title: Věc T-217/07: Žaloba podaná dne 26. června 2007 – Las Palmeras v. Rada a Komise

text:
               8.9.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 211/34

         Žaloba podaná dne 26. června 2007 – Las Palmeras v. Rada a Komise
   (Věc T-217/07)
   (2007/C 211/67)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Las Palmeras S. Coop. And. (Sevilla, Španělsko) (zástupce: L. Ortiz Blanco, advokát)

      Žalovaní: Rada Evropské unie a Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               vyhovět projednávané žalobě na náhradu škody na základě článku 288 ES a určit, že žalobkyně má nárok na finanční náhradu ze strany Rady a Komise, společně a nerozdílně, v celkové výši dvě stě osmdesát osm tisíc dvě stě třicet osm eur (288 238 eur);

               —

               uložit žalovaným orgánům náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně v projednávaném řízení, španělská společnost, jež čistí surovou bavlnu, se domáhá náhrady škody údajně utrpěné následkem uplatnění, v průběhu hospodářského roku 2006/2007, kapitoly 10a hlavy IV nařízení (ES) č. 1782/2003 (1), vložené čl. 1 odst. 20 nařízení (ES) č. 864/2004 (2). Kapitola 10a hlavy IV nařízení (ES) č. 1782/2003 stanoví společná pravidla pro režimy přímé podpory na základě společné zemědělské politiky a stanoví určité režimy podpor pro zemědělce.
   V tomto ohledu je třeba poznamenat, že kapitola 10a hlavy IV nařízení (ES) č. 1782/2003 byla z důvodu porušení zásady proporcionality zrušena rozsudkem Soudního dvora ze dne 7. září 2006 ve věci C-310/04, Španělsko v. Komise. Uvedený rozsudek však pozastavil účinnost zrušení až do přijetí nového nařízení, takže uvedená ustanovení byla uplatněna pro hospodářský rok 2006/2007.
   Na základě dvou zpráv vypracovaných hospodářskými poradci žaloba podává přehled o škodě utrpěné dotčeným odvětvím, neboť v důsledku uplatnění zrušených ustanovení během relevantního hospodářského roku došlo k významnému poklesu objemu produkce surové bavlny a následně produkce průmyslově čištěné bavlny. Provedení režimu podpory stanoveného v uvedených ustanoveních má za následek, že podstatná část podpory (asi 65 %) nemá žádnou souvislost s produkcí bavlny, takže zemědělec nadále pobírá podporu, i když svoji půdu využívá k produkci jiných plodin. V souladu s tím klesla odhadovaná ziskovost při využití jednoho hektaru půdy k pěstování bavlny pod úroveň ziskovosti při jeho využití k pěstování jiných plodin. Tato situace rovněž znamenala snížení provozních výnosů v průmyslovém odvětví čištění bavlny.
   Žalobkyně uplatňuje, že v projednávané věci jsou splněny požadavky judikatury pro určení mimosmluvní odpovědnosti Společenství.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 ze dne 29. září 2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce a kterým se mění nařízení (EHS) č. 2019/93, (ES) č. 1452/2001, (ES) č. 1453/2001, (ES) č. 1454/2001, (ES) č. 1868/94, (ES) č. 1251/1999, (ES) č. 1254/1999, (ES) č. 1673/2000, (EHS) č. 2358/71 a (ES) č. 2529/2001 (Úř. věst. L 270, 21.10.2003, s. 1; Zvl. vyd. 03/40, s. 269).

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 864/2004 ze dne 29. dubna 2004, kterým se mění a z důvodu přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska k Evropské unii upravuje nařízení (ES) č. 1782/2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce (Úř. věst. L 161, 30.4.2004, s. 48; Zvl. vyd. 03/45, s. 136).


title: Věc T-329/11: Usnesení Tribunálu ze dne 4. července 2012 — TME v. Komise ( „Veřejné zakázky na služby — Nabídkové řízení týkající se opravy čističky odpadních vod Bukurešť, spolufinancované strukturálními fondy ISPA — Údajně protiprávní rozhodnutí rumunských orgánů odmítnout nabídku předloženou žalobkyní — Odmítnutí Komise zahájit proti Rumunsku řízení o finančních opravách — Zjevná nepřípustnost“ )

text:
               8.9.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 273/8

         Usnesení Tribunálu ze dne 4. července 2012 — TME v. Komise
   (Věc T-329/11) (1)

   (Veřejné zakázky na služby - Nabídkové řízení týkající se opravy čističky odpadních vod Bukurešť, spolufinancované strukturálními fondy ISPA - Údajně protiprávní rozhodnutí rumunských orgánů odmítnout nabídku předloženou žalobkyní - Odmítnutí Komise zahájit proti Rumunsku řízení o finančních opravách - Zjevná nepřípustnost)
   2012/C 273/13
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: TME SpA — Termomeccanica Ecologia (Milán, Itálie) (zástupci: C. Malinconico, S. Fidanzia a A. Gigliola, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Aresu a P. van Nuffel, zmocněnci)

      Předmět věci

   Zaprvé návrh na zrušení dopisu Komise ze dne 20. dubna 2011, jehož předmětem je stížnost společnosti TME SpA ohledně nedodržení unijního práva ze strany Rumunska v rámci projektu „Bucharest Wastewater Treatment Plant Rehabilitation: Stage I ISPA 2004/RO/16/P/PE/003-03“ týkajícího se restrukturalizace čističky odpadních vod Bukurešť [D (2011)REGIO.B3/MAD] a zadruhé žádost o náhradu škody.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá jako zjevně nepřípustná.

               2)

               TME SpA — Termomeccanica Ecologia ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí

      (1)  Úř. věst. C 252, 27.8.2011.


title: Věc F-8/10: Žaloba podaná dne 25. ledna 2010 — Gheysens v. Rada

text:
               17.4.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 100/69

         Žaloba podaná dne 25. ledna 2010 — Gheysens v. Rada
   (Věc F-8/10)
   2010/C 100/102
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Johan Gheysens (Mechelen, Belgie) (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí Rady o neprodloužení smlouvy žalobci a tudíž o ukončení jeho pracovního poměru s Radou.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí o neprodloužení smlouvy žalobce po dni 30. září 2009 a odmítnutí přijmout jakékoliv opatření k nápravě administrativní situace žalobce, který již 16 let plní stálé úkoly orgánu;

               —

               uložit Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-347/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Administrativen sad Sofia-grad (Bulharsko) dne 21. června 2016 – Balgarska energiyna borsa AD (BEB) v. Komisia za energiyno i vodno regulirane (KEVR)

text:
               5.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/15

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Administrativen sad Sofia-grad (Bulharsko) dne 21. června 2016 – Balgarska energiyna borsa AD (BEB) v. Komisia za energiyno i vodno regulirane (KEVR)
   (Věc C-347/16)
   (2016/C 326/26)
   Jednací jazyk: bulharština

      Předkládající soud

   Administrativen sad Sofia-grad

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Balgarska energiyna borsa AD (BEB

      Žalovaná: Komisia za energiyno i vodno regulirane (KEVR)

      Předběžné otázky

               1)

               Povoluje čl. 9 odst. 1 písm. b) body i) a ii) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/72/ES (1) ze dne 13. července 2009 o společných pravidlech pro vnitřní trh s elektřinou a o zrušení směrnice 2003/54/ES, aby tatáž osoba byla výlučným akcionářem nezávislého provozovatele přenosové soustavy a společnosti, jejíž nejdůležitější činností je výroba a přenos elektřiny?

               2)

               Povoluje čl. 9 odst. 1 písm. b) body i) a ii) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/72/ES ze dne 13. července 2009 o společných pravidlech pro vnitřní trh s elektřinou a o zrušení směrnice 2003/54/ES, aby tatáž osoba přímo nebo nepřímo vykonávala kontrolu nad nezávislým provozovatelem přenosové soustavy a nad podnikem pro výrobu a dodávky elektřiny?

               3)

               Povoluje čl. 9 odst. 1 písm. c) a d) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/72/ES ze dne 13. července 2009 o společných pravidlech pro vnitřní trh s elektřinou a o zrušení směrnice 2003/54/ES, aby tatáž osoba jmenovala členy dozorčí rady nezávislého provozovatele přenosové soustavy (kteří zase volí její představenstvo) a členy správní rady podniku pro výrobu a dodávky elektřiny?

               4)

               Povolují směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/72/ES ze dne 13. července 2009 o společných pravidlech pro vnitřní trh s elektřinou a o zrušení směrnice 2003/54/ES, nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 714/2009 ze dne 13. července 2009 o podmínkách přístupu do sítě pro přeshraniční obchod s elektřinou a o zrušení nařízení (ES) č. 1228/2003, nařízení Komise (EU) 1222/2015 ze dne 24. července 2015, kterým se stanoví rámcový pokyn pro přidělování kapacity a řízení přetížení a nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1227/2011 ze dne 25. října 2011 o integritě a transparentnosti velkoobchodního trhu s energií omezení počtu osob, kterým se uděluje na určitém území licence pro přenos elektřiny?

               5)

               V případě kladné odpovědi na předchozí otázky a s ohledem na to, že podle čl. 43 odst. 1 bodu 1 [Zakon na energetikata (energetického zákona)] se pro území Bulharska uděluje jen jediná licence: je třeba vycházet z toho, že existuje střet zájmů ve smyslu bodu 12 odůvodnění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/72/ES ze dne 13. července 2009 o společných pravidlech pro vnitřní trh s elektřinou a o zrušení směrnice 2003/54/ES?

               6)

               Je třeba vycházet z toho, že vnitrostátní ustanovení čl. 43 odst. 1 bodu 1 energetického zákona omezuje ve smyslu článků 101 SFEU a 102 SFEU hospodářskou soutěž tím, že stanoví, že na území státu se uděluje jen jedna licence na přenos elektřiny?

      (1)  Úř. věst. L 211, s. 55


title: Spojené věci T-118/04 a T-134/04: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 7. února 2007 – Caló v. Komise ( Úředníci — Opětovné zařazení ředitele jako hlavního poradce — Zájem služby — Rovnocennost pracovních míst — Reorganizace Eurostat — Jmenování na pracovní místo ředitele — Oznámení o volném pracovním místě — Povinnost uvést odůvodnění — Hodnocení zásluh — Žaloba na neplatnost — Žaloba na náhradu škody )

text:
               14.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/31

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 7. února 2007 – Caló v. Komise
   (Spojené věci T-118/04 a T-134/04) (1)

   („Úředníci - Opětovné zařazení ředitele jako hlavního poradce - Zájem služby - Rovnocennost pracovních míst - Reorganizace Eurostat - Jmenování na pracovní místo ředitele - Oznámení o volném pracovním místě - Povinnost uvést odůvodnění - Hodnocení zásluh - Žaloba na neplatnost - Žaloba na náhradu škody“)
   (2007/C 82/67)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Giuseppe Caló (Lucemburk, Lucembursko) (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis a E. Marchal, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: J. Currall a H. Krämer, zmocněnci)
   Předmět věci
   Jednak návrh na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 9. července 2003 o opětovném zařazení žalobce z pracovního místa ředitele na pracovní místo hlavního poradce, rozhodnutí Komise ze dne 1. října 2003 o reorganizaci Eurostatu v rozsahu, v němž potvrzuje opětovné zařazení žalobce, a návrh na náhradu nemajetkové újmy, která údajně vznikla žalobci, a jednak návrh na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 30. března 2004 o jmenování pana N. na místo ředitele ředitelství „Statistiky pro zemědělství, rybolov, strukturální fondy a životní prostředí “v Eurostatu, a o zamítnutí žádosti žalobce o toto pracovní místo.
   Výrok rozsudku

               1)

               Ve věci T-118/04 se Komisi ukládá povinnost uhradit žalobci částku 1 euro jako náhradu škody z důvodu služebního pochybení.

