title: Věc T-246/10: Žaloba podaná dne 25. května 2010 — Industrias Francisco Ovare v. OHIM — Motive (Omezovače rychlosti)

text:
               17.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 195/31

         Žaloba podaná dne 25. května 2010 — Industrias Francisco Ovare v. OHIM — Motive (Omezovače rychlosti)
   (Věc T-246/10)
   2010/C 195/51
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Industrias Francisco Ivars, SL (Xeraco, Španělsko) (zástupci: E. Caballero Oliver, advokátka a A. Sanz-Bermell y Martínez, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Motive Srl

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit napadené rozhodnutí, a v důsledku toho zamítnout námitku podanou společností MOTIVE S.r.L. a prohlásit platnost zápisu průmyslového vzoru Společenství č. 625702-0001

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaný průmyslový vzor Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: Zápis průmyslového vzoru Společenství č. 625702-0001

      Majitelka průmyslového vzoru Společenství: Žalobkyně

      Účastnice řízení navrhující prohlášení neplatnosti průmyslového vzoru Společenství: Motive Srl

      Průmyslový vzor účastníka řízení navrhujícího prohlášení neplatnosti: Zápis průmyslového vzoru Společenství č. 73952-0001.

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Zamítnutí návrhu na prohlášení neplatnosti.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zrušení napadeného usnesení a prohlášení neplatnosti daného průmyslového vzoru Společenství.

      Dovolávané žalobní důvody: Nesprávný výklad a použití článků 4, 5 a 7 nařízení č. 6/2002 o (průmyslových) vzorech Společenství.


title: Věc C-238/05: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 23. listopadu 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Supremo – Španělsko) – ASNEF-EQUIFAX, Servicios de Información sobre Solvencia y Crédito, S.L. v. Asociación de Usuarios de Servicios Bancarios (AUSBANC) (Hospodářská soutěž — Článek 81 ES — Systém výměny informací mezi finančními institucemi o solventnosti klientů — Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Přípustnost — Vliv na obchod mezi členskými státy — Omezení hospodářské soutěže — Výhody pro uživatele)

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 331/10

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 23. listopadu 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Supremo – Španělsko) – ASNEF-EQUIFAX, Servicios de Información sobre Solvencia y Crédito, S.L. v. Asociación de Usuarios de Servicios Bancarios (AUSBANC)
   (Věc C-238/05) (1)

   (Hospodářská soutěž - Článek 81 ES - Systém výměny informací mezi finančními institucemi o solventnosti klientů - Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce - Přípustnost - Vliv na obchod mezi členskými státy - Omezení hospodářské soutěže - Výhody pro uživatele)
   (2006/C 331/16)
   Jednací jazyk: španělština
   Předkládající soud
   Tribunal Supremo
   Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: ASNEF-EQUIFAX, Servicios de Información sobre Solvencia y Crédito, S.L., Administración del Estado

      Žalovaná: Asociación de Usuarios de Servicios Bancarios (AUSBANC)
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Tribunal Supremo – Výklad článku 81 ES – Slučitelnost dohod vytvářejících systém výměny informací mezi finančními institucemi o solventnosti klientů se společným trhem – Výhody pro spotřebitele a uživatele finančních služeb – Možnost členských států povolit výjimku
   Výrok

               1)

               Článek 81 odst. 1 ES musí být vykládán v tom smyslu, že takový systém výměny informací o úvěrech mezi finančními institucemi, jako je registr, nemá v zásadě za důsledek omezení hospodářské soutěže ve smyslu tohoto ustanovení, pokud dotčený trh nebo trhy nejsou silně koncentrované, pokud tento systém neumožňuje určit totožnost věřitelů a pokud podmínky přístupu a užití finančními institucemi nejsou právně nebo fakticky diskriminační.

               2)

               V případě, že by takový systém výměny informací o úvěrech, jako je uvedený registr, omezoval hospodářskou soutěž ve smyslu čl. 81 odst. 1 ES, podléhá použitelnost výjimky stanovené v odstavci 3 tohoto článku čtyřem kumulativním podmínkám uvedeným v tomto posledně uvedeném ustanovení. Je věcí vnitrostátního soudu, aby ověřil, zda jsou tyto podmínky splněny. K tomu, aby byla splněna podmínka týkající se skutečnosti, že uživatelům musí být vyhrazen přiměřený podíl na výhodách, není v zásadě nezbytné, aby každý spotřebitel měl individuálně výhody z dohody, rozhodnutí nebo jednání ve vzájemné shodě. Naproti tomu je nezbytné, aby byl příznivý celkový vliv na spotřebitele na relevantních trzích.

      (1)  Úř. věst. C 205, 20.8.2005.


title: Věc C-232/10: Žaloba podaná dne 10. května 2010 — Evropská komise v. Polská republika

text:
               31.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/21

         Žaloba podaná dne 10. května 2010 — Evropská komise v. Polská republika
   (Věc C-232/10)
   ()
   2010/C 209/27
   Jednací jazyk: polština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: A. Nijenhuis a Ł. Habiak)

      Žalovaná: Polská republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Polská republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2007/44/ES ze dne 5. září 2007, kterou se mění směrnice Rady 92/49/EHS a směrnice 2002/83/ES, 2004/39/ES, 2005/68/ES a 2006/48/ES, pokud jde o procesní pravidla a hodnotící kritéria pro obezřetnostní posuzování nabývání a zvyšování účastí ve finančním sektoru (1), nebo v každém případě tím, že neinformovala Komisi o přijetí těchto předpisů, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z uvedené směrnice;

               —

               uložit Polské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Lhůta pro provedení směrnice 2007/44/ES uplynula dne 21. března 2009.

      (1)  Úř. věst. L 247, s. 1.


title: Věc T-233/06: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 22. dubna 2008 – Casa Editorial El Tiempo v. OHIM – Instituto Nacional de Meteorología (EL TIEMPO) ( Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství EL TIEMPO — Starší národní slovní ochranné známky TELETIEMPO — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 )

text:
               7.6.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 142/24

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 22. dubna 2008 – Casa Editorial El Tiempo v. OHIM – Instituto Nacional de Meteorología (EL TIEMPO)
   (Věc T-233/06) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství ‚EL TIEMPO‘ - Starší národní slovní ochranné známky ‚TELETIEMPO‘ - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94“)
   (2008/C 142/42)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Casa Editorial EL Tiempo, SA (Santafé de Bogotá, Kolumbie) (zástupci: A. Fernández Lerroux a A. Fernández Fernández-Pacheco, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: J. García Murillo, zmocněnec)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: Instituto Nacional de Meteorología (Madrid, Španělsko)
   Předmět věci
   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 22. června 2006 (věc R 760/2005-4) týkající se námitkového řízení mezi Instituto Nacional de meteorolgía a Casa Editorial El Tiempo, SA.
   Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Casa Editorial El Tiempo SA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 261, 28.10.2006.


title: Věc T-470/14: Žaloba podaná dne 24. června 2014 – Hewlett Packard Development Company v. OHIM (ELITEPAD)

text:
               1.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 292/50

         Žaloba podaná dne 24. června 2014 – Hewlett Packard Development Company v. OHIM (ELITEPAD)
   (Věc T-470/14)
   2014/C 292/62
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Hewlett Packard Development Company LP (Houston, Spojené státy) (zástupci: T. Raab a H. Lauf, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 27. března 2014ve věci R 884/2013-2;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „ELITEPAD“ pro výrobky zařazené do třídy 9 – přihláška ochranné známky Společenství č. 1 1 3 18  284

      Rozhodnutí průzkumového referenta: zamítnutí přihlášky k zápisu

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) a čl. 7 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 207/2009.


title: Věc C-357/06: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 18. prosince 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale amministrativo regionale per la Lombardia – Itálie) – Frigerio Luigi & C. Snc v. Comune di Triuggio (Směrnice 92/50/EHS — Veřejné zakázky na služby — Vnitrostátní právní předpisy omezující zadání zakázky na místní veřejné služby hospodářského významu na kapitálové společnosti — Slučitelnost)

text:
               23.2.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 51/19

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 18. prosince 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale amministrativo regionale per la Lombardia – Itálie) – Frigerio Luigi & C. Snc v. Comune di Triuggio
   (Věc C-357/06) (1)

   (Směrnice 92/50/EHS - Veřejné zakázky na služby - Vnitrostátní právní předpisy omezující zadání zakázky na místní veřejné služby hospodářského významu na kapitálové společnosti - Slučitelnost)
   (2008/C 51/31)
   Jednací jazyk: italština
   Předkládající soud
   Tribunale amministrativo regionale per la Lombardia
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Frigerio Luigi & C. Snc

      Žalovaná: Comune di Triuggio

      Za přítomnosti: Azienda Servizi Multisettoriali Lombarda – A.S.M.L. SpA
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Tribunale amministrativo regionale per la Lombardia – Výklad článků 39 ES, 43 ES, 48 ES a 81 ES a čl. 26 odst. 2 směrnice Rady 92/50/EHS ze dne 18. června 1992 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na služby (Úř. věst. 209, s. 1), čl. 4 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby (Úř. věst. L 134, s. 114), čl. 9 odst. 1 směrnice Rady 75/442/EHS ze dne 15. července 1975 o odpadech (Úř. věst. L 194, s. 39) a čl. 7 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/12/ES ze dne 5. dubna 2006 o odpadech (Úř. věst. L 114, s. 9) – Postup při zadávání veřejných zakázek na služby – Služba v oblasti hygieny životního prostředí – Vnitrostátní právní úprava, která opravňuje výlučně kapitálové společnosti k poskytování služeb v oblasti nakládání s odpady a likvidace odpadů
   Výrok
   Článek 26 odst. 1 a 2 směrnice Rady 92/50/EHS ze dne 18. června 1992 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na služby, ve znění směrnice Komise 2001/78/ES ze dne 13. září 2001, brání takovým vnitrostátním předpisům, jaké jsou dotčeny v původním řízení, které zabraňují zájemcům nebo uchazečům o veřejnou zakázku, kteří podle právních předpisů příslušného členského státu mají právo poskytovat dotčenou službu, včetně těch, kteří jsou tvořeni skupinou poskytovatelů služeb, podávat nabídky při zadávání veřejných zakázek na služby, jejichž hodnota překračuje prahovou hodnotu směrnice 92/50, pouze proto, že tito zájemci nebo uchazeči nemají právní formu odpovídající určité kategorii právnických osob, totiž kategorii kapitálových společností. Vnitrostátnímu soudu přísluší, za plného využití posuzovací pravomoci přiznané mu vnitrostátním právem, vykládat a uplatňovat ustanovení vnitrostátního práva v souladu s požadavky práva Společenství, a pokud takový konformní výklad není možný, neuplatnit žádné ustanovení vnitrostátního práva, které by bylo v rozporu s těmito požadavky.

