title: Věc T-448/15: Usnesení Tribunálu ze dne 5. července 2017 – EEB v. Komise „Žaloba na neplatnost a náhradu škody — Přístup k dokumentům — Nařízení (ES) č. 1049/2001 — Dokumenty týkající se stažení návrhu směrnice KOM(2014) 397 v konečném znění Evropského parlamentu a Rady — Částečné odepření přístupu — Částečné nevydání rozhodnutí ve věci samé — Zjevná částečná nepřípustnost“

text:
               28.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 283/49

         Usnesení Tribunálu ze dne 5. července 2017 – EEB v. Komise
   (Věc T-448/15) (1)

   („Žaloba na neplatnost a náhradu škody - Přístup k dokumentům - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Dokumenty týkající se stažení návrhu směrnice KOM(2014) 397 v konečném znění Evropského parlamentu a Rady - Částečné odepření přístupu - Částečné nevydání rozhodnutí ve věci samé - Zjevná částečná nepřípustnost“)
   (2017/C 283/75)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Evropský úřad pro životní prostředí (EEB) (Brusel, Belgie) (zástupce: B. Kloostra, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: L. Pignataro-Nolin, E. Sanfrutos Cano a A. Buchet, zmocněnci)

      Vedlejší účastník podporující žalovanou: Evropský parlament (zástupci: A. Tamás et I. McDowell, zmocněnci) a Rada Evropské unie (zástupci: B. Driessen, E. Rebasti a M. Moore, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na základě článku 263 SFEU na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 1. června 2015 a podpůrně na zrušení implicitního zamítavého rozhodnutí a dále návrh na základě článku 268 SFEU na náhradu újmy, která žalobci údajně vznikla v důsledku tohoto aktu.

      Výrok

               1)

               O návrhu na zrušení již není třeba rozhodnout.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba jako zjevně nepřípustná odmítá.

               3)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropským úřadem pro životní prostředí (EEB).

               4)

               Evropský parlament a Rada Evropské unie ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 328, 5.10.2015.


title: Věc T-594/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 6. dubna 2017 – Metabolic Balance Holding v. EUIPO (Metabolic Balance) „Ochranná známka Evropské unie — Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie Metabolic Balance — Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu — Popisný charakter — Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               22.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 161/24

         Rozsudek Tribunálu ze dne 6. dubna 2017 – Metabolic Balance Holding v. EUIPO (Metabolic Balance)
   (Věc T-594/15) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie Metabolic Balance - Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2017/C 161/33)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Metabolic Balance Holding GmbH (Isen, Německo) (zástupce: W. Riegger, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: M. Fischer a J. Németh, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 12. srpna 2015 (věc R 2156/2014-1) týkajícímu se přihlášky zápisu obrazového označení Metabolic Balance jako ochranné známky Evropské unie.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Metabolic Balance Holding GmbH ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené EUIPO.

      (1)  Úř. věst. C 398, 30.11.2015.


title: Věc C-612/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Milano (Itálie) dne 30. listopadu 2011 — trestní řízení proti Vincenzu Venerusovi

text:
               3.3.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 65/4

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Milano (Itálie) dne 30. listopadu 2011 — trestní řízení proti Vincenzu Venerusovi
   (Věc C-612/11)
   2012/C 65/07
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale di Milano

      Účastník původního trestního řízení

   Vincenzo Veneruso

      Předběžné otázky

   Připouští články 43 ES a 49 ES, které se týkají svobody usazování a volného pohybu služeb, v odvětví sázek na sportovní události vnitrostátní právní úpravu, která zavádí režim monopolu a systém koncesí a povolení, který, v rámci stanoveného počtu koncesí, stanoví:

               a)

               existenci obecné tendence k ochraně majitelů koncesí poskytnutých v dřívějším období, na základě postupu, které protiprávně vyloučil část subjektů;

               b)

               právní předpisy, které fakticky zajišťují zachování obchodních pozic získaných na základě postupu, který protiprávně vyloučil část subjektů (například novým koncesionářům je zakázáno zřizovat přepážky blíže existujícím přepážkám, než je stanovená vzdálenost), a

               c)

               stanovení případů zániku koncese a propadnutí vysokých záruk, mezi nimiž je případ, kdy koncesionář provozuje, přímo či nepřímo, přeshraniční hry srovnatelné s hrami, které jsou předmětem koncese?


title: Věc C-106/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sąd Okręgowy w Szczecinie (Polsko) dne 28. února 2017 – Paweł Hofsoe v. LVM Landwirtschaftlicher Versicherungsverein Münster a.G.

text:
               26.6.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 202/8

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sąd Okręgowy w Szczecinie (Polsko) dne 28. února 2017 – Paweł Hofsoe v. LVM Landwirtschaftlicher Versicherungsverein Münster a.G.
   (Věc C-106/17)
   (2017/C 202/13)
   Jednací jazyk: polština

      Předkládající soud

   Sąd Okręgowy w Szczecinie

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Paweł Hofsoe

      Žalovaný: LVM Landwirtschaftlicher Versicherungsverein Münster a.G., se sídlem v Münster

      Předběžná otázka

   Musí být odkaz – uvedený v čl. 13 odst. 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1215/2012 ze dne 12. prosince 2012 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (1) – na čl. 11 odst. 1 písm. b) tohoto nařízení vykládán v tom smyslu, že fyzická osoba, která kromě jiného vykonává podnikatelskou činnost v oblasti uplatňování nároků na náhradu škody vůči pojistitelům, může s odkazem na smluvní nabytí pohledávky od přímo poškozeného, podat žalobu, jejímž předmětem je tato pohledávka, proti pojistiteli občanskoprávní odpovědnosti viníka dopravní nehody, pojistiteli, který má sídlo v jiném členském státě, než v členském státě bydliště poškozeného, u soudu členského státu bydliště poškozeného?

      (1)  Úř. věst. 2012, L 351, s. 1.


title: Věc C-280/14 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 9. června 2014 Italskou republikou proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 28. března 2014 ve věci T-117/10, Italská republika v. Komise

text:
               15.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 315/35

         Kasační opravný prostředek podaný dne 9. června 2014 Italskou republikou proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 28. března 2014 ve věci T-117/10, Italská republika v. Komise
   (Věc C-280/14 P)
   2014/C 315/57
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Italská republika (zástupci: G. Palmieri, zmocněnkyně, a P. Gentili, avvocato dello Stato)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               Zrušit v souladu s článkem 56 Statutu Soudního dvora rozsudek Tribunálu Evropské unie vydaný dne 28. května 2014, věc T-117/10, jehož předmětem byla žaloba podaná italskou vládou na základě článků 263 a 264 SFEU, znějící na zrušení rozhodnutí Evropské komise C(2009)10350 ze dne 22. prosince 2009, oznámeného dne 23. prosince 2009, o částečném snížení pomoci z Evropského fondu pro regionální rozvoj poskytnuté Italské republice na regionální operační program POR Puglia, 2000-2006, cíl I 2000-06;

               —

               v důsledku toho zrušit na základě článku 61 Statutu Soudního dvora výše uvedené rozhodnutí Evropské komise a uložit posledně uvedené náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Italská republika uplatňuje na podporu svého kasačního opravného prostředku následující důvody:

                  První důvod kasačního opravného prostředku: porušení zásady kontradiktornosti a nedostatek odůvodnění.
               Tribunál zamítl po jejich společném přezkumu první dva žalobní důvody, které se týkaly výtek uplatněných Komisí vůči kontrolám na prvním a druhém stupni. Podle navrhovatelky se však obě zmíněné otázky značně lišily, neboť každá z nich vedla k samostatné výtce ohledně efektivity a spolehlivosti kontrol. Napadené rozhodnutí vyjmenovávalo jednotlivé výtky vůči regionálním kontrolám jako „důvody obvinění“, které všechny vedly k jednotnému a konečnému závěru o nespolehlivosti regionálních kontrol a riziku škody pro unijní rozpočet, jež odůvodňovaly paušální opravu ve výši 10 %. Jednotlivé „důvody obvinění“ bylo proto třeba zkoumat odděleně, neboť případné vyloučení nebo omezení jednoho nebo více těchto důvodů by se odrazilo na jejich celku. Smíšený a společný přezkum natolik rozdílných argumentů, který provedl Tribunál, je tudíž v rozporu s náležitým posouzením skutkových a právních otázek vznesených italskou vládou a představuje též zjevně nedostatečné odůvodnění: Tribunál tímto postupem plně neobjasnil důvod, proč dospěl k závěru o neopodstatněnosti uplatněných výtek.

                  Druhý důvod kasačního opravného prostředku: porušení čl. 39 odst. 2 písm. c) a čl. 39 odst. 3 nařízení č. 1260/99 (1); porušení článku 4 nařízení č. 438/2001 (2); porušení zásady o důkazním břemenu; věcná nesprávnost skutkových zjištění oproti zjištěním plynoucím z dokumentů ve spise předaném Tribunálu, zkreslení důkazů předložených u Tribunálu.
               Navrhovatelka tvrdí, že Tribunál zkreslil nesporné skutečnosti a důkazy plynoucí ze spisu, zejména skutečnost, že italské orgány provedly samostatnou analýzu jednotlivých výtek vznesených auditory Komise ohledně nesrovnalostí zjištěných v rámci devíti kontrol na prvním stupni. Tribunál měl podle navrhovatelky uznat, že napadené rozhodnutí bylo chybné v části týkající se zmíněných devíti kontrol, takže měl přijmout důvody, v nichž italská vláda tvrdila, že Komise porušila čl. 39 odst. 2 a 3 nařízení č. 1260/1999, tím, že přijala rozhodnutí o paušální opravě ve výši 10 % , aniž ze vzorku kontrol na prvním stupni vyplynuly nesrovnalosti a (i připustí-li se ostatní nesrovnalosti) naprosto nepřiměřeně ve vztahu k pravidlu přiměřenosti zakotvenému v uvedeném článku 39.
               Tribunál nezohlednil výsledky plynoucí ze spisu ohledně rekonstrukce skutečností týkajících se vývoje kontrol, neboť nepřihlédl ke skutečnému kvantitativnímu (prahová hodnota sjednaná s Komisí) a kvalitativnímu vývoji kontrol na prvním a druhém stupni provedených v průběhu roku 2009.
               Konečně Tribunál zkreslil nesporné skutečnosti a důkazy plynoucí ze spisu a porušil výše uvedené články tím, že napadené rozhodnutí shledal odůvodněným, jelikož italské orgány neprokázaly pokroky na straně platební agentury.

