title: Věc C-189/13: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 3. července 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal de grande instance de Bayonne – Francie) – Préfet des Pyrénées-Atlantiques v. Ryquel Gianni Da Silva „Prostor svobody, bezpečnosti a práva — Směrnice 2008/115/CE — Společné normy a postupy pro účely navracení neoprávněně pobývajících příslušníků třetích zemí — Vnitrostátní právní úprava, která stanoví trest odnětí svobody při neoprávněném vstupu, v případě přistižení při trestném činu — Odpověď Soudního dvora není nezbytná k vyřešení sporu — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“

text:
               1.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 292/8

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 3. července 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal de grande instance de Bayonne – Francie) – Préfet des Pyrénées-Atlantiques v. Ryquel Gianni Da Silva
   (Věc C-189/13) (1)

   („Prostor svobody, bezpečnosti a práva - Směrnice 2008/115/CE - Společné normy a postupy pro účely navracení neoprávněně pobývajících příslušníků třetích zemí - Vnitrostátní právní úprava, která stanoví trest odnětí svobody při neoprávněném vstupu, v případě přistižení při trestném činu - Odpověď Soudního dvora není nezbytná k vyřešení sporu - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
   2014/C 292/10
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Tribunal de grande instance de Bayonne

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Préfet des Pyrénées-Atlantiques

      Žalovaný: Ryquel Gianni Da Silva

      Výrok

   Na žádost o rozhodnutí o předběžné otázce položenou rozhodnutím soudce příslušného pro rozhodování ve věcech zbavení svobody a vazby tribunal de grande instance de Bayonne (Francie) ze dne 9. dubna 2013 (věc C-189/13).

      (1)  Úř. věst. C 164, 8.6.2013.


title: Věc C-628/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzgericht (Rakousko) dne 5. prosince 2016 – Kreuzmayr GmbH

text:
               27.3.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 95/4

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzgericht (Rakousko) dne 5. prosince 2016 – Kreuzmayr GmbH
   (Věc C-628/16)
   (2017/C 095/10)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesfinanzgericht

      Účastnice původního řízení

      Navrhovatelka: Kreuzmayr GmbH

      Předběžné otázky

   První otázka:
   Je nutno v takových případech, jako je případ, o který se jedná v původním řízení, kdy osoba povinná k dani X1 disponuje zbožím uskladněným v členském státě A X1 toto zboží prodá osobě povinné k dani X2 a X2 oznámila X1 svůj záměr, že toto zboží přepraví do členského státu B, přičemž X2 předložila X1 své identifikační číslo pro DPH, které jí přidělil členský stát B,
   a X2 toto zboží dále prodala osobě povinné k dani X3 a X2 se s X3 dohodla, že X3 zajistí či provede přepravu zboží z členského státu A do členského státu B a X3 přepravu zboží z členského státu A do členského státu B zajistila nebo provedla, a X3 mohla se zbožím disponovat jako vlastník již v členském státě A,
   přičemž však osoba X2 osobě X1 nesdělila, že toto zboží ještě před tím, než opustilo členský stát A, prodala dále,
   a osoba X1 rovněž nemohla zjistit, že X2 nezajistí či neprovede přepravu zboží z členského státu A do členského státu B,
   vykládat unijní právo v tom smyslu, že se místo dodání osoby X1 osobě X2 určí podle čl. 32 odst. 1 směrnice 2006/112/ES (1), takže dodání osoby X1 osobě X2 je dodáním uskutečněným uvnitř Společenství (tzv. aktivní dodání) (bewegte Lieferung)?
   Druhá otázka:
   Je-li na první otázku třeba odpovědět záporně, je nutno unijní právo vykládat v tom smyslu, že osoba X3 je přesto oprávněna odečíst DPH členského státu B, kterou jí naúčtovala osoba X2, pokud osoba X3 použije dotčené zboží pro účely svých plnění zdaňovaných v členském státě B a osobě X3 nelze vytýkat zneužívající uplatnění nároku na odpočet daně?
   Třetí otázka:
   Je-li na první otázku třeba odpovědět kladně a osoba X1 dodatečně zjistí, že osoba X3 zajistila přepravu dotčeného zboží a že s tímto zbožím mohla disponovat jako vlastník již v členském státě A, je pak unijní právo nutno vykládat v tom smyslu, že dodání osobou X1 osobě X2 zpětně ztrácí svou povahu dodání uskutečněného uvnitř Společenství (a toto dodání je pak se zpětnou účinností nutno považovat za tzv. pasivní dodání) (ruhende Lieferung)?

      (1)  Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1)


title: Věc T-527/10: Usnesení Tribunálu ze dne 16. prosince 2011 — Google v. OHIM — G-mail (GMail) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Zpětvzetí námitek — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“ )

text:
               28.7.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 227/20

         Usnesení Tribunálu ze dne 16. prosince 2011 — Google v. OHIM — G-mail (GMail)
   (Věc T-527/10) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Zpětvzetí námitek - Nevydání rozhodnutí ve věci samé)
   2012/C 227/32
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Google, Inc. (Wilmington, Spojené státy) (zástupci: M. Kinkeldey a A. Bognár, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: D. Botis, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: G-mail GmbH (Los Angeles, Spojené státy) (zástupce: S. Eble, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 8. září 2010 (věc R 342/2010-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Giersch Ventures LLC a Google, Inc.

      Výrok

               1)

               O žalobě již není třeba rozhodovat.

               2)

               Žalobkyně a vedlejší účastnice řízení ponesou vlastní náklady řízení a každá nahradí polovinu nákladů řízení vynaložených žalovaným.

      (1)  Úř. věst. C 30, 29.1.2011.


title: Věc T-36/07: Žaloba podaná dne 12. února 2007 – Zipcar v. OHIM – Canary Islands Car (ZIPCAR)

text:
               14.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/44

         Žaloba podaná dne 12. února 2007 – Zipcar v. OHIM – Canary Islands Car (ZIPCAR)
   (Věc T-36/07)
   (2007/C 82/94)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Zipcar, Inc. (Cambridge, USA) (zástupci: M. Elmslie, Solicitor a N. Saunders, Barrister)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Canary Islands Car SL (Lanzarote, Španělsko)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu ze dne 30. listopadu 2006 v celém rozsahu a vrátit přihlášku Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), aby mohl pokračovat v řízení;

               —

               uložit Úřadu náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyní.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „ZIPCAR “pro výrobky a služby ve třídách 9, 39 a 42 – přihláška č. 3 139 375

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Canary Islands Car SL

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Národní slovní ochranná známka „CICAR “pro služby ve třídě 39

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitkám ve vztahu k napadeným službám ve třídě 39

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 40/94, jelikož zde neexistovalo nebezpečí záměny a jelikož odvolací senát nedospěl ke správnému závěru ani ohledně povahy průměrného spotřebitele relevantních služeb ani ohledně povahy relevantního trhu.


title: Věc C-447/11 P: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 5. prosince 2013 — Caffaro Srl, v nucené správě, v. Evropská komise ( „Kasační opravný prostředek — Kartelové dohody — Evropský trh s peroxidem vodíku a perboritanem sodným — Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES — Výpočet pokuty — Doba trvání protiprávního jednání — Promlčení — Polehčující okolnosti“ )

text:
               15.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/4

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 5. prosince 2013 — Caffaro Srl, v nucené správě, v. Evropská komise
   (Věc C-447/11 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Kartelové dohody - Evropský trh s peroxidem vodíku a perboritanem sodným - Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES - Výpočet pokuty - Doba trvání protiprávního jednání - Promlčení - Polehčující okolnosti)
   2014/C 45/07
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Caffaro Srl, v nucené správě (zástupci: C. Biscaretti di Ruffia a E. Gambaro, avvocati)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: V. Di Bucci, L Malferrari, R. Striani a B. Gencarelli, zmocněnci)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (šestého rozšířeného senátu) ze dne 16. června 2011, Caffaro v. Komise (T-192/06), kterým Tribunál zamítl návrh na zrušení rozhodnutí Komise K(2006) 1766 final, ze dne 3. května 2006, v řízení podle článku 81 [ES] a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/F/38.620 — Peroxid vodíku a perboritan), v rozsahu, v němž v něm Komise ukládá pokutu společně a nerozdílně navrhovatelce a společnosti SNIA SpA, nebo na snížení částky výše uvedené pokuty — Pokuty — Rovné zacházení — Promlčení — Povinnost uvést odůvodnění

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnosti Caffaro Srl, v nucené správě, se ukládá náhrada nákladů řízení

      (1)  Úř. věst. C 311, 22.10.2011.


title: Věc T-492/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 20. února 2013 — Melli Bank v. Rada ( „Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Omezující opatření přijatá vůči Íránu s cílem zabránit šíření jaderných zbraní — Zmrazení finančních prostředků — Subjekt 100 % vlastněný subjektem uznaným za subjekt zapojený do šíření jaderných zbraní — Námitka protiprávnosti — Povinnost uvést odůvodnění — Právo na obhajobu — Právo na účinnou soudní ochranu“ )

text:
               6.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 101/17

         Rozsudek Tribunálu ze dne 20. února 2013 — Melli Bank v. Rada
   (Věc T-492/10) (1)

   (Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vůči Íránu s cílem zabránit šíření jaderných zbraní - Zmrazení finančních prostředků - Subjekt 100 % vlastněný subjektem uznaným za subjekt zapojený do šíření jaderných zbraní - Námitka protiprávnosti - Povinnost uvést odůvodnění - Právo na obhajobu - Právo na účinnou soudní ochranu)
   2013/C 101/36
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Melli Bank plc (Londýn, Spojené království) (zástupci: původně S. Gadhia, S. Ashley, solicitors, D. Anderson, QC a R. Blakeley, barrister, poté S. Ashley, S. Jeffrey, A. Irvine, solicitors, D. Wyatt, QC a R. Blakeley)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: M. Bishop a R. Liudvinaviciute-Cordeiro, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Evropská komise (zástupci: S. Bolaert a M. Konstantinidis, zmocněnci)

      Předmět věci

   Zaprvé návrh na zrušení rozhodnutí Rady 2010/413/SZBP ze dne 26. července 2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení společného postoje 2007/140/SZBP (Úř. věst. L 195, s. 39), rozhodnutí Rady 2010/644/SZBP ze dne 25. října 2010, kterým se mění rozhodnutí 2010/413 (Úř. věst. L 281, s. 81), nařízení Rady (EU) č. 961/2010 ze dne 25. října 2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení nařízení (ES) č. 423/2007 (Úř. věst. L 281, s. 1), rozhodnutí Rady 2011/783/SZBP ze dne 1. prosince 2011, kterým se mění rozhodnutí 2010/413 (Úř. věst. L 319, s. 71), prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1245/2011 ze dne 1. prosince 2011, kterým se provádí nařízení č. 961/2010 (Úř. věst. L 319, s. 11), a nařízení Rady (EU) č. 267/2012 ze dne 23. března 2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení nařízení č. 961/2010 (Úř. věst. L 88, s. 1), v rozsahu, v němž se tyto akty týkají žalobkyně, a zadruhé návrh na určení, že se čl. 16 odst. 2 písm. a) nařízení č. 961/2010 a čl. 23 odst. 2 nařízení č. 267/2012 na žalobkyni nevztahují.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Melli Bank plc ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Radou Evropské unie.

