title: Věc T-126/08: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 10. února 2009 – Okalux v. OHIM – Ondex (ONDACELL) ( Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Nezaplacení poplatku za podání námitek — Rozhodnutí prohlašující námitky za nepodané — Žaloba zjevně postrádající jakýkoli právní základ )

text:
               4.4.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/24

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 10. února 2009 – Okalux v. OHIM – Ondex (ONDACELL)
   (Věc T-126/08) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Nezaplacení poplatku za podání námitek - Rozhodnutí prohlašující námitky za nepodané - Žaloba zjevně postrádající jakýkoli právní základ“)
   (2009/C 82/43)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Okalux GmbH (Marktheidenfeld, Německo) (zástupkyně: M. Beckensträter, advokátka)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: G. Schneider, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Ondex SAS (Chevigny-Saint-Sauveur, Francie)
   Předmět věci
   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 22. ledna 2008 (věc R 1384/2007-4), týkajícímu se námitkového řízení mezi Okalux GmbH a Ondex SAS
   Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Okalux GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 116, 9.5.2008.


title: Věc C-299/08: Žaloba podaná dne 4. července 2008 – Komise Evropských společenství v. Francouzská republika

text:
               25.10.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 272/7

         Žaloba podaná dne 4. července 2008 – Komise Evropských společenství v. Francouzská republika
   (Věc C-299/08)
   (2008/C 272/08)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: G. Rozet a D. Kukovec, zmocněnci)

      Žalovaná: Francouzská republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Francouzská republika tím, že přijala a zachovala v platnosti články 73 a 74-IV zákoníku veřejných zakázek, přijatého nařízením č. 2006-975 dne 1. srpna 2006, v rozsahu, v němž uvedená ustanovení stanoví postup zadávání marchés de definition (veřejných zakázek na stanovení parametrů veřejných zakázek na služby, dodávky a stavební práce, včetně jejich účelu), který zadavateli umožňuje, aby udělil zakázku jednomu z držitelů marché de définition bez vyhlášení nové veřejné zakázky ani neumožnila soutěž mezi takovými držiteli, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 2, 28 a 31 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby (1);

               —

               uložit Francouzské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Ve své žalobě Komise tvrdí, že žalovaná umožňuje zadávání veřejných zakázek na základě vzájemné dohody – či omezenou soutěží – v situacích neupravených směrnicí 2004/18/ES. Rozlišováním mezi marchés de définition a veřejnými zakázkami na jejich provedení, a umožněním, aby zakázka byla, za určitých okolností, zakázka přidělena jednomu z držitelů původního marché de définition, aniž by byla vyhlášena nová veřejná zakázka, či byla alespoň vyhlášena pouze ve velmi omezeném rozsahu pro takové držitele, francouzské právní předpisy nerespektují základní zásady rovného zacházení a transparentnosti, které jsou vlastní směrnici 2004/18/ES. Podle názoru Komise je z podstaty věci nemožné, aby předmět a kritéria veřejné zakázky mohly být známy ještě před tím, nežli byl samotný projekt definován. Marché de définitiona veřejná zakázka na jejich provedení jsou dva zcela odlišné druhy veřejných zakázek s vlastními předměty a zadávacími kritérii, a z tohoto důvodu tak oba musí být v souladu se směrnicí 2004/18/ES.

      (1)  Úř. věst. L 134, s. 114; Zvl. vyd. 06/07, s. 132.


title: Věc C-604/15 P: Usnesení Soudního dvora ze dne 12. července 2016 – Ana Pérez Gutiérrez v. Evropská komise „Kasační opravný prostředek — Jednací řád Soudního dvora — Článek 181 — Mimosmluvní odpovědnost Evropské unie — Veřejné zdraví — Fotografie navržené Komisí jako zdravotní varování na balení tabákových výrobků — Nepovolené použití obrazu zesnulé osoby“

text:
               19.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 343/15

         Usnesení Soudního dvora ze dne 12. července 2016 – Ana Pérez Gutiérrez v. Evropská komise
   (Věc C-604/15 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Jednací řád Soudního dvora - Článek 181 - Mimosmluvní odpovědnost Evropské unie - Veřejné zdraví - Fotografie navržené Komisí jako zdravotní varování na balení tabákových výrobků - Nepovolené použití obrazu zesnulé osoby“)
   (2016/C 343/23)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Ana Pérez Gutiérrez (zástupce: J. Soler Puebla, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: J. Baquero Cruz a J. Tomkin, zmocněnci)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Paní Ana Pérez Gutiérrez se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 38, 1.2.2016.


title: Věc C-351/13: Žaloba podaná dne 25. června 2013 — Evropská komise v. Řecká republika

text:
               7.9.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 260/27

         Žaloba podaná dne 25. června 2013 — Evropská komise v. Řecká republika
   (Věc C-351/13)
   2013/C 260/48
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská Komise (zástupci: M. Markoulli a B. Schima)

      Žalovaná: Řecká republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Řecká republika tím, že nezajistila, aby se nosnice po 1. lednu 2012 nechovali v nezdokonalených klecích, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 3 a čl. 5 odst. 2 směrnice Rady 1999/74/ES ze dne 19. července 1999 (1), kterou se stanoví minimální požadavky na ochranu nosnic;

               —

               uložit Řecké republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Článek 5 odst. 2 směrnice 1999/74/ES zakazuje, aby se od 1. ledna 2012 chovali nosnice v nezdokonalených klecích. Článek 3 této směrnice navíc stanoví, že členské státy zajistí, aby majitelé a držitelé nosnic uplatňovali pouze chovné systémy, které směrnice povoluje.
   Komise upozornila členské státy na jejich povinnost splnit výše uvedená ustanovení směrnice po roce 2011. Z údajů, které poskytla Řecká republika, vyplývá, že velký počet majitelů a držitelů zařízení pro nosnice nebude moci do uplynutí lhůty uvedené ve směrnici 1999/74/ES splnit povinnosti, které jim z ní vyplývají.
   Z údajů, které Řecká republika poskytla v rámci postupu před zahájením soudního řízení, jakož i z pozdějších aktualizací těchto údajů vyplývá, že Řecká republika dosud nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 3 a čl. 5 odst. 2 směrnice 1999/74/ES.

      (1)  Úř. věst. L 203, s. 53


title: Věc C-288/13 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 27. května 2013 Rütgers Germany GmbH, Rütgers Belgium NV, Deza, a.s., Industrial Química del Nalón, SA, Bilbaína de Alquitranes, SA proti rozsudku Tribunálu (sedmého rozšířeného senátu) vydanému dne 7. března 2013 ve věci T-94/10, Rütgers Germany GmbH a další v. v. Evropská agentura pro chemické léky (ECHA)

text:
               31.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 252/16

         Kasační opravný prostředek podaný dne 27. května 2013 Rütgers Germany GmbH, Rütgers Belgium NV, Deza, a.s., Industrial Química del Nalón, SA, Bilbaína de Alquitranes, SA proti rozsudku Tribunálu (sedmého rozšířeného senátu) vydanému dne 7. března 2013 ve věci T-94/10, Rütgers Germany GmbH a další v. v. Evropská agentura pro chemické léky (ECHA)
   (Věc C-288/13 P)
   2013/C 252/24
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníce řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelky): Rütgers Germany GmbH, Rütgers Belgium NV, Deza, a.s., Industrial Química del Nalón, SA, Bilbaína de Alquitranes, SA (zástupce: K. Van Maldegem, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská agentura pro chemické léky (ECHA)

      Návrhová žádání

   Navrhovatelky se domáhají toho, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil rozsudek Tribunálu ve věci T-94/10; a

               —

               prohlásil za neplatné rozhodnutí Evropské agentury pro chemické léky („ECHA“) ED/68/2009 („napadené rozhodnutí“), které označuje anthracenový olej za látku, která má být zapsána na kandidátský seznam v souladu s článkem 59 nařízení (ES) č. 1907/2006 („REACH“) (1), nebo

               —

               alternativně vrátil věc zpět Tribunálu k rozhodnutí o žalobě na neplatnost podané navrhovatelkami; a

               —

               uložil odpůrci náhradu všech nákladů řízení (včetně nákladů vynaložených v řízení před Tribunálem

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Navrhovatelky tvrdí, že Tribunál porušil právo Společenství tím, že zamítl jejich žalobu na částečné zrušení napadeného rozhodnutí. Uvádějí, že se Tribunál dopustil několika pochybení při výkladu právního rámce použitelného na jejich situaci. To podle jejich názoru vedlo k tomu, že se Tribunál dopustil řady nesprávných právních posouzení, a to především tím, že rozhodl, že:

               —

               věc se týká složitých vědeckých a technických skutečností a že identifikace anthracenového oleje (anthracenové pasty) jakožto látky mající vlastnosti PBT a vPvB na základě jejích složek v koncentraci alespoň 0.1 % není stižena zjevnou vadou;

               —

               složky nemusí být individuálně identifikovány jako látky mající vlastnosti PBT nebo vPvB samostatným rozhodnutím ECHA na základě podrobného hodnocení provedeného za tímto účelem;

               —

               článek 59 odst. 3 a příloha XV nařízení REACH nebyly porušeny, protože informace o alternativních látkách nebyla zahrnuta do dokumentace vypracované v souladu s přílohou XV; a

               —

               nebyla porušena zásada rovného zacházení.