               2)

               Ve věci T-134/04 se Komisi ukládá povinnost uhradit žalobci částku 5 000 eur jako náhradu škody z důvodu služebního pochybení.

               3)

               Ve zbývající části se žaloby zamítají.

               4)

               Ve věci T-118/04 ponese Komise vlastní náklady, včetně nákladů souvisejících s řízením o předběžném opatření před Soudem, a pětinu nákladů vynaložených žalobcem, včetně nákladů souvisejících s řízením o předběžném opatření před Soudem.

               5)

               Ve věci T-118/04 ponese žalobce čtyři pětiny vlastních nákladů, včetně nákladů souvisejících s řízením o předběžném opatření před Soudem.

               6)

               Ve věci T-134/04 ponese Komise veškeré náklady včetně nákladů souvisejících s řízením o předběžném opatření před Soudem.

      (1)  Úř. věst. C 118, 30.4.2004.


title: Věc C-486/10: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 13. května 2011 — Evropská komise v. Spolková republika Německo

text:
               27.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 252/28

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 13. května 2011 — Evropská komise v. Spolková republika Německo
   (Věc C-486/10) (1)

   2011/C 252/61
   Jednací jazyk: němčina
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 13, 15.1.2011.


title: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 12. července 2005 ve věci C-403/03 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzhof): Egon Schempp proti Finanzamt München V (Občanství Unie — Články 12 ES a 18 ES — Daň z příjmu — Odpočitatelnost výživného zaplaceného daňovým poplatníkem s bydlištěm v Německu jeho bývalé manželce s bydlištěm v Rakousku od zdanitelného příjmu — Důkaz zdanění výživného v tomto členském státě)

text:
               3.9.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/12

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (velkého senátu)
   ze dne 12. července 2005
   ve věci C-403/03 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzhof): Egon Schempp proti Finanzamt München V (1)

   (Občanství Unie - Články 12 ES a 18 ES - Daň z příjmu - Odpočitatelnost výživného zaplaceného daňovým poplatníkem s bydlištěm v Německu jeho bývalé manželce s bydlištěm v Rakousku od zdanitelného příjmu - Důkaz zdanění výživného v tomto členském státě)
   (2005/C 217/22)
   Jednací jazyk: němčina
   Ve věci C-403/03, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím Bundesfinanzhof (Německo) ze dne 22. července 2003, došlým Soudnímu dvoru dne 29. září 2003, v řízení Egon Schempp proti Finanzamt München V, Soudní dvůr (velký senát), ve složení V. Skouris, předseda, P. Jann, C. W. A. Timmermans a A. Rosas, předsedové senátů, C. Gulmann, J.-P. Puissochet, A. La Pergola, R. Schintgen, N. Colneric, J. Klučka, U. Lõhmus, E. Levits a A. Ó Caoimh (zpravodaj), soudci, generální advokát: L. A. Geelhoed, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 12. července 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:
   První pododstavec čl. 12 ES a čl. 18 odst. 1 ES musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání tomu, aby byla daňovému poplatníkovi s bydlištěm v Německu na základě takové vnitrostátní právní úpravy, jako je úprava dotčená ve věci v původním řízení, odepřena možnost odečíst ze svého zdanitelného příjmu v tomto členském státě výživné, které zaplatil své bývalé manželce s bydlištěm v jiném členském státě, ve kterém uvedené výživné není zdanitelné, i když by na to měl právo, pokud by jeho bývalá manželka měla bydliště v Německu.

      (1)  Úř. věst. C 304, 13.12.2003.


title: Věc T-433/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 16. ledna 2014 — Steiff v. OHIM (kovový koflík uprostřed ucha plyšové hračky) ( „Ochranná známka Společenství — Přihláška ochranné známky Společenství spočívající v upevnění knoflíku uprostřed ucha plyšové hračky — Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“ )

text:
               22.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 52/35

         Rozsudek Tribunálu ze dne 16. ledna 2014 — Steiff v. OHIM (kovový koflík uprostřed ucha plyšové hračky)
   (Věc T-433/12) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Přihláška ochranné známky Společenství spočívající v upevnění knoflíku uprostřed ucha plyšové hračky - Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)
   2014/C 52/66
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Margarete Steiff GmbH (Giengen an der Brenz, Německo) (zástupce: D. Fissl, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Pohlmann, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 23. července 2012 (věc R 1693/2011-1) týkajícímu se zápisu označení spočívajícího v upevnění knoflíku uprostřed ucha plyšové hračky jako ochranné známky Společenství.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Margarete Steiff GmbH se ukládá úhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 366, 24.11.2012.


title: Věc T-460/07: Žaloba podaná dne 18. prosince 2007 – Nokia v. OHIM – Medion (LIFE BLOG)

text:
               23.2.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 51/48

         Žaloba podaná dne 18. prosince 2007 – Nokia v. OHIM – Medion (LIFE BLOG)
   (Věc T-460/07)
   (2008/C 51/90)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Nokia Oyj (Helsinky, Finsko) (zástupce: J. Tanhuanpää, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Medion AG (Essen, Německo)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu ze dne 2. října 2007 ve věci R 141/2007-2 v plném rozsahu a vrátit věc OHIM k zápisu ochranné známky žalobkyně;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení žalobkyně.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka Společenství „LIFE BLOG“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 38 a 41 – přihláška č. 3 564 366

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Medion AG

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Národní a mezinárodní slovní ochranné známky „LIFE“ a „LIFETEC“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 1, 7, 8, 9, 10, 11, 16, 21, 28, 37, 38, 41 a 42; národní a mezinárodní slovní ochranná známka „LIFESAT“ pro výrobky zařazené do třídy 9 a národní slovní ochranná známka „Lifesign“ pro výrobky zařazené do tříd 9, 14 a 16

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Částečné zamítnutí zápisu

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Vyhovění námitkám a zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 40/94.


title: Věc C-367/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hof van beroep te Brussel (Belgie) dne 5. července 2016 – Openbaar Ministerie v. Dawid Piotrowski

text:
               12.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 335/40

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hof van beroep te Brussel (Belgie) dne 5. července 2016 – Openbaar Ministerie v. Dawid Piotrowski
   (Věc C-367/16)
   (2016/C 335/54)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hof van beroep te Brussel

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: Openbaar Ministerie

      Odpůrce: Dawid Piotrowski

      Předběžné otázky

               1)

               Musí být čl. 3 bod 3 rámcového rozhodnutí (1) o evropském zatýkacím rozkazu vykládán v tom smyslu, že předávání osob je přípustné pouze tehdy, pokud se tyto osoby podle práva vykonávajícího členského státu považují za plnoleté, nebo dovoluje výše uvedený článek vykonávajícímu členskému státu předávat i nezletilé, vůči nimž je možné na základě vnitrostátních předpisů uplatňovat od určitého věku (a případně za splnění řady podmínek) trestně právní odpovědnost?

               2)

               Pro případ, že předávání nezletilých není podle čl. 3 bodu 3 rámcového rozhodnutí zakázáno: Musí pak být toto ustanovení vykládáno v tom smyslu, že

                           a)

                           existence (teoretické) možnosti potrestat podle vnitrostátního práva nezletilé od určitého věku představuje dostatečné kritérium pro povolení předání (jinými slovy provedením abstraktního přezkumu na základě kritéria věku, od kterého se osoba považuje za trestně právně odpovědnou, aniž by byly zohledněny případné dodatečné podmínky) nebo

                           b)

                           ani zásada vzájemného uznávání zakotvená v čl. 1 odst. 2 rámcového rozhodnutí, ani znění čl. 3 bodu 3 tohoto rámcového rozhodnutí nebrání provedení konkrétního přezkumu jednotlivého případu vykonávajícím členským státem, při kterém může být požadováno, aby v souvislosti osobou, o jejíž předání se žádá, byly splněny stejné podmínky pro trestně právní odpovědnost, které platí pro vlastní státní příslušníky vykonávajícího členského státu na základě jejich věku v době spáchání činů, na základě druhu trestného činu, z něhož jsou obviněni, a možná dokonce na základě dřívějších trestů ve vykonávajícím členském státě, které vedly k výchovnému opatření, a to i tehdy, pokud tyto podmínky ve vystavujícím členském státě neexistují?

               3)

               Pokud vykonávající členský stát může provést konkrétní přezkum, nemá pak být za účelem zabránění beztrestnosti činěn žádný rozdíl mezi předáním za účelem trestního stíhání a předáním za účelem výkonu trestu?

      (1)  Rámcové rozhodnutí Rady 2002/584/SVV ze dne 13. června 2002 o evropském zatýkacím rozkazu a postupech předávání mezi členskými státy (Úř. věst. 2002, L 190, s. 1; Zvl. vyd. 19/06, s. 34).


title: Věc F-155/12: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 25. února 2014 – García Domínguez v. Komise „Veřejná služba — Výběrové řízení — Oznámení o výběrovém řízení EPSO/AD/215/11 — Nezapsání na seznam úspěšných uchazečů — Odůvodnění rozhodnutí o zamítnutí žádosti o pracovní místo — Zásada rovného zacházení — Konflikt zájmů“

text:
               7.4.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 102/45

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 25. února 2014 – García Domínguez v. Komise
   (Věc F-155/12) (1)

   („Veřejná služba - Výběrové řízení - Oznámení o výběrovém řízení EPSO/AD/215/11 - Nezapsání na seznam úspěšných uchazečů - Odůvodnění rozhodnutí o zamítnutí žádosti o pracovní místo - Zásada rovného zacházení - Konflikt zájmů“)
   2014/C 102/66
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Luis García Domínguez (Brusel, Belgie) (zástupci: S. Rodrigues a A. Tymen, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: B. Eggers a G. Gattinara)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí nezapsat žalobce na seznam úspěšných uchazečů v otevřeném výběrovém řízení EPSO/AD/215/11

      Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se zamítá jako zjevně postrádající jakýkoli právní základ.