               3)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 328, 4.12.2010.


title: Věc T-809/14: Žaloba podaná dne 12. prosince 2014 – Itálie v. Komise

text:
               9.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 46/59

         Žaloba podaná dne 12. prosince 2014 – Itálie v. Komise
   (Věc T-809/14)
   (2015/C 046/77)
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Italská republika (zástupci: P. Gentili, avvocato dello Stato, a G. Palmieri, zmocněnkyně)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil oznámení ze dne 2. října 2014 HR.A2 generálního ředitele pro lidské zdroje Komise určené generálnímu řediteli Evropské unie při Ministerstvu zahraničních věcí Italské republiky;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Tato žaloba se týká výše uvedeného oznámení, které následovalo oznámení o volném pracovním místě na pozici ředitele Překladatelského střediska pro instituce Evropské unie (Lucemburk) (COM/2014/10356), které je již předmětem žaloby ve věci T-636/14, a obsahuje stanovisko k údajným rozdílům mezi tímto oznámením a formulářem na internetové síti, kde se mohly podávat žádosti o pracovní místo a která je dostupná jen ve francouzštině, angličtině a němčině.
   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vychází z porušení článku 18 a čl. 24 odst. 4 SFEU, článku 22 Listiny základních práv Evropské unie, článků 1 a 2 nařízení č. 1 o užívání jazyků v Evropském hospodářském společenství, čl. 1d odst. 1 a 6 služebního řádu, v rozsahu, v němž toto oznámení odkazem na internetovou stránku Komise, která obsahovala toto závazné upřesnění, uchazečům předepisovalo, aby zasílali jejich životopis a motivační dopis v angličtině, francouzštině nebo němčině a nikoliv v libovolném jazyce Unie. K nápravě těchto pochybení by měla Komise podle žalobkyně změnit svou internetovou stránku a prodloužit lhůtu k předkládání žádostí o pracovní místo.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z porušení zásad legitimního očekávání a loajální spolupráce (čl. 4 odst. 3 SEU), protože v průběhu řízení o přijetí oznámení Komise opakovaně formálně ujistila italskou vládu, že uvedená jazyková diskriminace bude odstraněná, ale nejednala tak, když vypracovala oznámení a připravila pravidla fungování internetové stránky, na kterou oznámení odkazuje pro předkládání žádostí o pracovní místo.

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází z nedostatku odůvodnění sporného opatření v projednávaném případě, protože mělo být přijato předsedou Komise nebo příslušným komisařem a nikoliv generálním ředitelem pro lidské zdroje.


title: Věc T-486/17: Žaloba podaná dne 2. srpna 2017 – Foodterapia v. EUIPO – Cloetta Italia (DIETOX)

text:
               25.9.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 318/20

         Žaloba podaná dne 2. srpna 2017 – Foodterapia v. EUIPO – Cloetta Italia (DIETOX)
   (Věc T-486/17)
   (2017/C 318/26)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Foodterapia, SL (Barecelona, Španělsko) (zástupci: J. Erdozain López a J. Galán López, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Cloetta Italia Srl (Cremona, Itálie)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie obsahující slovní prvek „DIETOX“ – Přihláška č. 13 072 798

      Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 12. května 2017, ve věci R 1611/2016-5

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Volba předsedy Tribunálu

text:
               23.10.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 288/2

      Volba předsedy Tribunálu
      (2010/C 288/02)
      Soudci Tribunálu, shromážděni dne 13. září 2010, zvolili v souladu s ustanoveními článku 7 jednacího řádu soudce p. Marca Jaegera předsedou Tribunálu na období od 13. září 2010 do 31. srpna 2013.


title: Věc T-431/04: Žaloba podaná dne 19. října 2004 Italskou republikou proti Komisi Evropských společenství

text:
               18.12.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 314/26

         Žaloba podaná dne 19. října 2004 Italskou republikou proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-431/04)
   (2004/C 314/61)
   ednací jazyk: italština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 19. října 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Italskou republikou, zastoupenou Mauriziem Fiorillim, státním advokátem.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil vysvětlující poznámku připojenou k položce č. 103 přílohy I nařízení Komise č. 1429/2004, která se týká časového omezení používání označení „Tocai friulano“ do 31. března 2007,

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou totožné s žalobními důvody a hlavními argumenty uvedenými ve věci T-417/04 Regione Autonoma Friuli Venezia Giulia v. Komise. (1)

      (1)  Dosud nezveřejněna v Úředním věstníku.


title: Věc T-58/08 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 8. února 2008 Komisí Evropských společenství proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 27. listopadu 2007 ve věci F-122/06, Roodhuijzen v. Komise

text:
               12.4.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 92/38

         Kasační opravný prostředek podaný dne 8. února 2008 Komisí Evropských společenství proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 27. listopadu 2007 ve věci F-122/06, Roodhuijzen v. Komise
   (Věc T-58/08 P)
   (2008/C 92/77)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Komise Evropských společenství (zástupce: J. Currall a D. Martin, zmocněnci)

      Další účastník řízení: Anton Pieter Roodhuijzen (Lucemburk, Lucembursko)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozsudek Soudu pro veřejnou službu ze dne 27. listopadu 2007 ve věci F-122/06, Roodhuijzen v. Komise;

               —

               odmítnout žalobu A. P. Roodhuijzena;

               —

               rozhodnout, že každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady řízení v tomto stupni a náklady řízení před Soudem pro veřejnou službu

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Komise se tímto kasačním opravným prostředkem domáhá zrušení rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 27. listopadu 2007, který byl vydán ve věci Roodhuijzen v. Komise, F-122/06, jímž se zrušuje rozhodnutí Komise, kterým v případě žalobce odmítla uznat pro účely společného systému nemocenského pojištění jiný než manželský svazek.
   Komise na podporu svého kasačního opravného prostředku uvádí tři důvody pro zrušení uvedeného rozsudku.
   Komise ve svém prvním žalobním důvodu uvádí, že SVS při rozhodování překročil svoji pravomoc v rozporu s čl. 1 odst. 2 přílohy VII služebního řádu a v rozporu se zásadou nediskriminace, neboť odmítl argumentaci žalobce, která se jí týkala, a nahradil ji svojí vlastní argumentací, aniž by Komisi umožnil na ni reagovat, čímž byla porušena její práva obhajoby.
   Druhý důvod vychází z údajného právního omylu ve výkladu pojmu „partnerství“ ve smyslu čl. 1 odst. 2 přílohy VII služebního řádu, který přiznává právo být pojištěn v rámci společného systému nemocenského pojištění.
   Třetí důvod, jehož se navrhovatelka podpůrně dovolává, vychází z chybného výkladu zásady nediskriminace.


title: Spojené věci C-318/11 a C-319/11: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 25. října 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Förvaltningsrätten i Falun — Švédsko) — Daimler AG (C-318/11), Widex A/S (C-319/11) v. Skatteverket ( „Společný systém daně z přidané hodnoty — Směrnice 2006/112/ES — Články 170 a 171 — Osmá směrnice o DPH — Článek 1 — Směrnice 2008/9/ES — Článek 3 písm. a) — Úprava vracení daně z přidané hodnoty osobám povinným k dani neusazeným v tuzemsku — Osoba povinná k dani se sídlem v členském státě, která v jiném členském státě provádí pouze technické zkoušky nebo výzkum“ )

text:
               22.12.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/5

         Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 25. října 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Förvaltningsrätten i Falun — Švédsko) — Daimler AG (C-318/11), Widex A/S (C-319/11) v. Skatteverket
   (Spojené věci C-318/11 a C-319/11) (1)

   (Společný systém daně z přidané hodnoty - Směrnice 2006/112/ES - Články 170 a 171 - Osmá směrnice o DPH - Článek 1 - Směrnice 2008/9/ES - Článek 3 písm. a) - Úprava vracení daně z přidané hodnoty osobám povinným k dani neusazeným v tuzemsku - Osoba povinná k dani se sídlem v členském státě, která v jiném členském státě provádí pouze technické zkoušky nebo výzkum)
   2012/C 399/07
   Jednací jazyk: švédština

      Předkládající soud

   Förvaltningsrätten i Falun

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Daimler AG(C-318/11), Widex A/S (C-319/11)

      Žalovaná: Skatteverket

      Předmět věci

   (C-318/11)
   Žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce — Förvaltningsrätten i Falun — Výklad článků 170 a 171 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1) a článků 1 a 2 osmé směrnice Rady 79/1072/EHS ze dne 6. prosince 1979 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Úprava vracení daně z přidané hodnoty osobám povinným k dani neusazeným v tuzemsku (Úř. věst. L 331, s. 11; Zvl. vyd. 1, s. 79) a článků 2, 3 a 5 směrnice Rady 2008/9/ES ze dne 12. února 2008, kterou se stanoví prováděcí pravidla pro vrácení daně z přidané hodnoty stanovené směrnicí 2006/112/ES osobám povinným k dani neusazeným v členském státě vrácení daně, ale v jiném členském státě (Úř. věst. L 44, 20.2.2008, s. 23) — Výrobce automobilů usazený ve členském státě A, který uskutečnil určité koupě ve členském státě B, aby tam prostřednictvím dceřiné společnosti usazené v tomto členském státě prováděl testování odolnosti svých automobilů za zimních podmínek s vyhlídkou na jejich prodej ve členském státě A — Dceřiná společnost stoprocentně vlastněná výrobcem automobilů, jejímž hlavním účelem je dávat mateřské společnosti k dispozici prostory a dráhy k provádění testů a poskytovat služby související s testováním ve členském státě B nutné k obchodní činnosti vykonávané mateřskou společností ve členském státě, ve kterém je usazena — Existence stálé provozovny výrobce automobilů ve členském státě B či nikoli
   (C-319/11)
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Förvaltningsrätten i Falun — Výklad článků 170 a 171 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1) a článků 1 a 2 osmé směrnice Rady ze dne 6. prosince 1979 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Úprava vracení daně z přidané hodnoty osobám povinným k dani neusazeným v tuzemsku (Úř. věst. L 331, s. 11; Zvl. vyd. 09/01, s. 79) — Společnost vyrábějící naslouchadla usazená ve členském státě A, která nakoupila zboží a služby ve členském státě B pro potřeby svého oddělení pro audiologický výzkum, jež se v tomto členském státě nachází a jehož personál je uvedenou společností zaměstnáván — Existence či neexistence stálé provozovny společnosti vyrábějící naslouchadla ve členském státě B

      Výrok

               1)

               Osoba povinná k dani z přidané hodnoty se sídlem v členském státě, která v jiném členském státě provádí pouze technické zkoušky nebo výzkumné práce, avšak žádná zdanitelná plnění, nemůže být považována za osobu, která má v tomto jiném členském státě „stálou provozovnu, z níž je vykonávána ekonomická činnost“ ve smyslu článku 1 osmé směrnice Rady 79/1072/EHS ze dne 6. prosince 1979 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Úprava vracení daně z přidané hodnoty osobám povinným k dani neusazeným v tuzemsku, ve znění směrnice Rady 2006/98/ES ze dne 20. listopadu 2006, a článku 3 písm. a) směrnice Rady 2008/9/ES ze dne 12. února 2008, kterou se stanoví prováděcí pravidla pro vrácení daně z přidané hodnoty stanovené směrnicí 2006/112/ES osobám povinným k dani neusazeným v členském státě vrácení daně, ale v jiném členském státě.