                  Třetí důvod kasačního opravného prostředku: porušení čl. 39 odst. 2 písm. c) a čl. 39 odst. 3 nařízení č. 1260/1999, jakož i článku 10 nařízení č. 438/2001; porušení zásady o důkazním břemenu; věcná nesprávnost skutkových zjištění oproti zjištěním plynoucím ze spisu předloženého Tribunálu; zkreslení důkazů předložených u Tribunálu.
               Tvrzení Tribunálu se podle navrhovatelky zakládají na zcela abstraktní rekonstrukci skutečného stavu vývoje a rozdělení kontrol na druhém stupni. Tribunál měl zrušit tu část rozhodnutí, která se týkala analýzy provedené Komisí ohledně kontrol na druhém stupni a jejich nespolehlivosti, neboť tato analýza nebyla nijak podložena platnými důkazy o existenci a podloženosti skutečného rizika pro EFRR.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1260/1999 ze dne 21. června 1999 o obecných ustanoveních o strukturálních fondech (Úř. věst. L 161, s. 1).

      (2)  Nařízení Komise (ES) č. 438/2001ze dne 2. března 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1260/1999, pokud jde o řídicí a kontrolní systémy pro pomoc poskytovanou ze strukturálních fondů (Úř. věst. L 63, s. 21).


title: Výmaz věci C-197/02

text:
               6.11.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 273/26

         Výmaz věci C-197/02 (1)

   (2004/C 273/50)
   Usnesením ze dne 29. července 2004 rozhodl předseda Soudního dvora Evropských společenství o výmazu věci C-197/02, Komise Evropských společenství proti Španělskému království.

      (1)  Úř. věst. C 191, 10.8.2002.


title: Věc C-174/17 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 5. dubna 2017 Evropskou unií, zastoupenou Soudním dvorem Evropské unie, proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 17. února 2017 ve věci T-40/15, ASPLA a Armando Álvarez v. Evropská unie

text:
               22.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 161/16

         Kasační opravný prostředek podaný dne 5. dubna 2017 Evropskou unií, zastoupenou Soudním dvorem Evropské unie, proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 17. února 2017 ve věci T-40/15, ASPLA a Armando Álvarez v. Evropská unie
   (Věc C-174/17 P)
   (2017/C 161/21)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská unie, zastoupená Soudním dvorem Evropské unie (zástupci: J. Inghelram, Á.M. Almendros Manzano a P. Giusta, zmocněnci)

      Další účastnice řízení: Plásticos Españoles, S.A. (ASPLA), Armando Álvarez S.A. a Evropská komise

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               Zrušit bod 1 výroku napadeného rozsudku;

               —

               zamítnout jako neopodstatněný návrh předložený společnostmi ASPLA a Armando Álvarez v prvním stupni, znějící na získání částky 3 495 038,66 eur jako náhrady škody, kterou údajně utrpěly v důsledku nedodržení přiměřené lhůty pro soudní rozhodnutí;

               —

               uložit společnostem ASPLA a Armando Álvarez náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

               1.

                  První důvod kasačního opravného prostředku vychází z nesprávného právního posouzení při výkladu pojmu příčinná souvislost, jelikož Tribunál měl za to, že nedodržení přiměřené lhůty pro soudní rozhodnutí bylo určující příčinou údajné majetkové újmy spočívající v platbě nákladů na bankovní záruku, přestože podle ustálené judikatury je určující příčinou platby těchto nákladů vlastní rozhodnutí podniku nezaplatit pokutu v průběhu řízení před unijním soudem.

               2.

                  Druhý důvod kasačního opravného prostředku vychází z nesprávného právního posouzení při výkladu pojmu újma, jelikož Tribunál neuplatnil na údajnou majetkovou újmu vyplývající z platby nákladů na bankovní záruku stejný požadavek, jaký vyžadoval v souvislosti s údajnou majetkovou újmou vyplývající z platby úroků z částky pokuty, to znamená požadavek, že žalobkyně v prvním stupni musí prokázat, že finanční zátěž vyplývající z posledně uvedené platby je vyšší než zisk, který jim mohlo přinést nezaplacení pokuty.


title: Věc T-581/10: Usnesení Tribunálu ze dne 28. března 2012 — X Technology Swiss v. OHIM — Brawn (X-Undergear)

text:
               26.5.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 151/33

         Usnesení Tribunálu ze dne 28. března 2012 — X Technology Swiss v. OHIM — Brawn (X-Undergear)
   (Věc T-581/10) (1)

   2012/C 151/59
   Jednací jazyk: němčina
   Předseda šestého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 63, 26.2.2011.


title: Věc T-97/07: Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 10. dubna 2008 – Imelios v. Komise ( Žaloba na neplatnost — Žaloba na náhradu škody — Pátý rámcový program Evropského společenství pro činnost týkající se výzkumu, technologického vývoje a názorného předvádění (1998-2002) — Rozhodčí doložka — Oznámení o dluhu — Nepřípustnost )

text:
               21.6.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 158/17

         Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 10. dubna 2008 – Imelios v. Komise
   (Věc T-97/07) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Žaloba na náhradu škody - Pátý rámcový program Evropského společenství pro činnost týkající se výzkumu, technologického vývoje a názorného předvádění (1998-2002) - Rozhodčí doložka - Oznámení o dluhu - Nepřípustnost“)
   (2008/C 158/26)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Imelios SA (Velizy-Villacoublay, Francie) (zástupce: C. Curtil, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: C. Ladenburger a E. Manhaeve, zmocněnci)
   Předmět věci
   Zaprvé návrh na zrušení rozhodnutí Komise přijatého na základě zprávy o auditu Evropského úřadu pro boj proti podvodům (OLAF), aby byly na základě oznámení o dluhu ze dne 17. ledna 2007 vráceny zálohy vyplacené v rámci smlouvy č. IST-1999-10934-Assist, týkající se projektu „Knowledge Management for Help Desk Operators“ a uzavřené v rámci pátého rámcového programu pro činnost Společenství týkající se výzkumu, technologického vývoje a názorného předvádění (1998–2002) v oblasti otevřené informační společnosti, zadruhé návrh na zaplacení částky 34 368 eur jakožto části podpory, která má být vyplacena podle zmíněné smlouvy, a zatřetí návrh na náhradu škody směřující k získání náhrady škody údajně vzniklé žalobkyni z důvodu přijetí zmíněného rozhodnutí
   Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Imelios SA ponese krom svých vlastních nákladů řízení i náklady řízení vynaložené Komisí.

      (1)  Úř. věst. C 129, 9.6.2007.


title: Věc T-297/08: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 14. července 2009 — Mepos Electronics v. OHIM (MEPOS)

text:
               12.9.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 220/42

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 14. července 2009 — Mepos Electronics v. OHIM (MEPOS)
   (Věc T-297/08) (1)

   2009/C 220/88

      Jednací jazyk: angličtina

   Předseda osmého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 247, 27.9.2008.


title: Věc C-241/07: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 4. června 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Riigikohus — Estonská republika) — JK Otsa Talu OÜ v. Põllumajanduse Registrite ja Informatsiooni Amet (PRIA) ( EZOZF — Nařízení (ES) č. 1257/1999 — Podpora Společenství pro rozvoj venkova — Podpora agroenvironmentálních metod produkce )

text:
               1.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 180/3

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 4. června 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Riigikohus — Estonská republika) — JK Otsa Talu OÜ v. Põllumajanduse Registrite ja Informatsiooni Amet (PRIA)
   (Věc C-241/07) (1)

   („EZOZF - Nařízení (ES) č. 1257/1999 - Podpora Společenství pro rozvoj venkova - Podpora agroenvironmentálních metod produkce“)
   2009/C 180/04
   Jednací jazyk: estonština

      Předkládající soud

   Riigikohus

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: JK Otsa Talu OÜ

      Žalovaný: Põllumajanduse Registrite ja Informatsiooni Amet (PRIA)

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Riigikohus — Výklad čl. 22, 23, 24 odst.1, 37 odst. 4 a nařízení Rady (ES) č. 1257/1999 ze dne 17. května 1999 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) a o změně a zrušení některých nařízení (Úř. věst. L 160, s. 80; Zvl. vyd. 03/25, s. 391) — Vnitrostátní právní úprava vyhrazující agroenvironmentální podporu pouze pro ty žadatele, kterým již podpora byla poskytnuta v průběhu předchozího rozpočtového roku a vylučující nové žadatele, kteří se zavázali organizovat svou produkci v souladu s agroenvironmentálními požadavky

      Výrok

   Ustanovení čl. 24 odst. 1 nařízení Rady č. 1257/1999 ze dne 17. května 1999 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) a o změně a zrušení některých nařízení, ve znění nařízení Rady (ES) č. 2223/2004 ze dne 22. prosince 2004, ve spojení s čl. 37 odst. 4 a článkem 39 uvedeného nařízení, nebrání tomu, aby členský stát z důvodu nedostatku rozpočtových prostředků omezil kategorii příjemců podpory pro rozvoj venkova pouze na zemědělce, v jejichž prospěch již bylo vydáno rozhodnutí o poskytnutí takové podpory z titulu předchozího rozpočtového roku.

      (1)  Úř. věst. C 170, 21.7.2007.


title: Věc C-353/12: Žaloba podaná dne 25. července 2012 — Evropská komise v. Italská republika

text:
               22.9.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 287/28

         Žaloba podaná dne 25. července 2012 — Evropská komise v. Italská republika
   (Věc C-353/12)
   2012/C 287/54
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: S. Thomas, D. Grespan a B. Stromsky, zmocněnci)

      Žalovaná: Italská republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Italská republika tím, že ve stanovených lhůtách nepřijala všechna opatření nezbytná pro navrácení státní podpory prohlášené za protiprávní a neslučitelnou s vnitřním trhem rozhodnutím Komise K(2009) 8123 ze dne 28. října 2009 o státní podpoře C 59/07 (ex N 127/06 a NN 13/06), kterou Itálie poskytla společnosti Ixfin SpA (oznámeným dne 29. října 2009 a zveřejněným v Úř. věst. L 167, 1.7.2010, s. 39), nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 2, 3 a 4 tohoto rozhodnutí a Smlouvy o FEU;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Předmětem žaloby Komise je skutečnost, že Italská republika neprovedla rozhodnutí Komise týkající se státní podpory ve formě záruky poskytnuté Ministerstvem pro hospodářský rozvoj na krytí smlouvy o úvěru uzavřené společností Ixfin s Banca Apulia SpA.
   Komise uvádí, že Itálie měla zajistit vykonání povinnosti navrácení podpory do 1. března 2010 a mimoto měla informovat Komisi do 29. prosince 2009 o opatřeních přijatých pro provedení rozhodnutí.
   K datu podání této žaloby žalovaná ještě nepřijala všechna opatření nezbytná pro splnění těchto povinností.


title: Věc C-242/15 P: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 12. října 2016 – Land Hessen v. Pollmeier Massivholz GmbH & Co. KG, Evropská komise „Kasační opravný prostředek — Státní podpory — Státní opatření týkající se zřízení pily ve spolkové zemi Hesensko (Německo) — Rozhodnutí konstatující neexistenci státní podpory — Nezahájení formálního vyšetřovacího řízení — Závažné obtíže — Výpočet prvku podpory u veřejných záruk — Sdělení Komise o státních podporách ve formě záruk“

text:
               12.12.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 462/5

