title: Věc C-337/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 21. července 2008 – X Holding BV v. Staatssecretaris van Financiën

text:
               25.10.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 272/10

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 21. července 2008 – X Holding BV v. Staatssecretaris van Financiën
   (Věc C-337/08)
   (2008/C 272/15)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Předkládající soud
   Hoge Raad der Nederlanden
   Účastníci původního řízení
   X Holding BV a Staatssecretaris van Financiën
   Předběžné otázky
   Má být článek 43 ES ve spojení s článkem 48 ES vykládán v tom smyslu, že brání tomu, aby prostřednictvím vnitrostátní právní úpravy členského státu, […] podle které si mateřská společnost a její dceřiná společnost mohou zvolit, že jimi dlužná daň bude vybrána od mateřské společnosti usazené v tomto členském státu tak, jako by se jednalo o jednoho daňového poplatníka, tato možnost volby byla vyhrazena společnostem, které, pokud jde o zdanění svých zisků, podléhají daňové pravomoci dotčeného členského státu?


title: Věc T-192/16: Usnesení Tribunálu ze dne 28. února 2017 – NF v. Evropská rada „Žaloba na neplatnost — Prohlášení EU a Turecka ze dne 18. března 2016 — Tisková zpráva — Pojem ‚mezinárodní dohoda‘ — Identifikace autora aktu — Působnost aktu — Zasedání Evropské rady — Setkání hlav států nebo předsedů vlád členských států Evropské unie konané v prostorách Rady Evropské unie — Postavení zástupců členských států Unie na setkání se zástupcem třetí země — Článek 263 první pododstavec SFEU — Nedostatek pravomoci“

text:
               18.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 121/30

         Usnesení Tribunálu ze dne 28. února 2017 – NF v. Evropská rada
   (Věc T-192/16) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Prohlášení EU a Turecka ze dne 18. března 2016 - Tisková zpráva - Pojem ‚mezinárodní dohoda‘ - Identifikace autora aktu - Působnost aktu - Zasedání Evropské rady - Setkání hlav států nebo předsedů vlád členských států Evropské unie konané v prostorách Rady Evropské unie - Postavení zástupců členských států Unie na setkání se zástupcem třetí země - Článek 263 první pododstavec SFEU - Nedostatek pravomoci“)
   (2017/C 121/44)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: NF (zástupci: B. Burns, solicitor, P. O’Shea a I. Whelan, barristers)

      Žalovaná: Evropská rada (zástupci: K. Pleśniak, Á. de Elera-San Miguel Hurtado a S. Boelaert, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh založený na článku 263 SFEU a znějící na zrušení dohody, která byla údajně uzavřena mezi Evropskou radou a Tureckou republikou dne 18. března 2016 a nazvána „Prohlášení EU a Turecka, 18 března 2016“

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá z důvodu nedostatku pravomoci Tribunálu k rozhodnutí o žalobě.

               2)

               Není důvodné rozhodnout o návrzích podaných NQ, NR, NS, NT, NU a NV, jakož i Belgickým královstvím, Řeckou republikou a Evropskou komisí na vstup vedlejšího účastníka do řízení.

               3)

               NF a Evropská rada ponesou vlastní náklady řízení.

               4)

               NQ, NR, NS, NT, NU a NV, jakož i Belgické království, Řecká republika a Komise ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 232, 27.6.2016.


title: Věc C-354/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Retten i Kolding, Civilretten (Dánsko) dne 27. června 2013 — FOA, jednající za Karstena Kaltofta v. Billund Kommune

text:
               31.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 252/22

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Retten i Kolding, Civilretten (Dánsko) dne 27. června 2013 — FOA, jednající za Karstena Kaltofta v. Billund Kommune
   (Věc C-354/13)
   2013/C 252/37
   Jednací jazyk: dánština

      Předkládající soud

   Retten i Kolding, Civilretten

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: FOA, jednající za Karstena Kaltofta

      Žalovaná: Billund Kommune

      Předběžné otázky

               1)

               Je diskriminace na základě obezity na trhu práce obecně nebo zvláště ze strany zaměstnavatele v oblasti veřejné správy v rozporu s unijním právem, jak je například vyjádřeno v článku 6 Smlouvy o Evropské unii, který se týká základních práv?

               2)

               Lze případný zákaz diskriminace na základě obezity v unijním právu přímo uplatnit na vztah mezi dánským státním příslušníkem a jeho zaměstnavatelem, kterým je orgánem veřejné moci?

               3)

               Pokud má Soudní dvůr za to, že v Evropské unii existuje zákaz diskriminace na základě obezity na trhu práce obecně nebo zvláště ze strany zaměstnavatele v oblasti veřejné správy, je nutné přezkum, zda došlo k porušení zákazu diskriminace na základě obezity, provést popřípadě podle rozděleného důkazního břemene tak, aby v případě, kdy určité skutečnosti nasvědčují diskriminaci, musí pro účinné provedení zákazu přejít v takových případech důkazní břemeno na žalovaného zaměstnavatele (viz bod 18 odůvodnění směrnice Rady 97/80/ES (1) o důkazním břemenu v případech diskriminace na základě pohlaví)?

               4)

               Lze obezitu považovat za zdravotní postižení, na které se vztahuje ochrana podle směrnice Rady 2000/78/ES (2) ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání, a která kritéria jsou popřípadě rozhodující pro to, aby se na obezitu osoby konkrétně vztahovala ochrana této osoby prostřednictvím zákazu diskriminace na základě zdravotního postižení, obsaženého v této směrnici?

      (1)  Úř. věst. L 14, s. 6; Zvl. vyd. 05/03, s. 264.

      (2)  Úř. vest. L 303, s. 16; Zvl. vyd. 05/04, s. 79.


title: Věc C-394/05: Žaloba podaná dne  9. listopadu 2000 5 Komisí Evropských společenství proti Italské republice

text:
               28.1.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/5

         Žaloba podaná dne 9. listopadu 20005 Komisí Evropských společenství proti Italské republice
   (Věc C-394/05)
   (2006/C 22/10)
   Jednací jazyk: italština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 9. listopadu 2005 žaloba směřující proti Italské republice podaná Komisí Evropských společenství, zastoupenou D. Recchiem a M. Konstantinidisem, jako zmocněnci.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               konstatoval, že Italská republika tím, že přijala legislativní nařízení č. 209 ze dne 24. června 2003, které provádí do vnitrostátního práva ustanovení směrnice 2000/53/ES (1) způsobem, který není v souladu s uvedenou směrnicí, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 2 bodů 2 a 5, čl. 3 odst. 5, čl. 4 odst. 2 písm. a) ve spojení s přílohou II, čl. 5 odst. 1 až 4, čl. 6 odst. 3 písm. a) a odst. 4, čl. 7 odst. 1 a 2, čl. 8 odst. 3 a 4, čl. 10 odst. 3 a čl. 12 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/53/ES ze dne 18. září 2000, o vozidlech s ukončenou životností;

               2.

               uložil Italské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   Komise Evropských společenství podala k Soudnímu dvoru žalobu ze dne 7. listopadu 2005, která směřuje k tomu, aby bylo konstatováno, že Italská republika tím, že nepřijala všechna opatření nezbytná pro:

               —

               vymezení vozidel s ukončenou životností jako odpadů, jakož i vymezení zpracování uvedených odpadů odpovídajícímu ustanovením směrnice,

               —

               zahrnutí tříkolových vozidel do vozidel s ukončenou životností v legislativním nařízení provádějícím směrnici,

               —

               stanovení jasným způsobem, že všechny nebezpečné součásti a materiály uvedené v příloze II směrnice budou před jakýmkoli dalším zpracováním z vozidel odstraněny,

               —

               stanovení, v rámci technických možností, sběru použitých dílů tvořících odpad, které byly vyňaty v okamžiku opravy vozidel, ve sběrných zařízeních vhodných pro tento účel,

               —

               co se týče udělení osvědčení o likvidaci vozidla, zajištění toho, že jsou tato vozidla předána zpracovatelským zařízením, která získala povolení v souladu s článkem 6 směrnice. Zdá se, že udělení těchto osvědčení rovněž není podmínkou pro výmaz vozidel s ukončenou životností z Pubblico Registro Automobilistico, jak to vyžaduje směrnice,

               —

               zajištění toho, že výrobci budou hradit zcela nebo z velké části náklady na provádění systému předání vozidel bez výdajů,

               —

               zabezpečení nebezpečných součástí vozidel s ukončenou životností před jejich zpracováním,

               —

               zajištění toho, že bude dána přednost recyklaci ve vztahu k jiným formám navrácení dotyčných vozidel,

               —

               vyloučení toho, aby určitá zvláštní opatření směrnice uvedená touto směrnicí byla provedena formou dohod na základě článku 10 uvedené směrnice,

               —

               zavedení systému kontroly a hodnocení nezbytného pro posouzení, zda cíle uvedené směrnicí byly dosaženy a že byly dosaženy přede dnem 1. ledna 2006,

               —

               stanovení toho, že informace, které musí výrobci vozidel a součástí poskytovat, musí odpovídat potřebám zpracovatelských zařízení,

               —

               provedení povinnosti pravidelné kontroly dosažených výsledků a podání zprávy o těchto výsledcích příslušným orgánům a Komisi, jakož i provedení povinností příslušnými orgány přijmout opatření k posuzování výsledků dosažených v rámci dohody,

         nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 2 bodů 2 a 5, čl. 3 odst. 5, čl. 4 odst. 2 písm. a) ve spojení s přílohou II, čl. 5 odst. 1 až 4, čl. 6 odst. 3 písm. a) a odst. 4, čl. 7 odst. 1 a 2, čl. 8 odst. 3 a 4, čl. 10 odst. 3 a čl. 12 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/53/ES ze dne 18. září 2000, o vozidlech s ukončenou životností.
   Komise kromě toho navrhuje, aby byla Italské republice uložena náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. L 269, 21.10.2000, s. 34.


title: Věc F-121/05: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 14. června 2007 – De Meerleer v. Komise (Veřejná služba — Úředníci — Otevřené výběrové řízení — Nepřipuštění k písemným zkouškám — Odborná zkušenost — Povinnost odůvodnění — Sdělení rozhodnutí komise — Návrh na přezkoumání)

text:
               21.7.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 170/42

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 14. června 2007 – De Meerleer v. Komise
   (Věc F-121/05) (1)

   (Veřejná služba - Úředníci - Otevřené výběrové řízení - Nepřipuštění k písemným zkouškám - Odborná zkušenost - Povinnost odůvodnění - Sdělení rozhodnutí komise - Návrh na přezkoumání)
   (2007/C 170/80)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Michel De Meerleer (Ophain-Bois-Seigneur-Isaac, Belgie) (zástupce: E. Boigelot, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: C. Berardis-Kayser a K. Herrmann, zmocněnci)
   Předmět věci
   Jednak zrušení rozhodnutí komise pro výběrové řízení EPSO/A/19/04 o nepřijetí přihlášky žalobce a o nevyhovění jeho návrhu na přezkoumání a jednak návrh na náhradu škody.
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 60, 11.3.2006, s. 52.


title: Věc T-163/17: Žaloba podaná dne 14. března 2017 – Consorzio di Garanzia dell'Olio Extra Vergine di Oliva di Qualità v. Komise

text:
               24.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/38

         Žaloba podaná dne 14. března 2017 – Consorzio di Garanzia dell'Olio Extra Vergine di Oliva di Qualità v. Komise
   (Věc T-163/17)
   (2017/C 129/58)
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Consorzio di Garanzia dell'Olio Extra Vergine di Oliva di Qualità (Řím, Itálie) (zástupci: A. Fratini a G. Pandolfi, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               vyhověl žalobě a z tohoto důvodu uznal mimosmluvní odpovědnost Komise na základě článku 268 SFEU a čl. 340 druhého pododstavce SFEU;

               —

               nařídil náhradu majetkové újmy (skutečné újmy a ušlého zisku) a nemajetkové újmy utrpěné žalobkyní;

               —

               nařídil platbu vyrovnávacích úroků a úroků z prodlení;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobkyně se v projednávaném případě snaží získat náhradu utrpěné újmy, a to zaprvé z důvodu, že Komise nekoordinovaně řídila dva programy Evropské unie pro propagaci olivového oleje ve třetích zemích a zadruhé z důvodu, že Komise neodstranila škodlivé účinky a narušení hospodářské soutěže způsobené nekoordinovaným překrýváním dvou programů
   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod týkající se protiprávností, kterých se dopustila Komise, vychází z porušení zásady zákazu diskriminace uvedené v článku 18 SFEU a článku 21 Listiny základních práv Evropské unie, a z porušení zásady legitimního očekávání, jelikož Komise nezajistila soudržnou koordinaci programů Evropské unie k propagaci olivového oleje v dotyčných třetích zemí; vychází rovněž z porušení zásady řádné správy a práva na řádnou správu uvedených v čl. 41 odst. 1 Listiny základních práv Evropské unie, jelikož Komise podle žalobkyně nepřijala nezbytná opatření poté, co byla informována o protisoutěžních účincích vyplývajících z chybějící koordinace dvou propagačních kampaní.