               2)

               Tento výklad není v takové situaci, jako je situace ve sporu v původním řízení ve věci C 318/11, zpochybněn okolností, že osoba povinná k dani v členském státě, v němž podala žádost o vrácení daně, stoprocentně vlastní dceřinou společnost, která je téměř výlučně určena k tomu, aby jí poskytovala různé služby související s prováděnými technickými zkouškami.

      (1)  Úř. věst. C 269, 10.9.2011.


title: Věc F-75/06: Žaloba podaná dne 17. července 2006 – Lofaro v. Komise

text:
               2.9.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 212/48

         Žaloba podaná dne 17. července 2006 – Lofaro v. Komise
   (Věc F-75/06)
   (2006/C 212/86)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Alessandro Lofaro (Brusel, Belgie) (zástupce: J.-L. Laffineur, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí ze dne 28. září 2005 o propuštění žalobce po ukončení zkušební doby, jakož i zprávy o ukončení zkušební doby, která je základem tohoto rozhodnutí;

               —

               v případě potřeby zrušit rozhodnutí Orgánu oprávněného k uzavírání pracovních smluv (OOUS) ze dne 31. března 2005, kterým se zamítá stížnost žalobce;

               —

               uložit žalované povinnost zaplatit žalobci náhradu vzniklé škody stanovené ex equo et bono ve výši 85 473 eur za majetkovou újmu a 50 000 eur za nemajetkovou újmu, s výhradou zvýšení či snížení v průběhu řízení;

               —

               uložit Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobce, bývalý dočasný zaměstnanec Komise, byl přijat do pracovního poměru ode dne 16. září 2004 do 15. září 2009 na základě smlouvy, která stanovila šestiměsíční zkušební dobu podle článku 14 Pracovního řádu ostatních zaměstnanců Společenství (ŘOZ). Po první negativní hodnotící zprávě, prodloužení zkušební doby o šest měsíců a druhé negativní hodnotící zprávě ukončila žalovaná uvedenou smlouvu.
   Žalobce ve své žalobě uplatňuje, že se žalovaná dopustila zjevně nesprávného posouzení, neboť jednak vycházela z nepřesných skutkových okolností nebo nesprávného výkladu skutkových okolností a jednak vytýkala žalobci problémy, za které nemohl být žalobce odpovědný.
   Žalobce má dále za to, že žalovaná rovněž porušila základní zásady zaručující právo na důstojnost a právo obhajoby, a byla zbytečně kritická.
   Žalobce konečně tvrdí, že žalovaná porušila článek 14 ŘOZ tím, že nevydala hodnotící zprávu nejpozději měsíc před uplynutím zkušební doby.


title: Věc C-128/05: Žaloba podaná dne 18. března 2005 Komisí Evropských společenství proti Rakouské republice

text:
               23.7.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 182/21

         Žaloba podaná dne 18. března 2005 Komisí Evropských společenství proti Rakouské republice
   (Věc C-128/05)
   (2005/C 182/41)
   Jednací jazyk: němčina
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 18. března 2005 žaloba směřující proti Rakouské republice podaná Komisí Evropských společenství, zastoupenou Dimitrisem Triantafyllouem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Komise Evropských společenství navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               určil, že Rakouská republika tím, že povoluje osobám povinným k dani, které nejsou usazené v Rakousku a které provádějí přepravu osob v Rakousku, nepodávat daňová přiznání a neplatit čistou částku daně z přidané hodnoty, jestliže jejich roční obrat dosažený v Rakousku činí méně než 22 000 eur, a vychází v tomto případě z toho, že částka dlužné daně z přidané hodny se rovná odpočitatelné dani z přidané hodnoty a použití zjednodušeného postupu je podmíněno tím, že rakouská daň z přidané hodnoty není vykazována na fakturách resp. na dokumentech je nahrazujících, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 2 a 6, čl. 9 odst. 2 písm. b), článků 17 a 18 a čl. 22 odst. 3 až 5 Šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (1).

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   Pro mezinárodní přepravu osob osobami povinnými k dani, které jsou usazené v jiných členských státech nebo ve třetích zemích, platí v Rakousku od 1. dubna 2002 zjednodušený postup. Osobám povinným k dani je dovoleno nepodávat daňová přiznání a neplatit čistou částku daně z přidané hodnoty, jestliže jejich roční obrat dosažený v Rakousku nepřesahuje 22 000 eur. Úprava vychází z toho, že v tomto případě odpovídá částka dlužné daně z přidané hodnoty odpočitatelné dani z přidané hodnoty. Zároveň nemusejí osoby povinné k dani, které využijí zjednodušený postup, vykazovat rakouskou daň z přidané hodnoty na svých fakturách resp. na dokumentech je nahrazujících.
   Tato úprava není v souladu s ustanoveními směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17.5.1977 („Šestá směrnice o dani z přidané hodnoty“) a s rozhodnutím Rady 2001/242/ES ze dne 19. května 2001.
   Komise uvádí, že uvedená směrnice sice obsahuje paušální úpravu pro malé podniky, rakouskou úpravou použitý pojem „malého podnikatele“ – obrat v Rakousku nižší než 22 000 Euro – však neodpovídá pojmu práva Společenství „malý podnikatel“, který je třeba vykládat jednotně. Dále není prokázáno, že rakouská paušální úprava nevede ke snížení daně, které překračuje zjednodušený postup, k jehož povolení směřuje čl. 24 odst. 1 uvedené směrnice. Osvobození od ostatních účetních povinností, povinností v souvislosti s daňovým přiznáním a povinností vést záznamy představuje dále formální aspekt nadměrného zjednodušení.
   Komise tvrdí, že sporná rakouská úprava nemůže být akceptována ani na základě uvedeného rozhodnutí Rady. Toto rozhodnutí zmocňuje sice Rakouskou republiku zdanit v období od 1. ledna 2001 do 31. prosince 2005 mezinárodní přepravu osob pomocí vozidel neregistrovaných v Rakousku, která je prováděna osobami povinnými k dani, které nejsou usazené v Rakousku, odchylně od článku 11 uvedené směrnice, tato výjimka je však výslovně vázána na podmínku, že trasa ujetá v Rakousku musí být zdaněna na základě průměrného základu daně na osobu a kilometr.

      (1)  Úř. věst. 1977, L 145, s. 1.


title: Věc T-68/14: Žaloba podaná dne 29. ledna 2014 – Post Bank Iran v. Rada

text:
               28.4.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/27

         Žaloba podaná dne 29. ledna 2014 – Post Bank Iran v. Rada
   (Věc T-68/14)
   2014/C 129/35
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Post Bank Iran (Teherán, Írán) (zástupce: D. Luff, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil odstavec 1 přílohy rozhodnutí Rady 2013/661/SZBP ze dne 15. listopadu 2013, kterým se mění rozhodnutí Rady 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 306, s. 18);

               —

               zrušil odstavec 1 přílohy prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1154/2013 ze dne 15. listopadu 2013, kterým se provádí nařízení (EU) č. 267/2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 306, s. 3);

               —

               prohlásil, že se čl. 20 odst. 1 písm. c) rozhodnutí Rady 2010/413/SZBP (1), ve znění čl. 1 odst. 7 rozhodnutí Rady 2012/35/SZBP (2) ze dne 23. ledna 2012 a čl. 23 odst. 2 písm. d) a čl. 46 odst. 2 nařízení 267/2012 (3) ze dne 23. března 2012 na žalobkyni nepoužijí;

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyní.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z tvrzení, že Tribunál je příslušný k přezkoumání odstavce 1 přílohy rozhodnutí Rady 2013/661/SZBP, jakož i odstavce 1 přílohy prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1154/2013 a jejich souladu s obecnými zásadami Evropského práva.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že rozhodnutí Rady 2010/413/SZBP pozměněné čl. 1 odst. 7 rozhodnutí Rady 2012/35/SZBP ze dne 23. ledna 2012 a nařízení Rady č. 267/2012 ze dne 23. března 2012 porušují právo EU a měla by být prohlášena za nepoužitelná na žalobkyni, čímž by byly určeny za neplatná rozhodnutí Rady 2013/661/SZBP ze dne 15. listopadu 2013 a prováděcí nařízení Rady (EU) č. 1154/2013 ze dne 15. listopadu 2013, které z nich vycházejí, a to z těchto důvodů:

                           —

                           Článek 46 odst. 2 nařízení Rady č. 267/2012 ze dne 23. března 2012 porušuje článek 215 SFEU, jelikož umožňuje Radě rozhodnout o sankcích vůči žalobkyni bez dodržení postupu stanoveného v článku 215 SFEU.

                           —

                           Článek 20 odst. 1 písm. c) rozhodnutí Rady 2010/413/SZBP, pozměněného čl. 1 odst. 7 rozhodnutí Rady 2012/35/SZBP ze dne 23. ledna 2012 a čl. 23 odst. 2 písm. d) nařízení č. 267/2013 ze dne 23. března 2012 porušují základní lidská práva chráněná články 2, 21 a 23 SEU a Listinou základních práv EU, protože udělují Radě pravomoc volného uvážení při rozhodování o otázce, kterou osobu a subjekt chce Rada sankcionovat, když Rada rozhodne, že takováto osoba nebo subjekt podporují íránskou vládu.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z tvrzení, že Rada se dopustila nesprávného právního posouzení a nesprávného posouzení skutkového stavu, když přijala rozhodnutí Rady 2013/661/SZBP ze dne 15. listopadu 2013 a prováděcí nařízení (EU) č. 1154/2013 ze dne 15. listopadu 2013 v rozsahu, v jakém se týkají žalobkyně, a to z těchto důvodů:

                           —

                           Konkrétní důvod zařazení Post Bank Iran na seznam není odůvodněný. Žalobkyně jasně popřela, že by poskytovala finanční podporu íránské vládě. Navíc žalobkyně Íránu neposkytovala podporu v šíření jaderných zbraní. Proto nebyly splněny požadavky čl. 20 odst. 1 písm. c) rozhodnutí Rady 2010/413/SZBP (následně pozměněného čl. 1 odst. 7 rozhodnutí Rady 2012/35/SZBP ze dne 23. ledna 2012, čl. 1 odst. 8 rozhodnutí Rady 2012/635/SZBP ze dne 15. října 2012 a čl. 1 odst. 2 rozhodnutí Rady 2012/829/SZBP ze dne 21. prosince 2012) a požadavky čl. 23 odst. 2 písm. d) nařízení Rady (EU) č. 267/2012 (následně pozměněného čl. 1 odst. 11 nařízení Rady č. 1263/2012 ze dne 21. prosince 2012).