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 12. října 2016 – Land Hessen v. Pollmeier Massivholz GmbH & Co. KG, Evropská komise
   (Věc C-242/15 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Státní podpory - Státní opatření týkající se zřízení pily ve spolkové zemi Hesensko (Německo) - Rozhodnutí konstatující neexistenci státní podpory - Nezahájení formálního vyšetřovacího řízení - Závažné obtíže - Výpočet prvku podpory u veřejných záruk - Sdělení Komise o státních podporách ve formě záruk“)
   (2016/C 462/07)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Land Hessen (zástupci: U. Soltész a A. Richter, Rechtsanwälte)

      Další účastnice řízení: Pollmeier Massivholz GmbH & Co. KG (zástupci: J. Heithecker a J. Ylinen, Rechtsanwälte), Evropská komise (zástupci: F. Erlbacher a C. Urraca Caviedes, zmocněnci)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Land Hessen se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 236, 20.7.2015.


title: Věc C-482/15 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 9. září 2015 Westermann Lernspielverlag GmbH proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 15. července 2015 ve věci T-333/13, Westermann Lernspielverlag GmbH v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

text:
               7.12.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 406/16

         Kasační opravný prostředek podaný dne 9. září 2015 Westermann Lernspielverlag GmbH proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 15. července 2015 ve věci T-333/13, Westermann Lernspielverlag GmbH v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc C-482/15 P)
   (2015/C 406/17)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Westermann Lernspielverlag GmbH (zástupci: A. Nordemann a M. C. Maier, Rechtsanwälten)

      Další účastník řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil rozsudek Tribunálu ve věci T-333/13 ze dne 15. července 2015,

               —

               vrátil věc zpět Tribunálu k dalšímu řízení,

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Pokud Soudní dvůr dospěje k závěru, že se rozsudek Tribunálu ze dne 15. července 2015 stal bezpředmětným z důvodu, že zápis ochranné známky dalšího účastníka řízení, z níž námitka vycházela, byl s účinností k 13. červnu 2013 vymazán, navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               určil, že projednávaná žaloba se stala bezpředmětnou a není třeba o ní rozhodnout.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Tento kasační opravný prostředek vychází z následujících důvodů:

               1.

               porušení práva na obhajobu a konkrétně práva na to být vyslechnut,

               2.

               porušení práva na spravedlivý proces,

               3.

               porušení čl. 69 písm. c) a d) jednacího řádu Tribunálu,

               4.

               porušení čl. 8 odst. 1 písm. b nařízení č. 207/2009 o ochranné známce Společenství (1).

         Navrhovatelka tvrdí, že Tribunál nerespektoval její základní právo na to být vyslechnuta, jelikož (1) ji kancelář Tribunálu dne 3. července 2015 informovala o tom, že její podání – v němž Tribunál informovala o tom, že ochranná známka, z níž námitka vycházela, přestala existovat s účinky ex tunc – nemohlo být zohledněno a (2) jelikož rozsudek Tribunálu ze dne 15. července 2015 vůbec nezmiňoval skutečnost, že ochranná známka dalšího účastníka řízení, na níž byla námitka hlavně založena, již v době vydání rozsudku neexistovala.
   Navrhovatelka tvrdí, že Tribunál porušil její základní právo na to být vyslechnuta, jelikož (1) zamítl její návrh na zastavení řízení a ignoroval tak skutečnost, že návrh navrhovatelky ze dne 13. června 2013 znějící na zrušení, jakož i její návrh na prohlášení absolutní neplatnosti ochranné známky dalšího účastníka řízení ze dne 5. ledna 2015, jsou legitimními prostředky obrany, které mají přímý vliv na výsledek tohoto řízení, a (2) jelikož Tribunál nezohlednil vyjádření navrhovatelky ze dne 12. června 2015.
   Navrhovatelka tvrdí, že Tribunál porušil článek 69 písm. c) a d) jednacího řádu Tribunálu, když bez vysvětlení zamítl oba její návrhy na zastavení řízení, ačkoli žalovaný neměl v obou případech proti zastavení řízení námitky a navrhovatelka uvedla zásadní důvody, proč se jevilo nutné zastavit řízení.
   Navrhovatelka tvrdí, že Tribunál porušil čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009, jelikož se dopustil nesprávného právního posouzení a zkreslil relevantní skutečnosti věci, neboť při posouzení pravděpodobnosti záměny vycházel z ochranné známky, jejíž platnost byla zrušena dne 22. května 2015 s účinky k 13. červnu 2013; navrhovatelka tedy podala žalobu k Tribunálu dne 17. června 2013, tj. předtím, než Tribunál vydal rozhodnutí. K datu vydání rozsudku dne 15. července 2015 již slovně-obrazová ochranná známka Společenství dalšího účastníka řízení č. 003915121: , nemohla být zohledněna a na jejím základě nemohly být přijaty žádné závěry.
   Navrhovatelka se konečně domáhá, aby Soudní dvůr, pokud konstatuje, že se rozsudek Tribunálu ze dne 15. července 2015 stal bezpředmětným z důvodu, že ochranná známka dalšího účastníka řízení, na níž se zakládala námitka, pozbyla platnosti s účinností k 13. červnu 2013, určil, že se projednávaná žaloba stala bezpředmětnou a není již třeba o ní rozhodnout.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, s. 1).


title: Věc T-291/07: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 23. září 2009 — Viñedos y Bodegas Príncipe Alfonso de Hohenlohe v. OHIM — Byass (ALFONSO) ( Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství ALFONSO — Starší slovní ochranná známka Společenství a starší národní slovní ochranná známka PRINCIPE ALFONSO — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č 40/94 [nyní čl. 8 odst. 1 písm b) nařízení (ES) č. 207/2009] — Rozsah přezkumu, který musí učinit odvolací senát — Povinnost rozhodnout o odvolání v plném rozsahu — Článek 62 odst. 1 nařízení č. 40/94 [nyní čl. 64 odst. 1 nařízení č. 207/2009] )

text:
               7.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 267/59

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 23. září 2009 — Viñedos y Bodegas Príncipe Alfonso de Hohenlohe v. OHIM — Byass (ALFONSO)
   (Věc T-291/07) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství ALFONSO - Starší slovní ochranná známka Společenství a starší národní slovní ochranná známka PRINCIPE ALFONSO - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č 40/94 [nyní čl. 8 odst. 1 písm b) nařízení (ES) č. 207/2009] - Rozsah přezkumu, který musí učinit odvolací senát - Povinnost rozhodnout o odvolání v plném rozsahu - Článek 62 odst. 1 nařízení č. 40/94 [nyní čl. 64 odst. 1 nařízení č. 207/2009]“)
   2009/C 267/103
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Viñedos y Bodegas Príncipe Alfonso de Hohenlohe, SA (Cenicero, Španělsko (zástupci: M. Lobato García-Miján a B. Díaz de Escauriaza, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: S. Palmero Cabezas a J. Laporta Insa, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: González Byass, SA (Cádiz, Španělsko)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 29. května 2007 (věc R 1110/2006-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi Viñedos y Bodegas Príncipe Alfonso de Hohenlohe, SA a González Byass, SA

      Výrok

               1)

               Rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 29. května 2007 (věc R 1110/2006-2) se zrušuje.

               2)

               OHIM se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 235, 6.10.2007.


title: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne  8. prosince 2005  ve věci C-115/05: Komise Evropských společenství proti Lucemburskému velkovévodství (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2001/65/ES — Roční účetní závěrky a konsolidované účetní závěrky některých forem společností — Neprovedení ve stanovené lhůtě)

text:
               11.2.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 36/17

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (čtvrtého senátu)
   ze dne 8. prosince 2005
   ve věci C-115/05: Komise Evropských společenství proti Lucemburskému velkovévodství (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2001/65/ES - Roční účetní závěrky a konsolidované účetní závěrky některých forem společností - Neprovedení ve stanovené lhůtě)
   (2006/C 36/34)
   Jednací jazyk: francouzština
   Ve věci C-115/05, jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES, podaná dne 8. března 2005, Komise Evropských společenství (zmocněnec: G. Braun) proti Lucemburskému velkovévodství (zmocněnec: S. Schreiner), Soudní dvůr (čtvrtý senát), ve složení K. Schiemann, předseda senátu, M. Ilešič (zpravodaj) a E. Levits, soudci, generální advokátka: C. Stix-Hackl, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 8. prosince 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1.

               Lucemburské velkovévodství tím, že ve stanovené lhůtě nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2001/65/ES ze dne 27. září 2001, kterou se mění směrnice 78/660/EHS, 83/349/EHS a 86/635/EHS, pokud se jedná o pravidla oceňování pro roční účetní závěrky a konsolidované účetní závěrky některých forem společností, bank a ostatních finančních institucí, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice.

               2.

               Lucemburskému velkovévodství se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 106, 30.4.2005.


title: Věc F-27/06: Žaloba podaná dne  10. března 2006  – Lofaro v. Komise

text:
               6.5.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 108/35

         Žaloba podaná dne 10. března 2006 – Lofaro v. Komise
   (Věc F-27/06)
   (2006/C 108/64)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Alessandro Lofaro (Brusel, Belgie) (zástupce: J.-L. Laffineur, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí ze dne 6. června 2005, kterým se prodlužuje o 6 měsíců zkušební doba žalobce, rozhodnutí ze dne 28. září 2005 o propuštění žalobce po ukončení této doby, jakož i zprávy o ukončení zkušební doby, které jsou základem obou těchto rozhodnutí;

               —

               v případě potřeby zrušit rozhodnutí Orgánu oprávněného k uzavírání pracovních smluv (OOUS) ze dne 23. listopadu 2005, kterým se zamítá stížnost žalobce;

               —

               uložit žalované povinnost zaplatit žalobci náhradu vzniklé škody stanovené ex aequo et bono ve výši 85 473 eur za majetkovou újmu a 50 000 eur za nemajetkovou újmu, s výhradou zvýšení či snížení v průběhu řízení;

               —

               uložit Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobce, bývalý dočasný zaměstnanec Komise, byl přijat do pracovního poměru ode dne 16. září 2004 do 15. září 2009 na základě smlouvy, která stanovila šestiměsíční zkušební dobu podle článku 14 Pracovního řádu ostatních zaměstnanců Společenství (ŘOZ). Po první negativní hodnotící zprávě, prodloužení zkušební doby o šest měsíců a druhé negativní hodnotící zprávě ukončila žalovaná uvedenou smlouvu.
   Žalobce ve své žalobě uplatňuje, že se žalovaná dopustila zjevně nesprávného posouzení. Dále uplatňuje, že rovněž porušila právo na důstojnost a právo obhajoby, a byla zbytečně kritická.


