title: Věc C-406/19 P: Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 2. dubna 2020 – Evropská komise v. Španělské království („Kasační opravný prostředek – EZZF a EZFRV – Výdaje vyloučené z financování – Výdaje vynaložené Španělským královstvím – Odnětí uznání organizací producentů – Nenavrácení vyplacených podpor – Důkazní břemeno – Paušální finanční opravy“)

text:
               13.7.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 230/14

      Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 2. dubna 2020 – Evropská komise v. Španělské království
      (Věc C-406/19 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - EZZF a EZFRV - Výdaje vyloučené z financování - Výdaje vynaložené Španělským královstvím - Odnětí uznání organizací producentů - Nenavrácení vyplacených podpor - Důkazní břemeno - Paušální finanční opravy“)
      (2020/C 230/18)
      Jednací jazyk: španělština

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: F. Castillo de la Torre a J. Aquilina, zmocněnci)

         Další účastník řízení: Španělské království (zástupce: S. Jiménez García, zmocněnec)

         Výrok

                  1)

                  Rozsudek Tribunálu Evropské unie ze dne 20. března 2019, Španělsko v. Komise (T-237/17, nezveřejněný, EU:T:2019:172), se zrušuje v rozsahu, v němž jím Tribunál zrušil prováděcí rozhodnutí Komise (EU) 2017/264 ze dne 14. února 2017, kterým se z financování Evropskou unií vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV), v rozsahu, v němž na některé výdaje vynaložené Španělským královstvím uplatňuje opravu ve výši 10 %.

                  2)

                  Žaloba se zamítá.

                  3)

                  Španělské království ponese vlastní náklady řízení týkající se jak řízení v prvním stupni ve věci T-237/17, tak řízení o kasačním opravném prostředku a nahradí náklady řízení vynaložené Komisí v souvislosti s těmito řízeními.

         (1)  Úř. věst. C 280, 19.8.2019.


title: Věc C-757/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Gericht Erster Instanz Eupen (Belgie) dne 15. října 2019 – ES v. Wallonische Region

text:
               13.7.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 230/14

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Gericht Erster Instanz Eupen (Belgie) dne 15. října 2019 – ES v. Wallonische Region
      (Věc C-757/19)
      (2020/C 230/19)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Gericht Erster Instanz Eupen (soud prvního stupně v Eupenu, Belgie)

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: ES

         Žalovaný: Wallonische Region
      Usnesením ze dne 28. května 2020 Soudní dvůr Evropské unie (šestý senát) rozhodl, že článek 49 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že brání právní úpravě členského státu, podle níž se rezident tohoto členského státu může dovolávat výjimky z povinnosti registrovat v tomto členském státě vozidlo, které je registrováno v jiném členském státě a které mu poskytla společnost, jíž je jednatel a která je usazená v tomto jiném členském státě, pouze tehdy, pokud se doklady o tom, že dotčený splňuje podmínky uplatnění této výjimky, nacházejí vždy v tomto vozidle.


title: Věc C-146/20: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Düsseldorf (Německo) dne 20. března 2020 – AD, BE, CF v. Corendon Airlines

text:
               13.7.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 230/15

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Düsseldorf (Německo) dne 20. března 2020 – AD, BE, CF v. Corendon Airlines
      (Věc C-146/20)
      (2020/C 230/20)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Landgericht Düsseldorf

         Účastníci původního řízení

         Žalobci a navrhovatelé v odvolacím řízení: AD, BE, CF

         Žalovaná a odpůrkyně v odvolacím řízení: Corendon Airlines

         Předběžné otázky

                  1.

                  Jedná se o zrušení letu ve smyslu čl. 2 písm. l) a čl. 5 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 (1), pokud provozující letecký dopravce přeloží let zarezervovaný v rámci souborných služeb pro cesty s plánovaným odletem v 10:20 hod. (místního času) na 8:40 hod. (místního času) stejného dne?

                  2.

                  Představuje oznámení o přeložení letu na dřívější čas z 10:20 hod (místního času) na 8:40 hod. (místního času) stejného dne zaslané deset dnů před začátkem cesty nabídku přesměrování letu ve smyslu čl. 5 odst. 1 písm. a) a čl. 8 odst. 1 písm. b) uvedeného nařízení?

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91 (Úř. věst. L 46, 17.2.2004, s. 1).


title: Věc C-155/20: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Ravensburg (Německo) dne 31. března 2020 – RT, SV, BC v. Volkswagen Bank GmbH, Skoda Bank – Zweigniederlassung der Volkswagen Bank GmbH

text:
               13.7.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 230/15

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Ravensburg (Německo) dne 31. března 2020 – RT, SV, BC v. Volkswagen Bank GmbH, Skoda Bank – Zweigniederlassung der Volkswagen Bank GmbH
      (Věc C-155/20)
      (2020/C 230/21)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Landgericht Ravensburg

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: RT, SV, BC

         Žalované: Volkswagen Bank GmbH, Skoda Bank – Zweigniederlassung der Volkswagen Bank GmbH

         Předběžné otázky

                  1.

                  Musí být čl. 10 odst. 2 písm. l) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/48/ES ze dne 23. dubna 2008 o smlouvách o spotřebitelském úvěru a o zrušení směrnice Rady 87/102/EHS (1) vykládána v tom smyslu, že v úvěrové smlouvě

                              a)

                              musí být úroková sazba použitelná v případě opožděných plateb platná při uzavření úvěrové smlouvy sdělena jako absolutní číslo, přinejmenším ale musí být jako absolutní číslo uvedena platná referenční úroková sazba (v tomto případě základní úroková sazba podle § 247 Bürgerliches Gesetzbuch), ze které se navýšením (v tomto případě o pět procentních bodů podle § 288 odst. 1 druhé věty BGB) vypočte platná úroková sazba použitelná v případě opožděných plateb?

                              b)

                              musí být konkrétně objasněn mechanismus úpravy úrokové sazby použitelné v případě opožděných plateb, přinejmenším však musí být odkázáno na vnitrostátní normy, z nichž lze [mechanismus] úpravy této úrokové sazby dovodit (§ 247, § 288 odst. 1 druhá věta BGB)?

                  2.

                  Musí být čl. 10 odst. 2 písm. r) směrnice 2008/48/ES vykládán v tom smyslu, že v úvěrové smlouvě musí být za účelem stanovení odškodnění za předčasné splacení hrazeného při předčasném splacení úvěru uvedena konkrétní, pro spotřebitele pochopitelná metodika výpočtu, aby spotřebitel mohl alespoň přibližně vypočítat výši odškodnění hrazeného při předčasném ukončení platnosti smlouvy?

                  3.

                  Musí být čl. 10 odst. 2 písm. s) směrnice 2008/48/ES vykládán v tom smyslu,

                              a)

                              že v úvěrové smlouvě musí být uvedena rovněž práva stran úvěrové smlouvy na ukončení platnosti smlouvy upravená ve vnitrostátním právu, zejména též právo dlužníka na výpověď smlouvy ze závažného důvodu podle § 314 BGB u úvěrových smluv na dobu určitou?

                              b)

                              (v případě záporné odpovědi na otázku uvedenou pod bodem a)) že nebrání vnitrostátnímu ustanovení, podle nějž je uvedení vnitrostátního zvláštního práva na výpověď informací, která má být uvedena v úvěrové smlouvě ve smyslu čl. 10 odst. 2 písm. s) směrnice 2008/48/ES?

                              c)

                              že v úvěrové smlouvě je třeba u veškerých práv stran úvěrové smlouvy na ukončení platnosti smlouvy upozornit na lhůtu a formu, které jsou v případě uplatnění práva na ukončení platnosti smlouvy stanoveny pro oznámení o ukončení platnosti smlouvy?

                  4.

                  Je u smlouvy o spotřebitelském úvěru vyloučeno, aby se věřitel v případě výkonu práva spotřebitele na odstoupení od smlouvy podle čl. 14 odst. 1 první věty směrnice 2008/48/ES dovolával námitky zániku práva,

                              a)

                              pokud některá z povinných informací, které stanoví čl. 10 odst. 2 směrnice 2008/48/ES, nebyla řádně obsažena v úvěrové smlouvě ani nebyla řádně poskytnuta dodatečně a lhůta pro odstoupení od smlouvy podle čl. 14 odst. 1 směrnice 2008/48/ES proto nezačala běžet?

                              b)

                              (v případě záporné odpovědi na otázku uvedenou pod bodem a) pokud se zánik práva v rozhodující míře zakládá na době, která uplynula od uzavření smlouvy, a/nebo na úplném naplnění smlouvy oběma smluvními stranami a/nebo na nakládání věřitele s vrácenou částkou úvěru nebo na vrácení úvěrových záruk a/nebo (u kupní smlouvy spojené s úvěrovou smlouvou) na užívání nebo prodeji financovaného předmětu spotřebitelem, spotřebitel však v relevantním období a v okamžiku naplnění relevantních okolností o existenci svého práva na odstoupení od smlouvy nevěděl a za tuto neznalost není odpovědný, a věřitel také nemohl vycházet z toho, že spotřebitel příslušnou znalostí disponuje?

                  5.

                  Je u smlouvy o spotřebitelském úvěru vyloučeno, aby se věřitel v případě výkonu práva spotřebitele na odstoupení od smlouvy podle čl. 14 odst. 1 první věty směrnice 2008/48/ES dovolával námitky zneužití práva,

                              a)

                              pokud některá z povinných informací, které stanoví čl. 10 odst. 2 směrnice 2008/48/ES, nebyla řádně obsažena v úvěrové smlouvě ani nebyla řádně poskytnuta dodatečně a lhůta pro odstoupení od smlouvy podle čl. 14 odst. 1 směrnice 2008/48/ES tedy nezačala běžet?

                              b)

                              (v případě záporné odpovědi na otázku uvedenou pod bodem a) pokud se zneužívající výkon práva v rozhodující míře zakládá na době, která uplynula od uzavření smlouvy, a/nebo na úplném naplnění smlouvy oběma smluvními stranami a/nebo na nakládání věřitele s vrácenou částkou úvěru nebo na vrácení úvěrových záruk a/nebo (u kupní smlouvy spojené s úvěrovou smlouvou) na užívání nebo prodeji financovaného předmětu spotřebitelem, spotřebitel však v relevantním období a v okamžiku naplnění relevantních okolností o existenci svého práva na odstoupení od smlouvy nevěděl a za tuto neznalost není odpovědný, a věřitel také nemohl vycházet z toho, že spotřebitel příslušnou znalostí disponuje?

         (1)  Úř. věst. 2008, L 133, s. 66.


title: Věc C-164/20: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landesgericht Korneuburg (Rakousko) dne 20. dubna 2020 – Airhelp Limited v. Austrian Airlines AG

text:
               13.7.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 230/17

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landesgericht Korneuburg (Rakousko) dne 20. dubna 2020 – Airhelp Limited v. Austrian Airlines AG
      (Věc C-164/20)
      (2020/C 230/22)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Landesgericht Korneuburg

         Účastnice původního řízení

         Odvolatelka: Airhelp Limited

         Odpůrkyně: Austrian Airlines AG

         Předběžná otázka

      Je třeba články 5, 6 a 7 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů (1), vykládat v tom smyslu, že onemocnění zjištěné letištním lékařem a s ním spojená nezpůsobilost cestujícího k letu, jenž se již nachází na palubě letadla, které ještě neodletělo, pro které letecký dopravce odmítne tohoto cestujícího přepravit, takže cestující musí opustit letadlo a jeho zavazadlo musí být vyloženo, je třeba považovat za „mimořádnou okolnost“ ve smyslu čl. 5 odst. 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů?

