title: Věc C-503/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Secretario Judicial del Juzgado de Violencia sobre la Mujer de Terrassa (Španělsko) dne 23. září 2015 – Ramón Margarit Panicello v. Pilar Hernández Martínez

text:
               14.12.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 414/19

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Secretario Judicial del Juzgado de Violencia sobre la Mujer de Terrassa (Španělsko) dne 23. září 2015 – Ramón Margarit Panicello v. Pilar Hernández Martínez
   (Věc C-503/15)
   (2015/C 414/23)
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Secretario Judicial del Juzgado de Violencia sobre la Mujer de Terrassa

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: Ramón Margarit Panicello

      Odpůrkyně: Pilar Hernández Martíne

      Předběžné otázky

               1)

               Odporují články 34 a 35, čl. 207 odst. 2, čl. 207 odst. 3 a čl. 207 odst. 4 zákona 1/2000, které upravují správní řízení o zaplacení odměny, článku 47 Listiny základních práv Evropské unie (1), když vylučují možnost soudní kontroly? V případě kladné odpovědi:
               Je soudní tajemník (Secretario Judicial) v rámci řízení podle článků 34 a 35 zákona 1/2000, „soudem“ pro účely článku 267 Smlouvy o fungování Evropské unie?

               2)

               Odporují články 34 a 35 zákona 1/2000 článku 6 odst. 1 a čl. 7 odst. 2 směrnice 93/13/EHS (2) a čl. 6 odst. 1 písm. d) a článkům 11 a 12 směrnice 2005/29/ES (3) v tom, že vylučují kontrolu případných zneužívajících klauzulí nebo nekalých obchodních praktik, jež obsahují smlouvy uzavřené mezi advokáty a fyzickými osobami, které jednají pro účely, které nespadají do rámce jejich obchodní nebo výrobní činnosti nebo povolání, z úřední povinnosti?

               3)

               Odporují články 34 a 35 zákona 1/2000 článku 6 odst. 1, čl. 7 odst. 2 a [bodu 1 písm. q) přílohy] směrnice [93/13/EHS] v tom, že při rozhodování věci vylučují ve správním „řízení o zaplacení odměny“ provádění důkazů?

      (1)  Úř. věst. 2000, C 364, s. 1.

      (2)  Směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách [zneužívajících klauzulích] ve spotřebitelských smlouvách (Úř. věst. L 95, s. 29; Zvl. vyd. 15/02, s. 288).

      (3)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/29/ES ze dne 11. května 2005 o nekalých obchodních praktikách vůči spotřebitelům na vnitřním trhu a o změně směrnice Rady 84/450/EHS, směrnic Evropského parlamentu a Rady 97/7/ES, 98/27/ES a 2002/65/ES a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2006/2004 (směrnice o nekalých obchodních praktikách) (Úř. věst. L 149, s. 22).


title: Věc T-4/10: Usnesení Tribunálu ze dne 30. června 2011 — Al Saadi v. Komise ( „Úmrtí žalobce — Nepokračování v řízení právními nástupci — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“ )

text:
               24.9.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/19

         Usnesení Tribunálu ze dne 30. června 2011 — Al Saadi v. Komise
   (Věc T-4/10) (1)

   (Úmrtí žalobce - Nepokračování v řízení právními nástupci - Nevydání rozhodnutí ve věci samé)
   2011/C 282/36
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Faraj Faraj Hassan Al Saadi (Leicester, Spojené království) (zástupci: J. Jolnes, barrister, a M. Arani, solicitor)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: M. Konstantinidis, T. Scharf a E. Paasivirta, zmocněnci)

      Vedlejší účastníci podporující žalovanou: Rada Evropské unie (zástupci: R. Szostak a E. Finnegan, zmocněnci); Italská republika (zástupci: původně G. Palmieri, poté G. Albenzio, avvocati dello Stato); a Francouzská republika (zástupci: G. de Bergues, E. Belliard a L. Butel, zmocněnci)

      Předmět

   Částečné zrušení nařízení Komise (ES) č. 954/2009 ze dne 13. října 2009, kterým se po sto čtrnácté mění nařízení Rady (ES) č. 881/2002 ze dne 27. května 2002 o zavedení některých zvláštních omezujících opatření namířených proti některým osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibanem (Úř. věst. L 269, s. 20), v rozsahu, v něm je žalobce uveden na seznamech osob, skupin a subjektů, na které se tato ustanovení vztahují.

      Výrok

               1)

               Rozhodnutí ve věci samé se nevydá.

               2)

               Každý účastník řízení ponese vlastní náklady.

      (1)  Úř. věst. C 51, 27.2.2010.


title: Věc T-168/06: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 11. září 2008 – Itálie v. Komise

text:
               22.11.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/63

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 11. září 2008 – Itálie v. Komise
   (Věc T-168/06) (1)

   (2008/C 301/114)

      Jednací jazyk: italština

   Předseda druhého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 190, 12.8.2006.


title: Věc F-26/07: Žaloba podaná dne 21. března 2007 – Potoms a Scillia v. Parlament

text:
               26.5.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 117/37

         Žaloba podaná dne 21. března 2007 – Potoms a Scillia v. Parlament
   (Věc F-26/07)
   (2007/C 117/58)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobci: Gerrit Potoms (Mechelen, Belgie) a Mario Scillia (Brusel, Belgie) (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis a E. Marchal, advokáti)

      Žalovaný: Evropský parlament
   Návrhová žádání žalobců

               —

               určit, že článek 5 a článek 12 přílohy XIII služebního řádu jsou protiprávní;

               —

               zrušit individuální rozhodnutí, jimiž byli žalobci jmenováni na pracovní místo administrátora, v rozsahu, v jakém stanoví jejich zařazení na základě čl. 5 odst. 2 přílohy XIII služebního řádu;

               —

               určit, že prováděcí předpisy, jimiž je upraveno přidělování bodů za zásluhy a pro povýšení, jsou protiprávní v rozsahu, v jakém stanoví odebrání bodů za zásluhy a pro povýšení v případě přechodu z jedné funkční skupiny do druhé;

               —

               zrušit individuální rozhodnutí, jimiž byly odňaty body za zásluhy a pro povýšení, které žalobci nashromáždili ve své původní kategorii;

               —

               zrušit individuální rozhodnutí o uplatnění multiplikačního koeficientu nižšího než 1 pro výpočet odměny žalobců;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobci uplatňují žalobní důvody, které jsou velmi podobné důvodům uplatněným ve věci F-31/06 (1).

      (1)  Úř. věst C 131, 3.6.2006, s. 50.


title: Věc T-476/15: Žaloba podaná dne 19. srpna 2015 – European Food v. OHIM – Société des Produits Nestlé (FITNESS)

text:
               12.10.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 337/37

         Žaloba podaná dne 19. srpna 2015 – European Food v. OHIM – Société des Produits Nestlé (FITNESS)
   (Věc T-476/15)
   (2015/C 337/42)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: European Food SA (Drăgăneşti, Rumunsko) (zástupce: I. Speciac, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Société des Produits Nestlé SA (Vevey, Švýcarsko)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Majitel sporné ochranné známky: další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Sporná ochranná známka: slovní ochranná známka Společenství „FITNESS“ – ochranná známka Společenství č. 2 470 326

      Řízení před OHIM: námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 19. června 2015 ve věci R 2542/2013-4

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí a vrátil věc OHIM k vydání nového rozhodnutí, které bude v souladu s rozsudkem Tribunálu,

               —

               podpůrně, změnil napadené rozhodnutí a zrušil zápis ochranné známky Společenství č. 2 470 326 – „Fitness“,

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení pravidla 37 písm. b) bodu vi) a pravidla 50 odst. 1 nařízení č. 2868/95, jakož i článku 76 nařízení č. 207/2009,

               —

               porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a čl. 52 odst. 1 písm. a) nařízení č. 207/2009,

               —

               porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) a čl. 52 odst. 1 písm. a) nařízení č. 207/2009


title: Věc C-362/07 a C-363/07: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 11. prosince 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal d'instance du VIIème arrondissement de Paris – Francie) – Kip Europe SA, Kip (UK) Ltd, Caretrex Logistiek BV, Utax GmbH (C-362/07), Hewlett Packard International SARL (C-363/07) v. Administration des douanes – Direction Générale des douanes et droits indirects ( Společný celní sazebník — Kombinovaná nomenklatura — Sazební zařazení zboží — Multifunkční zařízení — Zařízení složená z jednotky laserové tiskárny a z jednotky skeneru s funkcí kopírky — Číslo 8471 — Číslo 9009 )

text:
               7.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/6

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 11. prosince 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal d'instance du VIIème arrondissement de Paris – Francie) – Kip Europe SA, Kip (UK) Ltd, Caretrex Logistiek BV, Utax GmbH (C-362/07), Hewlett Packard International SARL (C-363/07) v. Administration des douanes – Direction Générale des douanes et droits indirects
   (Věc C-362/07 a C-363/07) (1)

   („Společný celní sazebník - Kombinovaná nomenklatura - Sazební zařazení zboží - Multifunkční zařízení - Zařízení složená z jednotky laserové tiskárny a z jednotky skeneru s funkcí kopírky - Číslo 8471 - Číslo 9009“)
   (2009/C 32/10)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předkládající soud
   Tribunal d'instance du VIIème arrondissement de Paris
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Kip Europe SA, Kip (UK) Ltd, Caretrex Logistiek BV, Utax GmbH (C-362/07), Hewlett Packard International SARL (C-363/07)

      Žalovaný: Administration des douanes – Direction Générale des douanes et droits indirects
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Tribunal d'instance du VIIème arrondissement de Paris – Výklad nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku (Úř. věst. L 256, s. 1; Zvl. vyd. 02/02 s. 382), ve znění použitelném v době rozhodné z hlediska skutečností v původním řízení a platnost nařízení Komise (ES) č. 400/2006 ze dne 8. března 2006 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury (Úř. věst. L 70, s. 9) – Multifunkční přístroj obsahující jednotku laserové tiskárny, jednotku skeneru a jednotku počítače – Má být přístroj zařazen do položky 8471 60 40 (zařízení pro automatizované zpracování dat) v souladu s všeobecným pravidlem 3 b) pro výklad kombinované nomenklatury (funkce tiskárny, která přístroji dává „podstatné rysy“) nebo do položky 9009 12 00 (fotokopírovací přístroj) v souladu s poznámkou 5 E kapitoly 84 kombinované nomenklatury (přístroj provádějící samostatně specifickou funkci – kopírování – jinou než je zpracování dat)
   Výrok

               1)

               Poznámka 5 E) ke kapitole 84 kombinované nomenklatury, která tvoří přílohu I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku, ve znění nařízení Komise (ES) č. 1719/2005 ze dne 27. října 2005, musí být vykládána v tom smyslu, že zařízení, jejichž součástí je zařízení pro automatizované zpracování dat, nebo ta, která pracují ve spojení s takovým zařízením, vykonávají „specifickou funkci, jinou, než je zpracování dat“, pouze za předpokladu, že jejich funkce nespadá pod zpracování dat.