                           —

                           Sankcionováním Post Bank Iran pouze na základě důvodu, že je to vládou vlastněná společnost, Rada diskriminovala žalobkyni ve srovnání s jinými íránskými společnostmi ve veřejném vlastnictví, které nejsou sankcionovány. Takovým postupem Rada porušila zásady rovnosti, zákazu diskriminace a řádné správy.

                           —

                           Rada neuvedla přiměřené odůvodnění svého rozhodnutí o setrvání žalobkyně na seznamu sankcionovaných subjektů. Odkazujíc na „dopad opatření v kontextu cílů politiky Unie“ Rada opomenula specifikovat druh dopadu, na který odkazuje, a jak mají opatření zajistit takový dopad.

                           —

                           Ponecháním žalobkyně na seznamu sankcionovaných společností Rada zneužila své pravomoci. Rada prakticky odmítla podřídit se rozsudku Tribunálu ve věci T-13/11. Rada ohrozila institucionální strukturu Evropské unie a právo žalobkyně na spravedlnost a její uplatnění. Rada se také vyhnula vlastní odpovědnosti a povinnostem podle rozhodnutí Rady 2013/661/SZBP ze dne 15. listopadu 2013 a prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1154/2013 ze dne 15. listopadu 2013, jak Tribunál jasně specifikoval Radě ve svém výše uvedeném rozsudku.

                           —

                           Rada porušila zásadu legitimního očekávání, když se nepodřídila rozsudku Tribunálu, jehož byla účastníkem proti žalobkyni a v němž Rada neuspěla, když se nepodřídila ani odůvodnění rozsudku, když se dopustila nesprávného skutkového posouzení týkajícího se podnikání žalobkyně a její údajné úlohy ve vztahu k íránské vládě, když neprovedla žádný přezkum týkající se skutečné úlohy a podnikání žalobkyně v Íránu, ačkoli to bylo uvedeno Tribunálem jako důležitý aspekt režimu sankcí EU vůči Íránu a když zachovala sankce i po 20. lednu 2014, což je datum, kdy EU rozhodla o souhlasu s činnostmi vytvářejícími pro Írán zisky, jelikož Írán nadále není považován za zapojený do činností šíření jaderných zbraní.

                           —

                           Rada porušila zásadu proporcionality. Sankce jsou zaměřeny na činnosti Íránu v šíření jaderných zbraní. Rada neprokázala a nemůže prokázat, že žalobkyně přímo či nepřímo poskytovala podporu šíření jaderných zbraní v Íránu. Rada už ani netvrdí, že žalobkyně konkrétně napomáhá šíření jaderných zbraní v Íránu. Vzhledem k nedostatku vlivu sankcí na šíření jaderných zbraní, cíl sankcí neodůvodňuje zrušení výhod vyplývajících žalobkyni z rozsudku Tribunálu, ani tlak vyvolaný na celkový systém soudní ochrany v EU, natož porušení vlastnického práva žalobkyně a jejího práva na výkon podnikání. Tento závěr je podpořen přijetím nařízení Rady o zrušení některých sankcí ze dne 20. ledna 2014, které vycházelo z konstatování, že Írán se už nezapojuje do činností šíření jaderných zbraní.

      (1)  Rozhodnutí Rady 2010/413/CFSP ze dne 26. července 2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení společného postoje 2007/140/SZBP (Úř. věst. L 195, s. 39).

      (2)  Rozhodnutí Rady 2012/35/SZBP ze dne 23. ledna 2012 , kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 19, s. 22).

      (3)  Nařízení Rady (EU) č. 267/2012 ze dne 23. března 2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení nařízení (EU) č. 961/2010 (Úř. věst. L 88, s. 1)


               24.11.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 283/1

         (2007/C 283/01)
   Poslední publikace Soudního dvora v Úředním věstníku Evropské unie

         Úř. věst. C 269, 10.11.2007

   Dřívější publikace

      Úř. věst. C 247, 20.10.2007

      Úř. věst. C 235, 6.10.2007

      Úř. věst. C 223, 22.9.2007

      Úř. věst. C 211, 8.9.2007

      Úř. věst. C 183, 4.8.2007

      Úř. věst. C 170, 21.7.2007

   Tyto texty jsou k dispozici na adrese:

               EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Věc T-448/04: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 12. září 2007 – Komise v. Trends ( Rozhodčí doložka — Čtvrtý rámcový program pro výzkum, technologický rozvoj a demonstrace — Smlouvy týkající se projektů v oblasti telematických aplikací společného zájmu — Neexistence dokladů a nesoulad se smluvními požadavky pro část uplatněných výdajů — Vrácení vyplacených částek )

text:
               20.10.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 247/28

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 12. září 2007 – Komise v. Trends
   (Věc T-448/04) (1)

   („Rozhodčí doložka - Čtvrtý rámcový program pro výzkum, technologický rozvoj a demonstrace - Smlouvy týkající se projektů v oblasti telematických aplikací společného zájmu - Neexistence dokladů a nesoulad se smluvními požadavky pro část uplatněných výdajů - Vrácení vyplacených částek“)
   (2007/C 247/44)
   Jednací jazyk: řečtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: M. Patakia, zmocněnec, ve spolupráci s M. Bra, K. Kapoutzidou a S. Chatzigiannis, poté K. Kapoutzidou a S. Chatzigiannis, advokáti)

      Žalovaná: Transport Environment Development Systems (Trends) (Atény, Řecko) (zástupci: V. Christianos a V. Vlassi, advokáti)
   Předmět věci
   Návrh Komise, předložený v souladu s rozhodčí doložkou ve smyslu článku 238 ES, směřující k tomu, aby bylo Trends uloženo vrácení částky 48 046 eur, navýšené o smluvní úroky nebo, podpůrně, o úroky z prodlení, Komisi.
   Výrok rozsudku

               1)

               Incidenční návrh se zamítá.

               2)

               Transport Environment Development Systems (Trends) se ukládá zaplatit Komisi částku 48 046 eur, navýšenou o úroky z prodlení s roční úrokovou sazbou 5,50 %, a to od 1. ledna 1999 až do úplného splacení dluhu.

               3)

               Trends nahradí náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 184, 2.8.2003 (dříve věc C-248/03).


title: Věc T-106/16: Žaloba podaná dne 17. března 2016 – zero v. EUIPO – Hemming (ZIRO)

text:
               17.5.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 175/18

         Žaloba podaná dne 17. března 2016 – zero v. EUIPO – Hemming (ZIRO)
   (Věc T-106/16)
   (2016/C 175/21)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: zero Holding GmbH & Co. KG (Brémy, Německo) (zástupce: M. Nentwig, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: Oliver Hemming (Cadbury, Spojené království)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Přihlašovatel sporné ochranné známky: Další účastník v řízení před odvolacím senátem

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka EU obsahující slovní prvek „ZIRO“ – Přihláška ochranné známky EU č. 12 264 958

      Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 12. ledna 2016, ve věci R 71/2015-4

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009;

               —

               Porušení čl. 75 druhé věty nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-107/06: Žaloba podaná dne  22. února 2006  Komisí Evropských společenství proti Řecké republice

text:
               8.4.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 86/22

         Žaloba podaná dne 22. února 2006 Komisí Evropských společenství proti Řecké republice
   (Věc C-107/06)
   (2006/C 86/43)
   Jednací jazyk: řečtina
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 22. února 2006 žaloba směřující proti Řecké republice podaná Komisí Evropských společenství zastoupenou Richardem Lyalem a Dimitriosem Triantafyllouem, jako zmocněnci, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Komise Evropských společenství navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               určil, že Řecká republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Rady 2003/123/ES ze dne 22. prosince 2003, kterou se mění směrnice 90/435/EHS o společném systému zdanění mateřských a dceřiných společností z různých členských států (1), nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 2 této směrnice;

               —

               uložil Řecké republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   Lhůta pro provedení směrnice uplynula dne 1. ledna 2005.

      (1)  Úř. věst. L 7, 13.1.2004, s. 41.


title: Věci T-389/10 a T-419/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 15. července 2015 – SLM a Ori Martin v. Komise „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Evropský trh s předpínací ocelí — Určování cen, rozdělení trhu a výměna citlivých obchodních informací — Rozhodnutí, jímž se konstatuje porušení článku 101 SFEU — Jediné, komplexní a trvající protiprávní jednání — Promlčení — Pokyny pro výpočet pokut z roku 2006 — Přičtení odpovědnosti za protiprávní jednání mateřské společnosti — Přiměřenost — Zásada personality trestů a sankcí — Soudní přezkum v plné jurisdikci“

text:
               14.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 302/32

         Rozsudek Tribunálu ze dne 15. července 2015 – SLM a Ori Martin v. Komise
   (Věci T-389/10 a T-419/10) (1)

   („Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Evropský trh s předpínací ocelí - Určování cen, rozdělení trhu a výměna citlivých obchodních informací - Rozhodnutí, jímž se konstatuje porušení článku 101 SFEU - Jediné, komplexní a trvající protiprávní jednání - Promlčení - Pokyny pro výpočet pokut z roku 2006 - Přičtení odpovědnosti za protiprávní jednání mateřské společnosti - Přiměřenost - Zásada personality trestů a sankcí - Soudní přezkum v plné jurisdikci“)
   (2015/C 302/41)
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Siderurgica Latina Martin SpA (SLM) (Ceprano, Itálie) (zástupci: G. Belotti a F. Covone, advokáti) (věc T-389/10) a Ori Martin SA (Lucemburk, Lucembursko) (zástupce: P. Ziotti, advokát) (věc T 419/10)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně B. Gencarelli, V. Bottka a P. Rossi, poté V. Bottka, P. Rossi a G. Conte, zmocněnci)

      Předmět věci

   Zrušení a změna rozhodnutí Komise C(2010) 4387 final ze dne 30. června 2010 v řízení podle článku 101 SFEU a článku 53 dohody o EHP (věc COMP/38344 – Předpínací ocel) ve znění rozhodnutí Komise C(2010) 6676 final ze dne 30. září 2010 a rozhodnutí Komise C(2011) 2269 final ze dne 4. dubna 2011

      Výrok rozsudku

               1)

               Věci T-389/10 a T-419/10 se spojují pro účely rozsudku.

               2)

               Článek 1 bod 16 rozhodnutí Komise C(2010) 4387 final ze dne 30. června 2010 v řízení podle článku 101 SFEU a článku 53 dohody o EHP (věc COMP/38344 – Předpínací ocel) ve znění rozhodnutí Komise C(2010) 6676 final ze dne 30. září 2010 a rozhodnutí Komise C(2011) 2269 final ze dne 4. dubna 2011 se zrušuje v rozsahu, v němž společnosti Siderurgica Latina Martin SpA (SLM) přičítá účast na všech dohodách a jednáních ve vzájemné shodě v odvětví předpínací oceli na vnitřním trhu a uvnitř Evropského hospodářského prostoru (EHP) od 10. února 1997 do 14. dubna 1997.

               3)

               Článek 2 bod 16 rozhodnutí C(2010) 4387 final ve znění rozhodnutí C(2010) 6676 final a rozhodnutí C(2011) 2269 final se zrušuje.