      (1)  Úř. věst. C 281, 18.11.2006.


title: Věc C-626/10 P: Usnesení Soudního dvora ze dne 10. listopadu 2011 — Kalliope Agapiou Joséphidès v. Evropská komise, Výkonná agentura pro vzdělávání, kulturu a audiovizuální oblast (EACEA) ( „Kasační opravný prostředek — Přístup k dokumentům — Nařízení (ES) č. 1049/2001 — Článek 4 odst. 1 písm. b) a čl. 4 odst. 2 první odrážka — Ochrana soukromí a osobnosti jednotlivce — Ochrana obchodních zájmů — Nařízení (ES) č. 58/2003 — Výkonné agentury — Pravomoc zabývat se potvrzujícími žádostmi o přístup k dokumentům — Zásada transparentnosti — Pojem „nadřazeného veřejného zájmu“ — Nesprávná právní posouzení“ )

text:
               10.3.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 73/9

         Usnesení Soudního dvora ze dne 10. listopadu 2011 — Kalliope Agapiou Joséphidès v. Evropská komise, Výkonná agentura pro vzdělávání, kulturu a audiovizuální oblast (EACEA)
   (Věc C-626/10 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Přístup k dokumentům - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Článek 4 odst. 1 písm. b) a čl. 4 odst. 2 první odrážka - Ochrana soukromí a osobnosti jednotlivce - Ochrana obchodních zájmů - Nařízení (ES) č. 58/2003 - Výkonné agentury - Pravomoc zabývat se potvrzujícími žádostmi o přístup k dokumentům - Zásada transparentnosti - Pojem „nadřazeného veřejného zájmu“ - Nesprávná právní posouzení)
   2012/C 73/15
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Kalliope Agapiou Joséphidès (zástupci: C. Joséphidès a H. Joséphidès, dikigoroi)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: G. Rozet a M. Owsiany-Hornung, zmocněnci), Výkonná agentura pro vzdělávání, kulturu a audiovizuální oblast (EACEA) (zástupce: H. Monet, zmocněnec)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 21. října 2010, Agapiou Joséphidès v. Komise a EACEA (T-439/08), kterým Tribunál zamítl žalobu navrhovatelky směřující ke zrušení zaprvé rozhodnutí EACEA ze dne 1. srpna 2008 týkajícího se žádosti o přístup k některým dokumentům týkajícím se udělení Centra excelence Jean Monnet Kyperské univerzitě a zadruhé rozhodnutí Komise K(2007) 3749 ze dne 8. srpna 2007, jež se týká individuálního rozhodnutí o poskytnutí dotace v rámci Programu celoživotního vzdělávání, podprogramu Jean Monnet — Porušení práva na přístup k dokumentům a zásady transparentnosti — Nesprávná právní posouzení

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               K. A. Joséphidès se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 103, 2.4.2011.


title: Věc T-256/07: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 23. října 2008 – People's Mojahedin Organization of Iran v. Rada ( Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Omezující opatření namířená proti některým osobám a subjektům s cílem bojovat proti terorismu — Zmrazení finančních prostředků — Žaloba na neplatnost — Právo na obhajobu — Odůvodnění — Soudní přezkum )

text:
               6.12.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 313/31

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 23. října 2008 – People's Mojahedin Organization of Iran v. Rada
   (Věc T-256/07) (1)

   („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření namířená proti některým osobám a subjektům s cílem bojovat proti terorismu - Zmrazení finančních prostředků - Žaloba na neplatnost - Právo na obhajobu - Odůvodnění - Soudní přezkum“)
   (2008/C 313/56)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: People's Mojahedin Organization of Iran (Auvers-sur-Oise, Francie) (zástupci: J.-P. Spitzer, avocat, a D. Vaughan, QC)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: M. Bishop a E. Finnegan, zmocněnci)

      Vedlejší účastníci řízení podporující žalovanou: Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupci: původně V. Jackson a T. Harris, poté V. Jackson, zmocněnkyně, ve spolupráci s S. Lee a M. Gray, barristers), Komise Evropských společenství (zástupci: původně S. Boelaert a J. Aquilina, poté S. Boelaert, P. Aalto a P. van Nuffel, zmocněnci) a Nizozemské království (zástupci: M. de Grave a Y. de Vries, zmocněnci)
   Předmět věci
   Původně návrh na zrušení rozhodnutí Rady 2007/445/ES ze dne 28. června 2007, kterým se provádí čl. 2 odst. 3 nařízení (ES) č. 2580/2001 o zvláštních omezujících opatřeních namířených proti některým osobám a subjektům s cílem bojovat proti terorismu a zrušují rozhodnutí 2006/379/ES a 2006/1008/ES (Úř. věst. L 169, s. 58), v rozsahu, v němž se týká žalobkyně
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá jako neopodstatněná v rozsahu, v němž směřuje ke zrušení rozhodnutí Rady 2007/445/ES ze dne 28. června 2007, kterým se provádí čl. 2 odst. 3 nařízení (ES) č. 2580/2001 o zvláštních omezujících opatřeních namířených proti některým osobám a subjektům s cílem bojovat proti terorismu a zrušují rozhodnutí 2006/379/ES a 2006/1008/ES.

               2)

               Článek 1 rozhodnutí Rady 2007/868/ES ze dne 20. prosince 2007, kterým se provádí čl. 2 odst. 3 nařízení (ES) č. 2580/2001 o zvláštních omezujících opatřeních namířených proti některým osobám a subjektům s cílem bojovat proti terorismu a kterým se zrušuje rozhodnutí 2007/445, a bod 2.19 seznamu uvedeného v příloze tohoto rozhodnutí se zrušují v rozsahu, v němž se týkají People's Mojahedin Organization of Iran.

               3)

               Žaloba se zamítá jako neopodstatněná v rozsahu, v němž směřuje ke zrušení ostatních ustanovení rozhodnutí 2007/868, pokud jde o People's Mojahedin Organization of Iran.

               4)

               Rada ponese vlastní náklady řízení a nahradí třetinu nákladů řízení vynaložených People's Mojahedin Organization of Iran.

               5)

               Spojené království Velké Británie a Severního Irska, Komise a Nizozemské království ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 211, 8.9.2007.


title: Věc C-47/13: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 2. října 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesverwaltungsgericht – Německo) – Martin Grund v. Landesamt für Landwirtschaft, Umwelt und ländliche Räume des Landes Schleswig-Holstein „Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Společná zemědělská politika — Společná pravidla pro režimy přímých podpor — Režim jednotné platby — Pojem „stálé pastviny“  — Půda využívaná k pěstování trav nebo jiných zelených pícnin, která nebyla zahrnuta do střídání plodin v zemědělském podniku po dobu pěti a více let — Půda, která byla v tomto období zorána a namísto původní zelené pícniny byla oseta jinou zelenou pícninou“

text:
               24.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 421/8

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 2. října 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesverwaltungsgericht – Německo) – Martin Grund v. Landesamt für Landwirtschaft, Umwelt und ländliche Räume des Landes Schleswig-Holstein
   (Věc C-47/13) (1)

   („Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce - Společná zemědělská politika - Společná pravidla pro režimy přímých podpor - Režim jednotné platby - Pojem „stálé pastviny“ - Půda využívaná k pěstování trav nebo jiných zelených pícnin, která nebyla zahrnuta do střídání plodin v zemědělském podniku po dobu pěti a více let - Půda, která byla v tomto období zorána a namísto původní zelené pícniny byla oseta jinou zelenou pícninou“)
   2014/C 421/10
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesverwaltungsgericht

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Martin Grund

      Žalovaný: Landesamt für Landwirtschaft, Umwelt und ländliche Räume des Landes Schleswig-Holstein

      Výrok

   Definice „stálých pastvin“ obsažená v čl. 2 písm. c) nařízení Komise (ES) č. 1120/2009 ze dne 29. října 2009, kterým se stanoví prováděcí pravidla k režimu jednotné platby podle hlavy III nařízení Rady (ES) č. 73/2009, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce, musí být vykládána v tom smyslu, že zahrnuje i zemědělskou půdu, která je v současnosti a již nejméně pět let využívána k pěstování trav nebo jiných zelených pícnin, avšak během tohoto období byla zorána a oseta jinou odrůdou zelených pícnin než tou, která tam byla pěstována dříve.

      (1)  Úř. věst. C 108, 13. 4. 2013.


title: Věc T-304/09: Žaloba podaná dne 31. července 2009 — Tilda Riceland v. OHIM — Siam Grains (BASMALI LONG GRAIN RICE RIZ LONG DE LUXE)

text:
               10.10.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 244/11

         Žaloba podaná dne 31. července 2009 — Tilda Riceland v. OHIM — Siam Grains (BASMALI LONG GRAIN RICE RIZ LONG DE LUXE)
   (Věc T-304/09)
   2009/C 244/18
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Tilda Riceland Ltd (Gurgaon, Indie) (zástupci: S. Malynicz, Barrister, D. Sills a N. Urwin, Solicitors)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Siam Grains Company Limited (Bangkok, Thajsko)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 19. března 2009 ve věci R 513/2008 1; a

               —

               uložit žalovanému a další účastnici řízení před odvolacím senátem náhradu nákladů řízení, jakož i nákladů řízení žalobkyně

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka „BASMALI LONG GRAIN RICE RIZ LONG DE LUXE“ pro výrobky zařazené do třídy 30

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Nezapsaná ochranná známka pro slovo „BASMATI“ užívané pro rýži a označení sestávající ze slova „BASMATI“ užívané v obchodním styku a označující třídu výrobků, a to zejména rýži

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitek

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 4 nařízení Rady č. 207/2009, jelikož odvolací senát nesprávně založil své rozhodnutí výlučně na výkladu ustanovení, který nezohledňuje vnitrostátní právní předpisy a soudní rozhodnutí dotčeného členského státu; zadruhé, odvolací senát nepoužil právo členského státu, především Spojeného království, ohledně druhu opatření, nazývaného „rozšířená forma passing off“; zatřetí, odvolací senát nesprávně požadoval od žalobkyně, že musí mít vlastnická práva k označení „BASMATI“; nakonec měl odvolací senát nesprávně za to, že slovo „BASMATI“ je druhovým pojmem.


title: Věc F-27/07: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 13. prosince 2007 – Sundholm v. Komise ( Veřejná služba — Úředníci — Hodnocení — Zpráva o vývoji služebního postupu — Hodnotící období 2001/2002 — Nepřítomnost ze zdravotních důvodů — Plnění povinností vyplývajících z rozsudku Soudu prvního stupně — Článek 233 ES )

text:
               26.1.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/54

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 13. prosince 2007 – Sundholm v. Komise
   (Věc F-27/07) (1)

   („Veřejná služba - Úředníci - Hodnocení - Zpráva o vývoji služebního postupu - Hodnotící období 2001/2002 - Nepřítomnost ze zdravotních důvodů - Plnění povinností vyplývajících z rozsudku Soudu prvního stupně - Článek 233 ES“)
   (2008/C 22/104)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Asa Sundholm (Auderghem, Belgie) (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis a É. Marchal, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: C. Berardis-Kayser a M. Velardo, zmocněnci)
   Předmět věci
   Zrušení zprávy o vývoji služebního postupu žalobkyně za období od 1. července 2001 do 31. prosince 2002, přijaté pro splnění povinností vyplývajících z rozsudku Soudu prvního stupně ze dne 20. dubna 2005, Sundholm v. Komise, T-86/04. Návrh na náhradu škody.
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Každá z účastnic řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 117, 29.5.2007, s. 37.