         (1)  Úř. věst. 2004, L 46, s. 1.


title: Věc C-166/20: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Litva) dne 22. dubna 2020 – BB v. Lietuvos Respublikos sveikatos apsaugos ministerija

text:
               13.7.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 230/18

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Litva) dne 22. dubna 2020 – BB v. Lietuvos Respublikos sveikatos apsaugos ministerija
      (Věc C-166/20)
      (2020/C 230/23)
      Jednací jazyk: litevština

         Předkládající soud

      Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelka: BB

         Odpůrce: Lietuvos Respublikos sveikatos apsaugos ministerija

         Předběžné otázky

                  1.

                  Je třeba čl. 10 písm. b) směrnice 2005/36/ES (1), vykládaný s ohledem na její účel uvedený v článku 1, vykládat tak, že se použije na situaci, kdy určitá osoba nezískala formální doklad o kvalifikaci, protože případně splnila požadavky nezbytné pro získání odborné kvalifikace v několika členských státech Evropské unie, a nikoliv v jediném členském státě? Má být kapitola I (Obecný systém uznávání dokladů o odborné kvalifikaci) hlavy III směrnice 2005/36/ES v případě, kdy určitá osoba nezískala formální doklad o kvalifikaci z důvodu, že případně splnila požadavky nezbytné pro získání odborné kvalifikace v několika členských státech Evropské unie, a nikoliv v jediném členském státě, vykládána tak, že orgán příslušný k uznávání kvalifikací je povinen posoudit obsah všech dokumentů předložených touto osobou, které mohou prokázat odbornou kvalifikaci, a to, zda jsou splněny požadavky pro získání odborné kvalifikace stanovené v hostitelském členském státě, a, je-li to nezbytné, použít vyrovnávací opatření?

                  2.

                  Je třeba v takové situaci, jako je situace v původním řízení, kdy navrhovatelka případně splnila požadavky nezbytné pro získání odborné kvalifikace farmaceuta pro účely článku 44 obsaženého v oddíle 7 kapitoly III směrnice 2005/36/ES, avšak k jejich splnění došlo v několika členských státech Evropské unie, a nikoliv v jediném členském státě, a nemá proto doklad o odborné kvalifikaci podle bodu 5.6.2 přílohy V směrnice 2005/36/ES, vykládat články 45 a 49 SFEU a článek 15 Listiny tak, že příslušné orgány hostitelského členského státu jsou povinny posoudit odbornou přípravu navrhovatelky a porovnat ji s odbornou přípravou vyžadovanou v hostitelském členském státě a rovněž posoudit obsah předložených dokumentů, které mohou prokázat odbornou kvalifikaci, a to, zda jsou splněny požadavky pro získání odborné kvalifikace stanovené v hostitelském členském státě, a, je-li to nezbytné, použít vyrovnávací opatření?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/36/ES ze dne 6. července 2005 o uznávání odborných kvalifikací (Úř. věst. L 255, 30.9.2005, s. 22).


title: Věc C-195/20: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Německo) dne 8. května 2020 – XC

text:
               13.7.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 230/18

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Německo) dne 8. května 2020 – XC
      (Věc C-195/20)
      (2020/C 230/24)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Bundesgerichtshof

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: XC

         Další účastník řízení: Generalbundesanwalt beim Bundesgerichtshof

         Předběžná otázka

      Musí být čl. 27 odst. 2 a 3 rámcového rozhodnutí Rady 2002/584/SVV ze dne 13. června 2002 o evropském zatýkacím rozkazu a postupech předávání mezi členskými státy (1) ve znění rámcového rozhodnutí Rady 2009/299/SVV ze dne 26. února 2009 (2) vykládán v tom smyslu, že zásada speciality nebrání opatření omezujícímu osobní svobodu uloženému pro jiný trestný čin spáchaný před předáním, než je ten, na němž se předání zakládá, pokud osoba po předání dobrovolně opustila území vystavujícího členského státu, později byla jiným vykonávajícím členským státem na základě nového evropského zatýkacího rozkazu znovu předána na území vystavujícího členského státu a druhý vykonávající členský stát udělil souhlas se stíháním, odsouzením a výkonem trestu z důvodu tohoto jiného trestného činu?

         (1)  Úř. věst. 2002, L 190, s. 1.

         (2)  Úř. věst. 2009, L 81, s. 24.


title: Věc C-203/20: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Okresním soudem Bratislava III (Slovensko) dne 11. května 2020 – AB a další v. HI a Krajská prokuratura v Bratislavě

text:
               13.7.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 230/19

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Okresním soudem Bratislava III (Slovensko) dne 11. května 2020 – AB a další v. HI a Krajská prokuratura v Bratislavě
      (Věc C-203/20)
      (2020/C 230/25)
      Jednací jazyk: slovenština

         Předkládající soud

      Okresný súd Bratislava III

         Účastníci původního řízení

         Obvinění: AB, CD, EF, GH, IJ, LM, NO, PR, ST, UV, WZ, BC, DE, FG a JL

         Další účastníci: HI a Krajská prokuratura v Bratislavě

         Předběžné otázky

                  1.

                  Brání překážka „ne bis in idem“ vydání evropského zatýkacího rozkazu podle rámcového rozhodnutí č. 2002/584/SVV (1) ze dne 13. června 2002 o evropském zatýkacím rozkazu a postupech předávání mezi členskými státy (2002/584/SVV), a to s ohledem na článek 50 Listiny základních práv EU, pokud trestní věc byla pravomocně ukončena soudním rozhodnutím o zproštění obžaloby nebo zastavení trestního stíhání, jestliže tato rozhodnutí byla vydána na základě amnestie, která byla po nabytí právní moci těchto rozhodnutí zákonodárným orgánem zrušena a vnitrostátní právní řád stanoví, že zrušením takové amnestie se zrušují rozhodnutí státních orgánů v rozsahu, v němž byla vydána a odůvodněna na základě amnestií a milostí, a zanikají zákonné překážky trestních stíhání, které měly základ v této zrušené amnestii, a to vše bez zvláštního soudního rozhodnutí nebo soudního řízení?

                  2.

                  Je v souladu s právem na spravedlivý proces, které je zaručeno článkem 47 Listiny základních práv EU, jakož i s právem nebýt dvakrát trestně stíhán nebo trestán za stejný trestný čin, které je zaručeno článkem 50 Listiny základních práv EU, jakož i s článkem 82 Smlouvy o fungovaní Evropské unie, takové ustanovení vnitrostátního zákona, které bez rozhodnutí vnitrostátního soudu přímo ruší rozhodnutí vnitrostátního soudu o zastavení trestního stíhání, které má podle vnitrostátní úpravy povahu konečného rozhodnutí s účinky zproštění obvinění, a na jehož základě bylo trestní řízení s konečnou účinností zastaveno z důvodu amnestie, která byla vyhlášena v souladu s vnitrostátním zákonem?

                  3.

                  Je v souladu se zásadou loajality podle článku 4 odst. 3 Smlouvy o Evropské unii a článku 267 Smlouvy o fungovaní Evropské unie, jakož i s článkem 82 Smlouvy o fungovaní Evropské unie, jakož i s právem na spravedlivý proces, které je zaručeno článkem 47 Listiny základních práv EU, jakož i s právem nebýt dvakrát trestně stíhán nebo trestán za stejný trestný čin, které je zaručeno článkem 50 Listiny základních práv EU, takové ustanovení vnitrostátního zákona, které omezuje ústavní soud při přezkumu usnesení Národní rady Slovenské republiky o zrušení amnestie nebo individuální milosti přijatého podle čl. 86 písm. i) Ústavy SR, pouze na posouzení jeho souladu s Ústavou SR, bez ohledu na závazné akty přijaté Evropskou unií, a zejména na Listinu základních práv EU, Smlouvu o fungovaní Evropské unie, jakož i Smlouvu o Evropské unii?

         (1)  Úř. věst. 2002, L 190, s. 1.


title: Věc T-399/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 28. května 2020 – CK Telecoms UK Investments v. Komise („Hospodářská soutěž – Spojování podniků – Činnosti související s bezdrátovými telekomunikačními sítěmi – Maloobchodní trh s mobilními telekomunikačními službami – Velkoobchodní trh s přístupem a původem volání ve veřejných mobilních sítích – Nabytí společnosti Telefónica Europe společností Hutchison – Rozhodnutí prohlašující spojení za neslučitelné s vnitřním trhem – Oligopolní trh – Zásadní narušení účinné hospodářské soutěže – Nekoordinované účinky – Důkazní břemeno – Požadavek na dokazování – Podíly na trhu – Účinky spojení na ceny – Kvantitativní analýza tlaku na předpokládané zvýšení cen – Blízcí soutěžitelé – Významný konkurenční tlak – Významná konkurenční síla – Dohody o sdílení sítě – Stupeň koncentrace – Herfindahl-Hirschmannův index – Nesprávné právní posouzení – Nesprávné posouzení skutkového stavu“)

text:
               13.7.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 230/21

      Rozsudek Tribunálu ze dne 28. května 2020 – CK Telecoms UK Investments v. Komise
      (Věc T-399/16) (1)

      („Hospodářská soutěž - Spojování podniků - Činnosti související s bezdrátovými telekomunikačními sítěmi - Maloobchodní trh s mobilními telekomunikačními službami - Velkoobchodní trh s přístupem a původem volání ve veřejných mobilních sítích - Nabytí společnosti Telefónica Europe společností Hutchison - Rozhodnutí prohlašující spojení za neslučitelné s vnitřním trhem - Oligopolní trh - Zásadní narušení účinné hospodářské soutěže - Nekoordinované účinky - Důkazní břemeno - Požadavek na dokazování - Podíly na trhu - Účinky spojení na ceny - Kvantitativní analýza tlaku na předpokládané zvýšení cen - Blízcí soutěžitelé - Významný konkurenční tlak - Významná konkurenční síla - Dohody o sdílení sítě - Stupeň koncentrace - Herfindahl-Hirschmannův index - Nesprávné právní posouzení - Nesprávné posouzení skutkového stavu“)
      (2020/C 230/26)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: CK Telecoms UK Investments Ltd (Londýn, Spojené království) (zástupci: T. Wessely, O. Brouwer, advokáti, A. Woods, M. Davis, I. Ditchfield, S. Prichard, J. Aitken, R. Romney, M. Dickson, K. Asakura, solicitors a B. Kennelly, QC)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: T. Christoforou, G. Conte, M. Farley, J. Szczodrowski a C. Urraca Caviedes, zmocněnci)

         Vedlejší účastníci podporující žalovanou: Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupci: S. Jones, S. Brandon, S. Huijts, C. Blairs, M. Rahman, J. McInnes, M. Brown, B. Potterill, S. Cardell, C. Brannigan, S. Munday, C. Short a A. Dadley, zmocněnci, ve spolupráci s R. Williamsem a J. Morrison, barristers), EE Ltd (Hatfield, Spojené království) (zástupci: A. Lindsay, barrister, C. Chapman a J. Hulsmann, solicitors)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 263 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí Komise C(2016) 2796 final ze dne 11. května 2016, kterým se spojení týkající se nabytí společnosti Telefónica Europe Plc společností Hutchison 3G UK Investments Ltd prohlašuje za neslučitelné s vnitřním trhem (věc COMP/M.7612 – Hutchison 3G UK/Telefónica UK).