               2)

               Luis García Domínguez ponese vlastní náklady řízení a ukládá se mu náhrada nákladů řízení vynaložených Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 63, 2.3.2013, s. 26.


title: Věc T-408/08: Žaloba podaná dne 25. září 2008 – S. F. Turistico Immobiliare v. Rada a Komise

text:
               22.11.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/53

         Žaloba podaná dne 25. září 2008 – S. F. Turistico Immobiliare v. Rada a Komise
   (Věc T-408/08)
   (2008/C 301/89)
   Jednací jazyk: italština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: S. F. Turistico Immobiliare Srl (Orosei, Itálie) (zástupce: L. Marcialis, advokát)

      Žalované: Rada Evropské unie a Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Komise Evropských společenství K(2008)2997 ze dne 2. července 2008 o režimu státních podpor „Regionální zákon č. 9 z roku 1998“ – zneužití podpory;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení;

         podpůrně

               —

               částečně zrušit napadené rozhodnutí v rozsahu, v němž prohlašuje celý režim státní podpory za neslučitelný se společným trhem, „jestliže příjemce podpory nepodal žádost o podporu na základě této právní úpravy před zahájením prací týkajících se původního investičního plánu“ a nařizuje navrácení odpovídajících částek Italské republice, aniž by přitom byla vyjmuta podpora v rozsahu, v němž podnítila náklady – které nesl příjemce před podáním žádosti o podporu – které se držely v rámci hranic stanovených v ustanoveních pro de minimis – podpory;

         dále podpůrně

               —

               určit protiprávnost bodu 4.2 opatření Rady 98 C 74/06 („Pokyny k vnitrostátní regionální podpoře“), podle kterého „režimy státní podpory [musí krom toho] stanovit, že žádost o podporu bude podána před zahájením provádění projektu“, v rozsahu, v němž toto ustanovení vylučuje přípustnost celé státní podpory stanovené pro příjemce, aniž by vyjímalo tu část podpory, která se týká investic, jenž byly učiněny po podání žádosti a které jsou funkčně a strukturálně samostatné;

               —

               částečně zrušit napadené rozhodnutí v rozsahu, v němž se týká celého navrácení poskytnutých částek Italské republice, aniž by vyjímalo podporu v rozsahu, v němž způsobila náklady, které nesl příjemce po podání žádosti o podporu a které se týkají funkčně a strukturálně samostatných částí provedeného plánu.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Rozhodnutí napadené v této věci je stejné jako rozhodnutí ve věci T-394/08, Region Sardinie v. Komise.
   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou podobné jako ty uplatněné ve výše uvedené věci.
   Žalobkyně napadá zejména protiprávnost bodu 4.2 opatření Rady 98 C 74/06 („Pokyny k vnitrostátní regionální podpoře“) ve smyslu článku 241 ES v rozsahu, v němž je toto ustanovení zjevně zcela v rozporu se smyslem společné politiky státních podpor, obzvláště v případě, který se vyznačuje takovými zvláštnostmi jako projednávaný případ a z provedení malé části (zhruba dvacetiny) zamýšlených prací vyvozuje naprostou nezpůsobilost všech dalších prací pro obdržení podpory, přestože tyto byly řádně zahájeny před zavedením dotčených pokynů.


title: Věc C-18/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) (Spojené království) dne 12. ledna 2011 — The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs v. Philips Electronics UK Ltd

text:
               19.3.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 89/11

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) (Spojené království) dne 12. ledna 2011 — The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs v. Philips Electronics UK Ltd
   (Věc C-18/11)
   2011/C 89/20
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) (Spojené království)

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

      Odpůrkyně: Philips Electronics UK Ltd

      Předběžné otázky

               1)

               Jedná se o omezení svobody státního příslušníka členského státu usadit se ve Spojeném království ve smyslu článku 49 SFEU (dříve článek 43 ES), pokud členský stát (jako je Spojené království) zahrnuje do svého základu daně zisky a ztráty společnosti se sídlem v jiném členském státě, ve kterém je rovněž daňovým rezidentem (jako je Nizozemsko), a to v rozsahu, v němž se jedná o zisky dosažené ve Spojeném království společností se sídlem v Nizozemsku prostřednictvím její stálé provozovny se sídlem ve Spojeném království, s cílem, aby Spojené království zabránilo převádění obchodních ztrát vzniklých ve Spojeném království stálé provozovně se sídlem ve Spojeném království, která patří společnosti, jež není britským rezidentem, na britskou společnost, a to formou „skupinového snížení“ (group relief), v kontextu, ve kterém jakákoli část těchto ztrát či částka zohledněná při jejich výpočtu „odpovídá nebo je zahrnuta v částce, která je pro účely zahraniční daně (v jakémkoli období) odpočitatelná nebo jinak uznatelná vůči ziskům společnosti nebo jiného subjektu dosaženým mimo území Spojeného království“, tedy s cílem povolit převádění obchodních ztrát vzniklých ve Spojeném království v případě stálé provozovny se sídlem ve Spojeném království pouze tehdy, pokud je v době podání žádosti zřejmé, že nemůže nikdy dojít k odpočtu daně nebo uznání v jiném státě než je Spojené království [včetně jiného členského státu (jako je Nizozemsko)], přičemž nepostačuje, že o snížení daně, jež je možné v zahraničí, nebylo ve skutečnosti požádáno, a za okolností, že podobná podmínka použitelná na převádění obchodních ztrát vzniklých ve Spojeném království neexistuje pro společnost, jež je britským daňovým rezidentem?

               2)

               Pokud je tomu tak, lze toto omezení odůvodnit:

                           a)

                           pouze na základě potřeby zabránit dvojímu uplatnění ztrát, nebo

                           b)

                           pouze na základě potřeby zachovat vyvážené rozdělení daňových pravomocí mezi členskými státy, nebo

                           c)

                           na základě potřeby zachovat vyvážené rozdělení daňových pravomocí mezi členskými státy ve spojení s potřebou zabránit dvojímu uplatnění ztrát?

               3)

               Pokud je tomu tak, je rozsah tohoto omezení přiměřený důvodu nebo důvodům omezení?

               4)

               Pokud omezení práv nizozemské společnosti není odůvodněno vůbec nebo rozsah tohoto omezení není přiměřený důvodu nebo důvodům omezení, ukládá právo EU Spojenému království, aby uznalo, že britská společnost má nárok požadovat „skupinové snížení“ svých zisků?


title: Věc C-50/08: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 24. května 2011 — Evropská komise v. Francouzská republika ( „Nesplnění povinnosti státem — Článek 43 ES — Svoboda usazování — Notáři — Podmínka státní příslušnosti — Článek 45 ES — Účast na výkonu veřejné moci“ )

text:
               9.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 204/2

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 24. května 2011 — Evropská komise v. Francouzská republika
   (Věc C-50/08) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Článek 43 ES - Svoboda usazování - Notáři - Podmínka státní příslušnosti - Článek 45 ES - Účast na výkonu veřejné moci)
   2011/C 204/03
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: J.-P. Keppenne a H. Støvlbæk, zmocněnci)

      Vedlejší účastník řízení podporující žalobkyni: Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupci: E. Jenkinson a S. Ossowski, zmocněnci)

      Žalovaná: Francouzská republika (zástupci: E. Belliard, G. de Bergues a B. Messmer, zmocněnci)

      Vedlejší účastníci řízení podporující žalovanou: Bulharská republika (zástupci: T. Ivanov a E. Petranova, zmocněnci), Česká republika (zástupce: M. Smolek, zmocněnec), Lotyšská republika (zástupci: L. Ostrovska, K. Drēviņa a J. Barbale, zmocněnci), Litevská republika (zástupci: D. Kriaučiūnas a E. Matulionytė, zmocněnci), Maďarská republika (zástupci: R. Somssich, K. Veres a M. Fehér, zmocněnci), Rumunsko (zástupci: C. Osman, A. Gheorghiu, A. Stoia a A. Popescu, zmocněnci), Slovenská republika (zástupci: J. Čorba a B. Ricziová, zmocněnci)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Porušení článků 43 ES a 45 ES — Vnitrostátní právní úprava podmiňující přístup k povolání notáře a jeho výkon státní příslušností — Překážka svobody usazování — Rozsah výjimky týkající se činností spjatých s výkonem veřejné moci — Nezbytnost přímé a specifické spjatosti s takovým výkonem

      Výrok

               1)

               Francouzská republika tím, že pro přístup k povolání notáře stanovila podmínku státní příslušnosti, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 43 ES.

               2)

               Francouzské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

               3)

               Bulharská republika, Česká republika, Lotyšská republika, Litevská republika, Maďarská republika, Rumunsko, Slovenská republika a Spojené království Velké Británie a Severního Irska ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 128, 24.5.2008.


title: Věc C-142/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Jász-Nagykun-Szolnok Megyei Bíróság (Maďarská republika) dne 23. března 2011 — Dávid Péter v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Észak-alföldi Regionális Adó Főigazgatósága

text:
               18.6.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 179/10

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Jász-Nagykun-Szolnok Megyei Bíróság (Maďarská republika) dne 23. března 2011 — Dávid Péter v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Észak-alföldi Regionális Adó Főigazgatósága
   (Věc C-142/11)
   2011/C 179/17
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Jász-Nagykun-Szolnok Megyei Bíróság

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Dávid Péter

      Žalovaný: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Észak-alföldi Regionális Adó Főigazgatósága

      Předběžné otázky

               1)

               Musí být režim odpočtu daně z přidané hodnoty obsažený v šesté směrnici Rady 77/388/EHS (1) ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně, ve znění směrnice Rady 2001/115/ES (2) ze dne 20. prosince 2001 (dále jen „šestá směrnice“) nebo ve směrnici Rady 2006/112/ES (3) ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty, použitelné v roce 2007, v tom smyslu, že daňový úřad, který se přitom opírá o objektivní odpovědnost, může omezit nárok osoby povinné k dani na odpočet DPH, o němž tato osoba tvrdí, že jej má nebo jí může zbavit tohoto nároku, v případě, že vystavitel faktury nemůže prokázat, že využití ostatních subdodavatelů bylo provedeno v souladu s právem?

               2)

               V případě, že daňový úřad nezpochybní, že hospodářská činnost, která vyplývá z faktury, byla provedena a že splňuje formální požadavky stanovené zákonem, může legálně odmítnout vrácení DPH, pokud nelze určit totožnost ostatních subdodavatelů použitých vystavitelem faktury nebo pokud vystavení faktury subdodavateli není v souladu s platnou právní úpravou?

               3)

               Je daňový úřad, který zamítne nárok na odpočet DPH za okolností uvedených ve druhé otázce, povinen ve správním řízení prokázat, že osoba povinná k dani, která uplatňuje nárok na odpočet DPH, věděla, že podniky, které jsou v subdodavatelském řetězci za ní, jednají protiprávně, případně s cílem vyhnout se zaplacení daní, včetně toho, že uvedená osoba povinná k dani s nimi měla tajnou dohodu?