               2)

               Jestliže funkce kopírování zajišťovaná zařízeními dotčenými v původním řízení je oproti funkcím tisku a skenování vedlejší, musí být tato zařízení považována za jednotky zařízení pro automatizované zpracování dat ve smyslu poznámky 5 B) ke kapitole 84 kombinované nomenklatury, která tvoří přílohu I nařízení č. 2658/87, ve znění nařízení č. 1719/2005, přičemž tyto jednotky na základě poznámky 5 C) k této kapitole spadají, pokud jsou předmětem celního prohlášení odděleně, do čísla 8471. V takovém případě musí být příslušná podpoložka určena na základě poznámky 3 ke třídě XVI uvedené nomenklatury. Naproti tomu, pokud je význam této funkce kopírování rovnocenný oběma ostatním funkcím, musí být tato zařízení zařazena na základě bodu 3 b) všeobecných pravidel do čísla, jež odpovídá jednotce, která těmto zařízením dává jejich podstatné rysy. Pokud by se toto určení ukázalo jako nemožné, musí být uvedená zařízení zařazena na základě bodu 3 c) všeobecných pravidel do čísla 9009.

               3)

               Přezkum pátých otázek neodhalil žádnou skutečnost, kterou by mohla být dotčena platnost bodu 4 přílohy nařízení Komise (ES) č. 400/2006 ze dne 8. března 2006 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury.

      (1)  Úř. věst. C 269, 10.11.2007.


title: Věc T-29/14: Žaloba podaná dne 7. ledna 2014 — Taetel v. Komise

text:
               1.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 61/20

         Žaloba podaná dne 7. ledna 2014 — Taetel v. Komise
   (Věc T-29/14)
   2014/C 61/37
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Taetel, SL (Madrid, Španělsko) (zástupci: E. Navarro Varona, P. Vidal Martínez, J. López-Quiroga Teijero a G. Canalejo Lasarte, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí na základě článku 263 SFEU v rozsahu, v němž určuje, že se jedná o státní podporu, a nařizuje její vymáhání od investorů;

               —

               podpůrně zrušil články 1 a 2 a čl. 4 odst. 1 rozhodnutí v rozsahu, v němž označují investory za příjemce, kteří musí údajnou podporu vrátit;

               —

               podpůrně ponechal bez použití příkaz k vymáhání podpory od investorů podle čl. 4 odst. 1 in fine, jelikož je v rozporu se zásadami právní jistoty a legitimního očekávání, neboť nelze nařídit vymáhání ode dne předcházejícího zveřejnění rozhodnutí o zahájení řízení;

               —

               podpůrně zrušil článek 2 rozhodnutí a určil, že metoda určení údajného zvýhodnění, které mají investoři vrátit, je protiprávní;

               —

               určil, že čl. 4 odst. 1 rozhodnutí, týkající se zákazu „převést břemeno vymáhání na jiné osoby“, je nicotný nebo, alternativně, částečně neplatný v rozsahu, v němž to znamená rozhodnutí o zákazu nebo údajné neplatnosti smluvních ujednání o vymáhání částek, které musí investoři vrátit španělskému státu, od třetích osob, a

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Rozhodnutí napadené touto žalobou je totéž jako ve věcech T-700/13, Bankia v. Komise, T-719/13, Lico Leasing y Pequeños y Medianos Astilleros de Reconversión v. Komise a T-3/14, Anudal Industrial v. Komise.
   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou podobné těm, které byly uplatněny v uvedených věcech.
   Žalobkyně poukazuje zejména na porušení článku 107 SFEU v rozsahu, v němž napadené rozhodnutí konstatuje, že dotčený daňový režim, použitelný na určité dohody o finančním leasingu na koupi nově postavených plavidel, představuje jako celek státní podporu.
   Podle žalobkyně porušuje daňové rozhodnutí článek 107 SFEU rovněž v tom, že považuje opatření, která odpovídají uvedenému daňovému systému, za „nové“ státní podpory.
   Podpůrně žalobkyně namítá porušení zásad právní jistoty a legitimního očekávání, jakož i článků 107 SFEU, 108 SFEU a 206 SFEU z důvodu nesprávného určení příjemců a nesprávného stanovení částek, které mají být vráceny, a článku 108 odst. 3 SFEU, článku 19 nařízení č. 659/1999, čl. 3 odst. 6 SEU a článků 16 a 17 Listiny základních práv a svobod Evropské unie, když čl. 4 odst. 1 napadeného rozhodnutí zakazuje, nebo považuje za neplatná, smluvní ujednání, podle kterých investoři mohou požadovat od třetích osob částky, které musí vrátit španělským orgánům.


title: Věc C-453/09: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 12. května 2011 — Evropská komise v. Spolková republika Německo ( „Nesplnění povinnosti státem — Daň z přidané hodnoty — Směrnice 2006/112/ES — Uplatnění snížené sazby daně — Živá zvířata obvykle určená k použití při přípravě potravin a krmiv — Dodání, dovoz a pořízení určitých živých zvířat, zejména koní“ )

text:
               9.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 204/9

         Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 12. května 2011 — Evropská komise v. Spolková republika Německo
   (Věc C-453/09) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Daň z přidané hodnoty - Směrnice 2006/112/ES - Uplatnění snížené sazby daně - Živá zvířata obvykle určená k použití při přípravě potravin a krmiv - Dodání, dovoz a pořízení určitých živých zvířat, zejména koní)
   2011/C 204/16
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: D. Triantafyllou a B.-R. Killmann, zmocněnci)

      Žalovaná: Spolková republika Německo (zástupci: J. Möller a C. Blaschke, zmocněnci)

      Vedlejší účastníci podporující žalovanou: Francouzská republika (zástupci: G. de Bergues a B. Beaupère-Manokha, zmocněnci), Nizozemské království (zástupci: C. M. Wissels a M. Noort, zmocněnci)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Porušení článků 96 a 98 ve spojení s přílohou III směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1) — Snížená sazba — Dodání, dovoz a pořízení určitých živých zvířat (zejména koní), která nejsou určena k přípravě či výrobě potravin nebo krmiv

      Výrok

               1)

               Spolková republika Německo tím, že uplatnila sníženou sazbu daně z přidané hodnoty na veškeré dodání, dovoz a pořízení koní uvnitř Společenství, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 96 a 98 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty ve spojení s její přílohou III.

               2)

               Spolkové republice Německo se ukládá náhrada nákladů řízení.

               3)

               Francouzská republika a Nizozemské království ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 24, 30.1.2010.


title: Věc T-116/17: Žaloba podaná dne 20. února 2017 – Spiegel-Verlag Rudolf Augstein und Sauga v. ECB

text:
               18.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 121/44

         Žaloba podaná dne 20. února 2017 – Spiegel-Verlag Rudolf Augstein und Sauga v. ECB
   (Věc T-116/17)
   (2017/C 121/64)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Spiegel-Verlag Rudolf Augstein GmbH & Co. KG (Hamburk, Německo) a Michael Sauga (Berlín, Německo) (zástupci: A. Koreng a T. Feldmann, advokáti)

      Žalovaná: Evropská centrální banka (ECB)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Výkonné rady Evropské centrální banky oznámené dopisem ze dne 15. prosince 2016, kterým byla zamítnuta žádost žalobkyň o přístup ke dvěma dokumentům Evropské centrální banky „The impact on government deficit and debt from off-market swaps. The Greek case“ (SEC/GovC/X/10/88a) a „The Titlos transaction and possible existence of similar transactions impacting on the euro area government debt or deficit levels“ (SEC/GovC/X/10/88b).

               —

               uložil ECB náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně dva žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z nesprávného použití čl. 4 odst. 1 písm. a) druhé odrážky rozhodnutí ECB/2004/3 (1)

               Žalobkyně uvádí, že ECB dostatečně konkrétně neprokázala, že zpřístupněním dotčených dokumentů by byla porušena ochrana veřejného zájmu s ohledem na finanční, měnovou nebo hospodářskou politiku Unie nebo členského státu.
               Hrozící narušení veřejného zájmu, které ECB uvedla, již ve skutečnosti není šest let po vyhotovení dokumentů a po zásadní změně rámcových podmínek znepokojivé.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z nesprávného použití čl. 4 odst. 3 první pododstavec rozhodnutí ECB/2004/3

                           —

                           Žalobkyně uvádí, že sporné dokumenty nesloužily k přípravě konkrétních rozhodnutí, ale pouze k obecnému utváření názorů a informacím v rámci ECB.

                           —

                           Krom toho nelze předpokládat, že by se pracovníci ECB dali zastrašit možností zveřejnění těchto dokumentů.

                           —

                           Navíc se nelze z dnešního pohledu ve vztahu k dotčeným dokumentům obávat nevhodného vlivu třetí strany na porady ECB.

                           —

                           Dále ECB dostatečně nezohlednila a nezvážila veřejný zájem na přístupu k informacím.

                           —

                           Konečně není věcí ECB posoudit, čím bude obohacena veřejná diskuse, nýbrž je to věcí tisku, jak to vyplývá z jeho funkce „hlídacího psa“ uznané Evropským soudem pro lidská práva.

      (1)  Rozhodnutí Evropské centrální banky ze dne 4. března 2004 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropské centrální banky (ECB/2004/3) (Úř. věst. 2004, L 80, s. 42)


title: Věc C-181/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sofiyski gradski sad (Bulharsko) dne 19. května 2009 — Canon Kabushiki Kaisha v. IPN Bulgaria OOD

text:
               5.12.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 297/16

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sofiyski gradski sad (Bulharsko) dne 19. května 2009 — Canon Kabushiki Kaisha v. IPN Bulgaria OOD
   (Věc C-181/09)
   2009/C 297/20
   Jednací jazyk: bulharština

      Předkládající soud

   Sofiyski gradski sad

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Canon Kabushiki Kaisha

      Žalovaný: IPN Bulgaria OOD
   Soudní dvůr (pátý senát) prohlásil usnesením ze dne 17. září 2009 žádost o rozhodnutí o předběžné otázce za zjevně nepřípustnou.


title: Věc T-195/05: Žaloba podaná dne 19. května 2005 N.V. Deloitte Business Advisory proti Komisi Evropských společenství

text:
               6.8.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 193/30

         Žaloba podaná dne 19. května 2005 N.V. Deloitte Business Advisory proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-195/05)
   (2005/C 193/50)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 19. května 2005 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství N.V. Deloitte Business Advisory, se sídlem v Bruselu (Belgie), zastoupenou Dirkem Van Heuvenem, Stevem Ronseem a Sofie Logie, advokáty, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               1)

               zrušil sporná rozhodnutí a

               2)

               uložil Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně, která vytvořila s dalšími podniky konsorcium, podala pod jménem EUPHET nabídku v nabídkovém řízení „Sanco Evaluation Framework Contract, Lot 1 (Public Health) – tender č. SANCO/2004/01/041“, vyhlášeném Evropskou komisí. Ve své žalobě navrhuje žalobkyně zrušit rozhodnutí Komise, kterým nebylo EUPHET vybráno pro zakázku, jakož i zrušit rozhodnutí zadat zakázku třetí osobě, které nebylo žalobkyni doručeno a jehož obsah jí není znám.
   Na podporu své žaloby se žalobkyně dovolává porušení článku 94 nařízení č. 1605/2002 kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (1) a porušení článku 138 a čl. 147 odst. 3 nařízení č. 2342/2002 o prováděcích pravidlech k nařízení č. 1605/2000 (2). Žalobkyně se také dovolává porušení zadávací dokumentace nabídkového řízení, obecné povinnosti uvést odůvodnění a zásady legitimního očekávání.
   Důvody uvedené pro vyloučení, a sice, že návrh na opatření k zabránění střetu zájmů je nedostatečný, nabízí nedostatečnou záruku jsou zcela protiprávní a jsou v rozporu s podmínkami nabídkového řízení. Žalobkyně tvrdí, že postačuje, že subjekt uzavírající smlouvu se podpisem návrhu smlouvy zavazuje k tomu Komisi neprodleně oznámit případný střet zájmů a učinit nezbytné kroky, aby bylo co nejdříve střetu zájmů zabráněno. Žalobkyně rovněž tvrdí, že navrhla opatření, která šla dále než to, co bylo požadováno.
   Žalobkyně dále tvrdí, že nebyla nikdy vyzvána, aby poskytla dodatečné informace. Toto představuje porušení čl. 146 odst. 3 nařízení č. 2342/2002, porušení zásady legitimního očekávání, zásady rovného zacházení a zásady zákazu diskriminace, jakož i porušení čl. 89 odst. 1 a článku 99 nařízení č. 1605/2002.

