title: Věc C-26/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hessisches Finanzgericht (Německo) dne 16. ledna 2018 – Federal Express Corporation, Deutsche Niederlassung v. Hauptzollamt Frankfurt am Main

text:
               30.4.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 152/3

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hessisches Finanzgericht (Německo) dne 16. ledna 2018 – Federal Express Corporation, Deutsche Niederlassung v. Hauptzollamt Frankfurt am Main
   (Věc C-26/18)
   (2018/C 152/04)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Hessisches Finanzgericht

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Federal Express Corporation, Deutsche Niederlassung

      Žalovaný: Hauptzollamt Frankfurt am Main

      Předběžné otázky

               1.

               Je podmínkou dovozu ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. d) a článku 30 směrnice Rady 2006/112/ES o společném systému daně z přidané hodnoty (1), že zboží, které vstoupilo na území Unie, vstoupí do hospodářského oběhu Unie, nebo stačí pouhé riziko, že toto zboží vstoupí do hospodářského oběhu Unie?
               Pokud je podmínkou dovozu vstup zboží do hospodářského oběhu Unie:

               2.

               Dojde ke vstupu zboží dopraveného na území Unie do hospodářského oběhu Unie již tehdy, když zboží není v rozporu s předpisy celního práva propuštěno do některého režimu ve smyslu čl. 61 odst. 1 shora uvedené směrnice nebo sice je nejprve do takového režimu propuštěno, ale později se na něj tento režim kvůli porušení celních předpisů přestane vztahovat, nebo je podmínkou pro vstup do hospodářského oběhu Unie v případě porušení celních předpisů to, že je možné vycházet z toho, že zboží z důvodu porušení celních předpisů vstoupilo na daňovém území toho členského státu, ve kterém k porušení celních předpisů došlo, do hospodářského oběhu Unie a mohlo se stát předmětem spotřeby nebo být použito?

      (1)  Úř. věst. L 347. s. 1.


title: Věc C-93/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Court of Appeal in Northern Ireland (Spojené království) dne 9. února 2018 – Ermira Bajratari v. Secretary of State for the Home Department

text:
               30.4.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 152/14

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Court of Appeal in Northern Ireland (Spojené království) dne 9. února 2018 – Ermira Bajratari v. Secretary of State for the Home Department
   (Věc C-93/18)
   (2018/C 152/16)
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   Court of Appeal in Northern Ireland

      Účastníci původního řízení

      Odvolatelka: Ermira Bajratari

      Odpůrce: Secretary of State for the Home Department

      Předběžné otázky

               1)

               Může příjem ze zaměstnání, které je podle vnitrostátního práva nelegální, zcela nebo částečně prokázat dostupnost dostatečných prostředků podle čl. 7 odst. 1 písm. b) směrnice o občanství (1)?

               2)

               V případě kladné odpovědi, je požadavek čl. 7 odst. 1 písm. b) splněn, pokud je zaměstnání považováno za nejisté výhradně z důvodu jeho nelegální povahy?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004 o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států, o změně nařízení (EHS) č. 1612/68 a o zrušení směrnic 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS (Úř. věst., L 158, s. 77).


title: Věc C-98/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Nizozemsko) dne 12. února 2018 – T. Boer & Zonen BV v. Staatssecretaris van Economische Zaken

text:
               30.4.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 152/15

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Nizozemsko) dne 12. února 2018 – T. Boer & Zonen BV v. Staatssecretaris van Economische Zaken
   (Věc C-98/18)
   (2018/C 152/18)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   College van Beroep voor het Bedrijfsleven

      Účastnice původního řízení

      Navrhovatel v řízení o odvolání: T. Boer & Zonen BV

      Odpůrce v řízení o odvolání: Staatssecretaris van Economische Zaken

      Předběžná otázka

   Je nutné právní úpravu obsaženou v bodech 1 a 3 kapitole VII oddíle I přílohy III nařízení 853/2004 (1) vykládat v tom smyslu, že chlazení masa musí proběhnout přímo na jatkách, takže nakládka masa do chladicího vozu může začít teprve poté, co maso dosáhlo teploty maximálně 7 stupňů Celsia, nebo smí chlazení masa probíhat i v chladicím voze, pokud tento vůz neopustí areál jatek?