         Z těchto důvodů mají navrhovatelky za to, že rozsudek Tribunálu ve věci T-94/10 musí být zrušen a napadené rozhodnutí prohlášeno za neplatné.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 ze dne 18. prosince 2006 o registraci, hodnocení, povolování a omezování chemických látek, o zřízení Evropské agentury pro chemické látky, o změně směrnice 1999/45/ES a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 793/93, nařízení Komise (ES) č. 1488/94, směrnice Rady 76/769/EHS a směrnic Komise 91/155/EHS, 93/67/EHS, 93/105/ES a 2000/21/ES (Úř. věst. L 396, s. 1).


title: Věc C-226/15 P: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 21. července 2016 – Apple and Pear Australia Ltd, Star Fruits Diffusion v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví, Carolus C. BVBA „Kasační opravný prostředek — Ochranná známka Evropské unie — Přihláška ochranné známky Evropské unie English pink — Námitky majitele slovní ochranné známky PINK LADY a obrazových ochranných známek obsahujících slovní prvek ‚Pink Lady‘ — Zamítnutí námitek — Rozhodnutí soudu pro ochranné známky Evropské unie — Změna rozhodnutí — Překážka věci pravomocně rozsouzené“

text:
               19.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 343/7

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 21. července 2016 – Apple and Pear Australia Ltd, Star Fruits Diffusion v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví, Carolus C. BVBA
   (Věc C-226/15 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Evropské unie - Přihláška ochranné známky Evropské unie English pink - Námitky majitele slovní ochranné známky PINK LADY a obrazových ochranných známek obsahujících slovní prvek ‚Pink Lady‘ - Zamítnutí námitek - Rozhodnutí soudu pro ochranné známky Evropské unie - Změna rozhodnutí - Překážka věci pravomocně rozsouzené“)
   (2016/C 343/09)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Apple and Pear Australia Ltd, Star Fruits Diffusion (zástupci: T. de Haan, advokát, P. Péters, advokát)

      Další účastník řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: J. Crespo Carrillo, zmocněnec), Carolus C. BVBA

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnostem Apple and Pear Australia Ltd a Star Fruits Diffusion se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 254, 3.8.2015.


title: Věc C-16/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) dne 11. ledna 2010 — The Number Ltd, Conduit Enterprises Ltd v. Office of Communications a British Telecommunications PLC

text:
               13.3.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/40

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) dne 11. ledna 2010 — The Number Ltd, Conduit Enterprises Ltd v. Office of Communications a British Telecommunications PLC
   (Věc C-16/10)
   2010/C 63/63
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: The Number Ltd, Conduit Enterprises Ltd

      Žalovaní: Office of Communications a British Telecommunications PLC

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba pravomoc přiznanou členským státům na základě čl. 8 odst. 1 směrnice 2002/22/ES (1) (‚směrnice o univerzální službě‘), ve spojení s článkem 8 směrnice 2002/21/ES (2) (‚rámcová směrnice‘), čl. 3 odst. 2 a čl. 6 odst. 2 směrnice 2002/20/ES (3) (‚autorizační směrnice‘), čl. 3 odst. 2 směrnice o univerzální službě a jinými relevantními předpisy práva Evropské unie, určit jeden nebo více podniků, aby zaručily poskytování univerzální služby nebo různých prvků univerzální služby podle článků 4, 5, 6, 7 a čl. 9 odst. 2 směrnice o univerzální službě, vykládat tak, že:

                           a)

                           opravňuje členský stát, aby v případě, že tento stát rozhodne o určení podniku podle tohoto ustanovení, uložil tomuto podniku pouze zvláštní povinnosti, které vyžadují, aby tento podnik poskytoval sám pro koncové uživatele univerzální službu nebo některý z prvků univerzální služby, k jejímuž poskytování byl určen? Nebo

                           b)

                           opravňuje členský stát, aby v případě, že tento stát rozhodne o určení podniku podle tohoto ustanovení, uložil určenému podniku takové zvláštní povinnosti, které členský stát považuje za nejúčinnější, nejvhodnější a nejpřiměřenější pro účely zaručení poskytování univerzální služby nebo některého z prvků univerzální služby pro koncové uživatele bez ohledu na to, zda tyto povinnosti vyžadují, aby určený podnik poskytoval sám pro koncové uživatele univerzální službu nebo některý z prvků univerzální služby?

               2)

               Opravňují výše uvedená ustanovení, ve spojení s čl. 3 odst. 2 směrnice o univerzální službě, členské státy k tomu, aby za okolností, kdy je podnik určen na základě čl. 8 odst. 1 směrnice o univerzální službě ve vztahu k čl. 5 odst. 1 písm. b) této směrnice (úplná telefonní informační služba o účastnických číslech), aniž by mu bylo uloženo, aby poskytoval tuto službu pro koncové uživatele přímo, uložily tomuto určenému podniku zvláštní povinnosti:

                           a)

                           vést a aktualizovat úplnou databázi informací o účastnících;

                           b)

                           zpřístupnit ve strojově čitelném formátu obsah úplné a pravidelně aktualizované databáze informací o účastnících jakékoliv osobě, která hodlá poskytovat veřejně přístupnou informační službu o účastnických číslech nebo účastnické seznamy (bez ohledu na to, zda tato osoba hodlá poskytovat úplnou informační službu o účastnických číslech pro koncové uživatele); a

                           c)

                           poskytnout takové osobě databázi za spravedlivých, objektivních, nákladově orientovaných a nediskriminačních podmínek?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/22/ES ze dne 7. března 2002 o univerzální službě a právech uživatelů týkajících se sítí a služeb elektronických komunikací (směrnice o univerzální službě)
   Úř. věst. L 108, s. 51; Zvl. vyd. 13/29, s. 367.

      (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/21/ES ze dne 7. března 2002 o společném předpisovém rámci pro sítě a služby elektronických komunikací (rámcová směrnice)
   Úř. věst. L 108, s. 33; Zvl. vyd. 13/29, s. 349.

      (3)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/20/ES ze dne 7. března 2002 o oprávnění pro sítě a služby elektronických komunikací (autorizační směrnice)
   Úř. věst. L 108, s. 21; Zvl. vyd. 13/29, s. 337.


title: Věc T-636/16: Žaloba podaná dne 5. září 2016 – Starbucks a Starbucks Manufacturing Emea v. Komise

text:
               12.12.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 462/25

         Žaloba podaná dne 5. září 2016 – Starbucks a Starbucks Manufacturing Emea v. Komise
   (Věc T-636/16)
   (2016/C 462/32)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Starbucks Corp. (Seattle, Washington, Spojené státy) a Starbucks Manufacturing Emea BV (Amsterodam, Nizozemsko) (zástupci: S. Verschuur, M. Petite a M-A. Stroungi, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil články 1 až 4 rozhodnutí Komise ze dne 21. října 2015 o státní podpoře SA.38374 (2014/C ex 2014/NN), kterou Nizozemsko poskytlo společnosti Starbucks (dále jen „napadené rozhodnutí“);

               —

               podpůrně, zrušil čl. 2 odst. 1 napadeného rozhodnutí, a

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně tři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z toho, že Komise porušila čl. 107 odst. 1 SFEU, neboť se při výkladu a uplatnění referenčního rámce za účelem určení, zda předběžné posouzení převodních cen poskytuje selektivní zvýhodnění, dopustila nesprávného hmotněprávního posouzení a zjevně nesprávného posouzení.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že Komise porušila čl. 107 odst. 1 SFEU, neboť dospěla k mylnému závěru, že předběžné posouzení převodních cen poskytuje zvýhodnění, čímž se dopustila zjevně nesprávného posouzení skutkových okolností a dalších zjevně nesprávných posouzení, neprovedla pečlivý a nestranný přezkum a uvedla nedostatečné odůvodnění.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z toho, že Komise porušila článek 16 nařízení Rady (EU) 2015/1589 (1), neboť nesprávně vyčíslila domnělou státní podporu, čímž se dopustila nesprávného hmotněprávního posouzení a zjevně nesprávného posouzení.

      (1)  Nařízení Rady (EU) 2015/1589 ze dne 13. července 2015, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 108 Smlouvy o fungování Evropské unie (Úř. věst. 2015, L 248, s. 9).


title: Věc T-252/10 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 29. července 2010 — Cross Czech v. Komise ( „Předběžné opatření — Šestý rámcový program pro činnosti v oblasti vědy a výzkumu — Dopis potvrzující závěry finančního auditu — Návrh na odklad vykonatelnosti — Nedodržení formálních požadavků — Nepřípustnost“ )

text:
               25.9.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 260/14

         Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 29. července 2010 — Cross Czech v. Komise
   (Věc T-252/10 R)
   (Předběžné opatření - Šestý rámcový program pro činnosti v oblasti vědy a výzkumu - Dopis potvrzující závěry finančního auditu - Návrh na odklad vykonatelnosti - Nedodržení formálních požadavků - Nepřípustnost)
   2010/C 260/19
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Cross Czech a. s. (Praha, Česká republika) (zástupce: T. Schollaert, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: R. Lyal a W. Roels, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na odklad vykonatelnosti dopisu Komise ze dne 12. března 2010, kterým byly potvrzeny závěry zprávy o auditu, která se týkala soupisu nákladů předložených žalobkyní pro období od 1. února 2005 do 30. dubna 2008 týkajícího se projektů eMapps.com, CEEC IST NET a Transfer-East.

      Výrok

               1)

               Návrh na předběžné opatření se zamítá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc T-311/16: Žaloba podaná dne 21. června 2016 – Siemens Industry Software v. Komise

text:
               22.8.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 305/41

         Žaloba podaná dne 21. června 2016 – Siemens Industry Software v. Komise
   (Věc T-311/16)
   (2016/C 305/56)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Siemens Industry Software (Lovaň, Belgie) (zástupci: H. Gilliams a J. Bocken, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise ze dne 11. ledna 2016 o režimu státní podpory obsahujícím výjimku pro nadměrný zisk SA.37667 (2015/C) (ex 2015/NN), kterou poskytlo Belgické království;

               —

               podpůrně zrušil články 2 až 4 tohoto rozhodnutí;

               —

               v každém případě zrušil články 2 až 4 tohoto rozhodnutí v rozsahu, v němž se v nich (a) nařizuje vrácení podpory od jiných subjektů než těch, vůči nimž bylo vydáno „rozhodnutí o nadměrném zisku“ vymezené v uvedeném rozhodnutí, a (b) nařizuje vrácení částky rovnající se daňové úspoře příjemce, přičemž Belgii není umožněno, aby zohlednila faktické navýšení jiným daňovým orgánem;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vychází ze zjevně nesprávného posouzení, překročení pravomoci a nedostatku odůvodnění v rozsahu, v němž je v rozhodnutí Komise ze dne 11. ledna 2016 o režimu státní podpory obsahujícím výjimku pro nadměrný zisk SA.37667 (2015/C) (ex 2015/NN), kterou poskytlo Belgické království, tvrzena existence režimu podpory.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z porušení článku 107 SFEU, z porušení povinnosti uvést odůvodnění a ze zjevně nesprávného posouzení v rozsahu, v němž napadené rozhodnutí kvalifikuje režim jako selektivní opatření.

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází z porušení článku 107 SFEU a zjevně nesprávného posouzení v rozsahu, v němž je v napadeném rozhodnutí uvedeno, že režim umožňuje vznik výhody.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z porušení článku 107 SFEU, porušení zásady ochrany legitimního očekávání, zjevně nesprávného posouzení, překročení pravomoci a nedostatku odůvodnění v rozsahu, v němž napadené rozhodnutí nařizuje Belgii vrátit podporu.


title: Vyškrtnutí věci C-156/05

text:
               24.12.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 330/14

         Vyškrtnutí věci C-156/05 (1)

   (2005/C 330/36)

      (Jednací jazyk: řečtina)

   Usnesením ze dne 26. září 2005 rozhodl předseda Soudního dvora Evropských společenství o vyškrtnutí věci C-156/05, Komise Evropských společenství proti Řecké republice.

