title: Věc T-4/09: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 4. června 2009 — UniCredit v. OHIM — Union Investment Privatfonds (UniCredit) ( Ochranná známka Společenství — Námitky — Zpětvzetí námitek — Nevydání rozhodnutí ve věci samé )

text:
               1.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 180/50

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 4. června 2009 — UniCredit v. OHIM — Union Investment Privatfonds (UniCredit)
   (Věc T-4/09) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitky - Zpětvzetí námitek - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
   2009/C 180/94
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: UniCredit SpA (Řím, Itálie) (zástupci: G. Floridia a R. Floridia, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: O. Montalto, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem, vystupující jako vedlejší účastnice před Soudem: Union Investment Privatfonds GmbH (Frankfurt, Německo) (zástupce: J. Zindel, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 3. listopadu 2008 (věc R 1449/2006-2), týkajícímu se námitkového řízení mezi UniCredit SpA a Union Investment Privatfonds GmbH

      Výrok

               1.

               Rozhodnutí ve věci samé již nebude vydáno.

               2.

               Žalobkyně ponese vlastní náklady řízení a uhradí náklady řízení vynaložené žalovanou.

      (1)  Úř. věst. C 55, 7.3.2009.


title: Věc T-361/04: Žaloba podaná dne 1. září 2004 Rakouskou republikou proti Komisi Evropských společenství

text:
               4.12.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 300/44

         Žaloba podaná dne 1. září 2004 Rakouskou republikou proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-361/04)
   (2004/C 300/86)
   Jednací jazyk: němčina
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 1. září 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Rakouskou republikou, zastoupenou Dr. Haraldem Dossi, ministerským radou, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               prohlásil za neplatné rozhodnutí Komise, které je základem dopisu Komise ze dne 22. června 2004 a kterým Komise zamítla předložení návrhu pro následnou úpravu ekobodů nebo srovnatelnou úpravu pro zajištění ochrany životního prostředí a zdraví obyvatelstva na trvalém a ekologickém základě ve smyslu cílů Protokolu č. 9 k aktu o přistoupení z roku 1994 a tím zamítla definitivně příslušnou výzvu Rakouské republiky ze dne 31. března 2004 určenou Komisi, aby konala;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Protokol č. 9 o silniční a železniční dopravě, jakož i kombinované dopravě v Rakousku k aktu o podmínkách přistoupení Rakouské republiky, Finské republiky a Švédského království a úpravách smluv zakládajících Evropskou unii ze dne 24. června 1994 obsahuje zvláštní úpravu pro tranzit těžkých nákladních vozidel přes Rakousko k ochraně životního prostředí a zdraví lidí. Podle žalobkyně má tato úprava za cíl snížit celkové emise NOx z nákladních vozidel při tranzitu přes Rakousko […] v časovém období mezi 1. lednem 1992 a 31. prosincem 2003 podle tabulky v příloze 4 o 60 %. Podle smyslu a cíle tohoto právního předpisu je třeba tímto snížit celkové emise NOx o 60 %.
   Žalobkyně uvádí, že čl. 11 odst. 4 Protokolu stanoví, že je třeba dosáhnout usilovaného 60 % snížení emisí NOx z projíždějících těžkých nákladních vozidel na trvalý a ekologický základ a že tedy vychází z toho, že tento cíl uvedený v Protokole o formálním skončení tranzitního režimu ke dni 31. prosince 2003 má takový účinek. Podle právního názoru Rakouské republiky jsou cíle tohoto protokolu nadále závazné a vydání následné úpravy ekobodů v souladu s primárním právem nebo úpravy zaručující cíl Protokolu o tranzitu srovnatelným způsobem je právně nezbytné.
   Žalobkyně uplatňuje, že nařízení vydané mezitím Radou a Evropským parlamentem (ES) č. 2327/2003 (1) neodpovídá cíli zajištění ochrany životního prostředí a zdraví obyvatelstva na trvalém a ekologickém základě ve smyslu Protokolu č. 9, a proto jej žalobkyně napadla žalobou na zrušení (2). Je třeba tedy konstatovat, že v současné době neexistuje žádný ochranný režim práva Společenství odpovídající nadále závazným cílům Protokolu na úrovni primárního práva a Komise je v prodlení a splní svou povinnost ke konání tím, že neprodleně předloží návrh na přechodný režim až do přijetí nové směrnice o silničních nákladech.
   Žalobkyně dále uplatňuje, že konečné zamítnutí Komise ze dne 22. června 2004 je třeba ve smyslu této povinnosti ke konání prohlásit za neplatné.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2327/2003 ze dne 22. prosince 2003, kterým se v rámci udržitelné dopravní politiky zřizuje pro rok 2004 přechodný bodový systém použitelný pro těžká nákladní vozidla projíždějící Rakouskem (Úř. věst. L 345, s. 30).

      (2)  Věc C-161/04, Rakouská republika v. Rada a Parlament (Úř. věst. 2004, C 106, s. 49).


title: Věc T-137/07: Žaloba podaná dne 2. května 2007 – Portela – Comércio de artigos ortopédicos e hospitalares v. Komise

text:
               7.7.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 155/25

         Žaloba podaná dne 2. května 2007 – Portela – Comércio de artigos ortopédicos e hospitalares v. Komise
   (Věc T-137/07)
   (2007/C 155/51)
   Jednací jazyk: portugalština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Portela, Comércio de artigos ortopédicos e hospitalares, Lda. (Queluz, Portugalsko) (zástupce: C. Mourato, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Uložit Komisi povinnost jednat v souladu s článkem 14b směrnice Rady 93/42/EHS (1) ze dne 14. června 1993, zejména uložit prostřednictvím Německého státu oznámenému subjektu povinnost uplatnit povinné pojištění odpovědnosti osob podle bodu 6 přílohy XI směrnice 93/42 ze dne 14. června 1993 a bodu 7 písm. a) dokumentu MEDDEV 2.10-2 Rev 1 z dubna 2001, za účelem náhrady škody utrpěné žalobkyní;

               —

               podpůrně, v případě, že žalobkyně neobdrží náhradu utrpěné škody prostřednictvím povinného pojištění odpovědnosti osob, uložit Komisi zaplatit žalobkyni částku 2 419 665,42 EUR jako náhradu utrpěné škody;

               —

               uložit Komisi zaplatit žalobkyni úrok z prodlení na základě referenční sazby Evropské centrální banky, navýšený o dva procentní body, počínaje dnem podání této žaloby;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení v souladu s čl. 87 odst. 2 jednacího řádu Soudu prvního stupně, zejména nutných výdajů vynaložených žalobkyní v souvislosti s řízením, zejména výdajů na cestu a pobyt a odměny advokátů, v souladu s čl. 91 písm. b) uvedeného jednacího řádu.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Při výkonu své obchodní činnost žalobkyně, obchodní společnost se sídlem v Portugalsku, dovezla z Taiwanu v první půli roku 2002 dvakrát 5 184 digitálních teploměrů vyrobených podnikem Geon Corporation (dále jen „Geon“), jež se ukázaly být vadné.
   Systém kontroly jakosti Geon byl monitorován TÜV Rheinland (
         T

      echnischer

         Ü

      berwachungs-

         V

      erein, Technical Monitoring Association of the Rhineland), jež měl jako oznámený subjekt odpovědný za uvedený postup zákonnou povinnost provádět příslušné inspekční prohlídky a posuzování, aby se ujistil, že výrobce používá schválený systém jakosti, s možností vykonávat neočekávané inspekční prohlídky u výrobce, v průběhu kterých mohl v případě potřeby provést nebo dát provést zkoušky, aby ověřil, zda systém jakosti řádně funguje, v souladu s články 4.2 a 4.3 přílohy V uvedené směrnice.
   Dotčený oznámený subjekt, TÜV Rheinland, nebyl schopen zajistit způsobilost jím certifikovaného výrobku pro bezpečné obchodování v Evropě, přičemž rovněž odmítnul převzít odpovědnost, když jej žalobkyně upozornila na vážné problémy způsobené uvedeným výrobkem.
   Uvedený subjekt tím porušil bod 4 přílohy V uvedené směrnice a body 1, 2 a 4, konkrétně body 4.1, 4.3 a 4.4, Modulu D (zabezpečování jakosti výroby) rozhodnutí Rady 93/465/EHS ze dne 22. července 1993 (2).
   Postup, jež mají Komise a členské státy sledovat, pokud existují jakékoli pochybnosti ohledně způsobilosti oznámeného subjektu, sestává, jak uvádí první pododstavec bodu 6.2.2. Pokynů o provádění směrnic založených na novém přístupu a celkovém přístupu, z opětovného posouzení schopnosti subjektu provádět činnosti, pro jejichž provádění byl oznámen.
   Do pravomoci Komise patří požadovat, v souladu s bodem A kapitoly I přílohy rozhodnutí 93/465, aby příslušný německý orgán přijal vhodná opatření, stanovená v dokumentu MEDDEV 2.10-2 Rev 1 z dubna 2001, a aby jednal ve vztahu k subjektu, který sám oznámil.
   Pro případy, jako je tento, kdy vyjde najevo chyba v postupu při posuzování jakosti výroby dotčeného podniku vedoucí k tomu, že je na trh uvedeno zboží, jež nesplňuje požadavky a představuje nebezpečí pro zdraví spotřebitelů, stanoví bod 6 přílohy XI uvedené směrnice, že oznámený subjekt je povinen uzavřít pojištění odpovědnosti osob, které se uplatní v případě jakékoliv nehody, přičemž kryje zejména případy, kdy oznámený orgán musí odejmout či pozastavit platnost certifikátů, jak rovněž stanoví bod 7 dokumentu MEDDEV 2.10-2 Rev 1.
   Nezávisle na odpovědnosti za přezkum způsobilosti oznámeného subjektu, jež přísluší vnitrostátním orgánům kontroly trhu, a přestože Komise nemůže jednat ve vztahu k uvedenému subjektu přímo, přísluší Komisi, jež byla systematicky upozorňována na zjištěný závažný problém, aby jednala vůči členskému státu, v němž má dotčený subjekt sídlo, a uložila mu přijetí nápravných opatření nezbytných k zajištění bezpečnosti a zdraví evropských občanů, v souladu s ustanovením čl. 152 odst. 1 ES.
   Žalobkyně pouze požadovala, aby Komise prostřednictvím Německého státu uložila příslušnému německému vnitrostátnímu orgán, Bundesinstitut für Arzneimittel und Medizinprodukte (Spolkový institut pro léčiva a léčivé prostředky, dále jen „BfArM“) povinnost uplatnit pojištění odpovědnosti osob povinného ze zákona, a tím umožnila žalobkyni dosáhnout náhrady škody způsobené uvedením vadného zboží s označením shody CE na trh.
   Bod 8.3.3 Pokynů stanoví: „Komise je odpovědná za výkon doložky o ochraně na úrovni Společenství a za zajištění jejího použití v celém Společenství.“
   Infarmed (Instituto Nacional da Farmácia e do Medicamento, Národní institut pro farmacii a léčiva) pozastavil uvádění dotčeného výrobku na trh v Portugalsku, a nařídil jeho stažení z trhu právě na základě článku 14b uvedené směrnice.
   Komise tedy porušila následující ustanovení: čl. 152 odst. 1 Smlouvy o ES, článek 14b směrnice 93/42, bod 6.2.2 první pododstavec a body 8.2.2, 8.2.3., 8.3.2 a 8.3.3 Pokynů o provádění směrnic založených na novém přístupu a celkovém přístupu a část A kapitoly I přílohy rozhodnutí 93/465.
   Nesplněním povinností vyplývajících z výše uvedených ustanovení Komise zabránila žalobkyni dosáhnout náhrady utrpěné škody prostřednictvím povinného pojištění odpovědnosti osob.
   Žalobkyně očekávala prodej nejméně 500 000 teploměrů za rok.
   Od okamžiku přijetí rozhodnutí o stažení uvedeného zboží z trhu byl uvedený trh pro žalobkyni uzavřen, neboť její jméno bylo nenapravitelně spojeno s nesplněním [požadavků] na zboží, jež uvedla na trh.
   Škoda utrpěná žalobkyní dosáhla celkové částky 2 419 665,42 EUR.