               2.

               Druhý žalobní důvod týkající se existence skutečné a určité újmy, vychází ze skutečnosti, že Komise tím, že nedodržela povinnosti, které jí přísluší, způsobila žalobkyni podstatnou újmu (skutečnou újmu, ušlý zisk a nemajetkovou újmu)

               3.

               Třetí žalobní důvod týkající se příčinné souvislosti, vychází ze skutečnosti, že utrpěná újma představovala dostatečně přímý a bezprostřední důsledek nevhodného vedení programů propagace olivového oleje ve třetích zemích, existuje totiž přímá příčinná souvislost mezi chováním Komise a uplatněnou újmou, kterou je třeba nahradit na základě čl. 340 druhého pododstavce SFEU.


title: Spojené věci C-376/15 P a C-377/15 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 9. července 2015 Changshu City Standard Parts Factory, Ningbo Jinding Fastener Co. Ltd proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 29. dubna 2015 ve spojených věcech T-558/12 a T-559/12, Changshu City Standard Parts Factory a Ningbo Jinding Fastener Co. Ltd v. Rada Evropské unie

text:
               16.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 381/12

         Kasační opravný prostředek podaný dne 9. července 2015 Changshu City Standard Parts Factory, Ningbo Jinding Fastener Co. Ltd proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 29. dubna 2015 ve spojených věcech T-558/12 a T-559/12, Changshu City Standard Parts Factory a Ningbo Jinding Fastener Co. Ltd v. Rada Evropské unie
   (Spojené věci C-376/15 P a C-377/15 P)
   (2015/C 381/15)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Changshu City Standard Parts Factory, Ningbo Jinding Fastener Co. Ltd (zástupci: R. Antonini, advokát, E. Monard, advokát)

      Další účastníci řízení: Rada Evropské unie, Evropská komise, European Industrial Fasteners Institute AISBL (EIFI)

      Návrhová žádání

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek navrhují, aby Soudní dvůr:

               1)

               zrušil rozsudek Tribunálu ve spojených věcech T-558/12 a T-559/12 Changshu City Standard Parts Factory a Ningbo Jinding Fastener Co. Ltd v. Rada Evropské unie;

               2)

               vyhověl návrhovým žádáním navrhovatelek v podání k Tribunálu a zrušil prováděcí nařízení Rady (EU) č. 924/2012 ze dne 4. října 2012, kterým se mění nařízení (ES) č. 91/2009 o uložení konečného antidumpingového cla na dovoz některých spojovacích prostředků ze železa nebo oceli pocházejících z Čínské lidové republiky (1), v rozsahu, v němž se týká navrhovatelek;

               3)

               uložil Radě náhradu nákladů řízení před Tribunálem a Soudním dvorem včetně nákladů vynaložených navrhovatelkami;

               4)

               uložil dalším účastníkům řízení, že ponesou vlastní náklady řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Navrhovatelky tvrdí, že Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, zejména pokud jde o pojem „veškeré [srovnatelné] vývozní transakce“ a vztah mezi dotčenými ustanoveními, když nesprávně vyložil čl. 2 odst. 10 a čl. 2 odst. 11 nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (2) a články 2.4 a 2.4.2 Dohody o provádění článku VI Všeobecné dohody o clech a obchodu 1994; a uložil navrhovatelkám nést nepřiměřené důkazní břemeno.
   Navrhovatelky dále tvrdí, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení, když špatně vyložil čl. 2 odst. 10 nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství a článek 2.4 Dohody o provádění článku VI Všeobecné dohody o clech a obchodu 1994, nevyjádřil se k určitým argumentům navrhovatelek a dopustil se nesprávného právního posouzení při posouzení požadavku na uvedení odůvodnění podle článku 296 SFEU.

      (1)  Úř. věst. L 275, s. 1.

      (2)  Úř. věst. L 343, s. 51.


title: Věc C-83/05: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Amtsgericht Freiburg ze dne 14. ledna 2005 ve věci Bernd Voigt proti Regierungspräsidium Karlsruhe-Bretten

text:
               2.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/25

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Amtsgericht Freiburg ze dne 14. ledna 2005 ve věci Bernd Voigt proti Regierungspräsidium Karlsruhe-Bretten
   (Věc C-83/05)
   (2005/C 82/51)
   Jednací jazyk: němčina
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Amtsgericht Freiburg ze dne 14. ledna 2005 ve věci Bernd Voigt proti Regierungspräsidium Karlsruhe-Bretten, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 18. ledna 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Amtsgericht Freiburg žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               1)

               Musí být směrnice 70/156/EHS (1) o schvalování typu, ve znění směrnice Rady 92/53/EHS (2) ze dne 18. 6. 1992, která byla provedena do německého práva EG-TypV (nařízení o schvalování typu ES motorových vozidel a částí motorových vozidel ze dne 9. 12. 1994, naposledy pozměněné dne 7. 2. 2004) vykládána v tom smyslu, že řidič motorového vozidla, jehož vozidlo bylo pro schvalování typu na základě schvalování typu ES registrováno jako osobní motorové vozidlo, je rovněž oprávněn provozovat vozidlo jako schválený typ motorového vozidla pro provoz po pozemních komunikacích a podléhá řidič tohoto motorového vozidla rovněž zejména předpisům o maximální rychlosti, které platí pouze pro osobní motorová vozidla?

               2)

               Mohou příslušné úřady pro sledování porušování dopravních předpisů prohlásit schvalování typu, která jsou vydána dopravním úřadem podle schvalování typu ES a registrace, které jsou uděleny německými registračními orgány a založeny na těchto schvalováních typu ES, za nerozhodující při zařazení typu motorového vozidla, pokud se jedná o stanovení předpisů o maximální rychlosti, které musí řidič takového typu motorového vozidla dodržovat?

      (1)  Směrnice Rady 70/156/EHS ze dne 6.2.1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel, Úř. věst. L 42, s. 1.

      (2)  Směrnice Rady 92/53/EHS ze dne 18.6.1992, kterou se mění směrnice 70/156/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel, Úř. věst. L 225, s. 1.


title: Věc C-13/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Německo) dne 14. ledna 2008 – Řízení ve věci týkající se zemědělství, jehož účastníky byli Erich Stamm, Anneliese Hauser a Regierungspräsidium Freiburg

text:
               12.4.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 92/12

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Německo) dne 14. ledna 2008 – Řízení ve věci týkající se zemědělství, jehož účastníky byli Erich Stamm, Anneliese Hauser a Regierungspräsidium Freiburg
   (Věc C-13/08)
   (2008/C 92/20)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Bundesgerichtshof
   Účastníci původního řízení
   Erich Stamm, Anneliese Hauser a Regierungspräsidium Freiburg (předsednictvo vlády ve Freiburku)
   Předběžná otázka
   Musí být podle čl. 15 odst. 1 přílohy I Dohody mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na straně jedné a Švýcarskou konfederací na straně druhé o volném pohybu (neoficiální překlad) (1) v souvislosti s přístupem k samostatně výdělečné činnosti a jejímu vykonávání zajištěno v hostitelském státě pouze osobám vykonávajícím samostatně výdělečnou činnost ve smyslu čl. 12 odst. 1 přílohy I Dohody zacházení, které není méně příznivé, než zacházení poskytované vlastním státním příslušníkům, nebo to platí i pro příhraniční osoby vykonávající samostatně výdělečnou činnost ve smyslu čl. 13 odst. 1 přílohy I Dohody?

      (1)  Úř. věst. 2002, L 14, s. 6.


title: Věc T-254/00 R: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 14. července 2008 – Hôtel Cipriani v. Komise

text:
               27.9.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 247/23

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 14. července 2008 – Hôtel Cipriani v. Komise
   (Věc T-254/00 R)
   (2008/C 247/46)

      Jednací jazyk: italština

   Předseda Soudu rozhodl o vyškrtnutí věci.


title: Věc C-527/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgericht Berlin (Německo) dne 21. listopadu 2014 – Ukamaka Mary Jecinta Oruche a Nzubechukwu Emmanuel Oruche v. Spolková republika Německo

text:
               26.1.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 26/19

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgericht Berlin (Německo) dne 21. listopadu 2014 – Ukamaka Mary Jecinta Oruche a Nzubechukwu Emmanuel Oruche v. Spolková republika Německo
   (Věc C-527/14)
   (2015/C 026/22)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Verwaltungsgericht Berlin

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Ukamaka Mary Jecinta Oruche, Nzubechukwu Emmanuel Oruche

      Žalovaná: Spolková republika Německo

      Vedlejší účastníci řízení: Oberbürgermeister der Stadt Potsdam, Emeka Emmanuel Mary Oruche

      Předběžná otázka

   Je třeba článek 7 odst. 2 první pododstavec směrnice Rady 2003/86/ES ze dne 22. září 2003 o právu na sloučení rodiny (1) vykládat v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, která první vstup rodinného příslušníka osoby usilující o sloučení rodiny podmiňuje tím, aby rodinný příslušník před vstupem prokázal, že se dokáže jednoduchým způsobem dorozumět německy?