title: Věc T-380/17: Žaloba podaná dne 16. června 2017 – HeidelbergCement a Schwenk Zement v. Komise

text:
               31.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 249/48

         Žaloba podaná dne 16. června 2017 – HeidelbergCement a Schwenk Zement v. Komise
   (Věc T-380/17)
   (2017/C 249/65)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: HeidelbergCement AG (Heidelberg, Německo) a Schwenk Zement KG (Ulm, Německo) (zástupci: U. Denzel, C. von Köckritz, P. Pichler, M. Raible, U. Soltész, G. Wecker a H. Weiß, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Evropské komise C(2017) 1650 final ze dne 5. dubna 2017, kterým se spojení podniků prohlašuje za neslučitelné s vnitřním trhem a s fungováním Dohody o EHP ve věci M. 7878 – HeidelbergCement/Schwenk/Cemex Hungary/Cemex Croatia;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně sedm žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z toho, že Komise neměla pravomoc rozhodnout o transakci, neboť jí schází unijní rozměr. Komise se dopustila nesprávného právního posouzení a porušila článek 1 nařízení Rady č. 139/2004 (1) (dále jen „nařízení o spojování podniků“), když za „dotčené podniky“ považovala společnosti HeidelbergCement a Schwenk, a nikoli přímého nabyvatele Duna-Dráva Cement.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že Komise porušila články 2 a 8 nařízení o spojování podniků, dopustila se v několika ohledech zjevně nesprávného posouzení a porušila svou povinnost uvést odůvodnění při vymezení relevantního zeměpisného trhu.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z toho, že Komise porušila čl. 2 odst. 2 a 3 nařízení o spojování podniků, když zakázala transakci bez prokázání zásadního narušení účinné hospodářské soutěže na podstatné části vnitřního trhu.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z toho, že se Komise dopustila v několika ohledech zjevně nesprávného posouzení při zkoumání účinků transakce z hlediska hospodářské soutěže.

               5.

               Pátý žalobní důvod vycházející z toho, že se Komise dopustila nesprávného právního posouzení a v několika ohledech zjevně nesprávného posouzení při zkoumání a zamítnutí navrhovaného nápravného opatření.

               6.

               Šestý žalobní důvod vycházející z toho, že se Komise dopustila několika procesních pochybení, a porušila tak podstatné procesní náležitosti, právo žalobkyň na obhajobu a jejich základní práva, jakož i zásadu řádné správy a svou povinnost jednat s náležitou péčí.

               7.

               Sedmý žalobní důvod vycházející z toho, že Komise neměla pravomoc zakázat nabytí Cemex Hungary poté, co postoupila maďarskou část transakce k přezkumu maďarskému orgánu pro ochranu hospodářské soutěže podle čl. 4 odst. 4 nařízení o spojování podniků.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 139/2004 ze dne 20. ledna 2004 o kontrole spojování podniků (Úř. věst. 2004, L 24, s. 1; Zvl. vyd. 08/03, s. 40).


title: Spojené věci C-483/11 a C-484/11: Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 14. prosince 2011 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunalul Argeș — Rumunsko) — Andrei Emilian Boncea, Filofteia Catrinel Boncea, Adriana Boboc, Cornelia Mihăilescu (C-483/11), Mariana Budan (C-484/11) v. Statul român ( „Řízení o předběžné otázce — Článek 43, čl. 92 odst. 1 a čl. 103 odst. 1 jednacího řádu — Listina základních práv Evropské unie — Odškodnění osob, které byly z politických důvodů odsouzeny komunistickým režimem — Nárok na náhradu vzniklé nemajetkové újmy — Neprovedení unijního práva — Zjevná nepříslušnost Soudního dvora“ )

text:
               10.3.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 73/14

         Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 14. prosince 2011 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunalul Argeș — Rumunsko) — Andrei Emilian Boncea, Filofteia Catrinel Boncea, Adriana Boboc, Cornelia Mihăilescu (C-483/11), Mariana Budan (C-484/11) v. Statul român
   (Spojené věci C-483/11 a C-484/11) (1)

   (Řízení o předběžné otázce - Článek 43, čl. 92 odst. 1 a čl. 103 odst. 1 jednacího řádu - Listina základních práv Evropské unie - Odškodnění osob, které byly z politických důvodů odsouzeny komunistickým režimem - Nárok na náhradu vzniklé nemajetkové újmy - Neprovedení unijního práva - Zjevná nepříslušnost Soudního dvora)
   2012/C 73/24
   Jednací jazyk: rumunština

      Předkládající soud

   Tribunalul Argeș

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Andrei Emilian Boncea, Filofteia Catrinel Boncea, Adriana Boboc, Cornelia Mihăilescu (C-483/11), Mariana Budan (C-484/11)

      Žalovaný: Statul român

      Za přítomnosti: Iulian-Nicolae Cujbescu (C-484/11)

      Předmět věci

   Žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce — Tribunalul Argeș — Výklad článku 5 Úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod a článku 8 Všeobecné deklarace lidských práv — Odškodnění osob, které byly z politických důvodů odsouzeny komunistickým režimem — Přípustnost vnitrostátní právní úpravy, která omezuje nárok na náhradu vzniklé nemajetkové újmy

      Výrok

   Soudní dvůr Evropské unie je zjevně nepříslušný k tomu, aby odpověděl na otázky položené Tribunalul Argeș (Rumunsko) rozhodnutími ze dne 4. dubna a 4. července 2011.

      (1)  Úř. věst. C 347, 26.11.2011.


title: Věc T-108/16: Žaloba podaná dne 17. března 2016 – Naviera Armas v. Komise

text:
               17.5.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 175/19

         Žaloba podaná dne 17. března 2016 – Naviera Armas v. Komise
   (Věc T-108/16)
   (2016/C 175/23)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Naviera Armas, SA (Las Palmas de Gran Canaria, Španělsko) (zástupci: J. Buendía Sierra a Á. Givaja Sanz, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Evropské komise ze dne 8. prosince 2015 o státní podpoře SA.36628 (2015/NN-2) (Úř. věst. C 25, s. 2), kterým se prohlašuje, že v souvislosti s opatřeními přijatými Španělským královstvím v Puerto de las Nieves se nejedná o státní podpory ve prospěch plavební společnosti Fred Olsen S.A.;

               —

               uložil žalované, aby nesla vlastní náklady řízení a nahradila náklady řízení vynaložené žalobkyní.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Napadeným rozhodnutím určila Komise, že výhradní právo vykonávat činnost v přístavu Puerto de las Nieves (Canarias, Španělsko), které údajně náleží společnosti Fred Olsen, dále úplné či částečné osvobození této společnosti od hrazení příslušných přístavních poplatků, jakož i podmínky využívání uvedeného přístavu, které v důsledku vyloučení nákladních lodí pro přepravu kusového zboží představuje i bezdůvodné zvýhodnění zmíněné plavební společnosti, nepředstavují státní podpory.
   Na podporu žaloby uvádí žalobkyně jediný žalobní důvod který zakládá na skutečnosti, že předložila dostatečné důvody k tomu, aby Komise měla důvodné pochybnosti o existenci státních podpor ve prospěch společnosti Fred Olsen a zahájila formální vyšetřovací řízení.
   Na podporu tohoto žalobního důvodu žalobkyně uvádí, že

               —

               nepřiměřeně dlouhá doba předběžného vyšetřování, kterou Komisi od 26. dubna 2013, kdy společnost Naviera Armas podala oznámení, trvalo, než přijala napadené rozhodnutí, sama o sobě svědčí o složitosti věci vyžadující zahájení formálního řízení;

               —

               napadené rozhodnutí trpí blíže určeným nesprávným posouzením skutkových okolností, jako je tomu například u tvrzení, že do roku 2013 nepožádal o vykonávání činnosti v Puerto de las Nieves žádný podnik s vysokorychlostními plavidly, dále že společnost Fred Olsen byla jediným podnikem, který měl v devadesátých letech zájem o využívání přístavu, nebo že v uvedeném přístavu mohou operovat jen vysokorychlostní plavidla;

               —

               společnost Fred Olsen má přístav Puerto de las Nieves ve výhradním užívání od roku 1991, z čehož těží konkurenční výhodu diskrečně přiznanou španělskými orgány;

               —

               společnost Fred Olsen je již více než dvacet let zcela osvobozena od hrazení některých přístavních poplatků.


title: Věc T-232/11: Usnesení Tribunálu ze dne 21. května 2015 – Stichting Greenpeace Nederland a PAN Europe v. Komise

text:
               13.7.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 228/25

         Usnesení Tribunálu ze dne 21. května 2015 – Stichting Greenpeace Nederland a PAN Europe v. Komise
   (Věc T-232/11) (1)

   (2015/C 228/30)
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda sedmého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 194, 2.7.2011.


title: Věc C-650/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Augstākās tiesas Senāts (Lotyšsko) dne 19. prosince 2011 — Ilgvars Brunovskis v. Lauku atbalsta dienests

text:
               18.2.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 49/18

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Augstākās tiesas Senāts (Lotyšsko) dne 19. prosince 2011 — Ilgvars Brunovskis v. Lauku atbalsta dienests
   (Věc C-650/11)
   2012/C 49/31
   Jednací jazyk: lotyština

      Předkládající soud

   Augstākās tiesas Senāts

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: Ilgvars Brunovskis

      Odpůrce: Lauku atbalsta dienests

      Předběžné otázky

               1)

               Musí být čl. 125 odst. 1 nařízení č. 1782/2003 (1) vykládán v tom smyslu, že prémie na krávu bez tržní produkce mléka je použitelná v závislosti na celkovém počtu krav bez tržní produkce mléka narozených v kalendářním roce?

               2)

               Musí být čl. 102 odst. 2 nařízení 1973/2004 (2) vykládán v tom smyslu, že doba šesti měsíců má být chápána jako lhůta pro podání žádosti o prémii?

               3)

               V případě kladné odpovědi na druhou otázku, pokud členský stát tuto lhůtu pro podání žádosti zkrátil, má povinnost nahradit zemědělci případné ztráty, které mu vznikly tím, že nemohl plně využít lhůty pro podání žádosti stanovené v nařízení?

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 ze dne 29. září 2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce a kterým se mění nařízení (EHS) č. 2019/93, (ES) č. 1452/2001, (ES) č. 1453/2001, (ES) č. 1454/2001, (ES) č. 1868/94, (ES) č. 1251/1999, (ES) č. 1254/1999, (ES) č. 1673/2000, (EHS) č. 2358/71 a (ES) č. 2529/2001 (Úř. věst. L 270, s. 1; Zvl. vyd. 3/40 s. 269).