      (1)  Šestá směrnice Rady ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23).

      (2)  Směrnice Rady 2001/115/ES ze dne 20. prosince 2001, kterou se mění směrnice 77/388/EHS s cílem zjednodušit, modernizovat a harmonizovat podmínky pro fakturaci ve vztahu k dani z přidané hodnoty (Úř. věst. L 15, s. 24; Zvl. vyd. 09/01, s. 352).

      (3)  Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1).


title: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne  15. prosince 2005  ve věci C-232/04 a C-233/04 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Arbeitsgericht Düsseldorf): Nurten Güney-Görres, Gul Demir proti Securicor Aviation (Germany) Ltd, Kötter Aviation Security GmbH & Co. KG (Směrnice 2001/23/ES — Článek 1 — Převod podniku nebo závodu — Zachování práv zaměstnanců — Rozsah působnosti)

text:
               25.2.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 48/6

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (třetího senátu)
   ze dne 15. prosince 2005
   ve věci C-232/04 a C-233/04 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Arbeitsgericht Düsseldorf): Nurten Güney-Görres, Gul Demir proti Securicor Aviation (Germany) Ltd, Kötter Aviation Security GmbH & Co. KG (1)

   (Směrnice 2001/23/ES - Článek 1 - Převod podniku nebo závodu - Zachování práv zaměstnanců - Rozsah působnosti)
   (2006/C 48/12)
   Jednací jazyk: němčina
   Ve spojených věcech C-232/04 a C-233/04, jejichž předmětem jsou žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podané rozhodnutími Arbeitsgericht Düsseldorf (Německo) ze dne 5. května 2004, došlými Soudnímu dvoru dne 3. června 2004, v řízeních Nurten Güney-Görres (C-232/04), Gul Demir (C-233/04) proti Securicor Aviation (Germany) Ltd, Kötter Aviation Security GmbH & Co. KG, Soudní dvůr (třetí senát), ve složení A. Rosa, předseda senátu, J.-P. Puissochet, S. von Bahr, A. Borg Barthet (zpravodaj) a U. Lõhmus, soudci, generální advokát: M. Poiares Maduro, vedoucí soudní kanceláře: K. Sztranc, rada, vydal dne 15. prosince 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:
   Článek 1 směrnice Rady 2001/23/ES ze dne 12. března 2001 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se zachování práv zaměstnanců v případě převodů podniků, závodů nebo částí podniků nebo závodů je třeba vykládat v tom smyslu, že při přezkumu existence převodu závodu podle tohoto článku v případě nového zadání zakázky a v rámci celkového posouzení nepředstavuje konstatování převodu provozních prostředků za účelem vlastního hospodářského využití podmínku nezbytnou pro konstatování převodu těchto prostředků ze strany původního úspěšného uchazeče o veřejnou zakázku na nového úspěšného uchazeče o veřejnou zakázku.

      (1)  Úř. věst. C 228, 11.9.2004.

      Úř. věst. C 201, 7.8.2004.


               6.5.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 108/36

         (2006/C 108/66)
   Poslední publikace Soudního dvora v Úředním věstníku Evropské unie

         Úř. věst. C 96, 22.4.2006

   Dřívější publikace

      Úř. věst. C 86, 8.4.2006

      Úř. věst. C 74, 25.3.2006

      Úř. věst. C 60, 11.3.2006

      Úř. věst. C 48, 25.2.2006

      Úř. věst. C 36, 11.2.2006

      Úř. věst. C 22, 28.1.2006

   Tyto texty jsou k dispozici na adrese:

               EUR-Lex: http://europa.eu.int/eur-lex

               CELEX: http://europa.eu.int/celex


title: Věc C-81/07: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 13. března 2008 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika (Nesplnění povinnosti státem — Životní prostředí — Směrnice 2000/59/ES — Plány pro příjem a zpracování lodního odpadu)

text:
               9.5.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 116/8

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 13. března 2008 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika
   (Věc C-81/07) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Životní prostředí - Směrnice 2000/59/ES - Plány pro příjem a zpracování lodního odpadu)
   (2008/C 116/13)
   Jednací jazyk: řečtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: G. Zavvos a K. Simonsson, zmocněnci)

      Žalovaná: Řecká republika (zástupci: S. Chala a I. Pouli, zmocněnci)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti členským státem – Nepřijetí ve stanovené lhůtě všech právních a správních předpisů nezbytných pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2000/59/ES ze dne 27. listopadu 2000 o přístavních zařízeních pro příjem lodního odpadu a zbytků lodního nákladu – Prohlášení Komise (Úř. věst. L 332, s. 81; Zvl. vyd. 07/05, s. 358)
   Výrok

               1)

               Řecká republika tím, že nevypracovala, neprovedla a neschválila plány pro příjem a zpracování lodního odpadu a zbytků lodního nákladu, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 5 odst. 1 a čl. 16 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/59/ES ze dne 27. listopadu 2000 o přístavních zařízeních pro příjem lodního odpadu a zbytků lodního nákladu.

               2)

               Řecké republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 69, 24.3.2007.


title: Věc T-255/14: Žaloba podaná dne 23. dubna 2014 – Aalto-korkeakoulusäätiö v. OHIM (APPCAMPUS)

text:
               21.7.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 235/24

         Žaloba podaná dne 23. dubna 2014 – Aalto-korkeakoulusäätiö v. OHIM (APPCAMPUS)
   (Věc T-255/14)
   2014/C 235/33
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Aalto-korkeakoulusäätiö (Helsinky, Finsko) (zástupkyně: C. Tomás Pedro, advokátka)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               částečně zrušil rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 24. ledna 2014 ve věci R 713/2013-2 v rozsahu, v němž potvrdil rozhodnutí o zamítnutí ochrany v Evropské unii mezinárodního zápisu 1 134 485 „APPCAMPUS“ (slovo) ohledně počítačového softwaru, magnetických nosičů dat, nahrávacích disků, kompaktních disků, DVD a jiných digitálních nahrávacích médií ve třídě 9 a technologické služby a výzkum a s nimi související výzkum a design, design a rozvoj počítačového softwaru ve třídě 42;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladu řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: Mezinárodní zápis uvádějící Evropskou unii č. 1 134 485 pro slovní ochrannou známku „APPCAMPUS“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 35, 38, 41 a 42

      Rozhodnutí průzkumového referenta: Konstatoval, že použitá ochranná známka zčásti nemůže být zapsána

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Částečně zrušil napadené rozhodnutí

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. c), b) a čl. 7 odst. 2 nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-366/11: Žaloba podaná dne 6. července 2011 — Bial — Portela & Ca v. OHIM — Isdin (ZEBEXIR)

text:
               10.9.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/53

         Žaloba podaná dne 6. července 2011 — Bial — Portela & Ca v. OHIM — Isdin (ZEBEXIR)
   (Věc T-366/11)
   2011/C 269/118
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Bial — Portela & Ca, SA (São Mamede do Coronado, Portugalsko) (zástupci: B. Braga da Cruz a J. M. Pimenta, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Isdin, SA (Barcelona, Španělsko)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 6. dubna 2011 ve věci R 1212/2009-1;

               —

               uložil žalovanému, aby zamítnul zápis ochranné známky Společenství č. 6809008 „ZEBEXIR“; a

               —

               uložil další účastnici řízení před odvolacím senátem náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „ZEBEXIR“, pro výrobky tříd 3 a 5 — přihláška ochranné známky Společenství č. 6809008

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Slovní ochranná známka Společenství „ZEBINIX“ přihlášená pod č. 3424223 pro výrobky a služby zařazené do tříd 3, 5 a 42

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 207/2009, jelikož odvolací senát nesprávně usoudil, že dotčené ochranné známky nejsou natolik podobné, aby byly zaměnitelné.


title: Věc C-546/03: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne  23. února 2006  – Komise Evropských společenství v. Španělské království ( Nesplnění povinnosti státem — Vlastní zdroje Společenství — Celní kodex Společenství — Postupy při vybírání dovozních a vývozních cel — Opožděné zaplacení vlastních zdrojů připadajících na tato cla a nezaplacení úroků z prodlení )

text:
               3.6.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 131/8

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 23. února 2006 – Komise Evropských společenství v. Španělské království
   (Věc C-546/03) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Vlastní zdroje Společenství - Celní kodex Společenství - Postupy při vybírání dovozních a vývozních cel - Opožděné zaplacení vlastních zdrojů připadajících na tato cla a nezaplacení úroků z prodlení“)
   (2006/C 131/13)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: M. Diaz-Llanos La Roche a G. Wilm, zmocněnci)

      Žalované: Španělské království (zástupce: M. Muñoz Pérez, zmocněnec)

      Vedlejší účastníci řízení podporující žalované: Dánské království (zástupce: J. Molde, zmocněnec), Finská republika (zástupce: A. Guimaraes-Purokoski, zmocněnec), Švédské království (zástupce: K. Wistrand, zmocněnec)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Článek 220 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 302, s. 1) a článek 5 nařízení Rady (EHS) č. 1854/89 ze dne 14. června 1989 o zaúčtování a podmínkách platby dovozního nebo vývozního cla vyplývajícího z celního dluhu (Úř. věst. L 186, s. 1) – Opožděné zaplacení podílu vlastních zdrojů Evropského společenství v případě vybrání cla po propuštění zboží – Odmítnutí zaplatit úroky z prodlení dlužné v důsledku zpoždění v připisování částek na účet Komise
   Výrok

               1)

               Španělské království tím, že

                           a)

                           nedodrželo lhůty pro zaúčtování cla vyplývajícího z celního dluhu po propuštění zboží stanovené v článku 5 nařízení Rady (EHS) č. 1854/89 ze dne 14. června 1989 o zaúčtování a podmínkách platby dovozního nebo vývozního cla vyplývajícího z celního dluhu, a od 1. ledna 1994 v čl. 220 odst. 1 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství, v důsledku čehož došlo k prodlení v poskytnutí vlastních zdrojů, a

                           b)

                           neuhradilo Komisi Evropských společenství úroky plynoucí z tohoto prodlení podle článku 11 nařízení Rady (EHS, Euratom) č. 1552/89 ze dne 29. května 1989, kterým se provádí rozhodnutí 88/376/EHS, Euratom, o systému vlastních zdrojů Společenství, a od 31. května 2000 podle článku 11 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1150/2000 ze dne 22. května 2000, kterým se provádí rozhodnutí 94/728/ES, Euratom, o systému vlastních zdrojů Společenství,

                     nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají ze všech těchto ustanovení.

