title: Věc T-336/06: Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 10. dubna 2008 – 2K-Teint a další v. Komise a EIB ( Mimosmluvní odpovědnost — Finanční smlouva uzavřená s Marokem — Údajná nesplnění povinností a nedbalosti EIB při monitorování půjčky financované z rozpočtu Společenství — Promlčení — Nepřípustnost )

text:
               7.6.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 142/25

         Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 10. dubna 2008 – 2K-Teint a další v. Komise a EIB
   (Věc T-336/06) (1)

   („Mimosmluvní odpovědnost - Finanční smlouva uzavřená s Marokem - Údajná nesplnění povinností a nedbalosti EIB při monitorování půjčky financované z rozpočtu Společenství - Promlčení - Nepřípustnost“)
   (2008/C 142/46)
   Jednací jazyk: franouzština
   Účastníci řízení

      Žalobci: 2K-Teint SARL (Casablanca, Maroko); Mohammed Kermoudi, Khalid Kermoudi, Laila Kermoudi, Mounia Kermoudi, Salma Kermoudi a Rabia Kermoudi (Casablanca) (zástupce: P. Thomas, advokát)

      Žalované: Komise Evropských společenství (zástupci: A. Aresu a V. Joris, zmocněnci); a Evropská investiční banka (EIB) (zástupci: C. Gómez de la Cruz a J.-P. Minnaert, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh na náhradu škody, kterou žalobci údajně utrpěli v důsledku nesplnění povinností a nedbalostí, kterých se dopustila EIB při monitorování uplatnění finančních prostředků určených k realizaci projektu 2K-Teint, při plnění finanční smlouvy uzavřené mezi EIB za Společenství a Marockým královstvím.
   Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               2K-Teint SARL, Mohammed Kermoudi, Khalid Kermoudi, Laila Kermoudi, Mounia Kermoudi, Salma Kermoudi a Rabia Kermoudi ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení Komise a Evropské investiční banky (EIB).

      (1)  Úř. věst. C 20, 27.1.2007.


title: Věc C-73/14: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 6. října 2015 – Rada Evropské unie v. Evropská komise „Žaloba na neplatnost — Úmluva Organizace spojených národů o mořském právu — Mezinárodní tribunál pro mořské právo — Nezákonný, nehlášený a neregulovaný rybolov — Řízení o posudku — Předložení písemného stanoviska Evropské komise jménem Evropské unie — Neexistence předchozího schválení obsahu tohoto stanoviska Radou Evropské unie — Článek 13 odst. 2 SEU, článek 16 SEU a čl. 17 odst. 1 SEU — Článek 218 odst. 9 SFEU a článek 335 SFEU — Zastupování Evropské unie — Zásady svěřených pravomocí a institucionální rovnováhy — Zásada loajální spolupráce“

text:
               30.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 398/4

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 6. října 2015 – Rada Evropské unie v. Evropská komise
   (Věc C-73/14) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Úmluva Organizace spojených národů o mořském právu - Mezinárodní tribunál pro mořské právo - Nezákonný, nehlášený a neregulovaný rybolov - Řízení o posudku - Předložení písemného stanoviska Evropské komise jménem Evropské unie - Neexistence předchozího schválení obsahu tohoto stanoviska Radou Evropské unie - Článek 13 odst. 2 SEU, článek 16 SEU a čl. 17 odst. 1 SEU - Článek 218 odst. 9 SFEU a článek 335 SFEU - Zastupování Evropské unie - Zásady svěřených pravomocí a institucionální rovnováhy - Zásada loajální spolupráce“)
   (2015/C 398/05)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Rada Evropské unie (zástupci: A. Westerhof Löfflerová, E. Finnegan a R. Liudvinaviciute-Cordeiro, zmocněnci)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: K. Banks, A. Bouquet, E. Paasivirta a P. Van Nuffel, zmocněnci)

      Vedlejší účastníci podporující žalobkyni: Česká republika (zástupci: M. Smolek, E. Ruffer, J. Vláčil a M. Hedvábná, zmocněnci), Řecká republika (zástupci: G. Karipsiadis a K. Boskovits, zmocněnci), Španělské království (zástupce: M. Sampol Pucurull, zmocněnec), Francouzská republika (zástupci: G. de Bergues, D. Colas, F. Fize a N. Rouam, zmocněnci), Litevská republika (zástupci: D. Kriaučiūnas a G. Taluntytė, zmocněnci), Nizozemské království (zástupci: M. Bulterman, M. Gijzen a M. de Ree, zmocněnci), Rakouská republika (zástupci: C. Pesendorfer a G. Eberhard, zmocněnci), Portugalská republika (zástupci: M. L. Inez Fernandes a M. L. Duarte, zmocněnci), Finská republika (zástupci: J. Heliskoski a H. Leppo, zmocněnci), Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupci: E. Jenkinson a M. Holt, zmocněnci, ve spolupráci s J. Holmesem, barrister)

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Radě Evropské unie se ukládá náhrada nákladů řízení.

               3)

               Česká republika, Řecká republika, Španělské království, Francouzská republika, Litevská republika, Nizozemské království, Rakouská republika, Portugalská republika, Finská republika a Spojené království Velké Británie a Severního Irska ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 93, 29.3.2014.


title: Věc C-205/07: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hof van Beroep te Gent (Belgie) dne 19. dubna 2007 – trestní řízení proti Lodewijku Gysbrechtsovi a Santurel Inter BVBA

text:
               23.6.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 140/14

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hof van Beroep te Gent (Belgie) dne 19. dubna 2007 – trestní řízení proti Lodewijku Gysbrechtsovi a Santurel Inter BVBA
   (Věc C-205/07)
   (2007/C 140/23)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Předkládající soud
   Hof van Beroep te Gent
   Účastníci původního řízení
   Lodewijk Gysbrechts a Santurel Inter BVBA
   Předběžná otázka
   Představuje belgický zákon ze dne 14. července 1991 o obchodních praktikách a o informování a ochraně spotřebitelů opatření s rovnocenným účinkem, které je zakázáno články 28 až 30 Smlouvy o založení Evropského společenství, v rozsahu, v němž tento vnitrostátní zákon v čl. 80 § 3 stanoví zákaz vyžadovat během kogentně stanovené lhůty pro odstoupení od smlouvy od spotřebitele zálohu nebo zaplacení, což vede k tomu, že skutečný dopad zákona ze dne 14. července 1991 o obchodních praktikách a o informování a ochraně spotřebitelů při prodeji zboží ve vlastní zemi ve srovnání s obchodem, který se uskutečňuje se státním příslušníkem jiného členského státu, není stejný, a vyvstává tím skutečná překážka volného pohybu zboží, který je chráněn článkem 23 Smlouvy o založení Evropského společenství?


title: Věc T-627/15: Žaloba podaná dne 11. listopadu 2015 – Frame v. OHIM – Bianca-Moden (BIANCALUNA)

text:
               22.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 68/29

         Žaloba podaná dne 11. listopadu 2015 – Frame v. OHIM – Bianca-Moden (BIANCALUNA)
   (Věc T-627/15)
   (2016/C 068/38)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Frame Srl (San Giuseppe Vesuviano, Itálie) (zástupci: M. Borghese, R. Giordano a E. Montelione, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Bianca-Moden GmbH & Co. KG (Ochtrup, Německo)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Společenství „BIANCALUNA“ – Přihláška č. 11 251 808

      Řízení před OHIM: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu OHIM ze dne 7. srpna 2015, ve věci R 2952/2014-5

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil a/nebo

               —

               vrátil věc k rozhodnutí OHIM, aby bylo patřičně analyzováno nebezpečí záměny, se zohledněním výsledků důkazu užívání, který předložila Bianca Moden GmbH & Co. KG,

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení prvního stupně, jakož i tohoto řízení,

               —

               podpůrně, změnil napadené rozhodnutí tak, aby byly zapsány tyto výrobky spadající do třídy 25: spodní prádlo, pyžama, trička, kalhotky, dámské spodní prádlo.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Nesprávný výklad nařízení č. 207/2009, jelikož bylo vybráno jen jedno starší právo,

               —

               Nesprávný výklad nařízení č. 207/2009 při posouzení nebezpečí záměny mezi srovnávanými označeními.


title: Věc T-328/14: Žaloba podaná dne 13. května 2014 – Jannatian v. Rada

text:
               7.7.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 212/40

         Žaloba podaná dne 13. května 2014 – Jannatian v. Rada
   (Věc T-328/14)
   2014/C 212/52
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Mahmoud Jannatian (Teherán, Írán) (zástupci: I. Smith Monnerville a S. Monnerville, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil následující akty v rozsahu, v němž se týkají žalobce: i) rozhodnutí Rady 2010/413/SZBP ze dne 26. července 2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení společného postoje 2007/140/SZBP (Úř. věst. L 195, s. 39), ii) rozhodnutí Rady 2010/644/SZBP ze dne 25. října 2010, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení společného postoje 2007/140/SZBP (Úř. věst. L 281, s. 81), iii) nařízení Rady (EU) č. 961/2010 ze dne 25. října 2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení nařízení (ES) č. 423/2007 (Úř. věst. L 281, s. 1), iv) nařízení Rady (EU) č. 267/2012 ze dne 23. března 2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení nařízení (EU) č. 961/2010 (Úř. věst. L 88, s. 1), v) prováděcí nařízení Rady (EU) č. 350/2012 ze dne 23. dubna 2012, kterým se provádí nařízení (EU) č. 267/2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 110, s. 17), vi) prováděcí nařízení Rady (EU) č. 709/2012 ze dne 2. srpna 2012, kterým se provádí nařízení (EU) č. 267/2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 208, s. 2), vii) prováděcí nařízení Rady (EU) č. 945/2012 ze dne 15. října 2012, kterým se provádí nařízení (EU) č. 267/2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 282, s. 16); viii) prováděcí nařízení Rady (EU) č. 1264/2012 ze dne 21. prosince 2012, kterým se provádí nařízení (EU) č. 267/2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 356, s. 55), ix) prováděcí nařízení rady (EU) č. 522/2013 ze dne 6. června 2013, kterým se provádí nařízení (EU) č. 267/2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 156, s. 3), x) prováděcí nařízení Rady (EU) č. 1203/2013 ze dne 26. listopadu 2013, kterým se provádí nařízení (EU) č. 267/2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 316, s. 1), a xi) prováděcí nařízení Rady (EU) č. 397/2014 ze dne 16. dubna 2014, kterým se provádí nařízení (EU) č. 267/2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 356, s. 1);

               —

               uložil Radě náhradu škody za ztráty vzniklé chybným zařazením žalobce na seznam ve výši 40  000 eur;

               —

               uložil Radě náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce sedm žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vychází z nedostatku pravomoci Rady

                           —

                           Žalobce tvrdí, že podle článku 215 Smlouvy o fungování Evropské unie mohou být omezující opatření přijímána pouze na základě společného návrhu Komise a vysokého představitele Unie. Napadená rozhodnutí a nařízení byla přijata samotnou Radou. Trpí tedy nedostatkem pravomoci.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z porušení povinnosti uvést odůvodnění

                           —

                           Žalobce tvrdí že odůvodnění jeho zařazení na seznam v příloze II je příliš nepřesné na to, aby splňovalo požadavky stanovené judikaturou ohledně povinnosti uvést odůvodnění. Ke splnění povinnosti uvést odůvodnění měla Rada zjistit konkrétní a specifické poznatky o tom, že žalobce skutečně podporuje íránskou vládu nebo aktivity Íránu v souvislosti s šířením jaderných zbraní. Napadená rozhodnutí a nařízení tedy trpí nedostatkem odůvodnění.