      (1)  Nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (Úř. věst. L 248, s. 1).

      (2)  Nařízení Komise (ES, Euratom) č. 2342/2002 ze dne 23. prosince 2002 o prováděcích pravidlech k nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (Úř. věst. L 357, s. 1).


title: Věc T-466/15: Žaloba podaná dne 11. srpna 2015 – Makhlouf v. Rada

text:
               12.10.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 337/34

         Žaloba podaná dne 11. srpna 2015 – Makhlouf v. Rada
   (Věc T-466/15)
   (2015/C 337/36)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Rami Makhlouf (Damašek, Sýrie) (zástupce: E. Ruchat, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               rozhodl, že žaloba podaná žalobcem je přípustná a opodstatněná;

               —

               v důsledku toho zrušil rozhodnutí 2015/837/SZBP ze dne 28. května 2015 a následující akty k jeho provedení v rozsahu, v němž se týkají žalobce;

               —

               uložil Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce tři žalobní důvody, které jsou v podstatě totožné s důvody či podobné důvodům uplatňovaným ve věci T-432/11, Makhlouf v. Rada (1).

      (1)  Úř. věst. C 290, s. 13.


title: Věc T-335/07: Žaloba podaná dne 4. září 2007 – Mergel a další v. OHIM

text:
               10.11.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/55

         Žaloba podaná dne 4. září 2007 – Mergel a další v. OHIM
   (Věc T-335/07)
   (2007/C 269/99)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobci: Volker Mergel (Wiesbaden, Německo), Klaus Kampfenkel (Hofheim, Německo), Burkart Bill (Darmstadt, Německo) a Andreas Herden (Wiesbaden, Německo) (zástupce: G. Friderichs, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   Návrhová žádání žalobců

               —

               zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu žalovaného ze dne 25. června 2007 (odvolání R 299/2007-4);

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „Patentconsult“ pro služby zařazené do tříd 35, 41 a 42 (přihláška č. 4 439 774).

      Rozhodnutí průzkumového referenta: zamítnutí přihlášky.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 40/94 (1), protože přihlašovaná ochranná známka není ani popisná, ani nepostrádá rozlišovací způsobilost.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).


title: Věc C-387/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Litva) dne 12. července 2016 – Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos v. Nidera B.V. a Vilniaus apskrities valstybinė mokesčių inspekcija

text:
               19.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 343/35

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Litva) dne 12. července 2016 – Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos v. Nidera B.V. a Vilniaus apskrities valstybinė mokesčių inspekcija
   (Věc C-387/16)
   (2016/C 343/48)
   Jednací jazyk: litevština

      Předkládající soud

   Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

      Žalovaná: Nidera B.V., Vilniaus apskrities valstybinė mokesčių inspekcija

      Předběžná otázka

   Musí být článek 183 směrnice Rady 2006/112/ES (1) ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty ve spojení se zásadou daňové neutrality vykládán v tom smyslu, že brání snížení úroků, které obvykle náležejí na základě vnitrostátního práva, z přeplatku na DPH (nadměrného odpočtu), u nějž nedošlo k vrácení (započtení) v příslušných lhůtách, pokud toto snížení zohledňuje jiné okolnosti než ty, které vycházejí z jednání samotné osoby povinné k dani, jako je například vztah mezi úroky a výší přeplatku, u nějž nedošlo k vrácení v příslušných lhůtách, doba, po kterou nebyl přeplatek vrácen a důvody, proč vráceno nebylo, jakož i skutečné ztráty vzniklé osobě povinné k dani?

      (1)  Úř. věst. 2006 L 347, s. 1.


title: Věc C-430/13: Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 16. ledna 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Fővárosi Ítélőtábla – Maďarsko) – Ilona Baradics a další v. QBE Insurance (Europe) Ltd Magyarországi Fióktelepe, Magyar Állam „Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora — Souborné služby pro cesty, pobyty a zájezdy — Vnitrostátní právní úprava, která stanoví minimální procentní podíly pro záruku, kterou musí mít k dispozici organizátor cest, aby v případě platební neschopnosti vrátil prostředky, které zaplatili spotřebitelé“

text:
               14.4.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 112/21

         Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 16. ledna 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Fővárosi Ítélőtábla – Maďarsko) – Ilona Baradics a další v. QBE Insurance (Europe) Ltd Magyarországi Fióktelepe, Magyar Állam
   (Věc C-430/13) (1)

   („Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora - Souborné služby pro cesty, pobyty a zájezdy - Vnitrostátní právní úprava, která stanoví minimální procentní podíly pro záruku, kterou musí mít k dispozici organizátor cest, aby v případě platební neschopnosti vrátil prostředky, které zaplatili spotřebitelé“)
   2014/C 112/25
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Fővárosi Ítélőtábla

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Ilona Baradics, Adrienn Bóta, Éva Emberné Stál, Lászlóné György, Sándor Halász, Zita Harászi, Zsanett Hideg, Katalin Holtsuk, Gábor Jancsó, Mária Katona, Gergely Kézdi, László Korpás, Ferencné Kovács, Viola Kőrösi, Tamás Kuzsel, Attila Lajtai, Zsolt Lőrincz, Ákos Nagy, Attiláné Papp, Zsuzsanna Peller, Ágnes Petkovics, László Pongó, Zsolt Porpáczy, Zsuzsanna Rávai, László Román, Zsolt Schneck, Mihály Szabó, Péter Szabó, Zoltán Szalai, Erika Szemeréné Radó, Zsuzsanna Szigeti, Nikolett Szőke, Péter Tóth, Zsófia Várkonyi, Mónika Veress

      Žalovaní: QBE Insurance (Europe) Ltd Magyarországi Fióktelepe, Magyar Állam

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Fővárosi Ítélőtábla – Výklad článků 7 a 9 směrnice Rady 90/314/EHS ze dne 13. června 1990 o souborných službách pro cesty, pobyty a zájezdy (Úř. věst. L 158, s. 59) – Spotřebitelé, kteří s organizátorem cest uzavřeli smlouvy o souborných službách, na základě nichž zaplatili zálohy a v některých případech celou cenu souborné služby – Organizátor cest, který se stal platebně neschopným před zahájením cest uvedených spotřebitelů – Slučitelnost vnitrostátní právní úpravy, která stanoví minimální procentní podíly pro záruku, kterou musí mít k dispozici organizátor cest, aby v případě platební neschopnosti vrátil prostředky, které zaplatili spotřebitelé, s uvedenou směrnicí

      Výrok

               1)

               Článek 7 směrnice Rady 90/314/EHS ze dne 13. června 1990 o souborných službách pro cesty, pobyty a zájezdy musí být vykládán v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, jejíž přesná pravidla neposkytují spotřebiteli účinné zajištění vrácení veškerých jím vložených prostředků a jeho návrat v případě platební neschopnosti organizátora cesty. Je věcí předkládajícího soudu, aby určil, zda se v případě vnitrostátní právní úpravy dotčené ve věci, jež mu byla předložena, jedná o tento případ.

               2)

               Článek 7 směrnice 90/314 musí být vykládán v tom smyslu, že členský stát nemá diskreční pravomoc určit rozsah rizika, které musí být pokryto zárukou, kterou je povinen složit organizátor nebo prodejce cesty ve prospěch spotřebitelů. Je věcí předkládajícího soudu, aby ověřil, zda kritéria stanovená dotčeným členským státem týkající se stanovení výše uvedené záruky mají za cíl či následek omezení rozsahu rizika, které tato záruka musí pokrýt, v takovémto případě by tato kritéria byla zjevně neslučitelná s povinnostmi vyplývajícími z uvedené směrnice a představovala by dostatečně závažné porušení unijního práva, které by za předpokladu určení přímé příčinné souvislosti mohlo založit odpovědnost dotyčného členského státu.

      (1)  Úř. věst. C 344, 23. 11. 2013.


title: Věc T-670/13 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 18. prosince 2013 Evropskou komisí proti rozsudku vydanému dne 23. října 2013 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-93/12, D’Agostino v. Komise

text:
               15.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 78/12

         Kasační opravný prostředek podaný dne 18. prosince 2013 Evropskou komisí proti rozsudku vydanému dne 23. října 2013 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-93/12, D’Agostino v. Komise
   (Věc T-670/13 P)
   2014/C 78/25
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Evropská komise (zástupci: J. Currall a G. Gattinara, zmocněnci)

      Další účastník řízení: Luigi D’Agostino (Lucemburk, Lucembursko)

      Návrhová žádání

   Navrhovatelka navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozsudek Soudu pro veřejnou službu ze dne 23. října 2013 ve věci F-93/12, D’Agostino v. Komise;

               —

               zamítl žalobu, kterou L. D’Agostino podal ve věci F-93/12, jako neopodstatněnou;

               —

               rozhodl, že každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady tohoto řízení;

               —

               uložil L. D’Agostinovi náhradu nákladů řízení zahájeného před Soudem pro veřejnou službu;

               —

               přerušil řízení do doby, než bude vyhlášen rozsudek ve věci T-368/12 P, Komise v. Macchia.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Na podporu kasačního opravného prostředku předkládá navrhovatelka tři důvody kasačního opravného prostředku.

               1)

               První důvod kasačního opravného prostředku vychází z věcného pochybení a zkreslení skutkových okolností, jelikož Soud pro veřejnou službu (SVS) uplatnil svůj rozsudek ze dne 13. června 2012, Macchia v. Komise (F-63/11), na situaci smluvního zaměstnance, kterému nebyla obnovena jeho smlouva.

               2)

               Druhý důvod kasačního opravného prostředku vychází z nesprávných právních posouzení a tvoří jej tři části založené:

                           —

                           na nesprávném výkladu článku 3a pracovního řádu ostatních zaměstnanců Evropské unie (PŘOZ) (body 56 až 58 napadeného rozsudku);

                           —

                           na nesprávném právním posouzení při vymezení vztahů mezi zájmem služby a zásadou legality (bod 63 napadeného rozsudku);

                           —

                           na porušení mezí soudního přezkumu SVS a na skutečnosti, že SVS tak rozhodl ultra vires (body 59, 60 a 63).