      (1)  Úř. věst. C 132, 28.5.2005


title: Věc T-237/07: Žaloba podaná dne 26. června 2007 – CityLine Hungary v. Komise Evropských společenství

text:
               8.9.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 211/41

         Žaloba podaná dne 26. června 2007 – CityLine Hungary v. Komise Evropských společenství
   (Věc T-237/07)
   (2007/C 211/78)
   Jednací jazyk: maďarština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: CityLine Hungary Kft. (Vecsés, Maďarsko) (zástupce: Á. Menyhei, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že čl. 2c odst. 1 nařízení Komise (ES) č. 375/2007 ze dne 30. března 2007 vyhlášeného v Úředním věstníku Evropské unie dne 4. dubna 2007 je neplatný, a

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení, včetně nákladů na právní zastoupení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně napadá platnost čl. 2c odst. 1 nařízení (ES) č. 1702/2003 ve znění nařízení (ES) č. 375/2007 (1). Uvedený článek se týká zachování provozu některých letadel zapsaných v leteckém rejstříku členských států.
   Žalobkyně, jež se zabývá leteckou přepravou různého zboží, uplatňuje, že je přímo a individuálně dotčena napadenými ustanoveními nařízení (ES) č. 375/2007.
   Na podporu své žaloby žalobkyně uplatňuje, že článek 2c nařízení (ESC) č. 375/2007 porušuje obecnou zásadu právní jistoty. Podle žalobkyně napadené nařízení podřizuje provoz letadla minulé události; jinými slovy požaduje, aby zapsání letadla bylo provedeno před přistoupením dotčeného členského státu k Evropské unii, což je okolnost, kterou zjevně v projednávané věci zúčastnění nepředvídali.
   Žalobkyně dále uplatňuje, že napadený článek nařízení (ES) č. 375/2007 porušuje zásadu proporcionality zakotvenou v článku 5 ES. V této souvislosti žalobkyně tvrdí, že napadené ustanovení představuje nepřiměřené omezení pro osoby, jejichž letadla byla do rejstříku členského státu zapsána po přistoupení. Podle ni je článek nerelevantní ve vztahu k letecké bezpečnosti a obsahuje nepotřebná pravidla a podmínky, a tedy překračuje rámec toho, co je nezbytné k dosažení cíle obsaženého ve Smlouvě o ES.

      (1)  Nařízení Komise (ES) č. 375/2007 ze dne 30. března 2007, kterým se mění nařízení (ES) č. 1702/2003, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro certifikaci letové způsobilosti letadel a souvisejících výrobků, letadlových částí a zařízení a certifikaci ochrany životního prostředí, jakož i pro certifikaci projekčních a výrobních organizací (Úř. věst. L 94, s. 3).


title: Věc C-423/06: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 11. února 2008 – Komise Evropských společenství v. Polská republika

text:
               12.4.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 92/24

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 11. února 2008 – Komise Evropských společenství v. Polská republika
   (Věc C-423/06) (1)

   (2008/C 92/46)

      Jednací jazyk: polština

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 326, 30.12.2006.


title: Věc C-77/12 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 14. února 2012 Deutsche Post AG proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 8. prosince 2011 ve věci T-421/07, Deutsche Post AG v. Evropská komise

text:
               21.4.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 118/18

         Kasační opravný prostředek podaný dne 14. února 2012 Deutsche Post AG proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 8. prosince 2011 ve věci T-421/07, Deutsche Post AG v. Evropská komise
   (Věc C-77/12 P)
   2012/C 118/29
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Deutsche Post AG (zástupci: J. Sedemund a T. Lübbig, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská komise, UPS Europe NV/SA, UPS Deutschland Inc. & Co. OHG

      Návrhová žádání

               —

               zrušit v plném rozsahu napadený rozsudek Tribunálu (osmého senátu) ze dne 8. prosince 2011 ve věci T-421/07;

               —

               uložit Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   V tomto kasačním opravném prostředku se jedná především o otázku, zda a za jakých podmínek představuje rozhodnutí Komise o zahájení formálního vyšetřovacího řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU a čl. 4 odst. 4 nařízení č. 659/1999/ES napadnutelné rozhodnutí ve smyslu čl. 263 odst. 4 SFEU. Konkrétně vyvstává otázka, zda má takové rozhodnutí o zahájení řízení samostatné závazné právní účinky, a to i nad rámec již dříve vydaného rozhodnutí o zahájení řízení, které se údajně týkalo stejných podpor.
   Tribunál odmítl přípustnost takové žaloby v podstatě z toho důvodu, že rozhodnutí o zahájení řízení z roku 2007, C 36/07 (ex NN 25/07), které je v projednávaném případě napadeno, se týká stejných opatření podpory, která již byla předmětem rozhodnutí o zahájení řízení z roku 1999, C 61/99 (ex NN 153/96), které časově předcházelo napadenému rozhodnutí. Okolnost, že ve vyšetřovacím řízení, které předcházelo probíhajícímu hlavnímu formálnímu vyšetřovacímu řízení, bylo již pět let předtím vydáno zamítavé rozhodnutí ve smyslu čl. 7 odst. 5 nařízení č. 659/1999/ES, nemá na toto posouzení vliv, jelikož toto zamítavé rozhodnutí ukončilo předcházející vyšetřovací řízení pouze částečně.
   Navrhovatelka uplatňuje čtyři důvody kasačního opravného prostředku:

               1)

               Tribunál v napadeném rozsudku chybně uvedl, že sporné rozhodnutí o zahájení řízení z roku 2007 nemá samostatné právní účinky. Toto rozhodnutí o zahájení řízení se totiž vztahovalo na opatření podpory, jež dalece přesahují opatření, proti kterým Komise vznesla námitky v rozhodnutí o zahájení řízení z roku 1999. K tomu bylo hlavní formální vyšetřovací řízení ukončeno v plném rozsahu zamítavým rozhodnutím z roku 2002 (2002/753/ES), takže rozhodnutí o zahájení řízení z roku 1999 již nemůže vyvolat žádné právní následky. Tím, že Tribunál nesprávně odmítl přípustnost podané žaloby, porušil čl. 263 odst. 4 SFEU, protože každé rozhodnutí, které vyvolává samostatné právní následky, musí být přezkoumatelné podle tohoto ustanovení.

               2)

               Zadruhé Tribunál nesprávně posoudil rozsah, v jakém Komise porušila zásady ochrany legitimního očekávání, právní jistoty a řádné správy, a jejich účinky na probíhající vyšetřovací řízení. Tribunál totiž nepovažoval za protiprávní, když Komise — aniž to dostatečně zřetelně objasnila spolkové vládě a navrhovatelce — následně nepovažovala formální vyšetřovací řízení zahájené v roce 1999 za ukončené v plném rozsahu, a pět let po jeho formálním ukončení toto řízení znovu zahájila.

               3)

               Zatřetí představuje okolnost, že Tribunál navrhovatelce v projednávaném případě nepřiznal žádnou přímou možnost podání žaloby proti rozhodnutí o zahájení řízení z roku 2007, odepření práva, které porušuje základní právo navrhovatelky na účinnou právní ochranu podle čl. 6 odst. 1 SEU ve spojení s čl. 47 odst. 1 Listiny základních práv a čl. 6 odst. 3 SEU ve spojení s čl. 6 odst. 1 první větou EÚLP.

               4)

               Začtvrté Tribunál opomněl k posledním dvěma výše uvedeným bodům, které zůstaly v napadeném rozsudku zcela nezmíněné, přinejmenším uvést v odůvodnění alespoň stručné vysvětlení. Toto opomenutí Tribunálu porušuje povinnost uvést odůvodnění rozsudků, kterou má tento soud na základě zásady právního státu.


title: Věc T-912/16: Žaloba podaná dne 22. prosince 2016 – RRTec v. EUIPO – Mobotec (RROFA)

text:
               27.2.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/34

         Žaloba podaná dne 22. prosince 2016 – RRTec v. EUIPO – Mobotec (RROFA)
   (Věc T-912/16)
   (2017/C 063/46)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: polština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: RRTec sp. z. o.o. (Gliwice, Polsko) (zástupce: T. Gawrylczyk, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Mobotec AB (Göteborg, Švédsko)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Přihlašovatelka sporné ochranné známky: žalobkyně

      Sporná ochranná známka: obrazová ochranná známka Evropské unie obsahující slovní prvek „RROFA“ – přihláška č. 12 699 534

      Řízení před EUIPO: námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 5. října 2016 ve věci R 2392/2015-1

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. a) a b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-47/17: Usnesení Tribunálu ze dne 8. března 2017 – Yotrio Group v. EUIPO (Umístění zeleného kruhu na stojnou nohu)

text:
               26.6.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 202/28

         Usnesení Tribunálu ze dne 8. března 2017 – Yotrio Group v. EUIPO (Umístění zeleného kruhu na stojnou nohu)
   (Věc T-47/17) (1)

   (2017/C 202/47)
   Jednací jazyk: němčina
   Předseda pátého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 95, 27.3.2017.


title: Věc C-254/08: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 16. července 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale Amministrativo Regionale della Campania — Itálie) — Futura Immobiliare srl Hotel Futura, Meeting Hotel, Hotel Blanc, Hotel Clyton, Business srl v. Commune di Casoria ( Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Směrnice 2006/12/ES — Článek 15 písm. a) — Rozdělování nákladů na odstraňování odpadu nezávisle na jeho skutečné produkci — Slučitelnost se zásadou znečišťovatel platí )

text:
               12.9.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 220/13

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 16. července 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale Amministrativo Regionale della Campania — Itálie) — Futura Immobiliare srl Hotel Futura, Meeting Hotel, Hotel Blanc, Hotel Clyton, Business srl v. Commune di Casoria
   (Věc C-254/08) (1)

   („Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce - Směrnice 2006/12/ES - Článek 15 písm. a) - Rozdělování nákladů na odstraňování odpadu nezávisle na jeho skutečné produkci - Slučitelnost se zásadou „znečišťovatel platí““)
   2009/C 220/21
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale Amministrativo Regionale della Campania

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Futura Immobiliare srl Hotel Futura, Meeting Hotel, Hotel Blanc, Hotel Clyton, Business srl

      Žalovaná: Comune di Casoria

      Za přítomnosti: Azienda Speciale Igiene Ambientale (ASIA) SpA

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Tribunale Amministrativo Regionale della Campania — Výklad článku 15 směrnice Evropského parlamentu a Rady 75/442/EHS ze dne 5. dubna 2006 o odpadech (Úř. věst. L 114, s. 9) — Vnitrostátní systém, který náklady na odstraňování odpadů nerozděluje v závislosti na produkci odpadů či jejich držbě za účelem předání sběrnému místu nebo podniku odpovídajícímu za jejich odstranění — Slučitelnost se zásadou „znečišťovatel platí“

      Výrok

   Článek 15 písm. a) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/12/ES ze dne 5. dubna 2006 o odpadech musí být vykládán v tom smyslu, že za současného stavu práva Společenství nebrání vnitrostátní právní úpravě, která stanoví za účelem financování služby správy a odstraňování komunálního odpadu daň, jejíž výše je určována na základě posouzení objemu odpadu produkovaného uživateli této služby, a nikoliv na základě množství odpadu, které tito uživatelé skutečně vyprodukovali a předali k odstranění.
   Předkládajícímu soudu nicméně přísluší na základě skutkového a právního stavu, který mu byl doložen, ověřit, zda daň za odstraňování pevného vnitřního komunálního odpadu, která je předmětem původního řízení, nevede k tomu, že jsou někteří „držitelé“, v tomto případě hotelová zařízení, povinni hradit náklady zjevně neúměrné vzhledem k objemu a povaze odpadu, který jsou schopni produkovat.