      (1)  Směrnice Rady 93/42/EHS ze dne 14. června 1993 o zdravotnických prostředcích (Úř. věst. L 169, s. 1; Zvl. vyd. 13/12, s. 82).

      (2)  Úř. věst. L 220, s. 23.


title: Věc C-403/10 P: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 28. července 2011 — Mediaset SpA v. Evropská komise, Sky Italia Srl ( Kasační opravný prostředek — Příspěvky poskytnuté Italskou republikou s cílem podpořit nákup digitálních dekodérů — Nezahrnutí dekodérů umožňujících pouze přijímání televizních programů vysílaných prostřednictvím satelitu — Rozhodnutí prohlašující podporu za neslučitelnou se společným trhem )

text:
               8.10.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 298/9

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 28. července 2011 — Mediaset SpA v. Evropská komise, Sky Italia Srl
   (Věc C-403/10 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Příspěvky poskytnuté Italskou republikou s cílem podpořit nákup digitálních dekodérů - Nezahrnutí dekodérů umožňujících pouze přijímání televizních programů vysílaných prostřednictvím satelitu - Rozhodnutí prohlašující podporu za neslučitelnou se společným trhem)
   2011/C 298/17
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Mediaset SpA (zástupci: K. Adamantopoulos, dikigoros, G. Rossi, avvocato, E. Petritsi, dikigoros)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: B. Martenczuk a B. Stromsky, zmocněnci), Sky Italia Srl (zástupci: F. González Díaz, abogado a F. Salerno, advokát)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) ze dne 15. června 2010, Mediaset v. Evropská komise (T-177/07), kterým Tribunál zamítl žalobu směřující k částečnému zrušení rozhodnutí Komise K(2006) 6634 v konečném znění ze dne 24. ledna 2007, kterým byl příspěvek, který Italská republika v letech 2004 a 2005 poskytla s cílem umožnit spotřebitelům nákup nebo nájem digitálních dekodérů umožňujících příjem programů prostřednictvím digitální pozemní technologie nebo kabelu, prohlášen za neslučitelný se společným trhem z důvodu, že vylučoval dekodéry umožňující příjem programů díky technologii televizního vysílání prostřednictvím satelitu (podpora č. C 52/2005, ex NN 88/2005, ex CP 101/2004)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnost Mediaset Spa ponese vlastní náklady řízení a ukládá se jí rovněž náhrada nákladů řízení vynaložených Evropskou komisí a společností Sky Italia Srl.

      (1)  Úř. věst. C 301, 6.11.2010.


title: Věc C-545/10: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 11. července 2013 — Evropská komise v. Česká republika ( „Nesplnění povinnosti státem — Doprava — Směrnice 91/440/EHS — Rozvoj železnic Společenství — Článek 10 odst. 7 — Regulační subjekt — Pravomoci — Směrnice 2001/14/ES — Přidělování kapacity železniční infrastruktury — Článek 4 odst. 1 — Rámec zpoplatnění — Článek 6 odst. 2 — Opatření, na základě kterých se provozovatelům infrastruktury poskytují podněty ke snižování nákladů na zajištění infrastruktury a výše poplatků za přístup — Článek 7 odst. 3 — Stanovení poplatků za minimální přístupový balík a přístup k dopravním zařízením po železnici — Náklady přímo vynaložené za provoz železniční dopravy — Článek 11 — Systém odměňování výkonu — Článek 30 odst. 5 — Regulační subjekt — Pravomoci — Odvolání ve správním řízení proti rozhodnutím regulačního subjektu“ )

text:
               31.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 252/5

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 11. července 2013 — Evropská komise v. Česká republika
   (Věc C-545/10) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Doprava - Směrnice 91/440/EHS - Rozvoj železnic Společenství - Článek 10 odst. 7 - Regulační subjekt - Pravomoci - Směrnice 2001/14/ES - Přidělování kapacity železniční infrastruktury - Článek 4 odst. 1 - Rámec zpoplatnění - Článek 6 odst. 2 - Opatření, na základě kterých se provozovatelům infrastruktury poskytují podněty ke snižování nákladů na zajištění infrastruktury a výše poplatků za přístup - Článek 7 odst. 3 - Stanovení poplatků za minimální přístupový balík a přístup k dopravním zařízením po železnici - Náklady přímo vynaložené za provoz železniční dopravy - Článek 11 - Systém odměňování výkonu - Článek 30 odst. 5 - Regulační subjekt - Pravomoci - Odvolání ve správním řízení proti rozhodnutím regulačního subjektu)
   2013/C 252/06
   Jednací jazyk: čeština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: M. Šimerdová et H. Støvlbæk, zmocněnci)

      Žalovaná: Česká republika (zástupci: M. Smolek a T. Müller, zmocněnci)

      Vedlejší účastník řízení podporující žalovanou: Španělské království (zástupce: S. Centeno Huerta, zmocněnec)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Nepřijetí veškerých předpisů nezbytných k dosažení souladu s čl. 10 odst. 7 směrnice Rady 91/440/EHS ze dne 29. července 1991 o rozvoji železnic Společenství (Úř. věst. L 237, s. 25) a s čl. 4 odst. 1, čl. 6 odst. 2, čl. 7 odst. 3, článkem 11 a čl. 30 odst. 5 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/14/ES ze dne 26. února 2001 o přidělování kapacity železniční infrastruktury a zpoplatnění železniční infrastruktury (Úř. věst. L 75, s. 29) ve stanovené lhůtě

      Výrok

               1)

               Česká republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu s čl. 4 odst. 1, čl. 6 odst. 2, článkem 11 a čl. 30 odst. 5 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/14/ES ze dne 26. února 2001 o přidělování kapacity železniční infrastruktury a zpoplatnění železniční infrastruktury, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/49/ES ze dne 29. dubna 2004, nesplnila povinnosti, které pro ni z těchto ustanovení vyplývají.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Evropská komise, Česká republika a Španělské království ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 38, 5.2.2011.


title: Věc T-179/04: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne  22. listopadu 2005  – Siegfried Krahl v. Komise

text:
               28.1.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/25

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 22. listopadu 2005 – Siegfried Krahl v. Komise
   (Věc T-179/04) (1)

   (2006/C 22/48)

      Jednací jazyk: francouzština

   Předseda třetího senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 201, 7.8.2004.


title: Věc T-429/13: Žaloba podaná dne 19. srpna 2013 — Bayer CropScience v. Komise

text:
               9.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 325/37

         Žaloba podaná dne 19. srpna 2013 — Bayer CropScience v. Komise
   (Věc T-429/13)
   2013/C 325/62
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Bayer CropScience AG (Monheim am Rhein, Německo) (zástupci: K. Nordlander, advokát a P. Harrison, Solicitor)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               shledal žalobu přípustnou;

               —

               zrušil prováděcí nařízení Komise (EU) č. 485/2013 ze dne 24. května 2013, kterým se mění prováděcí nařízení (EU) č. 540/2011, pokud jde o podmínky schválení účinných látek klothianidin, thiamethoxam a imidakloprid, a kterým se zakazuje použití a prodej osiva ošetřeného přípravky na ochranu rostlin obsahujícími uvedené účinné látky (Úř. věst. L 139, s. 12); a

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně šest žalobních důvodů.

               1)

               První žalobní důvod vychází z toho, že Komise přijetím sporného nařízení překročila pravomoci, které jí přiznává nařízení č. 1107/2009 (1) (dále jen „zmocňovací nařízení“), což vede k tomu, že sporné nařízení postrádá náležitý právní základ, neboť:

                           —

                           Komise porušila článek 21 zmocňovacího nařízení, když (i) nezohlednila údaje získané na základě sledování, které dokládaly, že dotčené účinné látky nevykazují nepřijatelná rizika pro včely, a když (ii) došla k chybnému závěru, že existovaly nové relevantní vědecké informace, které Komisi opravňují jednat; a

                           —

                           Komise porušila článek 49 zmocňovacího nařízení, když zakázala prodej osiva ošetřeného dotčenými účinnými látkami, aniž prokázala výskyt „vážných obav“, že ošetřené osivo „může představovat vážné riziko pro zdraví lidí nebo zvířat nebo pro životní prostředí“ a že tomuto riziku „nelze uspokojivě zabránit“ prostřednictvím jiných opatření.

               2)

               Druhý žalobní důvod vychází z toho, že sporné nařízení bylo přijato v rozporu s čl. 12 odst. 2 a s přílohou II, bodem 3.8.3 zmocňovacího nařízení a nerespektovalo legitimní očekávání žalobkyně, neboť:

                           —

                           žalobkyně mohla legitimně očekávat, jak to stanoví zmocňovací nařízení, že se na posouzení rizika, které vedlo k přijetí sporného nařízení, uplatní existující a použitelné pokyny, avšak namísto těchto pokynů se použilo vědecké stanovisko, které nepředstavuje pokyny, a návrh metodického dokumentu, který nebyl ani dostupný, ani schválený.

               3)

               Třetí žalobní důvod vychází z toho, že způsob, jakým Komise uplatnila zmocňovací nařízení při přijetí sporného nařízení, představuje porušení základního práva žalobkyně na vlastnictví a na svobodné podnikání, neboť:

                           —

                           rozhodnutí o odejmutí (a o změně) schválení přípravků žalobkyně se zakládala na protiprávním použití zmocňovacího nařízení, které náležitě nezohledňuje dlouhodobé neškodné používání dotčených účinných látek, ani hodnotu a význam duševního vlastnictví a dlouhodobých investic žalobkyně ve vztahu k uvedeným látkám.

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z toho, že sporné nařízení bylo přijato v řízení, při kterém nebylo dodrženo právo žalobkyně být vyslechnuta, neboť:

                           —

                           provedení příslušného posouzení rizik na základě vědeckého stanoviska a návrhu metodického dokumentu (namísto existujících a použitelných pokynů) automaticky vedlo ke zjištění „nedostatků v dokumentaci“, ke kterým žalobkyně nedostala nikdy příležitost se vyjádřit.

               5)

               Pátý žalobní důvod vychází z toho, že přijetí sporného nařízení porušuje zásadu proporcionality, neboť:

                           —

                           v mnohých oblastech (včetně omezení používání přípravků žalobkyně na listech, neprofesionálního a vnitřního používání), sporné nařízení překračuje meze toho, co je nezbytné k dosažení jeho legitimních cílů, a dokonce může tyto cíle mařit, a Komise opomněla zvážit jí dostupné možnosti přijetí méně omezující právní úpravy.