title: Věc T-549/08: Žaloba podaná dne 16. prosince 2008 – Lucembursko v. Komise

text:
               21.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/60

         Žaloba podaná dne 16. prosince 2008 – Lucembursko v. Komise
   (Věc T-549/08)
   (2009/C 44/103)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Lucemburské velkovévodství (zástupci: M. Fisch, zmocněnec, a P. Kinsch, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit napadená rozhodnutí,

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Touto žalobou se žalobce domáhá zrušení rozhodnutí Komise K(2008) 5383 ze dne 24. září 2008 o pozastavení plateb z Evropského sociálního fondu (ESF) pro jednotný programový dokument o strukturálních zásazích Společenství pro cíl č. 3 v Lucemburském velkovévodství a rozhodnutí Komise K(2008) 5730 ze dne 6. října 2008 o pozastavení průběžných plateb v rámci programu iniciativy Společenství při boji proti diskriminaci a nerovnostem v souvislosti s trhem práce (EQUAL) v Lucemburském velkovévodství.
   Na podporu své žaloby žalobce uvádí tři žalobní důvody založené na:

               —

               porušení zásady ochrany legitimního očekávání, neboť Komise došla při dvou preventivních auditech lucemburského systému správy a kontroly provedených před uvedeným programovým obdobím k závěru, že tento systém poskytuje dostatečné záruky dodržování stávající právní úpravy a všeobecně uznaných kritérií řádné správy; Komise dospěla k nepříznivým závěrům týkajícím se systému správy a kontroly teprve během auditu provedeného po uplynutí předmětného programového období;

               —

               nesprávném výkladu předpisů, na základě kterých byla vydána napadená rozhodnutí (1), neboť tyto předpisy v rozporu s tvrzením Komise nebránily tomu, aby a) správní orgány a platební orgány patřily k téže instituci a aby b) národní správní orgán předložil Komisi výkaz výdajů, o nichž může sice existovat určitá pochybnost, ale které nebylo možné v době předložení výkazu právně kvalifikovat jako neuznatelné výdaje;

               —

               věcné nepřesnosti určitých skutečností, na nichž jsou založena napadená rozhodnutí, pokud jde o vedení spisů správním orgánem.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1260/1999 ze dne 21. června 1999 o obecných ustanoveních o strukturálních fondech (Úř. věst. L 161, s. 1; Zvl. vyd. 14/01, s. 31) a nařízení Komise (ES) č. 438/2001 ze dne 2. března 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1260/1999, pokud jde o řídicí a kontrolní systémy pro pomoc poskytovanou ze strukturálních fondů (Úř. věst. L 63, s. 21; Zvl. vyd. 14/01, s. 132).


title: Věc T-226/13 P: Usnesení Tribunálu ze dne 21. října 2013 — Marcuccio v. Komise ( „Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Odmítnutí žaloby v prvním stupni jako zjevně postrádající jakýkoliv právní základ — Zaslání dopisu ohledně splnění povinností vyplývajících z rozsudku Soudu pro veřejnou službu zástupci účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek proti tomuto rozsudku — Zčásti zjevně nepřípustný a zčásti zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek“ )

text:
               7.12.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 359/14

         Usnesení Tribunálu ze dne 21. října 2013 — Marcuccio v. Komise
   (Věc T-226/13 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Odmítnutí žaloby v prvním stupni jako zjevně postrádající jakýkoliv právní základ - Zaslání dopisu ohledně splnění povinností vyplývajících z rozsudku Soudu pro veřejnou službu zástupci účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek proti tomuto rozsudku - Zčásti zjevně nepřípustný a zčásti zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek)
   2013/C 359/27
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Luigi Marcuccio (Tricase, Itálie) (zástupce: G. Cipressa, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: C. Berardis-Kayser a G. Gattinara, zmocněnci)

      Předmět

   Kasační opravný prostředek podaný proti usnesení Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (třetího senátu) ze dne 6. února 2013, Marcuccio v. Komise, (F-67/12, dosud nezveřejněné v Úředním věstníku), jehož předmětem je zrušení tohoto usnesení.

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Luigi Marcuccio ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady řízení vynaložené Evropskou komisí v rámci řízení v tomto stupni.

               3)

               Luigimu Marcucciovi se ukládá, aby Tribunálu uhradil částku 2 000 eur v souladu s článkem 90 jeho jednacího řádu.

      (1)  Úř. věst. C 171, 15.6.2013.


title: Věc C-386/12: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 3. října 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Sofiyski gradski sad — Bulharsko) — řízení zahájené na návrh Siegfrieda Jánose Schneidera ( „Příslušnost, uznávání a výkon soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech — Nařízení (ES) č. 44/2001 — Působnost — Způsobilost fyzických osob k právům a právním úkonům — Výlučná příslušnost pro řízení, jejichž předmětem jsou věcná práva k nemovitostem — Rozsah — Nesporné řízení týkající se práva osoby, jíž byl ustanoven opatrovník a jež má bydliště v členském státě, nakládat se svým nemovitým majetkem nacházejícím se v jiném členském státě“ )

text:
               23.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 344/35

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 3. října 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Sofiyski gradski sad — Bulharsko) — řízení zahájené na návrh Siegfrieda Jánose Schneidera
   (Věc C-386/12) (1)

   (Příslušnost, uznávání a výkon soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech - Nařízení (ES) č. 44/2001 - Působnost - Způsobilost fyzických osob k právům a právním úkonům - Výlučná příslušnost pro řízení, jejichž předmětem jsou věcná práva k nemovitostem - Rozsah - Nesporné řízení týkající se práva osoby, jíž byl ustanoven opatrovník a jež má bydliště v členském státě, nakládat se svým nemovitým majetkem nacházejícím se v jiném členském státě)
   2013/C 344/61
   Jednací jazyk: bulharština

      Předkládající soud

   Sofiyski gradski sad

      Účastníci původního řízení

   Siegfried János Schneider

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Sofijski gradski sad — Výklad čl. 22 bodu 1 nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (Úř. věst. L 12, s. 1; Zvl. vyd. 19/04, s. 42) — Fyzická osoba, jejíž způsobilost k právním úkonům byla omezena podle právních předpisů jejího členského státu — Návrh podaný touto osobou v jiném členském státě se souhlasem jejího opatrovníka za účelem schválení prodeje nemovitosti, kterou tato osoba zdědila v tomto státě — Příslušnost soudu členského státu, v němž se nemovitost nachází — Použitelnost čl. 22 bodu 1 nařízení (ES) č. 44/2001 v nesporných řízeních

      Výrok

   Nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech, a zejména jeho čl. 22 bod 1 musí být vykládán v tom smyslu, že se nepoužije na nesporné řízení zahájené na návrh státního příslušníka členského státu, jehož způsobilost k právním úkonům byla omezena poté, co mu byl ustanoven opatrovník v souladu s vnitrostátními právními předpisy tohoto státu, u soudu jiného členského státu za účelem získání souhlasu s prodejem jeho spoluvlastnického podílu na nemovitém majetku, který se nachází na území tohoto jiného členského státu, neboť takové řízení se týká „způsobilosti fyzické osoby k právům a právním úkonům“ ve smyslu čl. 1 odst. 2 písm. a) tohoto nařízení, která je z jeho věcné působnosti vyloučena.

      (1)  Úř. věst. C 311, 13.10.2012.


title: Věci T-249/12 a T-269/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 12. března 2015 – Vestel Iberia a Makro autosevicio mayorista v. Komise „Žaloba na neplatnost — Celní unie — Dodatečné zaúčtování a prominutí dovozního cla — Barevné televizní přijímače pocházející z Turecka — Žádost o prominutí cla podaná dvěma dovozci — Odkázání vnitrostátních orgánů Komisí na rozhodnutí týkající se jiného dovozce — Článek 871 odst. 2 a 6 a čl. 905 odst. 2 a 6 nařízení (EHS) č. 2454/93 — Neexistence bezprostředního dotčení — Nepřípustnost“

text:
               27.4.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/46

         Rozsudek Tribunálu ze dne 12. března 2015 – Vestel Iberia a Makro autosevicio mayorista v. Komise
   (Věci T-249/12 a T-269/12) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Celní unie - Dodatečné zaúčtování a prominutí dovozního cla - Barevné televizní přijímače pocházející z Turecka - Žádost o prominutí cla podaná dvěma dovozci - Odkázání vnitrostátních orgánů Komisí na rozhodnutí týkající se jiného dovozce - Článek 871 odst. 2 a 6 a čl. 905 odst. 2 a 6 nařízení (EHS) č. 2454/93 - Neexistence bezprostředního dotčení - Nepřípustnost“)
   (2015/C 138/59)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Vestel Iberia, SL (Madrid, Španělsko) (věc T-249/12) a Makro autosevicio mayorista SA (Madrid) (věc T-269/12) (zástupci: P. De Baere a P. Muñiz, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: R. Lyal a L. Keppenne, zmocněnci)

      Vedlejší účastník podporující žalobkyně: Španělské království (zástupce: A. Rubio González, abogado del Estado)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C (2010) 22 final ze dne 18. ledna 2010, jímž bylo konstatováno, že v konkrétním případě dodatečné zaúčtování dovozního cla je odůvodněné a že prominutí tohoto cla není odůvodněné.

      Výrok rozsudku

               1)

               Věci T-249/12 a T-269/12 se pro účely tohoto rozsudku spojují.

               2)

               Žaloby se odmítají jako nepřípustné.

               3)

               Společnostem Vestel Iberia, SL a Makro autoservicio mayorista SA se ukládá náhrada nákladů řízení.

               4)

               Španělské království ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 235, 4.8.2012.


title: Věc C-415/04: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozsudkem de Hoge Raad der Nederlanden ze dne 24. září 2004 ve věci Staatssecretaris van Financien proti Stichting Kinderopvang Enschede

text:
               20.11.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 284/11

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozsudkem de Hoge Raad der Nederlanden ze dne 24. září 2004 ve věci Staatssecretaris van Financien proti Stichting Kinderopvang Enschede
   (Věc C-415/04)
   (2004/C 284/22)
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla rozsudkem de Hoge Raad der Nederlanden ze dne 24. září 2004 ve věci Staatssecretaris van Financien proti Stichting Kinderopvang Enschede, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 29. září 2004, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   De Hoge Raad der Nederlanden žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následující otázce:
   Musí být čl. 13 oddíl A, odst. 1, písm. g), h) a i) Šesté směrnice (1) vykládán tak, že na výše popsané poskytování služeb, které spočívají ve zprostředkování péče denních pečovatelů o předškolní děti a děti školou povinné mimo školní hodiny, je třeba pohlížet jako na služby ve smyslu jednoho nebo více těchto ustanovení?