      (1)  Nařízení Evropského Parlamentu a Rady (ES) č. 853/2004 ze dne 29. dubna 2004, kterým se stanoví zvláštní hygienická pravidla pro potraviny živočišného původu (Úř. věst. 2004, L 139, s. 55; Zvl. vyd. 03/45, s. 14).


title: Věc T-390/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 20. března 2018 – Grupo Osborne v. EUIPO – Ostermann (DONTORO dog friendship) „Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška k zápisu obrazové ochranné známky Evropské unie DONTORO dog friendship — Relativní důvod pro zamítnutí zápisu — Nebezpečí záměny — Komplementarita výrobků a služeb — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001]“

text:
               30.4.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 152/29

         Rozsudek Tribunálu ze dne 20. března 2018 – Grupo Osborne v. EUIPO – Ostermann (DONTORO dog friendship)
   (Věc T-390/16) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška k zápisu obrazové ochranné známky Evropské unie DONTORO dog friendship - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Nebezpečí záměny - Komplementarita výrobků a služeb - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001]“)
   (2018/C 152/34)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Grupo Osborne, SA (El Puerto de Santa María, Španělsko) (zástupce: J. M. Iglesias Monravá, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: J. Ivanauskas, zmocněnec)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem EUIPO: Daniel Ostermann (Lipsko, Německo)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 28. dubna 2016 (věc R 2002/2015-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi společností Grupo Osborne a D. Ostermannem.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Grupo Osborne, SA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 364, 3.10.2016.


title: Věc C-49/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Superior de Justicia de Cataluña (Španělsko) dne 26. ledna 2018 – Carlos Escribano Vindel v. Ministerio de Justicia

text:
               30.4.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 152/6

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Superior de Justicia de Cataluña (Španělsko) dne 26. ledna 2018 – Carlos Escribano Vindel v. Ministerio de Justicia
   (Věc C-49/18)
   (2018/C 152/08)
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Tribunal Superior de Justicia de Cataluña

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Carlos Escribano Vindel

      Žalovaný: Ministerio de Justicia

      Předběžné otázky

               1)

               Musí být obecná zásada unijního práva zákazu veškeré diskriminace vykládána v tom smyslu, že s ní není v rozporu taková vnitrostátní právní úprava, jako je úprava obsažená v čl. 31 odst. 1 zákona č. 39/2010 ze dne 22. prosince 2010, o státním rozpočtu na rok 2011, která stanovila různé míry snížení [odměn], jež dopadly tíživěji na soudce, jejichž platy byly nejnižší a kteří tak museli k udržitelnosti veřejných výdajů přispět nejvyšší měrou? (zásada zákazu diskriminace)

               2)

               Musí být obecná zásada unijního práva zachování nezávislosti soudů prostřednictvím stabilní a spravedlivé odměny odpovídající funkcím vykonávaným soudci vykládána v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je úprava obsažená v čl. 31 odst. 1 zákona č. 39/2010 ze dne 22. prosince 2010, o státním rozpočtu [na rok 2011], která nezohledňuje povahu jimi vykonávaných funkcí, počet odpracovaných let ani důležitost jejich úkolů a vede jen k tomu, že osoby, jejichž platy jsou nejnižší, přispívají k udržitelnosti veřejných výdajů nejvyšší měrou? (zásada nezávislosti soudů)


title: Věc C-115/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal correctionnel de Saint-Brieuc – Chambre détachée de Guingamp (Francie) dne 12. února 2018 – Procureur de la République v. Tugdual Carluer a další

text:
               30.4.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 152/17

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal correctionnel de Saint-Brieuc – Chambre détachée de Guingamp (Francie) dne 12. února 2018 – Procureur de la République v. Tugdual Carluer a další
   (Věc C-115/18)
   (2018/C 152/21)
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Tribunal correctionnel de Saint-Brieuc – Chambre détachée de Guingamp