               6)

               Šestý důvod vychází z toho, že přijetím sporného nařízení byla porušena zásada obezřetnosti, neboť:

                           —

                           toto přijetí znamená zejména to, že Komise, jakožto subjekt řídící riziko, zaujala čistě hypotetický postoj k riziku, které spočívalo na pouhých domněnkách a nebylo vědecky podloženo (čehož důsledkem bylo, že posouzení rizik z velké části nepředstavovalo podrobné vědecké posouzení), a že Komise odmítla posoudit případné výhody a náklady spojené s její činností.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1107/2009 ze dne 21. října 2009 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh a o zrušení směrnic Rady 79/117/EHS a 91/414/EHS


title: Věc C-49/07: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Dioikitiko Efeteio Athinon dne 5. února 2007 – Motosikletistiki Omospondia Ellados (MOTOE) v. Řecká republika

text:
               28.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 95/16

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Dioikitiko Efeteio Athinon dne 5. února 2007 – Motosikletistiki Omospondia Ellados (MOTOE) v. Řecká republika
   (Věc C-49/07)
   (2007/C 95/27)
   Jednací jazyk: řečtina
   Předkládající soud
   Dioikitiko Efeteio Athinon
   Účastníci původního řízení

      Odvolatelka: Motosikletistiki Omospondia Ellados (MOTOE)

      Odpůrkyně: Řecká republika
   Předběžné otázky

               1)

               Mohou být články 82 a 86 Smlouvy o ES vykládány tak, že zahrnují i činnosti právnické osoby, jíž je udělen statut národního zástupce Mezinárodní motocyklové federace, která vykonává hospodářskou činnost, jako je výše popsaná činnost, spojenou s uzavíráním smluv o sponzorování, o reklamě a o pojištění, v souvislosti s organizováním sportovních událostí v motoristických disciplínách?

               2)

               V případě kladné odpovědi, je s výše uvedenými články slučitelné ustanovení článku 49 zákona č. 2696/1999, jímž se výše uvedené právnické osobě přiznává, pro účely udělení příslušným vnitrostátním státním orgánem (v tomto případě ministerstvem veřejného pořádku) povolení pořádat motoristický závod, pravomoc vydat příznivé stanovisko k pořádání závodu bez stanovení omezení, povinností a kontrol výkonu této pravomoci?


title: Věc T-222/07: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 8. září 2008 – Kerstens v. Komise ( Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Úředníci — Zpráva o vývoji služebního postupu — Lhůta pro podání stížnosti — Opožděnost — Neopodstatněný kasační opravný prostředek )

text:
               25.10.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 272/25

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 8. září 2008 – Kerstens v. Komise
   (Věc T-222/07) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Úředníci - Zpráva o vývoji služebního postupu - Lhůta pro podání stížnosti - Opožděnost - Neopodstatněný kasační opravný prostředek“)
   (2008/C 272/48)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Petrus Kerstens (Overijse, Belgie) (zástupce: C. Mourato, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: D. Martin a K. Herrmann, zmocněnci)
   Předmět věci
   Kasační opravný prostředek podaný proti usnesení Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 25. dubna 2007, Kerstens v. Komise (F-59/06 dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí), směřující ke zrušení tohoto usnesení.
   Výrok rozsudku

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Petrus Kerstens ponese náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 199, 25.8.2007.


title: Věc T-551/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 26. března 2015 – Radecki v. OHIM „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství AKTIVAMED — Starší národní obrazová ochranná známka VAMED — Relativní důvody pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) a odstavec 5 nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               11.5.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 155/25

         Rozsudek Tribunálu ze dne 26. března 2015 – Radecki v. OHIM
   (Věc T-551/13) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství AKTIVAMED - Starší národní obrazová ochranná známka VAMED - Relativní důvody pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) a odstavec 5 nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2015/C 155/28)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Michael Radecki (Kolín na Rýnem, Německo) (zástupci: C. Menebröcker a V. Töbelmann, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: původně A. Pohlmann poté S. Hanne, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Vamed AG (Vídeň, Rakousko) (zástupce: R. Paulitsch, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 18. července 2013 (věc R 365/2012-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi společností Vamed AG a Michaelem Radeckim.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Michaelovi Radeckimu se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 367, 14.12.2013.


title: Věc C-159/14: Usnesení Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 15. července 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Administrativen sad – Varna – Bulharsko) – „Koela-N“ EOOD v. Direktor na Direktsia „Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika“ Varna pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite „Řízení o předběžné otázce — Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora — Daně — DPH — Směrnice 2006/112/ES — Zásada daňové neutrality — Odpočet DPH zaplacené na vstupu — Pojem ‚dodání zboží‘ — Podmínka existence dodání zboží — Přeprava zboží dopravcem přímo od dodavatele ke třetí osobě — Neexistence důkazu o skutečné držbě zboží přímým dodavatelem — Neexistence spolupráce mezi dodavateli a daňovými úřady — Chybějící nakládka zboží — Skutečnosti odůvodňující podezření z daňového podvodu“

text:
               28.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 320/7

         Usnesení Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 15. července 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Administrativen sad – Varna – Bulharsko) – „Koela-N“ EOOD v. Direktor na Direktsia „Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika“ Varna pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite
   (Věc C-159/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora - Daně - DPH - Směrnice 2006/112/ES - Zásada daňové neutrality - Odpočet DPH zaplacené na vstupu - Pojem ‚dodání zboží‘ - Podmínka existence dodání zboží - Přeprava zboží dopravcem přímo od dodavatele ke třetí osobě - Neexistence důkazu o skutečné držbě zboží přímým dodavatelem - Neexistence spolupráce mezi dodavateli a daňovými úřady - Chybějící nakládka zboží - Skutečnosti odůvodňující podezření z daňového podvodu“)
   (2015/C 320/09)
   Jednací jazyk: bulharština

      Předkládající soud

   Administrativen sad – Varna

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně:„Koela-N“ EOOD

      Žalovaný: Direktor na Direktsia „Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika“ Varna pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite

      Výrok

               1)

               Článek 14 odst. 1 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty je třeba vykládat v tom smyslu, že brání tomu, aby daňová správa členského státu měla za to, že dodání zboží nebylo uskutečněno, což má za následek, že pořizovatel nemůže odečíst daň z přidané hodnoty zaplacenou při tomto pořízení z důvodu, že nenabyl zboží, které koupil, nýbrž je přímo odeslal třetí osobě, které je znovu prodal nebo z důvodu, že osoba, která přímo dodala zboží tomuto pořizovateli, neobdržela zboží, které koupila, nýbrž je přímo odeslala tomuto pořizovateli.

               2)

               Neexistence spolupráce dodavatelů předcházejících v obchodním řetězci osobě povinné k dani s daňovými orgány a chybějící nakládka dotčeného zboží samy o sobě nejsou objektivními skutečnostmi postačujícími k závěru, že osoba povinná k dani věděla nebo měla vědět, že plnění, na které uplatňuje nárok na odpočet daně, je daňovým podvodem. Obě tyto okolnosti jsou však objektivními skutečnostmi, které mohou být zohledněny při celkovém posouzení všech skutkových okolností s cílem určit, zda uvedená osoba povinná k dani věděla nebo měla vědět, že plnění, na které uplatňuje nárok na odpočet daně, je daňovým podvodem.

      (1)  Úř. věst. C 175, 10.6.2014.


title: Věc C-648/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Commissione Tributaria Provinciale di Reggio Calabria (Itálie) dne 16. prosince 2016 – Fortunata Silvia Fontana v. Agenzia delle Entrate – Direzione provinciale di Reggio Calabria

text:
               20.3.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 86/10

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Commissione Tributaria Provinciale di Reggio Calabria (Itálie) dne 16. prosince 2016 – Fortunata Silvia Fontana v. Agenzia delle Entrate – Direzione provinciale di Reggio Calabria
   (Věc C-648/16)
   (2017/C 086/12)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Commissione Tributaria Provinciale di Reggio Calabria

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Fortunata Silvia Fontana

      Žalovaná: Agenzia delle Entrate – Direzione provinciale di Reggio Calabria

      Předběžná otázka

   Z hlediska respektování nároku na odpočet a povinnosti přenést daň a obecně z hlediska zásady neutrality a přenesení daně brání články 113 a 114 SFEU, jakož i směrnice 112/2006/ES (1), takové vnitrostátní právní úpravě, jako jsou články 62e odst. 3 nařízení s mocí zákona č. 331/1993, které bylo přeměněno na zákon zákonem č. 427 ze dne 29. října 1993, v rozsahu, v němž stanoví, že DPH lze uplatnit na celkový obrat zjištěný metodou indukce?

      (1)  Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1).


title: Věc C-51/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberlandesgericht Celle (Německo) dne 6. února 2015 – Remondis GmbH & Co. KG Region Nord v. Region Hannover

text:
               11.5.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 155/10

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberlandesgericht Celle (Německo) dne 6. února 2015 – Remondis GmbH & Co. KG Region Nord v. Region Hannover
   (Věc C-51/15)
   (2015/C 155/11)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Oberlandesgericht Celle

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně a navrhovatelka v řízení o kasačním opravném prostředku: Remondis GmbH & Co. KG Region Nord

      Žalovaný a odpůrce v řízení o kasačním opravném prostředku: Region Hannover

      Další účastník řízení: Zweckverband Abfallwirtschaft Region Hannover

      Předběžné otázky

               1)

               Představuje smlouva mezi dvěma územními celky, na jejímž základě územní celky přijetím stanov založí společné účelové sdružení s vlastní právní subjektivitou, které má od tohoto okamžiku na vlastní odpovědnost plnit úkoly, které dosud měly zúčastněné územní celky, „veřejnou zakázku“ ve smyslu čl. 1 odst. 2 písm. a) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby (1), pokud se tento přenos úkolů týká služeb ve smyslu této směrnice a je úplatný, účelové sdružení vykonává činnost, která jde nad rámec úkolů, které předtím měly zúčastněné územní celky a přenos úkolů nenáleží „ke dvěma druhům zakázek“, které ačkoliv jsou zadávány veřejnoprávními subjekty, nespadají podle judikatury Soudního dvora (naposledy: rozsudek Soudního dvora ze dne 13. června 2013, C-386/11 (2), Piepenbrock, bod 33 a násl.) do působnosti unijního práva v oblasti veřejných zakázek?

               2)

               V případě kladné odpovědi na otázku 1: Řídí se otázka, zda založení účelového sdružení a s ním spojený přenos úkolů na toto sdružení výjimečně nespadá do působnosti unijního práva v oblasti veřejných zakázek, podle zásad, které Soudní dvůr stanovil v souvislosti se smlouvami uzavřenými mezi veřejnoprávním subjektem a subjektem, který je od něho právně odlišný, podle nichž se unijní právo v oblasti veřejných zakázek nepoužije, pokud veřejnoprávní subjekt vykonává nad dotyčným subjektem kontrolu obdobnou té, kterou vykonává nad svými organizačními složkami, a pokud uvedený subjekt současně uskutečňuje převážnou část svých činností pro veřejnoprávní subjekt či veřejnoprávní subjekty, jimž patří účast v tomto subjektu (v tomto smyslu viz mimo jiné rozsudek Soudního dvora ze dne 18. listopadu 1999, Teckal, C-107/98 (3), bod 50), nebo se naopak uplatní zásady, které Soudní dvůr stanovil ohledně smluv, na základě nichž se veřejnoprávní subjekty dohodnou na spolupráci při plnění úkolu v rámci veřejných služeb, který je těmto subjektům společný (v tomto smyslu viz rozsudek Soudního dvora ze dne 19. prosince 2012, Ordine degli Ingegneri della Provincia di Lecce a další, C-159/11 (4), bod 34 a násl.)?

      (1)  Úř. věst. L 134, s. 114.

      (2)  ECLI:EU:C:2013:385.

      (3)  ECLI:EU:C:1999:562.