      (1)  Úř. věst. L 145, 13. 6.1977, s. 1-40.


title: Věc T-379/11: Usnesení Tribunálu ze dne 4. června 2012 — Hüttenwerke Krupp Mannesmann a další v. Komise ( „Žaloba na neplatnost — Životní prostředí — Směrnice 2003/87/ES — Přidělování bezplatných povolenek na emise skleníkových plynů od roku 2013 — Rozhodnutí Komise stanovující referenční úrovně produktů, které je třeba použít při výpočtu přidělených povolenek na emise — Článek 263 čtvrtý pododstavec SFEU — Neexistence osobního dotčení — Nařizovací akt vyžadující přijetí prováděcích opatření — Nepřípustnost“ )

text:
               21.7.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/23

         Usnesení Tribunálu ze dne 4. června 2012 — Hüttenwerke Krupp Mannesmann a další v. Komise
   (Věc T-379/11) (1)

   (Žaloba na neplatnost - Životní prostředí - Směrnice 2003/87/ES - Přidělování bezplatných povolenek na emise skleníkových plynů od roku 2013 - Rozhodnutí Komise stanovující referenční úrovně produktů, které je třeba použít při výpočtu přidělených povolenek na emise - Článek 263 čtvrtý pododstavec SFEU - Neexistence osobního dotčení - Nařizovací akt vyžadující přijetí prováděcích opatření - Nepřípustnost)
   2012/C 217/49
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Hüttenwerke Krupp Mannesmann GmbH (Duisburg, Německo), Rogesa — Roheisengesellschaft Saar mbH (Dillingen, Německo), Salzgitter Flachstahl GmbH (Salzgitter, Německo), ThyssenKrupp Steel Europe AG (Duisburg) a voestalpine Stahl GmbH (Linz, Rakousko) (zástupci: S. Altenschmidt a C. Dittrich, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: G. Wilms, K. Herrmann a K. Mifsud-Bonnici, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2011/278/EU ze dne 27. dubna 2011, kterým se stanoví přechodná pravidla harmonizovaného přidělování bezplatných povolenek na emise platná v celé Unii podle článku 10a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES (Úř. věst. L 130, s. 1; Zvl. vyd. 15/07, s. 631)

      Výrok

               1)

               Žaloba se jako nepřípustná odmítá.

               2)

               Hüttenwerke Krupp Mannesmann GmbH, Rogesa — Roheisengesellschaft Saar mbH, Salzgitter Flachstahl GmbH, ThyssenKrupp Steel Europe AG a voestalpine Stahl GmbH nahradí náklady řízení, včetně nákladů souvisejících s řízením o předběžném opatření.

      (1)  Úř. věst. C 269, 10.9.2011.


title: Věc T-322/11: Žaloba podaná dne 21. června 2011 — Morelli v. OHIM — Brambilla (Partito della Libertà)

text:
               13.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 238/34

         Žaloba podaná dne 21. června 2011 — Morelli v. OHIM — Brambilla (Partito della Libertà)
   (Věc T-322/11)
   2011/C 238/58
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: italština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Raffaello Morelli (Livorno, Itálie) (zástupce: G. Brenelli, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Michela Vittoria Brambilla (Miláno, Itálie)

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu ze dne 17. května 2011 a rozhodnutí námitkového oddělení ze dne 14. května 2010

               —

               určil, že námitce žalobce proti přihlášce ochranné známky č. 6 203 012 se vyhovuje a zamítl přihlášku této ochranné známky

               —

               uložil Michela Vittoria Branbilla náhradu nákladů řízení

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Michela Vittoria Brambilla

      Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka obsahující slovní prvek „Partito della Libertà“ (přihláška č. 6 203 012) pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 14, 16, 24, 25, 35, 36, 38, 41, 42 a 45.

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Raffaello Morelli

      Namítaná ochranná známka nebo označení: název a doména „partitodellaliberta.it“ přidělené orgánem pověřeným přidělováním domén „it“ dne 9. srpna 2004 Raffaellu Morellimu, které byly podle osob podávajících námitku používány v běžném obchodním styku pro výrobky a služby zařazené do tříd 16, 38, 41 a 45

      Rozhodnutí námitkového oddělení: zamítnutí námitky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: nesprávné použití čl. 8 odst. 4 nařízení č. 207/2009 o ochranné známce Společenství, nesprávné posouzení pojmu „užívání v běžném obchodním styku“ s odkazem na jméno používané v politické oblasti a nesprávné posouzení dokumentace dokazující obchodní používání dřívějšího označení


title: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 7. července 2005 ve věci C-383/03 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgerichtshof): Ergül Dogan proti Sicherheitsdirektion für das Bundesland Vorarlberg (Přidružení EHS-Turecko — Volný pohyb pracovníků — Rozhodnutí rady přidružení č. 1/80 — Článek 6 odst. 1 třetí odrážka a odstavec 2 — Působení na řádném trhu práce v členském státě — Odsouzení v trestním řízení — Trest odnětí svobody — Dopad na právo pobytu)

text:
               3.9.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/11

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (pátého senátu)
   ze dne 7. července 2005
   ve věci C-383/03 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgerichtshof): Ergül Dogan proti Sicherheitsdirektion für das Bundesland Vorarlberg (1)

   (Přidružení EHS-Turecko - Volný pohyb pracovníků - Rozhodnutí rady přidružení č. 1/80 - Článek 6 odst. 1 třetí odrážka a odstavec 2 - Působení na řádném trhu práce v členském státě - Odsouzení v trestním řízení - Trest odnětí svobody - Dopad na právo pobytu)
   (2005/C 217/20)
   Jednací jazyk: němčina
   Ve věci C-383/03, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES podaná rozhodnutím Verwaltungsgerichtshof (Rakousko) ze dne 4. září 2003, došlým Soudnímu dvoru dne 12. září 2003, v řízení Ergül Dogan proti Sicherheitsdirektion für das Bundesland Vorarlberg, Soudní dvůr (pátý senát), ve složení R. Silva de Lapuerta, předsedkyně senátu, R. Schintgen (zpravodaj) a P. Kūris, soudci, generální advokát: D. Ruiz-Jarabo Colomer, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 7. července 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:
   Turecký státní příslušník, který je oprávněn k volnému přístupu k jakékoli zaměstnanecké činnosti dle svého výběru na základě čl. 6 odst. 1 třetí odrážky rozhodnutí č. 1/80 ze dne 19. září 1980 o vývoji přidružení, přijatého radou přidružení zřízenou Dohodou o přidružení mezi Evropským hospodářským společenstvím a Tureckem, toto právo neztrácí z důvodu, že po dobu svého uvěznění nevykonával zaměstnání, byť po dobu několika let, pokud je jeho nepřítomnost na řádném trhu práce v hostitelském členském státě pouze dočasná.
   Právo na zaměstnání, které toto ustanovení dotyčnému přiznává, a související právo pobytu mohou být omezena pouze z důvodů veřejného pořádku, veřejné bezpečnosti a veřejného zdraví podle čl. 14 odst. 1 téhož rozhodnutí, nebo z toho důvodu, že dotyčný turecký státní příslušník po svém propuštění překročil dobu přiměřenou pro nalezení nové zaměstnanecké činnosti.

      (1)  Úř. věst. C 35, 7.2.2004.


title: Věc C-200/06: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal de première instance de Bruxelles dne  4. května 2006  – Raffinerie tirlemontoise SA v. Bureau d'intervention et de restitution belge (BIRP)

text:
               15.7.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 165/16

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal de première instance de Bruxelles dne 4. května 2006 – Raffinerie tirlemontoise SA v. Bureau d'intervention et de restitution belge (BIRP)
   (Věc C-200/06)
   (2006/C 165/28)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předkládající soud
   Tribunal de première instance de Bruxelles
   Účastníci původního řízení
   Žalobce: Raffinerie tirlemontoise SA
   Žalovaný: Bureau d'intervention et de restitution belge (BIRP)
   Předběžné otázky

               1.

               Stanoví nařízení Komise č. 314/2002 (1) pro výpočet dávky z výroby vyloučení z financování množství cukru obsaženého ve zpracovaných výrobcích vyvezených bez vývozní náhrady? Je tato právní úprava neplatná vzhledem k článku 15 nařízení Rady č. 1260/2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru (2) a vzhledem k zásadám proporcionality a zákazu diskriminace?

               2.

               Upravují nařízení Komise č. 1775/2004 (3), 1762/2003 (4), 1837/2002 (5), 1993/2001 (6) a 2267/2000 (7) dávku z výroby pro cukr, vypočtenou z průměrné ztráty na vyvezenou tunu, bez ohledu na množství vyvezené bez náhrady, i když je toto množství zahrnuto do celkového součtu, podle kterého se posuzuje celková ztráta, která má být financována? Jsou tato nařízení neplatná vzhledem k nařízení Komise č. 314/2002 k článku 15 nařízení Rady č. 1260/2001 a k zásadě proporcionality?

      (1)  Nařízení Komise (ES) č. 314/2002 ze dne 20. února 2002, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro režim kvót v odvětví cukru (Úř. věst. L 50, s. 40).

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru (Úř. věst. L 178, s. 1).

      (3)  Nařízení Komise (ES) č. 1775/2004 ze dne 14. října 2004, kterým se pro hospodářský rok 2003/2004 stanoví dávky z výroby v odvětví cukru (Úř. věst. L 316, s. 64).

      (4)  Nařízení Komise (ES) č. 1762/2003 ze dne 7. října 2003, kterým se pro hospodářský rok 2002/03 stanoví dávky z výroby v odvětví cukru (Úř. věst. L 254, s. 4).

      (5)  Nařízení Komise (ES) č. 1837/2002 ze dne 15. října 2002, kterým se pro hospodářský rok 2001/2002 stanoví dávky z výroby, jakož i koeficient pro doplňkovou dávku v odvětví cukru (Úř. věst. L 278, s. 13).

      (6)  Nařízení Komise (ES) č. 1993/2001 ze dne 11. října 2001, kterým se pro hospodářský rok 2000/2001 stanoví dávky z výroby v odvětví cukru (Úř. věst. L 271, s. 15).

      (7)  Nařízení Komise (ES) č. 2267/2000 ze dne 12. října 2000, kterým se pro hospodářský rok 1999/2000 stanoví dávky z výroby, jakož i koeficient pro výpočet doplňkové dávky v odvětví cukru (Úř. věst. L 259, s. 29).


title: Věc C-382/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Administrativen Sad Varna (Bulharsko) dne 18. července 2011 — M SAT CABLE AD v. Načalnik na Mitničeski punkt — Varna Zapad pri Mitnica Varna

text:
               8.10.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 298/12

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Administrativen Sad Varna (Bulharsko) dne 18. července 2011 — M SAT CABLE AD v. Načalnik na Mitničeski punkt — Varna Zapad pri Mitnica Varna
   (Věc C-382/11)
   2011/C 298/24
   Jednací jazyk: bulharština

      Předkládající soud

   Administrativen Sad Varna

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: M SAT CABLE AD

      Žalovaný: Načalnik na Mitničeski punkt — Varna Zapad pri Mitnica Varna

      Předběžné otázky

               1)

               Co je třeba rozumět pod pojmem „internet“ ve smyslu Vysvětlivek ke kombinované nomenklatuře Evropských společenství pro rok 2009 (nařízení Komise č. 1031/2008 ze dne 19. září 2008 (1)), které byly zveřejněny v Úředním věstníku ze dne 30. května 2008 (C 133, s. 1) (změna týkající se podpoložek 8528 90 00, 8528 71 13 a 8528 71 90), pokud jde o zařazení zboží do kódu TARIC 8528711300?

