyrovnanou a všem dostupnou službu lékařské nebo nemocniční péče - Cíl předcházet riziku závažného porušení finanční rovnováhy systému sociálního zabezpečení - Soudržnost - Proporcionalita“)
   2009/C 113/07
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Verwaltungsgerichtshof

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Hartlauer Handelsgesellschaft mbH

      Žalované: Wiener Landesregierung, Oberösterreichische Landesregierung

      Předmět

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Verwaltungsgerichtshof — Výklad článků 43 ES a 48 ES — Povolení pro soukromé nemocniční zařízení k poskytování ambulantní zubní péče — Povolení zakládající se na hodnocení potřebnosti na trhu

      Výrok

   Články 43 ES a 48 ES brání takovým vnitrostátním předpisům, jako jsou předpisy dotčené v původním řízení, podle nichž je ke zřízení soukromého zdravotnického zařízení ve formě samostatné zubní polikliniky nutné povolení a podle nichž musí být toto povolení zamítnuto, pokud není zřízení takového zařízení potřebné s ohledem na péči již poskytovanou lékaři, kteří jsou ve smluvním vztahu se zdravotní pojišťovnou, jelikož tyto předpisy takovému systému nepodřizují rovněž skupinové praxe a nezakládají se na podmínce, která by byla způsobilá stanovit pro výkon posuzovací pravomoci vnitrostátními orgány dostatečné meze.

      (1)  Úř. věst. C 155, 7.7.2007.


title: Věc F-25/13: Žaloba podaná dne 21. března 2013 — ZZ v. Komise

text:
               1.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 156/55

         Žaloba podaná dne 21. března 2013 — ZZ v. Komise
   (Věc F-25/13)
   2013/C 156/103
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: ZZ (zástupce: L. Vogel, advokát)

      Žalovaná: Komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí o převedení důchodových nároků nabytých před vznikem služebního poměru u Komise na základě návrhu Úřadu pro správu a vyplácení individuálních nároků (PMO)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Zrušit rozhodnutí přijaté orgánem oprávněným ke jmenování dne 11. prosince 2012, kterým byly zamítnuty stížnosti podané žalobkyní 16. srpna 2012 a 28. srpna 2012 proti rozhodnutí PMO.4 z 21. května 2012, 31. května 2012 a 2. července 2012;

               —

               případně zrušit rovněž uvedená rozhodnutí přijatá PMO.4 dne 21. května 2012, 31. května 2012 a 2. července 2012, proti kterým byly podány stížnosti žalobkyně;

               —

               prohlásit obecná prováděcí ustanovení článku I1 a 12 přílohy VI služebního řádu na základě článku 277 Smlouvy ES ze dne 25. března 1957 přijatého dne 3. března 2011, za protiprávní a nepoužitelná na projednávanou věc, obzvláště jejich článek 9;

               —

               uložit žalované na základě článku 87 jednacího řádu náhradu nákladů vzniklých v tomto stupni řízení, jakož i nezbytných nákladů vynaložených pro účely řízení a zejména nákladů na doručovací adresu, cestovné a výdaje na pobyt, jakož i nákladů na zastoupení advokáty podle čl. 91 písm. b) téhož jednacího řádu.


title: Věc T-334/06: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 25. listopadu 2008 – Komise v. Northumbrian Water

text:
               24.1.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 19/36

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 25. listopadu 2008 – Komise v. Northumbrian Water
   (Věc T-334/06) (1)

   (2009/C 19/69)

      Jednací jazyk: angličtina

   Předseda čtvrtého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 326, 30.12.2006.


title: Věc C-21/12 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 16. ledna 2012 Abbott Laboratories proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 15. listopadu 2011 ve věci T-363/10, Abbott Laboratories v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

text:
               31.3.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 98/13

         Kasační opravný prostředek podaný dne 16. ledna 2012 Abbott Laboratories proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 15. listopadu 2011 ve věci T-363/10, Abbott Laboratories v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc C-21/12 P)
   2012/C 98/21
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Abbott Laboratories (zástupci: R. Niebel a C. Steuer, Rechtsanwälte)

      Další účastník řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozsudek Tribunálu Evropské unie ze dne 15. listopadu 2011 — T-363/10;

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 9. června 2010 — věc R 1560/2009-1 — v části, ve které se týká přihlášky ochranné známky Společenství č. 008 448 251 RESTORE;

               —

               uložit Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Kasační opravný prostředek podaný proti uvedenému rozhodnutí Tribunálu je odůvodněn v podstatě následovně:

               1)

               Zaprvé, účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek namítá zkreslení skutečností resp. důkazních prostředků Tribunálem. Tribunál vycházel chybně z toho, že všeobecně známou skutečností je, že slovo „restore“ vykazuje bezprostřední medicínský význam. V řízení bylo nesporné pouze to, že „restore“ je nutno překládat jako „obnovit“. V tomto ale není možné rozpoznat medicínskou souvislost. V tom, že Tribunál opírá svůj názor o předložené výňatky ze slovníku, spočívá zkreslení důkazních prostředků. Z výňatků vyplývá, že „restore“ samo o sobě žádný medicínský význam nemá, nýbrž že se jedná o pojem, který je nepředvídatelný, a který může být podle kontextu chápán různými způsoby. Za skutečnost, jež je obecně známá a výjimečně tedy nemusí být prokázána, tedy tento význam nemůže být považován.

               2)

               Zadruhé, účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek namítá porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 207/2009. Tribunál v rozporu s právem kvalifikoval ochrannou známku RESTORE jako čistě popisný údaj. Podmínkou použití čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 207/2009 je, že přihlašované označení může v oblasti obchodu sloužit „k označení“ druhu, atd. výrobků. Podle judikatury Soudního dvora musí popisná podstata „zjevně“ vyplývat z přihlašovaného označení a samo slovo musí mít popisný charakter.
               Sloveso „restore“ není samo o sobě schopno poskytnout žádný odkaz na druh, jakost nebo účel přihlášených výrobků. Sloveso „restore“ nabývá pouze ve vazbách s jedním nebo vícero podstatnými jmény (například „restore one’s health“) popisnou funkci. Vychází-li se z toho, že z okolností vyplývá souvislost s medicínou, tak to podle judikatury Soudního dvora nestačí, protože je k tomu nezbytná modifikace obchodu ve smyslu výkladového úsilí. Chápání související s medicínou může vyplývat pouze z připojení slov jako například „health“, což ovšem v projednávaném případě právě chybí. Jak odvolacím senátem, tak i Tribunálem byla místo přihlášené ochranné známky RESTORE zkoumána ochranná známka RESTORE SOMEONE’S HEALTH.