               2)

               Španělskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

               3)

               Dánské království, Finská republika a Švédské království ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 59, 6.3.2004.


title: Věc C-302/12: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 21. listopadu 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden — Nizozemsko) — X v. Minister van Financiën ( „Řízení o předběžné otázce — Článek 43 ES — Motorová vozidla — Používání osobního motorového vozidla v jednom členském státě, je-li toto vozidlo registrováno v jiném členském státě — Zdanění tohoto vozidla v prvně jmenovaném členském státě při jeho prvním použití v tuzemské silniční síti a v druhém členském státě při jeho registraci — Vozidlo používané dotyčným občanem jak pro soukromou potřebu, tak k dojíždění z členského státu původu občana na pracoviště nacházející se v prvně jmenovaném členském státě“ )

text:
               8.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 39/6

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 21. listopadu 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden — Nizozemsko) — X v. Minister van Financiën
   (Věc C-302/12) (1)

   (Řízení o předběžné otázce - Článek 43 ES - Motorová vozidla - Používání osobního motorového vozidla v jednom členském státě, je-li toto vozidlo registrováno v jiném členském státě - Zdanění tohoto vozidla v prvně jmenovaném členském státě při jeho prvním použití v tuzemské silniční síti a v druhém členském státě při jeho registraci - Vozidlo používané dotyčným občanem jak pro soukromou potřebu, tak k dojíždění z členského státu původu občana na pracoviště nacházející se v prvně jmenovaném členském státě)
   2014/C 39/09
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hoge Raad der Nederlanden

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: X

      Žalovaný: Minister van Financiën

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Hoge Raad der Nederlanden — Výklad článků 21, 45, 49 a 56 SFEU — Vnitrostátní právní úprava ukládající daň za registraci motorového vozidla při jeho prvním použití na vnitrostátních komunikacích — Daň, kterou je povinna zaplatit osoba s bydlištěm ve dvou členských státech, mezi nimiž je dotčený členský stát, a která v nich trvale používá své vozidlo — Vozidlo registrované v jiném členském státě — Výkon daňových pravomocí oběma členskými státy

      Výrok

   Článek 43 ES musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání právní úpravě členského státu, která při prvním použití v tuzemské silniční síti podrobuje dani motorové vozidlo, které bylo registrováno a zdaněno již při registraci v jiném členském státě, je-li toto vozidlo převážně určeno ke skutečnému a trvalému užívání v obou těchto členských státech nebo je tímto způsobem fakticky používáno, za předpokladu, že uvedená daň není diskriminační.

      (1)  Úř. věst. C 287, 22.9.2012.


title: Věc T-287/13: Žaloba podaná dne 24. května 2013 — Husky CZ v. OHIM — Husky of Tostock (HUSKY)

text:
               20.7.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 207/53

         Žaloba podaná dne 24. května 2013 — Husky CZ v. OHIM — Husky of Tostock (HUSKY)
   (Věc T-287/13)
   2013/C 207/87
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Husky CZ s.r.o. (Praha, Česká republika) (zástupce: L. Lorenc, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Husky of Tostock Ltd (Woodbridge, Spojené království)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 14. března 2013;

               —

               uložil OHIM a společnosti Husky of Tostock Ltd náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na zrušení: Slovní ochranná známka „HUSKY“ pro výrobky zařazené do tříd 3, 9, 14, 16, 18 a 25 — Ochranná známka Společenství č. 152 546

      Majitelka ochranné známky Společenství: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Účastnice řízení navrhující zrušení ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Částečné zrušení ochranné známky Společenství

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 51 odst. 1 písm. a) nařízení Rady č. 207/2009.


title: Věc T-277/14: Žaloba podaná dne 30. dubna 2014 – Mabrouk v. Rada

text:
               24.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 194/34

         Žaloba podaná dne 30. dubna 2014 – Mabrouk v. Rada
   (Věc T-277/14)
   2014/C 194/44
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Mohamed Marouen Ben Ali Bel Ben Mohamed Mabrouk (Carthage, Tunis) (zástupci: J. Farthouat, J. Mignard, N. Boulay, lawyers, a S. Crosby, Solicitor)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               určil, že žalovaná porušila článek 265 SFEU tím, že na základě žádosti žalobce ze dne 17. ledna 2014, jejíž obdržení potvrdila, nezpřístupnila důkazy, o které se opírá při zmrazení prostředků žalobce v Evropské unii; a

               —

               uložil Radě náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce jeden žalobní důvod.
   Žalobce tvrdí, že žalovaná má právní povinnost zpřístupnit žalobci důkazy, o které se opírala při zmrazení prostředků žalobce a že žalovaná byla formálně vyzvána, aby tyto důkazy zveřejnila a tudíž byla vyzvána, aby jednala. Rada důkazy nezpřístupnila a ani jejích zpřístupnění neodmítla, čímž porušila článek 265 SFEU.


title: Věc T-450/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 30. září 2015 – Anagnostakis v. Komise „Institucionální právo — Evropská občanská iniciativa — Hospodářská a měnová politika — Nesplácení veřejného dluhu — Zakotvení zásady ‚stavu nouze‘ — Odmítnutí registrace — Pravomoci Komise — Povinnost uvést odůvodnění“

text:
               23.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 389/27

         Rozsudek Tribunálu ze dne 30. září 2015 – Anagnostakis v. Komise
   (Věc T-450/12) (1)

   („Institucionální právo - Evropská občanská iniciativa - Hospodářská a měnová politika - Nesplácení veřejného dluhu - Zakotvení zásady ‚stavu nouze‘ - Odmítnutí registrace - Pravomoci Komise - Povinnost uvést odůvodnění“)
   (2015/C 389/27)
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Alexios Anagnostakis (Atény, Řecko) (zástupce: A. Anagnostakis, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: H. Krämer a M. Konstantinidis, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C (2012) 6289 final ze dne 6. září 2012, kterým se zamítá žádost o registraci evropské občanské iniciativy „Milion podpisů pro solidární Evropu“ podaná Komisi dne 13. července 2012.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Alexiosi Anagnostakisovi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 399, 22. 12. 2012.


title: Věc T-399/04: Žaloba podaná dne 7. října 2004 Scandlines Sverige AB proti Komisi Evropských společenství

text:
               8.1.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/40

         Žaloba podaná dne 7. října 2004 Scandlines Sverige AB proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-399/04)
   (2005/C 6/78)
   Jednací jazyk: angličtina
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 7. října 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Scandlines Sverige AB, se sídlem v Helsingborg, Švédsko, zastoupenou C. Vajdou, advokátem R. Azeliem a K. Azeliem, právníky.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise Evropských společenství ze dne 23. července 2004, kterým byla zamítnuta stížnost žalobkyně ze dne 2. července 2004;

               —

               vrátil věc Komisi k novému přezkoumání stížnosti s ohledem na rozsudek Soudu;

               —

               bez ohledu na výsledek uložil Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení vzniklých žalobkyní.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně je švédskou společností, jejíž hlavním předmětem činnosti je vést přístavní kancelář provozovatele trajektu. Žalobkyně podala stížnost Komisi proti Helsingborgs Hamn AB (dále jen „HHAB“), společnosti odpovědné za provoz přístavu v Helsingborg ve Švédsku a za stanovení přístavních poplatků. Žalobkyně se domnívala, že mu HHAB uložila nadměrné přístavní poplatky, čímž zneužila své dominantní postavení na trhu a porušila článek 82 ES. Tato stížnost byla zamítnuta napadeným rozhodnutím.
   Na podporu své žaloby žalobkyně tvrdí, že Komise učinila nesprávný závěr, že přístavní poplatky pro provozovatele trajektů nebyly nadměrné. Podle žalobkyně stanovila analýza Komise týkající se nákladů/cen, že HHAB dosahovala zisku z provozování trajektů více než 100 % hodnoty vložené do této činnosti. Žalobkyně tvrdí, že takovýchto zisků není možné dosáhnout na trhu, kde funguje hospodářská soutěž, a jsou tedy nadměrné, nekalé a zneužívající. Domnívá se, že odmítnutím tohoto závěru Komise nesprávně použila pojem „hospodářská hodnota“ a neuplatnila zásadu proporcionality ani správné důkazní břemeno. Rovněž tvrdí, že Komise nesprávně odmítla srovnání mezi poplatky uloženými provozovatelům trajektů a poplatky uloženými provozovatelům nákladní dopravy, jakož i srovnání mezi poplatky uloženými v Helsingborg a poplatky uloženými v Elsinor na druhém konci téže trasy. Žalobkyně dále zpochybňuje nález Komise, že mezi provozovateli trajektů a provozovateli nákladní dopravy nedošlo k cenové diskriminaci ve smyslu článku 82 ES. Podle žalobkyně učinila Komise nesprávný závěr, že služby poskytované HHAB těmto dvěma odvětvím nejsou rovnocenné a že neexistuje žádné znevýhodnění provozovatelů trajektů v hospodářské soutěži.
   Žalobkyně dále tvrdí, že odůvodnění Komise je nesprávné, nepřiměřené a vnitřně rozporné, a proto porušuje článek 253 ES. Dále se dovolává porušení svého práva být vyslechnut podle článku 6 nařízení 2842/98 a tvrdí, že Komise neprovedla řádné vyšetřování v přiměřeném lhůtě, čímž porušila článek 10 ES, článek 6 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod a zásadu, že Komise musí jednat v přiměřené lhůtě.


title: Věc T-668/16 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 19. září 2016 HL proti rozsudku vydanému dne 20. července 2016 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-112/15, HL v. Komise

text:
               28.11.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 441/22

      Kasační opravný prostředek podaný dne 19. září 2016 HL proti rozsudku vydanému dne 20. července 2016 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-112/15, HL v. Komise
      (Věc T-668/16 P)
      (2016/C 441/26)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: HL (Brusel, Belgie) (zástupce: R. Rata, advokát)

         Další účastnice řízení: Evropská komise

         Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

      Navrhovatel navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozsudek Soudu pro veřejnou službu ze dne 20. července 2016 ve věci F-112/15;

                  —

                  zrušil rozhodnutí orgánu Evropské komise oprávněného ke jmenování ze dne 14. listopadu 2014, vydané formou administrativního sdělení č. 41-2014, kterým byl stanoven seznam úředníků povýšených v rámci povyšovacího řízení za rok 2014, v rozsahu, v němž v něm není uvedeno jméno navrhovatele;

                  —

                  uložil Evropské komisi nést vlastní náklady řízení a nahradit náklady řízení vynaložené navrhovatelem

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Na podporu kasačního opravného prostředku předkládá navrhovatel tři důvody kasačního opravného prostředku.

                  1.