               2)

               Co je třeba rozumět pod pojmem „modem“ ve smyslu Vysvětlivek ke kombinované nomenklatuře Evropských společenství pro rok 2009 (nařízení Komise č. 1031/2008 ze dne 19. září 2008), které byly zveřejněny v Úředním věstníku ze dne 30. května 2008 (C 133, s. 1) (změna týkající se podpoložek 8528 90 00, 8528 71 13 a 8528 71 90), pokud jde o zařazení zboží do kódu TARIC 8528711300?

               3)

               Co je třeba rozumět pod pojmem „modulace“ a „demodulace“ ve smyslu Vysvětlivek ke kombinované nomenklatuře Evropských společenství pro rok 2009 (nařízení Komise č. 1031/2008 ze dne 19. září 2008), které byly zveřejněny v Úředním věstníku ze dne 30. května 2008 (C 133, s. 1) (změna týkající se podpoložek 8528 90 00, 8528 71 13 a 8528 71 90), pokud jde o zařazení zboží do kódu TARIC 8528711300?

               4)

               Jaká je rozhodující funkce (hlavní funkce) přístroje set-top box TF6100EMC, podle které má dojít k sazebnímu zařazení, příjem televizních signálů nebo používání modemu umožňujícího interaktivní výměnu informací za účelem získání přístupu na internet?

               5)

               Je-li rozhodující funkcí (hlavní funkcí) přístroje set-top box TF6100EMC používání modemu umožňujícího interaktivní výměnu informací za účelem získání přístupu na internet, je pak pro sazební zařazení rozhodující způsob modulace a demodulace, kterou provádí modem, resp. druh použitého modemu, nebo je dostačující, že prostřednictvím modemu je získán přístup na internet?

               6)

               Je přípustné, aby celní orgány změnily sazební zařazení určitého zboží, aniž by dovážené zboží fyzicky přezkoumaly, a aby byl znalecký posudek vyhotoven výlučně na základě písemných důkazů, a sice uživatelské příručky, technických vlastností a přezkumu přístroje stejného výrobce se stejným číslem pocházejícího z jiného dovozu?

               7)

               Do jaké podpoložky a jakého kódu má být zařazen přístroj odpovídající popisu přístroje TF6100EMC?

               8)

               Pokud má být set-top box TF6100EMC zařazen do podpoložky 8521 90 00 kombinované nomenklatury, je pak použití nenulové celní sazby v souladu s právem Společenství, pokud by takové zařazení představovalo porušení povinností Společenství vyplývajících z Dohody o obchodu s produkty informačních technologií části II písm. b) Všeobecné dohody o clech a obchodu z roku 1994, nebo by zařazení do položky 8521 vedlo k závěru, že set-top box TF6100EMC nespadá do oblasti působnosti dotčených ustanovení Dohody o obchodu s produkty informačních technologií?

      (1)  Úř. věst L 291, s. 1.


title: Věc T-267/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 18. září 2014 – El Corte Inglés v. OHIM – Gaffashion (BAUSS) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství BAUSS — Starší obrazová ochranná známka Společenství BASS3TRES — Článek 8 odst. 1 písm. b), nařízení (ES) č. 207/2009 — Neexistence nebezpečí záměny“

text:
               3.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 388/15

         Rozsudek Tribunálu ze dne 18. září 2014 – El Corte Inglés v. OHIM – Gaffashion (BAUSS)
   (Věc T-267/13) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství BAUSS - Starší obrazová ochranná známka Společenství BASS3TRES - Článek 8 odst. 1 písm. b), nařízení (ES) č. 207/2009 - Neexistence nebezpečí záměny“)
   2014/C 388/18
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: El Corte Inglés, SA (Madrid, Španělsko) (zástupci: E.Seijo Veiguela a J. L. Rivas Zurdo, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: J. García Murillo a J. Crespo Carrillo, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Gaffashion – Comércio de Acessórios de Moda, Lda (Viana do Castelo, Portugalsko)

      Předmět věci

   Žaloba proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 21. února 2013 (věc R 2295/2011-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi El Corte Inglés, SA a Gaffashion – Comércio de Acessórios de Moda, Lda.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti El Corte Inglés, SA, se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 215, 27.7.2013.


title: Věc T-755/16: Žaloba podaná dne 31. října 2016 – La Rocca v. EUIPO (Take your time Pay After)

text:
               19.12.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 475/23

         Žaloba podaná dne 31. října 2016 – La Rocca v. EUIPO (Take your time Pay After)
   (Věc T-755/16)
   (2016/C 475/34)
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Alessandro La Rocca (Anzio, Itálie) (zástupci: A. Perani, J. Graffer, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie obsahující slovní prvky „Take your time Pay After“ – Přihláška č. 14 396 031

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 4. srpna 2016, ve věci R 406/2016-1

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               prohlásil, že byl porušen a nesprávně použit čl. 7 odst. 1 písm. b) a odst. 2 nařízení č. 207/2009;

               —

               prohlásil, že byl porušen článek 75 nařízení č. 207/2009, a v důsledku toho;

               —

               zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ve věci R 406/2016-1, vydané dne 4. srpna 2016 a oznámené dne 31. srpna 2016;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů a odměn v tomto řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a odst. 2 nařízení č. 207/2009;

               —

               Porušení článku 75 nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-271/14: Žaloba podaná dne 29. dubna 2014 – Styron Deutschland v. Komise

text:
               14.7.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 223/25

         Žaloba podaná dne 29. dubna 2014 – Styron Deutschland v. Komise
   (Věc T-271/14)
   2014/C 223/30
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Styron Deutschland GmbH (Schkopau, Německo) (zástupci: H. Janssen a S. Kobes, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Evropské komise ze dne 18. prosince 2013 ve věci státní podpory SA.33995 (2013/C) – Podpora výroby energie z obnovitelných zdrojů a snížení poplatku podle zákona EEG pro energeticky náročné podniky;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod: porušení čl. 107 odst. 1 SFEU

                           —

                           Žalobkyně tvrdí, že napadené rozhodnutí porušuje čl. 107 odst. 1 SFEU, jelikož poplatek podle EEG a zvláštní kompenzační režim stanovené v zákoně o upřednostnění energií z obnovitelných zdrojů (dále jen EEG) nepředstavují poskytnutí státních a státem kontrolovaných prostředků. Veškeré skutečnosti relevantní pro kvalifikaci těchto opatření byly zjištěny v předběžném řízení mezi Komisí a Spolkovou republikou Německo. Podle jejího tvrzení již neexistovaly žádné pochybnosti, o kterých by Komise musela rozhodovat v řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU, čl. 4 odst. 4 nařízení (ES) č. 659/1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES. (1)

               2.

               Druhý žalobní důvod: porušení čl. 108 odst. 1 SFEU a zásady právní jistoty

                           —

                           Žalobkyně v rámci tohoto důvodu uvádí, že Komise porušila čl. 108 odst. 1 SFEU a zásadu právní jistoty, jelikož u předběžného posouzení EEG jakožto podpory použila namísto řízení pro stávající podpory podle článku 17 a násl. nařízení č. 659/1999 řízení pro nové podpory podle čl. 4 odst. 4 nařízení č. 659/1999. V tomto ohledu zejména tvrdí, že Komise v rozhodnutí ze dne 22. května 2002 neshledala EEG 2000 jakožto podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, jelikož nedošlo k transferu státních finančních prostředků. Změny EEG 2000 na EEG 2012 nevykazovaly v porovnání s rozhodnutím Komise ze dne 22. května 2002 žádné podstatné změny. Pozměněné právní stanovisko mohla proto Komise uplatnit v řízení podle čl. 108 odst. 1 SFEU bez zatěžování žalobkyně.

               3.

               Třetí žalobní důvod: porušení článku 41 Listiny základních práv a práva být vyslechnut

                           —

                           Žalobkyně dále tvrdí, že žalovaná vydala napadené rozhodnutí, aniž poskytla žalobkyni možnost vyjádřit své stanovisko.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (Úř. věst. L 83, s. 1).


title: Věc T-456/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 5. října 2016 – Foodcare v. EUIPO – Michalczewski (T.G.R. ENERGY DRINK) „Ochranná známka Evropské unie — Řízení o prohlášení neplatnosti — Slovní ochranná známka Evropské unie T.G.R. ENERGY DRINK — Neexistence dobré víry — Článek 52 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               14.11.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 419/42

         Rozsudek Tribunálu ze dne 5. října 2016 – Foodcare v. EUIPO – Michalczewski (T.G.R. ENERGY DRINK)
   (Věc T-456/15) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o prohlášení neplatnosti - Slovní ochranná známka Evropské unie T.G.R. ENERGY DRINK - Neexistence dobré víry - Článek 52 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2016/C 419/55)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Foodcare sp. z o.o. (Zabierzów, Polsko) (zástupce: A. Matusik, advokátka)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: S. Palmero Cabezas, zmocněnkyně)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastník před Tribunálem: Dariusz Michalczewski (Gdaňsk, Polsko) (zástupci: B. Matusiewicz-Kulig, M. Czerwińska a M. Marek, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 12. května 2015 (věc R 265/2014-2), týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi D. Michalczewskim a společností Foodcare

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnost Foodcare sp. z o.o. ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Úřadem Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) a Dariuszem Michalczewskim.

      (1)  Úř. věst. C 328, 5.10.2015.


title: Věc C-451/04: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 30. ledna 2006 – Komise Evropských společenství v. Francouzská republika

text:
               14.10.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 249/8

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 30. ledna 2006 – Komise Evropských společenství v. Francouzská republika
   (Věc C-451/04) (1)

   (2006/C 249/19)

      Jednací jazyk: francouzština

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 314, 18.12.2004.


title: Věc T-66/11: Žaloba podaná dne 28. ledna 2011 — Present Service Ullrich v. OHIM — Punt-Nou (babilu)

text:
               19.3.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 89/26

         Žaloba podaná dne 28. ledna 2011 — Present Service Ullrich v. OHIM — Punt-Nou (babilu)
   (Věc T-66/11)
   2011/C 89/50
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Present Service Ullrich Verwaltungs-GmbH (Erlangen, Německo) (zástupce: A. Graf von Kalckreuth, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Punt-Nou, SL (Ontynient, Španělsko)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 19. listopadu 2010 ve věci R 773/2010-2;

               —

               zamítnout námitky vůči ochranné známce žalobkyně „babilu“ a určit, že ochranná známka „babilu“ má být zapsána pro všechny výrobky a služby, pro které byla přihlášena;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „babilu“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 16, 18, 35, 36, 38 a 41 — přihláška ochranné známky Společenství č. 7 205 305

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Slovní označení „BABIDU“ zapsané jako ochranná známka Společenství pod č. 3 363 645 mimo jiné pro služby zařazené do třídy 35

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitkám v plném rozsahu

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 207/2009, jelikož odvolací senát nesprávně tvrdil, že ze strany relevantní veřejnosti existuje nebezpečí záměny.


title: Věc C-115/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landesgericht Linz (Rakousko) dne 17. března 2008 – Land Oberösterreich v. ČEZ, a. s.

text:
               7.6.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 142/14

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landesgericht Linz (Rakousko) dne 17. března 2008 – Land Oberösterreich v. ČEZ, a. s.
   (Věc C-115/08)
   (2008/C 142/22)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Landesgericht Linz
   Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Land Oberösterreich (spolková země Horní Rakousko)

      Žalovaná: ČEZ, a. s.
   Předběžné otázky

               1)

                           a)

                           Jedná se o opatření s rovnocenným účinkem ve smyslu článku 28 ES, jestliže je podniku, který provozuje v jednom členském státě jadernou elektrárnu v souladu s právním řádem tohoto státu a s příslušnými předpisy práva Společenství a vyrábí v této elektrárně elektřinu, kterou dodává do různých členských států, uloženo rozsudkem vydaným na základě negatorní žaloby soudem sousedního členského státu – podle nařízení o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (nařízení č. 44/2001) vykonatelným ve všech členských státech – z důvodu možných imisí této elektrárny, aby zařízení uzpůsobil technickým předpisům jiného státu nebo dokonce – při nemožnosti adaptačních opatření z důvodu komplexnosti celkového zařízení – zastavil provoz tohoto zařízení, a tento soud nesmí na základě výkladu vnitrostátních právních předpisů nejvyšším soudem této země zohlednit existující povolení k provozu této elektrárny v členském státě umístění, ačkoli v rámci obdobné negatorní žaloby by tuzemské povolení zařízení zohlednil, čímž by výsledně nebyl vydán žádný rozsudek nařizující zdržení se imisí vůči provoznímu zařízení povolenému v tuzemsku?