               3)

               Třetí důvod kasačního opravného prostředku vychází z porušení povinnosti uvést odůvodnění (body 57 a 59 napadeného rozsudku).


title: Věc C-574/08: Žaloba podaná dne 22. prosince 2008 – Komise Evropských společenství v. Belgické království

text:
               21.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/38

         Žaloba podaná dne 22. prosince 2008 – Komise Evropských společenství v. Belgické království
   (Věc C-574/08)
   (2009/C 44/65)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: V. Peere a P. Dejmek, zmocněnci)

      Žalované: Belgické království
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               konstatovat, že Belgické království tím, že nepřijalo právní a správní ustanovení nezbytná k provedení směrnice Komise 2006/70/ES ze dne 1. srpna 2006, kterou se stanoví prováděcí opatření ke směrnici Evropského parlamentu a Rady 2005/60/ES, pokud se jedná o definici „politicky exponovaných osob“ a technická kritéria pro zjednodušené postupy hloubkové kontroly klienta a pro výjimku na základě finanční činnosti vykonávané příležitostně nebo ve velmi omezené míře (1), nebo každopádně tím, že tato ustanovení neoznámilo Komisi, nesplnilo povinnosti, které pro ně vyplývají z této směrnice;

               —

               uložit Belgickému království náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta pro provedení směrnice 2006/70/ES uplynula dne 15. prosince 2007. Žalovaná strana však k datu předložení této žaloby nepřijala všechna opatření nezbytná k provedení směrnice, nebo je v každém případě dosud neoznámila Komisi.

      (1)  Úř. věst. L 214, s. 29.


title: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 8.června 2005 ve věci T-151/03, Nuova Agricast Srl proti Komisi Evropských společenství (Žaloba na neplatnost — Přístup k dokumentům — Nařízení (ES) č. 1049/2001 — Bezpředmětná žaloba)

text:
               17.9.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 229/17

      USNESENÍ SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 8.června 2005
   ve věci T-151/03, Nuova Agricast Srl proti Komisi Evropských společenství (1)

   (Žaloba na neplatnost - Přístup k dokumentům - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Bezpředmětná žaloba)
   (2005/C 229/36)
   Jednací jazyk: italština
   Ve věci T-151/03, Nuova Agricast Srl, se sídlem v Cerignola (Itálie), zastoupená M. Calabresem, advokátem, proti Komisi Evropských společenství (zmocněnci: V. Di Bucci a P. Aalto, ve spolupráci s A. Abatem, advokátem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku), podporované Spojeným královstvím Velké Británie a Severního Irska (zmocněnci: původně K. Manji, poté C. Jackson, s adresou pro účely doručování v Lucemburku), jejímž předmětem je návrh na zrušení rozhodnutí Komise odpírajícího žalobkyni přístup k dokumentu pocházejícímu z členského státu, Soud (pátý senát), ve složení M. Vilaras, předseda, F. Dehousse a D. Šváby, soudci; vedoucí soudní kanceláře: H. Jung, vydal dne 8.června 2005 usnesení, jehož výrok je následující:

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Žalobkyně ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady řízení vynaložené Komisí

      (1)  Úř. věst. C 146, 21.6.2003


title: Věc C-73/12: Usnesení Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 4. července 2012 — (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Giudice di Pace di Revere — Itálie) — trestní řízení proti Ahmedu Ettaghim ( „Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Nepopsání sporu v původním řízení — Zjevná nepřípustnost“ )

text:
               6.10.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 303/8

         Usnesení Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 4. července 2012 — (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Giudice di Pace di Revere — Itálie) — trestní řízení proti Ahmedu Ettaghim
   (Věc C-73/12) (1)

   (Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce - Nepopsání sporu v původním řízení - Zjevná nepřípustnost)
   2012/C 303/15
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Giudice di Pace di Revere

      Účastník původního trestního řízení

   Ahmed Ettaghi

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Giudice di Pace di Revere — Výklad článků 2, 4, 6, 7, 8, 15 a 16 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/115/ES ze dne 16. prosince 2008 o společných normách a postupech v členských státech při navracení neoprávněně pobývajících státních příslušníků třetích zemí (Úř. věst. L 348, s. 98), jakož i čl. 4 odst. 3 Smlouvy o FEU — Vnitrostátní právní úprava, která ukládá peněžitý trest cizinci, který neoprávněně vstoupil na vnitrostátní území nebo na něm neoprávněně pobývá — Přípustnost trestného činu neoprávněného pobytu — Možnost nahradit peněžitý trest okamžitým vyhoštěním na období nejméně pěti let nebo trestem omezení svobody („permanenza domiciliare“) — Povinnosti členských států během lhůty pro provedení směrnice

      Výrok

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Giudice di Pace di Revere (Itálie) rozhodnutím ze dne 26.ledna 2012 je zjevně nepřípustná.

      (1)  Úř. věst. C 118, 21.4.2012.


title: Věc C-76/06 P: Kasační opravný prostředek podaný dne  9. února 2006  Britannia Alloys & Chemicals Ltd. proti rozsudku vydanému dne  29. listopadu 2005  ve věci T-33/02, Britannia Alloys & Chemicals Ltd. v. Komise Evropských společenství

text:
               6.5.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 108/2

         Kasační opravný prostředek podaný dne 9. února 2006 Britannia Alloys & Chemicals Ltd. proti rozsudku vydanému dne 29. listopadu 2005 ve věci T-33/02, Britannia Alloys & Chemicals Ltd. v. Komise Evropských společenství
   (Věc C-76/06 P)
   (2006/C 108/03)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatel): Britannia Alloys & Chemicals Ltd. (zástupci: S. Mobley, H. Bardell a M. Commons, solicitors)

      Další účastník řízení: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozsudek v rozsahu, ve kterém zamítá žalobu podanou Britannia proti rozhodnutí;

               —

               zrušit článek 3 rozhodnutí v rozsahu, ve kterém se týká Britannia;

               —

               podpůrně k bodu (ii), změnit článek 3 rozhodnutí v rozsahu, ve kterém se týká Britannia, tak, že bude zrušena nebo podstatně snížena pokuta uložená Britannia;

               —

               podpůrně k bodu (ii) a (iii), vrátit věc zpět Soudu prvního stupně k vydání rozsudku, který by byl v souladu s rozsudkem Soudního dvora týkajícím se právních otázek;

               —

               v každém případě uložit Komisi nést vlastní náklady a nahradit náklady Britannia v řízení před Soudem prvního stupně a Soudním dvorem.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Navrhovatel tvrdí, že

               1)

               Soud prvního stupně porušil čl. 15 odst. 2 nařízení č. 17/62/EHS („nařízení 17“) (1) tím, že rozhodl, že Komise právem uplatnila maximální výši 10 % obratu podle čl. 15 odst. 2 na obrat Britannia v hospodářském roce, který skončil dne 30. června 1996, místo na obrat v hospodářském roce, který předcházel přijetí rozhodnutí;

               2)

               Soud prvního stupně porušil zásadu rovného zacházení:

                           a)

                           jelikož potvrdil diskriminaci Komise mezi podniky, které byly v zásadě ve stejném postavení tím, že uplatnil maximální výši 10 % obratu v případě Britannia na poslední rok „běžné hospodářské činnosti“ podle názoru Komise a v případě všech ostatních podniků, kterým bylo rozhodnutí určeno, na hospodářský rok předcházející rozhodnutí; a

                           b)

                           jelikož potvrdil rozhodnutí Komise, které diskriminuje Britannia, pokud jde o rok, na který se uplatní maximální výše 10 % obratu ve srovnání se svou praxí v jiných přímo srovnatelných případech;

               3)

               Soud prvního stupně porušil zásadu právní jistoty:

                           a)

                           jelikož shledal, že Komise správně použila jiný rok než předcházející hospodářský rok při použití maximální výše obratu v čl. 15 odst. 2 nařízení č. 17. Je požadována jistota, pokud jde o maximální úroveň pokuty, která může být uložena; a

                           b)

                           jelikož vyložil čl. 15 odst. 2 nařízení č. 17 způsobem, který vede k uložení pokuty, která neodpovídá pokutě stanovené, když k porušení došlo, a tím porušil základní práva podniků.

      (1)  Rada EHS: Nařízení č. 17: První nařízení, kterým se provádějí články 85 a 86 Smlouvy, Úř. věst. 13, 21.2.1962, s. 204-211; Zvl. vyd. 08/01, s. 3.


title: Věc T-128/13: Usnesení Tribunálu ze dne 14. října 2013 — Vicente Gandia Pla v. OHIM OHMI — Tesco Stores (MARQUES DE CHIVÉ) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Vzdání se národní ochranné známky — Zánik předmětu sporu — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“ )

text:
               7.12.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 359/13

         Usnesení Tribunálu ze dne 14. října 2013 — Vicente Gandia Pla v. OHIM OHMI — Tesco Stores (MARQUES DE CHIVÉ)
   (Věc T-128/13) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Vzdání se národní ochranné známky - Zánik předmětu sporu - Nevydání rozhodnutí ve věci samé)
   2013/C 359/24
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Vicente Gandia Pla, SA (Chiva, Španělsko) (zástupci: I. Temiño Ceniceros, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: L. Rampini, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Tesco Stores Ltd (Cheshunt, Spojené království)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 13. prosince 2013 (věc R 854/2012-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi Tesco Stores Ltd a Vicente Gandia Pla, SA.

      Výrok

               1)

               O žalobě již není důvodné rozhodnout.

               2)

               Každý účastník řízení ponese vlastní náklady.