               3)

               Zatřetí, účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek namítá porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009. Odvolací senát bez ohledu na příslušné právní kritérium kvalifikoval ochrannou známku RESTORE jako označení bez rozlišovací způsobilosti a protiprávně proto odmítl zápis této ochranné známky. Podle názoru účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek odvolací senát a Tribunál odmítly vzhledem k její údajné popisné povaze jakoukoli rozlišovací způsobilost přihlašované ochranné známky RESTORE. Toto již bylo zpochybněno v argumentaci uvedené v souvislosti s druhým důvodem kasačního opravného prostředku.
               Ani „podpůrně uvedené odůvodnění“ neexistence jakékoli rozlišovací způsobilosti (body 52 až 54 rozsudku) nemůže rozsudek odůvodnit. U této argumentace se jedná o tautologické opakování argumentu, že popisné ochranné známce vždy chybí rozlišovací způsobilost. Proti popisnému charakteru krom toho svědčí, že trh na medicínském výrobku žádný popis funkce neočekává, a to ani ve formě jediného slova.

               4)

               Začtvrté, účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek namítá porušení čl. 75 druhé věty nařízení č. 207/2009. Odvolací senát založil své rozhodnutí v zásadě na výňatcích ze slovníku, ke kterým neměla účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek přístup a k nimž tedy neměla možnost se vyjádřit. Tím došlo k porušení práva být vyslechnut, neboť podle judikatury Soudního dvora se rozhodnutí může opírat pouze o okolnosti, ke kterým se zúčastnění mohli vyjádřit. Podle judikatury Soudního dvora je odvolací senát ale povinen oznámit — za účelem možnosti se vyjádřit — ty skutečnosti, které shromáždil z moci úřední a na kterých hodlá založit své rozhodnutí. V této souvislosti odvolací senát opomenul v bodě, který byl pro řízení rozhodující, předložit shromážděné výňatky ze slovníků, čímž porušil právo být vyslechnut.

               5)

               Zapáté, účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek namítá porušení zásady rovného zacházení. Odvolací senát v rozporu s judikaturou Soudního dvora nezohlednil existující dřívější zápisy a nezohlednil tím svoji praxi při provádění zápisů. Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek si je v této souvislosti vědoma, že tato zásada je podmíněna legalitou jednání. Pouze odkaz na tuto zásadu však není dostatečný pro to, aby zásada rovného zacházení byla ponechána stranou. Naopak, muselo by být konkrétně prokázáno, proč je nutno vycházet z toho, že dřívější zápisy byly jako takové protiprávní.


title: Věc C-94/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Vestre Landsret (Dánsko) dne 17. února 2010 — Danfoss A/S a Sauer-Danfoss ApS v. Skatteministeriet

text:
               17.4.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 100/32

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Vestre Landsret (Dánsko) dne 17. února 2010 — Danfoss A/S a Sauer-Danfoss ApS v. Skatteministeriet
   (Věc C-94/10)
   2010/C 100/47
   Jednací jazyk: dánština

      Předkládající soud

   Vestre Landsret

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Danfoss A/S a Sauer-Danfoss ApS

      Žalovaný: Skatteministeriet

      Předběžné otázky

               1)

               Brání právo Společenství tomu, aby členský stát zamítl žalobu na vrácení daně podanou podnikem, na něhož byla přenesena spotřební daň vybraná v rozporu se směrnicí, je-li toto zamítnutí — za takových okolností, jako jsou okolnosti v projednávané věci — založeno na tom, že spotřební daň nebyla státu zaplacena tímto podnikem?

               2)

               Brání právo Společenství tomu, aby členský stát zamítl žalobu na náhradu škody podanou podnikem, na něhož byla přenesena spotřební daň vybraná v rozporu se směrnicí, je-li toto zamítnutí — za takových okolností, jako jsou okolnosti v projednávané věci — založeno na důvodech uvedených tímto členským státem (konkrétně, že podnik není přímým poškozeným a že neexistuje přímá příčinná souvislost mezi škodou a jednáním zakládajícím odpovědnost)?


title: Věc C-77/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná tribunal d'instance de Quimper (Francie) dne 14. února 2013 — CA Consumer Finance v. Francine Crouen, rozená Weber, Tual Crouan

text:
               27.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 123/12

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná tribunal d'instance de Quimper (Francie) dne 14. února 2013 — CA Consumer Finance v. Francine Crouen, rozená Weber, Tual Crouan
   (Věc C-77/13)
   2013/C 123/18
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Tribunal d'instance de Quimper

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: CA Consumer Finance

      Žalovaní: Francine Crouen, rozená Weber, Tual Crouan

      Předběžné otázky

   Odporuje směrnici Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách ve spotřebitelských smlouvách (1) takový výklad vnitrostátního práva, který uznává za platné smluvní doložky o jednostranných změnách úrokových sazeb úvěrových smluv, které bez platných důvodů uvedených ve smlouvě ponechává důvody změny sazby a metodu jejího výpočtu na posouzení věřitele, neboť tyto doložky odpovídají označení vymezenému podzákonným právním předpisem a věřitel dodržel zákonné požadavky na informování dlužníka během plněné smlouvy?

      (1)  Úř. věst. L 95, s. 29; Zvl. vyd. 15/02, s. 288.


title: Věc T-257/14: Žaloba podaná dne 24. dubna 2014 – Novomatic v. OHIM – Berentzen Mally Marketing plus Services (BLACK JACK TM)

text:
               24.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 194/32

         Žaloba podaná dne 24. dubna 2014 – Novomatic v. OHIM – Berentzen Mally Marketing plus Services (BLACK JACK TM)
   (Věc T-257/14)
   2014/C 194/41
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Novomatic AG (Gumpoldskirchen, Rakousko) (zástupce: W. Mosing, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Berentzen Mally Marketing plus Services GmbH (Meerbusch, Německo)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 18. února 2014 ve věci R 329/2012-4, což předpokládá, aby OHIM zamítl námitky v plném rozsahu z důvodu neexistence nebezpečí záměny a souhlasil se zápisem ochranné známky č. 9 4 56  278 v podobě, v jaké byla uvedena v přihlášce,

               —

               určil, že OHIM a – v případě jejího písemného vyjádření – další účastnice řízení ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené žalobkyní v rámci odvolacího řízení před OHIM a řízení v tomto stupni.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka se slovním prvkem „BLACK JACK TM“ pro výrobky a služby spadající do tříd 9, 28 a 41 – přihláška č. 9 4 56  278

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Berentzen Mally Marketing plus Services GmbH

      Namítaná ochranná známka nebo označení: slovní a obrazová ochranná známka „BLACK TRACK“ pro výrobky zařazené do tříd 18, 25 a 28

      Rozhodnutí námitkového oddělení: zamítnutí námitek

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zrušení rozhodnutí námitkového oddělení a částečné zamítnutí přihlášky

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) a článku 75 nařízení č. 207/2009


title: Věc T-224/07: Žaloba podaná dne 22. června 2007 – Imperial Chemical Industries v. OHIM (LIGHT & SPACE)

text:
               25.8.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 199/42

         Žaloba podaná dne 22. června 2007 – Imperial Chemical Industries v. OHIM (LIGHT & SPACE)
   (Věc T-224/07)
   (2007/C 199/80)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Imperial Chemical Industries plc (Londýn, Spojené království) (zástupci: S. Malynicz, barrister, a V. Chandler, solicitor)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu ze dne 30. března 2007 ve věci R 1631/2006-1.