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Rozhodnutí Komise C(2016) 2796 final ze dne 11. května 2016, kterým se spojení týkající se nabytí společnosti Telefónica Europe Plc společností Hutchison 3G UK Investments Ltd prohlašuje za neslučitelné s vnitřním trhem (věc COMP/M.7612 – Hutchison 3G UK/Telefónica UK), se zrušuje.

                  2)

                  Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností CK Telecoms UK Investments Ltd.

                  3)

                  Spojené království Velké Británie a Severního Irska a společnost EE Ltd ponesou vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 371, 10.10.2016.


title: Věc T-483/16 RENV: Rozsudek Tribunálu ze dne 28. května 2020 – Cerafogli v. ECB („Veřejná služba – Zaměstnanci ECB – Stížnost na diskriminaci a psychické obtěžování – Interní administrativní vyšetřování – Zamítnutí stížnosti – Právo na účinnou soudní ochranu – Právo být vyslechnut – Žádost o přístup k protokolům z výslechu svědků – Skartace vyšetřovacího spisu – Důkazní hodnota důkazů předložených Tribunálu – Mezery v přezkumu – Psychické obtěžování – Nesprávné právní posouzení – Povinnost poskytnout pomoc – Odpovědnost – Příčinná souvislost – Morální újma“)

text:
               13.7.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 230/22

      Rozsudek Tribunálu ze dne 28. května 2020 – Cerafogli v. ECB
      (Věc T-483/16 RENV) (1)

      („Veřejná služba - Zaměstnanci ECB - Stížnost na diskriminaci a psychické obtěžování - Interní administrativní vyšetřování - Zamítnutí stížnosti - Právo na účinnou soudní ochranu - Právo být vyslechnut - Žádost o přístup k protokolům z výslechu svědků - Skartace vyšetřovacího spisu - Důkazní hodnota důkazů předložených Tribunálu - Mezery v přezkumu - Psychické obtěžování - Nesprávné právní posouzení - Povinnost poskytnout pomoc - Odpovědnost - Příčinná souvislost - Morální újma“)
      (2020/C 230/27)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Maria Concetta Cerafogli (Řím, Itálie) (zástupkyně: L. Levi, advokátka)

         Žalovaná: Evropská centrální banka (zástupci: F. Feyerbacher a B. Ehlers, zmocněnkyně, ve spolupráci s B. Wägenbaurem, advokátem)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 270 SFEU a článku 50a statutu Soudního dvora Evropské unie a znějící zaprvé na zrušení rozhodnutí ECB ze dne 24. listopadu 2009 o ukončení interního administrativního vyšetřování, které bylo zahájeno na základě stížnosti žalobkyně na diskriminaci a znevážení její důstojnosti, které představovalo psychické obtěžování a porušení politiky v oblasti důstojnosti na pracovišti, která platí v ECB, a v případě nutnosti rozhodnutí ECB ze dne 24. března 2010, kterým byl zamítnut její zvláštní opravný prostředek, a zadruhé na uložení ECB povinnosti nahradit žalobkyni újmu, která jí byla způsobena.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Rozhodnutí Evropské centrální banky (ECB) ze dne 24. listopadu 2009 o ukončení interního administrativního vyšetřování, které bylo zahájeno na základě stížnosti paní Marie Concetty Cerafogli, a rozhodnutí ECB ze dne 24. března 2010, kterým byl zamítnut zvláštní opravný prostředek paní Cerafogli, se zrušují.

                  2)

                  ECB se ukládá povinnost zaplatit paní Cerafogli částku 20 000 eur jako náhradu utrpěné újmy.

                  3)

                  Ve zbývající části se žaloba zamítá.

                  4)

                  ECB ponese vlastní náklady řízení a nahradí dvě třetiny nákladů řízení, které paní Cerafogli vynaložila v původním řízení vedeném před Soudem pro veřejnou službu Evropské unie v souvislosti se žalobou podanou ve věci F-43/10, v řízení o kasačním opravném prostředku ve věci T-114/13 P a v rámci tohoto řízení o vrácené věci T-483/16 RENV.

                  5)

                  Paní Cerafogli ponese jednu třetinu nákladů řízení, které vynaložila v původním řízení vedeném před Soudem pro veřejnou službu v souvislosti se žalobou podanou ve věci F-43/10, v řízení o kasačním opravném prostředku ve věci T-114/13 P a v rámci tohoto řízení o vrácené věci T-483/16 RENV.

         (1)  Úř. věst. C 209, 31. 7. 2019. (Věc původně zapsaná u Soudu pro veřejnou službu Evropské unie pod číslem F-43/10 a postoupená Tribunálu Evropské unie dne 1. 9. 2016 pod číslem F-43/10 RENV).


title: Věc T-649/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 28. května 2020 – ViaSat v. Komise („Přístup k dokumentům – Nařízení (ES) č. 1049/2001 – Dokument týkající se opatření nezbytných pro zajištění dodržování společných podmínek stanovených v rozhodnutí 626/2008/ES oprávněnými provozovateli družicových pohyblivých soustav – Implicitní a explicitní odepření přístupu – Výjimka týkající se ochrany cílů inspekce, vyšetřování a auditu – Převažující veřejný zájem – Částečné odepření přístupu“)

text:
               13.7.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 230/23

      Rozsudek Tribunálu ze dne 28. května 2020 – ViaSat v. Komise
      (Věc T-649/17) (1)

      („Přístup k dokumentům - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Dokument týkající se opatření nezbytných pro zajištění dodržování společných podmínek stanovených v rozhodnutí 626/2008/ES oprávněnými provozovateli družicových pohyblivých soustav - Implicitní a explicitní odepření přístupu - Výjimka týkající se ochrany cílů inspekce, vyšetřování a auditu - Převažující veřejný zájem - Částečné odepření přístupu“)
      (2020/C 230/28)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: ViaSat, Inc. (Carlsbad, Kalifornie, Spojené státy) (zástupci: J. Ruiz Calzado, L. Marco Perpiñà, P. de Bandt a M. Gherghinaru, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupkyně: C. Ehrbar a S. Delaude, zmocněnkyně)

         Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Inmarsat Ventures Ltd (Londýn, Spojené království) (zástupci: C. Spontoni, B. Amory, É. Barbier de La Serre, advokáti a A. Howard, barrister)

         Předmět věci

      Návrh založený na článku 263 SFEU a znějící na částečné zrušení rozhodnutí Komise o zamítnutí žádosti žalobkyně ze dne 31. května 2017 o přístup k „plánu, který stanoví opatření týkající se dodržování společných podmínek stanovených v rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 626/2008/ES ze dne 30. června 2008 o výběru a povolování soustav poskytujících družicové pohyblivé služby (MSS), včetně nových průběžných kroků a odpovídajících lhůt, vybranými a oprávněnými operátory družicových pohyblivých služeb (MSS)“ a následně zrušení rozhodnutí Komise C(2017) 8219 final ze dne 1. prosince 2017 o odepření přístupu k uvedenému plánu.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Není důvodné rozhodnout o zákonnosti implicitního rozhodnutí Evropské komise o zamítnutí žádosti společnosti ViaSat Inc. ze dne 31. května 2017 o přístup k „plánu, který stanoví opatření týkající se dodržování společných podmínek stanovených v rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 626/2008/ES ze dne 30. června 2008 o výběru a povolování soustav poskytujících družicové pohyblivé služby (MSS), včetně nových průběžných kroků a odpovídajících lhůt, vybranými a oprávněnými operátory družicových pohyblivých služeb (MSS)“.

                  2)

                  Ve zbývající části se žaloba zamítá.

                  3)

                  Společnost ViaSat ponese tři čtvrtiny vlastních nákladů řízení a nahradí tři čtvrtiny nákladů řízení vynaložených Evropskou komisí a společností Inmarsat Ventures Ltd.

                  4)

                  Komise ponese čtvrtinu vlastních nákladů řízení a nahradí čtvrtinu nákladů řízení vynaložených společnostmi ViaSat a Immarsat Venture.

         (1)  Úř. věst. C 402, 27.11.2017.


title: Věc T-518/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 28. května 2020 – YG v. Komise („Veřejná služba – Úředníci – Povýšení – Povyšování za rok 2017 – Rozhodnutí nepovýšit žalobce do platové třídy AST 9 – Srovnání zásluh – Rovné zacházení – Zjevně nesprávné posouzení – Povinnost uvést odůvodnění“)

text:
               13.7.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 230/24

      Rozsudek Tribunálu ze dne 28. května 2020 – YG v. Komise
      (Věc T-518/18) (1)

      („Veřejná služba - Úředníci - Povýšení - Povyšování za rok 2017 - Rozhodnutí nepovýšit žalobce do platové třídy AST 9 - Srovnání zásluh - Rovné zacházení - Zjevně nesprávné posouzení - Povinnost uvést odůvodnění“)
      (2020/C 230/29)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: YG (zástupci: S. Rodrigues a A. Champetier, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: G. Berscheid, B. Eggers a L. Radu Bouyon, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh na základě článku 270 SFEU znějící na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 13. listopadu 2017 nepovýšit žalobce v rámci povyšování za rok 2017.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 399, 5.11.2018.


title: Věc T-574/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 28. května 2020 – Agrochem-Maks v. Komise („Přípravky na ochranu rostlin – Účinná látka oxasulfuron – Neobnovení schválení pro účely uvádění na trh – Povinnost uvést odůvodnění – Článek 41 odst. 2 písm. c) Listiny základních práv – Zjevně nesprávné posouzení – Článek 6 písm. f) nařízení (ES) č. 1107/2009 a bod 2.2 přílohy II nařízení č. 1107/2009 – Zásada předběžné opatrnosti“)

text:
               13.7.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 230/24

      Rozsudek Tribunálu ze dne 28. května 2020 – Agrochem-Maks v. Komise
      (Věc T-574/18) (1)

      („Přípravky na ochranu rostlin - Účinná látka oxasulfuron - Neobnovení schválení pro účely uvádění na trh - Povinnost uvést odůvodnění - Článek 41 odst. 2 písm. c) Listiny základních práv - Zjevně nesprávné posouzení - Článek 6 písm. f) nařízení (ES) č. 1107/2009 a bod 2.2 přílohy II nařízení č. 1107/2009 - Zásada předběžné opatrnosti“)
      (2020/C 230/30)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Agrochem-Maks d.o.o. (Záhřeb, Chorvatsko) (zástupce: S. Pappas, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Lewis, I. Naglis a G. Koleva, zmocněnci)

         Vedlejší účastník podporující žalovanou: Švédské království (zástupkyně: A. Falk, C. Meyer-Seitz, H. Shev, J. Lundberg a H. Eklinder, zmocněnkyně)

         Předmět věci

      Návrh založený na článku 263 SFEU znějící na zrušení prováděcího nařízení Komise (EU) 2018/1019 ze dne 18. července 2018, kterým se v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1107/2009 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh neobnovuje schválení účinné látky oxasulfuron a kterým se mění prováděcí nařízení Komise (EU) č. 540/2011 (Úř. věst. 2018, L 183, s. 14).

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Agrochem-Maks d.o.o. ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí v tomto řízení i v řízení o předběžném opatření.