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Procureur de la République

      Žalovaní: Tugdual Carluer, Yann Latouche, Dominique Legeard, Thierry Leleu, Dimitri Pinschof, Brigitte Plunian a Rozenn Marechal

      Předběžné otázky

               1)

               Je nařízení č. 1107/2009 (1) v souladu se zásadou předběžné opatrnosti, pokud konkrétně nedefinuje, co je účinná látka, a je tedy na žadateli, aby se rozhodl, co ve svém výrobku označí za účinnou látku, přičemž má možnost soustředit obsah celé svojí dokumentace k žádosti na jedinou látku, ačkoliv jich hotový výrobek uváděný na trh obsahuje víc?

               2)

               Je zajištěno dodržování zásady předběžné opatrnosti a nestrannosti povolování k uvedení na trh, pokud testování, analýzy a posouzení nezbytné pro sestavení dokumentace provádějí pouze žadatelé, kteří je mohou prezentovat zaujatě, přičemž není provedena žádná nezávislá protianalýza?

               3)

               Je zajištěno dodržování zásady předběžné opatrnosti a nestrannosti povolování k uvedení na trh, pokud jsou zprávy o žádostech o povolení nezveřejňovány pod záminkou ochrany průmyslového tajemství?

               4)

               Je nařízení č. 1107/2009 v souladu se zásadou předběžné opatrnosti, pokud nikterak nezohledňuje skutečnost, že účinných látek je více a že tyto látky působí současně, zejména pokud na evropské úrovni neupravuje žádnou specifickou komplexní analýzu společného působení účinných látek v rámci jednoho výrobku?

               5)

               Je nařízení č. 1107/2009 v souladu se zásadou předběžné opatrnosti, pokud ve svých kapitolách 3 a 4 nestanoví povinnost provést analýzy toxicity (genotoxicity, zkoušky karcinogenity, zkoušky narušení endokrinního systému, …) pesticidních přípravků v podobě, v níž jsou uváděny na trh a které jsou vystaveni spotřebitelé a životní prostředí, přičemž počítá pouze s povšechnými zkouškami, které vždy provádí žadatel?

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1107/2009 ze dne 21. října 2009 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh a o zrušení směrnic Rady 79/117/EHS a 91/414/EHS (Úř. věst. 2009, L 309, s. 1).


title: Věc T-688/13: Usnesení Tribunálu ze dne 26. února 2018 – Deloitte Consulting v. Komise

text:
               30.4.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 152/59

         Usnesení Tribunálu ze dne 26. února 2018 – Deloitte Consulting v. Komise
   (Věc T-688/13) (1)

   (2018/C 152/69)
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda čtvrtého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 93, 29.3.2014.


201805250221897452018/C 200/115502016CJC20020180611CS01CSINFO_JUDICIAL2018041291022Věc C-550/16: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 12. dubna 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rechtbank Den Haag – Nizozemsko) – A, S v. Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie „Řízení o předběžné otázce — Právo na sloučení rodiny — Směrnice 2003/86/ES — Článek 2 návětí a písm. f) — Pojem ‚nezletilá osoba bez doprovodu‘ — Článek 10 odst. 3 písm. a) — Právo uprchlíka na sloučení rodiny se svými rodiči — Uprchlík, který je v okamžiku svého vstupu na území členského státu a podání žádosti o azyl mladší 18 let, avšak v okamžiku, kdy je přijato rozhodnutí přiznávající mu azyl a kdy podal žádost o sloučení rodiny, je již plnoletý — Rozhodný okamžik pro posouzení postavení dotyčného jako ‚nezletilé osoby‘“
 ---documentbreak--- C2002018CS920120180412CS001192102Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 12. dubna 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rechtbank Den Haag – Nizozemsko) – A, S v. Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie
   (Věc C-550/16) (
         1
      )
   „„Řízení o předběžné otázce — Právo na sloučení rodiny — Směrnice 2003/86/ES — Článek 2 návětí a písm. f) — Pojem ‚nezletilá osoba bez doprovodu‘ — Článek 10 odst. 3 písm. a) — Právo uprchlíka na sloučení rodiny se svými rodiči — Uprchlík, který je v okamžiku svého vstupu na území členského státu a podání žádosti o azyl mladší 18 let, avšak v okamžiku, kdy je přijato rozhodnutí přiznávající mu azyl a kdy podal žádost o sloučení rodiny, je již plnoletý — Rozhodný okamžik pro posouzení postavení dotyčného jako ‚nezletilé osoby‘““2018/C 200/11Jednací jazyk: nizozemština
      Předkládající soud