      (1)  Úř. věst. L 251, s. 12; Zvl. vyd. 19/06, s. 224.


title: Věc T-510/12: Žaloba podaná dne 21. listopadu 2012 — Conrad Electronic v. OHIM — Sky IP International (EuroSky)

text:
               26.1.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 26/65

         Žaloba podaná dne 21. listopadu 2012 — Conrad Electronic v. OHIM — Sky IP International (EuroSky)
   (Věc T-510/12)
   2013/C 26/128
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Conrad Electronic SE (Hirschau, Německo) (zástupci: P. Mes, C. Graf von der Groeben, G. Rother, J. Bühling, J. Künzel, D. Jestaedt, M. Bergermann, J. Vogtmeier a A. Kramer, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Sky IP International Ltd (Isleworth, Spojené království)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 20. září 2012 ve věci R 1183/2011-4;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladu řízení, včetně nákladů řízení vzniklých v řízení před odvolacím senátem.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „EuroSky“ pro výrobky zařazené do třídy 9 — přihláška ochranné známky Společenství č. 4 539 896

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Sky IP International Ltd

      Namítaná ochranná známka nebo označení: národní slovní a obrazová ochranná známka, jakož i slovní a obrazová ochranná známka Společenství „SKY“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 16, 18, 25, 28, 35, 36, 38, 41, 42, 43 a 45

      Rozhodnutí námitkového oddělení: vyhovění námitkám

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-191/06: Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 6. března 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Lecce – Itálie) – trestní řízení proti Aniellovi Gallovi, Gianlucovi Damontemu (Článek 104 odst. 3 první pododstavec jednacího řádu — Svoboda usazování — Volný pohyb služeb — Výklad článků 43 ES a 49 ES — Hazardní hry — Sběr sázek na sportovní události — Požadavek koncese — Vyloučení subjektů založených ve formě kapitálových společností — Požadavek policejního povolení — Trestní sankce)

text:
               28.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 96/23

         Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 6. března 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Lecce – Itálie) – trestní řízení proti Aniellovi Gallovi, Gianlucovi Damontemu
   (Věc C-191/06) (1)

   (Článek 104 odst. 3 první pododstavec jednacího řádu - Svoboda usazování - Volný pohyb služeb - Výklad článků 43 ES a 49 ES - Hazardní hry - Sběr sázek na sportovní události - Požadavek koncese - Vyloučení subjektů založených ve formě kapitálových společností - Požadavek policejního povolení - Trestní sankce)
   (2007/C 96/41)
   Jednací jazyk: italština
   Předkládající soud
   Tribunale di Lecce
   Účastníci původního trestního řízení
   Aniello GALLO, Gianluca Damonte
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Tribunale di Lecce – Výklad článků 31 ES, 43 ES, 49 ES a článků 81 až 86 ES – Vnitrostátní zákon, který podmiňuje výkon sběru sázek získáním povolení
   Výrok

               1)

               Vnitrostátní právní úprava, která zakazuje výkon činností sběru, registrace a předávání návrhů sázek, zejména na sportovní události, bez koncese nebo policejního povolení vydaných dotyčným členským státem, je omezením svobody usazování, jakož i volného pohybu služeb upravených v článku 43 ES, respektive v článku 49 ES.

               2)

               Předkládajícímu soudu přísluší ověřit, zda vnitrostátní právní úprava v rozsahu, v němž omezuje počet subjektů působících v odvětví hazardních her, skutečně odpovídá cíli předcházet provozování činností v tomto odvětví ke kriminálním nebo podvodným účelům.

               3)

               Články 43 ES a 49 ES musejí být vykládány v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je úprava dotčená ve věcech v původním řízení, která vylučuje, a navíc i nadále bude vylučovat subjekty založené ve formě kapitálových společností, jejichž akcie jsou kótovány na regulovaných trzích, z odvětví hazardních her.

               4)

               Články 43 ES a 49 ES musejí být vykládány v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je právní úprava dotčená ve věcech v původním řízení, která ukládá trestní sankci takovým osobám, jako jsou obvinění v původním řízení, za výkon organizované činnosti sběru sázek bez koncese nebo policejního povolení vyžadovaných vnitrostátními právními předpisy, pokud tyto osoby nemohly získat uvedené koncese či uvedená povolení z toho důvodu, že tento členský stát jim je v rozporu s právem Společenství odmítl udělit.

      (1)  Úř. věst. C 165, 15.7.2006.


title: Věc T-586/13: Žaloba podaná dne 8. listopadu 2013 — H.P. Gauff Ingenieure v. OHIM — Gauff (Gauff THE ENGINEERS WITH THE BROADER VIEW)

text:
               25.1.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/27

         Žaloba podaná dne 8. listopadu 2013 — H.P. Gauff Ingenieure v. OHIM — Gauff (Gauff THE ENGINEERS WITH THE BROADER VIEW)
   (Věc T-586/13)
   2014/C 24/49
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: H.P. Gauff Ingenieure GmbH & Co. KG — JBG (Norimberk, Německo) (zástupce: G. Schneider-Rothhaar, Rechtsanwalt)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Gauff GmbH & Co. Engineering KG (Norimberk, Německo)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               Zrušil napadené rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 5. září 2013 (odvolání R 118/2013-1);

               —

               vrátil věc OHIM s doporučením vyhovět žádosti o obnovení původního stavu,

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení včetně nákladů, které vznikly v průběhu řízení o odvolání.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka „Gauff THE ENGINEERS WITH THE BROADER VIEW“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 11, 19, 36, 37, 39, 40, 41 a 42 — přihláška ochranné známky Společenství č. 10 028 082

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Gauff GmbH & Co. Engineering KG

      Namítaná ochranná známka nebo označení: německá slovní ochranná známka a slovní ochranná známka Společenství „Gauff“, jakož i německá obrazová ochranná známka a obrazová ochranná známka Společenství „GAUFF“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 16, 35, 36, 37, 39, 40, 41, 42 a 44

      Rozhodnutí námitkového oddělení: částečné vyhovění námitce

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí žádosti o obnovení původního stavu a zamítnutí odvolání jako nepřípustného

      Dovolávané žalobní důvody: porušení článku 81 nařízení č. 207/2009


title: Věc C-526/07 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 27. listopadu 2007 Phillippem Combescotem proti rozsudku Soudu prvního stupně (druhého senátu) vydanému dne 12. září 2007 ve věci T-250/04, Combescot v. Komise

text:
               9.2.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 37/12

         Kasační opravný prostředek podaný dne 27. listopadu 2007 Phillippem Combescotem proti rozsudku Soudu prvního stupně (druhého senátu) vydanému dne 12. září 2007 ve věci T-250/04, Combescot v. Komise
   (Věc C-526/07 P)
   (2008/C 37/16)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Philippe Combescot (zástupci: A. Maritati a V. Messa, advokáti)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání

               —

               aby Soudní dvůr na základě změny rozhodnutí vydaného Soudem prvního stupně dne 12. září 2007 ve věci T-250/04 určil, že existuje újma, pokud jde o profesní postavení a zdraví v důsledku protiprávního vyloučení kandidatury P. Combescota z výběrového řízení na obsazení místa vedoucího delegace v Kolumbii, jakož i jinak vymezil morální újmu s následným patřičným určením náhrady škody; v důsledku toho aby vyhověl následujícím návrhovým žádáním, která již byla uvedena v rámci řízení v prvním stupni: „uznat, že Philippe Combescot utrpěl újmu na své pověsti a na svém profesním postavení, která měla závažné dopady na jeho psychickou vyrovnanost způsobené protiprávním rozhodnutím o vyloučení z výběrového řízení; rozhodnout o zaplacení částky ve výši 100 000 eur ve prospěch Philippa Combescota jako náhrady škody“;

               —

               uložit další účastnici řízení náhradu nákladů řízení.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Kasačním opravným prostředkem je napaden rozsudek Soudu prvního stupně Evropských společenství (druhého senátu) vydaný dne 12. září 2007 ve věci T-250/04, kterým bylo rozhodnuto o žalobě úředníka Philippa Combescota proti Komisi Evropských společenství.
   Žaloba napadá vyloučení Philippa Combescota, tehdy poradce v Guatemale, z výběrového řízení COM/091/03 na obsazení místa vedoucího delegace v Kolumbii (dále jen „rozhodnutí o vyloučení).“
   Rozhodnutí, o němž Soud rozhodl, že je protiprávní, je tedy způsobilé k tomu, aby odůvodnilo návrh na náhradu škody, uplatněný účastníkem řízení podávajícím kasační opravný prostředek, přičemž však byla vyloučena existence újmy, pokud jde o profesní postavení a zdraví, a nijak neupřesněná morální újma byla omezena na částku 3 000 eur přiznanou ve prospěch úředníka.
   Tímto kasačním opravným prostředkem zástupci P. Combescota navrhují, aby Soudní dvůr změnil rozhodnutí Soudu prvního stupně Evropských společenství v rozsahu, v němž vylučuje existenci újmy, pokud jde o profesní postavení, a újmy, pokud jde o zdraví, a v důsledku toho pro jejich určení zohledňuje pouze uplatněnou morální újmu; aby tedy určil, že úředník v důsledku protiprávního vyloučení z výběrového řízení utrpěl kromě újmy na profesní pověsti i zjevnou újmu, co se týče služebního postupu; a že v každém případě rozhodnutí o vyloučení způsobilo utrpení a vnitřní bolest, která následně vyvolala závažný depresivní stav, jak je uvedeno v písemnostech, a jak zejména zjistil orgán prostřednictvím svých odborníků. V každém případě je požadováno, aby Soudní dvůr komplexně zhodnotil skutkové okolnosti věci, přičemž je posoudí všechny jako relevantní za účelem určení – nicméně podle zásady spravedlivého posouzení – morální újmy rozhodně ve vyšší částce, bezprostředně přiměřené také vyhlídkám týkajícím se služebního postupu, přičemž těchto vyhlídek byl úředník tímto rozhodnutím o vyloučení zbaven, a závažným následkům, které to vyvolalo.
   Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek tedy trvá na návrhu na náhradu škody, jak byl uveden v návrhových žádáních uvedených v žalobě u Soudu prvního stupně.
   Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek napadá závěry, ke kterým dospěl Soud, pokud jde o chybějící specifikaci újmy, co se týče profesního postavení, přičemž však uvádí, že účastníku řízení podávajícímu kasační opravný prostředek nikdy nebyly sděleny informace, co se týče kritérií používaných Komisí pro výběr vedoucího delegace v Kolumbii, i když o ně požádal.
   Pokud jde o náhradu fyzické újmy, důkaz o dopadu protiprávního jednání na zdraví P. Combescota vyplývá z časové souběžnosti mezi těmito faktory. Vyloučení z výběrového řízení je ostatně posledním v řadě šikanózních jednání Komise vůči úředníkovi. Pokud jde konečně o určení morální újmy, účastník řízení podávající kasační opravný prostředek se domáhá jejího přiměřeného posouzení na základě zásad pro určení škody spravedlivým způsobem, který zohlední škodlivé následky, pokud jde o úzkost, stres, ale také nepříjemné pocity úředníka v důsledku vyloučení z výběrového řízení.


title: Věc T-129/08: Žaloba podaná dne 31. března 2008 – Sahlstedt a další v. Komise

text:
               24.5.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 128/35

         Žaloba podaná dne 31. března 2008 – Sahlstedt a další v. Komise
   (Věc T-129/08)
   (2008/C 128/75)
   Jednací jazyk: finština
   Účastníci řízení

      Žalobci: Markku Sahlstedt (Karkkila, Finsko), Juha Kankkunen (Laukaa, Finsko), Mikko Tanner (Vihti, Finsko), Toini Tanner (Helsinki, Finsko), Liisa Tanner (Helsinki, Finsko), Eeva Jokinen (Helsinki, Finsko), Aili Oksanen (Helsinki, Finsko), Olli Tanner (Lohja, Finsko), Leena Tanner (Helsinki, Finsko), Aila Puttonen (Ristiina, Finsko), Risto Tanner (Espoo, Finsko), Tom Järvinen (Espoo, Finsko), Runo K. Kurko (Espoo, Finsko), Maa- ja metsätaloustuottajain keskusliitto MTK ry (Helsinki, Finsko), Maataloustuottajain Keskusliiton Säätiö (Nadace ústředního spolku zemědělských producentů) (Helsinki, Finsko) (zástupce: K. Marttinen, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobců

               —

               zrušit napadené rozhodnutí v rozsahu, v němž se týká všech lokalit SCI ve Finské republice, která jsou uvedena v tomto rozhodnutí;

               —

               podpůrně, pokud to Soudní dvůr nepovažuje za možné, zrušit rozhodnutí ohledně lokalit SCI, které jsou upřesněny v oddílu 6.2.2.7 žaloby;

               —

               nárok na informaci a podání důkazů.
               Pokud o žalobě nebude rozhodnuto již na základě důkazů předložených v této žalobním návrhu ve prospěch žalobců ve smyslu návrhových žádání, žalobci navrhují, aby Soud prvního stupně Evropských společenství určil, že:

                           1.