               —

               uložit Úřadu náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní označení „LIGHT & SPACE“ pro výrobky zařazené do třídy 2 – přihláška č. 5 147 756

      Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí přihlášky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 40/94, jelikož odvolací senát posuzoval dotčenou ochrannou známku, jako kdyby se jednalo o reklamní slogan, označení kvality nebo pobídku k nákupu, aniž by zvážil, zda by tato ochranná známka mohla rovněž být označením původu.
   Dále se odvolací senát dopustil pochybení přitom, když přezkoumával ochrannou známku jako celek a když přezkoumával jednotlivé části, ze kterých sestává, a dopustil se nesprávného právního posouzení, když požadoval, aby se ochranná známka skládala ze slov, která jsou neobvyklá nebo nikoliv běžná ve vztahu k dotčeným výrobkům, aby získala rozlišovací způsobilost.
   Konečně, odvolací senát neposoudil rozlišovací způsobilost ve vztahu ke konkrétním výrobkům, kterých se přihláška týká.


title: Věc C-47/07 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 2. února 2007 Masdar (UK) Ltd proti rozsudku Soudu prvního stupně (pátého senátu) vydanému dne 16. listopadu 2006 ve věci T-333/03, Masdar (UK) Ltd v. Komise Evropských společenství

text:
               14.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/20

         Kasační opravný prostředek podaný dne 2. února 2007 Masdar (UK) Ltd proti rozsudku Soudu prvního stupně (pátého senátu) vydanému dne 16. listopadu 2006 ve věci T-333/03, Masdar (UK) Ltd v. Komise Evropských společenství
   (Věc C-47/07 P)
   (2007/C 82/37)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Masdar (UK) Ltd (zástupci: A. Bentley a P. Green, Barristers)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání navrhovatelky

               —

               zrušit rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 16. listopadu 2006 ve věci T-333/03, MASDAR (U.K) Ltd. v. Komise Evropských společenství v plném rozsahu;

               —

               uložit Komisi zaplatit žalobkyni:

                           (i)

                           částku 448.947,78 EUR požadovanou navrhovatelkou ve věci T-333/03, nebo podpůrně, částku 249.314,35 EUR nebo takovou jinou částku, kterou Soudní dvůr považuje za vhodnou;

                           (ii)

                           úroky z částky uvedené ad (i);

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů tohoto řízení a řízení před Soudem prvního stupně.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Navrhovatelka tvrdí, že rozsudek Soudu prvního stupně („SPS“) musí být zrušen z následujících důvodů:

               1.

               SPS se dopustil nesprávného právního posouzení, když o navrhovatelce uvedl, že jednala pouze podle svých smluvních závazků vůči společnosti Helmico, v důsledku čehož SPS zamítl nároky navrhovatelky založené na bezdůvodném obohacení a negotiorum gestio. SPS tak nezohlednil navrhovatelčino oprávnění k ukončení subdodavatelských smluv k datu 2. října 1998.

               2.

               Bez ohledu na otázku, zda navrhovatelka jednala podle svých smluvních závazků vůči společnosti Helmico nebo ne, se SPS dopustil nesprávného právního posouzení, když nevzal v úvahu (i) skutečnost, že Komise nebyla v postavení běžné smluvní strany, nýbrž měla vymáhací pravomoc, kterou mohla uplatnit podle finančního nařízení ze dne 21. prosince 1977 o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (1) a (ii) jak Komise tuto pravomoc vykonala.

               3.

               SPS se dopustil nesprávného právního posouzení, když konstatoval, že (i) o navrhovatelce nelze říci, že jednala dobrovolně, (ii) Komise byla schopna řídit projekt sama, a (iii) pro osobu zakládající svůj nárok na negotiorum gestio platí požadavek, že musí nezbytně jednat bez vědomí osoby, jejíž záležitost byla obstarávána.

               4.

               Závěry SPS týkající se žalobních důvodů bezdůvodného obohacení a negotiorum gestio na jedné straně a žalobního důvodu legitimního očekávání na straně druhé si odporují.

               5.

               SPS se dopustil pochybení tím, že zamítl nárok navrhovatelky založený na odpovědnosti za nedbalostní nebo úmyslné zavinění, když měl za to, že navrhovatelka nepředložila dostačující argument, vzhledem k tomu, že tato záležitost je v případě skutkového stavu tohoto případu za konkrétních okolností, kdy Komise podle finančního nařízení uplatňuje vymáhací pravomoc, jasná.

               6.

               SPS pochybil, když konstatoval, (i) že mu nebyl předložen žádný důkaz prokazující, že ujištění, o která se navrhovatelka opírá, byla sdělena na setkání dne 2. října 1998 a (ii) že je nanejvýš nepravděpodobné, že taková ujištění byla sdělena.

               7.

               SPS se dopustil nesprávného právního posouzení, když konstatoval, že skutečnost, že Komise neprovedla zápis ze setkání dne 2. října 1998 svědčí o neformálnosti tohoto setkání, a na základě tohoto nesprávného posouzení bagatelizoval možnost, že Komise taková ujištění tím či oním způsobem sdělila. Dále SPS nesprávně zohlednil způsob, jakým byla ujištění sdělena, a nesprávně nevzal v úvahu správné souvislosti, a to souvislosti, za nichž se Komise zavázala pouze zaplatit za práci uskutečněnou v souladu s řádně sjednanou smluvní specifikací, a pro kterou již Komise má rozpočtové prostředky.