      (2)  Nařízení Komise (ES) č. 1973/2004 dne 29. října 2004 kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 ohledně režimů podpor stanovených v hlavě IV a IVa tohoto nařízení a ohledně využití půdy vyjmuté pro pěstování surovin (Úř. věst. L 345, s. 1).


title: Věc C-316/05: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Högsta domstolen ze dne 9. srpna 2005 ve věci Nokia Corporation proti Joacimovi Wärdellovi

text:
               15.10.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 257/4

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Högsta domstolen ze dne 9. srpna 2005 ve věci Nokia Corporation proti Joacimovi Wärdellovi
   (Věc C-316/05)
   (2005/C 257/07)
   Jednací jazyk: švédština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Högsta domstolen (Nejvyšší soud) ze dne 9. srpna 2005 ve věci Nokia Corporation proti Joacimovi Wärdellovi, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 16. srpna 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce:
   Högsta domstolen žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               1)

               Má být výraz „zvláštní důvody“ uvedený v čl. 98 odst. 1 první větě nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství vykládán tak, že soud, který nalezne, že žalovaný porušil ochrannou známku Společenství, se může bez ohledu na ostatní okolnosti zdržet vydání zvláštního zákazu pokračujícího porušení, pokud usoudí, že nebezpečí pokračujícího porušení není zjevné nebo že je jinak pouze omezené?

               2)

               Má být výraz „zvláštní okolnosti“ uvedený v čl. 98 odst. 1 první větě nařízení o ochranné známce Společenství vykládán tak, že se soud, který nalezne, že žalovaný porušil ochrannou známku Společenství, může i přesto, že neexistuje důvod pro zdržení se vydání zákazu pokračujícího porušení uvedený v první otázce, zdržet vydání takového zákazu na základě toho, že je zjevné, že pokračující porušení je pokryto obecným zákazem porušení stanoveným vnitrostátními právními předpisy, jakož i to, že žalovanému může být uložena trestní sankce v případě, že pokračující porušení je způsobeno úmyslně či z důvodu hrubé nedbalosti?

               3)

               Je-li odpověď na druhou otázku záporná, je v takovém případě namístě přijmout zvláštní opatření, kdy zákaz je například spojen s pokutou, za účelem zajištění plnění zákazu, přestože je zjevné, že pokračující porušení je pokryto obecným zákazem porušení stanoveným vnitrostátními právními předpisy a že žalovanému může být uložena trestní sankce, pokud je pokračující poručení způsobeno úmyslně či hrubou nedbalostí?

               4)

               Je-li odpověď na třetí otázku kladná, platí toto i v případě, že podmínky pro přijetí takového zvláštního opatření v případě odpovídajícího porušení národní ochranné známky by nebyly považovány za splněné?


title: Věc C-503/06: Žaloba podaná dne 13. prosince 2006 – Komise Evropských společenství v. Italská republika

text:
               14.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/12

         Žaloba podaná dne 13. prosince 2006 – Komise Evropských společenství v. Italská republika
   (Věc C-503/06)
   (2007/C 82/23)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupce: D. Recchia, zmocněnec)

      Žalovaná: Italská republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Italská republika tím, že region Ligurie přijal a používá právní předpis týkající se povolení výjimek z režimu ochrany volně žijících ptáků, který je v rozporu s podmínkami stanovenými v článku 9 směrnice 79/409/EHS (1), nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 9 této směrnice;

               —

               uložit Italské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   V návaznosti na obdržení stížnosti se Komise dozvěděla, že region Ligurie schválil zákon č. 34 ze dne 5. října 2001 se záměrem upravit postup přijímání výjimek z režimu ochrany volně žijících ptáků podle článku 9 výše uvedené směrnice. Tento regionální zákon byl změněn regionálním zákonem č. 31 ze dne 13. srpna 2002.
   Podle názoru Komise představuje regionální zákon č. 34/2001, ve znění změn a doplňků, povolení zákonně lovit druhy ptáků chráněných směrnicí, jelikož:

               —

               identifikuje všeobecně, abstraktně a bez časového omezení druhy, na které se vztahuje výjimka, třebaže výjimka by měla být spíše výjimečným aktem vedoucím k rozhodnutí, které je třeba přijmout po ověření existence určitých vědeckých údajů,

               —

               neupravuje povinnost, co se týče individuálních opatření zakládajících výjimku, uvést jeden z abstraktních důvodů, proč lze udělit výjimku podle článku 9 směrnice, a neupravuje povinnost uvést konkrétně důvody, proč určité opatření souvisí s požadavkem uvedeným jako abstraktní důvod,

               —

               neupravuje dodržení povinnosti ověřit, zda neexistují jiná uspokojivá řešení, a neupravuje ani uvedení orgánu pověřeného stanovit, zda jsou splněny podmínky uvedené v článku 9 směrnice.

         Neslučitelnost regionálního zákona č. 34/2001, ve znění změn a doplňků, se projevuje v konkrétních povoleních pro lov ptáků, která neprokazují, že neexistují jiná uspokojivá řešení, a neuvádějí ani abstraktní, a ani konkrétní důvody, proč je výjimka nezbytná.
   Region Ligurie po uplynutí lhůty stanovené v odůvodněném stanovisku, a to 31. října 2006, zrušil regionální zákon č. 34/2001, ve znění změn a doplňků, regionálním zákonem č. 35/2006 ze dne 31. října 2006 a přijal regionální zákon č. 36/2006, kterým povolil lov ptáků na základě výjimky, která však obsahuje tytéž prvky neslučitelnosti s článkem 9 výše uvedené směrnice, které byly zpochybňovány v rámci předcházejícího regionálního právního rámce.

      (1)  Směrnice Rady 79/409/EHS ze dne 2. dubna 1979 o ochraně volně žijících ptáků (Úř. věst. L 103, s. 1; Zvl. vyd. 15/01, s. 98).


title: Věc C-525/07 P: Usnesení Soudního dvora ze dne 28. listopadu 2008 – Phillippe Combescot v. Komise Evropských společenství (Kasační opravný prostředek — Úředníci — Posudek o vývoji služebního postupu — Povinnost poskytnout pomoc — Psychické obtěžování — Náhrada škody — Kasační opravný prostředek zčásti zjevně nepřípustný a zčásti zjevně neopodstatněný)

text:
               21.3.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 69/13

         Usnesení Soudního dvora ze dne 28. listopadu 2008 – Phillippe Combescot v. Komise Evropských společenství
   (Věc C-525/07 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Úředníci - Posudek o vývoji služebního postupu - Povinnost poskytnout pomoc - Psychické obtěžování - Náhrada škody - Kasační opravný prostředek zčásti zjevně nepřípustný a zčásti zjevně neopodstatněný)
   (2009/C 69/21)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Phillippe Combescot (zástupci: A. Maritati a V. Messa, advokáti)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství (zástupci: J. Currall, zmocněnec, a S. Corongiu, advokát)
   Předmět věci
   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (druhého senátu) ze dne 12. září 2007, Combescot v. Komise (T-249/04), kterým Soud zamítl návrh, jehož předmětem je jednak uznání protiprávnosti jednání nadřízených účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek, uznání práva účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek na pomoc a zrušení posudku o vývoji služebního postupu účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek za období od 1. července 2001 do 31. prosince 2002, a jednak zaplacení náhrady uvedených škod vzniklých účastníku řízení podávajícímu kasační opravný prostředek
   Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               M. Combescotovi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 37, 9.2.2008.


title: Věc T-484/08: Žaloba podaná dne 11. listopadu 2008 – Longevity Health Products v. OHIM – Merck (Kids Vits)

text:
               7.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/38

         Žaloba podaná dne 11. listopadu 2008 – Longevity Health Products v. OHIM – Merck (Kids Vits)
   (Věc T-484/08)
   (2009/C 32/75)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Longevity Health Products, Inc. (Nassau, Bahamy) (zástupce: J. Korab, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Merck KGaA (Darmstadt, Německo)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               prohlásit žalobu společnosti Longevity Health Products, Inc. za přípustnou;

               —

               zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu ze dne 28. srpna 2008 a zamítnout návrh společnosti Merck KGaA na zrušení přihlášky ochranné známky Společenství CTM 003979143 a

               —

               uložit Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „Kids Vits“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 3, 5 a 35 (ochranná známka Společenství č. 3 979 143)

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Merck KGaA

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Slovní ochranná známka „VIDS4KIDS“ pro výrobky zařazené do třídy 5 (ochranná známka č. 3 128 196)

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhověním námitkám

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (1), jelikož mezi kolidujícími ochrannými známkami neexistuje nebezpečí záměny.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1994, L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).


title: Věc C-496/09: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 17. listopadu 2011 — Evropská komise v. Italská republika ( „Nesplnění povinnosti státem — Rozsudek Soudního dvora, jímž bylo konstatováno nesplnění povinnosti — Nevyhovění rozsudku — Článek 228 ES — Peněžité sankce“ )

text:
               28.1.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 25/5

      Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 17. listopadu 2011 — Evropská komise v. Italská republika
      (Věc C-496/09) (1)

      (Nesplnění povinnosti státem - Rozsudek Soudního dvora, jímž bylo konstatováno nesplnění povinnosti - Nevyhovění rozsudku - Článek 228 ES - Peněžité sankce)
      (2012/C 25/07)
      Jednací jazyk: italština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: L. Pignataro, E. Righini a B. Stromsky, zmocněnci)

         Žalovaná: Italská republika (zástupci: G. Palmieri, zmocněnkyně, F. Arena a S. Fiorentino, avvocati dello Stato)

         Předmět věci

      Nesplnění povinnosti státem — Článek 228 ES — Nevyhovění rozsudku Soudního dvora ze dne 1. dubna 2004 ve věci C-99/02 — Návrh na stanovení penále

         Výrok

                  1)

                  Italská republika tím, že po uplynutí lhůty určené v odůvodněném stanovisku vydaném Komisí Evropských společenství dne 1. února 2008 na základě článku 228 ES nepřijala všechna opatření nezbytná pro splnění povinností vyplývajících z rozsudku ze dne 1. dubna 2004, Komise v. Itálie (C-99/02), týkajícího se navrácení podpor ze strany příjemců, kteréžto byly rozhodnutím Komise 2000/128/ES ze dne 11. května 1999 o režimu podpor poskytnutých Itálií na opatření k podpoře zaměstnanosti shledány protiprávními a neslučitelnými se společným trhem, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z tohoto rozhodnutí a z čl. 228 odst. 1 ES.

                  2)

                  Italské republice se ukládá, aby Komisi Evropských společenství zaplatila na účet „Vlastní zdroje Evropské unie“ penále ve výši násobku základní částky 30 milionů eur a procentního podílu protiprávních neslučitelných podpor, které ještě nebyly vráceny, nebo toto vrácení nebylo na konci dotyčného období prokázáno, vypočítaného v poměru k celkové částce, která nebyla dosud vrácena k datu vyhlášení tohoto rozsudku, a to za každé pololetí, v němž došlo k prodlení při provádění opatření nezbytných ke splnění povinností vyplývajících z rozsudku ze dne 1. dubna 2004, Komise v. Itálie (C-99/02), v období od vyhlášení tohoto rozsudku až do splnění povinností vyplývajících z uvedeného rozsudku ze dne 1. dubna 2004.