                           b)

                           Je třeba odůvodnění zakotvená ve Smlouvě o ES vykládat v tom smyslu, že podle práva jednoho členského státu prováděné rozlišování mezi tuzemskými a zahraničními povoleními zařízení je každopádně nepřípustné vzhledem k úvaze, že má být chráněno pouze tuzemské, nikoliv však zahraniční národní hospodářství, protože toto představuje čistě hospodářský důvod, který v rámci základních svobod není uznán jakožto hodný ochrany?

                           c)

                           Je třeba vykládat odůvodnění zakotvená ve Smlouvě o ES a s nimi související zásadu proporcionality v tom smyslu, že paušální rozlišování mezi tuzemskými a zahraničními povoleními zařízení, prováděné podle práva jednoho členského státu, je každopádně nepřípustné, protože provoz zařízení povoleného ve státě, kde je umístěno, musí být v konkrétním případě posuzován vnitrostátním soudem jiného členského státu na základě skutečných nebezpečí provozu zařízení pro veřejný pořádek, veřejnou bezpečnost nebo veřejné zdraví nebo jiných naléhavých důvodů obecného zájmu?

                           d)

                           Musí soudy jednoho členského státu s ohledem na zásadu proporcionality, kterou je třeba zkoumat v rámci odůvodnění, nakládat s povolením provozu vydaným pro zařízení v členském státě, kde je umístěno, každopádně tehdy jako s tuzemským povolením zařízení, pokud je povolení zařízení v členském státě, kde je umístěno, v podstatě právně rovnocenné s tuzemským povolením zařízení?

                           e)

                           Hraje při posouzení výše uvedených otázek roli, že se u zařízení povoleného v členském státě, kde je toto umístěno, jedná o jadernou elektrárnu, jestliže v jiném členském státě, v němž byla podána negatorní žaloba proti obávaným imisím z jaderné elektrárny, nelze zařízení tohoto typu per se provozovat, ačkoliv v něm jsou provozována jiná jaderná zařízení?

                           f)

                           Jsou soudy členského státu, u nichž byla podána příslušná negatorní žaloba, v případě porušení článku 28 ES výkladem vnitrostátního práva uvedeným v bodě 1 a) povinny vykládat vnitrostátní právo v souladu s právem Společenství tak, že pod slovním spojením „úředně povolené zařízení“ mohou být zahrnuta jak tuzemská, tak i zahraniční provozní povolení pro zařízení vydaná orgány v jiných členských státech EU?

               2)

                           a)

                           Je slučitelné se zákazem omezování svobody usazování státních příslušníků jednoho členského státu na území jiného členského státu zakotvené v článku 43 ES, jestliže je podniku, který provozuje v jednom členském státě jadernou elektrárnu v souladu s právním řádem tohoto státu a s příslušnými předpisy práva Společenství, uloženo rozsudkem vydaným na základě negatorní žaloby soudem sousedního členského státu – podle nařízení o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (nařízení č. 44/2001) vykonatelným ve všech členských státech – z důvodu možných imisí této elektrárny, aby zařízení uzpůsobil technickým předpisům jiného státu nebo dokonce – při nemožnosti adaptačních opatření z důvodu komplexnosti celkového zařízení – zastavil provoz tohoto zařízení, a tento soud nesmí na základě výkladu vnitrostátních právních předpisů nejvyšším soudem této země zohlednit existující povolení provozu této elektrárny v členském státě umístění, ačkoli v rámci obdobné negatorní žaloby by tuzemské povolení zařízení zohlednil, čímž by výsledně nebyl vydán žádný rozsudek nařizující zdržení se imisí vůči provoznímu zařízení povolenému v tuzemsku?

                           b)

                           Je třeba odůvodnění pro omezení svobody usazování vykládat v tom smyslu, že podle práva jednoho členského státu prováděné rozlišování mezi tuzemskými a zahraničními povoleními zařízení je každopádně nepřípustné vzhledem k úvaze, že má být chráněno pouze tuzemské, nikoliv však zahraniční národní hospodářství, protože toto představuje čistě hospodářský důvod, který v rámci základních svobod není uznán jakožto hodný ochrany?

                           c)

                           Je třeba vykládat odůvodnění pro omezení svobody usazování zakotvená ve Smlouvě o ES a zejména zásadu proporcionality v tom smyslu, že paušální rozlišování mezi tuzemskými a zahraničními povoleními zařízení, prováděné podle práva jednoho členského státu, je nepřípustné, protože provoz zařízení povoleného ve státě, kde je umístěno, musí být v konkrétním případě posuzován vnitrostátním soudem jiného členského státu na základě skutečných nebezpečí provozu zařízení pro veřejný pořádek, veřejnou bezpečnost nebo veřejné zdraví nebo jiných naléhavých důvodů obecného zájmu?

                           d)

                           Musí soudy členského státu s ohledem na zásadu proporcionality, kterou je třeba zkoumat v rámci odůvodněnosti zásahů do svobody usazování, nakládat s povolením provozu vydaným pro zařízení v členském státě, kde je umístěno, každopádně tehdy jako s tuzemským povolením zařízení, pokud je povolení zařízení v členském státě, kde je umístěno, v podstatě právně rovnocenné s tuzemským povolením zařízení?

                           e)

                           Hraje při posouzení výše uvedených otázek rovněž v rámci svobody usazování roli, že se u zařízení povoleného v členském státě, kde je toto umístěno, jedná o jadernou elektrárnu, jestliže v jiném členském státě, v němž byla podána negatorní žaloba proti této jaderné elektrárně, nelze zařízení tohoto typu per se provozovat, ačkoliv v něm jsou provozována jiná jaderná zařízení?

                           f)

                           Jsou soudy členského státu, u nichž byla podána příslušná negatorní žaloba, v případě porušení článku 43 ES výkladem vnitrostátního práva uvedeným v bodě 2 a) povinny vykládat vnitrostátní právo v souladu s právem Společenství tak, že pod slovním spojením „úředně povolené zařízení“ mohou být zahrnuta jak tuzemská, tak i zahraniční provozní povolení pro zařízení vydaná orgány v jiných členských státech EU?

               3)

                           a)

                           Představuje nepřímou diskriminaci na základě státní příslušnosti zakázanou podle článku 12 ES, jestliže soudy členského státu zohlední povolení provozních zařízení vydané tuzemskými orgány v rámci soukromoprávní negatorní žaloby směřující proti těmto zařízením s tím důsledkem, že jsou vyloučeny nároky na zdržení se imisí nebo přizpůsobení provozního zařízení, zatímco tyto soudy povolení zařízení v jiných členských státech vydaná orgány těchto členských států v rámci negatorních žalob tohoto typu nezohledňují?

                           b)

                           Pohybuje se takováto diskriminace v rozsahu působnosti Smlouvy, vzhledem k tomu, že se týká právních podmínek podniků, které provozují příslušná zařízení a které se za tímto účelem usazují v jednom členském státě EU, jakož i právních podmínek, za nichž takové podniky vyrábějí elektřinu a dodávají ji do jiných členských států EU, a vykazuje tak přinejmenším nepřímou souvislost s výkonem základních svobod?

                           c)

                           Je nutno takovou diskriminaci odůvodnit věcnými důvody, pokud příslušné soudy členského státu neprovádějí přezkum konkrétního případu z hlediska skutkové podstaty, která je základem pro povolení zařízení v členském státě, kde je umístěno? Neodpovídalo by zohlednění zahraničního povolení v členském státě, kde je zařízení umístěno, soudy jiného členského státu zásadě proporcionality, přinejmenším za podmínky, že toto povolení je z právního hlediska v podstatě rovnocenné tuzemskému povolení zařízení?

                           d)

                           Jsou soudy členského státu, u nichž byla podána příslušná negatorní žaloba, v případě porušení článku 12 ES výkladem vnitrostátního práva uvedeným v bodě 3 a) povinny vykládat vnitrostátní právo v souladu s právem Společenství tak, že pod slovním spojením „úředně povolené zařízení“ mohou být zahrnuta jak tuzemská, tak i zahraniční provozní povolení pro zařízení vydaná orgány v jiných členských státech EU?

               4)

                           a)

                           Platí zásada loajální spolupráce zakotvená v článku 10 ES v oblasti působnosti práva Společenství rovněž ve vzájemném vztahu mezi členskými státy?

                           b)

                           Je tuto zásadu loajální spolupráce nutno chápat tak, že členské státy si vzájemně nesmí ztěžovat nebo dokonce mařit své výsostné činnosti a platí toto zejména pro jejich příslušná rozhodnutí o plánování, výstavbě a provozu jaderných zařízení na jejich území?

                           c)

                           Jsou soudy členského státu, u nichž byla podána příslušná negatorní žaloba, v případě porušení článku 10 ES výkladem vnitrostátního práva uvedeným v bodě 4 a) povinny vykládat vnitrostátní právo v souladu s právem Společenství tak, že pod slovním spojením „úředně povolené zařízení“ mohou být zahrnuta jak tuzemská, tak i zahraniční provozní povolení pro zařízení vydaná orgány v jiných členských státech EU?


title: Věc T-16/10 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 26. března 2010 — Alisei v. Komise ( „Předběžné opatření — Program zřizující ‚potravinový nástroj‘ určený pro rozvojové země — Výzva k předložení návrhů na udělení dotací — Odmítnutí udělit dotaci — Návrh na odklad vykonatelnosti — Nedostatek právního zájmu na podání žaloby — Nedodržení formálních náležitostí — Nepřístupnost“ )

text:
               22.5.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 134/37

         Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 26. března 2010 — Alisei v. Komise
   (Věc T-16/10 R)
   („Předběžné opatření - Program zřizující,potravinový nástroj‘ určený pro rozvojové země - Výzva k předložení návrhů na udělení dotací - Odmítnutí udělit dotaci - Návrh na odklad vykonatelnosti - Nedostatek právního zájmu na podání žaloby - Nedodržení formálních náležitostí - Nepřístupnost“)
   2010/C 134/64
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Alisei (Řím, Itálie) (zástupci: F. Sciaudone, R. Sciaudone a A. Neri, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: L. Prete a P. van Nuffel, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na nařízení předběžných opatření týkajících se výběru návrhů na poskytnutí dotace předložených v rámci programu „Nástroj rychlé reakce na rostoucí ceny potravin v rozvojových zemích“ (EuropeAid/128608/C/ACT/Multi).

