title: Věc T-115/22: Žaloba podaná dne 2. března 2022 – Belshyna v. Rada

text:
               25.4.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/42

      Žaloba podaná dne 2. března 2022 – Belshyna v. Rada
      (Věc T-115/22)
      (2022/C 171/57)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Belshyna AAT (Babrujsk, Bělorusko) (zástupci: N. Tuominen a L. Engelen, advokáti)

         Žalovaná: Rada Evropské unie

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil prováděcí rozhodnutí Rady (SZBP) 2021/2125 ze dne 2. prosince 2021, kterým se provádí rozhodnutí 2012/642/SZBP o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Bělorusku (1), a prováděcí nařízení Rady (EU) 2021/2124 ze dne 2. prosince 2021, kterým se provádí čl. 8a odst. 1 nařízení (ES) č. 765/2006 o omezujících opatřeních vůči Bělorusku (2) (dále jen „napadená opatření“), a

                  —

                  uložil Radě náhradu nákladů vynaložených žalobkyní v souvislosti s tímto řízením.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z toho, že pokud Rada uvedla žalobkyni v přílohách napadených opatření, dopustila se zjevně nesprávného posouzení. Žalobkyně konkrétně tvrdí, že v napadených opatřeních je uvedeno neopodstatněné, fakticky nesprávné a nepodložené odůvodnění jejího označení. Uvedené nedostatečné odůvodnění dále nedokládá dostatečnou věcnou souvislost s rozsahem dotčených opatření.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází z toho, že napadená opatření nesplňují požadavky týkající se dokazování při přijímání individuálních sankcí. Tím, že se Rada pokusila použít individuální opatření, aby dosáhla cíle spočívajícího v omezení podnikatelských činností a zisků podniku ve vlastnictví cizího státu, uplatnila protiprávní druh opatření.

         (1)  Úř. věst. L 430 I, s. 16.

         (2)  Úř. věst. L 430 I, s. 1.


title: Věc C-183/21: Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 10. března 2022 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Saarbrücken – Německo) – Maxxus Group GmbH & Co. KG v. Globus Holding GmbH & Co. KG („Řízení o předběžné otázce – Sbližování právních předpisů – Ochranné známky – Směrnice (EU) 2015/2436 – Článek 19 – Skutečné užívání ochranné známky – Důkazní břemeno – Návrh na zrušení z důvodu neužívání – Vnitrostátní procesní pravidlo ukládající navrhovateli povinnost provést průzkum trhu týkající se užívání ochranné známky“)

text:
               25.4.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/14

      Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 10. března 2022 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Saarbrücken – Německo) – Maxxus Group GmbH & Co. KG v. Globus Holding GmbH & Co. KG
      (Věc C-183/21) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Sbližování právních předpisů - Ochranné známky - Směrnice (EU) 2015/2436 - Článek 19 - Skutečné užívání ochranné známky - Důkazní břemeno - Návrh na zrušení z důvodu neužívání - Vnitrostátní procesní pravidlo ukládající navrhovateli povinnost provést průzkum trhu týkající se užívání ochranné známky“)
      (2022/C 171/18)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Landgericht Saarbrücken

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: Maxxus Group GmbH & Co. KG

         Žalovaná: Globus Holding GmbH & Co. KG

         Výrok

      Článek 19 směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2015/2436 ze dne 16. prosince 2015, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách, musí být vykládán v tom smyslu, že brání procesnímu pravidlu členského státu, které v řízení o návrhu na zrušení z důvodu neužívání ochranné známky ukládá navrhovateli povinnost provést průzkum trhu týkající se případného užívání této ochranné známky jejím majitelem a předložit v tomto ohledu na podporu svého návrhu v rozsahu, v němž je to možné, podložené vyjádření.

         (1)  Úř. věst. C 228, 14.6.2021.


title: Věc C-205/20: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 8. března 2022 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landesverwaltungsgericht Steiermark – Rakousko) – NE v. Bezirkshauptmannschaft Hartberg-Fürstenfeld („Řízení o předběžné otázce – Volný pohyb služeb – Vysílání pracovníků – Směrnice 2014/67/EU – Článek 20 – Sankce – Přiměřenost – Přímý účinek – Zásada přednosti unijního práva“)

text:
               25.4.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/6

      Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 8. března 2022 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landesverwaltungsgericht Steiermark – Rakousko) – NE v. Bezirkshauptmannschaft Hartberg-Fürstenfeld
      (Věc C-205/20) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Volný pohyb služeb - Vysílání pracovníků - Směrnice 2014/67/EU - Článek 20 - Sankce - Přiměřenost - Přímý účinek - Zásada přednosti unijního práva“)
      (2022/C 171/08)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Landesverwaltungsgericht Steiermark

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: NE

         Žalovaný: Bezirkshauptmannschaft Hartberg-Fürstenfeld

         za přítomnosti: Finanzpolizei Team 91

         Výrok

                  1)

                  Článek 20 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/67/EU ze dne 15. května 2014 o prosazování směrnice 96/71/ES o vysílání pracovníků v rámci poskytování služeb a o změně nařízení (EU) č. 1024/2012 o správní spolupráci prostřednictvím systému pro výměnu informací o vnitřním trhu („nařízení o systému IMI“), v rozsahu, v němž vyžaduje, aby sankce, které stanoví, byly přiměřené, má přímý účinek, a jednotlivci se tak mohou tohoto článku dovolávat před vnitrostátními soudy vůči členskému státu, který jej nesprávně provedl.

                  2)

                  Zásada přednosti unijního práva musí být vykládána v tom smyslu, že ukládá vnitrostátním orgánům povinnost neuplatnit vnitrostátní právní úpravu, jejíž část je v rozporu s požadavkem přiměřenosti sankcí stanoveným v článku 20 směrnice 2014/67, a to pouze v rozsahu nezbytném k uložení přiměřených sankcí.

         (1)  Úř. věst. C 348, 19.10.2020.


title: Věc T-184/21: Rozsudek Tribunálu ze dne 23. února 2022 – Lackmann Fleisch- und Feinkostfabrik v. EUIPO – Schuju (Хозяин) („Ochranná známka Evropské unie – Řízení o prohlášení neplatnosti – Slovní ochranná známka Evropské unie Хозяин – Starší národní obrazová ochranná známka хозяюшка – Relativní důvod pro zamítnutí zápisu – Nebezpečí záměny – Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001“)

text:
               25.4.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/32

      Rozsudek Tribunálu ze dne 23. února 2022 – Lackmann Fleisch- und Feinkostfabrik v. EUIPO – Schuju (Хозяин)
      (Věc T-184/21) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o prohlášení neplatnosti - Slovní ochranná známka Evropské unie Хозяин - Starší národní obrazová ochranná známka хозяюшка - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001“)
      (2022/C 171/42)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Lackmann Fleisch- und Feinkostfabrik GmbH (Bühl, Německo) (zástupce: A. Lingenfelser, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: M. Eberl, a D. Walicka, zmocněnci)

         Další účastník řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastník před Tribunálem: Peter Schuju (Borchen, Německo) (zástupkyně: K. Borstel, advokátka)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 9. prosince 2020 (věc R 2729/2019-1) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi P. Schujem a společností Lackmann Fleisch- und Feinkostfabrik.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti Lackmann Fleisch- und Feinkostfabrik GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 242, 21.6.2021.


title: Věc C-247/20: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 10. března 2022 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Appeal Tribunal (Northern Ireland) – Spojené království) – VI v. Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs („Řízení o předběžné otázce – Právo svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států – Článek 21 SFEU – Směrnice 2004/38/ES – Článek 7 odst. 1 písm. b) a článek 16 – Dítě, které je státním příslušníkem členského státu a pobývá v jiném členském státě – Právo pobytu odvozené od rodiče, který o toto dítě skutečně pečuje – Požadavek komplexního zdravotního pojištění – Dítě s právem trvalého pobytu po část dotčených období“)

text:
               25.4.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/7

      Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 10. března 2022 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Appeal Tribunal (Northern Ireland) – Spojené království) – VI v. Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs
      (Věc C-247/20) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Právo svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států - Článek 21 SFEU - Směrnice 2004/38/ES - Článek 7 odst. 1 písm. b) a článek 16 - Dítě, které je státním příslušníkem členského státu a pobývá v jiném členském státě - Právo pobytu odvozené od rodiče, který o toto dítě skutečně pečuje - Požadavek komplexního zdravotního pojištění - Dítě s právem trvalého pobytu po část dotčených období“)
      (2022/C 171/09)
      Jednací jazyk: angličtina

         Předkládající soud

      Appeal Tribunal (Northern Ireland)

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: VI

         Žalovaná: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

         Výrok

                  1)

                  Článek 21 SFEU a čl. 16 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004 o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států, o změně nařízení (EHS) č. 1612/68 a o zrušení směrnic 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS musí být vykládány v tom smyslu, že dítě, které je občanem Unie a získalo právo trvalého pobytu, ani rodič, který o něj skutečně pečuje, nejsou povinni mít k zachování svého práva pobytu v hostitelském státě komplexní zdravotní pojištění ve smyslu čl. 7 odst. 1 písm. b) této směrnice.

                  2)

                  Článek 21 SFEU a čl. 7 odst. 1 písm. b) směrnice 2004/38 musejí být vykládány v tom smyslu, že pokud jde o období před tím, než dítě, které je občanem Unie, získalo právo trvalého pobytu v hostitelském státě, musí mít jak toto dítě, pokud je pro něj požadováno právo pobytu na základě čl. 7 odst. 1 písm. b), tak rodič, který o něj skutečně pečuje, komplexní zdravotní pojištění ve smyslu této směrnice.