      (1)  Úř. věst. C 123, 27.4.2013.


title: Věc C-407/05: Usnesení Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne  6. dubna 2006  (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hof van Cassatie van België – Belgie) – Reyniers & Sogama BVBA v. Belgisch Interventie- en Restitutiebureau, Belgický stát (Řízení o předběžné otázce — Článek 104 odst. 3 první pododstavec jednacího řádu — Vybrání dovozních cel — Důkazu o řádném provedení operace nebo místu porušení předpisů — Důsledek opomenutí oznámit hlavnímu povinnému lhůtu pro předložení uvedeného důkaz )

text:
               29.7.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 178/15

         Usnesení Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 6. dubna 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hof van Cassatie van België – Belgie) – Reyniers & Sogama BVBA v. Belgisch Interventie- en Restitutiebureau, Belgický stát
   (Věc C-407/05) (1)

   (Řízení o předběžné otázce - Článek 104 odst. 3 první pododstavec jednacího řádu - Vybrání dovozních cel - Důkazu o řádném provedení operace nebo místu porušení předpisů - Důsledek opomenutí oznámit hlavnímu povinnému lhůtu pro předložení uvedeného důkaz )
   (2006/C 178/24)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Předkládající soud
   Hof van Cassatie van België
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Reyniers & Sogama BVBA

      Žalovaní: Belgisch Interventie- en Restitutiebureau, Belgický stát
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Hof van Cassatie van België – Výklad článku 11a nařízení Komise (EHS) č. 1062/87 ze dne 27. března 1987 o prováděcích ustanoveních a opatřeních ke zjednodušení tranzitního režimu Společenství (Úř. věst. L 107, s. 1) (neoficiální překlad), vloženého článkem 1 nařízení Komise (EHS) č. 1429/90 ze dne 29. května 1990, kterým se mění nařízení (EHS) č. 1062/87 (Úř. věst. L 137, s. 1), článku 34 nařízení Rady (EHS) č. 2726/90 ze dne 17. září 1990 o tranzitu Společenství (Úř. věst. L 262, s.1) a článku 49 nařízení Komise (EHS) č. 1214/92 ze dne 21. dubna 1992 o prováděcích ustanoveních a opatřeních ke zjednodušení tranzitního režimu Společenství (Úř. věst. L 132, s. 1) – Vybrání dovozních cel – Oznámení zaslané celním úřadem odeslání hlavnímu povinnému a vyzývající ho k předložení důkazu o řádném provedení operace nebo místu porušení předpisů –Neuvedení lhůty – Důsledky co se týče legality oznámení a vybrání celního dluhu
   Výrok
   Článek 36 odst. 3 nařízení Rady (EHS) č. 222/77 ze dne 13. prosince 1976, o tranzitu Společenství, ve znění nařízení Rady (EHS) č. 474/90 ze dne 22. února 1990, s ohledem na zrušení předkládání potvrzení o přestupu hranice při přestupu vnitřní hranice Společenství (neoficiální překlad), ve spojení s článkem 11a nařízení Komise (EHS) č. 1062/87 ze dne 27. března 1987 o prováděcích ustanoveních a opatřeních ke zjednodušení tranzitního režimu Společenství (neoficiální překlad), ve znění nařízení Komise (EHS) č. 1429/90 ze dne 29. května 1990, jakož i článku 34 nařízení Rady (EHS) č. 2726/90 ze dne 17. září 1990 o tranzitu Společenství, ve spojením s článkem 49 nařízení Komise (EHS) č. 1214/92 ze dne 21. dubna 1992 o prováděcích ustanoveních a opatřeních ke zjednodušení tranzitního režimu Společenství, musí být vykládán v tom smyslu, že celní úřad odeslání musí povinně oznámit deklarantovi ve lhůtě tří měsíců, ve které je možno tomuto úřadu předložit důkaz o řádném provedení transitní operace nebo místu, na kterém byly porušení předpisů nebo nesrovnalosti skutečně spáchány, způsobem pro příslušné orgány uspokojivým, takže příslušný orgán může přistoupit k vybrání cla pouze tehdy, když výslovně oznámil deklarantovi, že disponuje lhůtou tří měsíců pro předložení uvedeného důkazu a když tento důkaz nebyl v této lhůtě předložen.

      (1)  Úř. věst. C 22, 28.1.2006.


title: Věc F-130/07: Žaloba podaná dne 31. října 2007 – Vinci v. Evropská centrální banka

text:
               12.1.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 8/32

         Žaloba podaná dne 31. října 2007 – Vinci v. Evropská centrální banka
   (Věc F-130/07)
   (2008/C 8/58)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobce: Fiorella Vinci (Schöneck, Německo) (zástupce: B. Karthaus, advokát)

      Žalovaná: Evropská centrální banka
   Návrhová žádání žalobce

               —

               Určit, že uložení dopisu žalované ze dne 5. března 2007 (07) 139a H KK7bk HEAL a dopisu ze dne 5. března 2007 (07) 139b H KK/bk HEAL, jakož i uložení „Medical Certificate“ Dr. Schöna ze dne 24.dubna 2007 do osobního spisu, jakož i uložení výsledku vyšetření Deutsche Klinik für Diagnostik ze dne 2. dubna 2007 týkajícího se zdravotního stavu žalobkyně do zdravotních záznamů je protiprávní;

               —

               určit, že rozhodnutí žalované ze dne 3. září 2007 (07) 772 PSR JMC/cc APPE, ve kterém odmítla vymazat osobní údaje obsažené v dokumentech uvedených v bodě 1 je protiprávní;

               —

               určit, že rozhodnutí žalované ze dne 5. března 2007 podrobit žalobkyni lékařskému vyšetření je neplatné;

               —

               uložit žalované, aby žalobkyni zaplatila 10 000,00 eur;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně se prvním návrhem domáhá, aby Soud určil, že uložení dokumentů uvedených v návrhu do jejího osobního spisu, resp. do odděleně vedených zdravotních záznamů, je protiprávní. Druhý návrh směřuje k určení, že odmítnutí žalované vymazat protiprávně získané osobní údaje je protiprávní. K odůvodnění se uvádí, že Staff Rule 5.13.4. Evropské centrální banky (ECB), která jednak nezmocňuje ke zpracování kategorií osobních údajů uvedených v článku 10 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 ze dne 18. prosince 2000 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů orgány a institucemi Společenství a o volném pohybu těchto údajů (dále jen „nařízení č. 45/2001“), a jednak nestanoví v rozporu s čl. 10 odst. 2 písm. b) nařízení č. 45/2001 účel, který by činil zpracování nezbytným, brání získávání zdravotních údajů, jakož i jejich ukládání.
   Ve třetím návrhu se navrhuje zrušení rozhodnutí Komise ze dne 5. března 2007, kterým bylo nařízeno, aby se žalobkyně podrobila lékařskému vyšetření. Žalobkyně dovozuje neplatnost z námitky zneužití pravomoci, jakož i z nerespektování zásadních formálních předpisů, které vyplývají ze Staff Rule 5.13.4. Staff Rule 5.13.4. stanoví, že další zdravotní opatření, jako např. prohlídky, může nařídit pouze „Medical Adviser“ ustanovený ECB, nikoliv přímý nadřízený žalobkyně.
   Krom toho žalobkyně požaduje náhradu nemateriální újmy, která jí vznikla tím, že se musela podrobit obsáhlému lékařskému vyšetření, aniž by pro to existoval dostatečný právní základ.


title: Věc T-359/11: Usnesení Tribunálu ze dne 3. července 2014 – Makhlouf v. Rada

text:
               1.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 292/58

         Usnesení Tribunálu ze dne 3. července 2014 – Makhlouf v. Rada
   (Věc T-359/11) (1)

   2014/C 292/72
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda sedmého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 282, 24.9.2011.


title: Věc C-359/06: Žaloba podaná dne 31. srpna 2006 – Komise Evropských společenství v. Rakouská republika

text:
               14.10.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 249/7

         Žaloba podaná dne 31. srpna 2006 – Komise Evropských společenství v. Rakouská republika
   (Věc C-359/06)
   (2006/C 249/16)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: V. Kreuschitz, zmocněnec, I. Kaufmann-Bühler, zmocněnkyně)

      Žalovaná: Rakouská republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Rakouská republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné k provedení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/45/ES ze dne 27. června 2001, kterou se mění směrnice Rady 89/655/EHS o minimálních požadavcích na bezpečnost a ochranu zdraví pro používání pracovního zařízení zaměstnanci při práci (druhá samostatná směrnice ve smyslu čl. 16 odst. 1 směrnice 89/391/EHS) (1), nebo v každém případě tím, že o nich Komisi neuvědomila, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice;

               —

               uložit Rakouské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta k provedení směrnice uplynula dne 19. června 2004.

      (1)  Úř. věst. L 195, s. 46; Zvl. vyd. 05/04, s. 132.


title: Věc C-338/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Commissione Tributaria Regionale (Itálie) dne 22. července 2008  – P. Ferrero e C. SPA v. Agenzia delle Entrate – Ufficio di Alba

text:
               11.10.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 260/7

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Commissione Tributaria Regionale (Itálie) dne 22. července 2008 – P. Ferrero e C. SPA v. Agenzia delle Entrate – Ufficio di Alba
   (Věc C-338/08)
   (2008/C 260/11)
   Jednací jazyk: italština
   Předkládající soud
   Commissione Tributaria Regionale
   Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: P. Ferrero e C. SPA

      Odpůrce: Agenzia delle Entrate – Ufficio di Alba
   Předběžné otázky

               1)

               Představuje srážka uplatňovaná na navýšení daně v souvislosti s konečným vyúčtováním srážkovou daň ze zisků, která je zakázána čl. 5 odst. 1 směrnice 90/435 (1) (v projednávané věci si dceřiná společnost zvolila smluvní režim)?

               2)

               Podpůrně v případě kladné odpovědi na první otázku, uplatní se ochranná doložka podle čl. 7 odst. 2 uvedené směrnice?

      (1)  Úř. věst. L 225, s. 6.


title: Věc C-40/16: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 20. června 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Hamburg – Německo) – Irene Uhden v. KLM Royal Dutch Airlines NV

text:
               5.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/20

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 20. června 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Hamburg – Německo) – Irene Uhden v. KLM Royal Dutch Airlines NV
   (Věc C-40/16) (1)

   (2016/C 326/36)
   Jednací jazyk: němčina
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 175, 17.5.2016.


title: Věc C-393/13 P: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 1. října 2014 – Rada Evropské unie v. Alumina d.o.o., Evropská komise „Kasační opravný prostředek — Dumping — Prováděcí nařízení (EU) č. 464/2011 — Dovoz zeolitu A ve formě prášku pocházejícího z Bosny a Hercegoviny — Nařízení (ES) č. 1225/2009 — Článek 2 — Určení běžné hodnoty — Pojem ‚běžný obchodní styk‘ “

text:
               24.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 421/14

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 1. října 2014 – Rada Evropské unie v. Alumina d.o.o., Evropská komise
   (Věc C-393/13 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Dumping - Prováděcí nařízení (EU) č. 464/2011 - Dovoz zeolitu A ve formě prášku pocházejícího z Bosny a Hercegoviny - Nařízení (ES) č. 1225/2009 - Článek 2 - Určení běžné hodnoty - Pojem ‚běžný obchodní styk‘“)
   2014/C 421/18
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Rada Evropské unie (zástupci: J.-P. Hix, zmocněnec, ve spolupráci původně s G. Berrischem, poté s D. Gerardinem, advokáty)

      Další účastnice řízení: Alumina d.o.o., (zástupci: J.-F. Bellis a B. Servais, advokáti), Evropská komise

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Rada Evropské unie ponese náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 274, 21.9.2013.


title: Věc C-173/11: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 18. října 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Spojené království) — Football Dataco Ltd, Scottish Premier League Ltd, Scottish Football League, PA Sport UK Ltd v. Sportradar GmbH, Sportradar AG ( „Směrnice 96/9/ES — Právní ochrana databází — Článek 7 — Zvláštní právo — Databáze probíhajících utkání fotbalových ligových soutěží — Pojem „zužitkování“ — Místo, kde dochází k zužitkování“ )

text:
               8.12.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 379/7

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 18. října 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Spojené království) — Football Dataco Ltd, Scottish Premier League Ltd, Scottish Football League, PA Sport UK Ltd v. Sportradar GmbH, Sportradar AG
   (Věc C-173/11) (1)

   (Směrnice 96/9/ES - Právní ochrana databází - Článek 7 - Zvláštní právo - Databáze probíhajících utkání fotbalových ligových soutěží - Pojem „zužitkování“ - Místo, kde dochází k zužitkování)
   2012/C 379/12
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Football Dataco Ltd, Scottish Premier League Ltd, Scottish Football League, PA Sport UK Ltd

      Žalované: Sportradar GmbH, Sportradar AG

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Výklad směrnice Evropského parlamentu a Rady 96/9/ES ze dne 11. března 1996 o právní ochraně databází (Úř. věst. L 77, s. 20; Zvl. vyd. 13/15, s. 459), zejména článku 7 — Právo tvůrce databáze zakázat vytěžování nebo zužitkování obsahu databáze — Pojem „vytěžování“ nebo „zužitkování“ (čl. 7 odst. 2 směrnice) — Databáze obsahující informace o probíhajících fotbalových zápasech („Football Live“)

      Výrok

   Článek 7 směrnice Evropského parlamentu a Rady 96/9/ES ze dne 11. března 1996 o právní ochraně databází musí být vykládán v tom smyslu, že zaslání údajů osobou, která předtím tyto údaje stáhla z databáze chráněné zvláštním právem podle této směrnice, prostřednictvím internetového serveru nacházejícího se v členském státě A do počítače jiné osoby, která se nachází v členském státě B, na základě žádosti posledně uvedené osoby za účelem uložení do paměti tohoto počítače a zobrazení na jeho obrazovce představuje „zužitkování“ uvedených údajů osobou, která provedla toto zaslání. Je třeba vycházet z toho, že toto jednání se v každém případě uskutečnilo v členském státě B, pokud existují indicie umožňující dospět k závěru, že toto jednání vyplývá z úmyslu jeho autora zaměřit se na veřejnost nacházející se v tomto posledně uvedeném členském státě, což přísluší posoudit vnitrostátnímu soudu.