      (1)  Úř. věst. C 209, 15.8.2008.


title: Věc F-4/07: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 21. února 2008 – Skoulidi v. Komise (Veřejná služba — Úředníci — Výměna úředníků mezi Komisí a členskými státy — Dočasné přidělení úředníka Společenství řecké správě — Zamítnutí — Žaloba na náhradu škody — Nemajetková újma — Postup před zahájením soudního řízení — Přípustnost — Hmotněprávní podmínky pro založení mimosmluvní odpovědnosti Společenství)

text:
               12.4.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 92/47

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 21. února 2008 – Skoulidi v. Komise
   (Věc F-4/07) (1)

   (Veřejná služba - Úředníci - Výměna úředníků mezi Komisí a členskými státy - Dočasné přidělení úředníka Společenství řecké správě - Zamítnutí - Žaloba na náhradu škody - Nemajetková újma - Postup před zahájením soudního řízení - Přípustnost - Hmotněprávní podmínky pro založení mimosmluvní odpovědnosti Společenství)
   (2008/C 92/94)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Eleni-Eleftheria Skoulidi (Brusel, Belgie) (zástupce: G. Vandersanden, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: M. D. Martin a M. Velardo, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh na náhradu nemajetkové újmy, kterou žalobkyně utrpěla z důvodu rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování ze dne 28. března 2006 nepovolit její dočasné přidělení řeckému ministerstvu školství a náboženství v rámci výměny úředníků mezi Komisí a členskými státy
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 56, 10.3.2007, s. 44.


title: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 15. července 2004 ve věci C-315/02 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgerichtshof): Anneliese Lenz proti Finanzlandesdirektion für Tirol (Volný pohyb kapitálu — Daň z kapitálových výnosů — Výnosy z kapitálu pocházející z Rakouska: daňová sazba ve výši 25 % s osvobozujícím účinkem nebo sazba rovnající se polovině průměrné daňové sazby použitelné na celkové příjmy — Výnosy z kapitálu pocházející z jiného členského státu: obvyklá daňová sazba)

text:
               11.9.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 228/5

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (prvního senátu)
   ze dne 15. července 2004
   ve věci C-315/02 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgerichtshof): Anneliese Lenz proti Finanzlandesdirektion für Tirol (1)

   (Volný pohyb kapitálu - Daň z kapitálových výnosů - Výnosy z kapitálu pocházející z Rakouska: daňová sazba ve výši 25 % s osvobozujícím účinkem nebo sazba rovnající se polovině průměrné daňové sazby použitelné na celkové příjmy - Výnosy z kapitálu pocházející z jiného členského státu: obvyklá daňová sazba)
   (2004/C 228/10)
   Jednací jazyk:němčina
   Ve věci C–315/02, jejímž předmětem je žádost Verwaltungsgerichtshof (Rakousko) zaslaná Soudnímu dvoru na základě článku 234 ES směřující k získání ve sporu probíhajícím před tímto soudem mezi Anneliese Lenz a Finanzlandesdirektion für Tirol, rozhodnutí o předběžné otázce týkající se výkladu článků 73b a 73d Smlouvy o ES (nyní články 56 ES a 58 ES), Soudní dvůr (první senát), ve složení P. Jann, předseda senátu, A. Rosas, S. von Bahr, R. Silva de Lapuerta, K. Lenaerts (zpravodaj), soudci, generální advokát: A. Tizzano, tajemník: M.-F. Contet, vrchní rada, vydal dne 15. července 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1.

               Článek 73b a čl. 73d odst. 1 a 3 Smlouvy o ES (nyní článek 56 ES a čl. 58 odst. 1 a 3 ES) brání právní úpravě, která umožňuje pouze příjemcům výnosů z kapitálu pocházejících z Rakouska volit mezi zdaněním s osvobozujícím účinkem sazbou ve výši 25 % a běžnou daní z příjmu s použitím sazby snížené o polovinu, zatímco stanoví, že výnosy z kapitálu pocházející z jiného členského státu musí podléhat běžné dani z příjmu bez jakéhokoliv snížení sazby.

               2.

               Odepření poskytnout příjemcům výnosů z kapitálu pocházejících z jiného členského státu daňové výhody poskytované příjemcům výnosů z kapitálu pocházejících z Rakouska nemůže být odůvodněno skutečností, že výnosy ze společností usazených v jiném členském státu podléhají v tomto státu nízkému zdanění.

      (1)  Úř. věst. C 261, 26.10.2002.


title: Věc C-465/05: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 13. prosince 2007 – Komise Evropských společenství v. Italská republika (Nesplnění povinnosti státem — Volný pohyb služeb — Právo usazování — Povolání strážce bezpečnostní služby — Soukromé bezpečnostní služby — Přísaha věrnosti Italské republice — Povolení prefekta — Provozovna — Minimální počet pracovníků — Složení jistoty — Administrativní kontrola poskytnutých služeb)

text:
               23.2.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 51/11

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 13. prosince 2007 – Komise Evropských společenství v. Italská republika
   (Věc C-465/05) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Volný pohyb služeb - Právo usazování - Povolání strážce bezpečnostní služby - Soukromé bezpečnostní služby - Přísaha věrnosti Italské republice - Povolení prefekta - Provozovna - Minimální počet pracovníků - Složení jistoty - Administrativní kontrola poskytnutých služeb)
   (2008/C 51/18)
   Jednací jazyk: italština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: E. Traversa a E. Montaguti, zmocněnci)

      Žalovaná: Italská republika (zástupci: I. M. Braguglia, zmocněnec, a D. Del Gaizo, advokát)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Porušení článků 43 ES a 49 ES – Podmínky pro výkon profese strážce soukromé bezpečnostní služby – Povinnost složit slib věrnosti Italské republice – Povinnost získat prefekturní povolení
   Výrok

               1)

               Italská republika tím, že stanovila v rámci konsolidovaného znění zákonů o veřejné bezpečnosti (Testo unico delle leggi di pubblica sicurezza), schváleného královským nařízením č. 773 ze dne 18. června 1931, ve znění pozdějších předpisů, že:

                           —

                           činnost strážce soukromé bezpečnostní služby může být vykonávána pouze pod podmínkou předchozího složení přísahy věrnosti Italské republice, porušila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 43 ES a 49 ES;

                           —

                           činnost soukromé bezpečnostní služby může být vykonávána poskytovatelem služeb usazeným v jiném členském státě pouze na základě povolení Prefetta s omezenou územní působností, aniž by byly zohledněny povinnosti, které jsou těmto poskytovatelům již uloženy v členském státě původu, porušila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 49 ES;

                           —

                           uvedené povolení má jen omezenou územní platnost a jeho vydání se váže na zohlednění počtu a velikosti podniků poskytujících soukromé bezpečnostní služby, které již vykonávají činnost na dotčeném území, porušila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 43 ES a 49 ES;

                           —

                           podniky poskytující soukromé bezpečnostní služby musejí mít provozovnu v každé provincii, kde vykonávají svou činnost, porušila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 49 ES;

                           —

                           každý zaměstnanec těchto podniků musí mít individuální povolení pro výkon činností soukromé bezpečnostní služby, aniž by byly zohledněny kontroly a prověření, ke kterým již došlo v členském státě původu, porušila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 49 ES;

                           —

                           podniky poskytující soukromé bezpečnostní služby musejí k tomu, aby získaly povolení, zaměstnávat minimální nebo maximální počet zaměstnanců, porušila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 43 ES a 49 ES;

                           —

                           tytéž podniky musejí složit jistotu u státní depozitní pokladny, porušila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 43 ES a 49 ES, a

                           —

                           ceny soukromých služeb soukromé bezpečnosti jsou stanoveny v povolení Prefetta ve vztahu k předem vymezenému možnému rozpětí, porušila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 49 ES.

               2)

               Italské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 60, 11.3.2006.


title: Věc C-524/08: Žaloba podaná dne 1. prosince 2008 – Komise Evropských společenství v. Portugalská republika

text:
               24.1.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 19/20

         Žaloba podaná dne 1. prosince 2008 – Komise Evropských společenství v. Portugalská republika
   (Věc C-524/08)
   (2009/C 19/36)
   Jednací jazyk: portugalština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: N. Yerrell a P. Guerra e Andrade, zmocněnci)

      Žalovaná: Portugalská republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Portugalská republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2005/68/ES (1) ze dne 16. listopadu 2005 o zajištění a o změně směrnic Rady 73/239/EHS, 92/49/EHS, jakož i směrnic 98/78/ES a 2002/83/ES, a v každém případě tím, že je neoznámila Komisi, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z uvedené směrnice;

               —

               uložit Portugalské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta pro provedení směrnice do vnitrostátního práva uplynula dne 10. prosince 2007.

      (1)  Úř. věst. L 323, s. 1.


title: Věc T-150/16: Žaloba podaná dne 6. dubna 2016 – Ecolab USA v. EUIPO (ECOLAB)

text:
               13.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 211/57

      Žaloba podaná dne 6. dubna 2016 – Ecolab USA v. EUIPO (ECOLAB)
      (Věc T-150/16)
      (2016/C 211/71)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Ecolab USA, Inc. (Wilmington, Delaware, Spojené státy) (zástupci: V. Töbelmann a C. Menebröcker, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Sporná ochranná známka: Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie ochranné známky „ECOLAB“ – Přihláška č. 1 180 255

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 26. ledna 2016, ve věci R 644/2015-4

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí;

                  —

                  rozhodl, že EUIPO ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené žalobkyní.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) a čl. 7 odst. 2 nařízení č. 207/2009 o ochranné známce Evropské unie;

                  —

                  porušení zásady rovnosti a právní jistoty;

                  —

                  porušení čl. 75 první věty nařízení č. 207/2009 o ochranné známce Evropské unie.


title: Věc C-462/10 P: Usnesení Soudního dvora ze dne 13. ledna 2012 — Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE v. Evropská agentura pro životní prostředí (EEA) ( „Kasační opravný prostředek — Veřejné zakázky na služby — Nabídkové řízení — Poskytování konzultačních služeb v oblasti informačních technologií — Odmítnutí nabídky — Rozhodnutí o přidělení zakázky jinému uchazeči — Výběrová a zadávací kritéria — Záměna kritérií — Poměrné vážení kritérií — Úplná kopie hodnotící zprávy — Nedostatečné odůvodnění“ )

text:
               14.4.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 109/2

         Usnesení Soudního dvora ze dne 13. ledna 2012 — Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE v. Evropská agentura pro životní prostředí (EEA)
   (Věc C-462/10 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Veřejné zakázky na služby - Nabídkové řízení - Poskytování konzultačních služeb v oblasti informačních technologií - Odmítnutí nabídky - Rozhodnutí o přidělení zakázky jinému uchazeči - Výběrová a zadávací kritéria - Záměna kritérií - Poměrné vážení kritérií - Úplná kopie hodnotící zprávy - Nedostatečné odůvodnění)
   2012/C 109/02
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (zástupce: N. Korogiannakis, dikigoros)