      (1)  Úř. věst. L 356, s. 1.


title: Věc T-328/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 24. dubna 2012 — Leifheit v. OHIM (EcoPerfect) ( „Ochranná známka Společenství — Přihláška slovní ochranné známky Společenství EcoPerfect — Absolutní důvod pro zamítnutí — Popisný charakter — Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009“ )

text:
               9.6.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 165/19

         Rozsudek Tribunálu ze dne 24. dubna 2012 — Leifheit v. OHIM (EcoPerfect)
   (Věc T-328/11) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Přihláška slovní ochranné známky Společenství EcoPerfect - Absolutní důvod pro zamítnutí - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009)
   2012/C 165/33
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Leifheit AG (Nassau, Německo) (zástupce: G. Hasselblatt, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: K. Klüpfel, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 31. března 2011 (věc R 1658/2010-1) týkajícímu se zápisu slovního označení EcoPerfect jako ochranné známky Společenství.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Leifheit AG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 269, 10.9.2011.


title: Věc T-254/08: Žaloba podaná dne 26. června 2008 – Associazione Giullemanidallajuve v. Komise

text:
               30.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 223/53

         Žaloba podaná dne 26. června 2008 – Associazione Giullemanidallajuve v. Komise
   (Věc T-254/08)
   (2008/C 223/93)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: L'Associazione Giullemanidallajuve (Garibaldi, Itálie) (zástupci: L. Misson, G. Ernes a A. Kettels, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobce

               —

               konstatovat nečinnost Evropské komise;

               —

               přikázat jí vykonávat svoji pravomoc a odpovědět na stížnost předloženou žalobcem v květnu 2007;

               —

               opatřit si veškeré údaje nezbytné k tomuto účelu.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně tvrdí, že Komise nesplnila svoji povinnost jednat v rozsahu, v němž nezaujala, poté co k tomu byla vyzvána, stanovisko ke stížnosti, kterou žalobce Komisi předložil v květnu 2007, týkající se údajného porušení článků 81 ES a 82 ES, kterých se dopustily Federazione Italiana Giuoco Calcio (FIGC), Comitato Olimpico Nazionale Italiano (CONI), Union des associations européennes de football (UEFA) a Fédération Internationale de Football Association (FIFA).
   Žalobce se domnívá, že dopis, který mu zaslala Komise v březnu 2008 v důsledku výzvy k jednání, který ho informoval o probíhajícím vyřizování jeho spisu, nepředstavuje zaujmutí stanoviska, jelikož dopis nepřinesl věcné odpovědi na žádosti vyjádřené žalobcem.
   Mimoto žalobce tvrdí, že v oblasti hospodářské soutěže má stěžovatel nárok na podrobné prostudování své stížnosti Komisí, jakož i na zaujmutí odůvodněného stanoviska.


title: Věc T-291/10: Žaloba podaná dne 26. června 2010 — Martin v. Komise

text:
               28.8.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 234/51

         Žaloba podaná dne 26. června 2010 — Martin v. Komise
   (Věc T-291/10)
   ()
   2010/C 234/90
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Anne Martin (Brusel, Belgie) (zástupce: U. O'Dwyer, Solicitor)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhové žádání žalobkyně

               —

               zrušit implicitní rozhodnutí Komise o zamítnutí potvrzující žádosti žalobkyně o zpřístupnění dokumentů ze dne 4. března 2010;

               —

               uložit Komisi, aby jednala v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 (1) ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise ve lhůtách, které bude Tribunál považovat za vhodné, a

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobkyně se svou žalobou domáhá, na základě článku 263 SFEU, zrušení implicitního rozhodnutí Komise ze dne 20. dubna 2010, kterým Komise neodpověděla na potvrzující žádost žalobkyně o zpřístupnění dokumentů adresovanou generálnímu tajemníkovi Komise na základě čl. 7 odst. 2 nařízení č. 1049/2001, ve které zopakovala svou původní žádost o zpřístupnění dokumentů ze dne 22. prosince 2009 se lhůtou 20. dubna 2010.
   Na podporu své žaloby žalobkyně uplatňuje následující žalobní důvod:
   Skutečnost, že Komise tím, že nerozhodla do 20. dubna 2010, tedy ve lhůtě, kterou jí ukládá nařízení č. 1049/2001, představuje implicitní zamítnutí potvrzující žádosti žalobkyně o zpřístupnění dokumentů ze dne 4. dubna 2010, a je porušením čl. 8 odst. 1 uvedeného nařízení a článku 296 SFEU z důvodu neuvedení odpovídajícího odůvodnění zamítnutí žádosti.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, s. 43; Zvl. vyd. 01/03, s. 331).


title: Spojené věci C-483/09 a C-1/10: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 15. září 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Audiencia provincial de Tarragona — Španělsko) — trestní řízení proti Magattemu Gueyeovi a Valentínu Salmerón Sánchezovi ( Policejní a justiční spolupráce v trestních věcech — Rámcové rozhodnutí 2001/220/SVV — Postavení obětí v trestním řízení — Trestné činy spáchané v prostředí rodiny — Povinnost uložit vedlejší trest, jímž se odsouzenému zakazuje přibližovat se k jeho oběti — Volba druhů trestů a jejich výměry — Slučitelnost s články 2, 3 a 8 uvedeného rámcového rozhodnutí — Vnitrostátní právní předpis vylučující mediaci v trestních věcech — Slučitelnost s článkem 10 téhož rámcového rozhodnutí )

text:
               29.10.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 319/5

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 15. září 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Audiencia provincial de Tarragona — Španělsko) — trestní řízení proti Magattemu Gueyeovi a Valentínu Salmerón Sánchezovi
   (Spojené věci C-483/09 a C-1/10) (1)

   (Policejní a justiční spolupráce v trestních věcech - Rámcové rozhodnutí 2001/220/SVV - Postavení obětí v trestním řízení - Trestné činy spáchané v prostředí rodiny - Povinnost uložit vedlejší trest, jímž se odsouzenému zakazuje přibližovat se k jeho oběti - Volba druhů trestů a jejich výměry - Slučitelnost s články 2, 3 a 8 uvedeného rámcového rozhodnutí - Vnitrostátní právní předpis vylučující mediaci v trestních věcech - Slučitelnost s článkem 10 téhož rámcového rozhodnutí)
   2011/C 319/06
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Audiencia provincial de Tarragona

      Účastníci původního trestního řízení

                  Magatte Gueye (C-483/09)

               za přítomnosti: X

                  Valentín Salmerón Sánchez (C-1/10)

               za přítomnosti: Y

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Audiencia provincial de Tarragona — Výklad článků 2, 8 a 10 rámcového rozhodnutí Rady ze dne 15. března 2001 o postavení obětí v trestním řízení (2001/220/SVV) (Úř. věst. L 82, s. 1; Zvl. vyd. 19/04, s. 72) — Respektování a uznání oběti — Právo na ochranu — Mediace v rámci trestního řízení — Dohoda mezi obětí a pachatelem protiprávního jednání

      Výrok

               1)

               Články 2, 3 a 8 rámcového rozhodnutí Rady 2001/220/SVV ze dne 15. března 2001 o postavení obětí v trestním řízení musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání tomu, aby byla pachatelům násilných trestných činů v prostředí rodiny uložena obligatorní sankce zákazu přibližování v minimální době trvání stanovená trestním právem členského státu jakožto vedlejší trest, a to i v případě, že oběti těchto činů s uložením takovéto sankce nesouhlasí.