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází z porušení žalobcových základních práv

                           —

                           Žalobce zaprvé tvrdí, že jelikož napadená rozhodnutí a nařízení nejsou dostatečně odůvodněna, porušují tím jeho právo na obhajobu. Zadruhé má protiprávnost napadených rozhodnutí a nařízení vliv na toto řízení, neboť na jednu stranu podrývá žalobcovu možnost hájit se a na druhou stranu oslabuje schopnost Tribunálu provést přezkum legality napadených rozhodnutí a nařízení. Z toho vyplývá, že došlo k porušení žalobcova práva na účinnou soudní ochranu. Zatřetí žalobce uvádí, že jelikož byl zbaven práva na obhajobu a jelikož byla podkopána schopnost Tribunálu provést přezkum legality napadených rozhodnutí a nařízení týkajících se opatření, jimiž se zmrazují finanční prostředky – která jsou již svou povahou „silně represivní“ – bylo žalobcovo právo vlastnit majetek neodůvodněně omezeno.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z neexistence důkazů proti žalobci

                           —

                           Žalobce tvrdí, že Rada nepředložila důkazy a údaje, z nichž při přijímání napadených rozhodnutí a nařízení vycházela.

               5.

               Pátý žalobní důvod vychází z nesprávnosti skutkových zjištění

                           —

                           Žalobce tvrdí, že na rozdíl od toho, co je uvedeno v napadených rozhodnutích a nařízeních, již nebyl v době svého zařazení mezi osoby a subjekty, na které se vztahují omezující opatření, zástupcem vedoucího [iránské] organizace pro atomovou energii. Rada se tedy dopustila nesprávného skutkového zjištění, když žalobce zařadila na seznam na základě jediného důvodu, že ke dni přijetí jednotlivých napadených rozhodnutí a nařízení byl zástupcem vedoucího organizace pro atomovou energii.

               6.

               Šestý žalobní důvod vychází z nesprávného právního posouzení

                           —

                           Žalobce tvrdí, že se čl. 20 písm. b) nemá jako takový použít na fyzické osoby, které zastávají řídící funkce v subjektu zařazeném na seznam v příloze VIII. Článek 20 písm. b) navíc stanoví, že se na seznam zařadí fyzické osoby, „které se podílejí na íránských jaderných činnostech, jež by mohly ohrozit nešíření, (…) nebo jsou s těmito činnostmi přímo spojeny nebo je podporují“. Zařazením žalobce na seznam v příloze II bez předložení důkazů o tom, že žalobce v době svého zařazení na seznam v příloze II poskytoval aktivní a skutečnou podporu íránským jaderným aktivitám, se Rada dopustila nesprávného právního posouzení.

               7.

               Sedmý žalobní důvod vychází ze zjevně nesprávného posouzení skutkového stavu a z porušení zásady proporcionality

                           —

                           Žalobce tvrdí, že v projednávané věci neexistuje žádný cíl obecného zájmu, který by odůvodňoval uložení natolik přísných opatření fyzickým osobám, které i po krátkou dobu zastávaly řídící funkci v íránské agentuře pro atomovou energii. I kdyby byla tato opatření považována za odůvodněná cílem obecného zájmu, stále by bylo možné vůči nim namítat, že nerespektují přiměřený vztah proporcionality mezi použitými prostředky a sledovaným cílem.


title: Věc T-203/14: Žaloba podaná dne 31. března 2014 – Mo Industries v. OHIM (Splendid)

text:
               7.7.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 212/32

         Žaloba podaná dne 31. března 2014 – Mo Industries v. OHIM (Splendid)
   (Věc T-203/14)
   2014/C 212/41
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Mo Industries LLC (Los Angeles, Spojené Státy) (zástupci: P. González-Bueno Catalán de Ocón, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               Zrušil rozhodnutí vydané dne 7. ledna 2014 prvním odvolacím senátem OHIM ve věci R 1542/2013-1,

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka obsahující slovní prvek „Splendid“ pro výrobky spadající do tříd 18 a 25 – přihláška ochranné známky Společenství č. 1 1 6 13  131

      Rozhodnutí průzkumového referenta: zamítnutí přihlášky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení o ochranné známce Společenství


title: Věc T-656/11: Usnesení Tribunálu ze dne 28. června 2012 — Morison Menon Chartered Accountants a další v. Rada

text:
               18.8.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 250/20

         Usnesení Tribunálu ze dne 28. června 2012 — Morison Menon Chartered Accountants a další v. Rada
   (Věc T-656/11) (1)

   2012/C 250/38
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda čtvrtého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 58, 25.2.2012.


title: Věc C-269/05: Žaloba podaná dne 23. června 2005 Komisí Evropských společenství proti Řecké republice

text:
               17.9.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 229/5

         Žaloba podaná dne 23. června 2005 Komisí Evropských společenství proti Řecké republice
   (Věc C-269/05)
   (2005/C 229/11)
   Jednací jazyk: řečtina
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 23. června 2005 žaloba směřující proti Řecké republice podaná Komisí Evropských společenství, zastoupenou Knutem Simonssonem a Georgiosem Zavvosem jako zmocněnci, členy právní služby; s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               určil, že Řecká republika tím, že ponechala v platnosti přístavní poplatky vybírané od lodí přepravujících cestující (včetně výletních lodí pro okružní plavby) a od nákladních lodí za přistání, přiražení a za kotvení v přístavech Pireus a Thessaloniki, přičemž poplatky jsou vybírány v nižší výši, pokud plavba probíhá mezi dvěma přístavy ležícími na vnitrostátním území (ve srovnání s případy, ve kterých má přeprava místo určení v zahraničí), a sice;

                           —

                           přístavní poplatky ve prospěch akciových společností spravujících přístavy založené zákonem č. 2932/2001 a ve prospěch přístavů Pireus a Thesaloniki, které jsou vybírány od vozidel při jejich přepravě trajekty, které zajišťují mezinárodní spojení, zatímco odpovídající poplatky za spojení mezi řeckými přístavy vybírány nejsou;

                           —

                           možnost přiznanou čl. 26 odst. 13 zákona č. 1828/1989 uplatnit ve prospěch měst a obcí poplatky od vozidel přepravovaných trajekty s místem určení v zahraničí;

                     nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 1 nařízení Rady (EHS) č. 4055/86 (1) ze dne 22. prosince 1986 o uplatňování zásady volného pohybu služeb v námořní dopravě mezi členskými státy a mezi členskými státy a třetími zeměmi;

               2.

               uložil Řecké republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   Komise Řecké republice vytýká, že do svého vnitrostátního právního řádu nesprávně provedla ustanovení nařízení č. 4055/86, jak je vykládáno Soudním dvorem (rozsudky ze dne 5. října 1994, Komise v. Francie, C-381/93 (2); ze dne 17. května 1994, Corsica Ferries, C-18/93 (3); ze dne 14. listopadu 2002, Geha Naftiliaki a další, C-435/00 (4)).

      (1)  Úř. věst. L 378, 31.12.1986, s. 1.

      (2)  Recueil 1994, s. I-5145.

      (3)  Recueil 1994, s. I-1783.

      (4)  Recueil 2002, s. I-10615.


title: Věc T-82/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 9. září 2015 – Panasonic a MT Picture Display v. Komise „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Světový trh s katodovými trubicemi pro televizory a počítačové monitory — Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP — Dohody a jednání ve vzájemné shodě v oblasti cen, rozdělení trhů, objemu a produkce — Právo na obhajobu — Důkaz o účasti na kartelové dohodě — Jediné a trvající protiprávní jednání — Pokyny pro výpočet pokut z roku 2006 — Přiměřenost — Pokuty — Soudní přezkum v plné jurisdikci“

text:
               19.10.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 346/17

         Rozsudek Tribunálu ze dne 9. září 2015 – Panasonic a MT Picture Display v. Komise
   (Věc T-82/13) (1)

   („Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Světový trh s katodovými trubicemi pro televizory a počítačové monitory - Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP - Dohody a jednání ve vzájemné shodě v oblasti cen, rozdělení trhů, objemu a produkce - Právo na obhajobu - Důkaz o účasti na kartelové dohodě - Jediné a trvající protiprávní jednání - Pokyny pro výpočet pokut z roku 2006 - Přiměřenost - Pokuty - Soudní přezkum v plné jurisdikci“)
   (2015/C 346/19)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Panasonic Corp. (Kadoma, Japonsko); a MT Picture Display Co. Ltd (Matsuocho, Japonsko) (zástupci: R. Gerrits a A.-H. Bischke, advokáti, M. Hoskins, QC, a S. K. Abram, barrister)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Biolan, M. Kellerbauer a G. Koleva, zmocněnci)

      Předmět věci

   Zrušení rozhodnutí Komise C (2012) 8839 final ze dne 5. prosince 2012 v řízení podle článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/39.437 – Katodové trubice pro obrazovky televizorů a počítačové monitory) v rozsahu, v němž se týká žalobkyň, jakož i podpůrně žádost o snížení částky pokuty uložené žalobkyním

      Výrok rozsudku

               1)

               Částka pokut uložených čl. 2 odst. 2 písm. f), h) a i) rozhodnutí Komise C (2012) 8839 final ze dne 5. prosince 2012 v řízení podle článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/39.437 – Katodové trubice pro obrazovky televizorů a počítačové monitory) se stanoví na 128 866 000 eur, pokud jde o společnost Panasonic Corp., za její přímou účast na protiprávním jednání týkajícím se trhu barevných katodových trubic pro obrazovky televizorů, dále na 82 826 000 eur, pokud jde o společnosti Panasonic, Toshiba Corp. a MT Picture Display Co. Ltd, v rámci jejich společné a nerozdílné odpovědnosti, a na 7 530 000 eur, pokud jde o společnosti Panasonic a MT Picture Display, v rámci jejich společné a nerozdílné odpovědnosti.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Každá účastnice řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 101, 6.4.2013.


title: Věc F-68/07: Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 6. března 2008 – Gering v. Europol

text:
               30.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 223/63

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 6. března 2008 – Gering v. Europol
   (Věc F-68/07) (1)

   (2008/C 223/123)

      Jednací jazyk: nizozemština

   Předseda druhého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 247, 20.10.2008, s. 42.


title: Věc C-431/07 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 18. září 2007 Bouygues SA a Bouygues Télécom SA proti rozsudku Soudu prvního stupně (čtvrtého senátu) vydanému dne 4. července 2007 ve věci T-475/04, Bouygues a Bouygues Télécom v. Komise

text:
               10.11.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/37

         Kasační opravný prostředek podaný dne 18. září 2007 Bouygues SA a Bouygues Télécom SA proti rozsudku Soudu prvního stupně (čtvrtého senátu) vydanému dne 4. července 2007 ve věci T-475/04, Bouygues a Bouygues Télécom v. Komise
   (Věc C-431/07 P)
   (2007/C 269/63)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelky): Bouygues SA a Bouygues Télécom SA (zástupci: F. Sureau, D. Théophile, S. Perrotet, A. Bénabent, J. Vogel a L. Vogel, avocats)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství, Francouzská republika, Société française du radiotéléphone – SFR, Orange France SA
   Návrhová žádání navrhovatelek

               —

               zrušit rozsudek vydaný dne 4. července 2007 Soudem prvního stupně Evropských společenství ve věci Bouygues SA a Bouygues Télécom SA v. Komise (T-475/04);