         (1)  Úř. věst. C 313, 21.9.2020.


title: Věc T-185/21: Rozsudek Tribunálu ze dne 23. února 2022 – Lackmann Fleisch- und Feinkostfabrik v. EUIPO – Schuju (Хозяйка) („Ochranná známka Evropské unie – Řízení o prohlášení neplatnosti – Slovní ochranná známka Evropské unie Хозяйка – Starší národní obrazová ochranná známka хозяюшка – Relativní důvod pro zamítnutí zápisu – Nebezpečí záměny – Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001“)

text:
               25.4.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/33

      Rozsudek Tribunálu ze dne 23. února 2022 – Lackmann Fleisch- und Feinkostfabrik v. EUIPO – Schuju (Хозяйка)
      (Věc T-185/21) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o prohlášení neplatnosti - Slovní ochranná známka Evropské unie Хозяйка - Starší národní obrazová ochranná známka хозяюшка - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001“)
      (2022/C 171/43)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Lackmann Fleisch- und Feinkostfabrik GmbH (Bühl, Německo) (zástupce: A. Lingenfelser, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: M. Eberl, a D. Walicka, zmocněnci)

         Další účastník řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastník před Tribunálem: Peter Schuju (Borchen, Německo) (zástupkyně: K. Borstel, advokátka)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 16. listopadu 2020 (věc R 2717/2019-1) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi P. Schujem a společností Lackmann Fleisch- und Feinkostfabrik.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti Lackmann Fleisch- und Feinkostfabrik GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 242, 21.6.2021.


title: Věc T-116/22: Žaloba podaná dne 3. března 2022 – Belavia v. Rada

text:
               25.4.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/42

      Žaloba podaná dne 3. března 2022 – Belavia v. Rada
      (Věc T-116/22)
      (2022/C 171/58)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Belavia – Belarusian Airlines AAT (Minsk, Bělorusko) (zástupci: N. Tuominen a L. Engelen, advokáti)

         Žalovaná: Rada Evropské unie

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil prováděcí rozhodnutí Rady (SZBP) 2021/2125 ze dne 2. prosince 2021, kterým se provádí rozhodnutí 2012/642/SZBP o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Bělorusku (1), a prováděcí nařízení Rady (EU) 2021/2124 ze dne 2. prosince 2021, kterým se provádí čl. 8a odst. 1 nařízení (ES) č. 765/2006 o omezujících opatřeních vůči Bělorusku (2) (dále jen „napadená opatření“); a

                  —

                  uložil Radě náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z tvrzení, že se Rada dopustila zjevně nesprávného posouzení, když se pro označení žalobkyně opřela o skutkově nesprávné důvody uvedené v napadených opatřeních. To je potvrzeno skutečností, že sama žalobkyně poskytla Radě podrobné informace vyvracející důvody, na jejichž základě byla předtím označena, jelikož se dozvěděla o rozšíření nepravdivých zpráv, které tyto informace obsahují.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází z tvrzení, že napadená opatření nesplňují požadavky na důkazy pro přijímání individuálních sankcí. Pokusem použít individuální opatření k dosažení cíle omezení podnikatelských činností a zisků podniku ve vlastnictví cizího státu, použila Rada protiprávní typ opatření.

         (1)  Úř. věst. L 430 I, s. 16.

         (2)  Úř. věst. L 430 I, s. 1.


title: Věc C-821/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de Primera Instancia n° 2 de Fuengirola (Španělsko) dne 24. prosince 2021 – NM v. Club La Costa (UK) PLC, pobočka ve Španělsku, CLC Resort Management LTD, Midmark 2 LTD, CLC Resort Development LTD a European Resorts & Hotels SL

text:
               25.4.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/15

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de Primera Instancia no 2 de Fuengirola (Španělsko) dne 24. prosince 2021 – NM v. Club La Costa (UK) PLC, pobočka ve Španělsku, CLC Resort Management LTD, Midmark 2 LTD, CLC Resort Development LTD a European Resorts & Hotels SL
      (Věc C-821/21)
      (2022/C 171/19)
      Jednací jazyk: španělština

         Předkládající soud

      Juzgado de Primera Instancia no 2 de Fuengirola

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: NM

         Žalované: Club La Costa (UK) PLC, pobočka ve Španělsku, CLC Resort Management LTD, Midmark 2 LTD, CLC Resort Development LTD a European Resorts & Hotels SL

         Předběžné otázky

      Ve vztahu k nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1215/2012 (1) ze dne 12. prosince 2012:

                     Zaprvé. Je v případě spotřebitelských smluv, na které se vztahuje čl. 18 odst. 1 nařízení Brusel I, v souladu s tímto nařízením vykládat výraz „smluvní partner“ použitý v tomto ustanovení tak, že zahrnuje výhradně osobu, která smlouvu podepsala, takže nemůže zahrnovat jiné fyzické nebo právnické osoby než ty, které smlouvu skutečně podepsaly?

                     Zadruhé. V případě, že má být výraz „smluvní partner“ vykládán tak, že zahrnuje pouze osobu, která smlouvu skutečně podepsala, a to v případech, kdy spotřebitel i „smluvní partner“ mají bydliště mimo Španělsko, je v souladu s čl. 18 odst. 1 nařízení Brusel I výklad, že mezinárodní příslušnost španělských soudů nemůže být dána skutečností, že skupina společností, ke které patří „smluvní partner“, zahrnuje společnosti se sídlem ve Španělsku, které se nepodílely na podpisu smlouvy nebo které podepsaly jiné smlouvy než tu, ve vztahu k níž je namítána neplatnost?

                     Zatřetí. V případě, že „smluvní partner“ uvedený v čl. 18 odst. 1 nařízení Brusel I prokáže, že má bydliště ve Spojeném království v souladu s čl. 63 odst. 2 tohoto nařízení, je v souladu s tímto ustanovením vykládat takto zjištěné bydliště jako vymezení možnosti, kterou lze uplatnit podle čl. 18 odst. 1? A dále, je v souladu s tímto ustanovením vykládat jej tak, že nezakládá pouze „skutkovou domněnku“, ani že tato domněnka je vyvrácena, pokud „smluvní partner“ vykonává činnost mimo jurisdikci svého bydliště, ani že je povinností „smluvního partnera“ prokázat, že existuje shoda mezi jeho bydlištěm určeným podle tohoto ustanovení a místem, kde vykonává svou činnost?

            Ve vztahu k nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 593/2008 (2) ze dne 17. června 2008:

                     Začtvrté. Je v případě spotřebitelských smluv, na které se vztahuje nařízení Řím I, v souladu s článkem 3 tohoto nařízení výklad, že ujednání určující rozhodné právo, která jsou obsažena ve „všeobecných podmínkách“ smlouvy podepsané stranami nebo která jsou obsažena v samostatném dokumentu, na který smlouva výslovně odkazuje a který byl spotřebiteli prokazatelně doručen, jsou platná a použitelná?

                     Zapáté. Je v případě spotřebitelských smluv, na které se vztahuje nařízení Řím I, v souladu s čl. 6 odst. 1 uvedeného nařízení výklad, že se jej může dovolávat jak spotřebitel, tak i smluvní partner?

                     Zašesté. Je v případě spotřebitelských smluv, na které se vztahuje nařízení Řím I, v souladu s čl. 6 odst. 1 uvedeného nařízení výklad, že v případě splnění podmínek má právo uvedené v tomto ustanovení v každém případě přednost před právem uvedeným v čl. 6 odst. 3, i když by toto posledně uvedené právo mohlo být v konkrétním případě pro spotřebitele příznivější?

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1215/2012 ze dne 12. prosince 2012 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (Úř. věst. L 351, 20.12.2012, s. 1).

         (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 593/2008 ze dne 17. června 2008 o právu rozhodném pro smluvní závazkové vztahy (Řím I) (Úř. věst. L 177, 4.7.2008, s. 6).


title: Věc T-192/21: Rozsudek Tribunálu ze dne 2. března 2022 – Laboratorios Ern v. EUIPO – Beta Sports (META) („Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie META – Starší národní slovní ochranná známka METALGIAL – Relativní důvod pro zamítnutí zápisu – Neexistence nebezpečí záměny – Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001“)

text:
               25.4.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/34

      Rozsudek Tribunálu ze dne 2. března 2022 – Laboratorios Ern v. EUIPO – Beta Sports (META)
      (Věc T-192/21) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie META - Starší národní slovní ochranná známka METALGIAL - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Neexistence nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001“)
      (2022/C 171/44)
      Jednací jazyk: španělština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Laboratorios Ern, SA (Barcelona, Španělsko) (zástupkyně: T. González Martínez, advokátka)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: J. Ivanauskas, zmocněnec)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO: Beta Sports LLC (Coconut Creek, Florida, Spojené státy)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 22. ledna 2021 (věc R 1152/2020-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Laboratorios Ern a Beta Sports.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti Laboratorios Ern, SA se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 217, 7.6.2021.


title: Věc T-669/20: Rozsudek Tribunálu ze dne 2. března 2022 – Pluscard Service v. EUIPO (PLUSCARD) („Ochranná známka Evropské unie – Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie – Obrazová ochranná známka PLUSCARD – Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu – Popisný charakter – Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (EU) 2017/1001“)

text:
               25.4.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/27

      Rozsudek Tribunálu ze dne 2. března 2022 – Pluscard Service v. EUIPO (PLUSCARD)
      (Věc T-669/20) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie - Obrazová ochranná známka PLUSCARD - Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (EU) 2017/1001“)
      (2022/C 171/34)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Pluscard Service-Gesellschaft für Kreditkarten-Processing mbH (Saarbrücken, Německo) (zástupce: M. Dury, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: R. Raponi a J. Crespo Carrillo, zmocněnci)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 14. září 2020 (věc R 638/2020-4) týkajícímu se mezinárodního zápisu s vyznačením Evropské unie pro obrazovou ochrannou známku PLUSCARD.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti Pluscard Service-Gesellschaft für Kreditkarten-Processing mbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 28, 25.1.2021.


title: Věc C-275/20: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 1. března 2022 – Evropská komise v. Rada Evropské unie („Žaloba na neplatnost – Rozhodnutí (EU) 2020/470 – Prodloužení platnosti nároku audiovizuálních koprodukcí stanoveného v článku 5 Protokolu o kulturní spolupráci připojeného k Dohodě o volném obchodu mezi Evropskou unií a jejími členskými státy na jedné straně a Korejskou republikou na straně druhé – Procesněprávní základ – Článek 218 odst. 7 SFEU – Použitelný postup a použitelné pravidlo hlasování“)

text:
               25.4.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/8

      Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 1. března 2022 – Evropská komise v. Rada Evropské unie
      (Věc C-275/20) (1)

      („Žaloba na neplatnost - Rozhodnutí (EU) 2020/470 - Prodloužení platnosti nároku audiovizuálních koprodukcí stanoveného v článku 5 Protokolu o kulturní spolupráci připojeného k Dohodě o volném obchodu mezi Evropskou unií a jejími členskými státy na jedné straně a Korejskou republikou na straně druhé - Procesněprávní základ - Článek 218 odst. 7 SFEU - Použitelný postup a použitelné pravidlo hlasování“)
      (2022/C 171/10)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: J.-F. Brakeland, M. Afonso a D. Schaffrin, zmocněnci)

         Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: P. Plaza García a B. Driessen, zmocněnci)

         Vedlejší účastníci podporující žalovanou: Francouzská republika (zástupci: J.-L. Carré, T. Stehelin, E. de Moustier a A. Daniel, zmocněnci), Nizozenské království (zástupci: M. K. Bulterman, C. S. Schillemans a J. Langer, zmocněnci)

         Výrok

                  1.

                  Rozhodnutí Rady (EU) 2020/470 ze dne 25. března 2020 o prodloužení platnosti nároku audiovizuálních koprodukcí stanoveného v článku 5 Protokolu o kulturní spolupráci připojeného k Dohodě o volném obchodu mezi Evropskou unií a jejími členskými státy na jedné straně a Korejskou republikou na straně druhé se zrušuje.

                  2.

                  Účinky rozhodnutí 2020/470 zůstávají zachovány do doby, než budou odstraněny zjištěné důvody pro zrušení.

                  3.

                  Radě Evropské unie se ukládá náhrada nákladů řízení.

                  4.

                  Francouzská republika a Nizozemské království ponesou vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 279, 24.8.2020.


title: Věc C-35/22: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Audiencia Provincial de Málaga (Španělsko) dne 17. ledna 2022 – CAJASUR Banco S.A. v. JO a IM

text:
               25.4.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/16

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Audiencia Provincial de Málaga (Španělsko) dne 17. ledna 2022 – CAJASUR Banco S.A. v. JO a IM
      (Věc C-35/22)
      (2022/C 171/20)
      Jednací jazyk: španělština

         Předkládající soud

      Audiencia Provincial de Málaga

         Účastníci původního řízení

         Odvolatelka: CAJASUR Banco S.A.