               2)

               Článek 10 odst. 1 rámcového rozhodnutí 2001/220 musí být vykládán v tom smyslu, že členským státům umožňuje, aby s ohledem na zvláštní kategorii trestných činů spáchaných v prostředí rodiny vyloučily použití mediace ve všech trestních řízeních týkajících se takovýchto trestných činů.

      (1)  Úř. věst. C 37, 13.2.2010.

      Úř. věst. C 63, 13.3.2010.


title: Věc T-36/04: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 12. září 2007 – API v. Komise ( Přístup k dokumentům — Spisy účastníka řízení předložené Komisí v rámci řízení před Soudním dvorem a Soudem — Rozhodnutí odepírající poskytnutí přístupu )

text:
               20.10.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 247/25

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 12. září 2007 – API v. Komise
   (Věc T-36/04) (1)

   („Přístup k dokumentům - Spisy účastníka řízení předložené Komisí v rámci řízení před Soudním dvorem a Soudem - Rozhodnutí odepírající poskytnutí přístupu“)
   (2007/C 247/37)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Association de la presse internationale ASBL (API) (Brusel, Belgie) (zástupci: S. Völcker, F. Louis a J. Heithecker, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: C. Docksey a P. Aalto, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 20. listopadu 2003, kterým se zamítá žádost podaná žalobkyní s cílem získat přístup ke spisům účastníka řízení předloženým Komisí v rámci řízení před Soudním dvorem a Soudem.
   Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Komise ze dne 20. listopadu 2003 se zrušuje v rozsahu, v němž odepřelo přístup ke spisům účastníka řízení předloženým Komisí Soudnímu dvoru v rámci věcí Komise v. Spojené království, C-466/98; Komise v. Dánsko, C-467/98; Komise v. Švédsko, C-468/98; Komise v. Finsko, C-469/98; Komise v. Belgie, C-471/98; Komise v. Lucembursko, C-472/98; Komise v. Rakousko, C-475/98, a Komise v. Německo, C-476/98, a Soudu v rámci věci Airtours v. Komise, T-342/99.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 71, 20.3.2004.


title: Věc T-483/07: Žaloba podaná dne 22. prosince 2007 – Rumunsko v. Komise Evropských společenství

text:
               23.2.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 51/56

         Žaloba podaná dne 22. prosince 2007 – Rumunsko v. Komise Evropských společenství
   (Věc T-483/07)
   (2008/C 51/102)
   Jednací jazyk: rumunština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Rumunsko (zástupci: Aurel Ciobanu-Dordea, zmocněnec, Emilia Gane a Dumitra Mereuță, poradci)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádánížalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Komise K(2007) 5240 konečné ze dne 26. října 2007 týkající se národního plánu přidělování povolenek na emise skleníkových plynů pro rok 2007 oznámeného Rumunskem na základě směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES;

               —

               uložit Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Napadeným rozhodnutím Komise částečně odmítla národní plán přidělování povolenek na emise skleníkových plynů pro rok 2007, oznámený Rumunskem na základě směrnice 2003/87/ES (1), snížením o 9 080 765 tun CO2 ročně celkový počet povolenek přidělených pro systém Společenství a stanovením, že celkové průměrné roční množství ve výši 74 836 235 tun povolenek na emise, které mohou být přiděleny, nebude překročeno.
   Na podporu své žaloby žalobkyně uplatňuje následující žalobní důvody:

               —

               Komise porušila čl. 9 odst. 1 a 3 a čl. 11 odst. 1 směrnice 2003/87/ES v tom, že závazně podle vlastní metody stanovila celkové množství povolenek na emise, které může být Rumunskem přiděleno, čímž tak překročila svou pravomoc;

               —

               Komise ke stanovení celkového množství povolenek na emise použila metodu, která není transparentní, čímž tak porušila jak čl. 9 odst. 3, tak čl. 9 odst. 1 směrnice 2003/87/ES;

               —

               v rámci použití vlastní metody Komise porušila zásadu zákazu diskriminace;

               —

               Komise porušila čl. 9 odst. 3 směrnice 2003/87/ES a článek 253 ES v tom, že adekvátně neodůvodnila své rozhodnutí K(2007) 5240 konečné.

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES (Úř. věst. L 275, 25.10.2003, s. 32; Zvl. vyd. 15/07, s. 631).


title: Věc T-193/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 22. ledna 2015 – MIP Metro v. OHIM – Holsten-Brauerei (H) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské společenství — Obrazová ochranná známka H — Starší národní obrazová ochranná známka H — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 — Nedostatečné odůvodnění — Článek 75 nařízení č. 207/2009“

text:
               9.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 81/15

         Rozsudek Tribunálu ze dne 22. ledna 2015 – MIP Metro v. OHIM – Holsten-Brauerei (H)
   (Věc T-193/12) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské společenství - Obrazová ochranná známka H - Starší národní obrazová ochranná známka H - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Nedostatečné odůvodnění - Článek 75 nařízení č. 207/2009“)
   (2015/C 081/18)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG (Düsseldorf, Německo) (zástupci: J. C. Plate a R. Kaase, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupkyně: D. Walicka, zmocněnkyně)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Holsten-Brauerei AG (Hamburk, Německo) (zástupci: N. Hebeis a R. Douglas, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 23. února 2012 (věc R 2340/2010-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Holsten-Brauerei AG a MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 194, 30.6.2012.


title: Věc T-241/05: Žaloba podaná dne 29. června 2005 proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) Procter & Gamble Company

text:
               20.8.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 205/35

         Žaloba podaná dne 29. června 2005 proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) Procter & Gamble Company
   (Věc T-241/05)
   (2005/C 205/62)
   Jazyk, ve kterém byla sepsána žaloba: angličtina
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 29. června 2005 žaloba směřující proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) podaná Procter & Gamble Company, se sídlem v Cincinnati, Ohio (USA), zastoupenou G. Kuipersem, advokátem, s adresou pro doručování v Lucemburku.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 14. dubna 2005 ve věci R 843/2004-1 v rozsahu, v němž bylo tímto rozhodnutím rozhodnuto, že ochranná známka nesplňuje podmínky stanovené v čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 40/94;

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

               Přihlašovaná ochranná známka Společenství:

               Trojrozměrná ochranná známka tvořená čtvercovým bílým štítkem s květinou šeříkové barvy ve středu pro výrobky třídy 3 (prací a bělicí přípravky a jiné látky pro praní; přípravky pro mytí, čištění a péči o nádobí; mýdla; …) – přihláška č. 1 683 523

               Rozhodnutí průzkumového referenta:

               Zamítnutí přihlášky

               Rozhodnutí odvolacího senátu:

               Zamítnutí odvolání

               Žalobní důvod:

               Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 40/94


title: Věc C-145/05: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne  27. dubna 2006  (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour de cassation) – Levi Strauss & Co. v. Casucci SpA (Ochranné známky — Směrnice 89/104/EHS — Článek 5 odst. 1 písm. b) — Okamžik relevantní pro posouzení nebezpečí záměny mezi ochrannou známkou a podobným označením — Ztráta rozlišovací způsobilosti z důvodu jednání majitele ochranné známky poté, co označení začalo být užíváno)

text:
               17.6.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 143/19

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 27. dubna 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour de cassation) – Levi Strauss & Co. v. Casucci SpA
   (Věc C-145/05) (1)

   (Ochranné známky - Směrnice 89/104/EHS - Článek 5 odst. 1 písm. b) - Okamžik relevantní pro posouzení nebezpečí záměny mezi ochrannou známkou a podobným označením - Ztráta rozlišovací způsobilosti z důvodu jednání majitele ochranné známky poté, co označení začalo být užíváno)
   (2006/C 143/34)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předkládající soud
   Cour de cassation
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Levi Strauss & Co.

      Žalovaná: Casucci SpA
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Cour de cassation (Belgie) – Výklad čl. 5 odst. 1 směrnice 89/104/EHS: První směrnice Rady ze dne 21. prosince 1988, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách (Úř. věst. L 40, s. 1) – Okamžik relevantní pro posouzení nebezpečí záměny mezi ochrannou známkou a podobným označením – Ztráta rozlišovací způsobilosti z důvodu jednání majitele ochranné známky poté, co označení začalo být užíváno
   Výrok

               1)

               Článek 5 odst. 1 první směrnice Rady 89/104/EHS ze dne 21. prosince 1988, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách, musí být vykládán v tom smyslu, že pro určení rozsahu ochrany řádně nabyté ochranné známky vzhledem k její rozlišovací způsobilosti musí soudce přihlédnout ke vnímání dotyčné veřejnosti v okamžiku, kdy označení, jehož užívání zasahuje do práv z ochranné známky, začalo být užíváno.

               2)

               Když příslušný soud konstatuje, že dotyčné označení způsobilo zásah do práv z chráněné ochranné známky v okamžiku, kdy začalo být užíváno, tomuto soudu přísluší přijmout opatření, která se s ohledem na okolnosti projednávaného případu jeví jako nejvhodnější k zaručení práva majitele ochranné známky vycházejícího z čl. 5 odst. 1 směrnice 89/104, přičemž tato opatření mohou zejména zahrnovat nařízení zastavit užívání uvedeného označení.

               3)

               Není namístě nařídit zastavení užívání dotyčného označení poté, co bylo konstatováno, že uvedená ochranná známka ztratila svou rozlišovací způsobilost v důsledku činnosti nebo nečinnosti svého majitele, takže se stala v oblasti obchodu označením obvyklým ve smyslu čl. 12 odst. 2 směrnice 89/104, a že její majitel je tedy zbaven svých práv.

      (1)  Úř. věst. C 132, 28.5.2005.


title: Věc C-282/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Hannover (Německo) dne 18. května 2017 – Werner Ansorge v. TUIfly GmbH

text:
               24.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 239/38

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Hannover (Německo) dne 18. května 2017 – Werner Ansorge v. TUIfly GmbH
   (Věc C-282/17)
   (2017/C 239/48)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Amtsgericht Hannover

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Werner Ansorge

      Žalovaná: TUIfly GmbH

      Předběžné otázky

               1)

               Představuje nepřítomnost značné části zaměstnanců nutných pro zajištění letů provozujícího leteckého dopravce z důvodu nemoci mimořádnou okolnost ve smyslu čl. 5 odst. 3 nařízení (ES) č. 261/2004 (1)? V případě kladné odpovědi na první otázku: Jaké úrovně musí nepřítomnost dosáhnout k tomu, aby mohla být považována za takovou okolnost?

               2)

               V případě záporné odpovědi na první otázku: Představuje spontánní nepřítomnost značné části zaměstnanců nutných pro zajištění letů provozujícího leteckého dopravce na základě přerušení práce, které je v rozporu s pracovním právem a s kolektivními smlouvami („divoká stávka“), mimořádnou okolnost ve smyslu čl. 5 odst. 3 nařízení (ES) č. 261/2004? V případě kladné odpovědi na druhou otázku: Jaké úrovně musí nepřítomnost dosáhnout k tomu, aby mohla být považována za takovou okolnost?

               3)

               V případě kladné odpovědi na první nebo na druhou otázku: Je třeba, aby tato mimořádná okolnost existovala v okamžiku samotného zrušeného letu, nebo může provozující letecký dopravce určit nový letový řád na základě důvodů hospodářské povahy?

               4)

               V případě kladné odpovědi na první nebo na druhou otázku: Má být pojem „vyhnutelnost“ posuzován vzhledem k mimořádné okolnosti, nebo k jejím důsledkům?

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91 (Úř. věst. 2004, L 46, s. 1; Zvl. vyd. 07/08, s. 10).


title: Věc T-377/07: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. prosince 2011 — Evropaïki Dynamiki v. Komise ( „Veřejné zakázky na služby — Nabídkové řízení — Poskytování informatických služeb v oblasti obsahové interoperability celoevropské služby eGovernment — Odmítnutí nabídky uchazeče — Zjevně nesprávné posouzení — Povinnost uvést odůvodnění — Zneužití pravomoci — Mimosmluvní odpovědnost“ )

text:
               4.2.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/17

         Rozsudek Tribunálu ze dne 13. prosince 2011 — Evropaïki Dynamiki v. Komise
   (Věc T-377/07) (1)

   (Veřejné zakázky na služby - Nabídkové řízení - Poskytování informatických služeb v oblasti obsahové interoperability celoevropské služby eGovernment - Odmítnutí nabídky uchazeče - Zjevně nesprávné posouzení - Povinnost uvést odůvodnění - Zneužití pravomoci - Mimosmluvní odpovědnost)
   2012/C 32/31
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atény, Řecko) (zástupce: N. Korogiannakis, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: E. Manhaeve, zmocněnec, ve spolupráci s J. Stuyckem, advokátem)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 13. července 2007, kterým se odmítá nabídka předložená žalobkyní v rámci nabídkového řízení týkajícího se „technologií zajišťujících obsahovou interoperabilitu pro celoevropské služby eGovernment“ (Úř. věst. 2006, S 128), jakož i rozhodnutí přidělit zakázku jinému uchazeči, a návrh na náhradu škody.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE se ukládá náhrada vlastních nákladů řízení, jakož i náhrada nákladů řízení vynaložených Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 297, 8.12.2007.


title: Věc F-104/11: Žaloba podaná dne 11. října 2011 — ZZ v. Komise

text:
               28.1.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 25/68

      Žaloba podaná dne 11. října 2011 — ZZ v. Komise
      (Věc F-104/11)
      (2012/C 25/130)
      Jednací jazyk: maďarština

         Účastníci řízení

         Žalobce: ZZ (zástupce: P. Homoki, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise

         Předmět a popis sporu

      Zrušení rozhodnutí EPSO o znovuotevření otevřeného výběrového řízení EPSO/AD/56/06, zrušení rozhodnutí výběrové komise výběrového řízení, týkajícího se výsledků výběrového řízení EPSO/AD/56/06 — Administrátor maďarské státní příslušnosti v platové třídě AD 5, a žádost o náhradu škody.