      (1)  Úř. věst. C 194, 2.7.2011.


title: Věc C-21/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) (Portugalsko) dne 15. ledna 2016 – Euro Tyre BC v. Autoridade Tributária e Aduaneira

text:
               4.4.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 118/11

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) (Portugalsko) dne 15. ledna 2016 – Euro Tyre BC v. Autoridade Tributária e Aduaneira
   (Věc C-21/16)
   (2016/C 118/13)
   Jednací jazyk: portugalština

      Předkládající soud

   Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD)

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Euro Tyre BC

      Žalovaný: Autoridade Tributária e Aduaneira

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba články 131 a 138 odst. 1 směrnice 2006/112 (1) vykládat v tom smyslu, že u dodání zboží uvnitř Společenství brání tomu, aby daňová správa členského státu odepřela osvobození od DPH převodci zboží s bydlištěm v tomto členském státě na základě toho, že pořizovatel s bydlištěm v jiném členském státě není registrován ve VIES (2) ani v této zemi nepodléhá režimu daně z pořízení zboží uvnitř Společenství, i když v době dodání má platné identifikační číslo pro účely DPH v tomto jiném členském státě, přičemž toto číslo bylo použito na fakturách u těchto plnění, pokud jsou splněny kumulativní věcné požadavky pro dodání zboží uvnitř Společenství, tedy pokud právo nakládat s takovým zbožím v postavení vlastníka bylo převedeno na pořizovatele a pokud dodavatel potvrdí, že zboží bylo odesláno nebo přepraveno do jiného členského státu a že na základě takového odeslání nebo přepravy totéž zboží fyzicky opustilo území členského státu zahájení [odeslání nebo přepravy] a je určeno pořizovateli, jenž je osobou povinnou k dani nebo právnickou osobou, která jedná jako taková, v jiném členském státě než ve státě zahájení [odeslání nebo přepravy] zboží?

               2)

               Brání zásada proporcionality tomu, aby byl čl. 138 odst. 1 směrnice 2006/112 vykládán v tom smyslu, že je třeba odmítnout osvobození v případě, že převodci s bydlištěm v jednom členském státě je známo, že pořizovatel s bydlištěm v jiném členském státě, ačkoli je v tomto jiném členském státě nositelem platného identifikačního čísla pro účely DPH, není registrován ve VIES ani v této zemi nepodléhá režimu daně z pořízení zboží uvnitř Společenství, ale očekává, že mu bude se zpětným účinkem přiznána registrace jako hospodářský subjekt působící v rámci Společenství?

      (1)  Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1).

      (2)  VAT Information Exchange System.


title: Věc C-29/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Stralsund (Německo) dne 18. ledna 2016 – HanseYachts AG v. Port D’Hiver Yachting SARL, Société Maritime Côte D’Azur, Compagnie Generali IARD SA

text:
               18.4.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 136/10

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Stralsund (Německo) dne 18. ledna 2016 – HanseYachts AG v. Port D’Hiver Yachting SARL, Société Maritime Côte D’Azur, Compagnie Generali IARD SA
   (Věc C-29/16)
   (2016/C 136/15)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Landgericht Stralsund

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: HanseYachts AG

      Žalované: Port D’Hiver Yachting SARL, Société Maritime Côte D’Azur, Compagnie Generali IARD SA

      Předběžná otázka

   Pokud procesní předpisy členského státu stanoví samostatné provádění důkazů, ve kterém je na žádost soudu předkládá znalecký posudek (v projednávané věci expertise judiciaire podle francouzského práva), a pokud se v tomto členském státu uskuteční takové samostatné provádění důkazů a následně je v tomtéž členském státu zahájeno řízení o žalobě mezi zúčastněnými stranami spočívající na závěrech samostatného provedení důkazů:
   Je v tomto případě již podání, kterým je zahájeno samostatné provádění důkazů, „návrhem na zahájení řízení nebo jinou rovnocennou písemností“ ve smyslu čl. 30 bodu 1 nařízení (ES) 44/2001 (1)? Nebo je třeba jako „návrh na zahájení řízení nebo jinou rovnocennou písemnost“ kvalifikovat teprve podání, kterým se zahájí řízení o žalobě?

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (Úř. věst. 2001, L 12, s. 1).


title: Věc T-36/08: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 4. března 2009 – Furukawa Electric North America v. OHIM (SLIM LINE)

text:
               18.4.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 90/39

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 4. března 2009 – Furukawa Electric North America v. OHIM (SLIM LINE)
   (Věc T-36/08) (1)

   2009/C 90/62

      Jednací jazyk: němčina

   Předseda třetího senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 79, 29.3.2008.


title: Věc C-132/06: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 17. července 2008 – Komise Evropských společenství v. Italská republika (Nesplnění povinnosti státem — Článek 10 ES — Šestá směrnice o DPH — Povinnosti v rámci vnitřního systému — Kontrola zdanitelných plnění — Amnestie)

text:
               30.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 223/4

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 17. července 2008 – Komise Evropských společenství v. Italská republika
   (Věc C-132/06) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Článek 10 ES - Šestá směrnice o DPH - Povinnosti v rámci vnitřního systému - Kontrola zdanitelných plnění - Amnestie)
   (2008/C 223/05)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: E. Traversa a M. Afonso, zmocněnci)

      Žalovaná: Italská republika (zástupci: I. Braguglia, zmocněnec a G. De Bellis, avvocato dello Stato)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Porušení článků 2 a 22 šesté směrnice 77/388/EHS: Šestá směrnice Rady ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1) – Povinnosti v rámci vnitrostátního režimu – Vnitrostátní zákon, který se vzdává kontroly zdanitelných plnění uskutečněných v průběhu po sobě jdoucích daňových období
   Výrok

               1)

               Italská republika tím, že v článcích 8 a 9 zákona č. 289 o ustanoveních pro sestavení ročního a víceletého rozpočtu státu (finanční zákon na rok 2003) [legge n. 289, disposizioni per la formazione del bilancio annuale e pluriennale dello Stato (legge finanziaria 2003)] ze dne 27. prosince 2002 stanovila obecné a bezpodmínečné vzdání se ověřování zdanitelných plnění uskutečněných v průběhu řady po sobě jdoucích daňových období, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 2 a 22 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně, jakož i z článku 10 ES.

               2)

               Italské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 108, 6.5.2006.


title: Věc C-190/08: Žaloba podaná dne 7. května 2008 – Komise Evropských společenství v. Nizozemské království

text:
               5.7.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/26

         Žaloba podaná dne 7. května 2008 – Komise Evropských společenství v. Nizozemské království
   (Věc C-190/08)
   (2008/C 171/40)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: M. Condou-Durande a R. Troosters, zmocněnci)

      Žalovaný: Nizozemské království
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že tím, že Nizozemské království nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné k tomu, aby bylo dosaženo souladu se směrnicí Rady 2004/83/ES (1) ze dne 29. dubna 2004 o minimálních normách, které musí splňovat státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, aby mohli žádat o postavení uprchlíka nebo osoby, která z jiných důvodů potřebuje mezinárodní ochranu, a o obsahu poskytované ochrany, nebo to v každém případě nesdělila Komisi, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z uvedené směrnice.

               —

               uložit Nizozemskému království náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta pro provedení směrnice do vnitrostátního práva uplynula dne 10. října 2006.

      (1)  Úř. věst. L 304, s. 12; Zvl. vyd. 19/07, s. 96.


title: Věc C-174/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhofs (Německo) dne 13. dubna 2011 — Finanzamt Steglitz v. Ines Zimmermann

text:
               30.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 226/10

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhofs (Německo) dne 13. dubna 2011 — Finanzamt Steglitz v. Ines Zimmermann
   (Věc C-174/11)
   2011/C 226/17
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesfinanzhof

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Finanzamt Steglitz

      Žalovaná: Ines Zimmermann

      Předběžné otázky

               1)

               Umožňuje čl. 13 část A odst. 1 písm. g) nebo odst. 2 písm. a) šesté směrnice Rady ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (1) vnitrostátnímu zákonodárci podmínit daňové osvobození služeb ambulantní péče o nemocné a na péči odkázané osoby tím, že v těchto zařízeních museli v předchozím kalendářním roce minimálně ve dvou třetinách případů nést náklady péče zcela nebo v převážné míře zákonné orgány sociálního zabezpečení nebo sociální podpory [§ 4 bod 16 písm. e) Umsatzsteuergesetz 1993 (zákon o dani z obratu z roku 1993)]?

               2)

               Je při zohlednění zásady neutrality daně z přidané hodnoty pro odpověď na tuto otázku důležité, že vnitrostátní zákonodárce za jiných podmínek zachází se stejnými službami jako se službami osvobozenými od daně, pokud jsou vykonávány úředně uznanými svazy dobrovolné sociální péče a právnickými osobami, sdruženími osob nebo majetku sloužícím dobrovolné sociální péči, které jsou členy svazu sociální péče (§ 4 bod 18 Umsatzsteuergesetz 1993)?

      (1)  Úř. věst. L 145, s. 1


title: Věc C-199/14: Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 25. září 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság - Maďarsko) – János Kárász v. Nyugdíjfolyósító Igazgatóság „Řízení o předběžné otázce — Článek 17 Listiny základních práv Evropské unie — Uplatňování unijního práva — Nedostatek — Zjevný nedostatek pravomoci Soudního dvora“

text:
               1.12.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 431/6

         Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 25. září 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság - Maďarsko) – János Kárász v. Nyugdíjfolyósító Igazgatóság
   (Věc C-199/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Článek 17 Listiny základních práv Evropské unie - Uplatňování unijního práva - Nedostatek - Zjevný nedostatek pravomoci Soudního dvora“)
   (2014/C 431/11)
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: János Kárász

      Žalovaný: Nyugdíjfolyósító Igazgatóság

      Výrok

   Soudní dvůr Evropské unie zjevně nemá pravomoc odpovědět na otázku položenou rozhodnutím Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Maďarsko) ze dne 25. března 2014.