                  3)

                  Švédské království ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 427, 26.11.2018.


title: Věc T-615/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 28. května 2020 – Diesel v. EUIPO – Sprinter megacentros del deporte (Zobrazení zakřivené a zahnuté linie) („Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie zobrazující zakřivenou a zahnutou linii – Starší obrazové ochranné známky Evropské unie zobrazující velké písmeno ‚D‘ a starší mezinárodní obrazová ochranná známka představující zahnutou linii – Relativní důvod pro zamítnutí zápisu – Skutečné užívání starší ochranné známky – Článek 42 odst. 2 nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 47 odst. 2 nařízení (EU) 2017/1001]“)

text:
               13.7.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 230/25

      Rozsudek Tribunálu ze dne 28. května 2020 – Diesel v. EUIPO – Sprinter megacentros del deporte (Zobrazení zakřivené a zahnuté linie)
      (Věc T-615/18) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie zobrazující zakřivenou a zahnutou linii - Starší obrazové ochranné známky Evropské unie zobrazující velké písmeno ‚D‘ a starší mezinárodní obrazová ochranná známka představující zahnutou linii - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Skutečné užívání starší ochranné známky - Článek 42 odst. 2 nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 47 odst. 2 nařízení (EU) 2017/1001]“)
      (2020/C 230/31)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Diesel SpA (Breganze, Itálie) (zástupkyně: A. Parassina a A. Giovannardi advokátky)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: J. Ivanauskas a H. O’Neill, zmocněnci)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Sprinter megacentros del deporte, SL (Elche, Španělsko) (zástupci: S. Malynicz, QC a T. Austen, barrister)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 3. srpna 2018 (věc R 2657/2017-5) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Diesel a Sprinter megacentros del deporte.

         Výrok

                  1)

                  Rozhodnutí pátého odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 3. srpna 2018 (věc R 2657/2017-5) se zrušuje v části, v níž se jedná o starší ochrannou známku č. 583708, pokud jde o „džíny pro muže a ženy“ a „obuv“ spadající do třídy 25.

                  2)

                  Žaloba se ve zbývající části zamítá.

                  3)

                  Společnost Diesel SpA, EUIPO a společnost Sprinter megacentros del deporte, SL ponesou vlastní náklady řízení

         (1)  Úř. věst. C 455, 17.12.2018.


title: Věc T-677/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 28. května 2020 – Galletas Gullón v. EUIPO – Intercontinental Great Brands (gullón TWINS COOKIE SANDWICH) („Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie gullón TWINS COOKIE SANDWICH – Starší obrazová ochranná známka Evropské unie OREO – Relativní důvod pro zamítnutí zápisu – Poškození dobrého jména – Článek 8 odst. 5 nařízení (EU) 2017/1001“)

text:
               13.7.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 230/26

      Rozsudek Tribunálu ze dne 28. května 2020 – Galletas Gullón v. EUIPO – Intercontinental Great Brands (gullón TWINS COOKIE SANDWICH)
      (Věc T-677/18) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie gullón TWINS COOKIE SANDWICH - Starší obrazová ochranná známka Evropské unie OREO - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Poškození dobrého jména - Článek 8 odst. 5 nařízení (EU) 2017/1001“)
      (2020/C 230/32)
      Jednací jazyk: španělština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Galletas Gullón, SA (Aguilar de Campoo, Španělsko) (zástupkyně: S. Martínez-Almeida y Alejos-Pita a M. Corbal San Adrián, advokátky)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: J. Crespo Carrillo a H. O’Neill, zmocněnci)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Intercontinental Great Brands LLC (East Hanover, New Jersey, Spojené státy) (zástupkyně: C. Duch Fonoll, advokátka)

         Předmět věci

      Žaloba proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 5. září 2018 (věc R 2378/2017-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Intercontinental Great Brands a Galletas Gullón.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnost Galletas Gullón, SA, ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady vynaložené v tomto řízení Úřadem Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) a společností Intercontinental Great Brands LLC.

         (1)  Úř. věst. C 35, 28.1.2019.


title: Věc T-696/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 28. května 2020 – Consejo Regulador „Jamón de Teruel/Paleta de Teruel“ v. EUIPO – Airesano Foods (AIRESANO BLACK El ibérico de Teruel) („Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie AIRESANO BLACK El ibérico de Teruel – Starší obrazová ochranná známka Evropské JAMON DE TERUEL CONSEJO REGULADOR DE LA DENOMINACION DE ORIGEN – Relativní důvod pro zamítnutí zápisu – Neexistence nebezpečí záměny – Neexistence podobnosti označení – Článek 8 odst. 1 písm.b) nařízení (EU) 2017/1001“)

text:
               13.7.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 230/27

      Rozsudek Tribunálu ze dne 28. května 2020 – Consejo Regulador „Jamón de Teruel/Paleta de Teruel“ v. EUIPO – Airesano Foods (AIRESANO BLACK El ibérico de Teruel)
      (Věc T-696/18) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie AIRESANO BLACK El ibérico de Teruel - Starší obrazová ochranná známka Evropské JAMON DE TERUEL CONSEJO REGULADOR DE LA DENOMINACION DE ORIGEN - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Neexistence nebezpečí záměny - Neexistence podobnosti označení - Článek 8 odst. 1 písm.b) nařízení (EU) 2017/1001“)
      (2020/C 230/34)
      Jednací jazyk: španělština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Consejo Regulador de la Denominación de Origen Protegida „Jamón de Teruel/Paleta de Teruel“ (Teruel, Španělsko) (zástupci: F. Pérez Álvarez a J. Pérez Itarte, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: J. F. Crespo Carrillo a H. O’Neill, zmocněnci)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Airesano Foods, SL (La Puebla de Valverde, Španělsko) (zástupkyně: J. Sanmartín Sanmartín, advokátka)

         Vedlejší účastník podporující žalobkyni: Španělské království (zástupci: L. Aguilera Ruiz a M. J. Ruiz Sánchez, zmocněnci)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 24. září 2018 (věc R 88/2018-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Consejo Regulador de la Denominación de Origen Protegida „Jamón de Teruel/Paleta de Teruel“ a Airesano Foods.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnost Consejo Regulador de la Denominación de Origen Protegida „Jamón de Teruel/Paleta de Teruel“ ponese vlastní náklady řízení a kromě toho nahradí náklady vynaložené Úřadem Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO), jakož i společností Airesano Foods, SL.

                  3)

                  Španělské království ponese vlastní náklady.

         (1)  Úř. věst. C 35, 28.1.2019.


title: Věc T-701/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 28. května 2020 – Campbell v. Komise („Přístup k dokumentům – Nařízení (ES) č. 1049/2001 – Dokumenty týkající se dodržování rámcových rozhodnutí 2008/909/SVV, 2008/947/SVV a 2009/829/SVV Irskem, či nikoli – Odepření přístupu – Článek 4 odst. 2 třetí odrážka nařízení č. 1049/2001 – Výjimka týkající se ochrany cílů inspekce, vyšetřování a auditu – Obecná domněnka důvěrnosti“)

text:
               13.7.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 230/28

      Rozsudek Tribunálu ze dne 28. května 2020 – Campbell v. Komise
      (Věc T-701/18) (1)

      („Přístup k dokumentům - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Dokumenty týkající se dodržování rámcových rozhodnutí 2008/909/SVV, 2008/947/SVV a 2009/829/SVV Irskem, či nikoli - Odepření přístupu - Článek 4 odst. 2 třetí odrážka nařízení č. 1049/2001 - Výjimka týkající se ochrany cílů inspekce, vyšetřování a auditu - Obecná domněnka důvěrnosti“)
      (2020/C 230/35)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: Liam Campbell (Dundalk, Irsko) (zástupci: J. MacGuill, solicitor a E. Martin-Vignerte, advokátka)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Spina a C. Ehrbar, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh založený na článku 263 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí Komise C(2018) 6642 final ze dne 4. října 2018, kterým byl odepřen přístup k dokumentům týkajícím se toho, zda Irsko splnilo své povinnosti vyplývající z rámcového rozhodnutí Rady 2008/909/SVV ze dne 27. listopadu 2008 o uplatňování zásady vzájemného uznávání rozsudků v trestních věcech, které ukládají trest odnětí svobody nebo opatření spojená se zbavením osobní svobody, za účelem jejich výkonu v Evropské unii (Úř. věst. 2008, L 327, s. 27), rámcového rozhodnutí Rady 2008/947/SVV ze dne 27. listopadu 2008 o uplatňování zásady vzájemného uznávání na rozsudky a rozhodnutí o probaci za účelem dohledu nad probačními opatřeními a alternativními tresty (Úř. věst. 2008, L 337, s. 102) a rámcového rozhodnutí Rady 2009/829/SVV ze dne 23. října 2009 o uplatnění zásady vzájemného uznávání na rozhodnutí o opatřeních dohledu jakožto alternativy zajišťovací vazby mezi členskými státy Evropské unie (Úř. věst. 2009, L 294, s. 20).

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Rozhodnutí Evropské komise C(2018) 6642 final ze dne 4. října 2018, kterým byl odepřen přístup k dokumentům týkajícím se toho, zda Irsko splnilo své povinnosti vyplývající z rámcového rozhodnutí Rady 2008/909/SVV ze dne 27. listopadu 2008 o uplatňování zásady vzájemného uznávání rozsudků v trestních věcech, které ukládají trest odnětí svobody nebo opatření spojená se zbavením osobní svobody, za účelem jejich výkonu v Evropské unii, rámcového rozhodnutí Rady 2008/947/SVV ze dne 27. listopadu 2008 o uplatňování zásady vzájemného uznávání na rozsudky a rozhodnutí o probaci za účelem dohledu nad probačními opatřeními a alternativními tresty a rámcového rozhodnutí Rady 2009/829/SVV ze dne 23. října 2009 o uplatnění zásady vzájemného uznávání na rozhodnutí o opatřeních dohledu jakožto alternativy zajišťovací vazby mezi členskými státy Evropské unie, se zrušuje.

                  2)

                  Komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 187, 3.6.2019.


title: Spojené věci T-724/18 a T-184/19: Rozsudek Tribunálu ze dne 28. května 2020 – Aurea Biolabs v. EUIPO – Avizel (AUREA BIOLABS) („Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie AUREA BIOLABS – Starší slovní ochranná známka Evropské unie AUREA – Relativní důvod pro zamítnutí zápisu – Nebezpečí záměny – Podobnost výrobků – Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001 – Oprava rozhodnutí odvolacího senátu – Článek 102 nařízení 2017/1001“)

text:
               13.7.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 230/29

      Rozsudek Tribunálu ze dne 28. května 2020 – Aurea Biolabs v. EUIPO – Avizel (AUREA BIOLABS)
      (Spojené věci T-724/18 a T-184/19) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie AUREA BIOLABS - Starší slovní ochranná známka Evropské unie AUREA - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Nebezpečí záměny - Podobnost výrobků - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001 - Oprava rozhodnutí odvolacího senátu - Článek 102 nařízení 2017/1001“)
      (2020/C 230/36)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Aurea Biolabs Pte Ltd (Kóčin, Indie) (zástupci: B. Brandreth, QC a L. Oommen, solicitor)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: K. Kompari, H. O’Neill a V. Ruzek, zmocněnci)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Avizel SA (Lucemburk, Lucembursko) (zástupci: C. De Keersmaeker a W.-J. Cosemans, advokáti)

         Předmět věci

      Ve věci T-724/18 žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 11. září 2018 (věc R 814/2018-2), týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Avizel a Aurea Biolabs, a ve věci T-184/19 žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 29. ledna 2019 [věc R 814/2018-2 (CORR)], kterým bylo opraveno rozhodnutí ze dne 11. září 2018.

         Výrok

                  1)

                  Věci T-724/18 a T-184/19 se pro účely tohoto rozsudku spojují.