                  3)

                  Italské republice se ukládá, aby Komisi Evropských společenství zaplatila na účet „Vlastní zdroje Evropské unie“ paušální částku ve výši 30 milionů eur.

                  4)

                  Italské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 24, 30.1.2010.


title: Věc C-192/10: Žaloba podaná dne 19. dubna 2010 — Evropská komise v. Španělské království

text:
               17.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 195/3

         Žaloba podaná dne 19. dubna 2010 — Evropská komise v. Španělské království
   (Věc C-192/10)
   2010/C 195/05
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: S. Pardo Quintillán a A. Marghelis, zmocněnci)

      Žalované: Španělské království

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Španělské království tím, že nepřijalo opatření nezbytná k zajištění splnění povinností týkajících se uzavření skládky Cova da Loba v O Grove (Pontevedra, Galicie), jakož i následné péče o tuto skládku a její kontroly, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článků 13 a 14 směrnice Rady 1999/31/ES (1) ze dne 26. dubna 1999 o skládkách odpadů;

               —

               uložit Španělskému království náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

               1)

               Hlavním cílem směrnice 1999/31/ES je předejít nebo maximálně omezit negativní účinky skládkování odpadů na životní prostředí, a zejména znečištění povrchových vod, podzemních vod, půdy a ovzduší, jakož i veškerá z toho plynoucí rizika ohrožení lidského zdraví, a to v průběhu celého životního cyklu skládky.

               2)

               Jak vyplývá z informací poskytnutých samotnými španělskými orgány, skládka Cova da Loba byla povolena v roce 2000. Jedná se tedy o stávající skládku ve smyslu článku 14 směrnice 1999/31/ES.

               3)

               Skládka Cova da Loba byla opuštěna, aniž by došlo k jejímu uzavření a následné péči a kontrole v souladu s článkem 13 směrnice.

               4)

               Z informací poskytnutých španělskými orgány tedy vyplývá, že postup uzavření skládky Cova da Loba dosud nebyl ukončen. Na základě výše uvedeného tedy stav této skládky představuje porušení článků 13 a 14 směrnice 1999/31/ES.

      (1)  Úř. věst. L 182, s. 1; Zvl. vyd. 15/04, s. 228.


title: Věc C-47/16: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 16. března 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Augstākā tiesa – Lotyšsko) – Valsts ieņēmumu dienests v. „Veloserviss“ SIA „Řízení o předběžné otázce — Celní unie — Celní kodex Společenství — Článek 220 odst. 2 písm. b) — Dodatečný výběr dovozního cla — Legitimní očekávání — Podmínky použití — Chyba ze strany celních orgánů — Povinnost dovozce jednat v dobré víře a ověřit okolnosti, za kterých bylo vydáno osvědčení o původu zboží na ‚tiskopise A‘ — Důkazní prostředky — Zpráva Evropského úřadu pro boj proti podvodům (OLAF)“

text:
               15.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 151/11

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 16. března 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Augstākā tiesa – Lotyšsko) – Valsts ieņēmumu dienests v. „Veloserviss“ SIA
   (Věc C-47/16) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Celní unie - Celní kodex Společenství - Článek 220 odst. 2 písm. b) - Dodatečný výběr dovozního cla - Legitimní očekávání - Podmínky použití - Chyba ze strany celních orgánů - Povinnost dovozce jednat v dobré víře a ověřit okolnosti, za kterých bylo vydáno osvědčení o původu zboží na ‚tiskopise A‘ - Důkazní prostředky - Zpráva Evropského úřadu pro boj proti podvodům (OLAF)“)
   (2017/C 151/15)
   Jednací jazyk: lotyština

      Předkládající soud

   Augstākā tiesa

      Účastnice původního řízení

      Navrhovatelka: Valsts ieņēmumu dienests

      Odpůrkyně:„Veloserviss“ SIA

      Výrok

               1)

               Článek 220 odst. 2 písm. b) nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství, ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2700/2000 ze dne 16. listopadu 2000, je nutno vykládat v tom smyslu, že se dovozce může podle tohoto ustanovení dovolávat legitimního očekávání, aby se bránil dodatečnému zaúčtování dovozního cla s poukazem na dobrou víru, pouze v případě, jsou-li splněny tři kumulativní podmínky. Nejprve je třeba, aby clo nebylo vybráno následkem chyby ze strany samotných příslušných orgánů, dále aby toto pochybení bylo takové povahy, že jej osoba povinná zaplatit clo, která jednala v dobré víře, nemohla přiměřeným způsobem odhalit, a konečně, aby tato osoba dodržela všechna ustanovení platných předpisů týkající se jejího celního prohlášení. Takové legitimní očekávání není dáno zejména za situace, kdy dovozce měl zjevné důvody k pochybnostem o správnosti osvědčení o původu zboží na „tiskopise A“, a přesto se nepokusil, za využití veškerých svých možností, informovat se o okolnostech, za kterých bylo toto osvědčení vydáno, aby ověřil, zda jsou tyto pochybnosti opodstatněné. Taková povinnost však neznamená, že by byl dovozce obecně povinen systematicky ověřovat okolnosti, za kterých bylo celními orgány státu vývozu osvědčení o původu zboží na „tiskopise A“ vydáno. Je na předkládajícím soudu, aby s přihlédnutím ke všem konkrétním okolnostem sporu v původním řízení posoudil, zda jsou tyto tři podmínky v projednávaném případě splněny.

               2)

               Článek 220 odst. 2 písm. b) nařízení č. 2913/92, ve znění nařízení č. 2700/2000, je nutno vykládat v tom smyslu, že v takové věci, jako je věc dotčená v původním řízení, lze skutečnost, že se dovozce nemůže podle tohoto ustanovení dovolávat legitimního očekávání, aby se bránil dodatečnému zaúčtování dovozního cla, dovodit z informací obsažených ve zprávě Evropského úřadu pro boj proti podvodům (OLAF). Pokud však tato zpráva obsahuje pouze obecný popis dotčené situace, což přísluší ověřit vnitrostátnímu soudu, pak tato zpráva nemůže sama o sobě postačovat k právně dostatečnému prokázání toho, že jsou tyto podmínky skutečně ve všech ohledech splněny, zejména pokud jde o relevantní jednání vývozce. Za takových okolností je v zásadě na celních orgánech státu dovozu, aby prostřednictvím dodatečných důkazů podaly důkaz o tom, že je vydání nesprávného osvědčení o původu zboží na „tiskopise A“ celními orgány státu vývozu přičitatelné nesprávnému popisu skutečností ze strany vývozce. Jestliže však celní orgány státu dovozu nemohou uvedený důkaz podat, je na dovozci, aby případně prokázal, že bylo uvedené osvědčení založeno na správném popisu skutečností ze strany vývozce.

      (1)  Úř. věst. C 111, 29.3.2016.


title: Věc T-310/05: Žaloba podaná dne 12. srpna 2005 ASTEC Global Consultancy v. Komise

text:
               29.10.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 271/21

         Žaloba podaná dne 12. srpna 2005 ASTEC Global Consultancy v. Komise
   (Věc T-310/05)
   (2005/C 271/42)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: ASTEC Global Consultancy Limited, (Dublin, Irsko), (zástupci: B. O'Connor, advokát a I. Carreño, právník)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhy žalobkyně

               —

               zrušení rozhodnutí Komise Evropských společenství ze dne 25. července 2005 (číslo jednací AIDCO/F3/ACH D (2005) 19574), kterým se zamítá nabídka žalobkyně ve výběrovém řízení Komise Europe/Aid//119860/C/SV multi, položka 3;

               —

               uložení náhrady nákladů řízení Komisi.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně jednající jako vedoucí společnost konsorcia podala dne 15. dubna 2005 nabídku pro položku 3 rámcové smlouvy v souvislosti s opakovaným vyhlášením výběrového řízení Komise EuropeAid//119860/C/SV/multi. Jedním z dalších členů konsorcia žalobkyně byla Austroconsult Ges.m.b.H. Tato společnost byla též partnerem v jiném konsorciu, které podalo nabídku pro stejnou položku. Dne 31. května 2005 Austroconsult formálně vystoupila ze druhého konsorcia.
   Napadeným rozhodnutím Komise odmítla zařadit na zkrácený seznam nabídku žalobkyně z důvodu, že nebyla v souladu s výzvou k podávání nabídek, jelikož se Austroconsult účastnila též jiné nabídky.
   Na podporu svého návrhu na zrušení napadeného rozhodnutí žalobkyně tvrdí, že Komise porušila podstatné formální náležitosti výběrových řízení, jelikož jakýkoliv střet zájmů vzhledem k účasti Austroconsult ve dvou konsorciích, byl vyřešen jejím vystoupením z druhého konsorcia. Ve stejné souvislosti žalobkyně podpůrně tvrdí, že Austroconsult nebyla považována za platného člena druhého konsorcia, jelikož její dopis v nabídkové dokumentaci nebyl datován.
   Žalobkyně dále tvrdí, že Komise porušila zásadu rovného zacházení, řádné správy a řádné péče, jelikož nezkoumala vystoupení Austroconsult z druhého konsorcia, pokud o něm měla pochybnosti, a neinformovala žalobkyni o svých pochybnostech. Žalobkyně má za to, že její vyloučení bez dalšího objasnění bylo nepřiměřené a v rozporu se zásadou řádné správy.
   Konečně žalobkyně tvrdí, že sestavením zkráceného seznamu o pouhých šesti kandidátech a pokračováním ve výběrovém řízení Komise porušila pravidla stanovená ve výzvě k podávání nabídek vyžadující nejméně osm uchazečů. Má též za to, že byla diskriminována tím, že v původním vyhlášení a prvním opakovaném vyhlášení výběrového řízení, v nichž byla žalobkyně úspěšná, bylo pravidlo vyžadující zkrácený seznam přinejmenším osmi kandidátů dodrženo, na rozdíl od druhého opakovaného vyhlášení, ze kterého byla žalobkyně vyloučena.


title: Věc T-300/10: Žaloba podaná dne 9. července 2010 — Internationaler Hilfsfonds v. Komise

text:
               11.9.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 246/37