   Rechtbank Den Haag

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: A, S

      Žalovaný: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

      Výrok

   Článek 2 návětí a písm. f) směrnice Rady 2003/86/ES ze dne 22. září 2003 o právu na sloučení rodiny, vykládaný ve spojení s čl. 10 odst. 3 písm. a) této směrnice, musí být vykládán v tom smyslu, že jako „nezletilá osoba“ ve smyslu tohoto ustanovení musí být kvalifikován státní příslušník třetí země nebo osoba bez státní příslušnosti, jež byla mladší 18 let v okamžiku vstupu na území členského státu a podání žádosti o azyl v tomto státě, která však v průběhu azylového řízení dosáhla plnoletosti a následně jí bylo přiznáno postavení uprchlíka.
   (
         1
      ) – Úř. věst. C 38, 6.2.2017.


201805250631897112018/C 200/457562016TC20020180611CS01CSINFO_JUDICIAL20180425363611Věc T-756/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 25. dubna 2018 – Euro Castor Green v. EUIPO – Netlon France (Clonící mříž) „(Průmyslový) vzor Společenství — Řízení o neplatnosti — Zaregistrovaný (průmyslový) vzor Společenství představující clonící mříž — Starší (průmyslový) vzor Společenství — Důvod neplatnosti — Zpřístupnění staršího (průmyslového) vzoru veřejnosti — Nedostatek novosti — Nedostatek individuální povahy — Články 5 a 6 a čl. 25 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 6/2002“
 ---documentbreak--- C2002018CS3610120180425CS0045361361Rozsudek Tribunálu ze dne 25. dubna 2018 – Euro Castor Green v. EUIPO – Netlon France (Clonící mříž)
   (Věc T-756/16) (
         1
      )
   „„(Průmyslový) vzor Společenství — Řízení o neplatnosti — Zaregistrovaný (průmyslový) vzor Společenství představující clonící mříž — Starší (průmyslový) vzor Společenství — Důvod neplatnosti — Zpřístupnění staršího (průmyslového) vzoru veřejnosti — Nedostatek novosti — Nedostatek individuální povahy — Články 5 a 6 a čl. 25 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 6/2002““2018/C 200/45Jednací jazyk: francouzština
      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Euro Castor Green (Bagnolet, Francie) (zástupce: B Lafont, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Netlon France (Saint-Saulve, Francie) (zástupce: C. Berto, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí třetího odvolacího senátu EUIPO ze dne 11. srpna 2016 (věc R 754/2014-3), týkajícímu se řízení o prohlášení o neplatnosti mezi společnostmi Netlon France a Euro Castor Green

      Výrok

            1.

            Žaloba se zamítá.

            2.

            Společnosti Euro Castor Green se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (
         1
      ) – Úř. věst. C 6, 9.1.2017.


201805250301897032018/C 200/232272017CJC20020180611CS01CSINFO_JUDICIAL20180412181811Věc C-227/17: Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 21. dubna 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Düsseldorf – Německo) – Medtronic GmbH v. Finanzamt Neuss „Řízení o předběžné otázce — Nařízení (EHS) č. 2658/87 — Celní unie a společný celní sazebník — Sazební zařazení zboží — Kombinovaná nomenklatura — Podpoložky 9021 10 10, 9021 10 90 a 9021 90 90 — Systém spinální fixace — Prováděcí nařízení (ES) č. 1214/2014“
 ---documentbreak--- C2002018CS1810120180412CS0023181181Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 21. dubna 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Düsseldorf – Německo) – Medtronic GmbH v. Finanzamt Neuss
   (Věc C-227/17) (
         1
      )
   „„Řízení o předběžné otázce — Nařízení (EHS) č. 2658/87 — Celní unie a společný celní sazebník — Sazební zařazení zboží — Kombinovaná nomenklatura — Podpoložky 9021 10 10, 9021 10 90 a 9021 90 90 — Systém spinální fixace — Prováděcí nařízení (ES) č. 1214/2014““2018/C 200/23Jednací jazyk: němčina
      Předkládající soud