      (4)  ECLI:EU:C:2012:817.


title: Věc T-56/08: Žaloba podaná dne 5. února 2008 – IEA a další v. Komise

text:
               26.4.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 107/29

         Žaloba podaná dne 5. února 2008 – IEA a další v. Komise
   (Věc T-56/08)
   (2008/C 107/49)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Stichting IEA Secretariaat Nederland (IEA) (Amsterodam, Nizozemsko), Educational Testing Service Global BV (ETS-Europe) (Amsterodam, Nizozemsko), Deutsches Institut für Internationale Pädagogische Forschung (DIPF) (Frankfurt nad Mohanem, Německo), Institut zur Qualitätsentwicklung im Bildungswesen (IQB) (Berlín, Německo) (zástupci: E. Morgan de Rivery a S. Thibault-Liger, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobkyň

               —

               Zrušit v plném rozsahu rozhodnutí Komise ze dne 23. listopadu 2007, kterým byla odmítnuta nabídka předložená žalobkyněmi v rámci zadávacího řízení č. EAC/21/2007 „Evropský průzkum jazykových znalostí“, v rozsahu, v němž porušuje právo EU a zakládá se na zjevně nesprávném posouzení;

               —

               zrušit v plném rozsahu rozhodnutí Komise, kterým byla zakázka související s tímto zadávacím řízením zadána sdružení SurveyLang Consortium, v rozsahu, v němž porušuje právo EU a zakládá se na zjevně nesprávném posouzení; a

               —

               v souladu s čl. 87 odst. 2 jednacího řádu Soudu uložit Komisi náhradu nákladů řízení žalobkyň.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně podaly nabídku na základě zadávacího řízení ohledně „Evropského průzkumu jazykových znalostí“ (Úř. věst. 2007/S 61-074161), ve znění oprav (Úř. věst. 2007/S 109-133727). Žalobkyně se domáhají zrušení rozhodnutí žalované ze dne 23. listopadu 2007, kterým byla jejich nabídka odmítnuta a zakázka zadána jinému uchazeči.
   Na podporu své žaloby žalobkyně uvádějí, že napadené rozhodnutí porušuje zásadu rovného zacházení, čl. 100 odst. 1 finančního nařízení (1) a specifikace pro nabídková řízení.
   Žalobkyně dále tvrdí, že se Komise dopustila zjevně nesprávného posouzení kvalitativních kriterií stanovených ve specifikacích pro nabídková řízení a že toto posouzení vedlo ke zjevně nesprávnému posouzení při hodnocení výsledků dosažených jednotlivými uchazeči.
   Konečně žalobkyně namítají, že Komise porušila zásadu řádné správy tím, že v průběhu nabídkového řízení nevynaložila řádnou péči.

      (1)  Nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (Úř. věst. L 248, s. 1), ve znění oprav (Úř. věst. L 25, s. 43).


title: Věc C-293/11: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 26. září 2013 — Evropská komise v. Řecká republika ( „Nesplnění povinnosti státem — Daně — DPH — Směrnice 2006/112/ES — Články 306 až 310 — Zvláštní režim pro cestovní kanceláře — Rozdíly mezi jazykovými verzemi — Vnitrostátní právní úprava, která stanoví použití zvláštního režimu na jiné osoby než cestující — Pojmy „cestující“ a  „zákazník“  “ )

text:
               23.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 344/7

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 26. září 2013 — Evropská komise v. Řecká republika
   (Věc C-293/11) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Daně - DPH - Směrnice 2006/112/ES - Články 306 až 310 - Zvláštní režim pro cestovní kanceláře - Rozdíly mezi jazykovými verzemi - Vnitrostátní právní úprava, která stanoví použití zvláštního režimu na jiné osoby než cestující - Pojmy „cestující“ a „zákazník“)
   2013/C 344/09
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: D. Triantafyllou a C. Soulay, zmocněnci)

      Žalovaná: Řecká republika (zástupce: E.-M. Mamouna, zmocněnec)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Česká republika (zástupci: M. Smolek a T. Müller, jakož i J. Očková, zmocněnci), Španělské království (zástupci: S. Centeno Huerta, zmocněnec), Francouzská republika (zástupci: G. de Bergues a J.-S. Pilczer, zmocněnci), Polská republika (zástupci: M. Szpunar a B. Majczyna, zmocněnci), Finská republika (zástupci: J. Heliskoski, zmocněnec)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Porušení článků 306 až 310 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1) — Vnitrostátní právní úprava, která stanoví použití zvláštního režimu zdanění cestovních kanceláří u plnění uskutečněných těmito kancelářemi ve prospěch jiných příjemců než cestujících

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení vynaložených Řeckou republikou.

               3)

               Česká republika, Španělské království, Francouzská republika, Polská republika a Finská republika ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 232, 6.8.2011.


title: Věc F-30/11: Žaloba podaná dne 23. března 2011 — ZZ v. Rada

text:
               18.6.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 179/21

         Žaloba podaná dne 23. března 2011 — ZZ v. Rada
   (Věc F-30/11)
   2011/C 179/36
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (Brusel, Belgie) (zástupce: M. Velardo)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Předmět a popis sporu

   Zrušení hodnotícího posudku žalobce za období od 1. 1. 2008 do 31. 12. 2008, jakož i náhrada údajně utrpěné újmy.

      Návrhové žádání žalobce

               —

               Zrušit hodnotící posudek týkající se roku 2008 a uložit žalované zaplatit náhradu utrpěné újmy odhadované předběžně na 5 000 eur, která bude přesněji vymezena v průběhu řízení, jakož i vyrovnávací úrok a úrok z prodlení stanovené ve výši 6,75 % z náhrady škody za nemajetkovou a majetkovou újmu;

               —

               uložit Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení.


title: Věc F-99/06: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (první senát) ze dne 22. května 2007 – López Teruel v. OHIM (Úředníci — Volno z důvodu nemoci — Neoprávněná nepřítomnost — Řízení o revizním vyšetření — Lhůta pro stanovení nezávislého lékaře)

text:
               7.7.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 155/43

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (první senát) ze dne 22. května 2007 – López Teruel v. OHIM
   (Věc F-99/06) (1)

   (Úředníci - Volno z důvodu nemoci - Neoprávněná nepřítomnost - Řízení o revizním vyšetření - Lhůta pro stanovení nezávislého lékaře)
   (2007/C 155/79)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Adelaida López Teruel (Guadalajara, Španělsko) (zástupci: G. Vandersanden, L. Levi a C. Ronzi, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (zástupci: M. I. de Medrano Caballero, zmocněnec)
   Předmět věci
   Zrušení rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování ze dne 20. října 2005 týkajícího se volna žalobkyně z důvodu nemoci a přijatého na základě závěrů učiněných revizním lékařem uvedeným v čl. 59 odst. 1 služebního řádu.
   Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 20. října 2005 se zrušuje v části, ve které je nepřítomnost A. López Teruel od 8. do 20. února 2005 posuzována jako neodůvodněná nepřítomnost.

               2)

               Ve zbývající části se návrhová žádání žaloby zamítají.

               3)

               OHIM ponese vlastní náklady řízení, jakož i třetinu nákladů vynaložených A. López Teruel.

      (1)  Úř. věst. C 249, 14.10.2006, s. 18.


title: Věc C-193/12: Žaloba podaná dne 25. dubna 2012 — Evropská komise v. Francouzská republika

text:
               21.7.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/6

         Žaloba podaná dne 25. dubna 2012 — Evropská komise v. Francouzská republika
   (Věc C-193/12)
   2012/C 217/12
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: B. Simon a J. Hottiaux, zmocněnci)

      Žalovaná: Francouzská republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Určit, že Francouzská republika tím, že nevymezila jakožto ohrožené oblasti několik oblastí, vyznačujících se povrchovými a podzemními vodami zasaženými značnou měrou dusičnany nebo eutrofizací, či vodami kterým tyto jevy hrozí, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 3 odst. 1 a 4 a z přílohy I směrnice Rady ze dne 12. prosince 1991 o ochraně vod před znečištěním dusičnany ze zemědělských zdrojů. (1)

               —

               uložit Francouzské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Komise žalované vytýká, že při kontrole ohrožených oblastí provedené v roce 2007 tyto oblasti zcela nevymezila, jak bylo její povinností podle čl. 3 odst. 1 a 4 a z přílohy I směrnice 91/676/EHS.
   Konkrétně Komise vytýká francouzským orgánům, že nevymezily 10 dalších ohrožených oblastí a že neposkytla přesné informace, které by tento nedostatek mohly odůvodnit.

      (1)  Úř. věst. L 375, s. 1; Zvl. vyd. 15/02, s. 68.


title: Věc F-10/11: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 20. listopadu 2012 — Ghiba v. Komise ( „Veřejná služba — Vnitřní výběrové řízení — Odepření účasti na výběrovém řízení — Podmínky způsobilosti — Pojem útvary spadající pod Komisi“ )

text:
               16.2.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 46/28

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 20. listopadu 2012 — Ghiba v. Komise
   (Věc F-10/11) (1)

   (Veřejná služba - Vnitřní výběrové řízení - Odepření účasti na výběrovém řízení - Podmínky způsobilosti - Pojem útvary spadající pod Komisi)
   2013/C 46/52
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Dorina Maria Ghiba (Brusel, Belgie) (zástupce: C. Mourato, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně B. Eggers a P. Pecho, zmocněnci, poté B. Eggers, zmocněnkyně)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Rada Evropské unie (zástupci: M. Bauer a J. Herrmann, zmocněnci)

      Předmět věci

   Veřejná služba — Zrušení rozhodnutí výběrových komisí ve výběrovém řízení KOM/INT/EU2/AST3, kterými byly zamítnuty kandidatury žalobkyň z důvodu, že nesplňují podmínky způsobilosti vyžadované v oznámení o výběrovém řízení

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               D. M. Ghiba ponese vlastní náklady řízení a ukládá se jí náhrada nákladů vynaložených Evropskou komisí.

               3)

               Rada Evropské unie ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 95, 26.3.2011, s. 14.


title: Věc F-28/13: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 30. dubna 2014 – López Cejudo v. Komise „Veřejná služba — Vyšetřování prováděné Evropským úřadem pro boj proti podvodům (OLAF) — Denní příspěvky — Článek 10 přílohy VII služebního řádu — Zpětné získávání neoprávněně vyplacených částek — Srážky z platu — Článek 85 služebního řádu — Úmysl uvést administrativu v omyl — Přiměřená lhůta“

text:
               16.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 184/39

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 30. dubna 2014 – López Cejudo v. Komise
   (Věc F-28/13) (1)

   („Veřejná služba - Vyšetřování prováděné Evropským úřadem pro boj proti podvodům (OLAF) - Denní příspěvky - Článek 10 přílohy VII služebního řádu - Zpětné získávání neoprávněně vyplacených částek - Srážky z platu - Článek 85 služebního řádu - Úmysl uvést administrativu v omyl - Přiměřená lhůta“)
   2014/C 184/63
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: José López Cejudo (Brusel, Belgie) (zástupce: É. Boigelot, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Currall a C. Ehrbar, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí o výkonu několika srážek z platu žalobce za červen, červenec, srpen, září a říjen 2012

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               López Cejudo ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí

      (1)  Úř. věst. C 207, 20. 7. 2013, s. 57


title: Věc C-149/14: Žaloba podaná dne 31. března 2014 – Evropská komise v. Řecká republika

text:
               16.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 184/14

         Žaloba podaná dne 31. března 2014 – Evropská komise v. Řecká republika
   (Věc C-149/14)
   2014/C 184/18
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: M. Patakià a E. Manhaeve)

      Žalovaná: Řecká republika

      Návrhová žádání žalobkyně

   Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               určil, že Řecká republika porušila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 3 odst. 4 směrnice Rady 91/676/ΕHS (1) ze dne 12. prosince 1991 o ochraně vod před znečištěním dusičnany ze zemědělských zdrojů, tím, že nevymezila oblasti, které se vyznačují výskytem podzemních nebo povrchových vod znečištěných, nebo které mohou být znečištěny v důsledku nadměrné koncentrace dusičnanů nebo eutrofizace, jako „oblasti ohrožené znečišťováním dusičnany“(OOD), k čemuž byla vzhledem k dostupným údajům povinna, a dále a tím, že nepřipravila akční programy podle článku 5 této směrnice do jednoho roku od každého vymezení podle čl. 3 odst. 4 směrnice, porušila též čl. 5 odst. 1 uvedené směrnice;

               —

               uložit Řecké republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

               1.