         Odpůrci v odvolacím řízení: JO, IM

         Předběžné otázky

                  1)

                  Je požadavek, aby spotřebitel před zahájením soudního řízení podal nejprve mimosoudní výzvu, aby prohlášení neplatnosti určité všeobecné smluvní podmínky z důvodu její zneužívající povahy vedlo k zajištění náhrady v plném rozsahu (včetně náhrady výdajů vynaložených v souvislosti se soudním řízením), jak v souvislosti s touto neplatností vyžaduje čl. 6 odst. 1 směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o zneužívajících ujednáních ve spotřebitelských smlouvách (1), v rozporu s právem na účinnou soudní ochranu a s článkem 47 Listiny základních práv Evropské unie?

                  2)

                  Je stanovení takového předpokladu pro uložení náhrady výdajů vynaložených v souvislosti se soudním řízením (včetně nákladů řízení), podle kterého musí spotřebitel nejprve mimosoudně vyzvat finanční instituci k odstranění takového ujednání, v souladu s právem na náhradu v plném rozsahu a s efektivitou unijního práva a čl. 6 odst. 1 výše uvedené směrnice?

         (1)  Úř. věst. 1993, L 95, s. 29; Zvl. vyd. 15/02, s. 288, oprava Úř. věst. 2016, L 303, s. 26.


title: Věc T-671/20: Rozsudek Tribunálu ze dne 23. února 2022 – OA v. EHSV („Veřejná služba – Úředníci – Psychické obtěžování – Disciplinární řízení – Disciplinární opatření – Písemná výstraha – Právo na obhajobu – Nesprávné posouzení – Odpovědnost“)

text:
               25.4.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/28

      Rozsudek Tribunálu ze dne 23. února 2022 – OA v. EHSV
      (Věc T-671/20) (1)

      („Veřejná služba - Úředníci - Psychické obtěžování - Disciplinární řízení - Disciplinární opatření - Písemná výstraha - Právo na obhajobu - Nesprávné posouzení - Odpovědnost“)
      (2022/C 171/35)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: OA (zástupci: M. Casado García Hirschfeld a M. Aboudi, advokáti)

         Žalovaný: Evropský hospodářský a sociální výbor (zástupci: M. Pascua Mateo, K. Gambino, X. Chamodraka, A. Carvajal García Valdecasas a L. Camarena Januzec, zmocněnci, ve spolupráci B. Wägenbaurem, advokátem)

         Předmět věci

      Návrh na podporu článku 270 SFEU znějící na zrušení rozhodnutí EHSV ze dne 5. prosince 2019, kterým byla žalobci uložena sankce písemné výstrahy, a na náhradu majetkové a nemajetkové újmy, která žalobci vznikla.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Rozhodnutí Evropského hospodářského a sociálního výboru (EHSV) ze dne 5. prosince 2019, kterým byla OA uložena sankce písemné výstrahy, se zrušuje.

                  2)

                  Ve zbývající části se žaloba zamítá.

                  3)

                  EHSV se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 9, 11.1.2021.


title: Věc T-198/21: Rozsudek Tribunálu ze dne 23. února 2022 – Ancor Group v. EUIPO – Cody’s Drinks International (CODE-X) („Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Slovní ochranná známka Evropské unie CODE-X – Starší národní slovní a obrazové ochranné známky Cody’s – Starší mezinárodní obrazová ochranná známka Cody’s – Relativní důvod pro zamítnutí zápisu – Neexistence nebezpečí záměny – Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001“)

text:
               25.4.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/34

      Rozsudek Tribunálu ze dne 23. února 2022 – Ancor Group v. EUIPO – Cody’s Drinks International (CODE-X)
      (Věc T-198/21) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Slovní ochranná známka Evropské unie CODE-X - Starší národní slovní a obrazové ochranné známky Cody’s - Starší mezinárodní obrazová ochranná známka Cody’s - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Neexistence nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001“)
      (2022/C 171/45)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Ancor Group GmbH (Igersheim, Německo) (zástupci: J. Wachsmuth a W. Berlit, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: M. Eberl a E. Markakis, zmocněnci)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO: Cody’s Drinks International GmbH (Brémy, Německo)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 4. února 2021 (věc R 208/2020-5), týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Cody’s Drinks International a Ancor Group.

         Výrok

                  1)

                  Rozhodnutí pátého odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 4. února 2021 (věc R 208/2020-5) se zrušuje.

                  2)

                  Námitky podané společností Cody’s Drinks International GmbH se zamítají.

                  3)

                  EUIPO se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 217, 7.6.2021.


title: Věc C-42/22: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Supremo Tribunal Administrativo (Portugalsko) dne 19. ledna 2022 – Global, Companhia de Seguros SA v. Autoridade Tributária e Aduaneira

text:
               25.4.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/17

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Supremo Tribunal Administrativo (Portugalsko) dne 19. ledna 2022 – Global, Companhia de Seguros SA v. Autoridade Tributária e Aduaneira
      (Věc C-42/22)
      (2022/C 171/21)
      Jednací jazyk: portugalština

         Předkládající soud

      Supremo Tribunal Administrativo

         Účastníci původního řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Global, Companhia de Seguros SA

         Odpůrce v řízení o kasačním opravném prostředku: Autoridade Tributária e Aduaneira

         Předběžné otázky

                  A.

                  Musí být čl. 13 část B písm. a) šesté směrnice o DPH (1) a v důsledku toho i stávající čl. 135 odst. 1 písm. a) směrnice o DPH (2) vykládán v tom smyslu, že pojem „pojišťovací a zajišťovací operace“, resp. „pojišťovací a zajišťovací činnosti“ zahrnuje pro účely osvobození od DPH i související nebo vedlejší činnosti, jako je nákup a prodej vraků havarovaných vozidel?

                  B.

                  Musí být čl. 13 část B písm. c) šesté směrnice o DPH a následně čl. 136 písm. a) směrnice o DPH vykládán v tom smyslu, že nákup a prodej vraků havarovaných vozidel je třeba považovat za vztahující se výlučně k osobě osvobozené od daně, pokud u tohoto zboží nevznikl nárok na odpočet DPH?

                  C.

                  Je skutečnost, že prodej vraků havarovaných vozidel pojišťovnami není osvobozen od DPH, pokud neexistuje nárok na odpočet DPH, v rozporu se zásadou neutrality DPH?

         (1)  Šestá směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. 1977, L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23).

         (2)  Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. 2006, L 347, s. 1).


title: Věc T-715/20: Rozsudek Tribunálu ze dne 2. března 2022 – Degode v. EUIPO – Leo Pharma (Skinovea) („Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie Skinovea – Starší národní slovní ochranná známka SKINOREN – Relativní důvod pro zamítnutí zápisu – Nebezpečí záměny – Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001“)

text:
               25.4.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/28

      Rozsudek Tribunálu ze dne 2. března 2022 – Degode v. EUIPO – Leo Pharma (Skinovea)
      (Věc T-715/20) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie Skinovea - Starší národní slovní ochranná známka SKINOREN - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001“)
      (2022/C 171/36)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Degode-Dermago Development GmbH (Strausberg, Německo) (zástupci: O. Spieker, A. Schönfleisch a N. Willich, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: M. Capostagno a V. Ruzek, zmocněnci)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO: Leo Pharma A/S (Ballerup, Dánsko)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 4. září 2020 (věc R 337/2020-5) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Leo Pharma a Degode-Dermago Development.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti Degode-Dermago Development GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 35, 1.2.2021.


title: Věc C-69/22: Žaloba podaná dne 2. února 2022 – Evropská komise v. Rumunsko

text:
               25.4.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/17

      Žaloba podaná dne 2. února 2022 – Evropská komise v. Rumunsko
      (Věc C-69/22)
      (2022/C 171/22)
      Jednací jazyk: rumunština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: M. Noll-Ehlers, M. Ioan, zmocněnci)

         Žalovaný: Rumunsko

         Návrhová žádání žalobkyně

                  —

                  určit, že Rumunsko tím, že nepřijalo a nepředalo Evropské komisi národní program omezování znečištění ovzduší, nesplnilo povinnosti, které pro ně vyplývají podle čl. 6 odst. 1 a čl. 10 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/2284 ze dne 14. prosince 2016 o snížení národních emisí některých látek znečišťujících ovzduší, o změně směrnice 2003/35/ES a o zrušení směrnice 2001/81/ES (1);

                  —

                  uložit Rumunsku náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Komise uvádí, že směrnice 2016/2284 zavedla závazky snížit emise, které se týkají pěti klíčových látek znečišťujících ovzduší pro období mezi lety 2020 a 2029 a od roku 2030. Článek 6 odst. 1 směrnice 2016/2284 ukládá s cílem dodržet tyto závazky snížení emisí a přispět k dosažení cílů Unie v oblasti kvality ovzduší členským státům, aby přijaly národní program omezování znečištění ovzduší (dále jen „NPOZO“)
      V souladu s čl. 10 odst. 1 směrnice 2016/2284 bylo Rumunsko povinno předložit NPOZO nejpozději dne 1. dubna 2019 a opatření zamýšlená rumunskými orgány měla být zahájena před tímto datem.
      V důsledku toho Komise uvádí, že Rumunsko tím, že nepřijalo a nepředalo Komisi NPOZO až do doby podání této žaloby, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 6 odst. 1 a čl. 10 odst. 1 směrnice 2016/2284.