               —

               podpůrně vrátit věc Soudu, aby znovu rozhodl se zohledněním právního hlediska poskytnutého Soudním dvorem;

               —

               uložit Komisi veškerou náhradu nákladů řízení.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Společnosti-navrhovatelky se dovolávají čtyř důvodů na podporu svého kasačního opravného prostředku.
   Svým prvním důvodem kasačního opravného prostředku nejprve tvrdí, že Soud nesplnil svou povinnost poskytnout odůvodnění, když rozhodl, že prominutí dluhu dotčeného v projednávané věci bylo nevyhnutelné z důvodu „struktury systému“. Jelikož tato struktura totiž představuje derogační pravidlo k zásadě, podle níž odlišné zacházení s několika podniky nezbytně představuje selektivní výhodu, Soud měl výslovně odůvodnit jak obsah struktury systému, na který odkazuje, tak vztah příčinné souvislosti mezi tímto systémem a zjištěným prominutím státních prostředků.
   Svým druhým důvodem kasačního opravného prostředku navrhovatelky dále tvrdí, že Soud se dopustil nesprávného právního posouzení tím, že usoudil, že Komise nebyla povinna zahájit formální vyšetřovací řízení z jediného důvodu, že vyšetřování základu věci zjistilo ve svém smyslu, že důkaz o zvýhodnění ve prospěch Orange a SFR nebyl předložen. Zahájení formálního vyšetřovacího řízení na základě čl. 88 odst. 2 ES je údajně odůvodněno pokaždé, když Komise nemůže určit s přihlédnutím ke skutečnostem, které má k dispozici ve fázi předběžného přezkumu, zda je opatření slučitelné s pravidly Smlouvy či nikoliv.
   Svým třetím důvodem kasačního opravného prostředku navrhovatelky vytýkají tři nesprávné právní kvalifikace skutečností, kterých se dopustil Soud, pokud jde zaprvé o údajnou jednotnost řízení o udělení licencí UMTS, zadruhé o údajnou neurčitost dluhů prominutých státem a zatřetí o podmínky ministerského dopisu ze dne 22. února 2001, který se zmiňoval o záruce spravedlivého, a nikoliv rovného, zacházení s hospodářskými subjekty.
   Svým čtvrtým důvodem kasačního opravného prostředku navrhovatelky konečně tvrdí, že Soud se dopustil několika nesprávných právních posouzení při použití čl. 87 odst. 1 ES. Tato nesprávná posouzení se týkají provedení výjimky vycházející ze struktury systému, posouzení týkajícího se (ne)existence soutěžní výhody a provedení zásady zákazu diskriminace.


title: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 17. března 2005 ve věci T-285/03, Agraz, SA a další proti Komisi Evropských společenství (Zemědělství — Společná organizace trhů s produkty zpracovanými z ovoce a zeleniny — Podpora produkce u produktů z rajčat — Metoda výpočtu výše — Hospodářský rok 2000/2001)

text:
               28.5.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 132/26

      ROZSUDEK SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 17. března 2005
   ve věci T-285/03, Agraz, SA a další proti Komisi Evropských společenství (1)

   (Zemědělství - Společná organizace trhů s produkty zpracovanými z ovoce a zeleniny - Podpora produkce u produktů z rajčat - Metoda výpočtu výše - Hospodářský rok 2000/2001)
   (2005/C 132/47)
   Jednací jazyk: francouzština
   Ve věci T-285/03, Agraz, SA se sídlem v Madridu (Španělsko), Agrícola Conservera de Malpica, SA, se sídlem v Toledu (Španělsko), Agridoro Soc. coop. rl., se sídlem v Pontenure (Itálie), Alfonso Sellitto SpA, se sídlem v Mercato S. Severino (Itálie), Alimentos Españoles, Alsat, SL, se sídlem v Don Benito, Badajoz (Španělsko), AR Industrie Alimentari SpA, se sídlem v Angri (Itálie), Argo Food – Packaging & Innovation Co. SA, se sídlem v Serres (Řecko), Asteris Industrial Commercial SA, se sídlem v Athénách (Řecko), Attianese Srl, se sídlem v Nocera Superiore (Itálie), Audecoop distillerie Arzens – Techniques séparatives (AUDIA), se sídlem v Montrealu (Francie), Benincasa Srl, se sídlem v Angri, Boschi Luigi & Figli SpA, se sídlem ve Fontanellato (Itálie), CAS SpA, se sídlem v Castagnaro (Itálie), Calispa SpA, se sídlem v Castel San Giorgio (Itálie), Campil – Agro Industrial do Campo do Tejo, Lda, se sídlem v Cartaxo (Portugalsko), Campoverde Srl, se sídlem v Carinola (Itálie), Carlo Manzella & C. Sas, se sídlem v Castel San Giovanni (Itálie), Carmine Tagliamonte & C. Srl, se sídlem v Sant'Egidio del Monte Albino (Itálie), Carnes y Conservas Españolas, SA, se sídlem v Méridě (Španělsko), Cbcotti Srl, se sídlem v Nocera Inferiore (Itálie), Cirio del Monte Italia Spa, se sídlem v Římě (Itálie), Consorzio Ortofrutticoli Trasformati Polesano (Cotrapo) Soc. coop. rl, se sídlem ve Fiesso Umbertiano (Itálie), Columbus Srl, se sídlem v Parmě (Itálie), Compal – Companhia produtora de Conservas Alimentares, SA, se sídlem v Almeirim (Portugalsko), Conditalia Srl, se sídlem v Nocera Superiore, Conservas El Cidacos, SA, se sídlem v Autol (Španělsko), Conservas Elagón, SA, se sídlem v Coria (Španělsko), Conservas Martinete, SA, se sídlem v Puebla de la Calzada (Španělsko), Conservas Vegetales de Extremadura, SA, se sídlem v Bajadoz, Conserve Italia Soc. coop. rl, se sídlem v San Lazzaro di Savena (Itálie), Conserves Francie SA, se sídlem v Nîmes (Francie), Conserves Guintrand SA, se sídlem v Carpentras (Francie), Conservificio Cooperativo Valbiferno Soc. coop. rl, se sídlem v Guglionesi (Itálie), Consorzio Casalasco del Pomodoro Soc. coop. rl, se sídlem v Rivarolo del Re ed Uniti (Itálie), Consorzio Padano Ortofrutticolo (Copador) Soc. coop. rl, se sídlem v Collecchio (Itálie), Copais Food and Beverage Company SA, se sídlem v Nea Ionia (Řecko), Tin Industry D. Nomikos SA, se sídlem v Marousi (Řecko), Davia Srl, se sídlem v Gragnano (Itálie), De Clemente Conserve Srl, se sídlem ve Fisciano (Itálie), DE. CON Srl, se sídlem ve Scafati (Itálie), Desco SpA, se sídlem v Terracina (Itálie),  „Di Lallo“  – Di Teodoro di Lallo & C. Snc, se sídlem ve Scafati, Di Leo Nobile – SpA Industria Conserve Alimentari, se sídlem v Castel San Giorgio, Marotta Emilio, se sídlem v Sant'Antonio Abate (Itálie), E. & O. von Felten SpA, se sídlem v Fontanini (Itálie), Egacoop, S. Coop., Lda, se sídlem v Andosilla (Španělsko), Elais SA, se sídlem v Aténách, Emiliana Conserve Srl, se sídlem v Busseto (Itálie), Perano Enrico & Figli Spa, se sídlem v San Valentino Torio (Itálie), FIT – Fomento da Indústria do Tomate, SA, se sídlem v Águas de Moura (Portugalsko), Faiella & C. Srl, se sídlem ve Scafati,  „Feger“  di Gerardo Ferraioli SpA, se sídlem v Angri, Fratelli D'Acunzi Srl, se sídlem v Nocera Superiore, Fratelli Longobardi Srl, se sídlem ve Scafati, Fruttagel Soc. coop. rl, se sídlem v Alfonsine (Itálie), G3 Srl, se sídlem v Nocera Superiore, Giaguaro SpA, se sídlem v Sarno (Itálie), Giulio Franzese Srl, se sídlem v Carbonara di Nola (Itálie), Greci Geremia & Figli SpA, se sídlem v Parmě, Greci – Industria Alimentare SpA, se sídlem v Parmě, Greek Canning Co. SA Kyknos, se sídlem v Nafpliu (Řecko), Grilli Paolo & Figli – Sas di Grilli Enzo e Togni Selvino, se sídlem v Gambettola (Itálie), Heinz Iberica, SA, se sídlem v Alfaro (Španělsko), IAN – Industrias Alimentarias de Navarra, SA, se sídlem ve Vilafranca (Španělsko), Industria Conserve Alimentari Aniello Longobardi – Di Gaetano, Enrico & Carlo Longobardi Srl, se sídlem ve Scafati, Industrias de Alimentação Idal, Lda, se sídlem v Benavente (Portugalsko), Industrias y Promociones Alimentícias, SA, se sídlem v Miajadas (Španělsko), Industrie Rolli Alimentari SpA, se sídlem v Roseto degli Abruzzi (Itálie), Italagro Indústria de Transformação de Produtos Alimentares, SA, se sídlem v Castanheira do Ribatejo (Portugalsko), La Cesenate Conserve Alimentari SpA, se sídlem v Cesena (Itálie), La Dispensa di Campagna Srl, se sídlem v Castagneto Carducei (Itálie), La Doria SpA, se sídlem v Angri, La Dorotea di Giuseppe Alfano & C. Srl, se sídlem v Sant'Antonio Abate, La Regina del Pomodoro Srl, se sídlem v Sant'Egidio del Monte Albino,  „La Regina di San Marzano“  di Antonio, Felice e Luigi Romano Snc, se sídlem ve Scafati, La Rosina Srl, se sídlem v Angri, Le Quattro Stelle Srl, se sídlem v Angri, Lodato Gennaro & C. SpA, se sídlem v Castel San Giorgio, Louis Martin production SAS, se sídlem v Monteux (Francie), Menú Srl, se sídlem v Medolla (Itálie), Mutti SpA, se sídlem v Montechiarugolo (Itálie), National Conserve Srl, se sídlem v Sant'Egidio del Monte Albino, Nestlé España, SA, se sídlem v Miajadas, Nuova Agricast Srl, se sídlem ve Verignola (Itálie), Pancrazio SpA, se sídlem v Cava De'Tirreni (Itálie), Pecos SpA, se sídlem v Castel San Giorgio, Pelati Sud di De Stefano Catello Sas, se sídlem v Sant'Antonio Abate, Pomagro Srl, se sídlem ve Fisciano, Pomilia Srl, se sídlem v Nocera Superiore, Prodakta SA, se sídlem v Aténách, Raffaele Viscardi Srl, se sídlem ve Scafati, Rispoli Luigi & C. Srl, se sídlem v Altavilla Silentina (Itálie), Rodolfi Mansueto SpA, se sídlem v Collecchio, Riberal de Navarra S. en C., se sídlem v Castejon (Španělsko), Salvati Mario & C. SpA, se sídlem v Mercato San Severino, Saviano Pasquale Srl, se sídlem v San Valentino Torio, Sefa Srl, se sídlem v Nocera Superiore, Serraiki Konservopia Oporokipeftikon Serko SA, se sídlem v Serres, Sevath SA, se sídlem v Xanthi (Řecko), Silaro Conserve Srl, se sídlem v Nocera Superiore, ARP – Agricoltori Riuniti Piacentini Soc. coop. rl, se sídlem v Gariga di Podenzano (Itálie), Société coopérative agricole de transformations et de ventes (SCATV), se sídlem v Camaret-sur-Aigues (Francie), Sociedade de Industrialização de Produtos Agrícolas – Sopragol, SA, se sídlem v Mora (Portugalsko), Spineta SpA, se sídlem v Pontecagnano Faiano (Itálie), Star Stabilimento Alimentare SpA, se sídlem v Agrate Brianza (Itálie), Steriltom Aseptic – System Srl, se sídlem v Plaisance (Itálie), Sugal Alimentos, SA, se sídlem v Azambuja (Portugalsko), Sutol – Indústrias Alimentares, Lda, se sídlem v Alcácer do Sal (Portugalsko), Tomsil – Sociedade Industrial de Concentrado de Tomate, SA, se sídlem v Ferreira do Alentejo (Portugalsko), Transformaciones Agrícolas de Badajoz, SA, se sídlem v Villanueva de la Serena (Španělsko), Zanae – Nicoglou levures de boulangerie industrie commerce alimentaire SA, se sídlem v Soluni (Řecko), zastoupené J. da Cruz Vilaçou, R. Oliveirou, M. Melíciasem a D. Choussym, advokáty, proti Komisi Evropských společenství (zmocněnec: M. Nolin s adresou pro účely doručování v Lucemburku), jejímž předmětem je žaloba na náhradu škody směřující k získání náhrady škody údajně utrpěné žalobkyněmi z důvodu metody použité pro výpočet výše podpory produkce stanovené nařízením Komise (ES) č. 1519/2000 ze dne 12. července 2000, kterým se stanoví pro hospodářský rok 2000/2001 minimální cena a výše podpory produkce u produktů z rajčat (Úř. věst. L 174, s. 29), Soud (třetí senát), ve složení J. Azizi, předseda, a F. Dehousse a E. Cremona, soudci, vedoucí soudní kanceláře: J. Palacio González, vrchní rada, vydal dne 17. března 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Žalobci ponesou pět šestin svých nákladů řízení a Komise ponese kromě vlastních nákladů řízení jednu šestinu nákladů řízení žalobkyň.