               Cílem směrnice o znečišťování dusičnany je snížit znečištění vod dusičnany ze zemědělských zdrojů a dále takovému znečištění předcházet. Směrnice ukládá členským státům povinnost přijmout různá opatření k dosažení tohoto cíle. K těmto opatřením náleží i vymezení oblastí na územích členských států, v nichž jsou

                           (a)

                           povrchové nebo podzemní sladké vody (článek 3 přílohy 1), které obsahují nebo by mohly obsahovat více než 50 mg/l dusičnanů, pokud nejsou přijata opatření stanovená směrnicí o znečišťování dusičnany, a

                           (b)

                           sladkovodní útvary, ústí řek, pobřežní a mořské vody, v nichž je zjištěno nebo hrozí v blízké budoucnosti eutrofizace, pokud nejsou přijata příslušná opatření.

                     Výše uvedené oblasti jsou označovány jako „oblasti ohrožené znečišťováním dusičnany“(OOD).

               2.

               Komise provedla technický průzkum OOD vymezených Řeckou republikou v rámci směrnice a na jeho základě dospěla k závěru, že je třeba vymezení OOD rozšířit, aby plně odpovídalo požadavkům směrnice.

               3.

               Na základě údajů týkajících se koncentrace dusičnanů, které Řecko předložilo Komisi (podle článku 10 směrnice, za období 2004-2007 a 2008-2011), a konkrétně vzhledem k údajům týkajícím se průměrné a maximální hodnoty dusičnanů v podzemních vodách a údajům týkajícím se eutrofizace povrchových vod (tabulky 3a 4) identifikovala Komise devět oblastí, které mají být vymezeny jako OOD nebo jejichž současná plocha vymezení má být rozšířena.

               4.

               Komise po provedení analýzy každé z těchto oblastí navrhuje, aby Soudní dvůr určil, že Řecká republika tím, že nevymezila jako OOD oblasti vyznačující se výskytem podzemních nebo povrchových vod znečištěných, nebo které mohou být znečištěny v důsledku nadměrné koncentrace dusičnanů nebo eutrofizace, k čemuž byla vzhledem k dostupným údajům povinna, porušila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 3 odst. 4 směrnice 91/676/EHS.

               5.

               Dále Řecká republika tím, že nepřipravila akční programy podle článku 5 směrnice do jednoho roku od každého vymezení podle čl. 3 odst. 4 směrnice, porušila též čl. 5 odst. 1 uvedené směrnice.

      (1)  Úř. věst. L 375, s. 1


title: Věc T-91/05: Žaloba podaná dne 28. února 2005 Sinara Handel GmbH proti Radě Evropské unie a Komisi Evropských společenství

text:
               14.5.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 115/25

         Žaloba podaná dne 28. února 2005 Sinara Handel GmbH proti Radě Evropské unie a Komisi Evropských společenství
   (Věc T-91/05)
   (2005/C 115/47)
   Jednací jazyk: angličtina
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 28. února 2005 žaloba podaná proti Radě Evropské unie a Komisi Evropských společenství společností Sinara Handel GmbH, se sídlem v Kolíně (Německo), zastoupenou K. Adamantopoulosem a E. Petritsim, advokáty.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               uložil Evropskému společenství nahradit škodu vzniklou v důsledku přijetí konečných antidumpingových opatření stanovených nařízením Rady (ES) č. 2320/97 ze dne 17. listopadu 1997 poskytnutím částky 1 633 344, 33 EUR žalobkyni za ušlý zisk v období mezi červnem 2000 a prosincem 2002, spolu s úroky z prodlení z této částky ve výši 8 % ročně;

               —

               podpůrně uložil poskytnout žalobkyni částku jako náhradu ušlého zisku v období mezi červnem 2000 a prosincem 2002, která bude stanovena během řízení, po rozhodnutí o předběžném opatření Soudem, dohodou účastníků řízení, a pokud dohoda nebude dosažena, konečným rozhodnutím Soudu;

               —

               uložil Radě Evropské unie a Komisi Evropských Společenství náhradu nákladů vynaložených žalobkyní v průběhu tohoto řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně je dovozcem bezešvých trubek a dutých profilů ve Společenství a je dotčena opatřeními uloženými nařízením Rady (ES) č. 2320/97 ze dne 17. listopadu 1997 o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu některých bezešvých trubek a dutých profilů ze železa nebo nelegované oceli pocházejících z Maďarska, Polska, Ruska, České republiky, Rumunska a Slovenské republiky, zrušení nařízení (EHS) č. 1189/93 a o zastavení řízení týkajícího se těchto dovozů z Chorvatské republiky (1).
   Komise rovněž přijala rozhodnutí Komise 2003/382/ES ze dne 8. prosince 1999, k uplatnění článku 81 Smlouvy o ES (Věc IV/E-1/35.860-B bezešvé ocelové roury) (2), které ukládá pokutu několika výrobcům bezešvých trubek a dutých profilů Společenství.
   Žalobkyně uplatňuje, že vzhledem k tomu, že se překrývají předmět výroby, dotčené společnosti a období vyšetřování soutěže a antidumpingových řízení, protisoutěžní jednání výrobců Společenství ovlivnilo škodu a analýzu příčinnosti antidumpingových řízení. Žalobkyně tvrdí, že žalované nezohlednily protisoutěžní jednání při jejich posuzování škody způsobené dovozy, a proto porušily nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (3), a porušily svou povinnost řádné správy a náležité péče. Žalobkyně se rovněž dovolává porušení zásady legitimního očekávání a zásady proporcionality.
   Žalobkyně uvádí, že žalované uznaly v nařízení Rady (ES) č. 1322/2004 ze dne 16. července 2004, kterým se mění nařízení (ES) č. 2320/97 o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu některých bezešvých trubek a dutých profilů ze železa a nelegované oceli, pocházejících mimo jiné z Ruska a Rumunska (4), že výsledek analýzy v antidumpingovém řízení mohl být jiný, pokud by bylo zváženo protisoutěžní jednání.
   Žalobkyně se proto domáhá náhrady ušlého zisku za období mezi červnem 2000 a prosincem 2002.

      (1)  Úř. věst. L 322, s. 1

      (2)  Úř. věst. 2003, L 140, s. 1

      (3)  Úř. věst. L 56, s. 1

      (4)  Úř. věst. L 246, s. 10


title: Věc C-121/10: Žaloba podaná dne 5. března 2010 — Evropská komise v. Rada Evropské unie

text:
               22.5.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 134/24

         Žaloba podaná dne 5. března 2010 — Evropská komise v. Rada Evropské unie
   (Věc C-121/10)
   2010/C 134/36
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: V. Di Bucci, L. Flynn, A. Stobiecka-Kuik, K. Walkerová, zmocněnci)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Zrušit rozhodnutí Rady 2009/1017/EU ze dne 22. prosince 2009 o poskytování státní podpory orgány Maďarské republiky na nákup zemědělské půdy v době od 1. ledna 2010 do 31. prosince 2013 (1);

               —

               uložit Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Přijetím napadeného rozhodnutí Rada zvrátila rozhodnutí Komise vyplývající z návrhu potřebných opatření uvedených v bodě 196 pokynů z roku 2007 týkajících se zemědělského sektoru a jeho bezpodmínečného přijetí Maďarskem, kterým byla posledně uvedenému uložena povinnost ukončit nejpozději k 31. prosinci 2009 stávající režim podpor na nákup zemědělské půdy. Za výjimečných okolností totiž Rada povolila Maďarsku zachovat tento režim až do uplynutí platnosti pokynů z roku 2007 týkajících se zemědělského sektoru, tedy do 31. prosince 2013. Okolnosti uváděné Radou k odůvodnění jejího rozhodnutí nejsou zjevně výjimečnými okolnostmi, které by mohly odůvodnit napadené rozhodnutí a nezohledňují rozhodnutí Komise týkající se tohoto režimu.
   Komise na podporu své žaloby na neplatnost uvádí čtyři žalobní důvody:

               a)

               Zaprvé se domnívá, že Rada neměla pravomoc jednat podle čl. 108 odst. 2 třetího pododstavce SFEU, neboť podpora, kterou schválila, byla stávající podporou, jež se Maďarsko, když přijalo potřebná opatření, která mu byla navržena Komisí, zavázalo ukončit ke konci roku 2009.

               b)

               Zadruhé se Rada dopustila zneužití pravomoci, když se pokoušela neutralizovat postoj Komise ohledně podpor, které Maďarsko mohlo zachovat do konce roku 2009, nikoli však po této době, tím, že povolila uplatňovat tyto podpory až do roku 2013.

               c)

               Zatřetí byla přijetím napadeného rozhodnutí porušena zásada loajální spolupráce, která se použije na členské státy a rovněž na orgány. Rada svým rozhodnutím zprostila Maďarsko jeho povinnosti spolupracovat s Komisí, pokud jde o potřebná opatření přijatá tímto členským státem, v rámci spolupráce zakotvené v čl. 108 odst. 2 SFEU, v případě stávající podpory na nákup zemědělské půdy.

               d)

               Svým posledním žalobním důvodem Komise tvrdí, že se Rada dopustila zjevně nesprávného posouzení, jelikož měla za to, že byly dány výjimečné okolnosti odůvodňující přijetí schváleného opatření.

      (1)  Úř. věst. L 348, s. 55


title: Věc C-329/14: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 16. dubna 2015 – Evropská komise v. Finská republika

text:
               28.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 320/25

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 16. dubna 2015 – Evropská komise v. Finská republika
   (Věc C-329/14) (1)

   (2015/C 320/36)
   Jednací jazyk: finština
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 292, 1.9.2014.


title: Věc C-130/10: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 19. července 2012 — Evropský parlament v. Rada Evropské unie ( „Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Nařízení (ES) č. 881/2002 — Nařízení (EU) č. 1286/2009 — Omezující opatření namířená proti osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibanem — Zmrazení prostředků a hospodářských zdrojů — Volba právního základu — Článek 75 SFEU a 215 SFEU — Vstup Lisabonské smlouvy v platnost — Přechodná opatření — Společné postoje a rozhodnutí SZBP — Společný návrh vysoké představitelky Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku a Komise“ )

text:
               29.9.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 295/2

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 19. července 2012 — Evropský parlament v. Rada Evropské unie
   (Věc C-130/10) (1)

   (Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Nařízení (ES) č. 881/2002 - Nařízení (EU) č. 1286/2009 - Omezující opatření namířená proti osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibanem - Zmrazení prostředků a hospodářských zdrojů - Volba právního základu - Článek 75 SFEU a 215 SFEU - Vstup Lisabonské smlouvy v platnost - Přechodná opatření - Společné postoje a rozhodnutí SZBP - Společný návrh vysoké představitelky Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku a Komise)
   2012/C 295/03
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Evropský parlament (zástupci: E. Perillo, K. Bradley, A. Auersperger Matić a U. Rösslein, zmocněnci)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: M. Bishop a R. Szostak, zmocněnci)

      Vedlejší účastníci podporující žalovanou: Česká republika (zástupci: M. Smolek, E. Ruffer a K. Najmanová, zmocněnci), Francouzská republika (zástupci: G. de Bergues a A. Adam, zmocněnci), Švédské království (zástupci: A. Falk a C. Meyer-Seitz, zmocněnci), Evropská komise (zástupci: S. Boelaert et M. Konstantinidis, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žaloba na neplatnost — Zrušení nařízení Rady (EU) č. 1286/2009 ze dne 22. prosince 2009, kterým se mění nařízení (ES) č. 881/2002 o zavedení některých zvláštních omezujících opatření namířených proti některým osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibanem (Úř. věst. L 346, s. 42) — Volba právního základu

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Evropskému parlamentu se ukládá náhrada nákladů řízení.