         (1)  Úř. věst. L 344, 17.12.2016, s. 1.


title: Věc C-349/20: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 3. března 2022 [žádost o rozhodnutí o předběžné otázce First-tier Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) – Spojené království] – NB, AB v. Secretary of State for the Home Department („Řízení o předběžné otázce – Společná politika v oblasti azylu a přistěhovalectví – Normy, které musí splňovat státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, aby mohli požívat mezinárodní ochrany – Směrnice 2004/83/ES – Článek 12 – Vyloučení z postavení uprchlíka – Osoba bez státní příslušnosti palestinského původu zaregistrovaná u Agentury Organizace spojených národů pro pomoc a práci (ve prospěch palestinských uprchlíků na Blízkém východě) (UNRWA) – Podmínky pro dovolání se ipso facto směrnice 2004/83/ES – Ukončení ochrany nebo podpory UNRWA“)

text:
               25.4.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/9

      Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 3. března 2022 [žádost o rozhodnutí o předběžné otázce First-tier Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) – Spojené království] – NB, AB v. Secretary of State for the Home Department
      (Věc C-349/20) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Společná politika v oblasti azylu a přistěhovalectví - Normy, které musí splňovat státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, aby mohli požívat mezinárodní ochrany - Směrnice 2004/83/ES - Článek 12 - Vyloučení z postavení uprchlíka - Osoba bez státní příslušnosti palestinského původu zaregistrovaná u Agentury Organizace spojených národů pro pomoc a práci (ve prospěch palestinských uprchlíků na Blízkém východě) (UNRWA) - Podmínky pro dovolání se ipso facto směrnice 2004/83/ES - Ukončení ochrany nebo podpory UNRWA“)
      (2022/C 171/11)
      Jednací jazyk: angličtina

         Předkládající soud

      First-tier Tribunal (Immigration and Asylum Chamber)

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: NB, AB

         Žalovaný: Secretary of State for the Home Department

         za přítomnosti: United Nations High Commissioner for Refugees (UK)

         Výrok

                  1)

                  Článek 12 odst. 1 písm. a) druhá věta směrnice Rady 2004/83/ES ze dne 29. dubna 2004 o minimálních normách, které musí splňovat státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, aby mohli žádat o postavení uprchlíka nebo osoby, která z jiných důvodů potřebuje mezinárodní ochranu, a o obsahu poskytované ochrany, musí být vykládán v tom smyslu, že za účelem určení, zda ochrana nebo podpora Agentury Organizace spojených národů pro pomoc a práci (ve prospěch palestinských uprchlíků na Blízkém východě) (UNRWA) není dále udělována, takže se osoba může ipso facto dovolávat „postavení uprchlíka“ ve smyslu tohoto ustanovení, je třeba v rámci individuálního posouzení zohlednit relevantní okolnosti, které existují nejen v době odchodu této osoby z oblasti působení UNRWA, ale také okolnosti, které existují v době, kdy příslušné orgány posuzují žádost o přiznání postavení uprchlíka nebo kdy příslušné soudní orgány rozhodují o opravném prostředku proti rozhodnutí o odmítnutí přiznání takového postavení.

                  2)

                  Článek 12 odst. 1 písm. a) druhá věta směrnice 2004/83 musí být vykládán v tom smyslu, že v rámci analýzy, jejímž cílem je určit, zda ochrana nebo podpora Agentury Organizace spojených národů pro pomoc a práci (ve prospěch palestinských uprchlíků na Blízkém východě) (UNRWA) nebyla dále udělována, takže se osoba může ipso facto dovolávat „postavení uprchlíka“ ve smyslu tohoto ustanovení, pokud dotyčná osoba prokáže, že byla donucena opustit oblast působení UNRWA z důvodů, které nemohla ovlivnit a které byly nezávislé na její vůli, je na členském státu, aby – v případě, že má za to, že se tato osoba nyní může do této oblasti vrátit a získat podobnou ochranu nebo podporu – prokázal, že tomu tak je.

                  3)

                  Článek 12 odst. 1 písm. a) druhá věta směrnice 2004/83 musí být vykládán v tom smyslu, že pro určení, zda ochrana nebo podpora Agentury Organizace spojených národů pro pomoc a práci (ve prospěch palestinských uprchlíků na Blízkém východě) (UNRWA) nebyla dále udělována ve smyslu tohoto ustanovení, takže osoba, která požádala o mezinárodní ochranu, byla nucena opustit oblast působení tohoto orgánu, není nezbytné prokázat, že UNRWA nebo stát měly v úmyslu způsobit této osobě újmu nebo jí odepřít podporu, a to jednáním nebo opomenutím. Pro účely tohoto ustanovení stačí prokázat, že podpora nebo ochrana UNRWA skutečně již nejsou z jakéhokoli důvodu poskytovány, jelikož tato agentura již není z objektivních důvodů nebo z důvodů souvisejících s individuální situací žadatele schopna zajistit tomuto žadateli životní podmínky odpovídající jejímu poslání.

                  4)

                  Článek 12 odst. 1 písm. a) druhá věta směrnice 2004/83 ve spojení s čl. 1 oddílem D Úmluvy o právním postavení uprchlíků podepsané v Ženevě dne 28. července 1951 musí být vykládán v tom smyslu, že v rámci posuzování podmínek vyžadovaných pro ověření, zda ochrana nebo podpora UNRWA není dále udělována, takže se osoba může ipso facto dovolávat „postavení uprchlíka“ ve smyslu tohoto ustanovení směrnice 2004/83, je třeba zohlednit podporu poskytovanou této osobě takovými aktéry občanské společnosti, jako jsou nevládní organizace, za podmínky, že s nimi UNRWA udržuje formální vztah spolupráce, která vykazuje trvalou povahu, v jejímž rámci posledně uvedené organizace pomáhají UNRWA při naplňování jejího mandátu.

         (1)  Úř. věst. C 62, 22.2.2021.


title: Věc T-126/22: Žaloba podaná dne 7. března 2022 – Coinbase v. EUIPO – Coinbase Global (coinbase)

text:
               25.4.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/43

      Žaloba podaná dne 7. března 2022 – Coinbase v. EUIPO – Coinbase Global (coinbase)
      (Věc T-126/22)
      (2022/C 171/59)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina.

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Coinbase, Inc. (San Francisco, Kalifornie, Spojené státy americké) (zástupce: A. Nordemann, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Coinbase Global OÜ (Tallinn, Estonsko)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatel sporné ochranné známky: další účastnice v řízení před odvolacím senátem

         Sporná ochranná známka: přihláška slovní ochranné známky Evropské unie coinbase – přihláška k zápisu č. 18 090 762

         Řízení před EUIPO: námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 20. prosince 2021 ve věci R 1097/2021-4

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí,

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001


title: Věc C-72/22: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Litva) dne 4. února 2022 – M.A. v. Valstybės sienos apsaugos tarnyba

text:
               25.4.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/18

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Litva) dne 4. února 2022 – M.A. v. Valstybės sienos apsaugos tarnyba
      (Věc C-72/22)
      (2022/C 171/23)
      Jednací jazyk: litevština

         Předkládající soud

      Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

         Účastníci původního řízení

         Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatel): M.A.

         Další účastnice řízení o kasačním opravném prostředku: Valstybės sienos apsaugos tarnyba

         Předběžné otázky

                  1.

                  Musí být čl. 7 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/32/EU (1) ze dne 26. června 2013 o společných řízeních pro přiznávání a odnímání statusu mezinárodní ochrany ve spojení s čl. 4 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/95/EU (2) ze dne 13. prosince 2011 o normách, které musí splňovat státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, aby mohli požívat mezinárodní ochrany, o jednotném statusu pro uprchlíky nebo osoby, které mají nárok na doplňkovou ochranu, a o obsahu poskytnuté ochrany vykládán v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je úprava použitelná v projednávané věci, která v případě vyhlášení stanného práva, výjimečného stavu nebo i v případě vyhlášení nouzového stavu z důvodu hromadného přílivu cizinců v zásadě neumožňuje cizinci, který vstoupil a pobývá na území členského státu protiprávně, podat žádost o mezinárodní ochranu?

                  2.

                  Bude-li otázka 1 zodpovězena kladně: musí být čl. 8 odst. 2 a 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/33/EU (3) ze dne 26. června 2013, kterou se stanoví normy pro přijímání žadatelů o mezinárodní ochranu, vykládán v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, podle níž může být v případě vyhlášení stanného práva, výjimečného stavu nebo i v případě vyhlášení nouzového stavu z důvodu hromadného přílivu cizinců žadatel o azyl zajištěn na základě pouhé skutečnosti, že vstoupil na území Litevské republiky protiprávním překročením státní hranice Litevské republiky?

         (1)  Úř. věst. 2013, L 180, s. 60.

         (2)  Úř. věst. 2011, L 337, s. 9.

         (3)  Úř. věst. 2013, L 180, s. 96.


title: Věc T-209/21: Rozsudek Tribunálu ze dne 23. února 2022 – Ignacio Carrasco v. EUIPO – Santos Carrasco Manzano (La Hoja del Carrasco) („Ochranná známka Evropské unie – Řízení o prohlášení neplatnosti – Obrazová ochranná známka Evropské unie La Hoja del Carrasco – Starší národní obrazová ochranná známka CARRASCO, Guijuelo – Relativní důvod pro zamítnutí zápisu – Nebezpečí záměny – Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001] – Dominantní a rozlišující prvky kolidujících ochranných známek“)

text:
               25.4.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/35

      Rozsudek Tribunálu ze dne 23. února 2022 – Ignacio Carrasco v. EUIPO – Santos Carrasco Manzano (La Hoja del Carrasco)
      (Věc T-209/21) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o prohlášení neplatnosti - Obrazová ochranná známka Evropské unie La Hoja del Carrasco - Starší národní obrazová ochranná známka CARRASCO, Guijuelo - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001] - Dominantní a rozlišující prvky kolidujících ochranných známek“)
      (2022/C 171/46)
      Jednací jazyk: španělština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Ignacio Carrasco SL (Guijuelo, Španělsko) (zástupce: J. Donoso Romero, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: R. Santana Davies a D. Gája, zmocněnci)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Santos Carrasco Manzano SA (Guijuelo) (zástupce: F. Marín Riaño, advokát)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 10. února 2021 (věc R 175/2020-1) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Santos Carrasco Manzano a Ignacio Carrasco.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti Ignacio Carrasco SL se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 217, 7.6.2021.


title: Věc T-129/22: Žaloba podaná dne 7. března 2022 – Simba Toys v. EUIPO – Master Gift Import (BIMBA TOYS)

text:
               25.4.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/44

      Žaloba podaná dne 7. března 2022 – Simba Toys v. EUIPO – Master Gift Import (BIMBA TOYS)
      (Věc T-129/22)
      (2022/C 171/60)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Simba Toys GmbH & Co. KG (Fürth, Německo) (zástupce: O. Ruhl, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Master Gift Import, SLU (Ronda, Španělsko)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem

         Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie BIMBA TOYS – Přihláška č. 17 846 486

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 20. prosince 2021, ve věci R 629/2021-4

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

                  —

                  Porušení článku 8 odst. 4 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-161/15: Usnesení Tribunálu ze dne 22. února 2022 – Brinkmann (Steel Trading) a další v. Komise a ECB („Žaloba na náhradu škody – Hospodářská a měnová politika – Program podpory stability pro Kypr – Memorandum o porozumění ze dne 26. dubna 2013 o politice zvláštní hospodářské podmíněnosti uzavřené mezi Kyprem a Evropským mechanismem stability – Pravomoc Tribunálu – Dostatečně závažné porušení právní normy, která přiznává práva jednotlivcům – Rovné zacházení – Zásada proporcionality – Žaloba po právní stránce zjevně zcela neopodstatněná“)

text:
               25.4.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/36

      Usnesení Tribunálu ze dne 22. února 2022 – Brinkmann (Steel Trading) a další v. Komise a ECB
      (Věc T-161/15) (1)

      („Žaloba na náhradu škody - Hospodářská a měnová politika - Program podpory stability pro Kypr - Memorandum o porozumění ze dne 26. dubna 2013 o politice zvláštní hospodářské podmíněnosti uzavřené mezi Kyprem a Evropským mechanismem stability - Pravomoc Tribunálu - Dostatečně závažné porušení právní normy, která přiznává práva jednotlivcům - Rovné zacházení - Zásada proporcionality - Žaloba po právní stránce zjevně zcela neopodstatněná“)
      (2022/C 171/47)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobci: Brinkmann (Steel Trading) Ltd (Londýn, Spojené království) a dalších 18 žalobců, jejichž jména jsou uvedena v příloze usnesení (zástupce: R. Nowinski, advokát)

         Žalované: Evropská komise (zástupci: J.-P. Keppenne, M. Konstantinidis a S. Delaude, zmocněnci), Evropská centrální banka (zástupci: K. Laurinavičius a M. Szablewska, zmocněnci, ve spolupráci s H.-G. Kamannem, advokátem)

         Předmět

      Návrh podaný na základě článku 268 SFEU a znějící na přiznání náhrady škod, které žalobcům údajně vznikly v důsledku rozhodnutí Komise a ECB podmínit určitými podmínkami poskytnutí finanční pomoci Kyperské republice.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Brinkmann (Steel Trading) Ltd a ostatní žalobci, jejichž jména jsou uvedena v příloze, ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí a Evropskou centrální bankou (ECB).