      (1)  Úř. věst. C 251, 18.10.2003


title: Věc C-95/11: Žaloba podaná dne 28. února 2011 — Evropská komise v. Dánské království

text:
               25.6.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 186/11

         Žaloba podaná dne 28. února 2011 — Evropská komise v. Dánské království
   (Věc C-95/11)
   2011/C 186/18
   Jednací jazyk: dánština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: R. Lyal, zmocněnec, H. Peytz, advokát)

      Žalované: Dánské království

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               prohlásit, že Dánské království tím, že umožnilo osobám nepovinným k dani být součástí skupiny DPH, nesplnilo povinnosti podle směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (1);

               —

               uložit Dánskému království náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Ke zjednodušení správy a prevenci některých forem zneužití směrnice o DPH členským státům umožňuje pohlížet na dvě nebo více osob povinných k dani jako na jedinou osobu povinnou k dani. Komise zastává názor, že směrnice neumožňuje osobám nepovinným k dani být součástí takovéto skupiny DPH a tedy mít práva a povinnosti, které se vztahují na osoby povinné k dani. Dánské právní předpisy, které umožňují osobám nepovinným k dani být součástí skupiny DPH, nejsou tudíž slučitelné se směrnicí.

      (1)  Úř. věst. 2006 L 347, s. 1.


title: Věc C-34/11: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 15. listopadu 2012 — Evropská komise v. Portugalská republika ( „Nesplnění povinnosti státem — Kontrola znečišťování — Mezní hodnoty pro koncentrace PM10 ve vnějším ovzduší“ )

text:
               12.1.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 9/9

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 15. listopadu 2012 — Evropská komise v. Portugalská republika
   (Věc C-34/11) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Kontrola znečišťování - Mezní hodnoty pro koncentrace PM10 ve vnějším ovzduší)
   2013/C 9/12
   Jednací jazyk: portugalština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: P. Guerra e Andrade, A. Alcover San Pedro a S. Petrova, zmocněnci)

      Žalovaná: Portugalská republika (zástupci: L. Inez Fernandes a M. J. Lois, zmocněnci)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Porušení článku 13 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/50/ES ze dne 21. května 2008 o kvalitě vnějšího ovzduší a čistším ovzduší pro Evropu (Úř. věst. L 152, s. 1) — Mezní hodnoty a varovné prahové hodnoty pro ochranu lidského zdraví — Koncentrace PM10 ve vnějším ovzduší

      Výrok

               1)

               Portugalská republika tím, že v letech 2005 až 2007 nezajistila, aby 24-hodinové koncentrace PM10 ve vnějším ovzduší nepřekračovaly mezní hodnoty stanovené v čl. 5 odst. 1 Rady 1999/30/ES ze dne 22. dubna 1999 o mezních hodnotách pro oxid siřičitý, oxid dusičitý a oxidy dusíku, částice a olovo ve vnějším ovzduší v zónách a aglomeracích Braga, Porto Litoral, Área Metropolitana de Lisboa Norte a Área Metropolitana de Lisboa Sul, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z uvedeného ustanovení.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Evropská komise a Portugalská republika ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 103, 2.4.2011.


title: Věc F-94/13: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 20. července 2016 – Piessevaux v. Rada „Veřejná služba – Úředníci – Důchody – Článek 11 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu – Nároky na důchod získané před nástupem do služebního poměru v Unii podle vnitrostátního důchodového systému – Převedení do unijního důchodového systému – Návrh na započtení příspěvkových let – Námitka nepřípustnosti – Pojem ‚akt nepříznivě zasahující do právního postavení‘ – Článek 83 jednacího řádu“

text:
               3.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 364/46

      Usnesení Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 20. července 2016 – Piessevaux v. Rada
      (Věc F-94/13) (1)

      („Veřejná služba - Úředníci - Důchody - Článek 11 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu - Nároky na důchod získané před nástupem do služebního poměru v Unii podle vnitrostátního důchodového systému - Převedení do unijního důchodového systému - Návrh na započtení příspěvkových let - Námitka nepřípustnosti - Pojem ‚akt nepříznivě zasahující do právního postavení‘ - Článek 83 jednacího řádu“)
      (2016/C 364/58)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Vincent Piessevaux (Brusel, Belgie) (zástupci: původně D. de Abreu Caldas, A. Coolen, J.-N. Louis a É. Marchal, advokáti, poté D. de Abreu Caldas a J.-N. Louis, advokáti, poté J.-N. Louis, advokát, nakonec L. Ponteville, advokát)

         Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: M. Bauer a J. Herrmann, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh na zrušení rozhodnutí, podle něhož se bonifikace nároků na důchod získaných před nástupem do služebního poměru vypočítá na základě nových obecných prováděcích ustanovení (OPU) týkajících se článků 11 a 12 přílohy VIII služebního řádu.

         Výrok usnesení

                  1)

                  Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

                  2)

                  Vincent Piessevaux ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Radou Evropské unie.

         (1)  Úř. věst. C 336, 16. 11. 2013, s. 32.


title: Věc C-41/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation (Francie) dne 27. ledna 2014 – Christie’s France SNC v. Syndicat national des antiquaires

text:
               7.4.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 102/20

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation (Francie) dne 27. ledna 2014 – Christie’s France SNC v. Syndicat national des antiquaires
   (Věc C-41/14)
   2014/C 102/28
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour de cassation

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: Christie’s France SNC

      Odpůrce: Syndicat national des antiquaires

      Předběžná otázka

   Je třeba pravidlo stanovené v čl. 1 odst. 4 Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/84/ES ze dne 27. září 2001 o právu na opětný prodej ve prospěch autora originálu uměleckého díla (1), které stanoví, že autorskou odměnu hradí prodávající, vykládat v tom smyslu, že tuto povinnost nese s konečnou platností prodávající, aniž by bylo možné se od toho smluvně odchýlit?

      (1)  Úř. věst. L 272, s. 32.


title: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 15. září 2005 ve věci C-372/03: Komise Evropských společenství proti Spolkové republice Německo (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 91/439/EHS — Řidičské průkazy — Minimální věk vyžadovaný pro přístup k řízení určitých vozidel — Možnost řídit vozidla jiné skupiny než té, pro kterou byl řidičský průkaz vydán — Povinnost zaregistrovat a vyměnit řidičský průkaz)

text:
               29.10.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 271/4

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (druhého senátu)
   ze dne 15. září 2005
   ve věci C-372/03: Komise Evropských společenství proti Spolkové republice Německo (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 91/439/EHS - Řidičské průkazy - Minimální věk vyžadovaný pro přístup k řízení určitých vozidel - Možnost řídit vozidla jiné skupiny než té, pro kterou byl řidičský průkaz vydán - Povinnost zaregistrovat a vyměnit řidičský průkaz)
   (2005/C 271/07)
   Jednací jazyk: němčina
   Ve věci C-372/03, jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES, podaná dne 2. září 2003, Komise Evropských společenství (zmocněnci: G. Braun a W. Wils) proti Spolkové republice Německo (zmocněnec: M. Lumma), Soudní dvůr (druhý senát), ve složení C. W. A. Timmermans, předseda senátu, C. Gulmann, R. Schintgen (zpravodaj), G. Arestis a J. Klučka, soudci, generální advokát: P. Léger, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 15. září 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1.

               Spolková republika Německo tím, že přijala a ponechala v platnosti čl. 6 odst. 3 bod 6, článek 4, čl. 10 odst. 2 první větu, čl. 29 odst. 1 a 3, jakož i čl. 47 odst. 2 nařízení o přístupu osob k provozu na pozemních komunikacích (Verordnung über die Zulassung von Personen zum Strassenverkehr) ze dne 18. srpna 1998, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 1 odst. 2, článku 3, čl. 5 odst. 2 písm. b), čl. 6 odst. 1 písm. b) třetí odrážky a čl. 8 odst. 2 směrnice Rady 91/439/EHS ze dne 29. července 1991 o řidičských průkazech, ve znění směrnice Rady 96/47/ES ze dne 23. července 1996.

               2.

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3.