                  První důvod kasačního opravného prostředku vycházející z nesprávného právního posouzení tím, že první žalobní důvod byl zamítnut jako neopodstatněný. Navrhovatel uvádí, že Soud pro veřejnou službu se v souvislosti s jeho prvním žalobním důvodem dopustil čtyř hlavních pochybení:

                              —

                              zaprvé, Soud konstatoval, v rozporu s platnou judikaturou, že nemusí přezkoumávat legalitu rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování, jestliže tento orgán prohlásí, že splnil své úkoly a povinnosti;

                              —

                              zadruhé, Soud pochybil tím, že odmítl Joint Monitoring Committee Report (zpráva smíšeného monitorovacího výboru) jako důkaz a nezohlednil účinně prokázanou neslučitelnost v informačních zdrojích, které použil orgán oprávněný ke jmenování;

                              —

                              zatřetí, Soud neprávem nepřihlédl – bez zdůvodnění – k argumentu a důkazu předloženým navrhovatelem v souvislosti s matematickým hodnocením slovní posuzovací metodologie orgánu oprávněného ke jmenování, ani k celé druhé části jeho prvního žalobního důvodu;

                              —

                              začtvrté, Soud nesprávně předpokládal, že neexistence účinného posouzení srovnatelných zásluh nemůže vést ke zrušení rozhodnutí o povýšení.

                  2.

                  Druhý důvod kasačního opravného prostředku vycházející z toho, že Soud pro veřejnou službu se dopustil nesprávného právního posouzení v souvislosti s druhým žalobním důvodem:

                              —

                              zaprvé tím, že svévolně omezil působnost a použitelnost článku 25 služebního řádu, jakož i základní práva navrhovatele na základě unijního práva způsobem neslučitelným s vůlí unijního normotvůrce; a

                              —

                              zadruhé tím, že zamítl druhý žalobní důvod jako neopodstatněný ze zjevně nesprávných důvodů.

                  3.

                  Třetí důvod kasačního opravného prostředku vycházející z toho, že nebyl proveden nestranný a účinný soudní přezkum, což způsobilo porušení práva žalobce na účinnou právní ochranu, přičemž navrhovatel uvádí, že:

                              —

                              zaprvé, soudce zpravodaj uvedl ve zprávě k jednání poškozující tvrzení prokazující subjektivní předpojatost, čímž bylo předčasně rozhodnuto o výsledku žalobních důvodů;

                              —

                              zadruhé, předseda Soudu nevyloučil soudce pro předpojatost a nepřidělil věc jinému senátu, třebaže uznal, že sporná poškozující tvrzení byla převzata doslovně z jiné věci týkající se jiných žalobců;

                  4.

                  zatřetí, Soud selektivně ignoroval a zamítl zásadní argumenty a důkazy bez posouzení nebo přezkoumání. Navrhovatel má v konečném důsledku za to, že Soud tím, že neprovedl nestranný a účinný soudní přezkum, porušil jeho právo na účinnou právní ochranu.


title: Věc F-131/12: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 11. března 2013 — Marcuccio v. Komise ( „Veřejná služba — Článek 34 odst. 1 a 6 jednacího řádu — Žaloba podaná telefaxem ve lhůtě pro podání žaloby — Vlastnoruční podpis advokáta odlišný od podpisu nacházejícího se na originálu žaloby zaslané poštou — Zmeškání lhůty pro podání žaloby — Zjevná nepřípustnost“ )

text:
               25.5.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 147/35

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 11. března 2013 — Marcuccio v. Komise
   (Věc F-131/12)
   (Veřejná služba - Článek 34 odst. 1 a 6 jednacího řádu - Žaloba podaná telefaxem ve lhůtě pro podání žaloby - Vlastnoruční podpis advokáta odlišný od podpisu nacházejícího se na originálu žaloby zaslané poštou - Zmeškání lhůty pro podání žaloby - Zjevná nepřípustnost)
   2013/C 147/68
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Luigi Marcuccio (Tricase, Itálie), (zástupce: G. Cipressa, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí, kterým bylo zamítnuto nahradit žalobci újmu, která mu vznikla z důvodu odchodu do důchodu, spojený s návrhem na náhradu škody.

      Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se odmítá jako zjevně nepřípustná.

               2)

               Luigi Marcuccio ponese vlastní náklady řízení.


title: Věc T-292/08: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. září 2010 — Inditex v. OHIM — Marín Díaz de Cerio (OFTEN) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství OFTEN — Starší národní slovní ochranná známka OLTEN — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Podobnost označení — Podobnost výrobků — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009) — Důkaz o skutečném užívání starší ochranné známky — Článek 43 odst. 2 a 3 nařízení č. 40/94 (nyní čl. 42 odst. 2 a 3 nařízení č. 207/2009) — Předmět řízení před odvolacím senátem — Články 61 a 62 nařízení č. 40/94 (nyní články 63 a 64 nařízení č. 207/2009)“ )

text:
               6.11.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/27

         Rozsudek Tribunálu ze dne 13. září 2010 — Inditex v. OHIM — Marín Díaz de Cerio (OFTEN)
   (Věc T-292/08) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství OFTEN - Starší národní slovní ochranná známka OLTEN - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Podobnost označení - Podobnost výrobků - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009) - Důkaz o skutečném užívání starší ochranné známky - Článek 43 odst. 2 a 3 nařízení č. 40/94 (nyní čl. 42 odst. 2 a 3 nařízení č. 207/2009) - Předmět řízení před odvolacím senátem - Články 61 a 62 nařízení č. 40/94 (nyní články 63 a 64 nařízení č. 207/2009))
   2010/C 301/44
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Industria de Diseño Textil (Inditex), SA (Arteixo, Španělsko) (zástupci: E. Armijo Chávarri a A. Castán Pérez-Gómez, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: O. Mondéjar Ortuño, zmocněnec)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastník před Tribunálem: Roberto Fernando Marín Díaz de Cerio (Logroño, Španělsko)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 24. dubna 2008 (věc R 484/2007-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi Roberto Fernando Marín Díazem de Cerio a společností Industria de Diseño Textil (Inditex), SA.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Industria de Diseño Textil (Inditex), SA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 236, 13.9.2008.


title: Věc C-540/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberster Gerichtshof (Rakousko) dne 4. prosince 2008 – Mediaprint Zeitungs- und Zeitschriftenverlag GmbH & Co. KG v. Österreich -Zeitungsverlag GmbH

text:
               21.3.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 69/18

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberster Gerichtshof (Rakousko) dne 4. prosince 2008 – Mediaprint Zeitungs- und Zeitschriftenverlag GmbH & Co. KG v. „Österreich“-Zeitungsverlag GmbH
   (Věc C-540/08)
   (2009/C 69/33)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Oberster Gerichtshof
   Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Mediaprint Zeitungs- und Zeitschriftenverlag GmbH & Co. KG

      Žalovaná:„Österreich“-Zeitungsverlag GmbH
   Předběžné otázky

               1)

               Odporují článek 3 odst. 1 a článek 5 odst. 5 Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/29/ES ze dne 11. května 2005 o nekalých obchodních praktikách vůči spotřebitelům na vnitřním trhu a o změně směrnice Rady 84/450/EHS, směrnic Evropského parlamentu a Rady 97/7/ES, 98/27/ES a 2002/65/ES a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2006/2004 (směrnice o nekalých obchodních praktikách)
                   (1) nebo jiná ustanovení této směrnice vnitrostátní právní úpravě, podle které jsou oznámení, nabídky a sdělení týkající se nemajetkových výhod k periodickým tiskovinám stejně jako oznámení týkající se nemajetkových výhod k jinému zboží či službám mimo na závěr uvedených výjimek nepřípustné, aniž by musel být v jednotlivém případě prověřen klamavý, agresivní či jinak nepřípustný charakter této obchodní praktiky, také tehdy, pokud tato právní úprava neslouží pouze k ochraně spotřebitele ale také jiným cílům, které nejsou zahrnuty pod věcnou působnost této směrnice, a sice k zachování plurality sdělovacích prostředků nebo k ochraně slabšího soutěžitele?

               2)

               V případě kladné odpovědi na první otázku:
               Představuje sama možnost účasti na hře s výhrami, která je vázána na nabytí novin, nekalou obchodní praktiku, neboť možnost účasti na této hře je přinejmenším pro část osloveného segmentu sice nikoliv jediným, nicméně však rozhodujícím motivem k nabytí těchto novin?

      (1)  Úř. věst. L 149, s. 22.


title: Věc C-311/07: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 17. července 2008 – Komise Evropských společenství v. Rakouská republika (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 89/105/EHS — Začlenění humánních léčivých přípravků do rozsahu působnosti vnitrostátních systémů zdravotního pojištění — Článek 6 bod 1 — Seznam léčiv hrazených z vnitrostátního systému zdravotního pojištění, kterým se stanoví tři odlišné kategorie z hlediska podmínek úhrady — Lhůta pro přijetí rozhodnutí týkajícího se žádosti o zápis léčivého přípravku do kategorií tohoto seznamu, které poskytují nejvýhodnější podmínky úhrady)

text:
               30.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 223/16

         Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 17. července 2008 – Komise Evropských společenství v. Rakouská republika
   (Věc C-311/07) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 89/105/EHS - Začlenění humánních léčivých přípravků do rozsahu působnosti vnitrostátních systémů zdravotního pojištění - Článek 6 bod 1 - Seznam léčiv hrazených z vnitrostátního systému zdravotního pojištění, kterým se stanoví tři odlišné kategorie z hlediska podmínek úhrady - Lhůta pro přijetí rozhodnutí týkajícího se žádosti o zápis léčivého přípravku do kategorií tohoto seznamu, které poskytují nejvýhodnější podmínky úhrady)
   (2008/C 223/25)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: B. Stromsky a B. Schima, zmocněnci)

      Žalovaná: Rakouská republika (zástupce: C. Pesendorfer, zmocněnec)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Porušení čl. 6 bodu 1 směrnice Rady 89/105/EHS ze dne 21. prosince 1988 o průhlednosti opatření upravujících tvorbu cen u humánních léčivých přípravků a jejich začlenění do oblasti působnosti vnitrostátních systémů zdravotního pojištění (Úř. věst. 1989, L 40, s. 8; Zvl. vyd. 05/01, s. 345) – Vnitrostátní právní úprava sociálního zabezpečení zakládající seznam léčiv hrazených ze systému zdravotního pojištění, obsahující tři kategorie léčiv lišících se z hlediska podmínek hrazení – Nestanovení lhůty odpovídající lhůtě stanovené v čl. 6 bodě 1 směrnice 89/105/EHS pro rozhodnutí týkající se zápisu léčiv do výhodnějších kategorií.
   Výrok

               1)

               Rakouská republika tím, že nestanovila žádnou lhůtu pro přijetí rozhodnutí ohledně žádostí o zápis léčivých přípravků do žluté nebo zelené sekce kodexu hrazených léčivých přípravků stanoveného zákonem o sociálním pojištění (Allgemeines Sozialversicherungsgesetz) ve znění zákona z roku 2003 o změně sociálního pojištění (Socialversicherungs-Änderungsgesetz 2003), která by byla v souladu s čl. 6 bodem 1 směrnice Rady 89/105/EHS ze dne 21. prosince 1988 o průhlednosti opatření upravujících tvorbu cen u humánních léčivých přípravků a jejich začlenění do oblasti působnosti vnitrostátních systémů zdravotního pojištění, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z tohoto ustanovení.