         (1)  Úř. věst. C 294, 7.9.2015.


title: Věc C-104/22: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Markkinaoikeus (Finsko) dne 15. února 2022 – Lännen MCE Oy v. Berky GmbH a Senwatec Gmbh & Co. Kg

text:
               25.4.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/19

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Markkinaoikeus (Finsko) dne 15. února 2022 – Lännen MCE Oy v. Berky GmbH a Senwatec Gmbh & Co. Kg
      (Věc C-104/22)
      (2022/C 171/24)
      Jednací jazyk: finština

         Předkládající soud

      Markkinaoikeus

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: Lännen MCE Oy

         Žalované: Berky GmbH a Senwatec Gmbh & Co. Kg

         Předběžné otázky

      Podnik A je usazený v členském státě X, ve kterém má sídlo, a na internetových stránkách v reklamě nebo jako klíčové slovo použil označení, které je totožné s ochrannou známkou EU náležející podniku B.

                  1)

                  Lze ve výše uvedeném případě mít za to, že daná reklama je určena spotřebitelům nebo podnikatelům v členském státě Y, ve kterém má sídlo podnik B, a je soud pro ochranné známky v členském státě Y příslušný k tomu, aby na základě čl. 125 odst. 5 nařízení o ochranné známce EU (1) zkoumal žalobu pro porušení práv z ochranné známky EU, pokud v elektronicky zveřejněné reklamě nebo na internetových stránkách inzerenta, na které tato reklama odkazuje, není, alespoň ne výslovně, upřesněna zeměpisná oblast, do které jsou dané výrobky dodávány, nebo z oblasti dodávek není výslovně vyňat ani jeden členský stát? Lze v této souvislosti zohlednit druh výrobků, kterých se daná reklama týká, a okolnost, že oblast, kde se nachází trh s výrobky podniku A, má údajně celosvětový rozsah, a zahrnuje tedy celé území Evropské unie včetně členského státu Y?

                  2)

                  Lze mít za to, že je výše uvedená reklama určena spotřebitelům nebo podnikatelům v členském státě Y, pokud se daná reklama zobrazuje na internetové stránce vyhledávače, která je provozována pod národní doménou nejvyšší úrovně členského státu Y?

                  3)

                  V případě kladné odpovědi na první nebo druhou otázku: Jaké další okolnosti musí být případně zohledněny při rozhodování o tom, zda je reklama určena spotřebitelům nebo podnikatelům v členském státě Y?

         (1)  Nařízení Evorpského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001 ze dne 14. června 2017 o ochranné známce Evropské unie (Úř. věst. L 154, 16.6.2017, s. 1).


title: Věc C-409/20: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 3. března 2022 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de lo Contencioso-Administrativo n° 1 de Pontevedra – Španělsko) – UN v. Subdelegación del Gobierno en Pontevedra („Řízení o předběžné otázce – Prostor svobody, bezpečnosti a práva – Směrnice 2008/115/ES – Společné normy a postupy v členských státech při navracení neoprávněně pobývajících státních příslušníků třetích zemí – Článek 6 odst. 1 a čl. 8 odst. 1 – Vnitrostátní právní úprava, která v případě neoprávněného pobytu stanoví uložení pokuty společně s povinností opustit území – Možnost legalizovat pobyt ve stanovené lhůtě – Článek 7 odst. 1 a 2 – Lhůta k dobrovolnému opuštění území“)

text:
               25.4.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/10

      Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 3. března 2022 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no 1 de Pontevedra – Španělsko) – UN v. Subdelegación del Gobierno en Pontevedra
      (Věc C-409/20) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Prostor svobody, bezpečnosti a práva - Směrnice 2008/115/ES - Společné normy a postupy v členských státech při navracení neoprávněně pobývajících státních příslušníků třetích zemí - Článek 6 odst. 1 a čl. 8 odst. 1 - Vnitrostátní právní úprava, která v případě neoprávněného pobytu stanoví uložení pokuty společně s povinností opustit území - Možnost legalizovat pobyt ve stanovené lhůtě - Článek 7 odst. 1 a 2 - Lhůta k dobrovolnému opuštění území“)
      (2022/C 171/12)
      Jednací jazyk: španělština

         Předkládající soud

      Juzgado de lo Contencioso Administrativo no 1 de Pontevedra

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: UN

         Žalovaný: Subdelegación del Gobierno en Pontevedra

         Výrok

      Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/115/ES ze dne 16. prosince 2008 o společných normách a postupech v členských státech při navracení neoprávněně pobývajících státních příslušníků třetích zemí, zejména její čl. 6 odst. 1 a čl. 8 odst. 1 ve spojení s jejím čl. 6 odst. 4 a čl. 7 odst. 1 a 2, musí být vykládána v tom smyslu, že nebrání právní úpravě členského státu, podle které se jako sankce za neoprávněný pobyt státního příslušníka třetí země, u kterého nenastaly přitěžující okolnosti, nejprve uloží pokuta společně s povinností opustit území tohoto členského státu ve stanovené lhůtě, ledaže před uplynutím této lhůty dojde k legalizaci pobytu tohoto státního příslušníka, a teprve poté, jestliže tento státní příslušník nelegalizuje svůj pobyt, se přijme rozhodnutí nařizující obligatorně jeho vyhoštění, pokud je uvedená lhůta stanovena v souladu s požadavky stanovenými v čl. 7 odst. 1 a 2 uvedené směrnice.

         (1)  Úř. věst. C 53, 15.2.2021.


title: Věc T-295/21: Usnesení Tribunálu ze dne 15. února 2022 – eSlovensko v. Komise (Žaloba na neplatnost – Finanční ustanovení – Program EU pro bezpečnější internet – Nedodržení formálních náležitostí – Nepřípustnost“)

text:
               25.4.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/36

      Usnesení Tribunálu ze dne 15. února 2022 – eSlovensko v. Komise
      (Věc T-295/21) (1)

      (Žaloba na neplatnost - Finanční ustanovení - Program EU pro bezpečnější internet - Nedodržení formálních náležitostí - Nepřípustnost“)
      (2022/C 171/48)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: eSlovensko (Lučenec, Slovensko) (zástupce: B. Fridrich, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Estrada de Solà a S. Romoli, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh na základě článku 263 SFEU znějící na zrušení rozhodnutí Komise Ares(2021) 1955613 ze dne 18. března 2021 týkajícího se inkasního příkazu pro projekt SI-2010-SIC-1231002 („Safer Internet SK SIC“).

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

                  2)

                  Společnost eSlovensko ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

         (1)  Úř. věst. C 320, 9.8.2021.


title: Věc T-130/22: Žaloba podaná dne 7. března 2022 – Biologische Heilmittel Heel v. EUIPO – Esi (TRAUMGEL)

text:
               25.4.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/44

      Žaloba podaná dne 7. března 2022 – Biologische Heilmittel Heel v. EUIPO – Esi (TRAUMGEL)
      (Věc T-130/22)
      (2022/C 171/61)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Biologische Heilmittel Heel GmbH (Baden-Baden, Německo) (zástupce: J. Künzel, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Esi Srl (Albisola Superiore, Itálie)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem

         Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie TRAUMGEL – Přihláška č. 16 289 712

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 20. prosince 2021, ve věci R 813/2021-4

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil výrok č. 3 napadeného rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu – R 813/2021-4 ze dne 20. prosince 2021;

                  —

                  změnil výrok č. 1 napadeného rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu – R 813/2021-4 ze dne 20. prosince 2021;

                  —

                  zrušil rozhodnutí námitkového oddělení ze dne 6. dubna 2021 kromě zboží uvedeného ve výroku č. 1 v rozsahu, v němž byly zamítnuty námitky týkající se zboží třídy 3;

                  —

                  uložit další účastnici řízení před EUIPO náhradu nákladů řízení.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady 2017/1001.


title: Věc T-133/22: Žaloba podaná dne 10. března 2022 – Katjes Fassin v. EUIPO (THE FUTURE IS PLANT-BASED)

text:
               25.4.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/45

      Žaloba podaná dne 10. března 2022 – Katjes Fassin v. EUIPO (THE FUTURE IS PLANT-BASED)
      (Věc T-133/22)
      (2022/C 171/62)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Katjes Fassin GmbH & Co. KG (Emmerich am Rhein, Německo) (zástupci: T. Schmitz a S. Stolzenburg-Wiemer, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie THE FUTURE IS PLANT-BASED – Přihláška č. 18 310 582

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 21. prosince 2021, ve věci R 1023/2021-5

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) ve spojení s čl. 7 odst. 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-695/20: Usnesení Tribunálu ze dne 23. února 2022 – OG v. EIB

text:
               25.4.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/46

      Usnesení Tribunálu ze dne 23. února 2022 – OG v. EIB
      (Věc T-695/20) (1)

      (2022/C 171/63)
      Jednací jazyk: francouzština
      Předseda osmého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 35, 1.2.2021.


title: Spojené věci C-798/18 a C-799/18: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 15. dubna 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio – Itálie) – Federazione nazionale delle imprese elettrotecniche ed elettroniche (Anie) a další (C-798/18), Athesia Energy Srl a další (C-799/18) v. Ministero dello Sviluppo Economico, Gestore dei servizi energetici (GSE) SpA („Řízení o předběžné otázce – Životní prostředí – Články 16 a 17 Listiny základních práv Evropské unie – Zásada právní jistoty a zásada ochrany legitimního čekávání – Smlouva o energetické chartě – Článek 10 – Použitelnost – Směrnice 2009/28/ES – Článek 3 odst. 3 písm. a) – Podpora využívání energie z obnovitelných zdrojů – Výroba elektrické energie v solárních fotovoltaických zařízeních – Změna režimu podpory“)

text:
               7.6.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/2

      Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 15. dubna 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio – Itálie) – Federazione nazionale delle imprese elettrotecniche ed elettroniche (Anie) a další (C-798/18), Athesia Energy Srl a další (C-799/18) v. Ministero dello Sviluppo Economico, Gestore dei servizi energetici (GSE) SpA
      (Spojené věci C-798/18 a C-799/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Životní prostředí - Články 16 a 17 Listiny základních práv Evropské unie - Zásada právní jistoty a zásada ochrany legitimního čekávání - Smlouva o energetické chartě - Článek 10 - Použitelnost - Směrnice 2009/28/ES - Článek 3 odst. 3 písm. a) - Podpora využívání energie z obnovitelných zdrojů - Výroba elektrické energie v solárních fotovoltaických zařízeních - Změna režimu podpory“)
      (2021/C 217/02)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: Federazione nazionale delle imprese elettrotecniche ed elettroniche (Anie) a další (C-798/18), Athesia Energy Srl a další (C-799/18)

         Žalovaní: Ministero dello Sviluppo Economico, Gestore dei servizi energetici (GSE) SpA

         za účasti: Elettricità Futura Unione delle imprese elettriche italiane, Confederazione generale dell’agricoltura italiana – Confagricoltura

         Výrok

      S výhradou ověření, která přísluší provést předkládajícímu soudu při zohlednění všech relevantních skutečností, musí být čl. 3 odst. 3 písm. a) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/28/ES ze dne 23. dubna 2009 o podpoře využívání energie z obnovitelných zdrojů a o změně a následném zrušení směrnic 2001/77/ES a 2003/30/ES, a články 16 a 17 Listiny základních práv Evropské unie s ohledem na zásady právní jistoty a ochrany legitimního očekávání vykládány v tom smyslu, že nebrání vnitrostátní právní úpravě, která stanoví snížení nebo odklad platby pobídek pro energii vyrobenou v solárních fotovoltaických zařízeních, které již byly přiznány správními rozhodnutími a potvrzeny příslušnými dohodami uzavřenými mezi provozovateli těchto zařízení a veřejnou společností, pokud se tato právní úprava týká pobídek, které již byly stanoveny, avšak ještě nebyly splatné.