               Spolkové republice Německo se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 275, 15.11.2003.


title: Věc T-17/16: Žaloba podaná dne 19. července 2016 – MS v. Komise

text:
               5.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/29

         Žaloba podaná dne 19. července 2016 – MS v. Komise
   (Věc T-17/16)
   (2016/C 326/51)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: MS (Castries, Francie) (zástupci: L. Levi a M. Vandenbussche, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               rozhodl, že žaloba je přípustná a opodstatněná;

         a z toho důvodu:

               —

               uznal mimosmluvní odpovědnost Evropské komise podle článků 268 a 340 druhého pododstavce Smlouvy o fungování Evropské unie;

               —

               nařídil předložení dokumentů prohlášených Komisí za důvěrné, které představují nezbytnou oporu pro rozhodnutí o vyloučení;

               —

               nařídil náhradu nemajetkové újmy vyplývající z chybného jednání Komise, vyčíslené ex aequo et bono na částku 20 000 eur;

               —

               nařídil Komisi zveřejnění omluvného dopisu pro žalobce a jeho znovuzařazení do Team Europe;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce dva žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z protiprávního jednání, jehož se dopustila Komise, které představovalo závažné porušení právního předpisu, jehož účelem bylo přiznat práva jednotlivcům, zakládající mimosmluvní odpovědnost Komise. Zaprvé se žalobce domnívá, že jej Komise řádně neinformovala o tvrzeních a údajích předložených proti němu a neposkytla mu příležitost, aby se k nim mohl účinně vyjádřit před tím, než bylo přijato rozhodnutí o vyloučení v rozporu s článkem 41 Listiny základních práv Evropské unie, s obecnými zásadami řádné správy, s právem na obhajobu a s článkem 16 Evropského kodexu řádné správní praxe. Zadruhé Komise nezkoumala důsledně a nestranně všechny relevantní skutečnosti projednávaného případu, než rozhodla o vyloučení žalobce ze sítě Team Europe v rozporu se zásadou řádné péče zakotvené v článku 41 Listiny a s články 8, 9 a 11 Kodexu. Tímto Komise rovněž porušila presumpci neviny žalobce zakotvenou v článku 48 Listiny. Zatřetí se žalobce domnívá, že Komise řádně neodůvodnila své rozhodnutí, uvedla v něm pouze vágní tvrzení, ostatně nepřesná, v rozporu s čl. 41 odst. 2 Listiny a článkem 18 Kodexu. Konečně rozhodnutí přijaté Komisí by mělo být zjevně nedůvodné a nepřiměřené s přihlédnutím k okolnostem projednávané věci.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející ze skutečné a jisté škody, kterou měl utrpět žalobce v důsledku jednání vytýkaného Komisi, které zpochybnilo morální a profesionální bezúhonnost žalobce.


title: Věc T-396/07: Žaloba podaná dne 30. října 2007 – France Télécom v. OHIM (UNIQUE)

text:
               22.12.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 315/42

         Žaloba podaná dne 30. října 2007 – France Télécom v. OHIM (UNIQUE)
   (Věc T-396/07)
   (2007/C 315/80)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: France Télécom (Paříž, Francie) (zástupce: B. Potot, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               prohlásit neplatnost rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 3. září 2007;

               —

               uložit OHIM náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „UNIQUE“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 35 a 38 (přihláška č. 5 312 392)

      Rozhodnutí průzkumového referenta: Částečné zamítnutí zápisu

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a čl. 7 odst. 2 nařízení Rady č. 40/94 (1) tím, že podle žalobkyně a v rozporu s důvody napadeného rozhodnutí nepostrádá značka „UNIQUE“ rozlišovací způsobilost.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1994, L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).


title: Věc C-321/14: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 3. září 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Krefeld – Německo) – Colena AG v. Karnevalservice Bastian GmbH „Řízení o předběžné otázce — Sbližování právních předpisů — Kosmetické přípravky — Ochrana spotřebitelů — Nařízení (ES) č. 1223/2009 — Oblast působnosti — Barevné kontaktní čočky s motivem a bez dioptrií — Údaj uvedený na obale označující, že dotčený výrobek je kosmetickým přípravkem — Ochrana spotřebitelů“

text:
               26.10.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 354/9

         Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 3. září 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Krefeld – Německo) – Colena AG v. Karnevalservice Bastian GmbH
   (Věc C-321/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Sbližování právních předpisů - Kosmetické přípravky - Ochrana spotřebitelů - Nařízení (ES) č. 1223/2009 - Oblast působnosti - Barevné kontaktní čočky s motivem a bez dioptrií - Údaj uvedený na obale označující, že dotčený výrobek je kosmetickým přípravkem - Ochrana spotřebitelů“)
   (2015/C 354/10)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Landgericht Krefeld

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Colena AG

      Žalovaná: Karnevalservice Bastian GmbH

      Výrok

   Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1223/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o kosmetických přípravcích musí být vykládáno v tom smyslu, že takové barevné kontaktní čočky s motivem a bez dioptrií, jako jsou dotčené kontaktní čočky, nespadají do působnosti tohoto nařízení bez ohledu na skutečnost, že na jejich obalu je uvedeno, že se jedná o „kosmetický oční doplněk podléhající směrnici o kosmetice“.

      (1)  Úř. věst. C 315, 15.9.2014.


title: Věc T-252/04: Žaloba podaná dne 18. června 2004 Caviar Anzali proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu

text:
               28.8.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/35

         Žaloba podaná dne 18. června 2004 Caviar Anzali proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu
   (Věc T-252/04)
   (2004/C 217/62)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 18. června 2004 žaloba podaná proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu společností Caviar Anzali, se sídlem v Colombes (Francie), zastoupenou Jean-François Jésusem, advokátem.
   Novomarket S.A. byla rovněž účastníkem řízení před druhým odvolacím senátem.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu ze dne 19. dubna 2004 (věc R 479/2003-2, Caviar Anzali v. Novomarket);

               —

               uložil Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní tvrzení:

               Přihlašovatel ochranné známky Společenství:

               Novomarket S.A.

               Dotčená ochranná známka Společenství

               Obrazová ochranná známka „Asetra“ pro, mimo jiné, výrobky tříd 29 a 31 (přihláška č. 2187805)

               Majitel ochranné známky nebo označení namítaného v námitkovém řízení:

               Caviar Anzali S.A.

               Namítaná ochranná známka nebo označení:

               Národní a mezinárodní obrazová ochranná známka „Astara“ pro výrobky třídy 29

               Rozhodnutí námitkového oddělení:

               Zamítnutí námitek

               Rozhodnutí odvolacího senátu:

               Zamítnutí odvolání

               Žalobní důvody:

               Žalobkyně tvrdí, že povaha režimu zavedeného před odvolacím senátem předpokládá, aby žádost byla předmětem nového průzkumu, a že předání překladu po lhůtě stanovené námitkovým oddělením nemohlo způsobit zamítnutí námitek.


title: Věc C-16/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hof van Beroep te Gent (Belgie) dne 16. ledna 2014 – Property Developmnet Company NV v. Belgische Staat

text:
               7.4.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 102/15

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hof van Beroep te Gent (Belgie) dne 16. ledna 2014 – Property Developmnet Company NV v. Belgische Staat
   (Věc C-16/14)
   2014/C 102/20
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hof van Beroep te Gent

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Property Developmnet Company NV

      Žalovaný: Belgische Staat

      Předběžná otázka

   Jsou úroky z vypůjčeného kapitálu, které lze podle čl. 35 odst. 4 čtvrté směrnice Rady 78/660/EHS (1) ze dne 25. července 1978 zahrnout do nákladů výroby v rozsahu, v němž se vztahují k období výroby, součástí základu daně pro použití [zboží] ve smyslu čl. 5 odst. 6 šesté směrnice Rady 77/388/EHS (2) ze dne 17. května 1977, zejména „výrobní ceny“ ve smyslu čl. 11 části A odst. 1 písm. b) této směrnice nebo doplňkových výdajů ve smyslu čl. 11 části A odst. 2 této směrnice?

      (1)  Čtvrtá Směrnice Rady ze dne 25. července 1978, založená na čl. 54 odst. 3 písm. g) Smlouvy, o ročních účetních závěrkách některých forem společností (Úř. věst. L 222, s. 11; Zvl. vyd. 17/01, s. 21).

      (2)  Šestá směrnice Rady ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23).


title: Věc C-540/11: Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 19. září 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal de première instance de Bruxelles — Belgie) — Daniel Levy, Carine Sebbag v. Belgický stát ( „Volný pohyb kapitálu — Přímé zdanění — Zdanění dividend — Dvoustranná smlouva o zamezení dvojího zdanění — Pozdější změna vnitrostátních předpisů jedním z obou států, které jsou stranami dohody, jež má za následek znovuzavedení dvojího zdanění — Povinnosti členských států podle článků 10 ES a 293 ES“ )

text:
               6.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 101/3

         Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 19. září 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal de première instance de Bruxelles — Belgie) — Daniel Levy, Carine Sebbag v. Belgický stát
   (Věc C-540/11) (1)

   (Volný pohyb kapitálu - Přímé zdanění - Zdanění dividend - Dvoustranná smlouva o zamezení dvojího zdanění - Pozdější změna vnitrostátních předpisů jedním z obou států, které jsou stranami dohody, jež má za následek znovuzavedení dvojího zdanění - Povinnosti členských států podle článků 10 ES a 293 ES)
   2013/C 101/05
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Tribunal de première instance de Bruxelles

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Daniel Levy, Carine Sebbag

      Žalovaný: Belgický stát

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Tribunal de première instance de Bruxelles — Výklad článku 10, čl. 57 odst. 2 a článku 293 Smlouvy o ES — Přípustnost vnitrostátní právní úpravy umožňující dvojí zdanění navzdory existence dvoustranné smlouvy o jeho zamezení — Změna vnitrostátních právních předpisů po uzavření smlouvy — Zpochybnění nabytého práva — Překážka volného pohybu kapitálu

      Výrok

               1)

               Vzhledem k tomu, že právo Společenství ve znění použitelném v době rozhodné z hlediska skutečností původního sporu nestanoví obecná kritéria pro rozdělení pravomocí mezi členské státy, pokud jde o vyloučení dvojího zdanění uvnitř Evropského společenství, musí být článek 56 ES ve spojení s články 10 ES a 293 ES vykládán v tom smyslu, že nebrání situaci, kdy členský stát, který se ve dvoustranné smlouvě o zamezení dvojího zdanění zavázal zavést mechanismus k zamezení takového zdanění u dividend, zruší následně tento mechanismus prostřednictvím změny zákona, která má za následek opětovné zavedení dvojího zdanění.

      (1)  Úř. věst. C 25, 28.1.2012.


title: Věc C-110/06: Žaloba podaná dne  23. února 2006  Komisí Evropských společenství proti Belgickému království

text:
               8.4.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 86/22

         Žaloba podaná dne 23. února 2006 Komisí Evropských společenství proti Belgickému království
   (Věc C-110/06)
   (2006/C 86/44)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 23. února 2006 žaloba směřující proti Belgickému království podaná Komisí Evropských společenství zastoupenou U. Wölkerem a F. Simonetti, jako zmocněnci, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Komise Evropských společenství navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               určil, že Belgické království tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/4/ES (1) ze dne 28. ledna 2003 o přístupu veřejnosti k informacím o životním prostředí a o zrušení směrnice Rady 90/313/EHS, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice,

               2.

               uložil Belgickému království náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   Lhůta k provedení směrnice 2003/4/ES uplynula dne 14. února 2005.

      (1)  Úř. věst. L 41, s. 26; Zvl. vyd. 15/07, s. 375.


title: Věc C-593/14: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 21. prosince 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Vestre Landsret – Dánsko) – Masco Denmark ApS, Damixa ApS v. Skatteministeriet „Řízení o předběžné otázce — Svoboda usazování — Daňová právní úprava v oblasti podkapitalizace dceřiných společností — Zahrnutí úroků z půjčky zaplacených nerezidentní dceřinou společností přijímající půjčku do zdanitelného příjmu společnosti poskytující půjčku — Osvobození od daně pro úroky zaplacené rezidentní dceřinou společností přijímající půjčku — Vyvážené rozdělení zdaňovací pravomoci mezi členskými státy — Nezbytnost zabránit nebezpečí daňového úniku“

text:
               20.2.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 53/3

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 21. prosince 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Vestre Landsret – Dánsko) – Masco Denmark ApS, Damixa ApS v. Skatteministeriet
   (Věc C-593/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Svoboda usazování - Daňová právní úprava v oblasti podkapitalizace dceřiných společností - Zahrnutí úroků z půjčky zaplacených nerezidentní dceřinou společností přijímající půjčku do zdanitelného příjmu společnosti poskytující půjčku - Osvobození od daně pro úroky zaplacené rezidentní dceřinou společností přijímající půjčku - Vyvážené rozdělení zdaňovací pravomoci mezi členskými státy - Nezbytnost zabránit nebezpečí daňového úniku“)
   (2017/C 053/04)
   Jednací jazyk: dánština

      Předkládající soud

   Vestre Landsret

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Masco Denmark ApS, Damixa ApS

      Žalovaný: Skatteministeriet

      Výrok

   Článek 49 SFEU ve spojení s článkem 54 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že brání takové právní úpravě členského státu, jako je úprava dotčená ve věci v původním řízení, která přiznává rezidentní společnosti osvobození od daně pro příjmy z úroků zaplacených rezidentní dceřinou společností, jestliže posledně uvedená nemohla uplatnit daňový odpočet příslušných úrokových výdajů vzhledem k právním předpisům o omezení nároku na odpočet úroků zaplacených v případě podkapitalizace, avšak která vylučuje osvobození od daně, které by vyplývalo z použití vlastní právní úpravy týkající se podkapitalizace, pokud má dceřiná společnost sídlo v jiném členském státě.