                           Komise Evropských společenství je povinna žalobcům poskytnout ve formě CD-ROM návrhy Finska, které Komise obdržela, se všemi informacemi, které jsou uvedeny v návrhu a v bodě 7 odůvodnění rozhodnutí a které se týkají lokalit dotčených napadeným rozhodnutí.

                           2.

                           Komise Evropských společenství je povinna žalobcům poskytnout ve formě CD-ROM přírodovědné a další informace, které má k dispozici a které jsou uvedeny v bodě 8 odůvodnění rozhodnutí, které se týkají všech lokalit Finské republiky dotčených napadeným rozhodnutím, jakož i karty a informace v papírové verzi uvedené v bodě 9 odůvodnění.

                           3.

                           Komise Evropských společenství je povinna žalobcům poskytnout ve formě CD – ROM všechny dokumenty ohledně lokalit Finské republiky, které byly vyhotoveny v průběhu uvedené spolupráce zmíněné v bodě 10 napadeného rozhodnutí nebo které obdržela Komise a karty v papírové verzi a

                           4.

                           Komise Evropských společenství je povinna poskytnout žalobcům stanovisko Výboru pro stanoviště, které je uvedeno v bodě 15 odůvodnění napadeného rozhodnutí;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení včetně zákonných úroků z prodlení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Podle žalobců porušuje rozhodnutí (1) právo Společenství, zejména článek 3 a 4 směrnice o stanovištích, jakož i její přílohu III, na kterou odkazuje článek 4. Porušení práva Společenství je založeno na čtyřech základních žalobních důvodech:

               a)

               směrnice o přírodních stanovištích nepovoluje zrušení rozhodnutí, která se týkají původního seznamu lokalit významných pro Společenství (dále jen „lokality SCI“), na základě nových rozhodnutí, která jsou přijata postupem, který je v současnosti použitelný a z důvodů, které jsou v současnosti předloženy. Požadavky ohledně postupu směrnice o stanovištích zavazují rovněž Komisi. Jiný výklad vede k právní nejistotě ve vztahu k vnitrostátním prováděcím nařízením a právní ochraně vlastníků půdy;

               b)

               Síť Natura 2000 je podle článku 3 směrnice o stanovištích spojitou evropskou ekologickou sítí zvláštních oblastí ochrany, pomocí níž na základě úkolů směrnice má být obnoven jejich příznivý stav. Tím, že článek 4 a příloha III směrnice, které se týkají výběru lokalit, jsou jako podrobné technické předpisy závazné jak pro členské státy, tak i pro Komisi, je zaručena soudržnost sítě a dosažen cíl příznivého stavu těchto lokalit. Lokality nemohou být označeny jako lokality SCI bez dodržení těchto ustanovení v obou fázích. Kvůli soudržnému cíli příznivého stavu je třeba vybrat lokality v dotčených členských státech podle jednotných kritériích, která jsou v souladu s článkem 4 a přílohou III směrnice o přírodních stanovištích;

               c)

               Fáze I (fáze na úrovni členských států) a fáze 2 (fáze na úrovni Komise) přílohy III tvoří celek právně účinných opatření. Řízení ve fázi 2 a rozhodnutí o lokalitách významných pro Společenství není v souladu se směrnicí o stanovištích, pokud návrh ve fázi 1 nesplňuje požadavky směrnice;

               d)

               Při vypracování návrhu Finska ohledně lokalit SCI boreální oblasti nebyl dodržen článek 4 směrnice o stanovištích a ustanovení o fázi 1 přílohy III. Jelikož návrh Finska byl rozhodnutím Komise přijat nezměněn a ohledně všech lokalit, je rozhodnutí Komise ohledně lokalit SCI již z tohoto důvodu v rozporu se směrnicí.

      (1)  Rozhodnutí Komise 2008/24/ES ze dne 12. listopadu 2007, kterým se přijímá první aktualizovaný seznam lokalit významných pro Společenství v boreální biogeografické oblasti podle směrnice Rady 92/43/EHS (Úř. věst. L 12, s. 118; Zvl. vyd. 15/02, s. 102).


title: Věc T-109/10: Žaloba podaná dne 5. března 2010 — Lucembursko v. Komise

text:
               22.5.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 134/39

         Žaloba podaná dne 5. března 2010 — Lucembursko v. Komise
   (Věc T-109/10)
   2010/C 134/67
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Lucemburské velkovévodství (zástupci: C. Schiltz, zmocněnec, a P. Kinsch, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhové žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí v rozsahu, v němž se uplatňuje na Lucemburské velkovévodství;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobce se domáhá zrušení rozhodnutí Komise K(2009) 10712 přijatého dne 23. prosince 2009 a týkajícího se snížení podpory poskytnuté na program iniciativy Společenství Interreg II/C „Inondation Rhin-Meuse“ (ochrana proti záplavám na Rýně a Máze) v Belgickém království, Spolkové republice Německo, Francouzské republice, Lucemburském velkovévodství a Nizozemském království z Evropského fondu pro regionální rozvoj (EFRR) na základě rozhodnutí Komise K(97) 3742 ze dne 18. prosince 1997 (FEDER č. 970010008) v rozsahu, v němž se uplatňuje na Lucemburské velkovévodství.
   Na podporu své žaloby žalobce uvádí dva žalobní důvody.
   V prvním žalobním důvodu žalobce tvrdí, že v případě vyhovění žalob na neplatnost podaných nizozemskými a německými orgány, musí v důsledku toho takové rozhodnutí prospívat i Lucemburskému velkovévodství. Je-li rozhodnuto, že tvrzená systematická pochybení nebo slabiny, které údajně odhalil audit Komise ve fungování dotčeného programu v Nizozemsku a Německu, ve skutečnosti neexistují, padá podle žalobce rovněž základ úvah rozhodnutí a s ním lineární finanční oprava použitá na projekty provedené v Lucembursku.
   Druhý žalobní důvod vychází z protiprávnosti rozšíření finanční opravy, která je případně odůvodněna pouze vůči jiným členským státům, na Lucemburské velkovévodství. Žádná anomálie údajně nebyla konstatována ve fungování programu v Lucemburské velkovévodství. Skutečnost, že Lucembursko přijalo účast na společném projektu s Německem, Belgií, Francií a Nizozemskem, podle žalobce neodůvodňuje nesení negativních důsledků, ve smyslu finanční opravy jeho vlastních projektů, vyplývajících z pochybení nebo slabin, které byly odhaleny v průběhu auditu nizozemských nebo německých projektů a které quasi výlučně spočívají v tvrzeném nedodržení ustanovení týkajících se postupu zadávání veřejných zakázek. Vzdor skutečnosti, že se jedná o společnou účast pěti členských států na témže programu, postupy zadávání veřejných zakázek spadají do výlučné odpovědnosti vnitrostátních orgánů dotyčných členských států.


title: Věc C-23/10: Žaloba podaná dne 14. ledna 2010 — Evropská komise v. Portugalská republika

text:
               17.4.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 100/15

         Žaloba podaná dne 14. ledna 2010 — Evropská komise v. Portugalská republika
   (Věc C-23/10)
   2010/C 100/24
   Jednací jazyk: portugalština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupce: A. Caeiros, zmocněnec)

      Žalovaná: Portugalská republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Portugalská republika tím, že její celní orgány systematicky přijímaly celní prohlášení čerstvých banánů s návrhem k propuštění do volného oběhu, ačkoli věděly nebo rozumně musely vědět, že udávaná hmotnost neodpovídala skutečné hmotnosti banánů, a tím, že portugalské orgány odmítaly dát k dispozici vlastní zdroje ve výši uniklých příjmů a dlužných úroků z prodlení, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 68 a násl. nařízení (EHS) č. 2913/92 (1), z článku 290a nařízení (EHS) č. 2454/93 (2) a jeho přílohy 38b, jakož i z článků 2, 6, 9, 10 a 11 naříze23/1ní (EHS, Euratom) č. 1552/89 (3) a nařízení (ES, Euratom) č. 1150/2000 (4),

               —

               uložit Portugalské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Článek 290a nařízení č. 2454/93 stanoví: „Kontrola banánů kódu KN 08030019 pro účely kontroly čisté hmotnosti při dovozu se týká nejméně 10 % celních prohlášení za rok na jeden celní úřad. Kontrola banánů se provádí při propouštění do volného oběhu podle pravidel uvedených v příloze 38b“.
   Příloha 38b stanoví: „1. Pro účely článku 290a určí celní orgány nadřízené celnímu úřadu, u kterého je celní prohlášení s návrhem na propuštění čerstvých banánů do oběhu podána, jejich čistou hmotnost na základě vzorku jednotek balení pro každý typ balení a pro každé místo původu.“.
   Komise je s ohledem na předpisy Společenství a zejména článek 290a a přílohu 38b nařízení č. 2454, které jako takové byly použitelné během dotčeného období, názoru, že argumenty, které předložily portugalské orgány pro to, aby neposkytly dlužné vlastní zdroje a úroky z prodlení dlužné podle článku 11 nařízení č. 1150/2000, nelze přijmout a že je zcela nepochybné, že čl. 290a a příloha 38b nařízení č. 2454/93 byly, pokud jde o hmotnost, která měla sloužit jako základ pro uplatnění cel, zcela jednoznačné.
   Článek 290a a příloha 38b nařízení č. 2454/93 jasně určují, že v celních prohlášeních týkajících se banánů s návrhem k propuštění do volného oběhu má být uváděna „čistá hmotnost“, to znamená „skutečná hmotnost“ banánů, a že tedy tato „skutečná hmotnost“ musí být základem pro uplatnění cel.
   Komise údajně neměla právní povinnost zveřejnit v řadě C Úředního věstníku Evropské unie pokyn pro dovozce, aby při vyplnění celních prohlášení nepoužívali hmotnost 18,4 kg nebo paušální průměrnou hmotnost.
   Jelikož článek 290a a příloha 38b nařízení č. 2454/93 jsou údajně, pokud jde o hmotnost, která má být zohledněna vypočtení cla, jednoznačné, mohou hospodářské subjekty, které jsou obvykle činné v oblasti dovozu banánů, a které proto jsou informovány o právních předpisech použitelných na tuto činnost, snadno vědět, že celní prohlášení, které mají předložit, musí uvádět „čistou hmotnost“, tedy skutečnou hmotnost banánů, a nikoli „obchodní hmotnost“, která, jak bylo prokázáno ve většině případů, představuje fiktivní hmotnost.
   Portugalské orgány se nemohou dovolávat toho, že se Komise dopustila pochybení vyplývajícího z neprovedení případné povinnosti upozornit členské státy v důsledku informací, které jí sdělily italské orgány. Portugalské celní orgány, které byly místně činné při celním odbavení dovážených banánů, bezpochyby měly možnost — bez informací ze strany Komise — zjistit, že celní prohlášení neodpovídala skutečnosti, jelikož skutečná hmotnost ve velké většině případů byla vyšší než uváděná „paušální“ hmotnost. Pouze portugalským orgánům tedy příslušelo přezkoumat v rámci své působnosti a kontroly správnost těchto prohlášení.
   Článek 13 celního kodexu Společenství celní orgány zmocňuje „provádět veškeré kontroly, které považují za nezbytné pro zajištění řádného používání celních předpisů“.
   Portugalské orgány věděly, že se mezi hospodářskými subjekty stalo běžnou praxí podávat celní prohlášení týkající se banánů s návrhem k propuštění do volného oběhu, ve kterých byla základem obchodní hmotnost 18,14 kg za bednu.
   Za těchto okolností tyto orgány nemohou tvrdit, že je uvedený článek 290a zavazoval pouze ke kontrole 10 % celních prohlášení týkajících se banánů s návrhem k propuštění do volného oběhu.
   Možnost přiznaná celním orgánům provést dodatečné kontroly, pokud jde o hmotnost banánů, jdoucí nad minimum 10 % vyžadované článkem 290a, se stává — s ohledem na cíl účinné ochrany vlastních zdrojů Společenství — povinností provést dodatečné kontroly, pokud se v průběhu uskutečněných kontrol ukáže, že existuje nebezpečí přijetí nepřesných celních prohlášení.
   Pokud celní orgány zjistí, že uváděná hmotnost neodpovídá skutečné hmotnosti a že existuje nebezpečí přijetí nepřesných celních prohlášení, nesmějí tyto orgány banány nikdy propustit do volného oběhu, aniž by nejdříve zkontrolovaly hmotnost, i kdyby již v průběhu referenčního roku byla na celním úřadě dosažena minimální procentní výše 10 % pro tyto kontroly.
   Uvedení „paušální“ obchodní hmotnosti je samo o sobě dostačující k pochybám o správnosti uvedené hmotnosti, a odůvodňuje tak kontrolu ze strany celních orgánů za účelem zjištění skutečné hmotnosti.
   Členské státy údajně musejí podle článku 8 rozhodnutí 94/728/ES, Euratom (5), a na základě jim příslušející odpovědnosti v odvětví vybírání vlastních zdrojů Společenství, vytvořit přiměřenou infrastrukturu k provádění kontrol, které jsou nezbytné k tomu, aby banány propuštěné do volného oběhu byly procleny správně, tedy na základě své skutečné hmotnosti.
   Praxe portugalských orgánů, která spočívala v systematickém přijímání celních prohlášení — ačkoli tyto orgány věděly nebo rozumně vědět musely, že hmotnost uváděná v celním prohlášení neodpovídala skutečné hmotnosti dovážených banánů — a přitom neprovádění žádných kontrol, jakož i odmítání těchto orgánů převzít odpovědnost, pokud jde o finanční důsledky pro rozpočet Společenství, nejsou slučitelné s účinnou ochranou vlastních zdrojů ani judikaturou Soudního dvora.