               3)

               Česká republika, Francouzská republika, Švédské království a Evropská komise ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 134, 22.5.2010.


title: Věc T-449/05: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 16. února 2007 – Dikigorikos Syllogos Ioanninon v. Parlament a Rada (Žaloba na neplatnost — Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/36/ES — Uznávání odborných kvalifikací — Svoboda usazování — Advokáti — Neexistence bezprostředního a osobního dotčení — Nepřípustnost)

text:
               28.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 96/36

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 16. února 2007 – Dikigorikos Syllogos Ioanninon v. Parlament a Rada
   (Věc T-449/05) (1)

   (Žaloba na neplatnost - Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/36/ES - Uznávání odborných kvalifikací - Svoboda usazování - Advokáti - Neexistence bezprostředního a osobního dotčení - Nepřípustnost)
   (2007/C 96/75)
   Jednací jazyk: řečtina
   Účastníci řízení

      Žalobce: Dikigorikos Syllogos Ioanninon (Řecko) (zástupce: S. Athanasiou, advokát)

      Žalovaní: Evropský parlament (zástupci: U. Rösslein, A. Troupiotis a I. Anagnostopolou, zmocněnci) a Rada Evropské unie (zástupci: M. C. Giorgi Fort, M. Balta a R. Szostak, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh na částečné zrušení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/36/ES ze dne 7. září 2005 o uznávání odborných kvalifikací (Úř. věst. L 255, s. 22).
   Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá jako nepřípustná.

               2)

               O návrzích na vstoupení vedlejších účastníků do řízenínení nutno rozhodnout.

               3)

               Žalobce ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady vynaložené Parlamentem a Radou.

      (1)  Úř. věst. C 60, 11.3.2006.


title: Věc T-179/05: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne  31. května 2006  – Stradeblu v. Komise

text:
               29.7.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 178/40

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 31. května 2006 – Stradeblu v. Komise
   (Věc T-179/05) (1)

   (2006/C 178/75)

      Jednací jazyk: italština

   Předseda druhého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 155, 25.6.2005


title: Věc C-63/06: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 19. dubna 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas – Litevská republika) – UAB Profisa v. Muitinės departamentas prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos (Směrnice 92/83/EHS — Harmonizace struktury spotřebních daní z alkoholu a alkoholických nápojů — Článek 27 odst. 1 písm. f) — Alkohol obsažený v čokoládových výrobcích — Osvobození od harmonizované spotřební daně)

text:
               28.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 96/15

         Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 19. dubna 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas – Litevská republika) – UAB Profisa v. Muitinės departamentas prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos
   (Věc C-63/06) (1)

   (Směrnice 92/83/EHS - Harmonizace struktury spotřebních daní z alkoholu a alkoholických nápojů - Článek 27 odst. 1 písm. f) - Alkohol obsažený v čokoládových výrobcích - Osvobození od harmonizované spotřební daně)
   (2007/C 96/25)
   Jednací jazyk: litevština
   Předkládající soud
   Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas
   Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: UAB Profisa

      Žalovaná: Muitinės departamentas prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos
   Předmět
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas – Výklad čl. 27 odst. 1 písm. f) směrnice Rady 92/83/EHS ze dne 19. října 1992 o harmonizaci struktury spotřebních daní z alkoholu a alkoholických nápojů (Úř. věst. L 316, s. 21; Zvl. vyd. 09/01, s. 206) – Povinnost osvobodit od spotřební daně alkohol obsažený v čokoládových výrobcích dovezených ze třetího státu
   Výrok
   Článek 27 odst. 1 písm. f) směrnice Rady 92/83/EHS ze dne 19. října 1992 o harmonizaci struktury spotřebních daní z alkoholu a alkoholických nápojů je třeba vykládat tak, že ukládá členským státům povinnost osvobodit od harmonizované spotřební daně líh dovezený na celní území Evropské unie a obsažený v čokoládových výrobcích určených k přímé spotřebě za podmínky, že obsah alkoholu v těchto výrobcích nepřesahuje 8,5 litru na 100 kg výrobku.

      (1)  Úř. věst. C 86, 8.4.2006.


title: Věc C-293/06: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 28. února 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Hamburg – Německo) – Deutsche Shell GmbH v. Finanzamt für Großunternehmen in Hamburg (Svoboda usazování — Korporační daň — Měnové účinky při navrácení dotačního kapitálu poskytnutého společností usazenou v členském státě její stálé provozovně nacházející se v jiném členském státě)

text:
               26.4.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 107/4

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 28. února 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Hamburg – Německo) – Deutsche Shell GmbH v. Finanzamt für Großunternehmen in Hamburg
   (Věc C-293/06) (1)

   (Svoboda usazování - Korporační daň - Měnové účinky při navrácení dotačního kapitálu poskytnutého společností usazenou v členském státě její stálé provozovně nacházející se v jiném členském státě)
   (2008/C 107/05)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Finanzgericht Hamburg
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Deutsche Shell GmbH

      Žalovaný: Finanzamt für Großunternehmen in Hamburg
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Finanzgericht Hamburg – Výklad článků 43 a 48 ES – Kurzová ztráta společnosti se sídlem v jednom členském státě z navrácení dotačního kapitálu poskytnutého stálé provozovně umístěné v jiném členském státě – Nezohlednění této ztráty v rámci zdanění v členském státě, ve kterém má tato společnost své sídlo.
   Výrok

               1)

               Ustanovení článku 52 Smlouvy o ES (nyní, po změně, článek 43 ES) ve spojení s článkem 58 Smlouvy o ES (nyní článek 48 ES) brání tomu, aby členský stát vyloučil ze stanovování vnitrostátního základu daně kurzovou ztrátu společnosti se sídlem na území tohoto státu, ke které došlo při navrácení dotačního kapitálu poskytnutého její stálé provozovně umístěné v jiném členském státě.

               2)

               Ustanovení článku 52 Smlouvy o ES (nyní, po změně, článek 43 ES) ve spojení s článkem 58 Smlouvy o ES (nyní článek 48 ES) brání rovněž tomu, aby kurzová ztráta mohla být odečtena jako provozní výdaj podniku se sídlem v členském státě, pouze pokud jeho stálá provozovna umístěná v jiném členském státě nevytvořila žádný zisk, který by byl osvobozen od daně.

      (1)  Úř. věst. C 237, 30.9.2006.


title: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne  27. října 2005  ve věci C-329/03 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Areios Pagos): Trapeza tis Ellados AE proti Banque Artesia (Volný pohyb kapitálu — První směrnice Rady ze dne  11. května 1960  — Koupě dluhopisů obchodovatelných na burze cenných papírů — Repatriace výnosů z jejich zpeněžení)

text:
               24.12.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 330/2

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (prvního senátu)
   ze dne 27. října 2005
   ve věci C-329/03 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Areios Pagos): Trapeza tis Ellados AE proti Banque Artesia (1)

   (Volný pohyb kapitálu - První směrnice Rady ze dne 11. května 1960 - Koupě dluhopisů obchodovatelných na burze cenných papírů - Repatriace výnosů z jejich zpeněžení)
   (2005/C 330/04)
   Jednací jazyk: řečtina
   Ve věci C-329/03, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím Areios Pagos (Řecko) ze dne 31. března 2003, došlým Soudnímu dvoru dne 28. července 2003, v řízení Trapeza tis Ellados AE proti Banque Artesia, Soudní dvůr (první senát), ve složení P. Jann, předseda senátu, N. Colneric, K. Schiemann, E. Juhász a M. Ilešič (zpravodaj), soudci, generální advokát: F. G. Jacobs, vedoucí soudní kanceláře: L. Hewlett, vrchní rada, vydal dne 27. října 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Na dluhopisy v národní měně s dobou splatnosti jednoho roku od jejich emise, obchodované a kotované na burze cenných papírů, vydané bankou se sídlem v členském státě a ve vlastnictví tohoto státu, se vztahuje příloha I seznam B položka IV A první směrnice Rady ze dne 11. května 1960, kterou se provádí článek 67 Smlouvy. Jejich koupě, jakož i výnos z jejich zpeněžení jsou upraveny článkem 2 této směrnice odkazujícím na přílohu I seznam B téže směrnice, který stanoví repatriaci uvedeného výnosu.

               2)

               Skutečnost, že koupě dluhopisů, na které se vztahuje příloha I seznam B položka IV A první směrnice, byla financována pomocí aktiv na běžných a vkladových účtech u úvěrové instituce, i přesto, že se na ně vztahuje seznam D položka IX téže přílohy, nemůže mít vliv na zařazení dotčeného pohybu kapitálu do seznamu B položky IV A uvedené přílohy.

      (1)  Úř. věst. C 239, 4.10.2003


title: Věc T-591/08: Žaloba podaná dne 29. prosince 2008 – Evropaïki Dynamiki v. Komise

text:
               4.4.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/26

         Žaloba podaná dne 29. prosince 2008 – Evropaïki Dynamiki v. Komise
   (Věc T-591/08)
   (2009/C 82/47)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atény, Řecko) (zástupci: N. Korogiannakis a P. Katsimani, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských Společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Eurostat oznámené žalobkyni dvěma samostatnými dopisy ze dne 17. října 2008, kterým se přijímá nabídka žalobkyně podaná v reakci na vyhlášení zakázky v otevřeném řízení na „Statistické informační technologie“, položka č. 2 „Vývoj SDMX“ a položka č. 3 „Podpora SDMX“, jakožto druhého dodavatele v systému kaskády (Úř. věst. 2008/S 120-159017), a všechna další související rozhodnutí Eurostat, včetně rozhodnutí o zadání zakázky úspěšnému dodavateli;

               —

               uložit Eurostat, aby zaplatil náhradu škody způsobené žalobkyni v rámci dotčeného nabídkového řízení ve výši 4 326 000 eur;