                  2)

                  Žaloby se zamítají.

                  3)

                  Společnost Aurea Biolabs Pte Ltd, Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) a společnost Avizel SA ponesou vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 54, 11.2.2019.


title: Věc T-739/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 28. května 2020 – Darment v. Komise („Životní prostředí – Fluorované skleníkové plyny – Nařízení (EU) č. 517/2014 – Uvádění částečně fluorovaných uhlovodíků na trh – Rozhodnutí konstatující, že podnik překročil kvótu, která mu byla přidělena, a ukládající mu sankci – Oprava elektronického rejstříku kvót – Převod kvóty – Povolení k využívání kvóty – Zásada řádné správy“)

text:
               13.7.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 230/30

      Rozsudek Tribunálu ze dne 28. května 2020 – Darment v. Komise
      (Věc T-739/18) (1)

      („Životní prostředí - Fluorované skleníkové plyny - Nařízení (EU) č. 517/2014 - Uvádění částečně fluorovaných uhlovodíků na trh - Rozhodnutí konstatující, že podnik překročil kvótu, která mu byla přidělena, a ukládající mu sankci - Oprava elektronického rejstříku kvót - Převod kvóty - Povolení k využívání kvóty - Zásada řádné správy“)
      (2020/C 230/37)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Darment Oy (Helsinky, Finsko) (zástupce: C. Ginter, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J.-F. Brakeland, A. C. Becker a M. Jauregui Gomez, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh založený na článku 263 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 16. října 2018 konstatující, že žalobkyně v roce 2017 překročila svou kvótu pro uvádění částečně fluorovaných uhlovodíků na trh, a ukládající jí sankci spočívající ve snížení její kvóty v příštím období přidělování povolenek o 31 370 tun ekvivalentu CO2

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Rozhodnutí Evropské komise ze dne 16. října 2018 konstatující, že Darment Oy v roce 2017 překročila svou kvótu pro uvádění částečně fluorovaných uhlovodíků na trh, a ukládající jí sankci spočívající ve snížení její kvóty v příštím období přidělování povolenek o 31 370 tun ekvivalentu CO2 se zrušuje.

                  2)

                  Komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 72, 25.2.2019.


title: Věci T-84/19 a T-88/19 až T-98/19: Rozsudek Tribunálu ze dne 28. května 2020 – Cinkciarz.pl v. EUIPO – MasterCard International ([We IntelliGence the World a další]) („Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Přihlášky obrazových ochranných známek Evropské unie We IntelliGence the World, currencymachineassistant, robodealer, currencyassistant, tradingcurrencyassistant, CKPL, moneypersonalassistant, moneyassistant, currencypersonalassistant, CNTX Trading, AIdealer a CNTX – Starší obrazové ochranné známky Evropské unie a Spojeného království znázorňující dva propletené kruhy a dva kruhy, které se překrývají – Pozastavení řízení – Článek 71 odst. 1 nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2018/625“)

text:
               13.7.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 230/30

      Rozsudek Tribunálu ze dne 28. května 2020 – Cinkciarz.pl v. EUIPO – MasterCard International ([We IntelliGence the World a další])
      (Věci T-84/19 a T-88/19 až T-98/19) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihlášky obrazových ochranných známek Evropské unie We IntelliGence the World, currencymachineassistant, robodealer, currencyassistant, tradingcurrencyassistant, CKPL, moneypersonalassistant, moneyassistant, currencypersonalassistant, CNTX Trading, AIdealer a CNTX - Starší obrazové ochranné známky Evropské unie a Spojeného království znázorňující dva propletené kruhy a dva kruhy, které se překrývají - Pozastavení řízení - Článek 71 odst. 1 nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2018/625“)
      (2020/C 230/38)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Cinkciarz.pl sp. z o.o. (Zielona Góra, Polsko) (zástupci: E. Skrzydło-Tefelska a K. Gajek, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: A. Söder a H. O’Neill, zmocněnci)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice řízení před Tribunálem: MasterCard International, Inc. (New York, New York, Spojené státy) (zástupci: J. Olsen, B. Hitchens, P. Andreottola, solicitors, G. Tritton a A. Muir Wood, barristers)

         Předmět věci

      Žaloby podané proti rozhodnutím druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 7. prosince 2018 (věci R 1062/2018-2, R 1059/2018-2, R 1058/2018-2, R 1057/2018-2, R 1056/2018-2, R 1060/2018-2, R 1055/2018-2, R 1054/2018-2, R 1053/2018-2, R 986/2018-2, R 1063/2018-2 a R 1064/2018-2), týkajícím se námitkových řízení mezi společnostmi MasterCard International a Cinkciarz.pl.

         Výrok

                  1)

                  Věci T-84/19 a T-88/19 až T-98/19 se spojují pro účely rozsudku.

                  2)

                  Rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 7. prosince 2018 (věci R 1062/2018-2, R 1059/2018-2, R 1058/2018-2, R 1057/2018-2, R 1056/2018-2, R 1060/2018-2, R 1055/2018-2, R 1054/2018-2, R 1053/2018-2, R 986/2018-2, R 1063/2018-2 a R 1064/2018-2) se zrušují.

                  3)

                  EUIPO ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností Cinkciarz.pl sp. z o.o. v řízení před Tribunálem.

                  4)

                  Společnost MasterCard International, Inc. ponese vlastní náklady související s řízením před Tribunálem.

         (1)  Úř. věst. C 139, 15.4.2019.


title: Věc T-213/19: Rozsudek Tribunálu ze dne 28. května 2020 – AW v. Parlament („Veřejná služba – Úředníci – Sociální zabezpečení – Článek 73 služebního řádu – Společná pravidla o pojištění pro případ úrazu a nemoci z povolání – Článek 16 – Ohlášení nemoci z povolání – Článek 22 – Lékařská komise – Neuznání nemoci jako nemoci z povolání – Protiprávnost stanoviska lékařské komise“)

text:
               13.7.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 230/31

      Rozsudek Tribunálu ze dne 28. května 2020 – AW v. Parlament
      (Věc T-213/19) (1)

      („Veřejná služba - Úředníci - Sociální zabezpečení - Článek 73 služebního řádu - Společná pravidla o pojištění pro případ úrazu a nemoci z povolání - Článek 16 - Ohlášení nemoci z povolání - Článek 22 - Lékařská komise - Neuznání nemoci jako nemoci z povolání - Protiprávnost stanoviska lékařské komise“)
      (2020/C 230/39)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: AW (zástupci: L. Levi a S. Rodrigues, advokáti)

         Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: T. Lazian a I. Lázaro Betancor, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 270 SFEU znějící na zrušení rozhodnutí Parlamentu ze dne 7. srpna 2018, kterými byly zamítnuty žádosti o uznání nemoci jako nemoci z povolání podané žalobcem ve dnech 15. a 28. července 2016.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 7. srpna 2018, kterými byly zamítnuty žádosti o uznání nemocí AW jako nemocí z povolání podané ve dnech 15. a 28. července 2016, se zrušují.

                  2)

                  Parlamentu se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 187, 3.6.2019.


title: Věc T-333/19: Rozsudek Tribunálu ze dne 28. května 2020 – Ntolas v. EUIPO – General Nutrition Investment (GN GENETIC NUTRITION LABORATORIES) („Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie GN GENETIC NUTRITION LABORATORIES – Starší slovní ochranná známka Evropské unie GNC – Relativní důvod pro zamítnutí zápisu – Nebezpečí záměny – Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001“)

text:
               13.7.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 230/32

      Rozsudek Tribunálu ze dne 28. května 2020 – Ntolas v. EUIPO – General Nutrition Investment (GN GENETIC NUTRITION LABORATORIES)
      (Věc T-333/19) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie GN GENETIC NUTRITION LABORATORIES - Starší slovní ochranná známka Evropské unie GNC - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001“)
      (2020/C 230/40)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: Christos Ntolas (Wuppertal, Německo) (zástupce: C. Renger, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: P. Sipos, zmocněnec)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: General Nutrition Investment Co. (Wilmington, Delaware, Spojené státy) (zástupce: M. Rijsdijk, advokát)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 11. března 2019 (věc R 1343/2017-5) týkajícímu se námitkového řízení mezi společností General Nutrition Investment a Ch. Ntolasem.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zčásti odmítá a zčásti zamítá.

                  2)

                  Christos Ntolas ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Úřadem Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) a společností General Nutrition Investment Co.

         (1)  Úř. věst. C 246, 22.7.2019.


title: Věc T-341/19: Rozsudek Tribunálu ze dne 28. května 2020 – Martínez Albainox v. EUIPO – Taser International (TASER) („Ochranná známka Evropské unie – Řízení o prohlášení neplatnosti – Obrazová ochranná známka Evropské unie TASER – Starší slovní ochranné známky Evropské unie TASER – Relativní důvody pro zamítnutí zápisu – Nebezpečí záměny – Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001 – Poškození dobrého jména – Prospěch neoprávněně získaný z rozlišovací způsobilosti nebo dobrého jména starší ochranné známky – Článek 8 odst. 5 nařízení 2017/1001“)

text:
               13.7.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 230/33

      Rozsudek Tribunálu ze dne 28. května 2020 – Martínez Albainox v. EUIPO – Taser International (TASER)
      (Věc T-341/19) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o prohlášení neplatnosti - Obrazová ochranná známka Evropské unie TASER - Starší slovní ochranné známky Evropské unie TASER - Relativní důvody pro zamítnutí zápisu - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001 - Poškození dobrého jména - Prospěch neoprávněně získaný z rozlišovací způsobilosti nebo dobrého jména starší ochranné známky - Článek 8 odst. 5 nařízení 2017/1001“)
      (2020/C 230/41)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Martínez Albainox, SL (Albacete, Španělsko) (zástupce: J. Carbonell Callicó, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: D. Gája, zmocněnec)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO: Taser International, Inc. (Scottsdale, Arizona, Spojené státy)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 20. března 2019 (věc R 1577/2018-4) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Taser International a Martínez Albainox.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti Martínez Albainox, SL se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 255, 29.7.2019.


title: Věc T-342/19: Rozsudek Tribunálu ze dne 28. května 2020 – Martínez Albainox v. EUIPO – Taser International (TASER) („Ochranná známka Evropské unie – Řízení o prohlášení neplatnosti – Obrazová ochranná známka Evropské unie TASER – Starší slovní ochranné známky Evropské unie TASER – Relativní důvody pro zamítnutí zápisu – Poškození dobrého jména – Prospěch neoprávněně získaný z rozlišovací způsobilosti nebo dobrého jména starší ochranné známky – Článek 8 odst. 5 nařízení (EU) 2017/1001“)

text:
               13.7.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 230/34

      Rozsudek Tribunálu ze dne 28. května 2020 – Martínez Albainox v. EUIPO – Taser International (TASER)
      (Věc T-342/19) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o prohlášení neplatnosti - Obrazová ochranná známka Evropské unie TASER - Starší slovní ochranné známky Evropské unie TASER - Relativní důvody pro zamítnutí zápisu - Poškození dobrého jména - Prospěch neoprávněně získaný z rozlišovací způsobilosti nebo dobrého jména starší ochranné známky - Článek 8 odst. 5 nařízení (EU) 2017/1001“)
      (2020/C 230/42)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Martínez Albainox, SL (Albacete, Španělsko) (zástupce: J. Carbonell Callicó, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: D. Gája, zmocněnec)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO: Taser International, Inc. (Scottsdale, Arizona, Spojené státy)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 20. března 2019 (věc R 1576/2018-4) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Taser International a Martínez Albainox.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti Martínez Albainox, SL se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 255, 29.7.2019.