         (1)  Úř. věst. C 122, 1.4.2019.


title: Věc C-30/19: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 15. dubna 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Högsta domstolen – Švédsko) – Diskrimineringsombudsmannen v. Braathens Regional Aviation AB („Řízení o předběžné otázce – Rovné zacházení s osobami bez ohledu na jejich rasu nebo etnický původ – Směrnice 2000/43/ES – Článek 7 – Ochrana práv – Článek 15 – Sankce – Žaloba na náhradu škody založená na tvrzené diskriminaci – Uznání nároku na náhradu škody žalovaným bez uznání existence tvrzené diskriminace – Souvislost mezi vyplaceným odškodněním a tvrzenou diskriminací – Článek 47 Listiny základních práv Evropské unie – Právo na účinnou soudní ochranu – Vnitrostátní procesní pravidla, která navzdory výslovnému návrhu žalobce brání soudu rozhodujícímu o žalobě rozhodnout o existenci tvrzené diskriminace“)

text:
               7.6.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/3

      Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 15. dubna 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Högsta domstolen – Švédsko) – Diskrimineringsombudsmannen v. Braathens Regional Aviation AB
      (Věc C-30/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Rovné zacházení s osobami bez ohledu na jejich rasu nebo etnický původ - Směrnice 2000/43/ES - Článek 7 - Ochrana práv - Článek 15 - Sankce - Žaloba na náhradu škody založená na tvrzené diskriminaci - Uznání nároku na náhradu škody žalovaným bez uznání existence tvrzené diskriminace - Souvislost mezi vyplaceným odškodněním a tvrzenou diskriminací - Článek 47 Listiny základních práv Evropské unie - Právo na účinnou soudní ochranu - Vnitrostátní procesní pravidla, která navzdory výslovnému návrhu žalobce brání soudu rozhodujícímu o žalobě rozhodnout o existenci tvrzené diskriminace“)
      (2021/C 217/03)
      Jednací jazyk: švédština

         Předkládající soud

      Högsta domstolen

         Účastníci původního řízení

         Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatel): Diskrimineringsombudsmannen

         Žalovaná: Braathens Regional Aviation AB

         Výrok

      Články 7 a 15 směrnice Rady 2000/43/ES ze dne 29. června 2000, kterou se zavádí zásada rovného zacházení s osobami bez ohledu na jejich rasu nebo etnický původ, ve spojení s článkem 47 Listiny základních práv Evropské unie musí být vykládány v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, která soudu rozhodujícímu o žalobě na náhradu škody založené na tvrzené diskriminaci zakázané touto směrnicí znemožňuje projednat návrh znějící na konstatování existence této diskriminace, když žalovaný souhlasí s vyplacením požadované náhrady, ale existenci uvedené diskriminace neuzná. Vnitrostátnímu soudu, jenž rozhoduje spor mezi jednotlivci, přísluší, aby v rámci svých pravomocí zajistil soudní ochranu vyplývající pro jednotlivce z článku 47 Listiny základních práv tím, že v případě potřeby upustí od použití jakéhokoli odporujícího vnitrostátního ustanovení.

         (1)  Úř. věst. C 103, 18.03.2019


title: Věc C-194/19: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 15. dubna 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État – Belgie) – H. A. v. État belge („Řízení o předběžné otázce – Nařízení (EU) č. 604/2013 – Určení členského státu příslušného k posuzování žádosti o mezinárodní ochranu – Článek 27 – Opravný prostředek – Zohlednění skutečností, které nastaly po přijetí rozhodnutí o přemístění – Účinná soudní ochrana“)

text:
               7.6.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/3

      Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 15. dubna 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État – Belgie) – H. A. v. État belge
      (Věc C-194/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Nařízení (EU) č. 604/2013 - Určení členského státu příslušného k posuzování žádosti o mezinárodní ochranu - Článek 27 - Opravný prostředek - Zohlednění skutečností, které nastaly po přijetí rozhodnutí o přemístění - Účinná soudní ochrana“)
      (2021/C 217/04)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Conseil d'État

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: H. A.

         Žalovaný: État belge

         Výrok

      Článek 27 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 604/2013 ze dne 26. června 2013, kterým se stanoví kritéria a postupy pro určení členského státu příslušného k posuzování žádosti o mezinárodní ochranu podané státním příslušníkem třetí země nebo osobou bez státní příslušnosti v některém z členských států, ve světle bodu 19 odůvodnění tohoto nařízení, a článek 47 Listiny základních práv Evropské unie musí být vykládány v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, která stanoví, že soud rozhodující o žalobě na neplatnost podané proti rozhodnutí o přemístění nemůže při posuzování této žaloby zohlednit okolnosti, které nastaly po přijetí tohoto rozhodnutí a jsou rozhodující pro správné uplatnění tohoto nařízení, ledaže tato právní úprava počítá se specifickým opravným prostředkem, který vede k ex nunc posouzení situace dotyčné osoby, jehož výsledky jsou závazné pro příslušné orgány, které může být provedeno poté, co nastaly takové okolnosti, a které zejména není podmíněno tím, že je tato osoba zbavena svobody, ani tím, že se blíží výkon uvedeného rozhodnutí.

         (1)  Úř. věst. C 164, 13.5.2019.


title: Věc C-221/19: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 15. dubna 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Sądu Okręgowego w Gdańsku – Polsko) – AV („Řízení o předběžné otázce – Justiční spolupráce v trestních věcech – Rámcového rozhodnutí 2008/909/SVV – Článek 8 odst. 2 až 4 – Článek 17 odst. 1 a 2 – Článek 19 – Zohlednění trestu uloženého v jiném členském státě, který musí být vykonán v členském státě, v němž se vynáší souhrnný rozsudek, pro účely tohoto souhrnného rozsudku – Podmínky – Rámcové rozhodnutí 2008/675/SVV – Článek 3 odst. 3 – Pojem ‚zásah do rozhodnutí nebo jeho výkonu‘, který musí být zohledněn v novém trestním řízení v jiném členském státě, než je členský stát, v němž bylo toto rozhodnutí vydáno“)

text:
               7.6.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/4

      Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 15. dubna 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Sądu Okręgowego w Gdańsku – Polsko) – AV
      (Věc C-221/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Justiční spolupráce v trestních věcech - Rámcového rozhodnutí 2008/909/SVV - Článek 8 odst. 2 až 4 - Článek 17 odst. 1 a 2 - Článek 19 - Zohlednění trestu uloženého v jiném členském státě, který musí být vykonán v členském státě, v němž se vynáší souhrnný rozsudek, pro účely tohoto souhrnného rozsudku - Podmínky - Rámcové rozhodnutí 2008/675/SVV - Článek 3 odst. 3 - Pojem ‚zásah do rozhodnutí nebo jeho výkonu‘, který musí být zohledněn v novém trestním řízení v jiném členském státě, než je členský stát, v němž bylo toto rozhodnutí vydáno“)
      (2021/C 217/05)
      Jednací jazyk: polština

         Předkládající soud

      Sąd Okręgowy w Gdańsku

         Účastníci původního řízení

      AV

         za přítomnosti: Pomorski Wydział Zamiejscowy Departamentu do Spraw Przestępczości Zorganizowanej i Korupcji Prokuratury Krajowej

         Výrok

                  1)

                  Ustanovení čl. 8 odst. 2 až 4, čl. 17 odst. 1 a 2 ve spojení s článkem 19 rámcového rozhodnutí Rady 2008/909/SVV ze dne 27. listopadu 2008 o uplatňování zásady vzájemného uznávání rozsudků v trestních věcech, které ukládají trest odnětí svobody nebo opatření spojená se zbavením osobní svobody, za účelem jejich výkonu v Evropské unii, ve znění rámcového rozhodnutí Rady 2009/299/SVV ze dne 26. února 2009, musí být vykládána v tom smyslu, že umožňují vydání souhrnného rozsudku zahrnujícího nejen jeden nebo více trestů uložených již dříve dotyčné osobě v členském státě, ve kterém se vynáší tento souhrnný rozsudek, nýbrž i jeden či více trestů uložených dotyčnému v jiném členském státě, které jsou vykonávány podle tohoto rámcového rozhodnutí v prvním členském státě. Takový souhrnný rozsudek však nemůže vést k přeměně délky nebo druhu těchto posledně uvedených trestů, která překračuje striktní meze stanovené v čl. 8 odst. 2 až 4 tohoto rámcového rozhodnutí, k porušení povinnosti uložené v čl. 17 odst. 2 téhož rámcového rozhodnutí započíst celou dobu zbavení osobní svobody, kterou si již odsouzený případně odpykal ve vydávajícím státě, do celkové doby zbavení osobní svobody, kterou si má odpykat ve vykonávajícím státě, nebo k přezkumu trestů uložených dotyčnému v jiném členském státě v rozporu s čl. 19 odst. 2 uvedeného rámcového rozhodnutí.

                  2)

                  Článek 3 odst. 3 rámcového rozhodnutí Rady 2008/675/SVV ze dne 24. července 2008 o zohledňování odsouzení v členských státech Evropské unie při novém trestním řízení ve spojení s bodem 14 odůvodnění tohoto rámcového rozhodnutí musí být vykládán v tom smyslu, že umožňuje vydání souhrnného rozsudku zahrnujícího nejen jedno nebo více odsouzení vydaných již dříve vůči dotyčné osobě v členském státě, v němž se vynáší tento souhrnný rozsudek, nýbrž i jedno nebo více odsouzení vydaných proti dotyčnému v jiném členském státě, která jsou podle rámcového rozhodnutí 2008/909, ve znění rámcového rozhodnutí 2009/299, vykonávána v prvním členském státě, za předpokladu, že uvedený souhrnný rozsudek dodržuje, pokud jde o uvedená odsouzení, podmínky a omezení vyplývající z čl. 8 odst. 2 až 4, čl. 17 odst. 2 a čl. 19 odst. 2 tohoto rámcového rozhodnutí 2008/909 ve znění pozdějších změn.