         Návrhová žádání žalobce

      Žalobce navrhuje, aby Soud

                  —

                  zrušil rozhodnutí EPSO ze dne 5. ledna 2011, týkající se znovuotevření otevřeného výběrového řízení vůči žalobci;

                  —

                  zrušil rozhodnutí výběrové komise EPSO ze dne 14. července 2011, týkající se výsledků výběrového řízení „EPSO/AD/56/06 — Administrátoři maďarské státní příslušnosti v platové třídě AD 5“;

                  —

                  uložil žalované povinnost spravedlivě kompenzovat znevýhodnění žalobce plynoucí ze zrušeného aktu přiznáním finančního odškodnění;

                  —

                  podpůrně uložil žalované povinnost zahájit se žalobcem dialog, na jehož základě by hledali dohodu o spravedlivé kompenzaci žalobce;

                  —

                  uložil Komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-54/05: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 15. března 2007 – Komise Evropských společenství v. Finská republika (Nesplnění povinnosti státem — Články 28 ES a 30 ES — Dovoz motorového vozidla zaregistrovaného v jiném členském státě — Povinnost získat převozní povolení)

text:
               28.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 95/7

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 15. března 2007 – Komise Evropských společenství v. Finská republika
   (Věc C-54/05) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Články 28 ES a 30 ES - Dovoz motorového vozidla zaregistrovaného v jiném členském státě - Povinnost získat převozní povolení)
   (2007/C 95/11)
   Jednací jazyk: finština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: M. van Beek a M. Huttunen, zmocněnci)

      Žalovaná: Finská republika (zástupce: T. Pynnä a A. Guimaraes-Purokoski, zmocněnkyně)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Porušení článku 28 a 30 ES – Dovoz motorového vozidla, které bylo již registrováno v jiném členském státě, osobou s trvalým bydlištěm ve Finsku – Povinnost získat na hraničním přechodu převozní povolení, jehož běžná platnost je 7 dní, a automobil tam pojistit.
   Výrok

               1)

               Finská republika tím, že vyžaduje převozní povolení pro uvedení do provozu motorových vozidel řádně zaregistrovaných a provozovaných v jiném členském státě, tak jak je stanoveno nařízením č. 1598/1995 ze dne 18. prosince 1995 o registraci motorových vozidel [asetus ajoneuvojen rekisteröinnistä (1598/1995)], nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 28 ES a 30 ES.

               2)

               Finské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 93, 16.4.2005.


title: Věc T-313/09: Žaloba podaná dne 6. srpna 2009 — Onidol v. Komise

text:
               10.10.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 244/14

         Žaloba podaná dne 6. srpna 2009 — Onidol v. Komise
   (Věc T-313/09)
   2009/C 244/23
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Organisation nationale interprofessionnelle des graines et fruits oléagineux (Onidol) (Paříž, Francie) (zástupci: B. Le Bret a L. Olza Moreno, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit napadené rozhodnutí;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Touto žalobou se žalobkyně domáhá zrušení rozhodnutí Komise K(2008) 7846 v konečném znění (1) ze dne 10. prosince 2008, kterým měla Komise za to, že rámcový režim akcí, které mohou provádět francouzské zemědělské mezioborové organizace a které spočívají v podporách technické pomoci, výrobě a uvádění na trh jakostních zemědělských produktů, výzkumu a vývoji, jakož i reklamě ve prospěch primárních výrobců a podniků činných při přeměně a uvádění zemědělských produktů na trh, financované z dobrovolných příspěvků změněných ministerským rozhodnutím na obligatorní příspěvky vybírané od členů těchto mezioborových organizací, představuje státní podporu slučitelnou se společným trhem.
   Žalobní důvody a hlavní argumenty, kterých se žalobkyně dovolává, jsou v podstatě totožné nebo obdobné těm, které jsou uplatňovány v rámci věci T-293/09, CNIEL v. Komise.

      (1)  Úř. věst. 2009, C 116, s. 14.


title: Věc C-474/07: Žaloba podaná dne 25. října 2007 – Evropský parlament v. Komise Evropských společenství

text:
               8.12.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 297/31

         Žaloba podaná dne 25. října 2007 – Evropský parlament v. Komise Evropských společenství
   (Věc C-474/07)
   (2007/C 297/51)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobce: Evropský parlament (zástupci: K. Bradley a U. Rosslein, zmocněnci)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit nařízení Komise (ES) č. 915/2007 (1) ze dne 31. července 2007, kterým se mění nařízení (ES) č. 622/2003, kterým se stanoví prováděcí opatření ke společným základním normám letecké bezpečnosti, a

               —

               uložit Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Evropský parlament jako spoluzákonodárce s Radou rozhodl v roce 2002, že určitá prováděcí opatření v oblasti letecké bezpečnosti by neměla být zveřejněna. Žalobce tvrdí, že Komise toto pravidlo použila nesprávně, jelikož systematicky nezveřejňovala prováděcí opatření, která nevyžadují, aby byla udržována v tajnosti. Přijetím nařízení 915/2007 Komise nesprávně vyložila své pravomoci podle nařízení 2320/2002, porušila článek 254 ES a zásady demokracie, otevřenosti a publicity právních aktů, vytvořila právní nejistotu a neposkytla řádné odůvodnění.