      (1)  Úř. věst. C 73, 2.3.2015.


title: Věc T-532/14 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 20. srpna 2014 – Alsharghawi v. Rada „Předběžné opatření — Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Omezující opatření přijatá s ohledem na situaci v Libyi — Seznam osob a subjektů, na které se vztahují tato omezující opatření — Návrh na odklad vykonatelnosti — Neexistence naléhavosti — Zvážení zájmů“

text:
               13.10.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 361/10

         Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 20. srpna 2014 – Alsharghawi v. Rada
   (Věc T-532/14 R)
   („Předběžné opatření - Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá s ohledem na situaci v Libyi - Seznam osob a subjektů, na které se vztahují tato omezující opatření - Návrh na odklad vykonatelnosti - Neexistence naléhavosti - Zvážení zájmů“)
   2014/C 361/13
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Bashir Saleh Bashir Alsharghawi (Johannesburg, Jihoafrická republika) (zástupce: E. Moutet, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: A. Vitro a V. Piessevaux, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na odklad vykonatelnosti rozhodnutí Rady 2011/137/SZBP ze dne 28. února 2011 o omezujících opatřeních s ohledem na situaci v Libyi (Úř. věst. L 58, s. 53) a rozhodnutí Rady 2011/178/SZBP ze dne 23. března 2011, kterým se mění rozhodnutí 2011/137/SZBP (Úř. věst. L 78, s. 24), v rozsahu, v němž se týkají žalobce

      Výrok

               1)

               Návrh na předběžné opatření se zamítá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc T-342/17: Žaloba podaná dne 30. května 2017 – Deutsche Lufthansa a další v. Komise

text:
               24.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 239/63

         Žaloba podaná dne 30. května 2017 – Deutsche Lufthansa a další v. Komise
   (Věc T-342/17)
   (2017/C 239/75)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Deutsche Lufthansa AG (Kolín nad Rýnem, Německo), Lufthansa Cargo AG (Frankfurt nad Mohanem, Německo), Swiss International Air Lines AG (Basilej, Švýcarsko) (zástupce: S. Völcker, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil článek 1 rozhodnutí Komise C(2017) 1742 final ze dne 17. března 2017 v řízení podle článku 101 SFEU, článku 53 Dohody o EHP a článku 8 Dohody mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o letecké dopravě (věc AT.39258 – nákladní letecká doprava);

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně pět žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z toho, že napadené rozhodnutí je stiženo vadou odůvodnění, jelikož ve výroku a v odůvodnění není jednoznačně stanoven zeměpisný rozsah protiprávního jednání.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že napadené rozhodnutí porušuje článek 11 Dohody mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o letecké dopravě, jelikož se opírá o kontakty mezi soutěžiteli, které se uskutečnily ve Švýcarsku a týkaly se především nákladní letecké dopravy mezi Švýcarskem a třetími zeměmi.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z toho, že napadené rozhodnutí porušuje zásadu zákazu zpětné účinnosti zákona, jelikož se opírá o kontakty, které se týkaly pouze linek mimo EHP a které se uskutečnily před vstupem nařízení č. 1/2003 (1) v platnost.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z toho, že napadené rozhodnutí porušuje článek 101 SFEU, článek 53 Dohody o EHP a článek 8 Dohody mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o letecké dopravě konstatováním bez adekvátního posouzení, že kontakty, které se uskutečnily mimo EHP, kontakty týkající se aliance WOW (aliance mezi Japan Airlines Cargo, Lufthansa Cargo, SAS Cargo a Singapore Airlines Cargo) a kontakty týkající se hrazení provizí z příplatků, tvoří součást téhož jediného a trvajícího protiprávního jednání spolu s kontakty mezi soutěžiteli, které se uskutečnily na úrovni ústředí.

               5.

               Pátý žalobní důvod vycházející z toho, že napadené rozhodnutí porušuje článek 101 SFEU a článek 53 Dohody o EHP v rozsahu, v němž vychází z předpokladu, že kontakty mezi soutěžiteli, které se uskutečnily mimo EHP, představují porušení článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP. Podle žalobkyň dohody nebo jednání ve vzájemné shodě týkající se nákladů směřujících do EHP neomezují hospodářskou soutěž v EHP a neovlivňují obchod mezi členskými státy. Mimoto podle žalobkyň napadené rozhodnutí uplatňuje nesprávné právní kritérium při analýze, zda vládní zásah v řadě relevantních jurisdikcí brání použití článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. 2003, L 1, s. 1).


title: Věc C-492/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Fővárosi Törvényszék (Maďarsko) dne 14. září 2016 – Incyte Corporation v. Szellemi Tulajdon Nemzeti Hivatala

text:
               5.12.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 454/17

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Fővárosi Törvényszék (Maďarsko) dne 14. září 2016 – Incyte Corporation v. Szellemi Tulajdon Nemzeti Hivatala
      (Věc C-492/16)
      (2016/C 454/30)
      Jednací jazyk: maďarština

         Předkládající soud

      Fővárosi Törvényszék

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Incyte Corporation

         Žalovaný: Szellemi Tulajdon Nemzeti Hivatala

         Předběžné otázky

                  1)

                  Musí být čl. 17 odst. 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1610/1996 ze dne 23. července 1996 o zavedení dodatkových ochranných osvědčení pro přípravky na ochranu rostlin (1) vykládán v tom smyslu, že je-li v žádosti o dodatkové ochranné osvědčení podle tohoto nařízení nebo podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 469/2009 ze dne 6. května 2009 o dodatkových ochranných osvědčeních pro léčivé přípravky (2)„den prvního povolení k uvedení na trh ve Společenství“ určen v rozporu s právním výkladem obsaženým v rozsudku Soudního dvora Evropské unie C-471/14, je takové datum nesprávné, a tudíž je třeba opravit datum uplynutí doby platnosti dodatkového ochranného osvědčení, přestože rozhodnutí o vydání tohoto osvědčení bylo vydáno dříve než citovaný rozsudek a lhůta pro podání opravného prostředku proti tomuto rozhodnutí již uplynula?

                  2)

                  Má úřad průmyslového vlastnictví členského státu, který je příslušný k vydání dodatkového ochranného osvědčení, povinnost i bez návrhu opravit datum uplynutí doby platnosti tohoto osvědčení tak, aby jej uvedl do souladu s právním výkladem obsaženým v rozsudku vydaném ve věci C-471/14?

         (1)  Úř. věst. 1996, L 198, s. 30; Zvl. vyd. 03/19, s. 335.

         (2)  Úř. věst. 2009, L 152, s. 1.


title: Věc T-147/12: Žaloba podaná dne 30. března 2012 — Wünsche Handelsgesellschaft International v. Komise

text:
               9.6.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 165/29

         Žaloba podaná dne 30. března 2012 — Wünsche Handelsgesellschaft International v. Komise
   (Věc T-147/12)
   2012/C 165/50
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Wünsche Handelsgesellschaft International mbH & Co KG (Hamburk, Německo) (zástupci: K. Landry a G. Schwendinger, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise REM 02/09 ze dne 16. září 2011 (K(2011) 6393 v konečném znění);

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobkyně navrhuje zrušení rozhodnutí Komise REM 02/09 ze dne 16. září 2011 (K(2011) 6393 v konečném znění), ve kterém se konstatuje, že v daném konkrétním případě, který se týká dovozů konzervovaných hub rodu Agaricus ze země původu Číny uskutečněných žalobkyní v letech 2004 a 2006, není odůvodněné prominout dovozní clo.
   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně následující žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod vycházející z porušení čl. 220 odst. 2 písm. b) celního kodexu.

                           —

                           Žalobkyně zpochybňuje názor Komise, že se v tomto případě jedná o chybu ze strany německých celních orgánů.

                           —

                           Pro žalobkyni přinejmenším neexistuje patrnost (domnělé) chyby. Žalobkyni, která je v dobré víře a která má dostatek zkušeností, není možné vytýkat nesvědomitost. Vzhledem ke komplexitě právního stavu a dlouholeté praxi německých orgánů může uplatňovat legitimní očekávání.

               2)

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení článku 239 celního kodexu.

                           —

                           Komise se dopustila formálních právních chyb tím, že s pouhým odkazem na zamítnutí podle čl. 220 odst. 2 písm. b) celního kodexu bez jakéhokoli samostatného přezkumu zkrátka zamítla i prominutí dovozního cla podle článku 239 celního kodexu.

                           —

                           Krom toho se Komise dopustila i hmotně právního pochybení, protože pominula skutečnost, že zde existovaly „zvláštní okolnosti“ ve smyslu článku 239 celního kodexu a podmínky pro prominutí podle tohoto ustanovení byly splněny.

               3)

               Třetí žalobní důvod vycházející z porušení obecných právní zásad.

                           —

                           Žalobkyně Komisi dále vytýká, že napadeným rozhodnutím porušila zásadu ochrany legitimního očekávání zakotvenou v primárním právu, zásadu proporcionality, zásadu řádné správy a zásadu rovného zacházení.


title: Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne  22. června 2005  ve věci C-190/04 P: Graham French, John Steven Neiger, Michael Leighton proti Radě Evropské unie, Komisi Evropských společenství, Johnu Pascoevi, Richardu Micklethwaitovi, Ruth Margaret Micklethwait (Kasační opravný prostředek — Žaloba na náhradu škody — Odmítnutí britského soudu v posledním stupni předložit Soudnímu dvoru žádost o rozhodnutí o předběžné otázce bez odůvodnění — Nepřijetí opatření ze strany Rady a Komise — Mimosmluvní odpovědnost Společenství — Zjevná nepřípustnost)

text:
               26.11.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 296/8

      USNESENÍ SOUDNÍHO DVORA

   (šestého senátu)
   ze dne 22. června 2005
   ve věci C-190/04 P: Graham French, John Steven Neiger, Michael Leighton proti Radě Evropské unie, Komisi Evropských společenství, Johnu Pascoevi, Richardu Micklethwaitovi, Ruth Margaret Micklethwait (1)