               4)

               Výše pokuty uložené společnosti SLM se snižuje z 19,8 milionů eur na 19 milionů eur, z čehož 13,3 milionů eur je uloženo v rámci společné a nerozdílné odpovědnosti se společností Ori Martin SA; z důvodu zákonného omezení ve výši 10 % obratu, stanoveného ustanovením čl. 23 odst. 2 nařízení (ES) č. 1/2003, se konečná výše pokuty uložené společnosti SLM stanovuje na 1,956 milionu eur.

               5)

               Ve zbývajících částech se žaloby zamítají.

               6)

               Komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí dvě třetiny nákladů řízení vynaložených společností SLM a třetinu nákladů řízení vynaložených společností Ori Martin.

               7)

               SLM ponese třetinu vlastních nákladů řízení.

               8)

               Ori Martin ponese dvě třetiny vlastních nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 301, 6.11.2010.


title: Věc C-113/06: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 19. září 2006 – Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství

text:
               2.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 294/37

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 19. září 2006 – Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství
   (Věc C-113/06) (1)

   (2006/C 294/75)

      Jednací jazyk: francouzština

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 86, 8.4.2006.


title: Věc F-123/15: Žaloba podaná dne 21. září 2015 – ZZ v. Komise

text:
               30.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 398/79

         Žaloba podaná dne 21. září 2015 – ZZ v. Komise
   (Věc F-123/15)
   (2015/C 398/94)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupci: S. Orlandi a T. Martin, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí výběrové komise výběrového řízení EPSO/AD/293/14 neudělit žalobci dostatečný počet bodů, aby byl pozván do hodnotícího centra.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               Zrušit rozhodnutí ze dne 11. června 2015, kterým komise výběrového řízení EPSO/AD/293/14 odmítla žalobce pozvat na výběrové zkoušky pořádané v hodnotícím centru,

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc F-75/15: Žaloba podaná dne 12. srpna 2016 – OT v. Komise

text:
               17.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 383/30

         Žaloba podaná dne 12. srpna 2016 – OT v. Komise
   (Věc F-75/15)
   (2016/C 383/39)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: OT (zástupce: D. Sobor, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí žalované ze dne 26. září 2014, kterým byla odmítnuta kandidatura žalobce na místo ředitele Evropského monitorovacího centra pro drogy a drogovou závislost, a náhrada majetkové a nemajetkové újmy, kterou žalobce údajně utrpěl

      Návrhová žádání žalobce

   Žalobce navrhuje, aby Soud pro veřejnou službu:

               —

               zrušil rozhodnutí žalované ze dne 26. září 2014, kterým byla odmítnuta kandidatura žalobce na místo ředitele Evropského monitorovacího centra pro drogy a drogovou závislost,

               —

               zrušil rozhodnutí žalované ze dne 9. dubna 2015, kterým byla zamítnuta stížnost žalobce,

               —

               uložil žalované, aby uhradila částku ve výši 2 836 107 eur (slovy dva miliony osm set třicet šest tisíc jedno sto sedm eur) jako náhradu majetkové újmy, kterou žalobce utrpěl,

               —

               uložil žalované, aby uhradila částku ve výši 100 000 eur (slovy jedno sto tisíc eur) jako náhradu nemajetkové újmy, kterou žalobce utrpěl, a

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení vynaložených žalobcem.


title: Věc C-404/09: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 24. listopadu 2011 — Evropská komise v. Španělské království ( „Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 85/337/EHS — Posuzování vlivů některých záměrů na životní prostředí — Směrnice 92/43/EHS — Ochrana přírodních stanovišť — Volně žijící živočichové a planě rostoucí rostliny — Povrchová těžba uhlí — Lokalita „Alto Sil“ — Zvláště chráněné území — Lokalita významná pro Společenství — Medvěd hnědý (Ursus arctos) — Tetřev hlušec (Tetrao urogallus)“ )

text:
               28.1.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 25/3

      Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 24. listopadu 2011 — Evropská komise v. Španělské království
      (Věc C-404/09) (1)

      (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 85/337/EHS - Posuzování vlivů některých záměrů na životní prostředí - Směrnice 92/43/EHS - Ochrana přírodních stanovišť - Volně žijící živočichové a planě rostoucí rostliny - Povrchová těžba uhlí - Lokalita „Alto Sil“ - Zvláště chráněné území - Lokalita významná pro Společenství - Medvěd hnědý (Ursus arctos) - Tetřev hlušec (Tetrao urogallus))
      (2012/C 25/05)
      Jednací jazyk: španělština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: D. Recchia, F. Castillo de la Torre a J.-B. Laignelot, zmocněnci)

         Žalovaný: Španělské království (zástupce: N. Díaz Abad, zmocněnec)

         Předmět věci

      Nesplnění povinnosti státem — Porušení článků 2, 3 a čl. 5 odst. 1 a 3 směrnice Rady 85/337/EHS ze dne 27. června 1985 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí, ve znění směrnice 97/11/EHS (Úř. věst. L 175, s. 40; Zvl. vyd. 15/01, s. 151) a čl. 6 odst. 3, 2 a 4, ve spojení s článkem 7 směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin (Úř. věst. L 206, s. 7; Zvl. vyd. 15/02, s. 102) — Důlní činnost v povrchových dolech — Zvláště chráněné území „Alto Sil“ (ES0000210) — Biotop kantábrijského tetřeva hlušce

         Výrok

                  1)

                  Španělské království tím, že povolilo povrchovou těžbu v dolech „Nueva Julia“ a „Ladrones“, bez posouzení, které by umožnilo vhodným způsobem určit, popsat a posoudit přímé, nepřímé a kumulativní vlivy existujících povrchových těžebních provozů, s výjimkou těch, jež se týkají dolu „Ladrones“, jedná-li se o medvěda hnědého (Ursus arctos), nesplnilo povinnosti, které pro ně vyplývají z článků 2 a 3, jakož i z čl. 5 odst. 1 a 3 směrnice Rady 85/337/EHS ze dne 27. června 1985 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí (Úř. věst. L 175, s. 40; Zvl. vyd. 15/01, s. 248) ve znění směrnice Rady 97/11/ES ze dne 3. března 1997.

                  2)

                  Počínaje rokem 2000, kdy byla oblast „Alto Sil“ vyhlášena za zvláště chráněné území na základě směrnice Rady 79/409/EHS ze dne 2. dubna 1979 o ochraně volně žijících ptáků, ve znění směrnice Komise 97/49/ES ze dne 29. července 1997, Španělské království

                              —

                              tím, že povolilo těžbu v povrchových dolech „Nueva Julia“ a „Ladrones“, aniž vhodným způsobem posoudilo možné vlivy těchto záměrů a v každém případě aniž byly dodrženy podmínky, za nichž mohly být záměry uskutečněny z důvodů převažujícího veřejného zájmu a neexistence alternativních řešení navzdory riziku, které je s nimi spojeno pro tetřeva hlušce (Tetrao urogallus), který je jednou z přírodních hodnot, které byly důvodem vyhlášení „Alto Sil“ zvláštní oblastí ochrany, jakož i tím, že Evropské komisi byla oznámena pouze kompenzační opatření nezbytná k zajištění soudržnosti sítě Natura 2000, a

                              —

                              tím, že nepřijalo nezbytná opatření k zabránění poškozování stanovišť, včetně stanovišť živočišných druhů, a významného vyrušování tetřeva hlušce, jehož výskyt v lokalitě „Alto Sil“ je důvodem vyhlášení zmíněného ZCHÚ, způsobovaného provozy dolů „Feixolín“, „Salguero-Prégame-Valdesegadas“„Fonfría“, „Ampliación de Feixolín“ a „Nueva Julia“,

                        nesplnilo povinnosti, které pro ně vyplývají ve vztahu k zvláště chráněnému území „Alto Sil“ z čl. 6 odst. 2 až 4 směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin ve spojení s článkem 7 této směrnice.

                  3)

                  Španělské království tím, že počínaje prosincem 2004 nepřijalo nezbytná opatření k zabránění poškozování stanovišť, včetně stanovišť živočišných druhů, a vyrušování těchto druhů provozy dolů „Feixolín“, „Fonfría“ a „Ampliación de Feixolín“, nesplnilo povinnosti, které pro ně ve vztahu k lokalitě „Alto Sil“ významné pro Společenství vyplývají z čl. 6 odst. 2 směrnice 92/43.

                  4)

                  Ve zbývající části se žaloba zamítá.

                  5)

                  Španělské království ponese vlastní náklady řízení a nahradí dvě třetiny nákladů řízení Evropské komise. Evropská komise ponese jednu třetinu vlastních nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 11, 16.1.2010.


title: Věc C-25/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie) dne 20. ledna 2014 — Union des syndicats de l'immobilier (UNIS) v. Ministre du travail, de l’emploi, de la formation professionnelle et du dialogue social, Syndicat national des résidences de tourisme (SNRT) a další

text:
               22.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 85/17

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie) dne 20. ledna 2014 — Union des syndicats de l'immobilier (UNIS) v. Ministre du travail, de l’emploi, de la formation professionnelle et du dialogue social, Syndicat national des résidences de tourisme (SNRT) a další
   (Věc C-25/14)
   2014/C 85/30
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Conseil d'État

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Union des syndicats de l'immobilier (UNIS)

      Žalovaní: Ministre du travail, de l’emploi, de la formation professionnelle et du dialogue social, Syndicat national des résidences de tourisme (SNRT) a další

      Předběžná otázka

   Je dodržení povinnost transparentnosti plynoucí z článku 56 Smlouvy o fungování Evropské unie povinným předpokladem pro to, aby členský stát rozšířil na všechny společnosti v oboru kolektivní dohodu svěřující správu systému povinného doplňkového sociálního zabezpečení zaměstnanců jedinému subjektu vybranému sociálními partnery?


title: Věc F-10/12: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 19. března 2013 — SF (*1) v. Komise ( „Veřejná služba — Odměňování — Denní příspěvek — Přeložení — Přiznání denního příspěvku — Úředník, který je majitelem bytu v novém místě výkonu služebních povinností — Prokázání nákladů vynaložených na dočasné ubytování v novém místě výkonu služebních povinností“ )

text:
                  25.5.2013

                  CS

                  Úřední věstník Evropské unie

                  C 147/33

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 19. března 2013 —  SF (*1) v. Komise
         (Věc F-10/12) (1)

         (Veřejná služba - Odměňování - Denní příspěvek - Přeložení - Přiznání denního příspěvku - Úředník, který je majitelem bytu v novém místě výkonu služebních povinností - Prokázání nákladů vynaložených na dočasné ubytování v novém místě výkonu služebních povinností)
         (2013/C 147/61)
         Jednací jazyk: francouzština

            Účastníci řízení

            Žalobce: SF (*1) (zástupce: S. Pappas, advokát)

            Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Currall a D. Martin, zmocněnci)

            Předmět věci

         Veřejná služba — Návrh na zrušení rozhodnutí Komise, kterým se zamítá poskytování denních příspěvků žalobci

            Výrok rozsudku

                     1)

                     Žaloba se zamítá.

                     2)

                     Evropská Komise ponese vlastní náklady řízení a polovinu nákladů řízení vynaložených  SF (*1).