      (1)  Úř. věst. L 200, s. 3.


title: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 14. dubna 2005 ve věci C-341/02: Komise Evropských společenství proti Spolkové republice Německo (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 96/71/ES — Vysílání pracovníků v rámci poskytování služeb — Podniky v odvětví stavebnictví — Minimální mzdy — Srovnání provedené mezi minimální mzdou stanovenou ustanoveními členského státu, na jehož území je pracovník vyslán, a odměnou skutečně vyplacenou zaměstnavatelem usazeným v jiném členském státě — Nezohlednění všech navýšení a příplatků vyplacených zaměstnavatelem usazeným v jiném členském státě jako složek tvořících součást minimální mzdy)

text:
               11.6.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 143/6

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (prvního senátu)
   ze dne 14. dubna 2005
   ve věci C-341/02: Komise Evropských společenství proti Spolkové republice Německo (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 96/71/ES - Vysílání pracovníků v rámci poskytování služeb - Podniky v odvětví stavebnictví - Minimální mzdy - Srovnání provedené mezi minimální mzdou stanovenou ustanoveními členského státu, na jehož území je pracovník vyslán, a odměnou skutečně vyplacenou zaměstnavatelem usazeným v jiném členském státě - Nezohlednění všech navýšení a příplatků vyplacených zaměstnavatelem usazeným v jiném členském státě jako složek tvořících součást minimální mzdy)
   (2005/C 143/04)
   Jednací jazyk: němčina
   Ve věci C-341/02, jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES, podaná dne 25. září 2002, Komise Evropských společenství (zmocněnci: J. Sack a H. Kreppel) proti Spolkové republice Německo (zmocněnci: W.-D. Plessing a A. Tiemann), Soudní dvůr (první senát), ve složení P. Jann, předseda senátu, A. Rosas (zpravodaj), K. Lenaerts, S. von Bahr a K. Schiemann, soudci, generální advokát: D. Ruiz-Jarabo Colomer, vedoucí soudní kanceláře: M.-F. Contet, vrchní rada, vydal dne 14. dubna 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Spolková republika Německo tím, že neuznala navýšení a příplatky, které nemění vztah mezi prací vykonanou pracovníkem a protihodnotou, kterou dostává, vyplacené zaměstnavateli usazenými v jiných členských státech svým zaměstnancům stavebního odvětví vyslaným do Německa, s výjimkou obecné prémie poskytnuté pracovníkům tohoto odvětví, jako složky tvořící součást minimální mzdy, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 96/71/ES ze dne 16. prosince 1996 o vysílání pracovníků v rámci poskytování služeb.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Každý z účastníků řízení ponese své náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 305, 7.12.2002.


title: Věc C-433/11: Usnesení Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 8. listopadu 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Krajského soudu v Prešově — Slovensko) — SKP k.s. v. Kveta Polhošová ( „Řízení o předběžné otázce — Nedostatečné upřesnění skutkového a právního kontextu sporu v původním řízení — Otázky položené v kontextu vylučujícím užitečnou odpověď — Neupřesnění skutečností odůvodňujících nezbytnost odpovědi na předběžné otázky — Zjevná nepřípustnost“ )

text:
               13.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 108/4

         Usnesení Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 8. listopadu 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Krajského soudu v Prešově — Slovensko) — SKP k.s. v. Kveta Polhošová
   (Věc C-433/11) (1)

   (Řízení o předběžné otázce - Nedostatečné upřesnění skutkového a právního kontextu sporu v původním řízení - Otázky položené v kontextu vylučujícím užitečnou odpověď - Neupřesnění skutečností odůvodňujících nezbytnost odpovědi na předběžné otázky - Zjevná nepřípustnost)
   2013/C 108/06
   Jednací jazyk: slovenština

      Předkládající soud

   Krajský soud v Prešově

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: SKP k.s.

      Žalovaná: Kveta Polhošová

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Krajský soud v Prešově — Výklad článků 5 až 9 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/29/ES ze dne 11. května 2005 o nekalých obchodních praktikách vůči spotřebitelům na vnitřním trhu a o změně směrnice Rady 84/450/EHS, směrnic Evropského parlamentu a Rady 97/7/ES, 98/27/ES a 2002/65/ES a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2006/2004 (směrnice o nekalých obchodních praktikách) (Úř. věst. L 149, s. 22) a čl. 6 odst. 1 a čl. 7 odst. 1 směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách [zneužívajících klauzulích] ve spotřebitelských smlouvách (Úř. věst. L 95, s. 29; Zvl. vyd. 15/02, s. 288), jakož i článku 47 Listiny základních práv Evropské unie — Pojem nekalá obchodní praktika — Smlouva o prodeji zboží na splátky uzavřená se spotřebitelem obsahující zneužívající klauzuli — Postoupení pohledávky vyplývající ze smlouvy podnikem ve prospěch společnosti v konkurzu, z čehož pro spotřebitele vyplývá nemožnost domoci se náhrady nákladů řízení v případě, že by byl ve sporu úspěšný

      Výrok

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce, kterou podal Krajský soud v Prešově (Slovensko) rozhodnutím ze dne 10. srpna 2011, je zjevně nepřípustná.

      (1)  Úř. věst. C 340, 19.11.2011.


title: Věc C-574/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Španělsko) dne 14. listopadu 2016 – Grupo Norte Facility S.A. v. Angel Manuel Moreira Gómez

text:
               30.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 30/21

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Španělsko) dne 14. listopadu 2016 – Grupo Norte Facility S.A. v. Angel Manuel Moreira Gómez
   (Věc C-574/16)
   (2017/C 030/26)
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Tribunal Superior de Justicia de Galicia

      Účastníci/Účastnice původního řízení

      Odvolatelka: Grupo Norte Facility S.A.

      Odpůrce: Angel Manuel Moreira Gómez

      Předběžné otázky

               1.

               Je pro účely zásady rovnocennosti mezi zaměstnanci na dobu určitou a zaměstnanci na dobu neurčitou třeba za „srovnatelné situace“ považovat ukončení pracovní smlouvy pro „objektivní okolnosti“ podle čl. 49 odst. 1 písm. c) ET a ukončení z „objektivních důvodů“ podle článku 52 ET, a představuje tudíž rozdílné odstupné v jednom a druhém případě nerovné zacházení mezi zaměstnanci na dobu určitou a zaměstnanci na dobu neurčitou, které zakazuje směrnice Rady 1999/70/ES (1) ze dne 28. června 1999 o rámcové dohodě o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS?

               2.

               Pokud tomu tak je, je třeba mít za to, že cíle sociální politiky, které odůvodňují zavedení smlouvy o výpomoci jako druhu smlouvy, rovněž podle ustanovení 4 bodu 1 výše uvedené rámcové dohody odůvodňují rozdíl v zacházení při poskytnutí méně výhodného odstupného při ukončení pracovního poměru, když zaměstnavatel svobodně zvolí, že taková smlouva o výpomoci bude uzavřena na dobu určitou?

               3.

               Je pro účely zajištění užitečného účinku uvedené směrnice 1999/70/ES, pokud se má za to, že chybí řádné odůvodnění v souladu s ustanovením 4 bodem 1, třeba zaujmout výklad, že nerovné zacházení při poskytnutí odstupného z důvodu ukončení smlouvy mezi zaměstnanci na dobu určitou a zaměstnanci na dobu neurčitou ve výše uvedené španělské právní úpravě představuje jednu z diskriminací zakázaných článkem 21 Listiny, která je v rozporu se zásadami rovného zacházení a nediskriminace, jež patří mezi základní zásady unijního práva?

      (1)  Úř. věst. L 175, s. 43.