   Finanzgericht Düsseldorf

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Medtronic GmbH

      Žalovaný: Finanzamt Neuss

      Výrok

   Kombinovaná nomenklatura, která je uvedena v příloze I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku, ve znění prováděcího nařízení Komise (EU) 2015/1754 ze dne 6. října 2015, musí být vykládána v tom smyslu, že zařazení takových systémů spinální fixace, jako jsou systémy dotčené v původním řízení, do podpoložky 9021 90 90 KN je vyloučeno, pokud lze tyto systémy zařadit pod jinou podpoložku čísla 9021 kombinované nomenklatury. Případné zařazení těchto systému do podpoložky 9021 10 10 nebo do podpoložky 9021 10 90 kombinované nomenklatury musí být učiněno podle hlavní funkce, která je charakterizuje, a je na předkládajícím soudu, aby tuto funkci určil při zohlednění objektivních charakteristik a vlastností takových systémů a použití, pro které jsou určeny a k němuž v konkrétním případě slouží.
   (
         1
      ) – Úř. věst. C 249, 31.7.2017.


201806150741955322018/C 231/382422018TC23120180702CS01CSINFO_JUDICIAL20180418303121Věc T-242/18: Žaloba podaná dne 18. dubna 2018 – VV v. Komise
 ---documentbreak--- C2312018CS3010120180418CS0038301312Žaloba podaná dne 18. dubna 2018 – VV v. Komise
   (Věc T-242/18)2018/C 231/38Jednací jazyk: francouzština
      Účastníci řízení

      Žalobce: VV (zástupce: F. Moyse, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

            —

            zrušil rozhodnutí ze dne 19. června 2017 a v případě potřeby akt, kterým byla zamítnuta žalobcova stížnost ze dne 18. ledna 2018;

            —

            uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Touto žalobou se žalobce domáhá zrušení rozhodnutí výběrové komise v rámci otevřeného výběrového řízení EPSO/AD/322/16 – Administrátoři v oboru auditu (AD 5/AD 7) (Úř. věst. 2016, C 171A, s. 1), kterým nebyl do uvedeného výběrového řízení připuštěn, protože nedoložil vysokoškolský diplom o absolvování alespoň tříletého studia v oborech uvedených v oznámení k výběrovému řízení.
   Na podporu žaloby předkládá žalobce dva žalobní důvody.

            1.

            První žalobní důvod vycházející z nedostatečného odůvodnění napadeného rozhodnutí

            2.

            Druhý žalobní důvod vycházející z nesprávného posouzení výběrové komise při hodnocení údajů uvedených v žalobcově přihlášce. Výběrová komise údajně porušila oznámení o výběrovém řízení, když měla za to, že žalobce nemá vzdělání odpovídající kompletnímu, alespoň tříletému vysokoškolskému studiu osvědčenému diplomem, které je nezbytné pro připuštění do výběrového řízení.


201806150711955172018/C 231/276762016TC23120180702CS01CSINFO_JUDICIAL20180515232311Věc T-676/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 15. května 2018 – Wirecard v. EUIPO (mycard2go) „Ochranná známka Evropské unie — Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie mycard2go — Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu — Popisný charakter — Článek 7 odstavec 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní článek 7 odstavec 1 písm. b) a c) nařízení (EU) 2017/1001]“
 ---documentbreak--- C2312018CS2310120180515CS0027231231Rozsudek Tribunálu ze dne 15. května 2018 – Wirecard v. EUIPO (mycard2go)
   (Věc T-676/16) (
         1
      )
   „„Ochranná známka Evropské unie — Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie mycard2go — Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu — Popisný charakter — Článek 7 odstavec 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní článek 7 odstavec 1 písm. b) a c) nařízení (EU) 2017/1001]““2018/C 231/27Jednací jazyk: němčina
      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Wirecard AG (Aschheim, Německo) (zástupce: A. Bayer, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: D. Hanf, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 21. července 2016 (věc R 280/2016-4) týkajícímu se přihlášky obrazového označení mycard2go jako ochranné známky Evropské unie.