      Další účastnice řízení: Evropská agentura pro životní prostředí (EEA) (zástupci: J. Stuyck a A.-M. Vandromme, advocaten)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) ze dne 8. července 2010 — Evropaïki Dynamiki v. EEA (T-331/06), kterým Tribunál zamítl žalobu znějící na zrušení rozhodnutí Evropské agentury pro životní prostředí ze dne 14. září 2006, kterým byla odmítnuta nabídka žalobkyně v rámci nabídkového řízení EEA/IDS/06/002 týkající se poskytování poradenských služeb v oblasti informatiky (Úř. věst. 2006/118-125101), jakož i rozhodnutí o přidělení zakázky jinému uchazeči — Zadávací kritéria — Nesprávné posouzení

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnosti Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 317, 20.11.2010.


title: Věc C-318/09 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 11. srpna 2009 A2A SpA, dříve ASM Brescia SpA, proti rozsudku Soudu prvního stupně (osmého rozšířeného senátu) vydanému dne 11. června 2009 ve věci T-189/03, ASM Brescia SpA v. Komise Evropských společenství

text:
               7.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 267/37

         Kasační opravný prostředek podaný dne 11. srpna 2009 A2A SpA, dříve ASM Brescia SpA, proti rozsudku Soudu prvního stupně (osmého rozšířeného senátu) vydanému dne 11. června 2009 ve věci T-189/03, ASM Brescia SpA v. Komise Evropských společenství
   (Věc C-318/09 P)
   2009/C 267/68
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: A2A SpA, dříve ASM Brescia SpA (zástupci: A. Santa Maria, A. Giardina, C. Croff, G. Pizzonia, advokáti)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozsudek vydaný ve věci T-189/03 z důvodu porušení práva Společenství, a zejména článku 87 Smlouvy o ES, jakož i neuvedení odůvodnění, v části, v níž kvalifikuje tříleté osvobození od korporační daně jako státní podporu;

               —

               zrušit rozsudek z důvodu nesprávného a rozporného použití práva Společenství v části, v níž nekvalifikuje tříleté osvobození od korporační daně jako stávající podporu;

               —

               zrušit rozsudek z důvodu porušení práva Společenství v části, v níž potvrzuje oprávněnost nařízení navrácení uvedeného v rozhodnutí; a v důsledku toho

               —

               prohlásit neplatnost rozhodnutí (1) v části, v níž uvádí, že přechodný režim daňové kontinuity týkající se podniků poskytujících místní veřejné služby s většinovou veřejnou kapitálovou účastí (článek 2 rozhodnutí), nebo v části, v níž ukládá Itálii požadovat navrácení uvedených podpor příjemci (článek 3 rozhodnutí);

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

               1)

               Svým prvním důvodem kasačního opravného prostředku A2A SpA uplatňuje porušení čl. 87 odst. 1 Soudem, jakož i neuvedení odůvodnění, v části, v níž rozsudek kvalifikuje tříleté osvobození od korporační daně jako státní podporu. Konkrétně podle navrhovatelky Komise v rozhodnutí neprokázala, že byly v projednávaném případě splněny dvě podmínky stanovené v čl. 87 odst. 1 ES, a sice narušení hospodářské soutěže a ovlivnění obchodu mezi členskými státy. Mimoto Soud správně nepřezkoumal předpoklady, ze kterých Komise vycházela při kvalifikaci opatření jako „podpora“, jak to však měl učinit provedením „úplného“ přezkumu požadovaného judikaturou Společenství.

               2)

               Svým druhým důvodem kasačního opravného prostředku navrhovatelka podpůrně Soudu vytýká, že porušil článek 88 ES a povinnost uvést odůvodnění a v tomto ohledu se domáhá zrušení rozsudku v části, v níž kvalifikuje tříleté osvobození od korporační daně jako „novou podporu“. Konkrétně Soud tím, že se omezil na opakování tvrzení Komise, popřel, že opatření spočívající v tříletém osvobození od korporační daně ve prospěch městských podniků přeměněných v akciové společnosti mohou být považována za „stávající podpory“. Je však třeba přijmout opačný závěr, máme-li za to, že dotčený režim osvobození od daně předcházející vstupu Smlouvy o ES v platnost se používal rovněž na městské podniky, které, jak připouští sama Komise, představují tentýž hospodářský subjekt jako společnosti na základě zákona č. 142/90.

               3)

               Konečně A2A SpA svým třetím důvodem kasačního opravného prostředku rovněž podpůrně navrhuje zrušení rozsudku z důvodu porušení práva Společenství a zásad, které obsahuje, v části, v níž potvrzuje oprávněnost nařízení navrácení uvedeného v rozhodnutí. Podle navrhovatelky je třeba rozsudek zrušit v části, v níž na rozdíl od judikatury soudů Společenství potvrzuje oprávněnost nařízení navrácení obsaženého v rozhodnutí a v podstatě potvrzuje neexistenci posuzovací pravomoci vnitrostátních orgánů.

      (1)  Rozhodnutí Komise 2003/193/ES ze dne 5. června 2002 o státní podpoře poskytované Itálií ve formě osvobození od daně a půjček za zvýhodněných podmínek podnikům poskytujícím veřejné služby s většinovou veřejnou kapitálovou účastí (Úř. věst. 2003, L 77, s. 21).


title: Věc T-360/12: Žaloba podaná dne 8. srpna 2012 — Vuitton Malletier v. OHIM — Nanu-Nana (kostkovaný vzor)

text:
               20.10.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 319/11

         Žaloba podaná dne 8. srpna 2012 — Vuitton Malletier v. OHIM — Nanu-Nana (kostkovaný vzor)
   (Věc T-360/12)
   2012/C 319/20
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Louis Vuitton Malletier (Paříž, Francie) (zástupci: P. Roncaglia, G. Lazzaretti a N. Parrotta, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Nanu-Nana Handelsgesellschaft mbH für Geschenkartikel & Co. KG (Berlín, Německo)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 16. května 2012 ve věci R 1854/2011-1;

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyní v těchto řízeních; a

               —

               uložil Nanu-Nana Handelsgesellschaft mbH für Geschenkartikel & Co. KG náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyní v řízení před zrušovacím oddělením a odvolacím senátem OHIM.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: Obrazová ochranná známka představující kostkovaný vzor pro výrobky zařazené do třídy 18 — Přihláška ochranné známky Společenství č. 6587851

      Majitelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Účastnice řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Odůvodnění návrhu na prohlášení neplatnosti: Další účastnice řízení před odvolacím senátem podala návrh na prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství na základě absolutních důvodů neplatnosti, a sice čl. 52 odst. 1 písm. a) ve spojení s čl. 7 odst. 1 písm. b), c), d), e) bodem iii) a písm. f) nařízení Rady č. 207/2009 a na základě absolutních důvodů podle čl. 52 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 207/2009.

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: vyhovění návrhu na prohlášení neplatnosti v plném rozsahu

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody:

               —

               Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 207/2009; a

               —

               Porušení čl. 7 odst. 3 a čl. 52 odst. 2 nařízení Rady č. 207/2009.


title: Věc C-308/06: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 3. června 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court of Justice (England & Wales, Queen's Bench Division (Administrative Court) – Spojené království) – The Queen, International Association of Independent Tanker Owners (Intertanko), International Association of Dry Cargo Shipowners (Intercargo), Greek Shipping Co-operation Committee, Lloyd's Register, International Salvage Union v. Secretary of State for Transport (Námořní doprava — Znečištění z lodí — Směrnice 2005/35/ES — Platnost — Úmluva z Montego Bay — Úmluva Marpol 73/78 — Právní účinky — Dovolatelnost — Hrubá nedbalost — Zásada právní jistoty)

text:
               19.7.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 183/2

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 3. června 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court of Justice (England & Wales, Queen's Bench Division (Administrative Court) – Spojené království) – The Queen, International Association of Independent Tanker Owners (Intertanko), International Association of Dry Cargo Shipowners (Intercargo), Greek Shipping Co-operation Committee, Lloyd's Register, International Salvage Union v. Secretary of State for Transport
   (Věc C-308/06) (1)

   (Námořní doprava - Znečištění z lodí - Směrnice 2005/35/ES - Platnost - Úmluva z Montego Bay - Úmluva Marpol 73/78 - Právní účinky - Dovolatelnost - Hrubá nedbalost - Zásada právní jistoty)
   (2008/C 183/03)
   Jednací jazyk: angličtina
   Předkládající soud
   High Court of Justice (England & Wales, Queen's Bench Division (Administrative Court)
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: The Queen, International Association of Independent Tanker Owners (Intertanko), International Association of Dry Cargo Shipowners (Intercargo), Greek Shipping Co-operation Committee, Lloyd's Register, International Salvage Union

      Žalovaná: Secretary of State for Transport
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) – Platnost článku 4 a čl. 5 odst. 1 a 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/35/ES ze dne 7. září 2005 o znečištění z lodí a o zavedení sankcí za protiprávní jednání (Úř. věst. L 255, s. 11) – Právní podpisy Společenství, v jejichž důsledku jsou omezeny určité výjimky obsažené v mezinárodní úmluvě (Mezinárodní úmluva o zabránění znečišťování z lodí, zvaná „Úmluva MARPOL“) – Předpisy ukládající trestní sankce v situacích, kdy je mezinárodní úmluva (Úmluva Organizace spojených národů o mořském právu [UNCLOS]) neukládá
   Výrok

               1)

               Platnost směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/35/ES ze dne 7. září 2005 o znečištění z lodí a o zavedení sankcí za protiprávní jednání nemůže být posuzována:

                           —

                           ani ve vztahu k mezinárodní úmluvě o zabránění znečišťování z lodí, podepsané dne 2. listopadu 1973 v Londýně a doplněné protokolem ze dne 17. února 1978,

                           —

                           ani ve vztahu k úmluvě Organizace spojených národů o mořském právu, podepsané v Montego Bay dne 10. prosince 1982.

               2)

               Přezkum čtvrté otázky neodhalil žádnou skutečnost, kterou by mohla být dotčena platnost článku 4 směrnice 2005/35 vzhledem k obecné zásadě právní jistoty.