title: Věc T-506/19: Rozsudek Tribunálu ze dne 28. května 2020 – Workspace Group v. EUIPO – Technopolis Holding (UMA WORKSPACE) („Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie UMA WORKSPACE – Starší obrazová ochranná známka Evropské unie a starší obrazová ochranná známka a slovní ochranné známky Spojeného království WORKSPACE – Relativní důvod pro zamítnutí zápisu – Nebezpečí záměny – Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001“)

text:
               13.7.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 230/34

      Rozsudek Tribunálu ze dne 28. května 2020 – Workspace Group v. EUIPO – Technopolis Holding (UMA WORKSPACE)
      (Věc T-506/19) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie UMA WORKSPACE - Starší obrazová ochranná známka Evropské unie a starší obrazová ochranná známka a slovní ochranné známky Spojeného království WORKSPACE - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001“)
      (2020/C 230/43)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Workspace Group plc (Londýn, Spojené království) (zástupce: N. Hine, solicitor)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: L. Rampini, zmocněnec)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Technopolis Holding Oyj (Oulu, Finsko) (zástupci: E. Skrzydło-Tefelska a K. Gajek, advokáti)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 13. května 2019 (věc R 1910/2018-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Workspace Group a Technopolis Holding.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti Workspace Group plc se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 288, 26.8.2019.


title: Věc T-564/19: Rozsudek Tribunálu ze dne 28. května 2020 – Lozano Arana a další v. EUIPO – Coltejer (LIBERTADOR) („Ochranná známka Evropské unie – Řízení o zrušení – Slovní ochranná známka Evropské unie LIBERTADOR – Řádné užívání ochranné známky – Článek 58 odst. 1 písm. a) nařízení (EU) 2017/1001 – Právo být vyslechnut – Článek 94 nařízení 2017/1001 – Řádné oznámení – Článek 60 nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2017/1430 [nyní článek 60 nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2018/625] – Nepředložení důkazů o řádném užívání před uplynutím stanovené lhůty – Článek 19 odst. 1 nařízení v přenesené pravomoci 2017/1430 (nyní čl. 19 odst. 1 nařízení v přenesené pravomoci 2018/625“)

text:
               13.7.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 230/35

      Rozsudek Tribunálu ze dne 28. května 2020 – Lozano Arana a další v. EUIPO – Coltejer (LIBERTADOR)
      (Věc T-564/19) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o zrušení - Slovní ochranná známka Evropské unie LIBERTADOR - Řádné užívání ochranné známky - Článek 58 odst. 1 písm. a) nařízení (EU) 2017/1001 - Právo být vyslechnut - Článek 94 nařízení 2017/1001 - Řádné oznámení - Článek 60 nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2017/1430 [nyní článek 60 nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2018/625] - Nepředložení důkazů o řádném užívání před uplynutím stanovené lhůty - Článek 19 odst. 1 nařízení v přenesené pravomoci 2017/1430 (nyní čl. 19 odst. 1 nařízení v přenesené pravomoci 2018/625“)
      (2020/C 230/44)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobci: Antonio Lozano Arana (Cali, Kolumbie), Daniel Simon Benmaor (Marseille, Francie), Marion Esther Benmaor (Marseille), Valérie Brigitte Danielle Servant (Marrákeš, Maroko) (zástupkyně: M. Angelier, advokátka)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO: Coltejer SA (Itagüí, Kolumbie)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 20. června 2019 (věc R 2482/2018-4) týkajícímu se řízení o zrušení mezi společností Coltejer na jedné straně a Albertem Benmaorem a Lozano Arana na straně druhé.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Antoniu Lozano Aranovi, Danielu Simon Benmaorovi, Marion Esther Benmaor a Valérie Brigitte Danielle Servant se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 337, 7.10.2019.


title: Věc T-718/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 10. června 2020 – Boyer v. EUIPO – Philicon-97 (PHILIBON DEPUIS 1957 www.philibon.com) („Ochranná známka Evropské unie – Řízení o prohlášení neplatnosti – Obrazová ochranná známka Evropské unie PHILIBON DEPUIS 1957 www.philibon.com – Starší národní obrazová ochranná známka PHILICON – Relativní důvod pro zamítnutí zápisu – Všeobecně známá ochranná známka ve smyslu článku 6a Pařížské úmluvy – Článek 8 odst. 2 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 2 písm. c) nařízení (EU) 2017/1001]“)

text:
               3.8.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 255/15

      Rozsudek Tribunálu ze dne 10. června 2020 – Boyer v. EUIPO – Philicon-97 (PHILIBON DEPUIS 1957 www.philibon.com)
      (Věc T-718/18) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o prohlášení neplatnosti - Obrazová ochranná známka Evropské unie PHILIBON DEPUIS 1957 www.philibon.com - Starší národní obrazová ochranná známka PHILICON - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Všeobecně známá ochranná známka ve smyslu článku 6a Pařížské úmluvy - Článek 8 odst. 2 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 2 písm. c) nařízení (EU) 2017/1001]“)
      (2020/C 255/19)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Boyer (Moissac, Francie) (zástupce: E. Junca, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: L. Lapinskaite, A. Folliard-Monguiral, H. O’Neill a V. Ruzek, zmocněnci)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Philicon-97 AD (Plovdiv, Bulharsko) (zástupci: V. Pavlov a M. Lazarov, advokáti)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 10. října 2018 (věc R 374/2018-4) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Philicon 97 a Boyer.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti Boyer se ukládá náhrada nákladů řízení

         (1)  Úř. věst. C 54, 11.2.2019.


title: Věc C-452/18: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 9. července 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado de Primera Instancia e Instrucción n° 3 de Teruel – Španělsko) – XZ v. Ibercaja Banco, SA („Řízení o předběžné otázce – Ochrana spotřebitelů – Směrnice 93/13/EHS – Zneužívající ujednání ve spotřebitelských smlouvách – Smlouva o hypotečním úvěru – Ujednání o omezení pohyblivosti úrokové sazby (ujednání ‚o minimálním úroku‘) – Dohoda o novaci – Vzdání se práva podat žalobu na neplatnost smluvních ujednání – Nezávaznost“)

text:
               31.8.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 287/2

      Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 9. července 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 3 de Teruel – Španělsko) – XZ v. Ibercaja Banco, SA
      (Věc C-452/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Ochrana spotřebitelů - Směrnice 93/13/EHS - Zneužívající ujednání ve spotřebitelských smlouvách - Smlouva o hypotečním úvěru - Ujednání o omezení pohyblivosti úrokové sazby (ujednání ‚o minimálním úroku‘) - Dohoda o novaci - Vzdání se práva podat žalobu na neplatnost smluvních ujednání - Nezávaznost“)
      (2020/C 287/02)
      Jednací jazyk: španělština

         Předkládající soud

      Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 3 de Teruel

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: XZ

         Žalovaná: Ibercaja Banco, SA

         Výrok

                  1)

                  Článek 6 odst. 1 směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o zneužívajících ujednáních ve spotřebitelských smlouvách musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání tomu, aby ujednání ve smlouvě uzavřené prodávajícím nebo poskytovatelem se spotřebitelem, jehož zneužívající povaha může být konstatována v soudním rozhodnutí, mohlo být předmětem dohody o novaci úvěru uzavřené mezi tímto prodávajícím nebo poskytovatelem a tímto spotřebitelem, kterou se spotřebitel vzdává účinků, které by mělo určení toho, že toto ujednání má zneužívající povahu, za podmínky, že toto vzdání se práv vyplývá z jeho svobodného a vědomého souhlasu, což přísluší ověřit vnitrostátnímu soudu.

                  2)

                  Článek 3 odst. 2 směrnice 93/13 musí být vykládán v tom smyslu, že ujednání ve smlouvě uzavřené mezi prodávajícím nebo poskytovatelem a spotřebitelem s cílem pozměnit potenciálně zneužívající ujednání obsažené v předchozí smlouvě, kterou tyto strany uzavřely, nebo s cílem upravit důsledky zneužívající povahy tohoto dalšího ujednání může být samo o sobě považováno za nesjednané individuálně, a případně může být prohlášeno za zneužívající.

                  3)

                  Článek 3 odst. 1, čl. 4 odst. 2 a článek 5 směrnice 93/13 musí být vykládány v tom smyslu, že požadavek transparentnosti, který se na základě těchto ustanovení vztahuje na prodávajícího nebo poskytovatele, znamená, že při uzavření smlouvy o hypotečním úvěru s pohyblivou sazbou, která stanoví ujednání „o minimální úrokové sazbě“, musí být spotřebiteli umožněno, aby pochopil ekonomické důsledky, které pro něj vyplývají z mechanismu zavedeného tímto ujednáním „o minimální úrokové sazbě“, a to zejména prostřednictvím poskytnutí informací o dosavadním vývoji indexu, na jehož základě se vypočítává úroková sazba.

                  4)

                  Článek 3 odst. 1 ve spojení s bodem 1 písm. q) přílohy, jakož i čl. 6 odst. 1 směrnice 93/13 musí být vykládány v tom smyslu, že:

                              —

                              ujednání obsažené ve smlouvě uzavřené mezi prodávajícím nebo poskytovatelem a spotřebitelem za účelem vyřešení stávajícího sporu, kterým se tento spotřebitel vzdává možnosti uplatnit před vnitrostátním soudem nároky, které by mohl uplatnit v případě neexistence tohoto ujednání, může být kvalifikováno jako „zneužívající“, zejména pokud uvedený spotřebitel neměl k dispozici relevantní informace, které by mu umožnily pochopit právní důsledky, které z toho pro něj vyplývají;

                              —

                              ujednání, kterým se týž spotřebitel ohledně budoucích sporů vzdává možnosti podat žalobu z titulu práv, která jsou mu přiznána na základě směrnice 93/13, není pro spotřebitele závazné.

         (1)  Úř. věst. C 381, 22.10.2018.


title: Věc C-575/18 P: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 9. července 2020 – Česká republika v. Evropská komise („Kasační opravný prostředek – Vlastní zdroje Evropské unie – Finanční odpovědnost členských států – Žádost o zproštění povinnosti poskytnout vlastní zdroje – Žaloba na neplatnost – Přípustnost – Dopis Evropské komise – Pojem ‚napadnutelný akt‘ – Článek 47 Listiny základních práv Evropské unie – Účinná soudní ochrana – Žaloba založená na bezdůvodném obohacení Unie“)

text:
               31.8.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 287/3

      Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 9. července 2020 – Česká republika v. Evropská komise
      (Věc C-575/18 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Vlastní zdroje Evropské unie - Finanční odpovědnost členských států - Žádost o zproštění povinnosti poskytnout vlastní zdroje - Žaloba na neplatnost - Přípustnost - Dopis Evropské komise - Pojem ‚napadnutelný akt‘ - Článek 47 Listiny základních práv Evropské unie - Účinná soudní ochrana - Žaloba založená na bezdůvodném obohacení Unie“)
      (2020/C 287/03)
      Jednací jazyk: čeština

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Česká republika (zástupci: O. Serdula, J. Vláčil a M. Smolek, zmocněnci)

         Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: původně M. Owsiany-Hornung a Z. Malůšková, poté Z. Malůšková a J.-P. Keppenne, zmocněnci)

         Vedlejší účastnice podporující žalobkyni: Nizozemské království (zástupci: M. K. Bulterman, C. S. Schillemans, M. L. Noort, M. H. S. Gijzen a J. Langer, zmocněnci)

         Výrok

                  1)

                  Kasační opravný prostředek se zamítá.