   (Kasační opravný prostředek - Žaloba na náhradu škody - Odmítnutí britského soudu v posledním stupni předložit Soudnímu dvoru žádost o rozhodnutí o předběžné otázce bez odůvodnění - Nepřijetí opatření ze strany Rady a Komise - Mimosmluvní odpovědnost Společenství - Zjevná nepřípustnost)
   (2005/C 296/16)
   Jednací jazyk: angličtina
   Ve věci C-190/04 P, jejímž předmětem je kasační opravný prostředek na základě článku 56 Statutu Soudního dvora, podaný dne 23. dubna 2004Grahamem Frenchem, Johnem Stevenem Neigerem, Michaelem Leightonem (advokát: J. Barnett), přičemž dalšími účastníky řízení jsou: Rada Evropské unie (zmocněnci: M. Sims a M. Bauer), Komise Evropských společenství (zmocněnci: C. Docksey a M. Shotter), John Pascoe, Richard Micklethwait, Ruth Margaret Micklethwait, Soudní dvůr (šestý senát), ve složení A. Borg Barthet, předseda senátu, J.-P. Puissochet a U. Lõhmus (zpravodaj), soudci, generální advokát: A. Tizzano, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 22. června 2005 usnesení, jehož výrok je následující:

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               G. Frenchovi, J. S. Neigerovi a M. Leightonovi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 156, 12.6.2004.


title: Věc C-286/04 P : Opravný prostředek podaný dne 5. července 2004 Eurocermex SA proti rozsudku vydanému dne 29. dubna 2004 Soudem prvního stupně Evropských společenství (druhým senátem) ve věci T-399/02, Eurocermex SA v. Úřad pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

text:
               28.8.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/17

         Opravný prostředek podaný dne 5. července 2004 Eurocermex SA proti rozsudku vydanému dne 29. dubna 2004 Soudem prvního stupně Evropských společenství (druhým senátem) ve věci T-399/02, Eurocermex SA v. Úřad pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)
   (Věc C-286/04 P )
   (2004/C 217/32)
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byl předložen dne 5. července 2004 (fax ze dne 29.6.2004) opravný prostředek podaný Eurocermex SA, zastoupenou A. Bertrandem, advokátem, proti rozsudku vydanému dne 29. dubna 2004 Soudem prvního stupně Evropských společenství (druhým senátem) ve věci T-399/02, Eurocermex SA v. Úřad pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM).
   Účastník řízení podávající opravný prostředek navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               změnil rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 29. dubna 2004;

               —

               zrušil napadené rozhodnutí.

         Právní důvody a hlavní tvrzení:
   Soud prvního stupně provedl oddělenou analýzu jednotlivých prvků tvořících přihlašovanou ochrannou známku a tím, že potvrdil rozhodnutí odvolacího senátu, shledal, že zmíněné prvky se vyznačují nedostatkem rozlišitelnosti, který spotřebiteli znemožňuje určit původ výrobku. Takto Soud oddělil jednotlivé prvky proto, aby je mohl pojmout odděleně a aby tudíž odepřel přihlašované ochranné známce jakoukoliv rozlišovací způsobilost. Jedná se o závažně nesprávnou analýzu a závažně nesprávné právní posouzení, protože je třeba přezkoumat celkové pojetí takového označení, jakým je přihlašované označení, a nikoliv jeho jednotlivé prvky odděleně.
   V každém případě ochranná známka nabyla svou rozlišovací způsobilost svým rozšířeným užíváním jako označení spojení s určitým výrobkem nebo podnikem.


title: Věc C-92/05: Žaloba podaná dne 21. února 2005 Komisí Evropských společenství proti Francouzské republice

text:
               2.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/26

         Žaloba podaná dne 21. února 2005 Komisí Evropských společenství proti Francouzské republice
   (Věc C-92/05)
   (2005/C 82/53)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 21. února 2005 žaloba směřující proti Francouzské republice podaná Komisí Evropských společenství, zastoupenou Brunem Stromskym a Bernhardem Schimou, jako zmocněnci, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Komise Evropských společenství navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               určil, že Francouzská republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Komise 2003/32/ES ze dne 23. dubna 2003, kterou se zavádějí podrobné specifikace, pokud jde o požadavky stanovené ve směrnici Rady 93/42/EHS pro zdravotnické prostředky vyrobené s použitím tkání zvířecího původu (1), nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice;

               2.

               podpůrně určil, že Francouzská republika tím, že neuvědomila Komisi o těchto předpisech, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z výše uvedené směrnice 2003/32/ES;

               3.

               uložil Francouzské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   Lhůta stanovená pro provedení směrnice do vnitrostátního právního řádu uplynula dne 1. ledna 2004.

      (1)  Úř. věst. L 105, 26.4.2003, s. 18.


title: Věc T-438/07: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 12. listopadu 2009 — Spa Monopole v. OHIM — De Francesco Import (SpagO) ( Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství SpagO — Starší národní slovní ochranná známka SPA — Relativní důvod pro zamítnutí — Nepoškození dobrého jména — Článek 8 odst. 5 nařízení (ES) č. 40/94 [nyní čl. 8 odst. 5 nařízení (ES) č. 207/2009] )

text:
               16.1.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 11/24

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 12. listopadu 2009 — Spa Monopole v. OHIM — De Francesco Import (SpagO)
   (Věc T-438/07) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství SpagO - Starší národní slovní ochranná známka SPA - Relativní důvod pro zamítnutí - Nepoškození dobrého jména - Článek 8 odst. 5 nařízení (ES) č. 40/94 [nyní čl. 8 odst. 5 nařízení (ES) č. 207/2009]“)
   2010/C 11/47
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Spa Monopole, compagnie fermière de Spa SA/NV (Spa, Belgie) (zástupci: L. De Brouwer, E. Cornu, É. De Gryse, D. Moreau, J. Pagenberg, A. von Mühlendahl a S. Abel, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupkyně: B. Schmidt, zmocněnkyně)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Soudem: De Francesco Import GmbH (Norimberk, Německo) (zástupci: D. Terheggen a H. Linder, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 13. září 2007 (věc R 1285/2006-2), týkajícímu se námitkového řízení mezi De Francesco Import GmbH a Spa Monopole, compagnie fermière de Spa SA/NV.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Spa Monopole, compagnie fermière de Spa SA/NV, se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 37, 9.2.2008.


title: Věc T-107/11 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 18. února 2011 Evropskou nadací odborného vzdělávání (ETF) proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 9. prosince 2010 ve věci F-87/08, Schuerings v. ETF

text:
               7.5.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 139/21

         Kasační opravný prostředek podaný dne 18. února 2011 Evropskou nadací odborného vzdělávání (ETF) proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 9. prosince 2010 ve věci F-87/08, Schuerings v. ETF
   (Věc T-107/11 P)
   2011/C 139/40
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská nadace odborného vzdělávání (ETF) (zástupkyně: L. Levi, advokát)

      Další účastnice řízení: Gisela Schuerings (Nice, Francie)

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka) navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozsudek Soudu pro veřejnou službu Evropské unie ze dne 9. prosince 2010 ve věci F-87/08;

               —

               v důsledku toho zamítl žalobu podanou v prvním stupni, a proto

               —

               uložil další účastnici řízení o kasačním opravném prostředku náhradu veškerých nákladů řízení v obou stupních.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu kasačního opravného prostředku uplatňuje navrhovatelka čtyři důvody.

               1)

               První důvod kasačního opravného prostředku vycházející z nerespektování pojmů zájem služby a pracovní místo, jakož i článků 2 a 47 pracovního řádu ostatních zaměstnanců Evropské unie a povinnosti odůvodnění Soudem pro veřejnou službu, když tento soud v bodě 62 napadeného rozsudku rozhodl, že „dříve, než agentura propustí zaměstnance se smlouvou na dobu neurčitou z důvodu, že úkoly, které mu byly přiděleny, byly zrušeny nebo přesunuty na jiný subjekt, má dotyčná agentura povinnost přezkoumat, zda dotyčná osoba nemůže být přeřazena na jiné stávající pracovní místo nebo na pracovní místo, které má být brzy vytvořeno na základě přidělení nových pravomocí dotyčné agentuře“.

               2)

               Druhý důvod kasačního opravného prostředku vycházející z porušení zásad proporcionality a právní jistoty, jelikož Soud pro veřejnou službu v bodě 63 napadeného rozsudku rozhodl, že správa musí při přezkumu možností přeřazení „zvážit zájem služby, kterým se řídí výběr nejvhodnější osoby pro stávající pracovní místo nebo pro pracovní místo, které má být brzy vytvořeno, současně se zájem zaměstnance, o jehož propuštění se uvažuje. Přitom musí zohlednit […] různá kritéria, mezi která patří požadavky na pracovní místo s ohledem na kvalifikaci a potenciál zaměstnance, […], jakož i jeho věk, roky služby a počet let, po které musí ještě přispívat, než bude moci uplatnit svá důchodová práva“.

               3)

               Třetí důvod kasačního opravného prostředku vycházející z porušení pravidel non ultra vires a non ultra petitum, jakož i procesních pravidel spojených se zásadou kontradiktornosti, jelikož Soud pro veřejnou službu:

                           —

                           vycházel z argumentů, které mezi účastnicemi řízení nebyly prodiskutovány,

                           —

                           zohlednil žalobní důvod, který se lišil od žalobních důvodů uplatňovaných G. Schuerings, a

                           —

                           uložil ETF přijmout G. Schuerings zpět, přestože nenavrhovala, aby byla přijata zpět.

               4)

               Čtvrtý důvod kasačního opravného prostředku vycházející z porušení článku 266 SFEU a povinnosti odůvodnění, jelikož Soud pro veřejnou službu tím, že v případě zrušení rozhodnutí o propuštění uložil přijmout dotyčnou zpět namísto peněžní náhrady škody, nerespektoval pravomoc svěřenou ETF při výkonu zrušovacího rozsudku ani ustálenou judikaturu.


title: Věc C-526/09: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 2. prosince 2010 — Evropská komise v. Portugalská republika ( Nesplnění povinnosti státem — Životní prostředí — Směrnice 91/271/EHS — Čištění městských odpadních vod — Článek 11 odst. 1 a 2 — Vypouštění průmyslových odpadních vod do stokových soustav a čistíren městských odpadních vod — Podrobení předem vydaným předpisům nebo předem uděleným zvláštním povolením — Neexistence povolení )

text:
               29.1.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 30/9

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 2. prosince 2010 — Evropská komise v. Portugalská republika
   (Věc C-526/09) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Životní prostředí - Směrnice 91/271/EHS - Čištění městských odpadních vod - Článek 11 odst. 1 a 2 - Vypouštění průmyslových odpadních vod do stokových soustav a čistíren městských odpadních vod - Podrobení předem vydaným předpisům nebo předem uděleným zvláštním povolením - Neexistence povolení)
   2011/C 30/13
   Jednací jazyk: portugalština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: S. Pardo Quintillán a G. Braga da Cruz, zmocněnci)

      Žalovaná: Portugalská republika (zástupce: L. Inez Fernandes, zmocněnec)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Porušení čl. 11 odst. 1 a 2 směrnice Rady 91/271/EHS ze dne 21. května 1991 o čištění městských odpadních vod (Úř. věst. L 135, s. 40; Zvl. vyd. 15/02, s. 26) — Povolení k vypouštění odpadních vod — „Estação de Serviço Sobritos“

      Výrok

               1)

               Portugalská republika tím, že umožnila vypouštění průmyslových odpadních vod z průmyslové zóny Estação de Serviço Sobritos Lda, která se nachází v oblasti města Matosinhos, aniž bylo za tím účelem vydáno příslušné povolení, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 11 odst. 1 a 2 směrnice Rady 91/271/EHS ze dne 21. května 1991 o čištění městských odpadních vod.