      Výrok

            1)

            Žaloba se zamítá.

            2)

            Společnosti Wirecard AG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (
         1
      ) – Úř. věst. C 410, 7. 11. 2016.


201806150291954902018/C 231/076852017CJC23120180702CS01CSINFO_JUDICIAL201712067711Věc C-685/17 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 6. prosince 2017 společnostmi Banca Monte dei Paschi di Siena SpA a Wise Dialog Bank SpA (Banca Widiba SpA) proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 26. září 2017 ve věci T-84/16, Banca Monte dei Paschi di Siena a Banca Widiba SpA v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
 ---documentbreak--- C2312018CS710120171206CS00077171Kasační opravný prostředek podaný dne 6. prosince 2017 společnostmi Banca Monte dei Paschi di Siena SpA a Wise Dialog Bank SpA (Banca Widiba SpA) proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 26. září 2017 ve věci T-84/16, Banca Monte dei Paschi di Siena a Banca Widiba SpA v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
   (Věc C-685/17 P)2018/C 231/07Jednací jazyk: angličtina
      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Banca Monte dei Paschi di Siena SpA, Wise Dialog Bank SpA (Banca Widiba SpA) (zástupci: L. Trevisan, D. Contini, advokáti)

      Další účastník řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
   Usnesením ze dne 17. května 2018 Soudní dvůr (desátý senát) rozhodl, že kasační opravný prostředek je nepřípustný.


201806150861955342018/C 231/593002018TC23120180702CS01CSINFO_JUDICIAL20180513464831Věc T-300/18: Žaloba podaná dne 13. května 2018 – Janukovyč v. Rada
 ---documentbreak--- C2312018CS4610120180513CS0059461483Žaloba podaná dne 13. května 2018 – Janukovyč v. Rada
   (Věc T-300/18)2018/C 231/59Jednací jazyk: angličtina
      Účastníci řízení

      Žalobce: Viktor Feodorovyč Janukovyč (Rostov na Donu, Rusko) (zástupce: T. Beazley, QC)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

            —

            zrušil rozhodnutí Rady (SZBP) 2018/333 ze dne 5. března 2018 (
                  1
               ) a prováděcí nařízení Rady (EU) 2018/326 ze dne 5. března 2018 (
                  2
               ) v rozsahu, v němž se týkají žalobce; a

            —

            uložil Radě náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce sedm žalobních důvodů.

            1.

            První žalobní důvod vycházející z toho, že žalobce nesplňuje v rozhodném období stanovená kritéria pro zařazení osoby na seznam. Rada Evropské unie řádně nezohlednila a neposoudila veškeré materiály, které jí byly předloženy, přičemž rovněž postupovala velmi selektivně při výběru materiálu, který zohlednila. Argumenty na podporu tohoto tvrzení vycházejí z toho, že vůči žalobci je vedeno pouze vyšetřování, které nepostupuje a zjevně nestačí ke splnění relevantního kritéria; a materiály, o něž Rada opírá své rozhodnutí o ponechání jména žalobce na seznamu, jsou zcela nedostatečné, rozporné, nepravdivé a nejsou podpořeny žádnými důkazy.

            2.

            Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že se Rada dopustila zjevně nesprávných posouzení tím, že žalobce zahrnula do napadených opatření. Rada se ponecháním jména žalobce na seznamu i přes zjevný nesoulad mezi „odůvodněním“ a příslušnými kritérii pro zařazení, dopustila nesprávného právního posouzení. Důvody uvedené v souvislosti s prvním žalobním důvodem se dále uplatní i v rámci tohoto druhého žalobního důvodu.

            3.