         (1)  Úř. věst. C 280, 19.8.2019.


title: Věc C-470/19: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 15. dubna 2021 [žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court (Irsko) – Irsko] – Friends of the Irish Environment Ltd v. Commissioner for Environmental Information („Řízení o předběžné otázce – Aarhuská úmluva – Směrnice 2003/4/ES – Právo přístupu k informacím o životním prostředí v držení orgánů veřejné správy – Článek 2 bod 2 – Pojem ‚orgán veřejné správy‘ – Instituce nebo subjekty působící v soudní funkci – Informace obsažené ve spise k ukončenému soudnímu řízení“)

text:
               7.6.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/5

      Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 15. dubna 2021 [žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court (Irsko) – Irsko] – Friends of the Irish Environment Ltd v. Commissioner for Environmental Information
      (Věc C-470/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Aarhuská úmluva - Směrnice 2003/4/ES - Právo přístupu k informacím o životním prostředí v držení orgánů veřejné správy - Článek 2 bod 2 - Pojem ‚orgán veřejné správy‘ - Instituce nebo subjekty působící v soudní funkci - Informace obsažené ve spise k ukončenému soudnímu řízení“)
      (2021/C 217/06)
      Jednací jazyk: angličtina

         Předkládající soud

      High Court (Irsko)

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Friends of the Irish Environment Ltd

         Žalovaný: Commissioner for Environmental Information

         za přítomnosti: Courts Service of Ireland

         Výrok

      Článek 2 bod 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/4/ES ze dne 28. ledna 2003 o přístupu veřejnosti k informacím o životním prostředí a o zrušení směrnice Rady 90/313/EHS musí být vykládán v tom smyslu, že neupravuje přístup k informacím o životním prostředí obsaženým v soudních spisech, jelikož soudy ani instituce nebo subjekty, které jsou těmito soudy řízeny, a mají tedy s uvedenými soudy úzkou vazbu, nejsou „orgány veřejné správy“ ve smyslu tohoto ustanovení, a nespadají tudíž do působnosti této směrnice.

         (1)  Úř. věst. C 280, 19.8.2019.


title: Věc C-511/19: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 15. dubna 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Areios Pagos – Řecko) – AB v. Olympiako Athlitiko Kentro Athinon – Spyros Louis („Řízení o předběžné otázce – Sociální politika – Směrnice 2000/78/ES – Zásada rovného zacházení v zaměstnání a povolání – Zákaz diskriminace na základě věku – Pracovníci zařazení do personální rezervy do skončení jejich pracovní smlouvy – Snížení platu a snížení nebo ztráta odstupného při propuštění – Režim použitelný na pracovníky ve veřejném sektoru, kteří se blíží okamžiku odchodu do plného důchodu – Snižování mzdových výdajů ve veřejném sektoru – Článek 6 odst. 1 – Legitimní cíl sociální politiky – Situace hospodářské krize“)

text:
               7.6.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/6

      Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 15. dubna 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Areios Pagos – Řecko) – AB v. Olympiako Athlitiko Kentro Athinon – Spyros Louis
      (Věc C-511/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Sociální politika - Směrnice 2000/78/ES - Zásada rovného zacházení v zaměstnání a povolání - Zákaz diskriminace na základě věku - Pracovníci zařazení do personální rezervy do skončení jejich pracovní smlouvy - Snížení platu a snížení nebo ztráta odstupného při propuštění - Režim použitelný na pracovníky ve veřejném sektoru, kteří se blíží okamžiku odchodu do plného důchodu - Snižování mzdových výdajů ve veřejném sektoru - Článek 6 odst. 1 - Legitimní cíl sociální politiky - Situace hospodářské krize“)
      (2021/C 217/07)
      Jednací jazyk: řečtina

         Předkládající soud

      Areios Pagos

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: AB

         Žalovaná: Olympiako Athlitiko Kentro Athinon – Spyros Louis

         Výrok

      Článek 2 a čl. 6 odst. 1 směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání, musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání vnitrostátní právní úpravě, podle které jsou pracovníci ve veřejném sektoru, kteří v určité době splňují podmínky pro vznik nároku na plný starobní důchod, zařazeni do režimu personální rezervy až do skončení jejich pracovní smlouvy, což vede ke snížení jejich odměny, ztrátě jejich případného kariérního postupu, jakož i ke snížení, či dokonce odepření odstupného při propuštění, na které by tito zaměstnanci měli nárok při ukončení pracovního poměru, jelikož cílem této právní úpravy je legitimní cíl politiky zaměstnanosti a prostředky k dosažení uvedeného cíle jsou přiměřené a nezbytné.

         (1)  Úř. věst. C 319, 23.9.2019.


title: Věc C-515/19: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 15. dubna 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État – Francie) – Eutelsat SA v. Autorité de régulation des communications électroniques et des postes, Inmarsat Ventures SE, dříve Inmarsat Ventures Ltd („Řízení o předběžné otázce – Sbližování právních předpisů – Odvětví telekomunikací – Harmonizované využívání rádiového spektra v kmitočtových pásmech 2 GHz pro realizaci systémů poskytujících družicové pohyblivé služby – Rozhodnutí č. 626/2008/ES – Článek 2 odst. 2 písm. a) a b) – Článek 4 odst. 1 písm. c) bod ii) – Článek 7 odst. 1 a 2 – Článek 8 odst. 1 a 3 – Družicové pohyblivé soustavy – Pojem ‚pohyblivá pozemská stanice‘ – Pojem ‚pozemské komplementární komponenty‘ – Pojem ‚požadovaná kvalita‘ – Příslušná úloha družicových a pozemských komponentů – Povinnost provozovatele družicových pohyblivých soustav zajistit dostupnost pro určité procento obyvatelstva a území – Nesplnění – Dopad“)

text:
               7.6.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/6

      Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 15. dubna 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État – Francie) – Eutelsat SA v. Autorité de régulation des communications électroniques et des postes, Inmarsat Ventures SE, dříve Inmarsat Ventures Ltd
      (Věc C-515/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Sbližování právních předpisů - Odvětví telekomunikací - Harmonizované využívání rádiového spektra v kmitočtových pásmech 2 GHz pro realizaci systémů poskytujících družicové pohyblivé služby - Rozhodnutí č. 626/2008/ES - Článek 2 odst. 2 písm. a) a b) - Článek 4 odst. 1 písm. c) bod ii) - Článek 7 odst. 1 a 2 - Článek 8 odst. 1 a 3 - Družicové pohyblivé soustavy - Pojem ‚pohyblivá pozemská stanice‘ - Pojem ‚pozemské komplementární komponenty‘ - Pojem ‚požadovaná kvalita‘ - Příslušná úloha družicových a pozemských komponentů - Povinnost provozovatele družicových pohyblivých soustav zajistit dostupnost pro určité procento obyvatelstva a území - Nesplnění - Dopad“)
      (2021/C 217/08)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Conseil d'État

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Eutelsat SA

         Žalovaní: Autorité de régulation des communications électroniques et des postes, Inmarsat Ventures SE, dříve Inmarsat Ventures Ltd

         za přítomnosti: Viasat Inc., Viasat UK Ltd

         Výrok

                  1)

                  S ohledem na všechny výše uvedené úvahy je třeba na druhou otázku odpovědět tak, že čl. 2 odst. 2 písm. a) a b) rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 626/2008/ES ze dne 30. června 2008 o výběru a povolování soustav poskytujících družicové pohyblivé služby (MSS), ve spojení s čl. 8 odst. 1 a 3 tohoto rozhodnutí, musí být vykládán v tom smyslu, že družicová pohyblivá soustava nemusí spočívat primárně na družicovém komponentu této soustavy, pokud jde o kapacitu přenášených dat, a že pozemské komplementární komponenty pohyblivých družicových soustav mohou být rozmístěny takovým způsobem, že pokrývají celé území Evropské unie, a to z důvodu, že z žádného místa na tomto území nelze zajistit spojení v „požadované kvalitě“ ve smyslu čl. 2 odst. 2 písm. b) uvedeného rozhodnutí, včetně kvality nezbytné pro poskytování služby nabízené provozovatelem této soustavy, za podmínky, že nedojde k narušení hospodářské soutěže a že uvedený družicový komponent je skutečně a konkrétně užitečný v tom smyslu, že takový komponent musí být nezbytný pro fungování družicové pohyblivé soustavy, s výhradou nezávislého provozu pozemského komplementárního komponentu v případě selhání družicového komponentu, který nesmí přesáhnout osmnáct měsíců.

                  2)

                  Pojem „pohyblivá pozemská stanice“ ve smyslu čl. 2 odst. 2 písm. a) rozhodnutí č. 626/2008 musí být vykládán v tom smyslu, že se k tomu, aby taková stanice spadala pod tento pojem, nevyžaduje, aby byla bez dalšího zařízení schopna komunikovat s pozemským komplementárním komponentem i s družicí.

                  3)

                  Článek 8 odst. 1 rozhodnutí č. 626/2008, ve spojení s čl. 7 odst. 1 tohoto rozhodnutí, musí být vykládán v tom smyslu, že v případě, že se prokáže, že provozovatel vybraný v souladu s hlavou II uvedeného rozhodnutí, oprávněný k využívání rádiového spektra na základě článku 7 téhož rozhodnutí, neposkytl družicové pohyblivé služby prostřednictvím družicové pohyblivé soustavy ve lhůtě stanovené v čl. 4 odst. 1 písm. c) bodu ii) rozhodnutí č. 626/2008, nejsou příslušné orgány členských států oprávněny odmítnout udělit tomuto provozovateli povolení nezbytná k provozování pozemských komplementárních komponentů družicových pohyblivých soustav z důvodu, že tento provozovatel nesplnil závazek přijatý v žádosti.

         (1)  Úř. věst. C 295, 2.9.2019.


title: Věc C-593/19: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 15. dubna 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzgericht, Außenstelle Graz – Rakousko) – SK Telecom Co. Ltd. v. Finanzamt Graz-Stadt („Řízení o předběžné otázce – Daň z přidané hodnoty (DPH) – Směrnice 2006/112/ES – Určení místa plnění telekomunikačních služeb – Roaming státních příslušníků třetích zemí v mobilních komunikačních sítích v rámci Evropské unie – Článek 59a první pododstavec písm. b) – Možnost členských států přenést místo poskytnutí telekomunikačních služeb na své území“)

text:
               7.6.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/7

      Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 15. dubna 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzgericht, Außenstelle Graz – Rakousko) – SK Telecom Co. Ltd. v. Finanzamt Graz-Stadt
      (Věc C-593/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Daň z přidané hodnoty (DPH) - Směrnice 2006/112/ES - Určení místa plnění telekomunikačních služeb - Roaming státních příslušníků třetích zemí v mobilních komunikačních sítích v rámci Evropské unie - Článek 59a první pododstavec písm. b) - Možnost členských států přenést místo poskytnutí telekomunikačních služeb na své území“)
      (2021/C 217/09)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Bundesfinanzgericht, Außenstelle Graz

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: SK Telecom Co. Ltd.