               —

               uložit Eurostat náhradu nákladů řízení a výdajů souvisejících s touto žalobou, a to i pro případ, kdyby byla tato žaloba zamítnuta.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Svou žalobou se žalobkyně domáhá prohlášení neplatnosti podle článku 230 ES rozhodnutí Eurostat, kterým se přijímá nabídka žalobkyně podaná v reakci na vyhlášení zakázky v otevřeném řízení na „Statistické informační technologie“, položka č. 2 „Vývoj SDMX“ a položka č. 3 „Podpora SDMX“, jakožto druhého dodavatele v systému kaskády (Úř. věst. 2008/S 120-159017), které bylo žalobkyni oznámeno dvěma samostatnými dopisy ze dne 17. října 2008, jakož i přiznání náhrady škody podle článku 235 ES.
   Žalobkyně tvrdí, že se Eurostat dopustil několika případů zjevně nesprávného posouzení, přičemž veřejný zadavatel údajně porušil základní pravidla a zásady zadávání veřejných zakázek. Žalobkyně tvrdí, že hodnocení její nabídky bylo postiženo vadou, že Eurostat opomněl uvést odůvodnění, nereagoval na její podrobné správní odvolání a související vyjádření a že jí neposkytl výsledky svého vnitřního přezkumu.
   Žalobkyně dále tvrdí, že se zájemci bylo nakládáno diskriminačním způsobem, že vylučovací kritérium nebylo jedním z členů vítězného konsorcia splněno a že byly porušeny čl. 93 odst. 1 a článek 94 finančního nařízení. Navíc žalobkyně uvádí, že v případě, že Soud shledá, že žalovaná porušila finanční nařízení nebo zásady transparentnosti a rovného zacházení, požaduje – vzhledem ke skutečnosti, že Soud o žalobě s největší pravděpodobností rozhodne poté, co bude zakázka plně provedena – finanční náhradu od Eurostat ve výši 4 326 000 eur, odpovídající výši odhadovaného hrubého zisku ze zadání veřejné zakázky, položky č. 2 a 3, kdyby jí byla zakázka udělena.


title: Věc C-669/13 P: Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 21. října 2014 – Mundipharma GmbH v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), AFT Pharmaceuticals Ltd („Kasační opravný prostředek – Ochranná známka Společenství – Nařízení (ES) č. 40/94“ – Přihláška slovní ochranné známky Maxigesic – Námitky majitele starší slovní ochranné známky OXYGESIC – Zamítnutí zápisu“)

text:
               19.1.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 16/12

      Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 21. října 2014 – Mundipharma GmbH v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), AFT Pharmaceuticals Ltd
      (Věc C-669/13 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Společenství - Nařízení (ES) č. 40/94“ - Přihláška slovní ochranné známky Maxigesic - Námitky majitele starší slovní ochranné známky OXYGESIC - Zamítnutí zápisu“)
      (2015/C 016/17)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Mundipharma GmbH (zástupce: F. Nielsen, Rechtsanwalt)

         Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: D. Walicka, zmocněnkyně), AFT Pharmaceuticals Ltd (zástupce: M. Nentwig, Rechtsanwalt)

         Výrok

                  1)

                  Kasační opravný prostředek se zamítá.

                  2)

                  Mundipharma GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 85, 22.3.2014.


title: Věc C-236/14: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 20. ledna 2015 – Evropská komise v. Irsko, vedlejší účastník řízení: Spojené království Velké Británie a Severního Irska

text:
               4.5.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 146/32

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 20. ledna 2015 – Evropská komise v. Irsko, vedlejší účastník řízení: Spojené království Velké Británie a Severního Irska
   (Věc C-236/14) (1)

   (2015/C 146/42)
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 212, 7. 7. 2014.


title: Věc T-38/04: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 15. listopadu 2007 – Sunplus Technology v. OHIM – Sun Microsystems (SUN PLUS) ( Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství SUNPLUS — Starší národní slovní ochranná známka SUN — Nebezpečí záměny — Podobnost výrobků — Podobnost označení )

text:
               22.12.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 315/33

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 15. listopadu 2007 – Sunplus Technology v. OHIM – Sun Microsystems (SUN PLUS)
   (Věc T-38/04) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství SUNPLUS - Starší národní slovní ochranná známka SUN - Nebezpečí záměny - Podobnost výrobků - Podobnost označení“)
   (2007/C 315/61)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Sunplus Technology Co. Ltd (Hsinchu, Tchaj-wan) (zástupci: H. Eichmann, G. Barth, U. Blumenröder, C. Niklas-Falter, M. Kinkeldey, K. Brandt, A. Franke, U. Stephani, B. Allekotte, E. Pfrang, K. Lochner, B. Ertle, C. Neuhierl a S. Prückner, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)

      Druhá účastnice řízení před odvolacím senátem, vedlejší účastnice před Soudem: Sun Microsystems, Inc. (Palo Alto, Kalifornie, Spojené státy) (zástupce: M. Graf, advokát)
   Předmět věci
   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 7. října 2003 (věc R 642/2000-4), týkajícímu se námitkového řízení vedeného mezi Sun Microsystems, Inc. a Sunplus Technology Co. Ltd.
   Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Sunplus Technology Co. Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 94, 17.4.2004.


title: Věc C-193/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberster Gerichtshof (Rakousko) dne 13. dubna 2017 – Cresco Investigation GmbH v. Markus Achatzi

text:
               28.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 283/13

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberster Gerichtshof (Rakousko) dne 13. dubna 2017 – Cresco Investigation GmbH v. Markus Achatzi
   (Věc C-193/17)
   (2017/C 283/18)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Oberster Gerichtshof

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka v řízení o opravném prostředku „Revision“: Cresco Investigation GmbH

      Odpůrce v řízení o opravném prostředku „Revision“: Markus Achatzi

      Předběžné otázky

               1)

               Má být unijní právo, zejména článek 21 Listiny základních práv Evropské unie ve spojení s článkem 1 a čl. 2 odst. 2 písm. a) směrnice 2000/78/ES (1), vykládáno v tom smyslu, že ve sporu mezi zaměstnancem a zaměstnavatelem v soukromoprávním pracovním poměru odporuje vnitrostátní právní úpravě, podle níž je i Velký pátek svátkem s nepřerušovanou dobou pracovního klidu v délce nejméně 24 hodiny, avšak pouze pro příslušníky evangelických církví augsburského a helvetského vyznání, starokatolické církve a evangelicko-metodistické církve, a je-li takový pracovník zaměstnáván, vzniká mu kromě nároku na odměnu za práci, která ve svátek odpadla, i nárok na odměnu za práci, kterou vykonal, zatímco jiným zaměstnancům, kteří k těmto církvím nepatří, tento nárok nevzniká?

               2)

               Má být unijní právo, zejména článek 21 Listiny základních práv Evropské unie ve spojení s čl. 2 odst. 5 směrnice 2000/78/ES, vykládáno v tom smyslu, že vnitrostátní právní úprava uvedená v první otázce, která vzhledem k celkovému počtu obyvatel, z nichž většinu tvoří příslušníci římsko-katolické církve, přiznává práva a nároky pouze poměrně malé skupině příslušníků určitých (jiných) církví, není touto směrnicí dotčena, protože se jedná o opatření, které je v demokratické společnosti nutné pro ochranu práv a svobod ostatních lidí, zejména práva na svobodu výkonu náboženského vyznání?

               3)

               Má být unijní právo, zejména článek 21 Listiny základních práv Evropské unie ve spojení s čl. 7 odst. 1 směrnice 2000/78/ES, vykládáno v tom smyslu, že vnitrostátní právní úprava uvedená v první otázce představuje pozitivní a specifické opatření ve prospěch příslušníků církví uvedených v první otázce za účelem zajištění jejich úplné rovnosti v pracovním životě, tak aby kvůli svému náboženství nebyli znevýhodňováni nebo aby jim jejich znevýhodnění byla vynahrazena, protože jim tímto způsobem přiznává stejné právo na to, aby ve svátek, který je pro toto náboženství důležitým svátkem, mohli v pracovní době praktikovat své náboženství, tedy právo, které většině pracovníků náleží na základě jiné vnitrostátní právní úpravy, jež stanoví, že svátky, které slaví náboženství, k němuž se hlásí většina pracovníků, jsou obecně dny pracovního klidu?
               Bude-li shledáno, že se jedná o diskriminaci ve smyslu čl. 2 odst. 2 písm. a) směrnice 2000/78/ES:

               4)

               Má být unijní právo, zejména článek 21 Listiny základních práv ve spojení s článkem 1 a čl. 2 odst. 2 písm. a) a čl. 7 odst. 1 směrnice 2000/78/ES, vykládáno v tom smyslu, že dokud zákonodárce nevytvoří právní stav prostý diskriminace, musí soukromý zaměstnavatel všem zaměstnancům bez ohledu na jejich náboženskou příslušnost umožnit uplatňování práv a nároků vztahujících se k Velkému pátku, které jsou uvedeny v první otázce, anebo vnitrostátní úpravu uvedenou v první otázce vůbec nelze použít a práva a nároky, které jsou uvedeny v první otázce, žádnému zaměstnanci na Velký pátek tudíž nepřísluší?

      (1)  Směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání (Úř. věst. 2000, L 303, s. 16; Zvl. vyd. 05/04, s. 79).


title: Věc C-112/11: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 19. července 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberlandesgericht Köln — Německo) — ebookers.com Deutschland GmbH v. Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände — Verbraucherzentrale Bundesverband eV ( „Doprava — Letecká doprava — Společná pravidla pro provozování leteckých služeb v Unii — Nařízení (ES) č. 1008/2008 — Povinnost zprostředkovatele letu zajistit, aby zákazník přijal volitelné příplatky na základě projevu vůle — Pojem „volitelné příplatky“ — Cena pojištění storna cesty poskytovaného nezávislou pojišťovací společností, která je součástí celkové ceny“ )

text:
               29.9.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 295/9

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 19. července 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberlandesgericht Köln — Německo) — ebookers.com Deutschland GmbH v. Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände — Verbraucherzentrale Bundesverband eV
   (Věc C-112/11) (1)

   (Doprava - Letecká doprava - Společná pravidla pro provozování leteckých služeb v Unii - Nařízení (ES) č. 1008/2008 - Povinnost zprostředkovatele letu zajistit, aby zákazník přijal volitelné příplatky na základě projevu vůle - Pojem „volitelné příplatky“ - Cena pojištění storna cesty poskytovaného nezávislou pojišťovací společností, která je součástí celkové ceny)
   2012/C 295/14
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Oberlandesgericht Köln

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: ebookers.com Deutschland GmbH

      Žalovaná: Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände — Verbraucherzentrale Bundesverband eV

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Oberlandesgericht Köln — Výklad čl. 23 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1008/2008 ze dne 24. září 2008 o společných pravidlech pro provozování leteckých služeb ve Společenství (přepracované znění) (Úř. věst. L 293, s. 3) — Povinnost poskytovatele leteckých služeb zajistit, že přijetí volitelných příplatků k ceně klientem vyplývá z výslovného projevu vůle — Pojem „volitelné příplatky“ — Cena pojištění storna poskytovaného nezávislou pojišťovnou, která je součástí celkové ceny a účtována cestujícímu současně s cenou letu

      Výrok

   Pojem „volitelné příplatky“ uvedený v čl. 23 odst. 1 poslední větě nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1008/2008 ze dne 24. září 2008 o společných pravidlech pro provozování leteckých služeb ve Společenství musí být vykládán v tom smyslu, že zahrnuje náklady související s letem, které vznikají v rámci služeb, jako je pojištění storna cesty dotčené v původním řízení, které jsou poskytovány jiným subjektem, než je letecký dopravce, a které jsou zákazníkovi účtovány zprostředkovatelem tohoto letu společně s leteckým tarifem jako součást celkové ceny.