      Výrok

               1)

               Návrh na nařízení předběžného opatření se zamítá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


20150731052617052015/C 270/483242015TC27020150817CS01CSINFO_JUDICIAL20150623383921Věc T-324/15: Žaloba podaná dne 23. června 2015 – Volkswagen v. OHIM – Bagpax Cargo Systems (BAG PAX)
 ---documentbreak--- C2702015CS3810120150623CS0048381392Žaloba podaná dne 23. června 2015 – Volkswagen v. OHIM – Bagpax Cargo Systems (BAG PAX)
   (Věc T-324/15)2015/C 270/48Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Volkswagen AG (Wolfsburg, Německo) (zástupce: U. Sander, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Bagpax Cargo Systems e.K. (Saarlouis, Německo)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Majitel sporné ochranné známky: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Společenství „BAG PAX“

      Řízení před OHIM: Řízení o prohlášení neplatnosti

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 23. dubna 2015, ve věci R 1971//2014-4

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

            —

            napadené rozhodnutí zrušil;

            —

            uložil OHIM náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

            —

            Porušení čl. 15 odst. 1 písm. a) nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-223/03: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne  21. února 2006  (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce VAT and Duties Tribunal, Manchester) – University of Huddersfield Higher Education Corporation v. Commissioners of Customs & Excise (Šestá směrnice o DPH — Článek 2 bod 1, čl. 4 odst. 1 a 2, čl. 5 odst. 1 a čl. 6 odst. 1 — Hospodářská činnost — Dodání zboží — Poskytování služeb — Plnění, jejichž jediným účelem je získání daňového zvýhodnění)

text:
               3.6.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 131/3

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 21. února 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce VAT and Duties Tribunal, Manchester) – University of Huddersfield Higher Education Corporation v. Commissioners of Customs & Excise
   (Věc C-223/03) (1)

   (Šestá směrnice o DPH - Článek 2 bod 1, čl. 4 odst. 1 a 2, čl. 5 odst. 1 a čl. 6 odst. 1 - Hospodářská činnost - Dodání zboží - Poskytování služeb - Plnění, jejichž jediným účelem je získání daňového zvýhodnění)
   (2006/C 131/04)
   Jednací jazyk: angličtina
   Předkládající soud
   VAT and Duties Tribunal, Manchester
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: University of Huddersfield Higher Education Corporation

      Žalovaný: Commissioners of Customs & Excise
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – VAT and Duties Tribunal, Manchester – Výklad směrnice 77/388/EHS: šesté směrnice Rady ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23) – Pojem dodání zboží a poskytování služeb podléhajících dani z přidané hodnoty – Pojem hospodářských činností – Nájemní smlouvy a postoupení nájmu, jejichž jediným cílem je získání daňového zvýhodnění
   Výrok
   Taková plnění, jako jsou plnění dotčená v původním řízení, jsou dodáním zboží nebo poskytnutím služeb a hospodářskou činností ve smyslu čl. 2 bodu 1, čl. 4 odst. 1 a 2, čl. 5 odst. 1 a čl. 6 odst. 1 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně, ve znění směrnice Rady 95/7/ES ze dne 10. dubna 1995, pokud splňují objektivní kritéria, na nichž jsou uvedené pojmy založeny, i když jsou uskutečněna pouze s cílem získat daňové zvýhodnění bez jiného hospodářského účelu.

      (1)  Úř. věst. C 213, 6.9.2003.


title: Věc T-80/13: Žaloba podaná dne 13. února 2013 — Syrian Lebanese Commercial Bank v. Rada

text:
               23.3.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 86/28

         Žaloba podaná dne 13. února 2013 — Syrian Lebanese Commercial Bank v. Rada
   (Věc T-80/13)
   2013/C 86/48
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Syrian Lebanese Commercial Bank S.A.L. (Bejrút, Libanon) (zástupci: P. Vanderveeren, L. Defalque a T. Bontinck, avocats)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil článek 25 rozhodnutí Rady 2012/739/SZBP ze dne 29. listopadu 2012 a jeho přílohu I.b v rozsahu, v němž je žalobkyně uvedena v bodě 34 této přílohy,

               —

               zrušil článek 1 prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1117/2012 ze dne 29. listopadu 2012 v rozsahu, v němž má za následek ponechání názvu žalobkyně v příloze II nařízení Rady (EU) č. 36/2012 na základě článku 1 prováděcího nařízení Rady č. 55/2012 ze dne 23. ledna 2012 a bodu 27 přílohy tohoto nařízení,

               —

               zrušil v případě potřeby dopis Rady ze dne 30. listopadu 2012 obsahující rozhodnutí,

               —

               uložil Radě náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod vychází z nedostatečného a nepřesného odůvodnění, neboť se Rada spokojila s předložením nejasných a všeobecných úvah bez uvedení specifických a konkrétních důvodů, proč má za to, že žalobkyni musí být uložena omezující opatření.

               2)

               Druhý žalobní důvod vychází z porušení práva na obhajobu, práva na spravedlivý proces a práva na účinnou soudní ochranu vzhledem k tomu, že v průběhu řízení o přijetí napadených aktů nebyla dodržena zásada kontradiktornosti a že Rada implicitně odmítla předložit důkazy, jimiž by bylo možné odůvodnit charakter a rozsah sankce.

               3)

               Třetí žalobní důvod vychází ze zjevně nesprávného posouzení v souvislosti se zapojením žalobkyně do financování syrského režimu, neboť Rada neposkytla ani před přijetím napadených aktů ani po něm důkaz o účasti žalobkyně na financování uvedeného režimu.

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z vad, kterých se Rada měla dopustit v rámci svého posouzení a v důsledku kterých jsou omezující opatření přijatá Radou protiprávní, neboť Rada před přijetím omezujícího opatření nezkoumala relevanci a odůvodněnost informací a důkazů, na kterých by se takové omezující opatření mohlo zakládat.


title: Věc T-579/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 12. února 2015 – Akhras v. Rada „Společná zahraniční a bezpečnostní politika – Zmrazení finančních prostředků – Právo na obhajobu – Povinnost uvést odůvodnění – Zjevně nesprávné posouzení – Právo na život – Právo na vlastnictví – Právo na respektování soukromého života – Proporcionalita“

text:
               30.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 107/23

      Rozsudek Tribunálu ze dne 12. února 2015 – Akhras v. Rada
      (Věc T-579/11) (1)

      („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Zmrazení finančních prostředků - Právo na obhajobu - Povinnost uvést odůvodnění - Zjevně nesprávné posouzení - Právo na život - Právo na vlastnictví - Právo na respektování soukromého života - Proporcionalita“)
      (2015/C 107/30)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: Tarif Akhras (Homs, Sýrie) (zástupci: S. Ashley, S. Millar, S. Jeffrey, A. Irvine, solicitors, D. Wyatt, QC a R. Blakeley, barrister)

         Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: původně M. Bishop, F. Naert a M.-M. Joséphidès, poté M. Bishop a M.-M. Joséphidès, zmocněnci)

         Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Evropská komise (zástupci: původně E. Paasivirta a F. Castillo de la Torre, poté F. Castillo de la Torre a D. Gauci, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh na zrušení rozhodnutí Rady 2011/522/SZBP ze dne 2. září 2011, kterým se mění rozhodnutí 2011/273/SZBP o omezujících opatřeních vůči Sýrii (Úř. věst. L 228, s. 16); nařízení Rady (EU) č. 878/2011 ze dne 2. září 2011, kterým se mění nařízení (EU) č. 442/2011 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii (Úř. věst. L 228, s. 1); rozhodnutí Rady 2011/628/SZBP ze dne 23. září 2011, kterým se mění rozhodnutí 2011/273/SZBP o omezujících opatřeních vůči Sýrii (Úř. věst. L 247, s. 17); nařízení Rady (EU) č. 1011/2011 ze dne 13. října 2011, kterým se mění nařízení (EU) č. 442/2011 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii (Úř. věst. L 269, s. 18); rozhodnutí Rady 2011/782/SZBP ze dne 1. prosince 2011 o omezujících opatřeních vůči Sýrii a o zrušení rozhodnutí 2011/273/SZBP (Úř. věst. L 319, s. 56); nařízení Rady (EU) č. 36/2012 ze dne 18. ledna 2012 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii a o zrušení nařízení (EU) č. 442/2011 (Úř. věst. L 16, s. 1); prováděcího rozhodnutí Rady 2012/172/SZBP ze dne 23. března 2012, kterým se provádí rozhodnutí 2011/782 (Úř. věst. L 87, s. 103); prováděcího nařízení Rady (EU) č. 266/2012 ze dne 23. března 2012, kterým se provádí čl. 32 odst. 1 nařízení č. 36/2012 (Úř. věst. L 87, s. 45); rozhodnutí Rady 2012/739/SZBP ze dne 29. listopadu 2012 o omezujících opatřeních vůči Sýrii a o zrušení rozhodnutí 2011/782 (Úř. věst. L 330, s. 21); prováděcího rozhodnutí Rady 2013/185/SZBP ze dne 22. dubna 2013, kterým se provádí rozhodnutí 2012/739 (Úř. věst. L 111, s. 77); prováděcího nařízení Rady (EU) č. 363/2013 ze dne 22. dubna 2013, kterým se provádí nařízení č. 36/2012 (Úř. věst. L 111, s. 1); rozhodnutí Rady 2013/255/SZBP ze dne 31. května 2013 o omezujících opatřeních vůči Sýrii (Úř. věst. L 147, s. 14); prováděcího rozhodnutí Rady 2014/730/SZBP ze dne 20. října 2014, kterým se provádí rozhodnutí 2013/255 (Úř. věst. L 301, s. 36), a prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1105/2014 ze dne 20. října 2014, kterým se provádí nařízení č. 36/2012 (Úř. věst. L 301, s. 7), a to v rozsahu, v němž se uvedené akty vztahují na žalobce.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Rozhodnutí Rady 2011/522/SZBP ze dne 2. září 2011, kterým se mění rozhodnutí 2011/273/SZBP o omezujících opatřeních vůči Sýrii; nařízení Rady (EU) č. 878/2011 ze dne 2. září 2011, kterým se mění nařízení (EU) č. 442/2011 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii; rozhodnutí Rady 2011/628/SZBP ze dne 23. září 2011, kterým se mění rozhodnutí 2011/273/SZBP o omezujících opatřeních vůči Sýrii; nařízení Rady (EU) č. 1011/2011 ze dne 13. října 2011, kterým se mění nařízení (EU) č. 442/2011 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii; rozhodnutí Rady 2011/782/SZBP ze dne 1. prosince 2011 o omezujících opatřeních vůči Sýrii a o zrušení rozhodnutí 2011/273/SZBP a nařízení Rady (EU) č. 36/2012 ze dne 18. ledna 2012 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii a o zrušení nařízení (EU) č. 442/2011 se v rozsahu, v němž se uvedené akty vztahují na T. Akhrase, zrušují.