      (1)  Nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 302, s. 1; Zvl. vyd. 02/04, s. 307)

      (2)  Nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 253, s. 1; Zvl. vyd. 02/06, s. 3)

      (3)  Nařízení Rady (EHS, Euratom) č. 1552/89 ze dne 29. května 1989, kterým se provádí rozhodnutí 88/376/EHS, Euratom o systému vlastních zdrojů Společenství (Úř. věst. L 155, s. 1)

      (4)  Nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1150/2000 ze dne 22. května 2000, kterým se provádí rozhodnutí 94/728/ES, Euratom o systému vlastních zdrojů Společenství (Úř. věst. L 130, s. 1; Zvl. vyd. 01/03, s. 169)

      (5)  Rozhodnutí Rady ze dne 31. října 1994 o systému vlastních zdrojů Společenství (Úř. věst. L 239, s. 9).


title: Věc C-645/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de Primera Instancia de Barcelona (Španělsko) dne 5. prosince 2013 — Cajas Rurales Unidas, Sociedad Cooperativa de Crédito v. Evaristo Méndez Sena a další

text:
               8.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 71/7

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de Primera Instancia de Barcelona (Španělsko) dne 5. prosince 2013 — Cajas Rurales Unidas, Sociedad Cooperativa de Crédito v. Evaristo Méndez Sena a další
      (Věc C-645/13)
      (2014/C 71/12)
      Jednací jazyk: španělština

         Předkládající soud

      Juzgado de Primera Instancia de Barcelona

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Cajas Rurales Unidas, Sociedad Cooperativa de Crédito

         Žalovaní: Evaristo Méndez Sena, Edelmira Pérez Vicente, Daniel Méndez Senas, Victoriana Pérez Bicéntez

         Předběžné otázky

                  1)

                  Je třeba mít za to, že neexistují přiměřené a účinné prostředky zabraňující dalšímu používání zneužívajících klauzulí ve smlouvách, které uzavírají prodávající nebo poskytovatelé se spotřebiteli, a že není dodrženo právo požádat příslušný soud o rozhodnutí, zda smluvní klauzule sepsané pro obecné použití jsou zneužívající, aby tak mohl použít vhodné a účinné prostředky k zabránění dalšímu použití takových klauzulí, jestliže právní předpisy členského státu neumožňují v případě zamítnutí návrhu na neuplatnění smluvní klauzule z důvodu jejího zneužívajícího charakteru v rámci řízení o výkonu rozhodnutí týkajícího se nemovitosti zatížené hypotékou podat opravný prostředek k vyššímu soudu?

                  2)

                  V případě kladné odpovědi na předchozí otázku, může vnitrostátní soud za účelem přiměřené a účinné ochrany spotřebitele před zneužívajícími klauzulemi z vlastního podnětu přiznat spotřebiteli právo na to, aby vyšší soud přezkoumal rozhodnutí prvostupňového soudu, kterým byl zamítnut návrh na neuplatnění smluvní klauzule z důvodu jejího tvrzeného zneužívajícího charakteru?


title: Věc T-619/14: Usnesení Tribunálu ze dne 16. září 2015 – Bionorica v. Komise „Žaloba pro nečinnost — Ochrana spotřebitelů — Zdravotní tvrzení při označování potravin — Nařízení (ES) č. 1924/2006 — Rostlinné látky — Lhůta pro podání žaloby — Neexistence právního zájmu na podání žaloby — Akt, který nelze napadnout žalobou — Nepřípustnost“

text:
               16.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 381/32

         Usnesení Tribunálu ze dne 16. září 2015 – Bionorica v. Komise
   (Věc T-619/14) (1)

   („Žaloba pro nečinnost - Ochrana spotřebitelů - Zdravotní tvrzení při označování potravin - Nařízení (ES) č. 1924/2006 - Rostlinné látky - Lhůta pro podání žaloby - Neexistence právního zájmu na podání žaloby - Akt, který nelze napadnout žalobou - Nepřípustnost“)
   (2015/C 381/36)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Bionorica SE (Neumark, Německo) (zástupci: M. Weidner, T. Guttau a N. Hußmann, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: M. Wilderspin a S. Grünheid, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh směřující k určení, že se Komise dopustila nečinnosti, když v rozporu s právními předpisy neuložila Evropskému úřadu pro bezpečnost potravin (EFSA) povinnost posoudit zdravotní tvrzení týkající se rostlinných látek jako podmínku pro přijetí konečného seznamu schválených zdravotních tvrzení v souladu s čl. 13 odst. 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1924/2006 ze dne 20. prosince 2006 o výživových a zdravotních tvrzeních při označování potravin (Úř. věst. L 404, s. 9).

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Společnosti Bionorica SE se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 409, 17.11.2014.


title: Věc T-28/02: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne  17. října 2005  – First Data a další v. Komise ( Hospodářská soutěž — Článek 81 ES — Systém platebních karet Visa — Pravidlo  žádná akvizice bez vydávání  — Negativní atest — Pravidlo zrušeno v průběhu řízení — Zájem na podání žaloby — Nepotřeba rozhodnout )

text:
               14.1.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 10/20

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 17. října 2005 – First Data a další v. Komise
   (Věc T-28/02) (1)

   („Hospodářská soutěž - Článek 81 ES - Systém platebních karet Visa - Pravidlo ‚žádná akvizice bez vydávání‘ - Negativní atest - Pravidlo zrušeno v průběhu řízení - Zájem na podání žaloby - Nepotřeba rozhodnout“)
   (2006/C 10/40)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: First Data Corp. (Wilmington, Delaware, Spojené-Státy), FDR Ltd (Dover, Delaware, Spojené státy) a First Data Merchant Services Corp. (Sunrise, Florida, Spojené státy) (zástupci: původně P. Bos a M. Nissen, poté P. Bos, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: původně R. Wainwright, W. Wils a V. Superti, poté R. Wainwright a T. Christoforou, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení páté odrážky článku 1 rozhodnutí Komise 2001/782/ES ze dne 9. srpna 2001 v řízení podle článku 81 Smlouvy o ES a článku 53 Dohody o EHP (Věc COMP/29.373 – Visa International) (Úř. věst. L 293, s. 24)
   Výrok usnesení

               1)

               O žalobě již není třeba rozhodnout.

               2)

               Žalobkyně a Komise ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 109, 4.5.2002


title: Věc T-160/11 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 13. července 2011 — Petroci v. Rada ( „Řízení o předběžných opatřeních — Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Omezující opatření přijatá vzhledem k situaci v Pobřeží slonoviny — Zmrazení finančních prostředků — Návrh na odklad provádění aktu — Nevydání rozhodnutí v hlavním řízení — Nevydání rozhodnutí“ )

text:
               10.9.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/49

         Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 13. července 2011 — Petroci v. Rada
   (Věc T-160/11 R)
   (Řízení o předběžných opatřeních - Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vzhledem k situaci v Pobřeží slonoviny - Zmrazení finančních prostředků - Návrh na odklad provádění aktu - Nevydání rozhodnutí v hlavním řízení - Nevydání rozhodnutí)
   2011/C 269/110
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Société nationale d’opérations pétrolières de la Côte d’Ivoire Holding (Petroci Holding) (Abidžan, Pobřeží slonoviny) (zástupce: M. Ceccaldi, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: B. Driessen a A. Vitro, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na předběžné opatření, kterým se žalobkyně podle článku 278 SFEU domáhá odkladu provádění jednak rozhodnutí Rady 2011/18/SZBP ze dne 14. ledna 2011 o změně rozhodnutí Rady 2010/656/SZBP, kterým se obnovují omezující opatření vůči Pobřeží slonoviny (Úř. věst. L 11, s. 36), a dále nařízení Rady (EU) č. 25/2011 ze dne 14. ledna 2011 o změně nařízení (ES) č. 560/2005, kterým se ukládají některá zvláštní omezující opatření namířená proti některým osobám a subjektům vzhledem k situaci v Pobřeží slonoviny (Úř. věst. L 11, s. 1).

      Výrok

               1)

               O návrhu na předběžné opatření již není třeba rozhodovat.

               2)

               Radě Evropské unie se ukládá náhrada nákladů řízení.


title: Věc C-470/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Okresným súdem vo Svidníku (Slovensko) dne 19. října 2012 — Pohotovosť, s.r.o. v. Miroslav Vašuta

text:
               16.2.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 46/12

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Okresným súdem vo Svidníku (Slovensko) dne 19. října 2012 — Pohotovosť, s.r.o. v. Miroslav Vašuta
   (Věc C-470/12)
   2013/C 46/21
   Jednací jazyk: slovenština

      Předkládající soud

   Okresný súd vo Svidníku

      Účastníci původního řízení

      Oprávněná: Pohotovosť, s.r.o.

      Povinný: Miroslav Vašuta

      Předběžné otázky

               1)

               Má se čl. 6 odst. 1, čl. 7 odst. 1 a článek 8 směrnice Rady 93/13/EHS (1) o nepřiměřených podmínkách ve spotřebitelských smlouvách a článek 47 ve spojení s článkem 38 Listiny základních práv Evropské unie vykládat tak, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je § 37 odst. 1 a 3 exekučního řádu, která neumožňuje sdružení na ochranu práv spotřebitelů v exekučním soudním řízení vedlejší účastenství?