      (1)  Úř. věst. C 261, 28.10.2006.


title: Věc F-103/11: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 10. července 2014 – CG v. EIB „Veřejná služba — Zaměstnanci EIB — Psychické obtěžování — Vyšetřování — Rozhodnutí prezidenta o neuznání stížnosti — Stanovisko vyšetřovacího výboru — Nesprávná definice psychického obtěžování — Úmyslné jednání — Konstatování výskytu a známek psychického obtěžování — Hledání příčinné souvislosti — Neexistence — Nesoudržnost stanoviska vyšetřovacího výboru — Zjevně nesprávné posouzení — Nesprávný služební postup — Povinnost mlčenlivosti — Ochrana osobních údajů — Žaloba na náhradu škody“

text:
               24.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 421/46

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 10. července 2014 – CG v. EIB
   (Věc F-103/11) (1)

   („Veřejná služba - Zaměstnanci EIB - Psychické obtěžování - Vyšetřování - Rozhodnutí prezidenta o neuznání stížnosti - Stanovisko vyšetřovacího výboru - Nesprávná definice psychického obtěžování - Úmyslné jednání - Konstatování výskytu a známek psychického obtěžování - Hledání příčinné souvislosti - Neexistence - Nesoudržnost stanoviska vyšetřovacího výboru - Zjevně nesprávné posouzení - Nesprávný služební postup - Povinnost mlčenlivosti - Ochrana osobních údajů - Žaloba na náhradu škody“)
   2014/C 421/64
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: CG (zástupci: původně N. Thieltgen, poté J.-N. Louis a D. de Abreu Caldas, advokáti)

      Žalovaná: EIB (zástupci: G. Nuvoli a T. Gilliams, zmocněnci, A. Dal Ferro, advokát)

      Vedlejší účastník podporující žalobce: Evropský inspektor ochrany údajů (zástupci: I. Chatelier a H. Kranenborg, poté I. Chatelier a A. Buchta, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí prezidenta EIB o nepřijetí opatření po skončení vyšetřování, které se týkalo údajného psychického obtěžování a zrušení stanoviska vyšetřovacího výboru, jakož i návrh na náhradu škody.

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí prezidenta Evropské investiční banky ze dne 27. července 2011 se zrušuje.

               2)

               Evropské investiční bance se ukládá, aby C. G. zaplatila částku 35  000 eur.

               3)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               4)

               Evropská investiční banka ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené C. G.

               5)

               Evropský inspektor ochrany údajů, vedlejší účastník řízení, ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 6, 7.1.2012, s. 25.


title: Věc F-33/10: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 22. června 2011 — Lebedef v. Komise ( „Veřejná služba — Úředníci — Hodnotící období za rok 2005 — Posudek o vývoji služebního postupu — Obecná prováděcí ustanovení k článku 43 služebního řádu — Posudek vyhotovený po vyhlášení rozsudku ve věci F-36/07 — Zjevná nepřípustnost“ )

text:
               6.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 232/42

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 22. června 2011 — Lebedef v. Komise
   (Věc F-33/10) (1)

   (Veřejná služba - Úředníci - Hodnotící období za rok 2005 - Posudek o vývoji služebního postupu - Obecná prováděcí ustanovení k článku 43 služebního řádu - Posudek vyhotovený po vyhlášení rozsudku ve věci F-36/07 - Zjevná nepřípustnost)
   2011/C 232/75
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Giorgio Lebedef (Senningerberg, Lucembursko) (zástupce: F. Frabetti, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Currall a G. Berscheid, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení posudku o vývoji služebního postupu žalobce za období od 1.1.2005 do 31.12.2005 vyhotoveného poté, co byl tentýž posudek zrušen rozsudkem Soudu pro veřejnou službu ve věci F-36/07.

      Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se odmítá jako zjevně nepřípustná.

               2)

               Giorgio Lebedef ponese veškeré náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 209, 31.7.2010, s. 53.


title: Věc C-352/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 31. července 2008 – Modehuis A. Zwijnenburg B. V., další účastník řízení: Staatssecretaris van Financiën

text:
               8.11.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 285/18

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 31. července 2008 – Modehuis A. Zwijnenburg B. V., další účastník řízení: Staatssecretaris van Financiën
   (Věc C-352/08)
   (2008/C 285/30)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Předkládající soud
   Hoge Raad der Nederlanden
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Modehuis A. Zwijnenburg B. V.

      Další účastník řízení: Staatssecretaris van Financiën
   Předběžná otázka
   Je třeba čl. 11 odst. 1 písm. a) směrnice Rady 90/434/EHS (1) ze dne 23. července 1990 vykládat tak, že zvýhodnění podle této směrnice mohou být osobě povinné k dani odepřena, jestliže právní jednání ve svém celku mají za cíl vyhnout se zatížení jinou daní než těch, na něž se vztahují zvýhodnění obsažená v této směrnici?

      (1)  Směrnice Rady ze dne 23. července 1990 o společném systému zdanění při fúzích, rozděleních, převodech aktiv a výměně akcií týkajících se společností z různých členských států (Úř. věst. L 225, s. 1; Zvl. vyd. 09/01 s. 142).


title: Věc T-446/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 10. září 2015 – Dow AgroSciences a Dintec Agroquímica – Produtos Químicos v. Komise „Přípravky na ochranu rostlin — Účinná látka trifluralin — Nezařazení do přílohy I směrnice 91/414/EHS — Nařízení (ES) č. 33/2008 — Zkrácený postup pro posuzování — Zjevně nesprávné posouzení — Zásada zákazu diskriminace — Proporcionalita“

text:
               19.10.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 346/13

         Rozsudek Tribunálu ze dne 10. září 2015 – Dow AgroSciences a Dintec Agroquímica – Produtos Químicos v. Komise
   (Věc T-446/10) (1)

   („Přípravky na ochranu rostlin - Účinná látka trifluralin - Nezařazení do přílohy I směrnice 91/414/EHS - Nařízení (ES) č. 33/2008 - Zkrácený postup pro posuzování - Zjevně nesprávné posouzení - Zásada zákazu diskriminace - Proporcionalita“)
   (2015/C 346/14)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Dow AgroSciences Ltd (Hitchin, Spojené království) a Dintec Agroquímica – Produtos Químicos, Lda (Funchal, Portugalsko) (zástupci: K. Van Maldegem a C. Mereu, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně P. Ondrůšek a F. Wilman, poté P. Ondrůšek a G. von Rintelen, zmocněnci, ve spolupráci s J. Stuyckem, advokátem)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2010/355/EU ze dne 25. června 2010 o nezařazení trifluralinu do přílohy I směrnice Rady 91/414/EHS (Úř. věst. L 160, s. 30).

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Dow AgroSciences Ltd a Dintec Agroquímica – Produtos Químicos, Lda ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 346, 18.12.2010.


title: Věc T-247/07: Žaloba podaná dne 11. července 2007 – Slovensko v. Komise

text:
               8.9.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 211/47

         Žaloba podaná dne 11. července 2007 – Slovensko v. Komise
   (Věc T-247/07)
   (2007/C 211/88)
   Jednací jazyk: slovenština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Slovenská republika (zástupce: J. Čorba, zmocněnec)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobkyně

               —

               prohlásit napadené rozhodnutí za neplatné v rozsahu, v němž se týká žalobkyně, nebo v případě, že to Soud prvního stupně bude považovat za nezbytné či vhodné, zrušit napadené rozhodnutí v plném rozsahu;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně napadá rozhodnutí Komise K (2007) 1979 konečné ze dne 4. května 2007 o stanovení přebytečných zásob zemědělských produktů jiných než cukr a o finančních důsledcích odstranění těchto zásob v souvislosti s přistoupením České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska (1), v opraveném znění ze dne 25. května 2007. Napadeným rozhodnutím Komise stanovila množství určitých druhů ovoce a rýže ve volném oběhu na území Slovenské republiky ke dni přistoupení přesahující množství, jež lze považovat za obvyklý převod zásob k 1. květnu 2004. Rovněž žalobkyni vyúčtovala částku 3,634 milionů eur v důsledku nákladů na odstranění uvedených množství.
   Žalobkyně na odůvodnění své žaloby uvádí, že žalovaná nebyla oprávněna přijmout napadené rozhodnutí.
   Kromě toho žalobkyně tvrdí, že i kdyby žalovaná byla oprávněna stanovit přebytečné zásoby na území Slovenské republiky a finančně zatížit žalobkyni z důvodu těchto údajných přebytečných zásob, porušila by Smlouvu o přistoupení (2) vzhledem k tomu, že nepoužila správný právní základ, a sice článek 41 Aktu o podmínkách přistoupení (3).
   Žalobkyně dále uvádí, že tím, že žalovaná neprokázala vznik nákladů nebo jiné újmy na straně Společenství v důsledku neodstranění přebytečných zásob žalobkyní, a tím, že nepřijala včas vhodnou právní úpravu týkající se odstranění přebytečných zásob z trhu, způsobu určování přebytečných zásob a způsobu výpočtu zatížení žalobkyně, porušila napadeným rozhodnutím Smlouvu o přistoupení a obecné právní zásady proporcionality a právní jistoty.
   Nakonec žalobkyně uvádí, že byla porušena podstatná procesní náležitost dostatečného odůvodnění.

      (1)  Úř. věst. L 138, s. 14.

      (2)  Smlouva o přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky k Evropské unii (Úř. věst. L 2003, s. 17).

      (3)  Akt o podmínkách přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky a o úpravách smluv, na nichž je založena Evropská unie (Úř. věst. L 236, s. 33).


title: Věc T-152/06: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 9. června 2009 — NDSHT v. Komise ( Žaloba na neplatnost — Státní podpory — Nařízení (ES) č. 659/1999 — Stížnost soutěžitele — Dopisy Komise stěžovateli — Existující podpora — Akt, který nelze napadnout žalobou — Nepřípustnost )

text:
               18.7.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 167/9

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 9. června 2009 — NDSHT v. Komise
   (Věc T-152/06) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Státní podpory - Nařízení (ES) č. 659/1999 - Stížnost soutěžitele - Dopisy Komise stěžovateli - Existující podpora - Akt, který nelze napadnout žalobou - Nepřípustnost“)
   2009/C 167/18
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: NDSHT Nya Destination Stockholm Hotell & Teaterpaket AB (Stockholm, Švédsko) (zástupci: M. Merola a L. Armati, avocats)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupce: T. Scharf, zmocněnec)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí, které je obsaženo v dopisech Komise ze dne 24. března a 28. dubna 2006 zaslaných NDSHT ohledně stížnosti týkající se státních podpor, které město Stockholm údajně protiprávně poskytlo společnosti Stockholm Visitors Board AB (věc CP 178/04 — Údajné státní podpory ve prospěch SVB AB).