         Žaloba podaná dne 9. července 2010 — Internationaler Hilfsfonds v. Komise
   (Věc T-300/10)
   ()
   2010/C 246/64
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Internationaler Hilfsfonds eV (Rosbach, Německo) (zástupce: H. Kaltenecker, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí Komise ze dne 29. dubna 2010 v té části, ve které mu tímto rozhodnutím odpírá přístup k nepřístupným nebo jen z části přístupným dokumentům;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení a nákladů žalobce.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobce napadá rozhodnutí Komise ze dne 29. dubna 2010, kterým byla částečně zamítnuta jeho druhá žádost o přístup k dokumentům, které se týkají smlouvy LIEN 97-2011a ke kterým nebyl umožněn přístup.
   K odůvodnění své žaloby žalobce v podstatě uplatňuje, že Komise nebyla oprávněna mu odepřít přístup k požadovaným dokumentům na základě uplatnění výjimek uvedených v článku 4 nařízení (ES) č. 1049/2001 (1) týkajících se ochrany rozhodovacího procesu a ochrany soukromí a osobnosti jednotlivce. V této souvislosti je rovněž uváděno, že existuje převažující veřejný zájem na zpřístupnění dosud nepřístupných dokumentů.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, s. 43; Zvl. vyd. 01/03, s. 331).


title: Věc T-382/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 19. června 2014 – Kampol v. OHIM – Colmol (Nobel) „Ochranná známka Společenství — Řízení o námitce — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství Nobel — Starší národní slovní ochranná známka NOBEL — Relativní důvod pro zamítnutí — Riziko záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b), nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               4.8.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 253/26

         Rozsudek Tribunálu ze dne 19. června 2014 – Kampol v. OHIM – Colmol (Nobel)
   (Věc T-382/12) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Řízení o námitce - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství Nobel - Starší národní slovní ochranná známka NOBEL - Relativní důvod pro zamítnutí - Riziko záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b), nařízení (ES) č. 207/2009“)
   2014/C 253/37
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Kampol sp. z. o. o. (Šwidnica, Polsko) (zástupci: J. Kępiński, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: P. Geroulakos, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Colmol-Colchões, SA (Oliveira de Azeméis, Portugalsko)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 21. června 2012 (věc R 2286/2011-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi Colmol – Colchões, SA a Kampol K. Humiński & syn sp. z o.o.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Kampol sp. z. o. o. se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 355, 17. 11. 2012.


title: Věc C-127/12: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 3. září 2014 – Evropská komise v. Španělské království „Nesplnění povinnosti státem – Volný pohyb kapitálu – Články 21 SFEU a 63 SFEU – Dohoda o EHP – Články 28 a 40 – Daně z dědění a z darování – Rozdělení daňové pravomoci – Diskriminace mezi rezidenty a nerezidenty – Diskriminace podle místa, kde se nachází nemovitost – Důkazní břemeno“

text:
               10.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 395/3

      Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 3. září 2014 – Evropská komise v. Španělské království
      (Věc C-127/12) (1)

      („Nesplnění povinnosti státem - Volný pohyb kapitálu - Články 21 SFEU a 63 SFEU - Dohoda o EHP - Články 28 a 40 - Daně z dědění a z darování - Rozdělení daňové pravomoci - Diskriminace mezi rezidenty a nerezidenty - Diskriminace podle místa, kde se nachází nemovitost - Důkazní břemeno“)
      (2014/C 395/03)
      Jednací jazyk: španělština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: W. Roels, R. Lyal a F. Jimeno Fernández, zmocněnci)

         Žalovaný: Španělské království (zástupce: A. Rubio González, zmocněnec)

         Výrok

                  1)

                  Španělské království tím, že umožnilo zavedení rozdílů v daňovém zacházení s darováním a děděním mezi právními nástupci a obdarovanými, kteří jsou španělskými rezidenty, a těmi, kteří jimi nejsou, dále mezi zůstaviteli, kteří jsou španělskými rezidenty, a těmi, kteří jimi nejsou, a také v daňovém zacházení s darováním a podobným nakládáním s nemovitým majetkem nacházejícím se na území Španělska a s majetkem mimo jeho území, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 63 SFEU a z článku 40 dohody o Evropském hospodářském prostoru ze dne 2. května 1992.

                  2)

                  Ve zbývající části se žaloba zamítá.

                  3)

                  Španělskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 126, 28.4.2012.


title: Věc T-674/14: Usnesení Tribunálu ze dne 2. října 2015 – SEA v. Komise

text:
               16.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 381/61

         Usnesení Tribunálu ze dne 2. října 2015 – SEA v. Komise
   (Věc T-674/14) (1)

   (2015/C 381/84)
   Jednací jazyk: italština
   Předseda čtvrtého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 388, 3. 11. 2014.


title: Věc T-673/11: Žaloba podaná dne 29. prosince 2011 — Sigla v. OHIM (VIPS CLUB)

text:
               3.3.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 65/18

         Žaloba podaná dne 29. prosince 2011 — Sigla v. OHIM (VIPS CLUB)
   (Věc T-673/11)
   2012/C 65/34
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Sigla (Madrid, Španělsko) (zástupce: E. Armijo Chávarri, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               vzal na vědomí podanou žalobu s doprovodnými dokumenty, konstatoval, že žaloba proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 6. října 2011, vydanému ve věci R 641/2011-1, byla podána řádně a včas, a po provedení řízení vydal rozsudek, kterým se uvedené rozhodnutí zrušuje a OHIM se ukládá náhrada nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „VIPS CLUB“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 29, 30 a 43

      Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí zápisu přihlašované ochranné známky.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. B) a c) nařízení č. 207/2009, jelikož přihlašované označení není popisné a má rozlišovací způsobilost.


title: Věc T-55/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 14. července 2017 – Certified Angus Beef v. EUIPO – Certified Australian Angus Beef (CERTIFIED AUSTRALIAN ANGUS BEEF) „Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie — Obrazová ochranná známka CERTIFIED AUSTRALIAN ANGUS BEEF — Obecně známé starší obrazové a slovní ochranné známky SINCE 1978 CERTIFIED ANGUS BEEF BRAND a CERTIFIED ANGUS BEEF BRAND — Relativní důvod pro zamítnutí — Neexistence podobnosti mezi označeními — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               28.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 283/31

         Rozsudek Tribunálu ze dne 14. července 2017 – Certified Angus Beef v. EUIPO – Certified Australian Angus Beef (CERTIFIED AUSTRALIAN ANGUS BEEF)
   (Věc T-55/15) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie - Obrazová ochranná známka CERTIFIED AUSTRALIAN ANGUS BEEF - Obecně známé starší obrazové a slovní ochranné známky SINCE 1978 CERTIFIED ANGUS BEEF BRAND a CERTIFIED ANGUS BEEF BRAND - Relativní důvod pro zamítnutí - Neexistence podobnosti mezi označeními - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2017/C 283/46)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Certified Angus Beef LLC (Wooster, Ohio, Spojné státy) (zástupce: C. Aikens, barrister)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: M. Fischer a A. Söder, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO: Certified Australian Angus Beef Pty Ltd (Surrey Hills, Austrálie)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 30. října 2014 (věc R 662/2014-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi Certified Angus Beef a Certified Australian Angus Beef.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti Certified Angus Beef LLC se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 107, 30.3.2015.


title: Věc C-441/14: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 19. dubna 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Højesteret – Dánsko) – Dansk Industri (DI) jednající za Ajos A/S v. správce pozůstalosti po Karstenu Eigilu Rasmussenovi „Řízení o předběžné otázce – Sociální politika – Listina základních práv Evropské unie – Směrnice 2000/78/ES – Zásada zákazu diskriminace na základě věku – Vnitrostátní právní úprava porušující směrnici – Možnost jednotlivce založit odpovědnost státu za porušení unijního práva – Spor mezi jednotlivci – Poměřování jednotlivých práv a zásad – Zásada právní jistoty a zásada ochrany legitimního očekávání – Role vnitrostátního soudu“

text:
               13.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 211/12

      Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 19. dubna 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Højesteret – Dánsko) – Dansk Industri (DI) jednající za Ajos A/S v. správce pozůstalosti po Karstenu Eigilu Rasmussenovi
      (Věc C-441/14) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Sociální politika - Listina základních práv Evropské unie - Směrnice 2000/78/ES - Zásada zákazu diskriminace na základě věku - Vnitrostátní právní úprava porušující směrnici - Možnost jednotlivce založit odpovědnost státu za porušení unijního práva - Spor mezi jednotlivci - Poměřování jednotlivých práv a zásad - Zásada právní jistoty a zásada ochrany legitimního očekávání - Role vnitrostátního soudu“)
      (2016/C 211/13)
      Jednací jazyk: dánština

         Předkládající soud

      Højesteret

         Účastníci původního řízení

         Odvolatelka: Dansk Industri (DI) jednající za Ajos A/S,

         Odpůrce: správce pozůstalosti po Karstenu Eigilu Rasmussenovi

         Výrok

                  1)

                  Obecná zásada zákazu diskriminace na základě věku konkretizovaná směrnicí Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání, musí být vykládána v tom smyslu, že i ve sporu mezi jednotlivci brání takové právní úpravě, jako je právní úprava dotčená ve věci v původním řízení, podle níž nemají zaměstnanci nárok na odstupné v případě propuštění, mají-li současně nárok na starobní důchod od svého zaměstnavatele v rámci důchodového systému, jehož účastníky se stali před dovršením 50 let věku, a to bez ohledu na to, zda se rozhodnou zůstat na trhu práce nebo odejít do důchodu.

                  2)

                  Unijní právo musí být vykládáno v tom smyslu, že vnitrostátní soud rozhodující spor mezi jednotlivci spadající do působnosti směrnice 2000/78 musí při aplikaci ustanovení vnitrostátního práva vykládat tato ustanovení tak, aby mohla být uplatněna v souladu s touto směrnicí, a pokud takový výklad není možný, neaplikovat případně všechna ustanovení tohoto vnitrostátního práva, která jsou v rozporu s obecnou zásadou zákazu diskriminace na základě věku. Na této povinnosti nemění nic zásada právní jistoty či zásada ochrany legitimního očekávání ani to, že se jednotlivec, který se cítí být poškozen aplikací vnitrostátního ustanovení, které je v rozporu s unijním právem, může dovolávat odpovědnosti členského státu za porušení unijního práva.