      (1)  Úř. věst. C 173, 11.6.2011.


title: Věc F-9/12: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (samosoudce) ze dne 21. července 2016 – CC v. Parlament „Veřejná služba – Vrácení věci Soudu po zrušení – Žaloba na náhradu škody – Mimosoudní odpovědnost – Pochybení při vedení seznamu vhodných kandidátů – Otevřené výběrové řízení – Oznámení o výběrovém řízení EUR/A/151/98 – Rovné zacházení – Opatření vyplývající z rozsudku [důvěrné]Skryté důvěrné údaje. – Šetření Evropského veřejného ochránce práv“

text:
               3.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 364/29

      Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (samosoudce) ze dne 21. července 2016 – CC v. Parlament
      (Věc F-9/12)
      („Veřejná služba - Vrácení věci Soudu po zrušení - Žaloba na náhradu škody - Mimosoudní odpovědnost - Pochybení při vedení seznamu vhodných kandidátů - Otevřené výběrové řízení - Oznámení o výběrovém řízení EUR/A/151/98 - Rovné zacházení - Opatření vyplývající z rozsudku [důvěrné] (1) - Šetření Evropského veřejného ochránce práv“)
      (2016/C 364/32)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: CC (zástupce: G. Maximini, advokát)

         Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: M. Ecker a E. Despotopoulou, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh, aby bylo Evropskému parlamentu uloženo nahradit majetkovou a nemajetkovou újmu, kterou žalobkyně utrpěla na základě pochybení při vedení jeho rezervního seznamu

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Evropskému parlamentu se ukládá zaplatit CC částku 12 000 eur.

                  2)

                  Ve zbývající části se žaloba zamítá.

                  3)

                  Evropský parlament ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady vynaložené CC ve věcech F-9/12, T-457/13 P a F-9/12 RENV.

         (1)  Skryté důvěrné údaje.


title: Věc C-504/07: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 7. května 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Supremo Tribunal Administrativo — Portugalsko) — Associação Nacional de Transportadores Rodoviários de Pesados de Passageiros (Antrop), J. Espírito Santo & Irmãos Lda, Sequeiro, Lucas, Venturas & Ca Lda, Barraqueiro Transportes SA, Rodoviária de Lisboa v. Conselho de Ministros, Companhia Carris de Ferro de Lisboa SA (Carris), Sociedade de Transportes Colectivos do Porto SA (STCP) ( Nařízení (EHS) č. 1191/69 — Závazky veřejné služby — Poskytnutí vyrovnání — Odvětví městské osobní dopravy )

text:
               4.7.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 153/7

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 7. května 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Supremo Tribunal Administrativo — Portugalsko) — Associação Nacional de Transportadores Rodoviários de Pesados de Passageiros (Antrop), J. Espírito Santo & Irmãos Lda, Sequeiro, Lucas, Venturas & Ca Lda, Barraqueiro Transportes SA, Rodoviária de Lisboa v. Conselho de Ministros, Companhia Carris de Ferro de Lisboa SA (Carris), Sociedade de Transportes Colectivos do Porto SA (STCP)
   (Věc C-504/07) (1)

   („Nařízení (EHS) č. 1191/69 - Závazky veřejné služby - Poskytnutí vyrovnání - Odvětví městské osobní dopravy“)
   2009/C 153/14
   Jednací jazyk: portugalština

      Předkládající soud

   Supremo Tribunal Administrativo

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Associação Nacional de Transportadores Rodoviários de Pesados de Passageiros (Antrop), J. Espírito Santo & Irmãos Lda, Sequeiro, Lucas, Venturas & Ca Lda, Barraqueiro Transportes SA, Rodoviária de Lisboa

      Žalovaní: Conselho de Ministros, Companhia Carris de Ferro de Lisboa SA (Carris), Sociedade de Transportes Colectivos do Porto SA (STCP)

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Supremo Tribunal Administrativo — Výklad článků 73 ES, 76 ES, 87 ES a 88 ES a nařízení Rady (EHS) č. 1191/69 ze dne 26. června 1969 o postupu členských států ohledně závazků vyplývajících z pojmu veřejné služby v dopravě po železnici, silnici a vnitrozemských vodních cestách (Úř. věst. L 156, s. 1; Zvl. vyd. 07/01, s. 19) — Městská veřejná služba osobní dopravy — Existence či neexistence povinnosti vyrovnání — Podpory určené k nahrazení ztrát těchto podniků z podnikání

      Výrok

               1)

               Nařízení Rady (EHS) č. 1191/69 ze dne 26. června 1969 o postupu členských států ohledně závazků vyplývajících z pojmu veřejné služby v dopravě po železnici, silnici a vnitrozemských vodních cestách, ve znění nařízení Rady (EHS) č. 1893/91 ze dne 20. června 1991, musí být vykládáno v tom smyslu, že opravňuje členské státy ukládat závazky veřejné služby veřejnému podniku pověřenému zajišťováním veřejné osobní dopravy v obci a že stanoví pro finanční břemena plynoucí z takových závazků vyrovnání, jehož výše se určí v souladu s ustanoveními tohoto nařízení.

               2)

               Nařízení č. 1191/69, ve znění nařízení č. 1893/91, brání udělení takových vyrovnávacích náhrad, jaké jsou dotčeny v původním řízení, jestliže není možné určit výši nákladů připadajících na činnost dotyčných podniků vykonávanou v rámci plnění jejich závazků veřejné služby.

               3)

               Pokud vnitrostátní soud konstatuje neslučitelnost některých opatření podpory s nařízením č. 1191/69, ve znění nařízení č. 1893/91, je jeho věcí, aby z toho vyvodil všechny důsledky v souladu s vnitrostátním právem, pokud jde o platnost aktů, na základě kterých se provádí uvedená opatření.

      (1)  Úř. věst. C 22, 26.1.2008.


title: Věc F-122/13: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 10. září 2014 – Carneiro v. Europol „Veřejná služba — Zaměstnanci Europolu — Neobnovení smlouvy na dobu určitou — Překvalifikování smlouvy na dobu určitou na smlouvu na dobu neurčitou — Žaloba zčásti zjevně nepřípustná a zčásti zjevně postrádající jakýkoli právní základ“

text:
               17.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 409/66

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 10. září 2014 – Carneiro v. Europol
   (Věc F-122/13) (1)

   („Veřejná služba - Zaměstnanci Europolu - Neobnovení smlouvy na dobu určitou - Překvalifikování smlouvy na dobu určitou na smlouvu na dobu neurčitou - Žaloba zčásti zjevně nepřípustná a zčásti zjevně postrádající jakýkoli právní základ“)
   2014/C 409/89
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Maria José Carneiro (Brusel, Belgie) (zástupci: J. Kempeners a M. Itani, advokáti)

      Žalovaný: Evropský policejní úřad (zástupci: D. Neumann a J. Arnould, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Europolu neobnovit smlouvu žalobkyně na dobu neurčitou a návrh, aby bylo Europolu uloženo uhradit rozdíl mezi odměnou, kterou by mohla nadále pobírat u Europolu, a všemi fakticky vyplacenými dávkami

      Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se zčásti odmítá jako zjevně nepřípustná a zčásti zamítá jako zjevně postrádající jakýkoli právní základ.

               2)

               Maria José Carneiro ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropským policejním úřadem.

      (1)  Úř. věst. C 52, 22.2.2014, s. 53.


title: Věc T-537/08: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. září 2013 — Cixi Jiangnan Chemical Fiber a další v. Rada ( „Dumping — Dovoz polyesterových střižových vláken pocházejících z Číny — Zachování antidumpingového cla po částečném prozatímním přezkumu — Žaloba na neplatnost — Bezprostřední a osobní dotčení — Přípustnost — Rovné zacházení a zákaz diskriminace — Článek 9 odst. 5 a čl. 21 odst. 1 nařízení (ES) č. 384/96 (nyní čl. 9 odst. 5 a čl. 21 odst. 1 nařízení (ES) č. 1225/2009)“ )

text:
               26.10.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 313/17

         Rozsudek Tribunálu ze dne 13. září 2013 — Cixi Jiangnan Chemical Fiber a další v. Rada
   (Věc T-537/08) (1)

   (Dumping - Dovoz polyesterových střižových vláken pocházejících z Číny - Zachování antidumpingového cla po částečném prozatímním přezkumu - Žaloba na neplatnost - Bezprostřední a osobní dotčení - Přípustnost - Rovné zacházení a zákaz diskriminace - Článek 9 odst. 5 a čl. 21 odst. 1 nařízení (ES) č. 384/96 (nyní čl. 9 odst. 5 a čl. 21 odst. 1 nařízení (ES) č. 1225/2009))
   2013/C 313/31
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Cixi Jiangnan Chemical Fiber Co. Ltd (Cixi, Čína); Cixi Santai Chemical Fiber Co. Ltd (Cixi); Cixi Sansheng Chemical Fiber Co. Ltd (Cixi); Jiangyin Changlong Chemical Fibre Co. Ltd (Jiangyin, Čína); NingBo Dafa Chemical Fiber Co. Ltd (Cixi); Xiake Color Spinning Co. Ltd (Jiangyin); Zhejiang Waysun Chemical Fiber Co. Ltd (Cixi); a Zhejiang Anshun Pettechs Fibre Co. Ltd (Fuyang, Čína) (zástupci: původně J. F. Bellis, advokát, G. Vallera, barrister, poté J. F. Bellis, A. Scalini a F. Di Gianni, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: J. P. Hix a B. Driessen, zmocněnci, původně ve spolupráci s G. Berrischem a G. Wolfem, advokáty, poté s G. Berrischem)

      Vedlejší účastnice řízení podporující žalovanou: Evropská komise (zástupci: původně M. França a H. van Vliet, poté M. França a J.-F. Brakeland, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení nařízení Rady (ES) č. 893/2008 ze dne 10. září 2008, kterým se po částečném prozatímním přezkumu podle čl. 11 odst. 3 nařízení (ES) č. 384/96 zachovává antidumpingové clo z dovozu polyesterových střižových vláken pocházejících z Běloruska, Čínské lidové republiky, Saúdské Arábie a Koreje (Úř. věst. L 247, s. 1), v rozsahu, v němž se týká žalobkyň.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná v rozsahu, v němž byla podána Cixi Santai Chemical Fiber Co. Ltd, Cixi Sansheng Chemical Fiber Co. Ltd, NingBo Dafa Chemical Fiber Co. Ltd, Zhejiang Waysun Chemical Fiber Co. Ltd a Zhejiang Anshun Pettechs Fibre Co. Ltd.

               2)

               Žaloba se zamítá jako neopodstatněná v rozsahu, v němž byla podána Cixi Jiangnan Chemical Fiber Co. Ltd, Jiangyin Changlong Chemical Fibre Co. Ltd a Xiake Color Spinning Co. Ltd.

               3)

               Cixi Jiangnan Chemical Fiber, Cixi Santai Chemical Fiber, Cixi Sansheng Chemical Fiber, Jiangyin Changlong Chemical Fibre, NingBo Dafa Chemical Fiber, Xiake Color Spinning, Zhejiang Waysun Chemical Fiber a Zhejiang Anshun Pettechs Fibre ponesou vlastní náklady řízení a společně a nerozdílně nahradí náklady řízení vynaložené Radou Evropské unie.

               4)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 55, 7.3.2009.


title: Věc T-369/15: Žaloba podaná dne 10. července 2015 – Hernández Zamora v. OHIM – Rosen Tantau (Paloma)

text:
               28.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 320/33

         Žaloba podaná dne 10. července 2015 – Hernández Zamora v. OHIM – Rosen Tantau (Paloma)
   (Věc T-369/15)
   (2015/C 320/50)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Hernández Zamora, SA (Murcia, Španělsko) (zástupce: J. L. Rivas Zurdo, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Rosen Tantau KG (Uetersen, Německo)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Společenství „Paloma“ – Přihláška č. 11 638 971

      Řízení před OHIM: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 21. dubna 2015, ve věci R 1697/2014-2

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil účastníkovi či účastníkům namítajícím proti tomuto kasačnímu opravného prostředku náhradu nákladů tohoto řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.