                     3)

                      SF (*1) ponese polovinu vlastních nákladů řízení.

            (*1)  Údaje vymazané nebo nahrazené v rámci zajištění ochrany osobních dat a/nebo důvěrné povahy.

            (1)  Úř. věst. C 65, 3.3.2012, s. 29.


title: Věc F-39/07: Žaloba podaná dne 23. dubna 2007 – Campos Valls v. Rada

text:
               9.6.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/28

         Žaloba podaná dne 23. dubna 2007 – Campos Valls v. Rada
   (Věc F-39/07)
   (2007/C 129/49)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Manuel Campos Valls (Brusel, Belgie) (zástupci: S. Orlandi, J.-N. Louis, A. Coolen a E. Marchal, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie
   Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí Orgánu oprávněného ke jmenování (OOJ) o zamítnutí žádosti žalobce o pracovní místo vedoucího španělského oddělení na GŘ A, Ředitelství III – Překlady a produkce dokumentů – Jazyková služba, jakož i rozhodnutí jmenovat jiného uchazeče na toto pracovní místo;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobce se na podporu své žaloby dovolává jediného žalobního důvodu vycházejícího z porušení oznámení o volném pracovním místě č. 60/06, existence zjevně nesprávného posouzení a porušení článku 45 služebního řádu, neboť uchazeč, jenž byl pro sporné pracovní místo vybrán, nemá na rozdíl od žalobce, technické znalosti v oblasti překladu požadované oznámením o volném pracovním místě. Obzvlášť argument, jehož se dovolává Rada, podle nějž měly být tyto znalosti posuzovány ve světle funkcí řízení lidských zdrojů, které má vedoucí oddělení vykonávat, porušuje oznámení o volném pracovním místu.


title: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 9. prosince 2004 ve věci C-219/03: Komise Evropských společenství proti Španělskému království (Nesplnění povinnosti státem — Zdanění nadhodnot)

text:
               5.2.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 31/3

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (šestého senátu)
   ze dne 9. prosince 2004
   ve věci C-219/03: Komise Evropských společenství proti Španělskému království (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Zdanění nadhodnot)
   (2005/C 31/07)
   Jednací jazyk: španělština
   Ve věci C-219/03, jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES, předložená dne 19. května 2003, Komise Evropských společenství (zmocněnci: M. Diaz-Llanos La Roche a L. Escobar Guerrero) proti Španělskému království (zmocněnec: L. Fraguas Gadea), Soudní dvůr (šestý senát), ve složení A. Borg Barthet, předseda senátu, J.-P. Puissochet (zpravodaj) a S. von Bahr, soudci, generální advokátka: J. Kokott, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 9. prosince 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Pokud jde o zdanění nadhodnot získaných od 1. ledna 1997 v důsledku převodu akcií nabytých před 31. prosincem 1994 Španělské království tím, že zachovalo daňový režim, který je méně výhodný pro akcie kotované na trzích odlišných od španělských regulovaných trhů než pro akcie kotované na posledně jmenovaných trzích, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článků 49 ES a 56 ES a z odpovídajících článků 36 a 40 dohody o Evropském hospodářském prostoru ze dne 2. května 1992.

               2)

               Španělskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 184, 2.8.2003.


title: Věc C-407/09: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 31. března 2011 — Evropská komise v. Řecká republika ( „Nesplnění povinnosti státem — Nesplnění povinností vyplývajících z rozsudku Soudního dvora — Peněžité sankce — Uložení zaplacení paušální částky“ )

text:
               21.5.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 152/5

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 31. března 2011 — Evropská komise v. Řecká republika
   (Věc C-407/09) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Nesplnění povinností vyplývajících z rozsudku Soudního dvora - Peněžité sankce - Uložení zaplacení paušální částky)
   2011/C 152/08
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: M. Condou-Durande a A.-M. Rouchaud-Joët, zmocněnci)

      Žalovaná: Řecká republika (zástupci: A. Samoni-Rantou a N. Dafniou, zmocněnci)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Článek 228 ES — Nesplnění povinností vyplývajících z rozsudku Soudního dvora ze dne 18. července 2007 ve věci C-26/07 — Nepřijetí všech předpisů nezbytných pro dosažení souladu se směrnicí Rady 2004/80/ES ze dne 29. dubna 2004 o odškodňování obětí trestných činů (Úř. věst. L 261, s. 15) — Návrh na stanovení penále

      Výrok

               1)

               Řecká republika tím, že ke dni, kdy uplynula lhůta stanovená v odůvodněném stanovisku vydaném dne 23. září 2008 Komisí Evropských společenství na základě článku 228 ES, nepřijala opatření k tomu, aby vyhověla rozsudku ze dne 18. července 2007, Komise v. Řecko (C 26/07), nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z odstavce 1 uvedeného článku.

               2)

               Řecké republice se ukládá povinnost zaplatit Komisi na účet „Vlastní zdroje Evropské unie“ paušální částku ve výši tří milionů eur.

               3)

               Řecké republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 11, 16.1.2010.


title: Věc T-701/15: Žaloba podaná dne 25. listopadu 2015 – Stock Polska v. OHIM – Lass & Steffen (LUBELSKA)

text:
               1.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/72

         Žaloba podaná dne 25. listopadu 2015 – Stock Polska v. OHIM – Lass & Steffen (LUBELSKA)
   (Věc T-701/15)
   (2016/C 038/97)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: polština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Stock Polska Sp. z o.o. (Varšava, Polsko) (zástupce: T. Gawrylczyk, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Lass & Steffen GmbH Wein und Spirituosen-Import (Lübeck, Německo)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Společenství obsahující slovní prvek „„LUBELSKA“ – Přihláška č. 11 657 459.

      Řízení před OHIM: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu OHIM ze dne 24. září 2015 ve věci R 1788/2014-5.

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-466/06: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal de grande instance de Nanterre (Francie) dne 21. listopadu 2006 – Société Roquette Frères SA v. Direction générale des douanes et des droits indirects a Recette principale de Gennevilliers de la Direction générale des douanes et des droits indirects

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/47

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal de grande instance de Nanterre (Francie) dne 21. listopadu 2006 – Société Roquette Frères SA v. Direction générale des douanes et des droits indirects a Recette principale de Gennevilliers de la Direction générale des douanes et des droits indirects
   (Věc C-466/06)
   (2006/C 326/96)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předkládající soud
   Tribunal de grande instance de Nanterre
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Société Roquette Freres SA

      Žalovaní: Direction générale des douanes et des droits indirects a Recette principale de Gennevilliers de la Direction générale des douanes et des droits indirects
   Předběžné otázky

               1)

               primárně
               „Jsou čl. 24 bod 2 nařízení č. 1785/81 (1), čl. 27 bod 3 nařízení č. 2038/1999 (2), článek 1 nařízení č. 2073/2000 (3), čl. [1] bod 2 nařízení č. 1745/2002 (4) a článek 1 nařízení č. 1739/2003 (5) platné, stanoví-li maximální základní množství pro výrobu isoglukosy ve Francii (metropolitním území), aniž by braly v úvahu isoglukosu, která byla vyrobena v tomto členském státě od 1. listopadu 1978 do 30. dubna 1979 jako meziprodukt sloužící k výrobě jiných výrobků určených k prodeji?“

               2)

               podpůrně v případě záporné odpovědi na předchozí otázku:
               „Jsou nařízení Komise č. 1443/82 (6) a 314/2002 (7) neplatná vzhledem k článku 33 nařízení č. 2038/1999, resp. článku 15 nařízení Rady č. 1260/2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru (8) a vzhledem k zásadám proporcionality a zákazu diskriminace, v rozsahu, v němž nepočítají při výpočtu dávky z výroby s vyloučením množství cukru obsaženého ve zpracovaných výrobcích vyvezených bez [vývozní] náhrady z potřeb financování?“

      (1)  Nařízení Rady (EHS) č. 1785/81 ze dne 30. června 1981 o společné organizaci trhů v odvětví cukru (Úř. věst. L 177, s. 4).

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 2038/1999 ze dne 13. září 1999 o společné organizaci trhů v odvětví cukru (Úř. věst. L 252, s. 1).

      (3)  Nařízení Komise (ES) č. 2073/2000 ze dne 29. září 2000, kterým se pro hospodářský rok 2000/2001 snižuje v odvětví cukru zaručené množství v rámci produkčních kvót a předpokládané maximální požadavky na zásobování rafinérií v rámci preferenčních dovozů (Úř. věst. L 246, s. 38).

      (4)  Nařízení Komise (ES) č. 1745/2002 ze dne 30. září 2002, kterým se pro hospodářský rok 2002/2003 snižuje v odvětví cukru zaručené množství v rámci produkčních kvót a předpokládané maximální požadavky na zásobování rafinérií v rámci preferenčních dovozů (Úř. věst. L 263, s. 31).

      (5)  Nařízení Komise (ES) č. 1739/2003 ze dne 30. září 2003, kterým se pro hospodářský rok 2003/2004 snižuje v odvětví cukru zaručené množství v rámci produkčních kvót a předpokládané maximální požadavky na zásobování rafinérií v rámci preferenčních dovozů (Úř. věst. L 249, s. 38; Zvl. vyd. 03/40, s. 89).

      (6)  Nařízení Komise (EHS) č. 1443/82 ze dne 8. června 1982, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro režim kvót v odvětví cukru (Úř. věst. L 158, s. 7).

      (7)  Nařízení Komise (ES) č. 314/2002 ze dne 20. února 2002, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro režim kvót v odvětví cukru (Úř. věst. L 50, s. 40).

      (8)  Nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru (Úř. věst. L 178, s. 1).


title: Věc C-587/13 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 20. listopadu 2013 Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, S.A., proti usnesení Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 9. září 2013 ve věci T-429/11, Banco Bilbao Vizcaya Argentaria v. Komise

text:
               18.1.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 15/12

         Kasační opravný prostředek podaný dne 20. listopadu 2013 Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, S.A., proti usnesení Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 9. září 2013 ve věci T-429/11, Banco Bilbao Vizcaya Argentaria v. Komise
   (Věc C-587/13 P)
   2014/C 15/17
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, S.A. (zástupci: J. Ruiz Calzado, M. Núñez Müller a J. Domínguez Pérez, abogados)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka) navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil napadené usnesení;

               —

               konstatoval, že žaloba na neplatnost podaná ve věci T-429/11 je přípustná, a vrátil věc Tribunálu k rozhodnutí ve věci samé;

               —

               uložil Komisi náhradu veškerých nákladů řízení vynaložených v rámci řízení o přípustnosti v obou stupních.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

               1)

               Tribunál při výkladu judikatury týkající se pojmu „skutečný příjemce“ pro účely přezkumu přípustnosti žalob proti rozhodnutím prohlašujícím protiprávnost a neslučitelnost režimů podpor porušil unijní právo. Konkrétně:

                           —

                           Tribunál nesprávně vyložil judikaturu týkající se pojmu „skutečný příjemce“ a při jejím uplatnění na operace, které žalobkyně uskutečnila po 21. prosinci 2007, zkreslil skutkové okolnosti;

                           —

                           Tribunál se dále při výkladu judikaturou zavedeného pojmu „skutečný příjemce“ dopustil v souvislosti operacemi uskutečněnými před 21. prosincem 2007 i nesprávného právního posouzení.