               2)

               Je-li odpověď na první otázku taková, že uvedená právní úprava není v rozporu s právem Společenství, mají se ustanovení § 37 odst. 1 a 3 exekučního řádu vykládat tak, že nebrání tomu, aby vnitrostátní soud v souladu s čl. 6 odst. 1, čl. 7 odst. 1 a článkem 8 přiznal sdružení na ochranu práv spotřebitelů postavení vedlejšího účastníka v exekučním soudním řízení?

      (1)  Úř. věst. L 95, s. 29, Zvl. vyd. 15/002, s. 288.


title: Věc C-20/14: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 22. října 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundespatentgericht – Německo) – BGW Beratungs-Gesellschaft Wirtschaft mbH, dříve BGW Marketing- & Management-Service GmbH v. Bodo Scholz „Řízení o předběžné otázce — Ochranné známky — Směrnice 2008/95/ES — Další důvody zamítnutí či neplatnosti — Slovní ochranná známka — Stejný sled písmen jako starší ochranná známka — Připojení popisného syntagmatu — Existence nebezpečí záměny“

text:
               14.12.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 414/3

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 22. října 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundespatentgericht – Německo) – BGW Beratungs-Gesellschaft Wirtschaft mbH, dříve BGW Marketing- & Management-Service GmbH v. Bodo Scholz
   (Věc C-20/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Ochranné známky - Směrnice 2008/95/ES - Další důvody zamítnutí či neplatnosti - Slovní ochranná známka - Stejný sled písmen jako starší ochranná známka - Připojení popisného syntagmatu - Existence nebezpečí záměny“)
   (2015/C 414/03)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundespatentgericht

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: BGW Beratungs-Gesellschaft Wirtschaft mbH, dříve BGW Marketing- & Management-Service GmbH

      Žalovaný: Bodo Scholz

      Výrok

   Článek 4 odst. 1 písm. b) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/95/ES ze dne 22. října 2008, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách, musí být vykládán v tom smyslu, že v případě totožných či podobných výrobků a služeb může u relevantní veřejnosti existovat nebezpečí záměny mezi starší ochrannou známkou tvořenou sledem písmen s rozlišovací způsobilostí, který je dominantním prvkem této ochranné známky s průměrnou rozlišovací způsobilostí, a pozdější ochrannou známkou, která přebírá tento sled písmen, k němuž je připojeno popisné syntagma, tvořené slovy, jejichž počáteční písmena odpovídají písmenům uvedeného sledu písmen, takže daný sled písmen je touto veřejností vnímán jako zkratka uvedeného syntagmatu.

      (1)  Úř. věst. C 129, 28. 4. 2014.


title: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne  9. února 2006  ve věci C-473/04 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hof van Cassatie): Plumex proti Young Sports NV (Soudní spolupráce — Nařízení (ES) č. 1348/2000 — Články 4 až 11 a článek 14 — Doručování soudních písemností — Doručování prostřednictvím subjektů — Doručování poštou — Vztahy mezi způsoby zasílání a doručování — Přednost — Lhůta k podání odvolání)

text:
               8.4.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 86/9

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (třetího senátu)
   ze dne 9. února 2006
   ve věci C-473/04 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hof van Cassatie): Plumex proti Young Sports NV (1)

   (Soudní spolupráce - Nařízení (ES) č. 1348/2000 - Články 4 až 11 a článek 14 - Doručování soudních písemností - Doručování prostřednictvím subjektů - Doručování poštou - Vztahy mezi způsoby zasílání a doručování - Přednost - Lhůta k podání odvolání)
   (2006/C 86/15)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Ve věci C-473/04, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článků 68 ES a 234 ES, podaná rozhodnutím Hof van Cassatie (Belgie) ze dne 22. října 2004, došlým Soudnímu dvoru dne 9. listopadu 2004, v řízení Plumex proti Young Sports NV, Soudní dvůr (třetí senát), ve složení A. Rosas, předseda senátu, J. Malenovský (zpravodaj), A. La Pergola, S. von Bahr a A. Borg Barthet, soudci, generální advokát: A. Tizzano, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 9. února 2006 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1.

               Nařízení Rady (ES) č. 1348/2000 ze dne 29. května 2000 o doručování soudních a mimosoudních písemností ve věcech občanských a obchodních v členských státech musí být vykládáno v tom smyslu, že nezavádí žádnou hierarchii mezi způsobem zasílání a doručování stanoveným v jeho článcích 4 až 11 a způsobem stanoveným v jeho článku 14, a že v důsledku toho je možné doručit soudní písemnost jedním nebo druhým z těchto dvou způsobů nebo souběžně oběma těmito způsoby.

               2.

               Nařízení č. 1348/2000 musí být vykládáno v tom smyslu, že v případě souběhu způsobu zasílání a doručování stanoveného v jeho článcích 4 až 11 a způsobu stanoveného v jeho článku 14, je pro určení počátku procesní lhůty spojené s realizací doručení ve vztahu k adresátovi třeba vycházet z data prvního platně uskutečněného doručení.

      (1)  Úř. věst. C 19, 22.1.2005.


title: Věc C-440/12: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 24. října 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Hamburg — Německo) — Metropol Spielstätten Unternehmergesellschaft (haftungsbeschränkt) v. Finanzamt Hamburg-Bergedorf ( „Daně — DPH — Hazardní hry nebo hry o peníze — Právní úprava členského státu, podle níž provozování hracích přístrojů s možností omezené výhry podléhá kumulativně DPH a zvláštní dani — Přípustnost — Základ daně — Možnost osoby povinné k dani fakturovat DPH“ )

text:
               14.12.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 367/19

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 24. října 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Hamburg — Německo) — Metropol Spielstätten Unternehmergesellschaft (haftungsbeschränkt) v. Finanzamt Hamburg-Bergedorf
   (Věc C-440/12) (1)

   (Daně - DPH - Hazardní hry nebo hry o peníze - Právní úprava členského státu, podle níž provozování hracích přístrojů s možností omezené výhry podléhá kumulativně DPH a zvláštní dani - Přípustnost - Základ daně - Možnost osoby povinné k dani fakturovat DPH)
   2013/C 367/33
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Finanzgericht Hamburg

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Metropol Spielstätten Unternehmergesellschaft (haftungsbeschränkt)

      Žalovaný: Finanzamt Hamburg-Bergedorf

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Finanzgericht Hamburg — Výklad čl. 1 odst. 2 první věty, článku 73, čl. 135 odst. 1 písm. i), jakož i článku 401 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1) — Zdanění hazardních nebo her o peníze — Právní úprava členského státu, podle níž provozování hracích automatů s možností omezené výhry podléhá kumulativně DPH a zvláštní dani

      Výrok

               1)

               Článek 401 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty, ve spojení s čl. 135 odst. 1 písm. i) téže směrnice, musí být vykládán tak, že daň z přidané hodnoty a vnitrostátní zvláštní daň z hazardních her mohou být vybírány kumulativně za podmínky, že posledně uvedená daň nemá povahu daně z obratu.

               2)

               Článek 1 odst. 2 první věta a článek 73 směrnice 2006/112 musí být vykládány tak, že nebrání vnitrostátní právní úpravě nebo praxi, podle které se v případě provozování hracích přístrojů s možností výhry použije po uplynutí určitého období jakožto základ daně částka pokladních příjmů těchto přístrojů.

               3)

               Článek 1 odst. 2 směrnice 2006/112 musí být vykládán tak, že nebrání vnitrostátnímu systému upravujícímu neharmonizovanou daň, podle něhož se částka splatné daně z přidané hodnoty započítá v přesné výši vůči této neharmonizované dani.

      (1)  Úř. věst. C 389, 15.12.2012.


title: Věc C-498/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 14. října 2010 — X NV v. Staatssecretaris van Financiën

text:
               15.1.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 13/19

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 14. října 2010 — X NV v. Staatssecretaris van Financiën
   (Věc C-498/10)
   ()
   2011/C 13/33
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hoge Raad der Nederlanden

      Účastníci původního řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: X NV

      Další účastník řízení: Staatssecretaris van Financiën

      Předběžné otázky

               1)

               Má být článek 56 SFEU vykládán v tom smyslu, že k omezení volného pohybu služeb dochází v případě, že příjemce služby, jež je poskytována poskytovatelem služby se sídlem v jiném členském státu, na základě právních předpisů členského státu, v němž je usazen příjemce služby a v němž je služba poskytována, je povinen, provést srážku daně z odměny dlužné za tyto služby, zatímco tato povinnost provést srážku nevzniká v případě, že je dotčen poskytovatel služeb, který je usazen v témže členském státě jako příjemce služby?

               2a)

               Pokud odpověď na předcházející otázku zní v tom smyslu, že právní předpis, který stanoví zdanění příjemce služby, vede k omezení volného pohybu služeb, může být pak takové omezení odůvodněno nutností zajistit výběr a vymáhání daně od zahraničních společností, které se v Nizozemsku zdržují pouze krátce a lze je obtížně kontrolovat, což činí provádění daňové pravomoci vyhrazené Nizozemsku problematickým?

               2b)

               Je v tomto případě relevantní skutečnost, že právní předpis byl později pro takové situace, jako je dotčená situace, změněn v tom smyslu, že se jednostranně upouští od výběru daně, neboť nebyl jednoduše a účinně proveditelný?

               3)

               Jde právní předpis, s přihlédnutím k možnostem, které nabízí zejména směrnice 76/308/EHS (1) pro vzájemnou pomoc při vymáhání daňových pohledávek, nad rámec toho, co je nezbytné?

               4)

               Je pro zodpovězení předcházejících otázek relevantní skutečnost, zda lze provést zápočet daně dlužné z odměny v členském státě, v němž je usazen příjemce služby, s daní dlužnou z odměny v tomto jiném členském státě?

      (1)  Směrnice Rady ze dne 15. března 1976 o vzájemné pomoci při vymáhání pohledávek vyplývajících z operací, které jsou součástí systému financování Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu, zemědělských dávek a cel (Úř. věst. L 73, s. 18; Zvl. vyd. 02/01, s. 44).


title: Věc T-2/07: Rozsudek Tribunálu ze dne 16. září 2013 — Španělsko v. Komise ( „Fond soudržnosti — Nařízení (ES) č. 1164/94 — Projekty týkající se sanace povodí řeky Júcar (Španělsko) — Částečné zrušení finanční podpory — Veřejné zakázky na stavební práce — Kritéria výběru — Hospodářsky nejvýhodnější nabídka — Rovné zacházení — Transparentnost — Způsobilost výdajů — Určení finančních oprav — Článek H odst. 2 přílohy II nařízení (ES) č. 1164/94 — Proporcionalita“ )

text:
               9.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 325/19

         Rozsudek Tribunálu ze dne 16. září 2013 — Španělsko v. Komise
   (Věc T-2/07) (1)

   (Fond soudržnosti - Nařízení (ES) č. 1164/94 - Projekty týkající se sanace povodí řeky Júcar (Španělsko) - Částečné zrušení finanční podpory - Veřejné zakázky na stavební práce - Kritéria výběru - Hospodářsky nejvýhodnější nabídka - Rovné zacházení - Transparentnost - Způsobilost výdajů - Určení finančních oprav - Článek H odst. 2 přílohy II nařízení (ES) č. 1164/94 - Proporcionalita)
   2013/C 325/31
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci/Účastnice řízení

      Žalobce: Španělské království (zástupci: původně J. M. Rodríguez Cárcamo, poté A. Rubio González, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně A. Steiblytė a L. Escobar Guerrero, zmocněnci, ve spolupráci s M. Canal Fontcuberta, advokát, poté A. Steiblytė a S. Pardo Quintillán, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žaloba na neplatnost rozhodnutí Komise K(2006) 5102 ze dne 20. října 2006, kterým byla snížena finanční podpora udělená z Fondu soudržnosti skupině projektů s referenčním číslem 2001.ES.16.C.PE.050 týkajícím se sanace povodí řeky Júcar (Španělsko).