         (1)  Úř. věst. C 421, 24.11.2014.


title: Věc T-435/04: Žaloba podaná dne 22. října 2004 Manuelem Simõesem Dos Santosem proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu

text:
               8.1.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/43

         Žaloba podaná dne 22. října 2004 Manuelem Simõesem Dos Santosem proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu
   (Věc T-435/04)
   (2005/C 6/84)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 22. října 2004 žaloba podaná proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu Manuelem Simõesem Dos Santosem, s bydlištěm v Alicante (Španělsko), zastoupeným Antoniem Creus Carrerasem, advokátem.
   Žalobce navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí ze dne 7. července 2004, kterým byla zamítnuta stížnost žalobce, jakož i rozhodnutí ze dne 15. prosince 2003, které stanoví celkový počet bodů za zásluhy udělených stěžovateli, a potvrzující rozhodnutí ze dne 12. prosince 2003;

               —

               uložil žalovanému úplnou náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobce v projednávané věci byl povýšen do kategorie A 5 za období pro povýšení 2002. Při té příležitosti mu orgán oprávněný ke jmenování sdělil zůstatek ve výši 54,19 bodů. Nicméně dopisem od oddělení lidských zdrojů ze dne 15. prosince 2003 mu bylo sděleno, že jeho celkový počet bodů je ke dni 30. září 2003 pouze 1,5 bodu. Z tohoto dopisu, který představuje napadené rozhodnutí, vyplynulo, že uvedené snížení nebylo výsledkem transformace bodů uznaných před zavedením nového systému rozhodnutím Úřadu ADM-03-35, ale výsledkem jejich úplného výmazu v důsledku použití nového pravidla začátku od nuly po povýšení, jak bylo stanoveno v posledně uvedeném rozhodnutí.
   Na podporu svých nároků žalobce především uplatňuje, že byla porušena zásada legality, právní jistoty a zákazu retroaktivity, jelikož v tomto případě neexistovaly výjimečné okolnosti, které by mohly odůvodnit odnětí zůstatku bodů úředníkovi již uznaných a na které měl nárok podle systému platného v dané době.
   Žalobce rovněž tvrdí, že byla porušena zásada ochrany legitimního očekávání a zákazu diskriminace, jakož i povinnosti odůvodnění.


title: Věc C-288/13 P: Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 4. září 2014 – Rütgers Germany GmbH, Rütgers Belgium NV, Deza, a.s., Industrial Química del Nalón, SA, Bilbaína de Alquitranes, SA v. Evropská agentura pro chemické látky (ECHA) „Kasační opravný prostředek — Článek 181 jednacího řádu Soudního dvora — Nařízení (ES) č. 1907/2006 (nařízení REACH) — Článek 59 a příloha XIII — Označení anthracenového oleje jakožto látky vzbuzující mimořádné obavy, která musí podléhat povolovacímu řízení — Rovné zacházení“

text:
               17.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 409/21

         Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 4. září 2014 – Rütgers Germany GmbH, Rütgers Belgium NV, Deza, a.s., Industrial Química del Nalón, SA, Bilbaína de Alquitranes, SA v. Evropská agentura pro chemické látky (ECHA)
   (Věc C-288/13 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Článek 181 jednacího řádu Soudního dvora - Nařízení (ES) č. 1907/2006 (nařízení REACH) - Článek 59 a příloha XIII - Označení anthracenového oleje jakožto látky vzbuzující mimořádné obavy, která musí podléhat povolovacímu řízení - Rovné zacházení“)
   2014/C 409/29
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Rütgers Germany GmbH, Rütgers Belgium NV, Deza, a.s., Industrial Química del Nalón, SA, Bilbaína de Alquitranes, SA (zástupce: K. Van Maldegem, advokát)

      Další účastníce řízení: Evropská agentura pro chemické látky (ECHA) (zástupci: M. Heikkilä, W. Broere a T. Zbihlej, zmocněnci, J. Stuyck a A.-M. Vandromme, advokáti)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnostem Rütgers Germany GmbH, Rütgers Belgium NV, Deza a.s., Industrial Química del Nalón SA a Bilbaína de Alquitranes SA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 252, 31.8.2013.


title: Věc T-356/14: Žaloba podaná dne 23. května 2014 – CareAbout v. OHIM – Florido Rodríquez (Kerashot)

text:
               4.8.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 253/42

         Žaloba podaná dne 23. května 2014 – CareAbout v. OHIM – Florido Rodríquez (Kerashot)
   (Věc T-356/14)
   2014/C 253/56
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: CareAbout GmbH (Düsseldorf, Německo) (zástupci: P. Mes, C. Graf von der Groeben, G. Rother, J. Bühling, A. Verhauwen, J. Künzel, D. Jestaedt, M. Bergermann, J. Vogtmeier a A. Kramer, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: José Luis Florido Rodríguez (Sevilla, Španělsko)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 24. března 2014 ve věci R 1569/2013-4, pokud jde o body 1, 2 a 4;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladu řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka Kerashot pro výrobky zařazené do tříd 1, 3 a 21 – přihláška ochranné známky Společenství č. 1 0 6 69  571

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: José Luis Florido Rodríguez

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Národní obrazová ochranná známka obsahující slovní prvky „K KERASOL“ pro výrobky zařazené do třídy 3

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitek

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Částečné zamítnutí rozhodnutí námitkového oddělení a částečné vyhovění námitkám

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-479/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht Düsseldorf (Německo) dne 28. října 2014 – Sabine Hünnebeck v. Finanzamt Krefeld

text:
               2.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 34/3

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht Düsseldorf (Německo) dne 28. října 2014 – Sabine Hünnebeck v. Finanzamt Krefeld
   (Věc C-479/14)
   (2015/C 034/03)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Finanzgericht Düsseldorf

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Sabine Hünnebeck

      Žalovaný: Finanzamt Krefeld

      Předběžná otázka

   Musí být čl. 63 odst. 1 SFEU ve spojení s článkem 65 SFEU vykládán v tom smyslu, že brání – právní úpravě členského státu, která pro účely výpočtu darovací daně stanoví, že nezdanitelná částka ze základu daně v případě darování nemovitosti, která se nachází na území tohoto státu, je nižší, pokud dárce a obdarovaný měli v době uskutečnění darování bydliště v jiném členském státu, než nezdanitelná částka, která by se uplatnila, kdyby alespoň jeden z nich měl v téže době bydliště v prvně uvedeném členském státu, – také tehdy, jestliže jiná právní úprava tohoto členského státu stanoví, že na žádost obdarovaného se uplatní vyšší nezdanitelná částka, zohlední se přitom veškeré nabytí majetku od tohoto dárce v období deseti let před a deseti let po uskutečnění darování?


title: Věc C-139/06: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 1. března 2007 – Komise Evropských společenství v. Spojené království Velké Británie a Severního Irska (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2002/96/ES a 2003/108/ES — Odpady — Elektrická a elektronická zařízení)

text:
               28.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 95/12

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 1. března 2007 – Komise Evropských společenství v. Spojené království Velké Británie a Severního Irska
   (Věc C-139/06) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2002/96/ES a 2003/108/ES - Odpady - Elektrická a elektronická zařízení)
   (2007/C 95/20)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: M. Konstantinidis a D. Lawunmi, zmocněnci)

      Žalovaný: Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupce: V. Jackson, zmocněnec)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Nepřijetí všech předpisů nezbytných k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2002/96/ES ze dne 27. ledna 2003 o odpadních elektrických a elektronických zařízeních (OEEZ) (Úř. věst. L 37, s. 24; Zvl. vyd. 15/07, s. 359) a se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/108/ES ze dne 8. prosince 2003, kterou se mění směrnice 2002/96/ES (Úř. věst. L 345, s. 106; Zvl. vyd. 15/07, s. 692), ve stanovené lhůtě
   Výrok

               1)

               Spojené království Velké Británie a Severního Irska tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu:

                           —

                           se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2002/96/ES ze dne 27. ledna 2003 o odpadních elektrických a elektronických zařízeních (OEEZ) a

                           —

                           se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/108/ES ze dne 8. prosince 2003, kterou se mění směrnice 2002/96/ES,

                     nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z těchto směrnic.

               2)

               Spojenému království Velké Británie a Severního Irska se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 108, 6.5.2006.


title: Věc T-423/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 5. května 2015 – Skype v. OHIM – Sky a Sky IP International (skype) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství skype — Starší slovní ochranná známka Společenství SKY — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               22.6.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 205/26

         Rozsudek Tribunálu ze dne 5. května 2015 – Skype v. OHIM – Sky a Sky IP International (skype)
   (Věc T-423/12) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství skype - Starší slovní ochranná známka Společenství SKY - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2015/C 205/35)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Skype Ultd (Dublin, Irsko) (zástupci: původně I. Fowler, solicitor, J. Schmitt, avocat a J. Mellor, QC, poté A. Carboni a M. Browne, solicitors)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: P. Bullock, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Sky plc, dříve British Sky Broadcasting Group plc (Isleworth, Spojené království); a Sky IP International Ltd (Isleworth) (zástupci: D. Rose a V. Baxter, solicitors, poté D. Rose, R. Guthrie, solicitors, T. Moody-Stuart, barrister a J. Curry, solicitor)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 26. července 2012 (věc R 1561/2010-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi British Sky Broadcasting Group plc a Sky IP International Ltd, na jedné straně a společností Skype Ultd, na straně druhé.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnost Skype Ultd ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Úřadem pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) OHIM a společnostmi British Sky Broadcasting Group plc a Sky IP International Ltd.

      (1)  Úř. věst. C 355, 17. 11. 2012.


title: Věc C-125/06 P: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 13. března 2008 – Komise Evropských společenství v. Infront WM AG, původně KirchMedia WM AG, Francouzská republika, Spojené království Velké Británie a Severního Irska, Evropský parlament, Rada Evropské unie (Kasační opravný prostředek — Směrnice 89/552/EHS — Televizní vysílání — Žaloba na neplatnost — Článek 230 čtvrtý pododstavec ES — Pojem rozhodnutí týkající se bezprostředně a osobně fyzické nebo právnické osoby )

text:
               9.5.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 116/4

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 13. března 2008 – Komise Evropských společenství v. Infront WM AG, původně KirchMedia WM AG, Francouzská republika, Spojené království Velké Británie a Severního Irska, Evropský parlament, Rada Evropské unie
   (Věc C-125/06 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Směrnice 89/552/EHS - Televizní vysílání - Žaloba na neplatnost - Článek 230 čtvrtý pododstavec ES - Pojem „rozhodnutí týkající se ‚bezprostředně a osobně‘ fyzické nebo právnické osoby“)
   (2008/C 116/06)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Komise Evropských společenství (zástupci: K. Banks a M. Huttunen, zmocněnci)

      Další účastníci řízení: Infront WM AG, původně KirchMedia WM AG (zástupce: M. Garcia, Solicitor), Francouzská republika, Spojené království Velké Británie a Severního Irska, Evropský parlament, Rada Evropské unie
   Předmět
   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (čtvrtého rozšířeného senátu) ze dne 15. prosince 2005, Infront WM v. Komise (T-33/01), kterým Soud zrušil rozhodnutí Komise přijaté podle čl. 3a písm. a) směrnice Rady 89/552/ES ze dne 3. října 1989, kterým byla některá opatření přijatá Spojeným královstvím týkající se omezení v oblasti televizního vysílání souboru sportovních událostí a dalších událostí představujících vnitrostátní zájem prohlášena za slučitelná se společným trhem – Pojem „bezprostředně a osobně dotčený“ ve smyslu článku 230 ES
   Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Komisi Evropských společenství se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 108, 6.5.2006.