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               NDSHT Nya Destination Stockholm Hotell & Teaterpaket AB se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 178, 29.7.2006.


title: Spojené věci C-186/14 P a C-193/14 P: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 7. dubna 2016 – ArcelorMittal Tubular Products Ostrava a.s. a další v. Hubei Xinyegang Steel Co. Ltd, Rada Evropské unie, Evropská komise a Rada Evropské unie v. Italská republika a další „Kasační opravný prostředek – Dumping – Nařízení (ES) č. 384/96 – Článek 3 odst. 5, 7 a 9 – Článek 6 odst. 1 – Nařízení (ES) č. 926/2009 – Dovoz určitých bezešvých trubek a dutých profilů ze železa nebo oceli pocházejících z Číny – Konečné antidumpingové clo – Zjišťování existence hrozící újmy – Zohlednění údajů z doby po období šetření“

text:
               13.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 211/6

      Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 7. dubna 2016 – ArcelorMittal Tubular Products Ostrava a.s. a další v. Hubei Xinyegang Steel Co. Ltd, Rada Evropské unie, Evropská komise a Rada Evropské unie v. Italská republika a další
      (Spojené věci C-186/14 P a C-193/14 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Dumping - Nařízení (ES) č. 384/96 - Článek 3 odst. 5, 7 a 9 - Článek 6 odst. 1 - Nařízení (ES) č. 926/2009 - Dovoz určitých bezešvých trubek a dutých profilů ze železa nebo oceli pocházejících z Číny - Konečné antidumpingové clo - Zjišťování existence hrozící újmy - Zohlednění údajů z doby po období šetření“)
      (2016/C 211/06)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

      (Věc C-186/14 P)

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: ArcelorMittal Tubular Products Ostrava a.s., ArcelorMittal Tubular Products Roman SA, Benteler Deutschland GmbH, dříve Benteler Stahl/Rohr GmbH, Ovako Tube & Ring AB, Rohrwerk Maxhütte GmbH, Dalmine SpA, Silcotub SA, TMK-Artrom SA, Tubos Reunidos, SA, Vallourec Oil and Gas France, dříve Vallourec Mannesmann Oil & Gas France, Vallourec Tubes France, dříve V & M France, Vallourec Deutschland GmbH, dříve V & M Deutschland GmbH, Voestalpine Tubulars GmbH a Železiarne Podbrezová a.s. (zástupci: G. Berrisch, Rechtsanwalt, B. Byrne, solicitor)

         Další účastnice řízení: Hubei Xinyegang Steel Co. Ltd (zástupci: N. Niejahr, Rechtsanwältin, Q. Azau a H. Wiame, avocats, a F. Carlin, barrister), Rada Evropské unie (zástupci: J.-P. Hix, zmocněnec, ve spolupráci s B. O’Connorem, solicitor, a S. Gubelem, avocat) a Evropská komise (zástupci: J.-F. Brakeland a M. França, zmocněnci)
      (Věc C-193/14 P)

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Rada Evropské unie (zástupci: J.-P. Hix, zmocněnec, ve spolupráci s B. O’Connorem, solicitor, a S. Gubelem, avocat) a Italská republika (zástupci: G. Palmieri, zmocněnkyně, ve spolupráci s A. Collabolletta, avvocato dello Stato)

         Další účastnice řízení: Hubei Xinyegang Steel Co. Ltd, (zástupci: F. Carlin, barrister, M. Healy, solicitor, N. Niejahr, Rechtsanwältin, Q. Azau a H. Wiame, avocats), Evropská komise (zástupci: J.-F. Brakeland a M. França, zmocněnci), ArcelorMittal Tubular Products Ostrava a.s., ArcelorMittal Tubular Products Roman SA, Benteler Deutschland GmbH, dříve Benteler Stahl/Rohr GmbH, Ovako Tube & Ring AB, Rohrwerk Maxhütte GmbH, Dalmine SpA, Silcotub SA, TMK-Artrom SA, Tubos Reunidos SA, Vallourec Oil and Gas France SAS, dříve Vallourec Mannesmann Oil & Gas France SAS, Vallourec Tubes France SAS, dříve V & M France SAS, Vallourec Deutschland GmbH, dříve V & M Deutschland GmbH, Voestalpine Tubulars GmbH & Co. KG a Železiarne Podbrezová a.s. (zástupci: G. Berrisch, Rechtsanwalt, a B. Byrne, solicitor)

         Výrok

                  1)

                  Kasační opravné prostředky podané ve věcech C-186/14 P a C-193/14 P se zamítají.

                  2)

                  Společnostem ArcelorMittal Tubular Products Ostrava a.s., ArcelorMittal Tubular Products Roman SA, Benteler Deutschland GmbH, Ovako Tube & Ring AB, Rohrwerk Maxhütte GmbH, Dalmine SpA, Silcotub SA, TMK-Artrom SA, Tubos Reunidos SA, Vallourec Oil and Gas France SAS, Vallourec Tubes France SAS, Vallourec Deutschland GmbH, Voestalpine Tubulars GmbH & Co. KG a Železiarne Podbrezová a.s. a Radě Evropské unie se ukládá náhrada nákladů řízení.

                  3)

                  Evropská komise a Italská republika ponesou vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 212, 7.7.2014.


title: Věc C-243/11: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 21. února 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce rechtbank van eerste aanleg te Brussel — Belgie) — RVS Levensverzekeringen NV v. Belgische Staat ( „Životní pojištění — Roční daň, které podléhají pojišťovací transakce — Směrnice 2002/83/ES — Článek 1 odst. 1 písm. g) a článek 50 — Pojem „členský stát závazku“ — Pojišťovna usazená v Nizozemsku — Pojistník, který uzavřel pojišťovací smlouvu v Nizozemsku a po uzavření smlouvy přemístil své obvyklé bydliště do Belgie — Volný pohyb služeb“ )

text:
               20.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 114/10

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 21. února 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce rechtbank van eerste aanleg te Brussel — Belgie) — RVS Levensverzekeringen NV v. Belgische Staat
   (Věc C-243/11) (1)

   (Životní pojištění - Roční daň, které podléhají pojišťovací transakce - Směrnice 2002/83/ES - Článek 1 odst. 1 písm. g) a článek 50 - Pojem „členský stát závazku“ - Pojišťovna usazená v Nizozemsku - Pojistník, který uzavřel pojišťovací smlouvu v Nizozemsku a po uzavření smlouvy přemístil své obvyklé bydliště do Belgie - Volný pohyb služeb)
   2013/C 114/12
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Rechtbank van eerste aanleg te Brussel

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: RVS Levensverzekeringen NV

      Žalovaný: Belgische Staat

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Rechtbank van eerste aanleg te Brussel — Výklad článku 50 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/83/ES ze dne 5. listopadu 2002 o životním pojištění (Úř. věst. L 345, s. 1; Zvl. vyd. 06/06 s. 3) — Vnitrostátní právní úprava, podle které podléhají pojišťovací transakce roční dani, pokud z důvodu obvyklého pobytu pojistníka-fyzické osoby nebo provozovny pojistníka-právnické osoby v této zemi existuje v Belgii riziko — Pojišťovna se sídlem v Nizozemsku, která není v Belgii nijak činná, s výjimkou jednoho svého pojištěnce, který se usadil v Belgii až po uzavření smlouvy — Místo zdanění — Články 49 a 56 SFEU — Omezení

      Výrok

   Článek 50 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/83/ES ze dne 5. listopadu 2002 o životním pojištění musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání tomu, aby členský stát vybíral nepřímou daň z pojistného za životní pojištění zaplaceného pojistníky-fyzickými osobami s obvyklým bydlištěm v tomto členském státě, pokud byly dotyčné pojistné smlouvy uzavřeny v jiném členském státě, v němž měli uvedení pojistníci k datu uzavření smlouvy své obvyklé bydliště.

      (1)  Úř. věst. C 252, 27.8.2011.


title: Věc T-7/14 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 2. ledna 2014 BQ proti rozsudku vydanému dne 23. října 2013 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-39/12, BQ v. Účetní dvůr

text:
               14.4.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 112/40

         Kasační opravný prostředek podaný dne 2. ledna 2014 BQ proti rozsudku vydanému dne 23. října 2013 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-39/12, BQ v. Účetní dvůr
   (Věc T-7/14 P)
   2014/C 112/53
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: BQ (Bereldange, Lucembursko) (zástupci: D. de Abreu Caldas a J.-N. Louis, advokáti)

      Další účastník řízení: Účetní dvůr Evropské unie

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

   Navrhovatel navrhuje, aby Tribunál:

               —

               prohlásil a rozhodl, že:

               —

               rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 23. října 2013 ve věci F-39/12 (BQ v. Účetní dvůr) se zrušuje;

               —

               Účetnímu dvoru se ukládá náhrada nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Na podporu kasačního opravného prostředku předkládá navrhovatel čtyři důvody kasačního opravného prostředku.

               1.

               První důvod kasačního opravného prostředku vychází z nesprávného právního posouzení, pokud jde o podmínky vyžadované pro vznik odpovědnosti Evropské unie při provádění článku 24 služebního řádu unijních úředníků, neboť SVS vyžadoval, aby událost neslučitelná s řádným a nerušeným výkonem služby měla dopad na fungování služby a zdraví dotčených osob, třebaže tato posledně uvedená podmínka není stanovena ani služebním řádem ani judikaturou. Navrhovatel mimoto tvrdí, že SVS zkreslil skutkový stav, když měl za to, že Účetní dvůr přijal veškerá opatření nezbytná k obnovení řádného fungování služby a dále, že závada ve fungování služby neměla dopad na zdraví dotčených osob, ačkoliv Účetní dvůr nejednal dostatečně rychle a s razancí, aby ukončil konfliktní situaci, která zapříčinila úplnou trvalou invaliditu navrhovatele (týká se bodů 67 a 68 napadeného rozsudku).

               2.

               Druhý důvod kasačního opravného prostředku vychází z nesprávného právního posouzení při přezkumu legality prováděného SVS, když SVS tvrdil, že na základě lékařských vyšetření prokazujících existenci psychických problémů plynoucích z psychického obtěžování, které utrpěl n v rámci výkonu své práce, nelze prokázat, že navrhovatel byl skutečně obětí obtěžování. Navrhovatel tvrdí, že SVS není oprávněn zpochybnit lékařská vyšetření a vyvodit z nich opačné závěry.

               3.

               Třetí důvod kasačního opravného prostředku vychází z porušení zásady proporcionality, když SVS ohodnotit škodu, která vznikla z důvodu více než dvouletého zpoždění v souvislosti s předáním vyšetřovací zprávy navrhovateli, na částku 2 000 eur, aniž by poskytl odůvodnění, jež by navrhovateli umožnilo pochopit úvahy, které jej vedly k této částce. Navrhovatel tvrdí, že SVS nezohlednil kontext, do něhož je tato škoda zasazena.

               4.