               2)

               Rakouské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 211, 8.9.2007.


title: Věc T-369/08: Rozsudek Tribunálu ze dne 17. prosince 2010 — EWRIA a další v. Komise ( „Dumping — Dovoz ocelových a železných lan a kabelů pocházejících z Číny, Indie, Jižní Afriky, Ukrajiny a Ruska — Odmítnutí provést částečný prozatímní přezkum antidumpingového cla“ )

text:
               5.2.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/10

         Rozsudek Tribunálu ze dne 17. prosince 2010 — EWRIA a další v. Komise
   (Věc T-369/08) (1)

   (Dumping - Dovoz ocelových a železných lan a kabelů pocházejících z Číny, Indie, Jižní Afriky, Ukrajiny a Ruska - Odmítnutí provést částečný prozatímní přezkum antidumpingového cla)
   2011/C 38/15
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobci: European Wire Rope Importers Association (EWRIA) (Hemer, Německo); Câbleries namuroises SA (Namur, Belgie); Ropenhagen A/S (Vallensbaek Strand, Dánsko); ESH Eisen- und Stahlhandelsgesellschaft mbH (Kaarst, Německo); Heko Industrieerzeugnisse (Hemer); Interkabel Internationale Seil- und Kabel-Handels GmbH (Solms, Německo); Jose Casañ Colomar, SA (Valencie, Španělsko); a Denwire Ltd (Dudley, Spojené království) (zástupce: T. Lieber, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: C. Clyne a H. van Vliet, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 4. července 2008, kterým zamítla žádost žalobců směřující k zahájení částečného prozatímního přezkumu antidumpingového cla uloženého na dovoz železných a ocelových lan a kabelů.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               European Wire Rope Importers Association (EWRIA), Câbleries namuroises SA, Ropenhagen A/S, ESH Eisen- und Stahlhandelsgesellschaft mbH, Heko Industrieerzeugnisse GmbH, Interkabel Internationale Seil- und Kabel-Handels GmbH, Jose Casañ Colomar SA a Denwire Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 301, 22.11.2008.


title: Věc C-126/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhof (Německo) dne 8. března 2012 — Brück Edgar v. Agentur für Arbeit Villingen-Schwenningen — Familienkasse

text:
               23.6.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 184/2

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhof (Německo) dne 8. března 2012 — Brück Edgar v. Agentur für Arbeit Villingen-Schwenningen — Familienkasse
   (Věc C-126/12)
   2012/C 184/03
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesfinanzhof

      Účastníci původního řízení

      Žalobce a navrhovatel v opravném prostředku „Revision“: Brück Edgar

      Žalovaná a odpůrkyně v opravném prostředku „Revision“: Agentur für Arbeit Villingen-Schwenningen — Familienkasse

      Předběžné otázky

   Je třeba vykládat čl. 13 odst. 1, odst. 2 písm. a) nařízení č. 1408/71 (1) v tom smyslu, že členský stát pobytu nemůže poskytovat (vyrovnávací) přídavky na vyživované děti v případech, v nichž osoba oprávněná pobírat přídavky na vyživované děti — stejně jako druhý rodič — je zaměstnána ve Švýcarsku jako přeshraniční pracovník a pobírá tam rodinné dávky na děti žijící v členském státě pobytu, které jsou nižší než přídavky na vyživované děti stanovené v členském státě pobytu?

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby a jejich rodiny pohybující se v rámci Společenství (Úř. věst. L 149, 5.7.1971, s. 2; Zvl. vyd. 05/01, s. 35) ve znění nařízení Rady (ES) č. 118/97 ze dne 2. prosince 1996 (Úř. věst. L 28, 30.1.1997, s. 1; Zvl. vyd. 05/03, s. 3) a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 647/2005 ze dne 13. dubna 2005 (Úř. věst. L 117, 4.5.2005, s. 1).


title: Věc C-180/14: Žaloba podaná dne 11. dubna 2014 – Evropská komise v. Řecká republika

text:
               16.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 184/19

         Žaloba podaná dne 11. dubna 2014 – Evropská komise v. Řecká republika
   (Věc C-180/14)
   2014/C 184/23
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: M. Patakia a M. van Beek)

      Žalovaná: Řecká republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Určit, že Řecká republika tím, že nestanovila nebo nezavedla maximální týdenní pracovní dobu nepřekračující 48 hodin a nezajistila minimální denní a týdenní odpočinek nebo náhradní dobu odpočinku bezprostředně následující po pracovní době, za kterou má být poskytnuta náhrada, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 3, 5 a 6 směrnice 2003/88/ES (1),

               —

               uložit Řecké republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

               1.

               Směrnice 2003/88 stanovila společné minimální normy týkající se úpravy pracovní doby, s cílem chránit zdraví a bezpečnost pracovníků, tím že stanovila maximální délku týdenní pracovní doby (článek 6) a minimální doby denního a týdenního odpočinku (články 3, 5 a 6 uvedené směrnice)

               2.

               Řecko provedlo tuto směrnici do vnitrostátního práva i ve vztahu k lékařům ve státní zdravotní službě nařízením prezidenta republiky č. 88/1999. Řecko následně provedla uvedenou směrnici do vnitrostátního práva ve vztahu k lékařským praktikantům nařízením prezidenta republiky č76/2005.

               3.

               Řecko však následně přijalo řadu právních předpisů, které z působnosti výše uvedené právní úpravy vyjmuly lékaře a lékařské praktikanty pracující ve státní zdravotní službě.

               4.

               Kromě toho z výtek, které Komisi předložilo deset různých stavovských sdružení lékařů, vyplývá, že tito pracovníci jsou na základě vnitrostátní právní úpravy, ale i v praxi povinni pracovat v průměru 60 až 72 hodin týdně (lékaři) a 71 až 93 hodin týdně (lékařští praktikanti). Pravidelně byli tedy povinni pracovat nepřetržitě až 32 hodin na pracovišti

               5.

               Následně byla uzavřena kolektivní pracovní smlouvy a přijaty zákony č. 3754/2009 a 3868/2010, které převzaly ustanovení uvedené kolektivní smlouvy. Vnitrostátní zákon nadále nestanovil skutečnou maximální pracovní dobu dotčených pracovníků, neboť kromě běžné služby jsou „lékaři pracující ve státních nemocnicích, univerzitní lékaři a atestující lékaři povinni být ve službě k zajištění řádného chodu nemocnic a zdravotnických středisek“.

               6.

               Krom toho tato ustanovení, která se uplatňují i v praxi, nezajišťují minimální dobu denního a týdenního odpočinku, neboť ne všechny formy služby se uznávají za pracovní dobu a nejsou poskytnuty náhradní doby odpočinku bezprostředně po dodatečné pracovní době, za níž má být poskytnuta náhrada.

               7.

               Uvedená právní úprava a praxe se závažně odchyluje od minimálních požadavků stanovených směrnicí a porušují články 3, 5 a 6 směrnice 2003/88.

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/88/ES ze dne 4. listopadu 2003 o některých aspektech úpravy pracovní doby


title: Věc C-559/08 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 9. února 2009 Deepak Rajani (Dear! Net Online) proti rozsudku Soudu prvního stupně (osmého senátu) vydanému dne 26. listopadu 2008 ve věci T-100/06, Deepak Rajani (Dear! Net Online) v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

text:
               4.4.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/10

         Kasační opravný prostředek podaný dne 9. února 2009 Deepak Rajani (Dear! Net Online) proti rozsudku Soudu prvního stupně (osmého senátu) vydanému dne 26. listopadu 2008 ve věci T-100/06, Deepak Rajani (Dear! Net Online) v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc C-559/08 P)
   (2009/C 82/19)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Deepak Rajani (Dear! Net Online) (zástupce: A. Kockläuner, Rechtsanwalt)

      Další účastník řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Artoz-Papier AG
   Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

               —

               zrušit v celém rozsahu rozsudek Soud prvního stupně ze dne 26. listopadu 2008, T-l00/06;

               —

               uložit OHIM náhradu nákladů řízení před Soudním dvorem.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek navrhuje, aby byl napadený rozsudek zrušen z následujících důvodů:

               —

               Soud prvního stupně při zamítnutí prvního žalobního důvodu vycházel z nesprávného výkladu čl. 43 odst. 2 a 3 nařízení o ochranné známce Společenství, ve spojení s čl. 4 odst. 1 Madridské úmluvy;

               —

               Soud prvního stupně při zamítnutí prvního žalobního důvodu porušil článek 6 Smlouvy o Evropské unii (konsolidovaného znění), jakož i článek 6, ve spojení s článkem 14, Úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod;

               —

               Soud prvního stupně při zamítnutí prvního žalobního důvodu porušil článek 10 směrnice 89/104/ES (1), ve spojení s článkem 1 směrnice 89/104/ES;

               —

               Soud prvního stupně při zamítnutí druhého žalobního důvodu porušil článek 79 nařízení o ochranné známce Společenství, jelikož nezohlednil, že žalovaný jednal ve zlé víře;

               —

               Soud prvního stupně se při zamítnutí druhého žalobního důvodu nesprávně domníval, že dotčené ochranné známky jsou podobné, a porušil tak čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení o ochranné známce Společenství;

               —

               Soud prvního stupně při zamítnutí druhého žalobního důvodu porušil čl. 135 odst. 4 jednacího řádu Soudu prvního stupně, jelikož nezohlednil důkazy uvedené v příloze k němu podané žaloby;

               —

               Soud prvního stupně při zamítnutí druhého žalobního důvodu porušil články 49 a 50 Smlouvy o Evropské unii (konsolidovaného znění), ve spojení s článkem 220 Smlouvy;

               —

               Soud prvního stupně při zamítnutí druhého žalobního důvodu nezohlednil, že se OHIM dopustil zneužití pravomoci.