      (1)  Úř. věst. C 245, 28.7.2014.


title: Věc C-606/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Commissione tributaria provinciale di Genova (Itálie) dne 24. prosince 2012 — Dresser Rand SA v. Agenzia delle Entrate — Direzione Provinciale Ufficio Controlli

text:
               6.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 101/7

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Commissione tributaria provinciale di Genova (Itálie) dne 24. prosince 2012 — Dresser Rand SA v. Agenzia delle Entrate — Direzione Provinciale Ufficio Controlli
   (Věc C-606/12)
   2013/C 101/14
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Commissione tributaria provinciale di Genova

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Dresser Rand S.A.

      Žalovaný: Agenzia delle Entrate — Direzione Provinciale Ufficio Controlli

      Předběžné otázky

               1)

               Spadá plnění spočívající v přemístění zboží ze členského státu na italské území za účelem ověření kompatibility tohoto zboží s jiným zbožím nabytým na vnitrostátním území, aniž by bylo cokoliv provedeno na zboží dovezeném do Itálie, do pojmu „práce na dotyčném zboží“ uvedeného v čl. 17 odst. 2 písm. f) směrnice 2006/112/ES (1) a je v tomto ohledu užitečné posuzovat povahu plnění, která se uskutečnila mezi F. B. ITMI a DR IT?

               2)

               Je třeba čl. 17 odst. 2 písm. f) směrnice 2006/112/ES vykládat v tom smyslu, že brání tomu, aby právní předpisy či praxe členských států stanovily, že se odeslání nebo přeprava zboží nepovažuje za přemístění do jiného členského státu, pokud k tomu nedochází za podmínky, že se zboží vrátí do členského státu, ze kterého bylo původně odesláno nebo přepraveno?

      (1)  Úř. věst. L 347, s. 1.


title: Věc T-502/14: Žaloba podaná dne 2. července 2014 – Torrevisa, SA v. Komise

text:
               25.8.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/54

         Žaloba podaná dne 2. července 2014 – Torrevisa, SA v. Komise
   (Věc T-502/14)
   2014/C 282/71
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Torrevisa, SA (Torrevieja, España) (zástupci: J. De Juan Casadevall, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí;

               —

               podpůrně, pokud by považoval španělský systém finančního leasingu za protiprávní státní podporu, aby nařídil její vrácení pouze do data zveřejnění rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení v Úředním věstníku Evropské unie, tedy do 21. září 2011, a

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou totožné se žalobními důvody a hlavními argumenty ve věci T-500/14, Derivados del Flúor v. Komise.


               20.5.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 121/21

         (2006/C 121/38)
   Poslední publikace Soudního dvora v Úředním věstníku Evropské unie

         Úř. věst. C 108, 6.5.2006

   Dřívější publikace

      Úř. věst. C 96, 22.4.2006

      Úř. věst. C 86, 8.4.2006

      Úř. věst. C 74, 25.3.2006

      Úř. věst. C 60, 11.3.2006

      Úř. věst. C 48, 25.2.2006

      Úř. věst. C 36, 11.2.2006

   Tyto texty jsou k dispozici na adrese:

               EUR-Lex: http://europa.eu.int/eur-lex

               CELEX: http://europa.eu.int/celex


title: Věc C-250/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht Düsseldorf (Německo) dne 20. května 2010 — Haltergemeinschaft LBL GbR v. Hauptzollamt Düsseldorf

text:
               28.8.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 234/21

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht Düsseldorf (Německo) dne 20. května 2010 — Haltergemeinschaft LBL GbR v. Hauptzollamt Düsseldorf
   (Věc C-250/10)
   ()
   2010/C 234/34
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Finanzgericht Düsseldorf

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Haltergemeinschaft LBL GbR

      Žalovaný: Hauptzollamt Düsseldorf

      Předběžná otázka

   V případě kladné odpovědi na první předběžnou otázku uvedenou v usnesení Bundesfinanzhof VII R 9, 10/09 ze dne 1. prosince 2009, která již byla předložena Soudnímu dvoru Evropské unie ve věci C-79/10, má také pronajímatel nebo charterový pronajímatel, který své letadlo pronajímá včetně tryskového paliva, které je povinen dodat, nárok na osvobození od daně podle čl. 14 odst. 1 písm. b) směrnice Rady 2003/96/ES ze dne 27. října 2003, kterou se mění struktura rámcových předpisů Společenství o zdanění energetických produktů a elektřiny (1)?

      (1)  Úř. věst. L 283, s. 51; Zvl. vyd. 09/01, s. 405.


title: Věc T-670/14: Usnesení Tribunálu ze dne 23. listopadu 2015 – Milchindustrie Verband a Deutscher Raiffeisenverband v. Komise „Žaloba na neplatnost — Pokyny pro státní podporu v oblasti životního prostředí a energetiky na období 2014 – 2020 — Sdružení — Nedostatek osobního dotčení členů — Nepřípustnost“

text:
               25.1.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 27/57

         Usnesení Tribunálu ze dne 23. listopadu 2015 – Milchindustrie Verband a Deutscher Raiffeisenverband v. Komise
   (Věc T-670/14) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Pokyny pro státní podporu v oblasti životního prostředí a energetiky na období 2014 – 2020 - Sdružení - Nedostatek osobního dotčení členů - Nepřípustnost“)
   (2016/C 027/73)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobci: Milchindustrie Verband eV (Berlín, Německo) a Deutscher Raiffeisenverband eV (Berlín) (zástupci: I. Zenke a T. Heymann, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: K. Herrmann, T. Maxian Rusche a R. Sauer, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení sdělení Komise ze dne 28. června 2014 nazvaného „Pokyny pro státní podporu v oblasti životního prostředí a energetiky na období 2014–2020“ (Úř. věst. C 200, s. 1) v rozsahu, v němž v příloze 3 nefiguruje zpracování mléka, výroba mléčných výrobků a sýrů (NACE 10.51)

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Milchindustrie Verband eV a Deutscher Raiffeisenverband eV ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 431, 1.12.2014.


title: Věc C-100/10: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 12. července 2010 — Evropská komise v. Lucemburské velkovévodství

text:
               23.10.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 288/27

      Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 12. července 2010 — Evropská komise v. Lucemburské velkovévodství
      (Věc C-100/10) (1)

      ()
      (2010/C 288/51)
      Jednací jazyk: francouzština
      Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 113, 1.5.2010.


title: Věc T-98/14: Usnesení Tribunálu ze dne 2. března 2016 – Société générale v. Komise

text:
               18.4.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 136/44

         Usnesení Tribunálu ze dne 2. března 2016 – Société générale v. Komise
   (Věc T-98/14) (1)

   (2016/C 136/60)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda čtvrtého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 142, 12. 5. 2014.


title: Věc C-234/09: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 15. července 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Vestre Landsret — Dánsko) — Skatteministeriet v. DSV Road A/S ( „Celní kodex Společenství — Nařízení (EHS) č. 2913/92 — Článek 204 odst. 1 písm. a) — Nařízení (EHS) č. 2454/93 — Článek 859 — Režim vnějšího tranzitu — Schválený odesílatel — Vznik celního dluhu — Tranzitní doklad pro neexistující zboží“ )

text:
               11.9.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 246/9

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 15. července 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Vestre Landsret — Dánsko) — Skatteministeriet v. DSV Road A/S
   (Věc C-234/09) (1)

   (Celní kodex Společenství - Nařízení (EHS) č. 2913/92 - Článek 204 odst. 1 písm. a) - Nařízení (EHS) č. 2454/93 - Článek 859 - Režim vnějšího tranzitu - Schválený odesílatel - Vznik celního dluhu - Tranzitní doklad pro neexistující zboží)
   2010/C 246/14
   Jednací jazyk: dánština

      Předkládající soud

   Vestre Landsret

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Skatteministeriet

      Žalovaný: DSV Road A/S

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Vestre Landsret — Výklad čl. 1 a 4, bodů 9 a 10, jakož i čl. 92, 96 a 204 odst. 1 písm. a) nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 302, s. 1; Zvl. vyd. 02/04, s. 307) — Schválený odesílatel, který omylem vygeneroval dva tranzitní doklady pro jednu a tutéž fyzickou zásilku v novém elektronickém tranzitním systému, čímž byla jedné zásilce zboží přidělena dvě různá přepravní referenční čísla — Vznik celního dluhu v důsledku nemožnosti vyřídit vnější tranzitní režim Společenství předložením zboží celním úřadům určení — Uložení cel ze zboží uvedeného v celním prohlášení, které však fyzicky neexistuje

      Výrok

   Článek 204 odst. 1 písm. a) nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství, ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 648/2005 ze dne 13. dubna 2005, musí být vykládán v tom smyslu, že se nepoužije na takovou situaci, jaká je předmětem původního řízení, kdy schválený odesílatel omylem vygeneroval dva režimy vnějšího tranzitu pro jedno a totéž zboží, neboť nadbytečný režim vztahující se na neexistující zboží, nemohl na základě uvedeného ustanovení vést ke vzniku celního dluhu.

      (1)  Úř. věst. C 205, 29.8.2009.


title: Věc C-103/15 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 3. března 2015 Internationaler Hilfsfonds e.V. proti usnesení Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 9. ledna 2015 ve věci T-482/12, Internationaler Hilfsfonds v. Komise

text:
               14.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 302/12

         Kasační opravný prostředek podaný dne 3. března 2015 Internationaler Hilfsfonds e.V. proti usnesení Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 9. ledna 2015 ve věci T-482/12, Internationaler Hilfsfonds v. Komise
   (Věc C-103/15 P)
   (2015/C 302/16)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Internationaler Hilfsfonds e.V. (zástupce: H.-H. Heyland, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

               —

               Zrušit usnesení Tribunálu ze dne 9. ledna 2015;