               2)

               Portugalské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 51, 27.2.2010.


title: Věc T-658/11: Usnesení Tribunálu ze dne 27. ledna 2014 — Komise v. OHIM — Ten ewiv (TEN)

text:
               15.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 78/18

         Usnesení Tribunálu ze dne 27. ledna 2014 — Komise v. OHIM — Ten ewiv (TEN)
   (Věc T-658/11) (1)

   2014/C 78/35
   Jednací jazyk: němčina
   Předseda osmého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 98, 31.3.2012.


title: Věc F-113/11: Žaloba podaná dne 25. října 2011 — ZZ v. Komise

text:
               28.1.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 25/69

      Žaloba podaná dne 25. října 2011 — ZZ v. Komise
      (Věc F-113/11)
      (2012/C 25/134)
      Jednací jazyk: italština

         Účastníci řízení

         Žalobce: ZZ (zástupce: G. Cipressa, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise

         Předmět a popis sporu

      Zrušení konkludentního rozhodnutí Komise, které zamítá žádost žalobce, aby mu byla vyplacena dlužná zadržovaná část odměny za srpen 2010.

         Návrhová žádání žalobce

                  —

                  zrušit rozhodnutí o zamítnutí návrhových žádání žalobce uvedených v žádosti ze dne 30. srpna 2010, které přijala Komise nebo které je jí každopádně přičitatelné, bez ohledu na způsob, jakým je zamítnutí formulováno a ať již je částečné nebo úplné;

                  —

                  prohlásit oznámení Ares(2011)217354 za právně nicotné nebo případně zrušit toto opatření (v obou případech quatenus opus est);

                  —

                  zrušit rozhodnutí o zamítnutí návrhových žádání žalobce uvedených ve stížnosti ze dne 14. března 2011, které přijala Komise, bez ohledu na způsob, kterým je toto zamítnutí formulováno

                  —

                  uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-496/08 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 18. listopadu 2008 Pilar Angé Serranem, Jean-Marie Brasem, Adolfo Orcajo Teresou, Dominiekem Decouterem, Arminem Hauem a Francisco Javier Solana Ramosem proti rozsudku Soudu prvního stupně (třetího senátu) vydanému dne 18. září 2008 ve věci T-47/05, Angé Serrano a další v. Parlament

text:
               21.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/27

         Kasační opravný prostředek podaný dne 18. listopadu 2008 Pilar Angé Serranem, Jean-Marie Brasem, Adolfo Orcajo Teresou, Dominiekem Decouterem, Arminem Hauem a Francisco Javier Solana Ramosem proti rozsudku Soudu prvního stupně (třetího senátu) vydanému dne 18. září 2008 ve věci T-47/05, Angé Serrano a další v. Parlament
   (Věc C-496/08 P)
   (2009/C 44/46)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek: Pilar Angé Serrano, Jean-Marie Bras, Adolfo Orcajo Teresa, Dominiek Decoutere, Armin Hau, Francisco Javier Solana Ramos (zástupce: E. Boigelot, advokát)

      Další účastníci řízení: Evropský parlament, Rada Evropské unie
   Návrhová žádání účastníků řízení podávajících kasační opravný prostředek

               —

               Prohlásit kasační opravný prostředek za přípustný a odůvodněný a tudíž:

                           —

                           pokud jde o Agné Serrano, J.M. Brasa a A. Orcajo Teresa, zrušit vyhlášený rozsudek jednak v části, ve které ve vztahu k nim nebylo vydáno rozhodnutí ve věci samé, pokud jde o jejich první návrhové žádání a jednak, v části, ve které se zamítá jejích žádost o náhradu škody;

                           —

                           pokud jde o D. Decouterea, A. Haua a F. Solana Ramose, zrušit body 2 a 4 výroku napadeného rozsudku a odůvodnění, která se k nim vztahují;

               —

               rozhodnout o sporu a v případě vyhovění původní žalobě žalobců ve věci T-47/05:

                           —

                           zrušit rozhodnutí týkající se nového zařazení žalobců do platových tříd v souvislosti se vstupem nového služebního řádu v platnost;

                           —

                           uložit Evropskému parlamentu náhradu škody odhadnuté ex aequo et bono na 60 000 eur pro každého z žalobců;

               —

               v každém případě uložit žalovanému náhradu nákladů řízení ve dvou stupních.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   V napadeném rozsudku Soud prvního stupně rozhodl o žalobách podaných šesti žalobci, kteří jsou všichni úředníky Evropského parlamentu, kteří uspěli ve vnitřních výběrových řízeních konaných podle starého služebního řádu, kteří však byli ode dne vstupu nového služebního řádu v platnost přeřazeni do jiných platových tříd.
   První tři navrhovatelé uvádějí na podporu svých kasačních opravných prostředků dva důvody.
   Prvním důvodem tvrdí, že Soud prvního stupně se tím, že nevydal rozhodnutí ve věci samé, dopustil nesprávného právního posouzení a nesplnil svou povinnost uvést odůvodnění. Navrhovatelé si totiž zachovali právní zájem na zahájení řízení na neplatnost rozhodnutí o napadených rozhodnutí o zařazení do platových tříd bez ohledu na pozdější individuální rozhodnutí o jejich přeřazení ze dne 20. března 2006, vzhledem k tomu že i Soud prvního stupně konstatoval, že tato nová rozhodnutí zcela nevyhověla výhradám navrhovatelů vzhledem k tomu, že nově neupravila zařazení do vyšší třídy. Kromě toho jsou napadená rozhodnutí založená na článcích 2 a 8 přílohy XIII nového služebního řádu, jejichž zákonnost je podle jejich názoru sporná.
   Ve druhém důvodu ti stejní navrhovatelé tvrdí, že Soud prvního stupně nesplnil svou povinnost uvést odůvodnění tím, že zamítl jejich žádost o náhradu škody, i když je zařazení do platové třídy staví na roveň s kolegy, kteří ve výběrovém řízení na postup do vyšší kategorie neuspěli, čímž jim vznikla vážná újma.
   Poslední tři navrhovatelé na podporu svého kasačního opravného prostředku uvádějí jediný důvod vycházející z nezákonnosti článků 2 a 8 přílohy XIII nového služebního řádu.
   V této souvislosti navrhovatelé především tvrdí, že Soud prvního stupně porušil zásadu nedotknutelnosti nabytých práv a zásady právní jistoty a ochrany legitimního očekávání tím, že konstatoval, že zařazení do vyšší platové třídy v souvislosti s úspěchem ve výběrových řízeních konaných podle starého služebního řádu není nabytým právem a tudíž nemůže vyvolat žádné legitimní očekávání.
   Na podporu tohoto kasačního důvodu navrhovatelé za druhé uvádějí, že Soud prvního stupně porušil zásadu rovného zacházení tím, že v souvislosti s přeřazením do jiné platové třídy podle nového služebního řádu se s nimi zacházelo stejně jako s jejich kolegy, kteří ve stejných výběrových řízeních neuspěli. Dále Soud prvního stupně použil rozdílné zacházení ve stejných situacích, jestliže došel k závěru, že úspěšní uchazeči ze stejného výběrového řízení nepatří do stejné kategorie a vzhledem k tomu, že pravidla týkající se zařazování do platových tříd jsou podle něj rozdílná v závislosti na datu tohoto zařazení. Uplatnění rozdílných ustanovení na úspěšné uchazeče ze stejného výběrového řízení, a to čl. 2 odst. 1 a čl. 5 odst. 4 přílohy XIII nového služebního řádu je tak v rozporu se zásadou rovného zacházení.


title: Věc T-764/14: Žaloba podaná dne 14. listopadu 2014 – European Dynamics Luxembourg a Evropaïki Dynamiki v. Komise

text:
               26.1.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 26/38

         Žaloba podaná dne 14. listopadu 2014 – European Dynamics Luxembourg a Evropaïki Dynamiki v. Komise
   (Věc T-764/14)
   (2015/C 026/49)
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: European Dynamics Luxembourg SA (Lucemburk, Lucembursko) a Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atény, Řecko) (zástupci: M. Sfyri a I. Ampazis, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Evropské komise Ares(2014) 2903214 ze dne 5. září 2014, kterým Komise odmítla nabídku žalobkyň v rámci omezeného zadávacího řízení EuropeAid/135040/C/SER/MULTI;

               —

               nařídit obnovení původní situace a

               —

               uložit Komisi náhradu všech nákladů řízení žalobkyň.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby uvádějí žalobkyně následující.
   Napadené rozhodnutí musí být podle jejich názoru zrušeno ve smyslu čl. 263 SFEU z následujících důvodů:

               Zaprvé zkušenost uchazečů byla hodnocena ve fázi zadávacího řízení, přestože již byla přezkoumána v předvýběrové fázi řízení.

               Zadruhé Komise porušila povinnost odůvodnit své rozhodnutí tím, že nedostatečně odůvodnila zařazení technické nabídky žalobkyň a tím, že nesdělila úplné složení vítězného konsorcia a základní prvky hospodářské nabídky.

               Zatřetí se Komise dopustila řady zjevně nesprávných posouzení při hodnocení technické nabídky žalobkyň a zároveň porušila zásadu rovného zacházení s uchazeči.

               Začtvrté Komise porušila finanční nařízení a zásadu transparentnosti, která je v něm stanovena.


title: Věc T-20/14: Žaloba podaná dne 8. ledna 2014 – Nguyen v. Parlament a Rada

text:
               14.4.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 112/42

         Žaloba podaná dne 8. ledna 2014 – Nguyen v. Parlament a Rada
   (Věc T-20/14)
   2014/C 112/55
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Huynh Nguyen Vi Nguyen (Woluwe-Saint-Lambert, Belgie) (zástupce: M. Velardo, advokát)

      Žalovaní: Rada Evropské unie a Evropský parlament

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil článek 7 (doba na cestu) přílohy V služebního řádu a článek 8 (náklady na cestu) přílohy VII služebního řádu, ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 1023/2013 ze dne 22. října 2013, kterým se mění služební řád úředníků Evropské unie a pracovní řád ostatních zaměstnanců Evropské unie, zveřejněného v Úředním věstníku L 287 ze dne 29. října 2013, v rozsahu, v němž je nárok na náklady na cestu a na dobu na cestu vázán na příspěvek za práci v zahraničí nebo příspěvek za pobyt v zahraničí;

               —

               uložil žalovaným zaplatit žalobkyni částku 169 051,96 eur jako náhradu vzniklé materiální újmy, jakož i částku 40 000 eur jako náhradu morální újmy;

               —

               uložil žalovaným zaplatit žalobkyni náhradu škody a úroky z prodlení a kompenzační úroky ve výši 6,75 % za vzniklou materiální a morální újmu;

               —

               uložil žalovaným náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyní v tomto řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu své žaloby se žalobkyně – která je původem z New Yorku, nicméně nepobírá příspěvek za práci v zahraničí nebo na příspěvek za pobyt v zahraničí a v důsledku toho ztratila po reformě služebního řádu úředníků Evropské unie nárok na paušální náhradu cestovních nákladů a prodloužení dovolené za kalendářní rok o dodatečné dny jako dobu na cestu – dovolává pěti žalobních důvodů:

               —

               porušení podstatných formálních náležitostí a článku 27 Listiny základních práv Evropské unie týkajícího se práva pracovníků na informování a na projednávání, jelikož Výbor pro služební řád byl z přepracování služebního řádu úředníků vyloučen;

               —

               porušení zásady dodržení nabytých práv, zásad v oblasti časově použitelného práva a zásady právní jistoty;

               —

               porušení legitimního očekávání;

               —

               porušení zásady rovného zacházení a

               —

               porušení zásady proporcionality.