      (1)  První směrnice Rady 89/104/EHS ze dne 21. prosince 1988, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách (Úř. věst. L 40, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 92).


title: Věc T-164/13: Žaloba podaná dne 15. března 2013 — Sun Capital Partners v. OHIM — Sun Capital Partners (SUN CAPITAL)

text:
               25.5.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 147/26

         Žaloba podaná dne 15. března 2013 — Sun Capital Partners v. OHIM — Sun Capital Partners (SUN CAPITAL)
   (Věc T-164/13)
   2013/C 147/47
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Sun Capital Partners, Inc. (New York, Spojené státy) (zástupci: P. A. Dubois, solicitor, D. Alexander, QC a F. Clark, barrister)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Sun Capital Partners Ltd (Londýn, Spojené království)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí odvolacího senátu, nebo

               —

               vrátil věc odvolacímu senátu k novému posouzení;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení, včetně nákladů vynaložených žalobkyní v řízení před odvolacím senátem;

               —

               uložil SCPL náhradu nákladů řízení, včetně nákladů vynaložených žalobkyní v řízení před odvolacím senátem pro případ, že SCPL vstoupí do tohoto řízení jako vedlejší účastnice.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na zrušení: slovní ochranná známka společenství „SUN CAPITAL“ — přihláška ochranné známky Společenství č. 2 942 654

      Majitelka ochranné známky Společenství: žalobkyně

      Účastnice řízení navrhující zrušení ochranné známky Společenství: další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Odůvodnění návrhu na prohlášení neplatnosti: Důvody uvedené v čl. 53 odst. 1 písm. c) a čl. 8 odst. 4 nařízení Rady 207/2009

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: zrušení napadené ochranné známky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 53 odst. 1 ve spojení s čl. 8 odst. 4 nařízení Rady (ES) č. 207/2009.


title: Věc C-204/11 P: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 18. července 2013 — Fédération internationale de football association (FIFA) v. Evropská komise, Belgické království, Spojené království Velké Británie a Severního Irska ( „Kasační opravný prostředek — Televizní vysílání — Směrnice 89/552/EHS — Článek 3a — Opatření přijatá Belgickým královstvím týkající se událostí zásadního společenského významu pro tento členský stát — Mistrovství světa v kopané — Rozhodnutí, kterým se prohlašují opatření za slučitelná s unijním právem — Odůvodnění — Články 49 ES a 86 ES — Právo vlastnit majetek“ )

text:
               7.9.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 260/3

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 18. července 2013 — Fédération internationale de football association (FIFA) v. Evropská komise, Belgické království, Spojené království Velké Británie a Severního Irska
   (Věc C-204/11 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Televizní vysílání - Směrnice 89/552/EHS - Článek 3a - Opatření přijatá Belgickým královstvím týkající se událostí zásadního společenského významu pro tento členský stát - Mistrovství světa v kopané - Rozhodnutí, kterým se prohlašují opatření za slučitelná s unijním právem - Odůvodnění - Články 49 ES a 86 ES - Právo vlastnit majetek)
   2013/C 260/04
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Fédération internationale de football association (FIFA) (zástupci: A. Barav a D. Reymond, avocats)

      Další účastníci řízení: Evropská komise (zástupci: E. Montaguti a N. Yerrell, zmocněnkyně, ve spolupráci s M. Gray, barrister), Belgické království (zástupci: C. Pochet a M. J.-C. Halleux, zmocněnci, ve spolupráci s A. Joachimowicz a J. Stuyckem, advocaten), Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupci: S. Ossowski a J. Beeko, zmocněnci, ve spolupráci s T. de la Mare, QC)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) ze dne 17. února 2011 — Fédération Internationale de Footbal Association (FIFA) v. Komise (T-385/07), kterým byla zamítnuta žaloba na neplatnost rozhodnutí Komise 2007/479/ES ze dne 25. června 2007 o slučitelnosti opatření přijatých Belgií podle čl. 3a odst. 1 směrnice Rady 89/552/EHS o koordinaci některých právních a správních předpisů členských států upravujících provozování televizního vysílání (Úř. věst. L 180, s. 24; Zvl. vyd. 06/01, s. 224) s právními předpisy Společenství

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Fédération internationale de football association (FIFA) se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 232, 6.8.2011.


title: Věc C-106/05: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne  8. června 2006  (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzhof – Německo) – L.u.P. GmbH v. Finanzamt Bochum-Mitte (Šestá směrnice o DPH — Osvobození od daně — Článek 13 část A odst. 1 písm. b) a c) a odst. 2 písm. a) — Lékařská péče zajišťovaná jinými než veřejnoprávními subjekty — Péče poskytovaná v rámci výkonu lékařského povolání — Lékařské rozbory prováděné soukromoprávní laboratoří mimo léčebné zařízení na předpis praktických lékařů — Podmínky osvobození od daně — Posuzovací pravomoc členských států — Meze)

text:
               29.7.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 178/7

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 8. června 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzhof – Německo) – L.u.P. GmbH v. Finanzamt Bochum-Mitte
   (Věc C-106/05) (1)

   (Šestá směrnice o DPH - Osvobození od daně - Článek 13 část A odst. 1 písm. b) a c) a odst. 2 písm. a) - Lékařská péče zajišťovaná jinými než veřejnoprávními subjekty - Péče poskytovaná v rámci výkonu lékařského povolání - Lékařské rozbory prováděné soukromoprávní laboratoří mimo léčebné zařízení na předpis praktických lékařů - Podmínky osvobození od daně - Posuzovací pravomoc členských států - Meze)
   (2006/C 178/11)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Bundesfinanzhof – Německo
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: L.u.P. GmbH

      Žalovaný: Finanzamt Bochum-Mitte
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Bundesfinanzhof – Výklad čl. 13 A odst. 1 písm. b) a odst. 2 směrnice 77/388/EHS: Šestá směrnice Rady ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1) – Osvobození od daně – Plnění úzce spojená s hospitalizací nebo lékařskou péčí – Lékařem předepsané lékařské laboratorní analýzy.
   Výrok

               Článek 13 část A odst. 1 písm. b) šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně musí být vykládán v tom smyslu, že na lékařské rozbory, jejichž cílem je preventivní pozorování a vyšetření pacientů, které jsou prováděny, tak jako rozbory dotčené v původním řízení soukromoprávní laboratoří mimo léčebné zařízení na základě předpisu praktických lékařů, se může jakožto na lékařskou péči poskytovanou dalším zařízením soukromého práva řádně uznaným ve smyslu uvedeného ustanovení vztahovat osvobození od daně stanovené tímto ustanovením.

               Článek 13 část A odst. 1 písm. b) a odst. 2 písm. a) uvedené směrnice nebrání vnitrostátní právní úpravě, která osvobození takových lékařských rozborů od daně podřizuje podmínkám, které se jednak nepoužijí na osvobození péče poskytované praktickými lékaři, kteří je předepsali, a jednak se liší od podmínek osvobození od daně použitelných na činnosti úzce související s lékařskou péčí ve smyslu prvně uvedeného ustanovení.

               Článek 13 část A odst. 1 písm. b) téže směrnice brání vnitrostátní právní úpravě, která podřizuje osvobození od daně lékařských rozborů prováděných soukromoprávní laboratoří mimo zařízení lékařské péče podmínce, že se uskutečňují pod lékařským dozorem. Naopak, toto ustanovení nebrání tomu, aby tato stejná právní úprava podřizovala osvobození uvedených rozborů od daně podmínce, aby přinejmenším 40 % z nich bylo určeno pojištěncům orgánu sociálního zabezpečení.

      (1)  Úř. věst. C 115, 14.5.2005.


title: Věc C-22/09: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 29. října 2009 — Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství ( Nesplnění povinnosti státem — Energetická politika — Úspora energie — Směrnice 2002/91/ES — Energetická náročnost budov — Neprovedení ve stanovené lhůtě )

text:
               13.3.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/15

         Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 29. října 2009 — Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství
   (Věc C-22/09) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Energetická politika - Úspora energie - Směrnice 2002/91/ES - Energetická náročnost budov - Neprovedení ve stanovené lhůtě“)
   2010/C 63/23
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: B. Schima a L. de Schietere de Lophem, zmocněnci)

      Žalované: Lucemburské velkovévodství (zástupce: C. Schiltz, zmocněnec)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Nepřijetí či nesdělení ustanovení nezbytných pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2002/91/ES ze dne 16. prosince 2002 o energetické náročnosti budov (Úř. věst. L 1, s. 65; Zvl. vyd. 12/02, s. 168).

      Výrok

               1)

               Lucemburské velkovévodství tím, že ve stanovené lhůtě nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2002/91/ES ze dne 16. prosince 2002 o energetické náročnosti budov, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají ze čl. 15 odst. 1 této směrnice.

               2)

               Lucemburskému velkovévodství se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 82, 4.4.2009.


title: Věc C-289/08: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 12. března 2009 — Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství ( Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 96/82/ES — Článek 11 odst. 1 písm. c) — Vnější havarijní plány — Neprovedení ve stanovené lhůtě )

text:
               16.5.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 113/12

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 12. března 2009 — Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství
   (Věc C-289/08) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 96/82/ES - Článek 11 odst. 1 písm. c) - Vnější havarijní plány - Neprovedení ve stanovené lhůtě“)
   2009/C 113/23
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: G. Rozet a A. Sipos, zmocněnci)

      Žalované: Lucemburské velkovévodství (zástupce: C. Schiltz, zmocněnec)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Nevypracování vnějších havarijních plánů s opatřeními, která mají být provedena mimo závody, spadajících do článku 9 směrnice Rady 96/82/ES ze dne 9. prosince 1996 o kontrole nebezpečí závažných havárií s přítomností nebezpečných látek (Úř. věst. L 10, s. 13; Zvl. vyd. 05/02, s. 410)

      Výrok

               1)

               Lucemburské velkovévodství tím, že nevypracovalo vnější havarijní plány s opatřeními, která mají být provedena mimo závody, spadající pod článek 9 směrnice Rady 96/82/ES ze dne 9. prosince 1996 o kontrole nebezpečí závažných havárií s přítomností nebezpečných látek ve stanovené lhůtě, nesplnilo povinnosti, které mu vyplývají z čl. 11 odst. 1 písm. c) této směrnice.

               2)

               Lucemburskému velkovévodství se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. 223, 30.8.2008.


title: Věc C-319/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Thüringer Oberlandesgericht (Německo) dne 11. června 2013 — Udo Rätzke v. S+K Handels GmbH

text:
               7.9.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 260/22

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Thüringer Oberlandesgericht (Německo) dne 11. června 2013 — Udo Rätzke v. S+K Handels GmbH
   (Věc C-319/13)
   2013/C 260/38
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Thüringer Oberlandesgericht

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Udo Rätzke

      Žalovaná: S+K Handels GmbH

      Předběžná otázka

   Má být čl. 4 písm. a) nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 1062/2010 ze dne 28. září 2010, kterým se doplňuje směrnice Evropského parlamentu a Rady 2010/30/EU, pokud jde o uvádění spotřeby energie na energetických štítcích televizních přijímačů (1), vykládán v tom smyslu,
   že na obchodníka se (od 30. listopadu 2011) vztahuje povinnost označovat televizní přijímače energetickými štítky jen tehdy, pokud dodavatel tyto televizní přijímače dodal v souladu s čl. 3 odst. 1 písm. a) uvedeného nařízení (po 30. listopadu 2011) už s příslušným štítkem,
   nebo se povinnost označovat televizní přijímače energetickými štítky (od 30. listopadu 2011) vztahuje na obchodníka i v případě těch televizních přijímačů, které byly dodavatelem dodány před 30. listopadem 2011 bez příslušného štítku, obchodník tedy je povinen vyžádat si (včas a dodatečně) štítky pro takovéto televizní přijímače?

      (1)  Úř. věst. L 314, s. 64.