               —

               vrátit věc k rozhodnutí Tribunálu;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Kasační opravný prostředek podaný podle článku 56 statutu Soudního dvora směřuje proti usnesení Tribunálu vydanému dne 9. ledna 2015 ve věci T-482/12. Tímto usnesením Tribunál odmítl žalobu podanou Internationaler Hilfsfonds e.V. proti Evropské komisi jako nepřípustnou z důvodu neúplného předložení dokumentů a žalobních důvodů. Komise však byla podle názoru navrhovatele v souladu s podmínkami vyplývajícími z rozsudku vydaného dne 22. Května 2012 ve věci T-300/10 – kromě několika výjimek – povinna vydat žalobci úplné podklady ze spisu týkajícího se smlouvy LIEN 97-2011. Tyto podmínky nebyly splněny: Namísto toho Komise údaje v mnohých dokumentech začernila nebo je neuvedla a více dokumentů nepředložila vůbec. Ve své žalobě ze dne 27. října 2012 Internationaler Hilfsfonds e.V. v plném rozsahu objasnil své námitky, když předložil a odkázal na dopis ze dne 27. července 2012 adresovaný Komisi, kterým ji vyzval, aby podle článku 266 SFEU ve spojení s čl. 254 odst. 6 SFEU přijala nezbytná opatření. Také Tribunálu předložil korespondenci, která byla v této souvislosti vyměněna, a přiložil ji dodatečně jako přílohy k žalobě.
   Tribunál ve svém rozhodnutí napadeném tímto kasačním opravným prostředkem tvrdil, že žaloba nesplňovala formální požadavky vyplývající z čl. 44 odst. 1c jednacího řádu a že žalobní důvody nebyly dostatečně objasněny. Navrhovatel to popírá, neboť má za to, že objasnil podrobně souvislosti žaloby, žalobní důvody a všechny informace, a nikoli pouze stručně, čímž bylo Tribunálu bez dalšího umožněno, aby se zabýval předmětem sporu. Navrhovatel Tribunálu zejména vytýká, že za nepřípustný prohlásil i jeho podpůrný návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise ze dne 28. srpna 2012 (kterým předala neúplné dokumenty), a to přestože v této souvislosti uznal daný žalobní důvod.
   Navrhovatel Tribunálu dále vytýká, že označuje písemnosti, které předložil jako přílohy, jako obecný odkaz a že je neuznal, přestože tyto písemnosti přispěly k upřesnění důvodů a dopisů uvedených v žalobě, a tudíž byly nedílnou součástí žaloby. Navrhovatel rovněž zpochybňuje názor Tribunálu, že replika podaná navrhovatelem je neúčinná, ačkoli ji předložil v souladu s jednacím řádem jako doplnění žaloby s upřesněním svých argumentů a předložil s ní všechny napadené dokumenty. Navrhovatel má za to, že napadené rozhodnutí je stiženo právními vadami, neboť se zakládá na závažných procesních pochybeních, a Tribunál tak žalobci odepřel jeho právo na podání účinného opravného prostředku.


title: Věc C-40/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation (Francie) dne 27. ledna 2014 – Direction générale des douanes et droits indirects, Chef de l'agence de poursuites de la Direction nationale du renseignement et des enquêtes douanières, Direction régionale des douanes et droits indirects de Lyon v. Utopia SARL, s obchodním jménem Marshall Bioresources

text:
               7.4.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 102/19

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation (Francie) dne 27. ledna 2014 – Direction générale des douanes et droits indirects, Chef de l'agence de poursuites de la Direction nationale du renseignement et des enquêtes douanières, Direction régionale des douanes et droits indirects de Lyon v. Utopia SARL, s obchodním jménem Marshall Bioresources
   (Věc C-40/14)
   2014/C 102/27
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour de cassation

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Direction générale des douanes et droits indirects, Chef de l'agence de poursuites de la Direction nationale du renseignement et des enquêtes douanières, Direction régionale des douanes et droits indirects de Lyon

      Žalovaná: Utopia SARL, s obchodním jménem Marshall Bioresources

      Předběžné otázky

               1)

               Může být dovozci zvířat speciálně připravených pro laboratorní účely přiznáno osvobození od dovozního cla stanovené pro tento druh zboží článkem 60 nařízení Rady (EHS) č. 918/83 ze dne 28. března 1983 o systému Společenství pro osvobození od cla (1), pokud sám není veřejným nebo veřejně prospěšným zařízením nebo schváleným soukromým zařízením, jejichž hlavní činností je vzdělávání nebo vědecký výzkum, ale jehož zákazníky jsou zařízení splňující tyto podmínky?

               2)

               Musí být všeobecné pravidlo 5 b) všeobecných pravidel pro výklad kombinované nomenklatury vykládáno v tom smyslu, že klece sloužící k přepravě živých zvířat určených k laboratornímu výzkumu spadají do kategorie obalových materiálů a obalových schránek ve smyslu tohoto pravidla?
               V případě kladné odpovědi, musí být slovní spojení „zjevně vhodné k opakovanému použití“ vztahující se k těmto obalovým materiálům a obalovým schránkám posuzováno obecně nebo pouze s ohledem na jejich opětovné použití na území Unie?

      (1)  Úř. věst. L 105, s. 1.


title: Věc C-511/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Německo) dne 25. listopadu 2008 – Verbraucherzentrale Nordrhein-Westfalen e. V. v. Handelsgesellschaft Heinrich Heine GmbH

text:
               7.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/19

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Německo) dne 25. listopadu 2008 – Verbraucherzentrale Nordrhein-Westfalen e. V. v. Handelsgesellschaft Heinrich Heine GmbH
   (Věc C-511/08)
   (2009/C 32/30)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Bundesgerichtshof
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Verbraucherzentrale Nordrhein-Westfalen e. V.

      Žalovaná: Handelsgesellschaft Heinrich Heine GmbH
   Předběžné otázky
   Mají být ustanovení článku 6 odst. 1 druhé věty a odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/7/ES ze dne 20. května 1997 o ochraně spotřebitele v případě smluv uzavřených na dálku (1) vykládána v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, podle níž mohou být po spotřebiteli požadovány náklady na zaslání zboží také tehdy, jestliže odstoupil od smlouvy?

      (1)  Úř. věst. L 144, s. 19.


title: Věc C-279/06: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 11. září 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Audiencia Provincial de Madrid – Španělsko) – CEPSA, Estaciones de Servicio SA v. LV Tobar e Hijos SL (Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Dohody mezi podniky — Článek 81 ES — Nařízení (EHS) č. 1984/83 — Články 10 až 13 — Nařízení č. 2790/1999 — Článek 4 písm. a) — Dohody o výhradním odběru ropných produktů mezi provozovatelem čerpací stanice a ropným podnikem — Výjimka)

text:
               8.11.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 285/4

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 11. září 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Audiencia Provincial de Madrid – Španělsko) – CEPSA, Estaciones de Servicio SA v. LV Tobar e Hijos SL
   (Věc C-279/06) (1)

   (Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Dohody mezi podniky - Článek 81 ES - Nařízení (EHS) č. 1984/83 - Články 10 až 13 - Nařízení č. 2790/1999 - Článek 4 písm. a) - Dohody o výhradním odběru ropných produktů mezi provozovatelem čerpací stanice a ropným podnikem - Výjimka)
   (2008/C 285/05)
   Jednací jazyk: španělština
   Předkládající soud
   Audiencia Provincial de Madrid
   Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: CEPSA, Estaciones de Servicio SA

      Žalovaná: LV Tobar e Hijos SL
   Předmět
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Audiencia Provincial de Madrid – Výklad čl. 81 odst. 1 ES a článků 10 až 13 nařízení Komise (EHS) č. 1984/83 ze dne 22. června 1983 o použití čl. 85 odst. 3 Smlouvy na kategorie dohod o výhradním odběru (Úř. věst. L 173, s. 5) – Smlouvy o výhradní distribuci paliv a pohonných hmot kvalifikované jako smlouvy o obchodním zastoupení nebo o poskytnutí provize z prodeje, ovšem obsahující některé specifické prvky
   Výrok

               1)

               Smlouva o výhradním odběru pohonných hmot a paliv, jakož i maziv a jiných příbuzných produktů může spadat do působnosti čl. 81 odst. 1 ES, pokud provozovatel čerpací stanice přebírá nikoli zanedbatelný podíl na jednom nebo několika finančních a obchodních rizikách spojených s prodejem těchto produktů třetím osobám a pokud tato smlouva obsahuje doložky, které mohou narušit hospodářskou soutěž, jako je doložka týkající se stanovování prodejní ceny pro veřejnost. V případě, že provozovatel čerpací stanice taková rizika nepřebírá nebo přebírá pouze zanedbatelný podíl na těchto rizikách, mohou do působnosti uvedeného ustanovení spadat pouze povinnosti uložené provozovateli v rámci jeho služeb zprostředkovatele poskytovaných zmocniteli, jako jsou doložky o výlučnosti a o zákazu soutěžit. Předkládajícímu soudu krom toho přísluší ověřit, zda je účinkem smlouvy uzavřené dne 7. února 1996 mezi společnostmi CEPSA Estaciones de Servicio SA a LV Tobar e Hijos SL vyloučení, omezení nebo narušení hospodářské soutěže ve smyslu článku 81 ES.

               2)

               Na smlouvu o výhradním odběru, jako je smlouva zmíněná v předchozím bodě tohoto výroku, se může vztahovat bloková výjimka stanovená nařízením Komise (EHS) č. 1984/83 ze dne 22. června 1983 o použití čl. [81] odst. 3 Smlouvy na kategorie dohod o výhradním odběru, ve znění nařízení Komise (ES) č. 1582/97 ze dne 30. července 1997, pokud splňuje podmínku maximální doby deseti let podle čl. 12 odst. 1 písm. c) téhož nařízení a pokud dodavatel provozovateli čerpací stanice jako protiplnění za výhradní odběr poskytne významné hospodářské výhody, které přispívají ke zlepšení distribuce, usnadňují zřízení nebo modernizaci čerpací stanice a snižují náklady na distribuci. Předkládajícímu soudu přísluší posoudit, zda jsou tyto podmínky ve věci v původním řízení splněny.

               3)

               Články 10 až 13 nařízení č. 1984/83, ve znění nařízení č. 1582/97, musejí být vykládány v tom smyslu, že vylučují použití blokové výjimky na smlouvu o výhradním odběru, která upravuje stanovování prodejní ceny pro veřejnost dodavatelem. Předkládajícímu soudu přísluší ověřit, zda může být podle vnitrostátního práva smluvní doložka týkající se této prodejní ceny změněna takovým jednostranným povolením dodavatele, jako je povolení dotčené v původním řízení, a zda se může smlouva, která je neplatná ex lege, stát platnou v důsledku změny uvedené smluvní doložky s tím účinkem, že by tato doložka byla uvedena do souladu s čl. 81 odst. 1 ES.

               4)

               Neplatnost ex lege stanovená v čl. 81 odst. 2 ES se dotýká smlouvy v jejím celku pouze tehdy, pokud doložky neslučitelné s odstavcem 1 téhož článku nejsou od vlastní smlouvy oddělitelné. V opačném případě otázka důsledků neplatnosti pro všechny ostatní části smlouvy nespadá do působnosti práva Společenství.

      (1)  Úř. věst. C 212, 2.9.2006.


title: Věc T-115/08: Žaloba podaná dne 10. března 2008 – Gourmet Burger Kitchen v. OHIM (GOURMET BURGER KITCHEN)

text:
               26.4.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 107/42

         Žaloba podaná dne 10. března 2008 – Gourmet Burger Kitchen v. OHIM (GOURMET BURGER KITCHEN)
   (Věc T-115/08)
   (2008/C 107/70)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Gourmet Burger Kitchen Ltd (Londýn, Spojené království) (zástupce: C. Sawdy, solicitor)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu ze dne 5. prosince 2007 ve věci R 1215/2007-2; a

               —

               uložit OHIM náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka sestávající ze slov GOURMET BURGER KITCHEN pro různé výrobky a služby zařazené do tříd 29, 30, 31, 32, 33 a 43 – přihláška č. 4 615 341

      Rozhodnutí průzkumového referenta: Částečné odmítnutí zápisu pro služby zařazené do třídy 43

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 40/94, jelikož ochranná známka získala rozlišovací způsobilost užíváním ve Spojeném království a Irsku.