                  2)

                  Ve zbývající části se žaloba zamítá.

                  3)

                  Každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady tohoto řízení.

                  4)

                  Tarif Akhras ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Radou Evropské unie v řízení o předběžném opatření.

         (1)  Úř. věst. C 6, 7. 1. 2012.


title: Věc C-85/11: Žaloba podaná dne 24. února 2011 — Evropská komise v. Irsko

text:
               14.5.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 145/10

         Žaloba podaná dne 24. února 2011 — Evropská komise v. Irsko
   (Věc C-85/11)
   2011/C 145/14
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupce: R. Lyal, zmocněnec)

      Žalované: Irsko

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Irsko tím, že umožňuje osobám nemajícím daňovou povinnost být členy seskupení DPH (považovanou za jednu osobu povinnou k dani v oblasti DPH), nesplnilo povinnosti, které pro ně vyplývají z článků 9 a 11 směrnice Rady (1) 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty,

               —

               uložit Irsku náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Z praktických důvodů a za účelem boje proti případnému zneužití umožnila směrnice o DPH členským státům považovat společně dvě osoby povinné k dani — nebo více — za jednu osobu povinnou k dani. Žalobkyně tvrdí, že směrnice členským státům neumožňuje zahrnout osoby nemající daňovou povinnost do takového seskupení a rozšířit tak práva a povinnosti osob povinných k dani na osoby nemající daňovou povinnost. Právní úprava Irska umožňující zahrnout osoby nemající daňovou povinnost do seskupení DPH je tak v rozporu s touto směrnicí.

      (1)  Úř. věst. L 347, s. 1.


title: Věc C-93/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Administrativen sad Sofia-grad (Bulharsko) dne 21. února 2012 — ET Agrokonsulting 04 Velko Stoyanov v. Izpalnitelen direktor na Darzhaven fond „Zemedelie“ — Razplashtatelna agentsia

text:
               5.5.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 133/19

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Administrativen sad Sofia-grad (Bulharsko) dne 21. února 2012 — ET Agrokonsulting 04 Velko Stoyanov v. Izpalnitelen direktor na Darzhaven fond „Zemedelie“ — Razplashtatelna agentsia
   (Věc C-93/12)
   2012/C 133/34
   Jednací jazyk: bulharština

      Předkládající soud

   Administrativen sad Sofia-grad

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: ET Agrokonsulting 04 Velko Stoyanov

      Žalovaný: Izpalnitelen direktor na Darzhaven fond „Zemedelie” — Razplashtatelna agentsia

      Předběžné otázky

               1)

               Musí být zásada efektivity stanovená v judikatuře [Soudního dvora] Evropské unie a zásada účinné právní ochrany zakotvená v článku 47 Listiny základních práv Evropské unie vykládány tak, že nepřipouštějí takové vnitrostátní procesní ustanovení, jako je čl. 133 odst. 1 správního řádu, které činí soudní příslušnost pro správní spory v oblasti provádění společné zemědělské politiky Evropské unie závislou pouze na sídle správního úřadu, který napadený správní akt vydal, se zřetelem ke skutečnosti, že toto ustanovení nezohledňuje místo, kde se nacházejí pozemky a bydliště osob, které se právní ochrany domáhají?

               2)

               Musí být zásada rovnocennosti stanovená v judikatuře Soudního dvora Evropské unie vykládána tak, že nepřipouští takové vnitrostátní procesní ustanovení, jako je čl. 133 odst. 1 správního řádu, které činí soudní příslušnost pro správní spory v oblasti provádění společné zemědělské politiky Evropské unie závislou pouze na sídle správního úřadu, který napadený správní akt vydal, přihlédneme-li k § 19 přechodných a závěrečných ustanovení zákona o změně a doplnění správního řádu, který se týká příslušnosti pro vnitrostátní správní spory o zemědělských pozemcích?


title: Věc C-300/16 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 26. května 2016 Evropskou komisí proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 16. března 2016 ve věci T-103/14, Frucona Košice a.s. v. Evropská komise

text:
               18.7.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 260/35

         Kasační opravný prostředek podaný dne 26. května 2016 Evropskou komisí proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 16. března 2016 ve věci T-103/14, Frucona Košice a.s. v. Evropská komise
   (Věc C-300/16 P)
   (2016/C 260/43)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: L. Armati, T. Maxian Rusche, B. Stromsky, K. Walkerová, zmocněnci)

      Další účastnice řízení: Frucona Košice a.s.

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozsudek Tribunálu (druhého senátu) ze dne 16. března 2016 ve věci T-103/14, Frucona Košice v. Komise, oznámený Komisi téhož dne;

               —

               rozhodnout o žalobě podané v prvním stupni řízení a žalobu zamítnout jako neopodstatněnou, a

               —

               uložit odpůrkyni a žalobkyni v prvním stupni řízení náhradu nákladů řízení.

         Podpůrně Komise navrhuje, aby Soudní dvůr

               —

               zrušit rozsudek Tribunálu (druhého senátu) ze dne 16. března 2016 ve věci T-103/14, Frucona Košice v. Komise, oznámený Komisi téhož dne;

               —

               vrátit věc Tribunálu pro posouzení druhého, a v nezbytném rozsahu třetího a čtvrtého žalobního důvodu v prvním stupni řízení, a

               —

               rozhodnout, že o náhradě nákladů řízení v prvním stupni bude rozhodnuto později.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Podle Komise by měl být napadený rozsudek zrušen z důvodů, které se týkají, zaprvé, použitelnosti kritéria soukromého věřitele a zadruhé, použití kritéria soukromého věřitele.
   Pokud jde o použitelnost kritéria soukromého věřitele, Komise uplatňuje tři důvody kasačního opravného prostředku. Zaprvé, nesprávný výklad napadeného rozhodnutí; zadruhé, nesprávné právní posouzení týkající se výkladu čl. 107 odst. 1 SFEU, pokud jde o použitelnost kritéria soukromého věřitele, a, zatřetí, nesprávné použití zásady rei iudicatae.

   Podle napadeného rozsudku je kritérium soukromého věřitele použitelné i tehdy, když členský stát ve správním řízení na základě podrobné argumentace tvrdí, že veřejný orgán nejednal na základě úvah, kterými by se řídil soukromý účastník trhu, pokud dotyčná osoba tvrdí opak. Komise chápe judikaturu v tom smyslu, že názor členského státu je zásadní, pokud jde o použitelnost kritéria soukromého věřitele.
   Pokud jde o použití kritéria soukromého věřitele, Komise uplatňuje dva důvody kasačního opravného prostředku. Zaprvé, porušení čl. 107 odst. 1 SFEU, pokud jde o použití kritéria soukromého věřitele. Zadruhé, nesprávné právní posouzení, kterého se Tribunál dopustil při výkladu povinnosti provést řádné a nestranné šetření údajné státní podpory v souladu s čl. 107 odst. 1 SFEU.
   Tribunál požaduje, aby Komise ex officio rekonstruovala chování, ideálního, racionálního a plně informovaného hypotetického soukromého věřitele. Uvedený požadavek mimoto existuje nezávisle na tom, co dotyčný členský stát udělal nebo uvedl. Komise chápe judikaturu v tom smyslu, že se po Komisi požaduje, aby nikoliv sama obstarávala důkazy a informace, které by racionální soukromý věřitel získal před tím, než provede posouzení, pokud tak dotyčný veřejný orgán neučinil. Naopak, její úkol se omezuje na to, aby v situaci, která je co možná nejbližší situaci veřejného orgánu při přijímání rozhodnutí o poskytnutí dotčené podpory, ověřila, zda veřejný orgán, na základě jeho chování a důkazů a informací, které měl skutečně k dispozici, subjektivně při svém rozhodování jednal jako soukromý věřitel.


title: Věc T-111/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 29. března 2012 — Portugalsko v. Komise ( „EFRR — Snížení podpory — Operační program na modernizaci hospodářské struktury v Portugalsku — Neexistence přesných a ověřitelných závazných cílů — Legitimní očekávání“ )

text:
               12.5.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/16

         Rozsudek Tribunálu ze dne 29. března 2012 — Portugalsko v. Komise
   (Věc T-111/10) (1)

   (EFRR - Snížení podpory - Operační program na modernizaci hospodářské struktury v Portugalsku - Neexistence přesných a ověřitelných závazných cílů - Legitimní očekávání)
   2012/C 138/28
   Jednací jazyk: portugalština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Portugalská republika (zástupci: L. Inez Fernandes, zmocněnec, ve spolupráci s N. Mimoso Ruizem, P. Moura Pinheirem a J. Silva Martinsem, advokáty)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně A. Steiblytė a G. Braga da Cruz, poté A. Steiblytė a P. Guerra e Andrade, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C(2009) 10624 ze dne 21. prosince 2009 o snížení podpory poskytnuté Portugalsku z Evropského fondu pro regionální rozvoj (EFRR) pro operační program „Modernizace hospodářské struktury“ CCI: 1994 PT 16 1 PO 004 (ex-FEDER ref 94.12.09.004) na základě rozhodnutí Komise C(94) 464/3 ze dne 4. března 1994 o schválení podpory z EFRR.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Portugalské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 113, 1.5.2010.


title: Věc C-334/05 P: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 12. června 2007 – Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) v. Shaker di L. Laudato & C. Sas, Limiñana y Botella, SL (Kasační opravný prostředek — Ochranná známka Společenství — Nařízení (ES) č. 40/94 — Článek 8 odst. 1 písm. b) — Nebezpečí záměny — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství se slovními prvky Limoncello della Costiera Amalfitana a  shaker — Námitky majitele národní slovní ochranné známky LIMONCHELO)

text:
               21.7.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 170/5

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 12. června 2007 – Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) v. Shaker di L. Laudato & C. Sas, Limiñana y Botella, SL
   (Věc C-334/05 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Společenství - Nařízení (ES) č. 40/94 - Článek 8 odst. 1 písm. b) - Nebezpečí záměny - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství se slovními prvky „Limoncello della Costiera Amalfitana“ a „shaker“ - Námitky majitele národní slovní ochranné známky LIMONCHELO)
   (2007/C 170/07)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: O. Montalto a P. Bullock, zmocněnci)

      Další účastnice řízení: Shaker di L. Laudato & C. Sas (zástupce: F. Sciaudon, advokát), Limiñana y Botella, SL
   Předmět věci
   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (třetího senátu) ze dne 15. června 2005 ve věci T-7/04, Shaker di L. Laudato & C. Sas v. OHIM, kterým Soud zrušil rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM R 933/2002-2 ze dne 24. října 2003 zamítající odvolání proti rozhodnutí námitkového oddělení, které částečně zamítá zápis uvedené ochranné známky v rámci námitek podaných majitelem starší slovní národní ochranné známky „LIMONCHELO“ pro určité výrobky zařazené do třídy 33
   Výrok

               1)

               Rozsudek Soudu prvního stupně Evropských společenství ze dne 15. června 2005, Shaker v. OHIM – Limiñana y Botella (Limoncello della Costiera Amalfitana shaker) (T-7/04) se zrušuje.

               2)

               Věc se vrací zpět Soudu prvního stupně Evropských společenství.

               3)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.

      (1)  Úř. věst. C 296, 26.11.2005.