         Žalovaný: Finanzamt Graz-Stadt

         Výrok

      Článek 59a první pododstavec písm. b) směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty, ve znění změn s účinkem ode dne 1. ledna 2010 vyplývajících ze směrnice Rady 2008/8/ES ze dne 12. února 2008 o DPH, musí být vykládán v tom smyslu, že v případě roamingových služeb poskytovaných mobilním operátorem usazeným ve třetí zemi jeho zákazníkům, kteří jsou rovněž usazeni nebo mají bydliště či místo, kde se obvykle zdržují, v této třetí zemi, které jim umožňují využívat tuzemskou mobilní komunikační síť členského státu, ve kterém se dočasně zdržují, dochází ke „skutečnému použití [nebo] využití“ těchto služeb na území tohoto členského státu ve smyslu uvedeného ustanovení, takže uvedený členský stát může považovat místo poskytnutí těchto roamingových služeb za místo nacházející se na jeho území, a to bez ohledu na daňové zacházení, kterému tyto služby podléhají na základě vnitrostátního daňového práva této třetí země, když využití této možnosti má zabránit nezdanění těchto služeb v Unii.

         (1)  Úř. věst. C 27, 27.1.2020.


title: Věc C-694/19 P: Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 15. dubna 2021 – Italmobiliare SpA, Sirap-Gema SpA, Sirap France SAS, Petruzalek GmbH, Petruzalek s.r.o., Petruzalek s.r.o., Petruzalek kft v. Evropská komise („Kasační opravný prostředek – Hospodářská soutěž – Kartelová dohoda – Trh s potravinovými obaly pro maloobchodní prodej – Přičitatelnost protiprávního jednání – Podmínky přiznání ochrany – Pokyny pro výpočet pokut z roku 2006 – Hodnota tržeb – Maximální výše pokuty – Délka správního řízení – Přiměřená lhůta – Schopnost zaplatit pokutu“)

text:
               7.6.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/8

      Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 15. dubna 2021 – Italmobiliare SpA, Sirap-Gema SpA, Sirap France SAS, Petruzalek GmbH, Petruzalek s.r.o., Petruzalek s.r.o., Petruzalek kft v. Evropská komise
      (Věc C-694/19 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Hospodářská soutěž - Kartelová dohoda - Trh s potravinovými obaly pro maloobchodní prodej - Přičitatelnost protiprávního jednání - Podmínky přiznání ochrany - Pokyny pro výpočet pokut z roku 2006 - Hodnota tržeb - Maximální výše pokuty - Délka správního řízení - Přiměřená lhůta - Schopnost zaplatit pokutu“)
      (2021/C 217/10)
      Jednací jazyk: italština

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Italmobiliare SpA, Sirap-Gema SpA, Sirap France SAS, Petruzalek GmbH, Petruzalek s.r.o., Petruzalek s.r.o., Petruzalek kft (zástupkyně: F. Moretti, avvocatessa)

         Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: původně P. Rossi, T. Vecchi, poté P. Rossi, G. Conte a C. Sjödin, zmocněnci)

         Výrok

                  1)

                  Kasační opravný prostředek se zamítá.

                  2)

                  Společnosti Italmobiliare SpA, Sirap-Gema SpA, Sirap France SAS, Petruzalek GmbH, Petruzalek s.r.o., Petruzalek s.r.o. a Petruzalek kft ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

         (1)  Úř. věst. C 372, 4.11.2019.


title: Věc C-729/19: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 15. dubna 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Court of Appeal in Northern Ireland – Spojené království) – TKF v. Department of Justice for Northern Ireland („Řízení o předběžné otázce – Soudní spolupráce v občanských věcech – Uznávání a výkon rozhodnutí a spolupráce ve věcech vyživovacích povinností – Nařízení (ES) č. 4/2009 – Působnost ratione temporis – Článek 75 – Rozhodnutí vydaná soudy členského státu před přistoupením státu k Evropské uni“)

text:
               7.6.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/9

      Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 15. dubna 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Court of Appeal in Northern Ireland – Spojené království) – TKF v. Department of Justice for Northern Ireland
      (Věc C-729/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Soudní spolupráce v občanských věcech - Uznávání a výkon rozhodnutí a spolupráce ve věcech vyživovacích povinností - Nařízení (ES) č. 4/2009 - Působnost ratione temporis - Článek 75 - Rozhodnutí vydaná soudy členského státu před přistoupením státu k Evropské uni“)
      (2021/C 217/11)
      Jednací jazyk: angličtina

         Předkládající soud

      Court of Appeal in Northern Ireland

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: TKF

         Žalovaný: Department of Justice for Northern Ireland

         Výrok

                  1)

                  Článek 75 odst. 2 písm. a) nařízení Rady (ES) č. 4/2009 ze dne 18. prosince 2008 o příslušnosti, rozhodném právu, uznávání a výkonu rozhodnutí a o spolupráci ve věcech vyživovacích povinností musí být vykládán v tom smyslu, že se použije pouze na rozhodnutí vydaná vnitrostátními soudy ve státech, které byly k datu přijetí těchto rozhodnutí již členy Evropské unie.

                  2)

                  Nařízení č. 4/2009 musí být vykládáno v tom smyslu, že žádné ustanovení tohoto nařízení neumožňuje, aby rozhodnutí ve věcech vyživovacích povinností vydaná v jednom státě před jeho přistoupením k Evropské unii a přede dnem použitelnosti uvedeného nařízení byla po přistoupení tohoto státu k Unii uznána a vykonána v jiném členském státě.

         (1)  Úř. věst. C 423, 16.12.2019.


title: Věc C-733/19: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 15. dubna 2021 – Nizozemské království v. Rada Evropské unie, Evropský parlament („Žaloba na neplatnost – Společná rybářská politika – Nařízení (EU) č. 1380/2013 – Zachování a udržitelné využívání rybolovných zdrojů – Ochrana mořských ekosystémů – Nařízení (EU) 2019/1241 – Technická opatření – Příloha V, část D – Zákaz rybolovu pomocí pulzní elektrické vlečné sítě – Zásada proporcionality – Zásada obezřetnosti“)

text:
               7.6.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/9

      Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 15. dubna 2021 – Nizozemské království v. Rada Evropské unie, Evropský parlament
      (Věc C-733/19) (1)

      („Žaloba na neplatnost - Společná rybářská politika - Nařízení (EU) č. 1380/2013 - Zachování a udržitelné využívání rybolovných zdrojů - Ochrana mořských ekosystémů - Nařízení (EU) 2019/1241 - Technická opatření - Příloha V, část D - Zákaz rybolovu pomocí pulzní elektrické vlečné sítě - Zásada proporcionality - Zásada obezřetnosti“)
      (2021/C 217/12)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Nizozemské království (zástupkyně: M.K. Bulterman, M. Noort a P. Huurnink, zmocněnkyně)

         Žalovaní: Rada Evropské unie (zástupci: F. Naert a A. Maceroni, zmocněnci), Evropský parlament (zástupci: R. van de Westelaken, I. Liukkonen a K. Zejdová, zmocněnci)

         Vedlejší účatnice podporující žalobce: Francouzská republika (zástupci: A.-L. Desjonquères a M. J.-L. Carré, zmocněnci)

         Výrok

                  1.

                  Žaloba se zamítá.

                  2.

                  Nizozemské království ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Radou Evropské unie a Evropským parlamentem.

                  3.

                  Francouzská republika ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 423, 16.12.2019.


title: Věc C-736/19: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 15. dubna 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Augstākā tiesa (Senāts) – Lotyšsko) – ZS „Plaukti“ („Řízení o předběžné otázce – Zemědělství – Evropský zemědělský fond pro rozvoj venkova (EZFRV) – Nařízení (ES) č. 1698/2005 – Nařízení (EU) č. 65/2011 – Článek 16 odst. 5 třetí pododstavec – Nařízení (ES) č. 73/2009 – Články 4 a 6 – Nařízení (ES) č. 1122/2009 – Podpora pro rozvoj venkova – Agroenvironmentální platby – Podpora pro zachování biologické rozmanitosti travních porostů – Nedodržení podmínek pro poskytnutí těchto plateb – Předčasné sečení – Snížení a vyloučení uvedených plateb – Závazné normy – Povinné požadavky na hospodaření – Minimální požadavky týkající se dobrého zemědělského a environmentálního stavu – Závazky nad rámec odpovídajících závazných norem, minimální požadavky a další odpovídající závazné požadavky stanovené vnitrostátními právními předpisy“)

text:
               7.6.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/10

      Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 15. dubna 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Augstākā tiesa (Senāts) – Lotyšsko) – ZS „Plaukti“
      (Věc C-736/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Zemědělství - Evropský zemědělský fond pro rozvoj venkova (EZFRV) - Nařízení (ES) č. 1698/2005 - Nařízení (EU) č. 65/2011 - Článek 16 odst. 5 třetí pododstavec - Nařízení (ES) č. 73/2009 - Články 4 a 6 - Nařízení (ES) č. 1122/2009 - Podpora pro rozvoj venkova - Agroenvironmentální platby - Podpora pro zachování biologické rozmanitosti travních porostů - Nedodržení podmínek pro poskytnutí těchto plateb - Předčasné sečení - Snížení a vyloučení uvedených plateb - Závazné normy - Povinné požadavky na hospodaření - Minimální požadavky týkající se dobrého zemědělského a environmentálního stavu - Závazky nad rámec odpovídajících závazných norem, minimální požadavky a další odpovídající závazné požadavky stanovené vnitrostátními právními předpisy“)
      (2021/C 217/13)
      Jednací jazyk: lotyština

         Předkládající soud

      Augstākā tiesa (Senāts)

         Účastníci původního řízení

      ZS „Plaukti“

         za přítomnosti: Lauku atbalsta dienests

         Výrok

                  1)

                  Článek 16 odst. 5 třetí pododstavec nařízení Komise (EU) č. 65/2011 ze dne 27. ledna 2011, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1698/2005, pokud jde o provádění kontrolních postupů a podmíněnosti s ohledem na opatření na podporu rozvoje venkova, musí být vykládán v tom smyslu, že se nepoužije v případě, kdy žadatel o podporu nedodržel agroenvironmentální závazky týkající se podmínek sečení, aniž byla zjištěna změna předmětné skupiny plodin.

                  2)

                  Články 4 a 6 nařízení Rady (ES) č. 73/2009 ze dne 19. ledna 2009, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce a kterým se mění nařízení (ES) č. 1290/2005, (ES) č. 247/2006, (ES) č. 378/2007 a zrušuje nařízení (ES) č. 1782/2003, ve spojení s čl. 39 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 1698/2005 ze dne 20. září 2005 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV), musí být vykládány v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, podle které jeden a týž požadavek může představovat jak jeden z minimálních požadavků týkající se dobrého zemědělského a environmentálního stavu, tak požadavek, který jde nad rámec těchto minimálních požadavků, a sice podmínku pro poskytnutí agroenvironmentálních plateb.

         (1)  Úř. věst. C 413, 9.12.2019.