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Španělské království ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 56, ze dne 10.3.2007.


title: Věc T-143/13: Žaloba podaná dne 13. března 2013 — Zhejiang Heda Solar Technology v. Komise

text:
               27.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 123/23

         Žaloba podaná dne 13. března 2013 — Zhejiang Heda Solar Technology v. Komise
   (Věc T-143/13)
   2013/C 123/40
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Zhejiang Heda Solar Technology Co. Ltd (Fuyang, Čína) (zástupci: V. Akritidis a Y. Melin, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               podle článku 263 Smlouvy o fungování Evropské unie zrušil rozhodnutí Evropské komise oznámené dopisem ze dne 3. ledna 2013, č. H4/JN/Ref.t13.000011, kterým Komise žalobkyni informovala, že nebude přezkoumávat žádost žalobkyně o přiznání statutu podniku působícího v podmínkách tržního hospodářství, podanou na základě čl. 2 bodu 7 písm. b) nařízení Rady č. 1225/2009 v rámci antidumpingového řízení týkajícího se dovozu krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů pocházejících z Čínské lidové republiky, zahájeného dne 6. září 2012 (AD 590);

               —

               podle článku 277 Smlouvy o fungování Evropské unie určil, že na žalobkyni není v rámci této žaloby použitelné nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1168/2012 ze dne 12. prosince 2012, kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (Úř. věst. L 344, s. 1);

               —

               a v důsledku toho uložil Komisi a případným vedlejším účastníkům náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby uvádí žalobkyně jediný žalobní důvod vycházející z porušení zásad právní jistoty, legitimního očekávání a proporcionality tím, že napadené rozhodnutí bere žalobkyni se zpětnou účinností již nabyté právo na přezkoumání její žádosti o přiznání statutu podniku působícího v podmínkách tržního hospodářství ze strany Komise, a to aniž je dán kategorický zájem odůvodňující toto odnětí.


title: Věc C-348/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal d'instance de Paris (Francie) dne 4. července 2011 — Thomson Sales Europe SA v. Administration des douanes (Direction Nationale du Renseignement et des Enquêtes douanières)

text:
               24.9.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/5

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal d'instance de Paris (Francie) dne 4. července 2011 — Thomson Sales Europe SA v. Administration des douanes (Direction Nationale du Renseignement et des Enquêtes douanières)
   (Věc C-348/11)
   2011/C 282/09
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Tribunal d'instance de Paris

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Thomson Sales Europe SA

      Žalovaná: Administration des douanes (Direction Nationale du Renseignement et des Enquêtes douanières)

      Předběžné otázky

               1)

               Je vyšetřování OLAF, které proběhlo v Thajsku a které bylo zahájeno na základě ustanovení o preferenčním původu, neplatné z důvodu rozporu s mezinárodním právem, a sice se zásadou plné suverenity a s Deklarací o nepřípustnosti zasahování do vnitřních záležitostí států a o ochraně jejich nezávislosti a suverenity přijatou dne 21. prosince 1965 Valným shromážděním OSN?

               2)

               Je vyšetřování OLAF, které proběhlo v Thajsku a které bylo zahájeno na základě ustanovení o preferenčním původu, neplatné, pokud, tak jako v projednávaném případě OLAF důsledně nerespektoval ustanovení článku 94 nařízení provádějícího celní kodex Společenství?

               3)

               Je vyšetřování OLAF, které proběhlo v Thajsku, neplatné a mohou být informace získané v rámci tohoto vyšetřování použity k tomu, aby zpochybnily původ stanovený podle obecného práva, pokud:

                           —

                           informace byly vyžádány v rámci vyšetřování preferenčního původu;

                           —

                           OLAF porušil právní úpravu Společenství a zejména nařízení (ES) č. 1073/1999 (1) tím, že zejména nejednal „v souladu s platnými dohodami o spolupráci ve třetích zemích“;

                           —

                           příslušný místní orgán se právně nezavázal k poskytnutí pomoci;

                           —

                           získané informace byly předány bez souhlasu příslušného místního orgánu a v rozporu s jejich vnitřními předpisy pro předávání osobních údajů třetím zemím;

                           —

                           šetření se uskutečnilo neoficiálním způsobem, v utajení a bez dodržení práva na obhajobu?

               4)

               Jsou nařízení Rady (ES) č. 710/95 ze dne 27. března 1995 o uložení konečného antidumpingového cla na dovozy barevných televizních přijímačů pocházejících z Malajsie, Čínské lidové republiky, Korejské republiky, Singapuru a Thajska (2) a pozměňující nařízení Rady č. 2584/98 ze dne 27. listopadu 1998 (3) neplatné z důvodu, že použití metody vynulování při stanovení váženého průměrného dumpingového rozpětí nebylo uvedeno ani v jejich odůvodněních ani v odůvodnění předchozího nařízení Komise (ES) č. 2376/94 ze dne 27. září 1994 o uložení dočasného antidumpingového cla na dovozy barevných televizních přijímačů pocházejících z Malajsie, Čínské lidové republiky, Korejské republiky, Singapuru a Thajska (4)?

               5)

               Jsou nařízení Rady (ES) č. 710/95 ze dne 27. března 1995 o uložení konečného antidumpingového cla na dovozy barevných televizních přijímačů pocházejících z Malajsie, Čínské lidové republiky, Korejské republiky, Singapuru a Thajska a pozměňující nařízení Rady č. 2584/98 ze dne 27. listopadu 1998 neplatné, jestliže Rada Evropské unie použila pro stanovení dumpingového rozpětí týkajícího se výrobků, které byly předmětem šetření, metodu vynulování záporného dumpingového rozdílu pro každý z typů dotčených výrobků?

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1073/1999 ze dne 25. května 1999 o vyšetřování prováděném Evropským úřadem pro boj proti podvodům (OLAF) (Úř. věst. L 136, s. 1; Zvl. vyd. 01/03, s. 91)

      (2)  Úř. věst. L 73, s. 3.

      (3)  Úř. věst. L 324, s. 1.

      (4)  Úř. věst. L 255, s. 50.


title: Věc C-696/15 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 23. prosince 2015 Českou republikou proti rozsudku Tribunálu (sedmý senát) vydanému dne 08. října 2015 ve spojených věcech T-659/13 a T-660/13 – Česká republika v. Komise

text:
               29.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 78/8

         Kasační opravný prostředek podaný dne 23. prosince 2015 Českou republikou proti rozsudku Tribunálu (sedmý senát) vydanému dne 08. října 2015 ve spojených věcech T-659/13 a T-660/13 – Česká republika v. Komise
   (Věc C-696/15 P)
   (2016/C 078/09)
   Jednací jazyk: čeština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Česká republika (zástupci: M. Smolek, J. Vláčil, T. Müller, zmocněnci)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhové žádání navrhovatelky

   Navrhovatelka navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil napadený rozsudek,

               —

               zrušil nařízení č. 885/2013 (1) a nařízení č. 886/2013 (2) v plném rozsahu a

               —

               uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

         Podpůrně navrhovatelka navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil napadený rozsudek,

               —

               zrušil čl. 3 odst. 1, čl. 8 a čl. 9 odst. 1 písm. a) nařízení č. 885/2013 a čl. 5 odst. 1, čl. 9 a čl. 10 odst. 1 písm. a) nařízení č. 886/2013 a

               —

               uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Na podporu kasačního opravného prostředku předkládá navrhovatelka tři důvody.

      První důvod vychází z porušení zásady právní jistoty. Tribunál se v napadeném rozsudku dopustil nesprávného právního posouzení, když dospěl k závěru, že povinnosti vyplývající z nařízení č. 885/2013 a nařízení č. 886/2013 se nevztahují na členský stát, který se na svém území dosud nerozhodl zavést aplikace a služby inteligentních dopravních systémů, ačkoliv tento závěr z uvedených nařízení nijak nevyplývá.

      Druhý důvod vychází z porušení čl. 13 odst. 2 Smlouvy o Evropské unii ve spojení s článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské unie. Tribunál se v napadeném rozsudku dopustil nesprávného právního posouzení, když dospěl k závěru, že Komise má při přijímání aktů v přenesené pravomoci natolik široký prostor pro uvážení, že se nemusí držet v mezích konkrétních zmocňovacích ustanovení.

      Třetí důvod vychází z vad řízení před Tribunálem. Tribunál v napadeném rozsudku hrubě zkreslil některé argumenty uplatněné Českou republikou a s některými argumenty České republiky se vůbec nevypořádal. Tyto vady řízení přitom měly zásadní dopad na posouzení žalobních důvodů Tribunálem.

      (1)  Úř. věst. L 247, s. 1.

      (2)  Úř. věst. L 247, s. 6.


title: Věc C-444/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour d'appel de Mons (Belgie) dne 8. srpna 2016 – Immo Chiaradia SPRL v. État belge

text:
               7.11.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 410/5

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour d'appel de Mons (Belgie) dne 8. srpna 2016 – Immo Chiaradia SPRL v. État belge
   (Věc C-444/16)
   (2016/C 410/05)
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour d'appel de Mons

      Účastníci původního řízení

      Odvolatelka: Immo Chiaradia SPRL

      Odpůrce: État belge

      Předběžná otázka

   „Je s pravidly o sestavení rozvahy upravenými čtvrtou směrnicí Rady ze dne 25. července 1978 o ročních účetních závěrkách některých forem společností (směrnice 78/660/EHS, Úř. věst. L 222, 14. srpna 1978, s. 11), podle kterých:

               —

               roční účetní závěrky musí podávat pravdivý a věrný obraz o stavu aktiv, pasiv, finanční pozici a zisku nebo ztrátě společnosti (čl. 2 odst. 3 směrnice);

               —

               rezervy jsou určeny k pokrytí ztrát nebo závazků, jejichž podstata je jasně definována a u kterých je k rozvahovému dni pravděpodobné nebo jisté, že nastanou, ale není jistá částka nebo datum, ke kterému vzniknou (čl. 20 odst. 1 směrnice);

               —

               ocenění musí být provedeno obezřetně; zejména platí, že:

                           aa)

                           zahrnout se smějí jen zisky, které byly vytvořeny k rozvahovému dni:
                           je třeba vzít v úvahu všechny předvídatelné závazky a možné ztráty vznikající v průběhu daného nebo předchozího účetního období, a to i v případě, že se tyto závazky a nebo ztráty stanou zjevnými až mezi rozvahovým dnem a dnem sestavení rozvahy (čl. 31 odst. 1 písm. c), aa) a bb) směrnice);

               —

               je třeba vzít v úvahu výnosy a náklady účetního období, k němuž se vztahují, bez ohledu na datum příjmu či platby těchto výnosů nebo nákladů (čl. 31 odst. 1 písm. d) směrnice)

               —

               jednotlivé položky aktiv a pasiv musí být oceněny odděleně (čl. 31 odst. 1 písm. e) směrnice);

         slučitelné, že společnost, která emituje opci na akcie, může do účetnictví jako výnos zahrnout kupní cenu uvedené opce v průběhu účetního období, kdy je opce uplatněna nebo na konci doby její platnosti, za účelem zohlednění rizika, které nese emitent opce v důsledku učiněného závazku, [a nikoli] v průběhu období, kdy je převod opce dokončen a její cena definitivně stanovena, přičemž je riziko nesené emitentem opce oceňováno odděleně prostřednictvím rezervy?“


title: Věc T-323/13: Žaloba podaná dne 14. června 2013 — Pure Fishing v. OHIM — Łabowicz (NANOFIL)

text:
               31.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 252/31