               Čtvrtý důvod kasačního opravného prostředku vychází z nesprávného právního posouzení při rozdělení nákladů řízení.


title: Věc C-564/16 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 7. listopadu 2016 Úřadem Evropské unie pro duševní vlastnictví proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 9. září 2016 ve věci T-159/15, Puma SE v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví

text:
               20.3.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 86/5

         Kasační opravný prostředek podaný dne 7. listopadu 2016 Úřadem Evropské unie pro duševní vlastnictví proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 9. září 2016 ve věci T-159/15, Puma SE v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví
   (Věc C-564/16 P)
   (2017/C 086/07)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatel): Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: D. Hanf, D. Botis, zmocněnci)

      Další účastnice řízení: Puma SE

      Návrhová žádání

   Navrhovatel navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil napadený rozsudek v plném rozsahu;

               —

               uložil Puma SE náhradu nákladů řízení vynaložených Úřadem.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Zaprvé, Tribunál v rozporu s čl. 76 odst. 1 nařízení č. 207/2009 (1) a zásadou řádné správy nezohlednil procesní postavení a povinnosti Úřadu v řízeních inter partes před Úřadem, když konstatoval, že Puma se „náležitě dovolávala“ tří předchozích rozhodnutí Úřadu pro účely splnění své povinnosti prokázat dobré jméno ochranných známek Puma [pravidlo 19 odst. 2 písm. c) nařízení č. 2868/95 (2)]. Tribunál tak uznal, že tuto povinnost lze splnit prostřednictvím obecných a neurčitých odkazů na dokumenty předložené v předchozích námitkových řízeních s odlišnými účastníky řízení, kterých se další účastnice tohoto řízení neúčastnila.
   Vzhledem k tomu, že Úřad nemůže opomíjet právo dalšího účastníka řízení být vyslechnut, nýbrž je musí respektovat (článek 75 nařízení č. 207/2009), závěr Tribunálu nutně ukládá Úřadu povinnost hrát aktivní roli v řízeních inter partes. To porušuje kontradiktorní povahu tohoto řízení a související povinnost neutrality Úřadu a zasahuje do řádného průběhu tohoto řízení.

      Zadruhé, Tribunál tím, že předchozí rozhodnutí Úřadu, kterých se dovolávala společnost Puma, kvalifikoval jako „rozhodovací praxi“ Úřadu, nerespektoval kontradiktorní povahu řízení inter partes a pojem „dobré jméno“ ve smyslu čl. 8 odst. 5 nařízení č. 207/2009. Toto dvojí nerespektování vedlo ke dvojímu porušení zásady řádné správy.
   Předpoklad pro samotné použití judikatury Technopol není v projednávané věci – tedy v řízení inter partes – splněn, neboť tato judikatura týkající se povinnosti Úřadu zkoumat bez návrhu relevantní skutečnosti věci, se vztahuje jen na řízení ex parte. Každopádně vzhledem k nutné neexistenci jakékoli konkrétní „rozhodovací praxe“ Úřadu v souvislosti s dobrým jménem ochranných známek Puma nemůže existovat povinnost odůvodnit skutečnost, že se v projednávané věci nepoužijí zjištění týkající se dobrého jména ochranných známek Puma, která byla učiněna v předchozích rozhodnutích.
   Tribunál dále nemohl – aniž by porušil zásadu kontradiktornosti, kterou se řídí řízení inter partes a je stanovena v čl. 76 odst. 1 nařízení č. 207/2009 – ze zásady řádné správy dovodit, že odvolací senát měl dodatečnou povinnost vyzvat z moci úřední společnost Puma, aby předložila další důkaz o dobrém jméně, kterého se domáhala u ochranných známek Puma.

      Zatřetí, závěr Tribunálu týkající se povinnosti Úřadu vyzvat z moci úřední společnost Puma k předložení dalších důkazů je krom toho v rozporu s čl. 76 odst. 2 nařízení č. 207/2009 (použitelným na základě pravidla 50 odst. 1 nařízení č. 2868/95), který se vztahuje výlučně na podání učiněná účastníky řízení z vlastního podnětu.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 2009, L 78, s. 1).

      (2)  Nařízení Komise (ES) č. 2868/95 ze dne 13. prosince 1995, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 40/94 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1995, L 303, s. 1).


title: Věc T-250/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 24. listopadu 2016 – Speciality Drinks v. EUIPO – William Grant (CLAN) „Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie CLAN — Starší slovní ochranná známka Evropské unie CLAN MACGREGOR — Relativní důvod pro zamítnutí zápisu — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 — Nebezpečí záměny — Podobnost výrobků, na které se kolidující označení vztahují — Relevantní veřejnost — Vzájemná závislost kritérií — Pravomoc změnit rozhodnutí — Článek 65 odst. 3 nařízení č. 207/2009“

text:
               27.2.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/24

         Rozsudek Tribunálu ze dne 24. listopadu 2016 – Speciality Drinks v. EUIPO – William Grant (CLAN)
   (Věc T-250/15) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie CLAN - Starší slovní ochranná známka Evropské unie CLAN MACGREGOR - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Nebezpečí záměny - Podobnost výrobků, na které se kolidující označení vztahují - Relevantní veřejnost - Vzájemná závislost kritérií - Pravomoc změnit rozhodnutí - Článek 65 odst. 3 nařízení č. 207/2009“)
   (2017/C 063/33)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Speciality Drinks Ltd (Londýn, Spojené království) (zástupce: G. Pritchard, barrister)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: M. Vuijst, A. Folliard Monguiral a M. Rajh, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: William Grant & Sons Ltd (Dufftown, Spojené království) (zástupci: J. Cormack a G. Anderson, solicitors)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 5. března 2015 (věc R 220/2014-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi William Grant & Sons a Speciality Drinks.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti Speciality Drinks Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 245, 27.7.2015.


title: Věc T-39/12 P: Rozsudek Tribunálu ze dne 7. března 2013 — Di Tullio v. Komise ( „Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Dočasní zaměstnanci — Volno z důvodu vojenské služby — Článek 18 první pododstavec pracovního řádu ostatních zaměstnanců — Časové účinky rozsudku“ )

text:
               20.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 114/34

         Rozsudek Tribunálu ze dne 7. března 2013 — Di Tullio v. Komise
   (Věc T-39/12 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Dočasní zaměstnanci - Volno z důvodu vojenské služby - Článek 18 první pododstavec pracovního řádu ostatních zaměstnanců - Časové účinky rozsudku)
   2013/C 114/55
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Roberto Di Tullio (Rovigo, Itálie) (zástupci: původně S. Woog a T. Bontinck, poté T. Bontinck, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: J. Currall a V. Joris, zmocněnci)

      Předmět

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (třetího senátu) ze dne 29. listopadu 2011, Di Tullio v. Komise, (F-119/10, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí), a směřující ke zrušení tohoto rozsudku.

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Roberto Di Tullio ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady řízení vynaložené Evropskou komisí v rámci tohoto stupně řízení.

      (1)  Úř. věst. C 109, 14.4.2012.


title: Věc T-218/07: Žaloba podaná dne 26. června 2007 – Agroquivir v. Rada a Komise

text:
               8.9.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 211/35

         Žaloba podaná dne 26. června 2007 – Agroquivir v. Rada a Komise
   (Věc T-218/07)
   (2007/C 211/68)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Agroquivir, S. Coop. And. de Segundo Grado (Sevilla, Španělsko) (zástupce: Luis Ortiz Blanco, advokát)

      Žalované: Rada Evropské unie a Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobkyně

               —

               vynést rozsudek vyhovující projednávané žalobě na náhradu škody podané podle článku 288 ES a konstatující právo žalobkyně na finanční odškodnění poskytnuté společně a nerozlučně Radou a Komisí v celkové výši dvě stě osmdesát osm tisíc dvě stě třicet osm eur (288 238 eur) a

               —

               uložit žalovaným orgánům náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobní důvody a argumenty jsou totožné se žalobními důvody a argumenty již dovolávanými ve věci T-217/07, Las Palmeras v. Rada a Komise.


title: Věc C-511/06 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 15. prosince 2006 Archer Daniels Midland Co. proti rozsudku Soudu prvního stupně (třetího senátu) vydanému dne 27. září 2006 ve věci T-59/02, Archer Daniels Midland Company v. Komise Evropských společenství

text:
               10.3.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 56/16

         Kasační opravný prostředek podaný dne 15. prosince 2006 Archer Daniels Midland Co. proti rozsudku Soudu prvního stupně (třetího senátu) vydanému dne 27. září 2006 ve věci T-59/02, Archer Daniels Midland Company v. Komise Evropských společenství
   (Věc C-511/06 P)
   (2007/C 56/29)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Archer Daniels Midland Co. (zástupci: C. Lenz, Prof. Dr. L. Martin Alegi, E. Batchelor a M. Garcia, Solicitors)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               (i) zrušit rozsudek v rozsahu, ve kterém zamítá žalobu podanou ADM proti rozhodnutí;

               —

               (ii) zrušit článek 3 rozhodnutí v rozsahu, ve kterém se týká ADM;

               —

               (iii) podpůrně k bodu (ii), změnit článek 3 rozhodnutí tak, že bude dále snížena nebo zrušena pokuta uložená ADM;

               —

               (iv) podpůrně k bodu (ii) a (iii), vrátit věc zpět Soudu prvního stupně k vydání rozsudku, který by byl v souladu s rozsudkem Soudního dvora, pokud jde o právní otázky;

               —

               (v) v každém případě rozhodnout, že Komise ponese vlastní náklady řízení, a uložit jí náhradu nákladů ADM souvisejících s řízením před Soudem prvního stupně a Soudním dvorem.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek tvrdí, že

               1.

               Soud prvního stupně nesprávně použil právní pravidla týkající se práv obhajoby tím, že určil, že Archer Daniels Midland Company (ADM) byla řádně upozorněna na skutečnosti, na jejichž základě Komise měla za to, že je vůdcem;

               2.

               Soud prvního stupně porušil podstatná procesní pravidla tím, že umožnil Komisi vycházet ze stručného popisu rozhovoru FBI se zaměstnancem ADM jako z důkazu o „leadership“ ADM.

               3.

               Soud prvního stupně zkreslil důkazy tím, že uvedl, že prohlášení společnosti Cerestar ohledně „leadership“ ADM je podepřeno;

               4.

               Soud prvního stupně neuvedl důvody zamítnutí žalobního důvodu ADM, že skutečnost, že Cerestar nedokázala pozitivně identifikovat nebo poskytnout detaily o schůzkách šerpů, zbavuje prohlášení Cerestar, že ADM tyto schůzky vedla, důkazní hodnoty;

               5.

               Soud prvního stupně dospěl chybně k závěru, že ADM nemůže zpochybnit správnost prohlášení Cerestar, protože tak neučinila v průběhu správního řízení;

               6.

               Soud prvního stupně porušil zásadu, podle které musí Komise dodržovat pravidla, která si sama uložila, tím, že

                           (a)

                           Komisi umožnil nepřihlížet k ukončení porušení jako k relevantní polehčující okolnosti;

                           (b)

                           shledal, že Komise prokázala dopad na trh bez vymezení relevantního trhu;

               7.

               Soud prvního stupně porušil zásadu legitimního očekávání při uplatnění sdělení o spolupráci tím, že dospěl k závěru, že ADM je vůdce a nelze na ni uplatnit bod B sdělení o spolupráci;

               8.

               Soud prvního stupně nesprávně použil právní pravidla týkající se legitimního očekávání, když měl za to, že prohlášení Komise v průběhu správního řízení nezakládají legitimní očekávání, že ADM bude snížena pokuta podle bodu B sdělení o spolupráci.