                  2)

                  Česká republika ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

                  3)

                  Nizozemské království ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 408, 12.11.2018.


title: Věc C-673/18: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 9. července 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour d'appel de Paris – Francie) – Santen SAS v. Directeur général de l’Institut national de la propriété industrielle („Řízení o předběžné otázce – Humánní léčivý přípravek – Dodatkové ochranné osvědčení pro léčivé přípravky – Nařízení (ES) č. 469/2009 – Článek 3 písm. d) – Podmínky pro udělení osvědčení – Získání první registrace výrobku jako léčivého přípravku – Registrace nového způsobu terapeutického použití známé účinné látky“)

text:
               31.8.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 287/3

      Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 9. července 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour d'appel de Paris – Francie) – Santen SAS v. Directeur général de l’Institut national de la propriété industrielle
      (Věc C-673/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Humánní léčivý přípravek - Dodatkové ochranné osvědčení pro léčivé přípravky - Nařízení (ES) č. 469/2009 - Článek 3 písm. d) - Podmínky pro udělení osvědčení - Získání první registrace výrobku jako léčivého přípravku - Registrace nového způsobu terapeutického použití známé účinné látky“)
      (2020/C 287/04)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Cour d'appel de Paris

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Santen SAS

         Žalovaný: Directeur général de l’Institut national de la propriété industrielle

         Výrok

      Článek 3 písm. d) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 469/2009 ze dne 6. května 2009 o dodatkových ochranných osvědčeních pro léčivé přípravky musí být vykládán v tom smyslu, že registrace nemůže být považována za první registraci ve smyslu tohoto ustanovení, pokud se týká nového způsobu terapeutického použití účinné látky nebo kombinace účinných látek, která již byla registrována pro jiný způsob terapeutického použití.

         (1)  Úř. věst. C 25, 21.1.2019.


title: Spojené věci C-698/18 a 699/18: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 9. července 2020 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunalul Specializat Mureş – Rumunsko) – SC Raiffeisen Bank SA v. JB (C-698/18), BRD Groupe Société Générale SA v. KC (C-699/18) („Řízení o předběžné otázce – Směrnice 93/13/EHS – Smlouva o úvěru týkající se osobní půjčky – Smlouva, která byla v plném rozsahu splněna – Určení zneužívající povahy smluvních ujednání – Žaloba na vrácení částek bezdůvodně zaplacených na základě zneužívajícího ujednání – Soudní úprava – Žaloba podle obecného práva, která nepodléhá promlčení – Žaloba podle obecného práva týkající se osobních nebo věcných práv, která podléhá promlčení – Počátek běhu promlčecí lhůty – Objektivní okamžik, kdy se spotřebitel dozví o existenci zneužívajícího ujednání“)

text:
               31.8.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 287/4

      Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 9. července 2020 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunalul Specializat Mureş – Rumunsko) – SC Raiffeisen Bank SA v. JB (C-698/18), BRD Groupe Société Générale SA v. KC (C-699/18)
      (Spojené věci C-698/18 a 699/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Směrnice 93/13/EHS - Smlouva o úvěru týkající se osobní půjčky - Smlouva, která byla v plném rozsahu splněna - Určení zneužívající povahy smluvních ujednání - Žaloba na vrácení částek bezdůvodně zaplacených na základě zneužívajícího ujednání - Soudní úprava - Žaloba podle obecného práva, která nepodléhá promlčení - Žaloba podle obecného práva týkající se osobních nebo věcných práv, která podléhá promlčení - Počátek běhu promlčecí lhůty - Objektivní okamžik, kdy se spotřebitel dozví o existenci zneužívajícího ujednání“)
      (2020/C 287/05)
      Jednací jazyk: rumunština

         Předkládající soud

      Tribunalul Specializat Mureş

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelky: SC Raiffeisen Bank SA (C-698/18), BRD Groupe Société Générale SA (C-699/18)

         Odpůrci: JB (C-698/18), KC (C-699/18)

         Výrok

                  1)

                  Článek 2 písm. b), čl. 6 odst. 1 a čl. 7 odst. 1 směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách [zneužívajících ujednáních] ve spotřebitelských smlouvách musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání vnitrostátní právní úpravě, která sice stanoví nepromlčitelnost práva podat žalobu na určení neplatnosti zneužívajícího ujednání obsaženého ve smlouvě uzavřené mezi prodávajícím nebo poskytovatelem a spotřebitelem, avšak zároveň stanoví promlčecí lhůtu pro právo podat žalobu k uplatnění restitučních účinků tohoto určení, pokud tato lhůta není méně příznivá než lhůta, které se týká obdobných řízení na základě vnitrostátního práva (zásada rovnocennosti), a v praxi neznemožňuje nebo nadměrně neztěžuje výkon práv přiznaných právním řádem Unie, zejména pak směrnicí 93/13 (zásada efektivity).

                  2)

                  Článek 2 písm. b), čl. 6 odst. 1 a čl. 7 odst. 1 směrnice 93/13, jakož i zásady rovnocennosti, efektivity a právní jistoty musí být vykládány v tom smyslu, že brání soudnímu výkladu vnitrostátní právní úpravy, podle které soudní žaloba na vrácení částek bezdůvodně zaplacených na základě zneužívajícího ujednání obsaženého ve smlouvě uzavřené mezi spotřebitelem a prodávajícím nebo poskytovatelem podléhá promlčecí lhůtě tří let, která počíná běžet ode dne úplného splnění této smlouvy, pokud se předpokládá, bez potřeby ověření, že k tomuto datu spotřebitel věděl o zneužívající povaze dotčeného ujednání, nebo pokud u obdobných žalob, které se zakládají na určitých ustanoveních vnitrostátního práva, stejná lhůta začíná běžet až ode dne soudního určení důvodu těchto žalob.

                  3)

                  Soudní dvůr Evropské unie nemá pravomoc zodpovědět otázky položené Tribunalul Specializat Mureş (specializovaný soud prvního stupně v Mureș, Rumunsko) v jeho rozhodnutí ze dne 12. června 2018, pokud jde o věc C-699/18.

         (1)  Úř. věst. C 54, 11.2.2019.


title: Věc C-70/19 P: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 9. července 2020 – Evropská komise v. HM („Kasační opravný prostředek – Veřejná služba – Úředníci – Přijímání – Oznámení o výběrovém řízení EPSO/AST-SC/03/15 – Nepřipuštění k účasti na hodnoticích testech – Žádost o přezkum – E-mail Evropského úřadu pro výběr zaměstnanců (EPSO) – Nepředání EPSO žádosti o nový přezkum výběrové komisi – Důvod zamítnutí – Opožděnost – Kvalifikace e-mailu EPSO – Rozhodnutí o zamítnutí žádosti o přezkum – Pravomoci – Neexistence právního základu – Zrušení“)

text:
               31.8.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 287/6

      Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 9. července 2020 – Evropská komise v. HM
      (Věc C-70/19 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Úředníci - Přijímání - Oznámení o výběrovém řízení EPSO/AST-SC/03/15 - Nepřipuštění k účasti na hodnoticích testech - Žádost o přezkum - E-mail Evropského úřadu pro výběr zaměstnanců (EPSO) - Nepředání EPSO žádosti o nový přezkum výběrové komisi - Důvod zamítnutí - Opožděnost - Kvalifikace e-mailu EPSO - Rozhodnutí o zamítnutí žádosti o přezkum - Pravomoci - Neexistence právního základu - Zrušení“)
      (2020/C 287/07)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: T. S. Bohr a G. Gattinara, zmocněnci)

         Další účastnice řízení: HM (zástupce: H. Tettenborn, Rechtsanwalt)

         Výrok

                  1)

                  Rozsudek Tribunálu Evropské unie ze dne 21. listopadu 2018, HM v. Komise (T-587/16, EU:T:2018:818) se zrušuje.

                  2)

                  Věc se vrací zpět Tribunálu Evropské unie.

                  3)

                  O nákladech řízení bude rozhodnuto později.

         (1)  Úř. věst. C 164, 13.5.2019.


title: Věc C-81/19: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 9. července 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Curtea de Apel Cluj – Rumunsko) – NG, OH v. SC Banca Transilvania SA („Řízení o předběžné otázce – Ochrana spotřebitelů – Směrnice 93/13/EHS – Zneužívající ujednání ve spotřebitelských smlouvách – Působnost – Článek 1 odst. 2 – Pojem ‚závazné právní nebo správní předpisy‘ – Dispozitivní ustanovení – Smlouva o úvěru vyjádřeném v cizí měně – Ujednání týkající se kurzového rizika“)

text:
               31.8.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 287/7

      Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 9. července 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Curtea de Apel Cluj – Rumunsko) – NG, OH v. SC Banca Transilvania SA
      (Věc C-81/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Ochrana spotřebitelů - Směrnice 93/13/EHS - Zneužívající ujednání ve spotřebitelských smlouvách - Působnost - Článek 1 odst. 2 - Pojem ‚závazné právní nebo správní předpisy‘ - Dispozitivní ustanovení - Smlouva o úvěru vyjádřeném v cizí měně - Ujednání týkající se kurzového rizika“)
      (2020/C 287/09)
      Jednací jazyk: rumunština

         Předkládající soud

      Curtea de Apel Cluj

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: NG, OH

         Žalovaná: SC Banca Transilvania SA

         Výrok

      Článek 1 odst. 2 směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o zneužívajících ujednáních ve spotřebitelských smlouvách musí být vykládán v tom smyslu, že smluvní ujednání, které nebylo individuálně sjednáno, ale které odráží pravidlo, jež se v souladu s vnitrostátními právními předpisy použije mezi smluvními stranami, pokud nebylo ujednáno jinak, nespadá do působnosti této směrnice.