         Žaloba podaná dne 14. června 2013 — Pure Fishing v. OHIM — Łabowicz (NANOFIL)
   (Věc T-323/13)
   2013/C 252/52
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Pure Fishing, Inc. (Spirit Lake, Spojené státy) (zástupce: J. Dickerson, Solicitor)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: Edward Łabowicz (Kłodzko, Polsko)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí odvolacího senátu ve věci R 1241/2012-2;

               —

               umožnil zápis ochranné známky Společenství, v jejímž případě byla podána přihláška č. 9611872, a

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladu řízení o této žalobě.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „NANOFIL“ pro výrobky zařazené do třídy 28 — Přihláška ochranné známky Společenství č. 9 611 872

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Další účastník řízení před odvolacím senátem

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Zápis obrazové ochranné známky „NANO“ jako ochranné známky Společenství pro výrobky zařazené do třídy 28

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitce

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 207/2009


title: Věc C-333/08: Žaloba podaná dne 18. července 2008 – Komise Evropských společenství v. Francouzská republika

text:
               8.11.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 285/16

         Žaloba podaná dne 18. července 2008 – Komise Evropských společenství v. Francouzská republika
   (Věc C-333/08)
   (2008/C 285/27)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupce: B. Stromsky, zmocněnec)

      Žalovaná: Francouzská republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Francouzská republika tím, že zavedla pro pomocné látky a potraviny, k jejichž přípravě byly použity pomocné látky pocházející z jiných členských států, kde byly zákonně vyrobeny nebo uvedeny na trh, povolovací režim, který nevyhovuje zásadě proporcionality, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 28 Smlouvy o ES;

               —

               uložit Francouzské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Komise zaměřuje svoji žalobu proti omezením obchodu, která jsou způsobena francouzskou právní úpravou pomocných látek. Tím, že tato právní úprava pro tyto látky a pro potraviny, při jejichž přípravě byly použity pomocné látky pocházející z jiných členských států, kde byly zákonným způsobem vyrobeny nebo uvedeny na trh, zavedla povolovací režim, způsobila zdražení a ztížila uvádění těchto potravin na trh, čímž podle Komise narušuje obchod uvnitř Společenství.
   Komise je toho názoru, že povolovací režim může být za určitých okolností ospravedlněn důvody veřejného zdraví, musí však v každém případě splňovat kritéria proporcionality a vyhovovat podmínkám daným judikaturou, zejména pak podmínkám uvedeným v rozsudku Soudního dvora ze dne 5. února 2004, Komise v. Francie (C-24/00). V projednávané věci však nebylo několik z těchto podmínek splněno, neboť příslušná řízení upravená předmětnou právní úpravou nebyla snadno přístupná, rychlá ani napadnutelná soudní žalobou v případě zamítnutí žádosti o povolení.


title: Věc C-49/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Østre Landsret (Dánsko) dne 31. ledna 2012 — The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs v. Sunico ApS, M & B Holding ApS, Sunil Kumar Harwani

text:
               21.4.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 118/11

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Østre Landsret (Dánsko) dne 31. ledna 2012 — The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs v. Sunico ApS, M & B Holding ApS, Sunil Kumar Harwani
   (Věc C-49/12)
   2012/C 118/17
   Jednací jazyk: dánština

      Předkládající soud

   Østre Landsret

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Her Majesty's Revenue & Customs

      Žalovaní: Sunico ApS, M & B Holding ApS, Sunil Kumar Harwani

      Předběžné otázky

   Musí být článek 1 nařízení Rady 44/2001 (1) ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech vykládán v tom smyslu, že do jeho rozsahu působnosti spadá věc, ve které orgány členského státu vznesou nárok na náhradu škody vůči podnikům a fyzickým osobám se sídlem a bydlištěm v jiném členském státě na základě obvinění — učiněného podle vnitrostátního práva prvního členského státu — z protiprávní spolupráce na podvodu spočívající v účasti na nezaplacení DPH dlužné prvně uvedenému členskému státu?

      (1)  Úř. věst. L 12, s. 1; Zvl. vyd. 19/04, s. 42


title: Věc C-454/14: Žaloba podaná dne 30. září 2014 – Evropská komise v. Španělské království

text:
               15.12.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 448/9

         Žaloba podaná dne 30. září 2014 – Evropská komise v. Španělské království
   (Věc C-454/14)
   (2014/C 448/12)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: L. Pignataro-Nolin, E. Sanfrutos Cano a D. Loma-Osorio Lerena, zmocněnci)

      Žalovaný: Španělské království

      Návrhová žádání žalobkyně

   Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               určil, že Španělské království tím, že v případě jednotlivých skládek uvedených v bodě 26 této žaloby [skládky odpadů neklasifikovaných jako nebezpečné v Ortuelle (Baskicko), jakož i v Zuritě a v Juan Grande (Kanárské ostrovy)] nepřijalo opatření nezbytná k tomu, aby byl provozovatel vyzván k vypracování plánu úprav místa skládky, a k zajištění úplného provedení tohoto plánu v souladu s požadavky směrnice, s výjimkou požadavků uvedených v bodě 1 přílohy I, nejpozději osm let ode dne stanoveného v čl. 18 odst. 1 směrnice Rady 1999/31/ES (1) ze dne 26. dubna 1999 o skládkách odpadů, nesplnilo povinnosti, které pro něj v případě všech jednotlivých výše uvedených skládek vyplývají z čl. 14 písm. c) uvedené směrnice;

               —

               určil, že Španělské království tím, že v případě jednotlivých skládek uvedených v bodě 37 této žaloby [9 skládek odpadů neklasifikovaných jako nebezpečné [Vélez Rubio (Almería), Alcolea de Cinca (Huesca), Sariñena (Huesca), Tamarite de Litera (Huesca), Somontano–Barbastro (Huesca), Barranco de Sedases (Fraga, Huesca), Barranco Seco (Puntallana, La Palma), Jumilla (Murcie) a Legazpia (Gipuzkoa)] a 19 skládek inertních odpadů [Sierra Valleja (Arcos de la Frontera, Cádiz), Carretera Pantano del Rumblar (Baños de la Encina, Jaén), Barranco de la Cueva (Bélmez de la Moraleda, Jaén), Cerrajón (Castillo de Locubín, Jaén), Las Canteras (Jimena y Bedmar, Jaén), Hoya del Pino (Siles, Jaén), Bellavista (Finca El Coronel, Alcalá de Guadaíra, Sevilla), El Patarín (Alcalá de Guadaíra, Sevilla), Carretera de Arahal-Morón de la Frontera (Arahal, Sevilla), Carretera de Almadén de la Plata (Cazalla de la Sierra, Sevilla), El Chaparral (Écija, Sevilla), Carretera A-92, km 57,5 (Morón de la Frontera, Sevilla), Carretera 3118 Fuente Leona – Cumbres mayores (Colina Barragona, Huelva), Llanos del Campo (Grazalema–Benamahoma, Cádiz) Andrada Baja (Alcalá de Guadaíra, Sevilla), Las Zorreras (Aldeira, Granada), Carretera de los Villares (Andújar, Jaén) La Chacona (Cabra, Córdoba) a Chaparral–La Sombrerera (Puerto Serrano, Cádiz)]] nepřijalo nezbytná opatření, aby v souladu s čl. 7 písm. g) a článkem 13 směrnice 1999/31 byl v nejkratším termínu ukončen provoz těch skládek, které neobdržely v souladu s článkem 8 téže směrnice povolení k pokračování provozu, nesplnilo povinnosti, které pro něj v případě všech jednotlivých výše uvedených skládek vyplývají z čl. 14 písm. b) uvedené směrnice;

               —

               uložil Španělskému království náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na základě šetření, která Komise provedla v rámci řízení o nesplnění povinnosti 2001/2071, a analýzy odpovědí od španělských orgánů bylo prokázáno nesplnění povinností podle směrnice 1999/31 uvedených ve výzvě dopisem, a sice povinností vyplývajících z čl. 14 písm. a) a c) směrnice 1999/31 a povinností vyplývajících z čl. 14 písm. b) uvedené směrnice.
   Tato žaloba se týká i skládky v Barranco de Sedases, která je předmětem řízení o nesplnění povinnosti 2012/4068, spojeného s výše uvedeným řízením, neboť Španělské království v souvislosti s touto skládkou nesplnilo podle názoru žalobkyně povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 14 písm. b) směrnice 1999/31.
   Na základě analýzy odpovědí vyňala Komise z řízení 45 skládek, které buď nelze považovat za skládky existující k 16. červenci 2001, nebo byly povoleny či upraveny v souladu s ustanoveními směrnice 1999/31. Nicméně vzhledem k tomu, že stav nesplnění povinností přetrvává, jelikož španělské orgány v některých případech nepřijaly opatření nezbytná k tomu, aby byl provozovatel vyzván k vypracování plánu úprav místa skládky, a k zajištění úplného provedení tohoto plánu v souladu s požadavky směrnice, a v dalších případech nepřijaly nezbytná opatření, aby byl v nejkratším termínu ukončen provoz těch skládek, které neobdržely povolení k pokračování provozu, čímž Španělské království nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 14 písm. c) a b) směrnice 1999/31, rozhodla se Komise podat k Soudnímu dvoru tuto žalobu.

      (1)  Úř. věst. L 182, s. 1; Zvl. vyd. 15/04, s. 228.


title: Věc T-444/08: Žaloba podaná dne 29. září 2008 – Fédération Internationale de Football Association (FIFA) v. OHIM – Ferrero (WORLD CUP 2006)

text:
               6.12.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 313/49

         Žaloba podaná dne 29. září 2008 – Fédération Internationale de Football Association (FIFA) v. OHIM – Ferrero (WORLD CUP 2006)
   (Věc T-444/08)
   (2008/C 313/88)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Fédération Internationale de Football Association (FIFA) (Curych, Švýcarsko) (zástupci: D. Akexander QC, A. Barav, Barrister, R. Buchel a C. Rassmann, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Ferrero OHG mbH (Stadtallendorf, Německo)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit zcela nebo částečně rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 20. června 2008 ve věci R 1466/2005-1;

               —

               uložit OHIM náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: slovní ochranná známka „WORLD CUP 2006“ pro výrobky a služby třídy 1, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 14, 15, 16, 18, 19, 20, 21, 24, 25, 26, 27, 28, 29, 30, 31, 32, 33, 34, 35, 36, 37, 38, 39, 40, 41 a 42 – zápis ochranné známky Společenství č. 2 152 817

      Majitelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Účastnice řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Zamítnutí návrhu na prohlášení neplatnosti

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zrušení rozhodnutí zrušovacího oddělení

      Dovolávané žalobní důvody: i) porušení článku 73 a čl. 74 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 40/94, jelikož odvolací senát založil své rozhodnutí převážně na čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 40/94, ustanovení, které nebylo uplatněno ani další účastnicí před odvolacím senátem ani zrušovacím oddělením; ii) podpůrně, porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 40/94, jelikož odvolací senát nepřezkoumal celkový dojem, kterým na průměrného spotřebitele působí zapsaná ochranná známka Společenství, která je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti, a jelikož nepoužil relevantní ustanovení týkající se posouzení popisného charakteru ochranné známky pro požadované výrobky a služby; iii) porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 40/94, jelikož odvolací senát chybně tvrdil, že zapsaná ochranná známka Společenství, která je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti, neměla nezbytnou rozlišovací způsobilost; iv) porušení čl. 7 odst. 3 a čl. 51 odst. 2 nařízení č. 40/94, jelikož odvolací senát chybně usoudil, že zapsaná ochranná známka Společenství, která je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti, neměla nezbytnou rozlišovací způsobilost pro služby třídy 41, jakož i pro všechny výrobky, které jsou předmětem obchodování.