               2)

               Tribunál se při výkladu čl. 263 čtvrtého pododstavce in fine SFEU dopustil nesprávného právního posouzení. Tribunál se nesprávného právního posouzení dopustil svým závěrem, že rozhodnutí v oblasti režimů státních podpor, jakým je i napadené rozhodnutí, vyžadují přijetí prováděcích opatření ve smyslu nového ustanovení Smlouvy.

               3)

               Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, neboť přijal rozhodnutí, které je v rozporu s právem na účinnou soudní ochranu. Napadené usnesení vychází z ryze teoretického pojetí tohoto práva, které navrhovatelce brání v možnosti řádně a bez nutnosti porušovat právo zpochybnit napadené rozhodnutí v řízení o předběžné otázce.


title: Věc T-184/07: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 26. listopadu 2008 – Avon Products v. OHIM (ANEW ALTERNATIVE) ( Ochranná známka Společenství — Přihláška slovní ochranné známky Společenství ANEW ALTERNATIVE — Absolutní důvod pro zamítnutí — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 )

text:
               24.1.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 19/27

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 26. listopadu 2008 – Avon Products v. OHIM (ANEW ALTERNATIVE)
   (Věc T-184/07) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Přihláška slovní ochranné známky Společenství ANEW ALTERNATIVE - Absolutní důvod pro zamítnutí - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94“)
   (2009/C 19/50)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobce: Avon Products (New York, New York, Spojené státy) (zástupci: C. Heitmann-Lichtenstein a U. Stelzenmüller, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: původně S. Laitinen a P. Bullock, poté G. Schneider, zmocněnci)
   Předmět věci
   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 22. března 2007 (věc R 1471/2006-2), které se týká přihlášky k zápisu slovního označení „ANEW ALTERNATIVE“ jako ochranné známky Společenství
   Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Avon Products Inc. se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 170, 21.7.2007.


title: Spojené věci C-128/10 a C-129/10: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 17. března 2011 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Symvoulio tis Epikrateias — Řecko) — Naftiliaki Etaireia Thasou AE (C-128/10), Amaltheia I Naftiki Etaireia (C-129/10) v. Ypourgos Emporikis Naftilías ( „Řízení o předběžné otázce — Volný pohyb služeb — Námořní kabotáž — Nařízení (EHS) č. 3577/92 — Články 1 a 4 — Předchozí správní povolení pro služby námořní kabotáže — Kontrola podmínek bezpečnosti lodí — Zachování přístavního pořádku — Povinnosti veřejné služby — Neexistence přesných a předem známých kritérií“ )

text:
               7.5.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 139/11

         Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 17. března 2011 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Symvoulio tis Epikrateias — Řecko) — Naftiliaki Etaireia Thasou AE (C-128/10), Amaltheia I Naftiki Etaireia (C-129/10) v. Ypourgos Emporikis Naftilías
   (Spojené věci C-128/10 a C-129/10) (1)

   (Řízení o předběžné otázce - Volný pohyb služeb - Námořní kabotáž - Nařízení (EHS) č. 3577/92 - Články 1 a 4 - Předchozí správní povolení pro služby námořní kabotáže - Kontrola podmínek bezpečnosti lodí - Zachování přístavního pořádku - Povinnosti veřejné služby - Neexistence přesných a předem známých kritérií)
   2011/C 139/18
   Jednací jazyk: řečtina

      Předkládající soud

   Symvoulio tis Epikrateias

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Naftiliaki Etaireia Thasou AE (C-128/10), Amaltheia I Naftiki Etaireia (C-129/10)

      Žalovaný: Ypourgos Emporikis Naftilías

      za přítomnosti: Koinopraxia Epibatikon Ochimatagogon Ploion Kavalas — Thasou (C-128/10)

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Symvoulio tis Epikrateias — Výklad článků 1, 2 a 4 nařízení Rady (EHS) č. 3577/92 ze dne 7. prosince 1992 o uplatňování zásady volného pohybu služeb v námořní dopravě v členských státech (námořní kabotáž) (Úř. věst. L 364, s. 7; Zvl. vyd. 06/02, s. 10) — Vnitrostátní právní úprava, která stanoví povinnost předchozího správního povolení pro služby námořní kabotáže — Systém umožňující kontrolu možnosti provádět spojení za podmínek bezpečnosti lodí a zachování přístavního pořádku — Neexistence přesných a předem známých kritérií

      Výrok

   Ustanovení článku 1 ve spojení s článkem 4 nařízení Rady (EHS) č. 3577/92 ze dne 7. prosince 1992, o uplatňování zásady volného pohybu služeb v námořní dopravě v členských státech (námořní kabotáž), je třeba vykládat tak, že nebrání takové vnitrostátní právní úpravě, která pro služby námořní kabotáže zavádí režim předchozího povolení spočívající v tom, že se přijímají správní rozhodnutí, jimiž se ukládá povinnost dodržovat určité přístavní časy z důvodů souvisejících s bezpečností lodí a přístavním pořádkem a s povinnostmi veřejné služby, zejména v případě, kdy několik majitelů lodí má zájem o připlutí do téhož přístavu v téže době, pokud se takový režim zakládá na objektivních, nediskriminačních a předem známých kritériích. Pokud jde o správní rozhodnutí, jimiž se ukládají povinnosti veřejné služby, musí rovněž být prokazatelná skutečná potřeba veřejné služby, bez níž by v situaci volné hospodářské soutěže byla dopravní obslužnost nedostatečná. Vnitrostátní soud musí posoudit, zda jsou ve věcech v původních řízeních tyto podmínky splněny.

      (1)  Úř. věst. C 134, 22.5.2010.


title: Věc C-133/06: Žaloba podaná dne  8. března 2006  – Evropský parlament v. Rada Evropské unie

text:
               6.5.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 108/12

         Žaloba podaná dne 8. března 2006 – Evropský parlament v. Rada Evropské unie
   (Věc C-133/06)
   (2006/C 108/19)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Evropský parlament (zástupci: H. Duintjer Tebbens, A. Caiola a A. Auersperger Matić, zmocněnci)

      Žalovaná: Rada Evropské unie
   Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit podle článku 230 ES odst. 1 a 2 čl. 29 a odst. 3 čl. 36 směrnice Rady 2005/85/ES ze dne 1. prosince 2005 o minimálních normách pro řízení v členských státech o přiznávání a odnímání postavení uprchlíka (1);

               —

               podpůrně zrušit směrnici 2005/85/ES v plném rozsahu;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Evropský parlament na podporu své žaloby uvádí čtyři žalobní důvody: porušení Smlouvy o ES, nedostatek příslušnosti Rady vydat dotčená ustanovení, porušení podstatné formální náležitosti a přesněji nedostatek odůvodnění napadených ustanovení a nedodržení povinnosti loajální spolupráce.
   Tím, že si Rada vyhradila přijetí a změnu společného minimálního seznamu třetích zemí, které členské státy považují za bezpečné země původu a seznam třetích zemí, které se považují za bezpečné, konzultací, porušila první odrážku odst. 5 článku 67 ES, která stanoví přechod ke spolurozhodovacímu řízení poté, co budou přijaty právní předpisy vymezující základní zásady a společná pravidla v oblasti azylu a uprchlíků. Rada není příslušná, aby v aktu sekundárního práva přijala právní základ směřující k přijetí následných aktů sekundárního práva v tom rozsahu, ve kterém nejsou prováděcími opatřeními.
   Rada krom toho právně dostačujícím způsobem neodůvodnila tuto výhradu, pokud jde i právní předpisy podle čl. 29 odst. 1 a 2 a čl. 36 odst. 3 směrnice 2005/85/ES, což je porušením podstatné formální náležitosti. Rada konečně nedodržela povinnost loajální spolupráce s Evropským parlamentem, která je stanovena v článku 10 ES, v tom rozsahu, ve kterém napadená ustanovení opomíjejí úlohu spoluzákonodárce, která byla Smlouvou o ES svěřena Evropskému parlamentu, a to navzdory legislativnímu usnesení ze dne 27. září 2005, přijatému v průběhu konzultace týkající se dotčené směrnice, a kterou Evropský parlament upozorňuje Radu na tento bod.

      (1)  Úř. věst. L 326, s. 13.


title: Věc T-53/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 10. března 2016 – credentis v. OHIM – Aldi Karlslunde (Curodont) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství Curodont — Starší národní slovní ochranná známka Eurodont — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               25.4.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 145/27

         Rozsudek Tribunálu ze dne 10. března 2016 – credentis v. OHIM – Aldi Karlslunde (Curodont)
   (Věc T-53/15) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství Curodont - Starší národní slovní ochranná známka Eurodont - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2016/C 145/33)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: credentis AG (Windisch, Švýcarsko) (zástupce: D. Breuer, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: A. Folliard-Monguiral a J. Ivanauskas, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Aldi Karlslunde K/S (Karlslunde, Dánsko) (zástupci: N. Lützenrath, U. Rademacher, C. Fürsen a N. Bertram, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 13. listopadu 2014 (věc R 353/2014-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi Aldi Karlslunde K/S a credentis AG.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               credentis AG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 107, 30. 3. 2015.


title: Věc C-176/14: Usnesení předsedy třetího senátu Soudního dvora ze dne 16. března 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Raad van State – Belgie) – Joris Van Hauthem, Ann Frans v. Vlaamse Gemeenschap

text:
               29.6.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/21

         Usnesení předsedy třetího senátu Soudního dvora ze dne 16. března 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Raad van State – Belgie) – Joris Van Hauthem, Ann Frans v. Vlaamse Gemeenschap
   (Věc C-176/14) (1)

   (2015/C 213/35)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Předseda třetího senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 235, 21.7.2014.


title: Věc F-72/08: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 11. června 2009 — Ketselidis v. Komise ( Veřejná služba — Úředníci — Žaloba — Předcházející správní stížnost — Předběžná odpověď — Omluvitelné nesprávné posouzení — Neexistence — Konkludentní rozhodnutí o zamítnutí — Opožděná stížnost — Nepřípustnost — Rozsudek některého ze soudů Společenství — Nová podstatná skutečnost — Neexistence )

text:
               15.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 193/35

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 11. června 2009 — Ketselidis v. Komise
   (Věc F-72/08) (1)

   („Veřejná služba - Úředníci - Žaloba - Předcházející správní stížnost - Předběžná odpověď - Omluvitelné nesprávné posouzení - Neexistence - Konkludentní rozhodnutí o zamítnutí - Opožděná stížnost - Nepřípustnost - Rozsudek některého ze soudů Společenství - Nová podstatná skutečnost - Neexistence“)
   2009/C 193/58
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Michalis Ketselidis (Brusel, Belgie) (zástupce: S. A. Pappas, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: D. Martin a K. Herrmann, zmocněnci)

      Předmět věci

   Zrušení konkludentního rozhodnutí o zamítnutí žádosti podané žalobcem ohledně přezkumu výpočtu odsloužených let započitatelných pro účely důchodu, které je nutno zohlednit při převodu jeho nároků na důchod nabytých v Řecku do režimu Společenství.

      Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se odmítá jako zjevně nepřípustná.

               2)

               M. Ketselidisovi se ukládá náhrada veškerých nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 272, 25.10.2008, s. 51.


title: Věc C-144/15: Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 3. března 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemsko) – Staatssecretaris van Financiën v. Customs Support Holland BV „Řízení o předběžné otázce — Společný celní sazebník — Kombinovaná nomenklatura — Čísla 2304, 2308 a 2309 — Zařazení sójového proteinového koncentrátu“

text:
               2.5.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 156/17

         Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 3. března 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemsko) – Staatssecretaris van Financiën v. Customs Support Holland BV
   (Věc C-144/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Společný celní sazebník - Kombinovaná nomenklatura - Čísla 2304, 2308 a 2309 - Zařazení sójového proteinového koncentrátu“)
   (2016/C 156/23)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hoge Raad der Nederlanden

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Staatssecretaris van Financiën

      Žalovaná: Customs Support Holland BV

      Výrok

   Kombinovaná nomenklatura, jež je obsahem přílohy I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku, ve znění nařízení Komise (ES) č. 948/2009 ze dne 30. září 2009, musí být vykládána v tom smyslu, že takový sójový proteinový koncentrát, jako je koncentrát dotčený ve věci v původním řízení, spadá pod číslo 2309 této nomenklatury.

      (1)  Úř. věst. C 198, 15. 6. 2015.


title: Věc C-474/12: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 4. září 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgerichtshof – Rakousko) – Schiebel Aircraft GmbH v. Bundesminister für Wirtschaft, Familie und Jugend „Řízení o předběžné otázce – Svoboda usazování – Volný pohyb pracovníků – Zákaz diskriminace – Článek 346 odst. 1 písm. b) SFEU – Ochrana podstatných zájmů bezpečnosti členského státu – Právní úprava členského státu, která stanoví, že statutární orgány společnosti, která v tomto členském státě provozuje obchod se zbraněmi, střelivem a válečným materiálem, musí mít státní příslušnost tohoto státu“

text:
               10.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 395/5

      Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 4. září 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgerichtshof – Rakousko) – Schiebel Aircraft GmbH v. Bundesminister für Wirtschaft, Familie und Jugend
      (Věc C-474/12) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Svoboda usazování - Volný pohyb pracovníků - Zákaz diskriminace - Článek 346 odst. 1 písm. b) SFEU - Ochrana podstatných zájmů bezpečnosti členského státu - Právní úprava členského státu, která stanoví, že statutární orgány společnosti, která v tomto členském státě provozuje obchod se zbraněmi, střelivem a válečným materiálem, musí mít státní příslušnost tohoto státu“)
      (2014/C 395/06)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Verwaltungsgerichtshof

         Účastníci původního řízení

         Stěžovatelka: Schiebel Aircraft GmbH

         Žalovaný: Bundesminister für Wirtschaft, Familie und Jugend

         Výrok

      Články 45 SFEU a 49 SFEU musí být vykládány v tom smyslu, že brání takové právní úpravě členského státu, jako je úprava dotčená ve věci v původním řízení, která společnostem, jež hodlají provozovat živnost v oblasti obchodování s vojenskými zbraněmi a vojenským střelivem a zprostředkování koupě a prodeje vojenských zbraní a vojenského střeliva, ukládá, aby členové jejich statutárních orgánů nebo společníci s oprávněním řídit je a zastupovat měli státní příslušnost tohoto členského státu. Předkládající soud však musí ověřit, zda členský stát, který chce k odůvodnění takové právní úpravy využít článku 346 odst. 1 písm. b) SFEU, může prokázat potřebu využít odchylky stanovené v uvedeném ustanovení za účelem ochrany podstatných zájmů své bezpečnosti.

         (1)  Úř. věst. C 26, 26.1.2013.


title: Věc T-83/12: Usnesení Tribunálu ze dne 12. července 2012 — Chico’s Brands Investments v. OHIM — Artsana (CHICO’S) ( „Ochranná známka Společenství — Námitka — Zpětvzetí námitky — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“ )

text:
               8.9.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 273/10

         Usnesení Tribunálu ze dne 12. července 2012 — Chico’s Brands Investments v. OHIM — Artsana (CHICO’S)
   (Věc T-83/12) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitka - Zpětvzetí námitky - Nevydání rozhodnutí ve věci samé)
   2012/C 273/17
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Chico’s Brands Investments, Inc. (Fort Myers, Spojené státy) (zástupce: T. Holman, solicitor)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: P. Geroulakos, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Artsana SpA (Grandate, Itálie)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 27. října 2011 (věc R 2084/2010-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Artsana SpA a Chico’s Brands Investments, Inc.

      Výrok

               1)

               O žalobě již není třeba rozhodovat.

               2)

               Každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 118, 21.4.2012.


title: Věc C-320/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Administrativen Sad Varna (Bulharsko) dne 27. června 2011 — Digitalnet OOD v. Načalnik na Mitničeski punkt Varna Zapad pri Mitnica Varna

text:
               27.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 252/24

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Administrativen Sad Varna (Bulharsko) dne 27. června 2011 — Digitalnet OOD v. Načalnik na Mitničeski punkt Varna Zapad pri Mitnica Varna
   (Věc C-320/11)
   2011/C 252/45
   Jednací jazyk: bulharština

      Předkládající soud

   Administrativen Sad Varna

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Digitalnet OOD

      Žalovaný: Načalnik na Mitničeski punkt Varna Zapad pri Mitnica Varna

      Předběžné otázky

               1)

               Co je třeba rozumět pod pojmem „internet“ ve smyslu Vysvětlivek ke kombinované nomenklatuře Evropských společenství pro rok 2009 (nařízení Komise č. 1031/2008 ze dne 19. září 2008 (1)), které byly zveřejněny v Úředním věstníku ze dne 30. května 2008 (C 133, s. 1) (změna týkající se podpoložek 8528 90 00, 8528 71 13 a 8528 71 90), pokud jde o zařazení zboží do kódu TARIC 8528711300?

               2)

               Co je třeba rozumět pod pojmem „modem“ ve smyslu Vysvětlivek ke kombinované nomenklatuře Evropských společenství pro rok 2009 (nařízení Komise č. 1031/2008 ze dne 19. září 2008), které byly zveřejněny v Úředním věstníku ze dne 30. května 2008 (C 133, s. 1) (změna týkající se podpoložek 8528 90 00, 8528 71 13 a 8528 71 90), pokud jde o zařazení zboží do kódu TARIC 8528711300?

               3)

               Co je třeba rozumět pod pojmem „modulace“ a „demodulace“ ve smyslu Vysvětlivek ke kombinované nomenklatuře Evropských společenství pro rok 2009 (nařízení Komise č. 1031/2008 ze dne 19. září 2008), které byly zveřejněny v Úředním věstníku ze dne 30. května 2008 (C 133, s. 1) (změna týkající se podpoložek 8528 90 00, 8528 71 13 a 8528 71 90), pokud jde o zařazení zboží do kódu TARIC 8528711300?

               4)

               Jaká je rozhodující funkce (hlavní funkce) přístroje set-top box TF6100DCC, podle které má dojít k sazebnímu zařazení, příjem televizních signálů nebo používání modemu umožňujícího interaktivní výměnu informací za účelem získání přístupu na internet?

               5)

               Je-li rozhodující funkcí (hlavní funkcí) přístroje set-top box TF6100DCC používání modemu umožňujícího interaktivní výměnu informací za účelem získání přístupu na internet, je pak pro sazební zařazení rozhodující způsob modulace a demodulace, kterou provádí modem, resp. druh použitého modemu, nebo je dostačující, že prostřednictvím modemu je získán přístup na internet?

               6)

               Do jaké podpoložky a jakého kódu má být zařazen přístroj odpovídající popisu přístroje TF6100DCC?

               7)

               Pokud má být set-top box TF6100DCC zařazen do podpoložky 8521 90 00 kombinované nomenklatury, je pak použití nenulové celní sazby v souladu s právem Společenství, pokud by takové zařazení představovalo porušení povinností Společenství vyplývajících z Dohody o obchodu s produkty informačních technologií části II b) Všeobecné dohody o clech a obchodu z roku 1994, nebo by zařazení do položky 8521 vedlo k závěru, že set-top box TF6100DCC nespadá do oblasti působnosti dotčených ustanovení Dohody o obchodu s produkty informačních technologií?

      (1)  Úř. věst. L 291, s. 1.


title: Věc T-159/08: Žaloba podaná dne 2. května 2008 – Procter & Gamble v. OHIM (LIVENSA)

text:
               5.7.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/40

         Žaloba podaná dne 2. května 2008 – Procter & Gamble v. OHIM (LIVENSA)
   (Věc T-159/08)
   (2008/C 171/77)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: The Procter & Gamble Company (Cincinnati, Spojené státy) (zástupce: K. Sandberg, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Bayer AG (Leverkusen, Německo)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 11. února 2008 ve věci R 960/2007-2;

               —

               zamítnout námitku č. B 873 978 ze dne 3. května 2007;

               —

               uložit OHIM náhradu nákladů řízení; a

               —

               uložit další účastnici řízení před odvolacím senátem náhradu nákladů řízení před OHIM.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „LIVENSA“ pro zboží třídy 5 – přihláška č. 004 062 725

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Ochranná známka Společenství „LYVELSA“ pro zboží třídy 5

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí přihlášky ochranné známky v plném rozsahu

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 40/94, neboť mezi oběma srovnávanými ochrannými známkami neexistuje nebezpečí záměny.


title: Věc T-304/07: Žaloba podaná dne 10. srpna 2007 – Calzaturificio Frau v. OHIM – Camper

text:
               6.10.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 235/23

         Žaloba podaná dne 10. srpna 2007 – Calzaturificio Frau v. OHIM – Camper
   (Věc T-304/07)
   (2007/C 235/43)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: italština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Calzaturificio Frau S.p.A. (San Giovanni Ilarione VR, Itálie) (zástupce: A. Rizzoli, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: Camper S.L.
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               prohlásit žalobu spolu s jejími přílohami za přípustnou;

               —

               zrušit rozhodnutí odvolacího senátu (body 1, 2 a 3 výroku) v části, v níž zrušuje napadené rozhodnutí, zamítá přihlášku k zápisu pro všechny dotčené výrobky a ukládá žalobkyni náhradu nákladů řízení vynaložených osobou, která podala námitky, v námitkovém a odvolacím řízení;

               —

               uložit OHIM náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Žalobkyně.

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka obsahující doprava nakloněný černý oblouk (přihláška k zápisu č. 3.388.097) pro výrobky ve třídách 18 a 25.

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Camper S.L.

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Španělská národní trojrozměrná ochranná známka ve formě boty pro výrobky ve třídě 25, řada anglických národních obrazových ochranných známek představujících v různých formátech nakloněné oblouky pro výrobky ve třídě 18.

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Částečné zamítnutí námitky.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zrušení napadeného rozhodnutí a zamítnutí přihlášky k zápisu

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 o ochranné známce Společenství a článku 73 téhož nařízení.