         (1)  Úř. věst. C 187, 3.6.2019.


title: Věc C-76/19: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 9. července 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Varhoven administrativen sad – Bulharsko) – Direktor na Teritorialna direkcia Jugozapadna Agencia „Mitnici“, právní nástupce Načalnika na Mitnica Aerogara Sofia v. „Curtis Balkan“ EOOD („Řízení o předběžné otázce – Celní unie – Celní kodex Společenství – Článek 32 odst. 1 písm. c) – Nařízení (EHS) č. 2454/93 – Článek 157 odst. 2, čl. 158 odst. 3 a článek 160 – Určení celní hodnoty – Úprava – Licenční poplatky týkající se ohodnocovaného zboží – Licenční poplatky představující ‚podmínku prodeje‘ ohodnocovaného zboží – Licenční poplatky hrazené kupujícím jeho mateřské společnosti jako protiplnění za poskytnutí know-how nezbytného k výrobě konečných výrobků – Zboží nabyté od třetích osob, které tvoří součásti, jež mají být k licencovanému výrobku připojeny“)

text:
               31.8.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 287/6

      Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 9. července 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Varhoven administrativen sad – Bulharsko) – Direktor na Teritorialna direkcia Jugozapadna Agencia „Mitnici“, právní nástupce Načalnika na Mitnica Aerogara Sofia v. „Curtis Balkan“ EOOD
      (Věc C-76/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Celní unie - Celní kodex Společenství - Článek 32 odst. 1 písm. c) - Nařízení (EHS) č. 2454/93 - Článek 157 odst. 2, čl. 158 odst. 3 a článek 160 - Určení celní hodnoty - Úprava - Licenční poplatky týkající se ohodnocovaného zboží - Licenční poplatky představující ‚podmínku prodeje‘ ohodnocovaného zboží - Licenční poplatky hrazené kupujícím jeho mateřské společnosti jako protiplnění za poskytnutí know-how nezbytného k výrobě konečných výrobků - Zboží nabyté od třetích osob, které tvoří součásti, jež mají být k licencovanému výrobku připojeny“)
      (2020/C 287/08)
      Jednací jazyk: bulharština

         Předkládající soud

      Varhoven administrativen sad

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Direktor na Teritorialna direkcia Jugozapadna Agencia „Mitnici“, právní nástupce Načalnika na Mitnica Aerogara Sofia

         Žalovaná:„Curtis Balkan“ EOOD

         Výrok

      Článek 32 odst. 1 písm. c) nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství, ve spojení s čl. 157 odst. 2, čl. 158 odst. 3 a článkem 160 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení č. 2913/92, musí být vykládán v tom smyslu, že poměrná část licenčních poplatků hrazených určitou společností její mateřské společnosti jako protiplnění za poskytnutí know-how k výrobě konečných výrobků musí být připočtena k ceně, která byla nebo má být skutečně zaplacena za dovážené zboží, za okolností, kdy je toto zboží určeno k tomu, aby se spolu s dalšími složkami stalo součástí uvedených konečných výrobků, a prvně uvedená společnost toto zboží získá od jiných prodejců, než je mateřská společnost, pokud

                  —

                  licenční poplatky nebyly zahrnuty do ceny, která byla nebo má být za uvedené zboží skutečně zaplacena,

                  —

                  se vztahují k dováženému zboží, což předpokládá, že mezi licenčními poplatky a tímto zbožím existuje dostatečně úzký vztah,

                  —

                  placení licenčních poplatků představuje podmínku prodeje uvedeného zboží, takže v případě jejich nezaplacení by nebyla uzavřena kupní smlouva týkající se dováženého zboží, a nedošlo by tedy k jeho dodání, a

                  —

                  je možné provést přiměřené rozvržení licenčních poplatků na základě objektivních a měřitelných údajů,
                  což musí ověřit předkládající soud s ohledem na všechny relevantní okolnosti, a zejména na právní a faktické vztahy mezi kupujícím, jednotlivými prodávajícími a poskytovatelem licence.

         (1)  Úř. věst. C 155, 6.5.2019.


title: Věc C-86/19: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 9. července 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado de lo Mercantil n° 9 de Barcelona – Španělsko) – SL v. Vueling Airlines SA („Řízení o předběžné otázce – Letecká doprava – Montrealská úmluva – Článek 17 odst. 2 – Odpovědnost leteckých dopravců za odbavená zavazadla – Zjištění ztráty odbaveného zavazadla – Nárok na náhradu škody – Článek 22 odst. 2 – Meze odpovědnosti za zničení, ztrátu, poškození nebo zpoždění zavazadel – Nedostatek informací o ztraceném zavazadlu – Důkazní břemeno – Procesní autonomie členských států – Zásady rovnocennosti a efektivity“)

text:
               31.8.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 287/8

      Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 9. července 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado de lo Mercantil no 9 de Barcelona – Španělsko) – SL v. Vueling Airlines SA
      (Věc C-86/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Letecká doprava - Montrealská úmluva - Článek 17 odst. 2 - Odpovědnost leteckých dopravců za odbavená zavazadla - Zjištění ztráty odbaveného zavazadla - Nárok na náhradu škody - Článek 22 odst. 2 - Meze odpovědnosti za zničení, ztrátu, poškození nebo zpoždění zavazadel - Nedostatek informací o ztraceném zavazadlu - Důkazní břemeno - Procesní autonomie členských států - Zásady rovnocennosti a efektivity“)
      (2020/C 287/10)
      Jednací jazyk: španělština

         Předkládající soud

      Juzgado de lo Mercantil no 9 de Barcelona

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: SL

         Žalovaná: Vueling Airlines SA

         Výrok

                  1)

                  Článek 17 odst. 2 Úmluvy o sjednocení některých pravidel pro mezinárodní leteckou dopravu, jež byla uzavřena v Montrealu dne 28. května 1999, podepsána Evropským společenstvím dne 9. prosince 1999 a schválena jeho jménem rozhodnutím Rady 2001/539/ES ze dne 5. dubna 2001, ve spojení s čl. 22 odst. 2 této úmluvy, musí být vykládán v tom smyslu, že částka, která je v posledně uvedeném ustanovení stanovena jako mez odpovědnosti leteckého dopravce za zničení, ztrátu, poškození nebo zpoždění odbavených zavazadel, které nebyly předmětem zvláštního prohlášení o významu jejich dodání, představuje maximální výši náhrady škody, na kterou dotyčný cestující nemá nárok ze zákona a paušálně. Z toho důvodu vnitrostátnímu soudu přísluší, aby v těchto mezích určil výši náhrady škody, která mu má být s ohledem na okolnosti projednávané věci zaplacena.

                  2)

                  Článek 17 odst. 2 Montrealské úmluvy, ve spojení s čl. 22 odst. 2 této úmluvy, musí být vykládán v tom smyslu, že výše náhrady škody, která má být zaplacena cestujícímu, jehož odbavené zavazadlo, které nebylo předmětem zvláštního prohlášení o významu dodání, bylo zničeno, ztraceno, poškozeno nebo byla jeho dodávka zpožděna, musí být určena vnitrostátním soudem v souladu s použitelnými pravidly vnitrostátního práva, zejména v oblasti dokazování. Tato pravidla však nesmí být méně příznivá než ta, která se týkají obdobných řízení na základě vnitrostátního práva, ani upravena takovým způsobem, aby v praxi znemožňovala nebo nadměrně ztěžovala výkon práv přiznaných Montrealskou úmluvou.

         (1)  Úř. věst. C 164, 13.5.2019.


title: Věc C-104/19: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 9. července 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemsko) – Donex Shipping and Forwarding BV v. Staatssecretaris van Financiën („Řízení o předběžné otázce – Společná obchodní politika – Dumping – Antidumpingové clo uložené na dovoz spojovacích prostředků ze železa nebo oceli pocházejících z Čínské lidové republiky – Nařízení (ES) č. 91/2009 – Platnost – Nařízení (ES) č. 384/96 – Článek 2 odst. 10 a 11 – Právo na obhajobu“)

text:
               31.8.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 287/8

      Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 9. července 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemsko) – Donex Shipping and Forwarding BV v. Staatssecretaris van Financiën
      (Věc C-104/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Společná obchodní politika - Dumping - Antidumpingové clo uložené na dovoz spojovacích prostředků ze železa nebo oceli pocházejících z Čínské lidové republiky - Nařízení (ES) č. 91/2009 - Platnost - Nařízení (ES) č. 384/96 - Článek 2 odst. 10 a 11 - Právo na obhajobu“)
      (2020/C 287/11)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      Hoge Raad der Nederlanden

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Donex Shipping and Forwarding BV

         Žalovaný: Staatssecretaris van Financiën

         Výrok

      Přezkum předběžných otázek neodhalil nic, čím by mohla být dotčena platnost prováděcího nařízení Rady (ES) č. 91/2009 ze dne 26. ledna 2009, kterým se ukládá konečné antidumpingové clo na dovoz některých spojovacích prostředků ze železa nebo oceli pocházejících z Čínské lidové republiky.

         (1)  Úř. věst. C 155, 6.5.2019.


title: Věc C-199/19: Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 9. července 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Sądu Rejonowego dla Łodzi-Śródmieścia w Łodzi – Polsko) – RL sp. z o.o. v. J.M. („Řízení o předběžné otázce – Postup proti opožděným platbám v obchodních transakcích – Směrnice 2011/7/EU – Pojem ‚obchodní transakce‘ – Poskytnutí služeb – Článek 2 bod 1 – Nájemní smlouva – Pravidelné platby – Splátkový kalendář stanovící výši splátek – Článek 5 – Působnost“)

text:
               31.8.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 287/9

      Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 9. července 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Sądu Rejonowego dla Łodzi-Śródmieścia w Łodzi – Polsko) – RL sp. z o.o. v. J.M.
      (Věc C-199/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Postup proti opožděným platbám v obchodních transakcích - Směrnice 2011/7/EU - Pojem ‚obchodní transakce‘ - Poskytnutí služeb - Článek 2 bod 1 - Nájemní smlouva - Pravidelné platby - Splátkový kalendář stanovící výši splátek - Článek 5 - Působnost“)
      (2020/C 287/12)
      Jednací jazyk: polština

         Předkládající soud

      Sąd Rejonowy dla Łodzi-Śródmieścia w Łodzi

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: RL sp. z o.o.

         Žalovaný: J.M.

         Výrok

                  1)

                  Článek 2 bod 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/7/EU ze dne 16. února 2011 o postupu proti opožděným platbám v obchodních transakcích musí být vykládán v tom smyslu, že smlouva, jejíž hlavní plnění spočívá v úplatném předání nemovitosti k dočasnému užívání, jako je smlouva o nájmu prostoru sloužícího k podnikání, představuje obchodní transakci vedoucí k poskytnutí služeb ve smyslu tohoto ustanovení, pokud je tato transakce uskutečněna mezi podniky nebo mezi podniky a orgány veřejné moci.

                  2)

                  Jestliže taková smlouva na dobu určitou nebo neurčitou, která stanoví pravidelnou platbu v předem definovaných intervalech, jako je měsíční nájemné související se smlouvou o nájmu prostoru sloužícího k podnikání, spadá do věcné působnosti směrnice 2011/7 jako obchodní transakce vedoucí k poskytnutí služby za úplatu ve smyslu čl. 2 bodu 1 této směrnice, musí být vykládán článek 5 této směrnice v tom smyslu, že k tomu, aby z takové smlouvy mohl v případě nezaplacení splátky vzniknout nárok na úroky a na náhradu podle článku 3 a článku 6 uvedené směrnice, není nutné považovat ji za dohodu o splátkovém kalendáři stanovící výši splátek ve smyslu tohoto článku 5.

         (1)  Úř. věst. C 164, 13.5.2019.


title: Věc C-241/19 P: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 9. července 2020 – George Haswani v. Rada Evropské unie, Evropská komise („Kasační opravný prostředek – Společná zahraniční a bezpečnostní politika – Omezující opatření přijatá vůči Sýrii – Opatření namířená proti předním podnikatelům působícím v Sýrii – Seznam osob, kterým se zmrazují finanční prostředky a hospodářské zdroje – Zařazení navrhovatelova jména na seznam – Žaloba na neplatnost a na náhradu škody“)

text:
               31.8.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 287/10

      Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 9. července 2020 – George Haswani v. Rada Evropské unie, Evropská komise
      (Věc C-241/19 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vůči Sýrii - Opatření namířená proti předním podnikatelům působícím v Sýrii - Seznam osob, kterým se zmrazují finanční prostředky a hospodářské zdroje - Zařazení navrhovatelova jména na seznam - Žaloba na neplatnost a na náhradu škody“)
      (2020/C 287/13)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: George Haswani (zástupce: G. Karouni, advokát)

         Další účastnice řízení: Rada Evropské unie (zástupci: S. Kyriakopoulou a V. Piessevaux, zmocněnci), Evropská komise (zástupci: původně A. Bouquet, L. Baumgart a A. Tizzano, poté A. Bouquet a L. Baumgart, zmocněnci)

         Výrok

                  1)

                  Kasační opravný prostředek se zamítá.

                  2)

                  Georgi Haswanimu se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 187, 3.6.2019.