            Třetí žalobní důvod vycházející z toho, že Rada neuvedla odůvodnění. Rada nevymezila skutečné a konkrétní důvody pro zařazení žalobce na seznam. „Odůvodnění“ přijaté v šestém pozměňujícím rozhodnutí a šestém pozměňujícím nařízení za účelem ponechání jména žalobce na seznamu (kromě toho, že jsou nesprávné), jsou formalistické, nevhodné a nedostatečně konkrétní.

            4.

            Čtvrtý žalobní důvod vychází z porušení práv žalobce na obhajobu a/nebo z toho, že mu byla odepřena účinná soudní ochrana. Rada si mimo jiné vhodným způsobem nevyžádala vyjádření žalobce před jeho ponecháním na seznamu a žalobci nebyla dána náležitá a spravedlivá příležitost k tomu, aby buď napravil chyby, nebo poskytl informace, jež se týkají jeho osobní situace. V žádném okamžiku nedisponovala Rada/žalobce závažnými, věrohodnými nebo konkrétními důkazy, jež by mohly ospravedlnit uložení omezujících opatření.

            5.

            Pátý žalobní důvod vychází z toho, že Rada neměla řádný právní základ pro přijetí šestých pozměňujících nástrojů. Argumenty na podporu tohoto tvrzení vycházejí z toho, že: a) V případě šestého pozměňujícího rozhodnutí nebyly splněny podmínky, aby se Rada mohla opírat o článek 29 SEU. Mimo jiné: i) cíle, které Rada výslovně uvedla, jsou pouze nepodloženými tvrzeními; ii) právní základ postrádá jakoukoliv dostatečnou vazbu na náležitý soudní přezkum vyžadovaný za stávajících okolností; a iii) uložení omezujících opatření žalobci totiž podporuje a ospravedlňuje chování nového režimu na Ukrajině, který sám podrývá spravedlivý proces a právní stát a který porušuje lidská práva; b) Nebyly splněny podmínky pro uplatnění článku 215 SFEU, neboť nebylo vydáno žádné platné rozhodnutí na základě kapitoly 2 hlavy V SEU; c) Neexistovala dostatečná souvislost pro uplatnění článku 215 SFEU vůči žalobci.

            6.

            Šestý žalobní důvod vychází z tvrzení, že se Rada dopustila zneužití pravomoci. Skutečným záměrem Rady při provádění šestých pozměňovacích nástrojů byl v zásadě pokus zavděčit se současnému režimu na Ukrajině (tak, aby si Ukrajina vytvořila užší vazby s EU) a nebyl jím účel/odůvodnění, jež jsou uvedeny na začátku šestých pozměňujících nástrojů. Kritéria pro zařazení na seznam představují mimořádné a obecné zmocnění, jež je v souladu s cílem Rady.

            7.

            Sedmý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že práva žalobce vlastnit majetek podle čl. 17 odst. 1 Listiny základních práv Evropské unie byla porušena mimo jiné tím, že omezující opatření představují neodůvodněná a nepřiměřená omezení těchto práv, protože kromě jiného: i) neexistuje žádná informace o tom, že jakékoliv údajně žalobcem protiprávně vyvedené státní prostředky se považují za převedené mimo Ukrajinu; a ii) není nezbytné ani vhodné zmrazit veškerý majetek žalobce, protože ukrajinské orgány nyní stanovily hodnotu údajných ztrát, pro které je vedeno související trestní stíhání proti žalobci.

      (
         1
      ) – Rozhodnutí Rady (SZBP) 2018/333 ze dne 5. března 2018, kterým se mění rozhodnutí 2014/119/SZBP o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci na Ukrajině (Úř. věst. 2018, L 63, s. 48).
   (
         2
      ) – Prováděcí nařízení Rady (EU) 2018/326 ze dne 5. března 2018, kterým se provádí nařízení (EU) č. 208/2014 o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci na Ukrajině (Úř. věst. 2018, L 63, s. 5).


201806150561955272018/C 231/442612018TC23120180702CS01CSINFO_JUDICIAL20180426353511Věc T-261/18: Žaloba podaná dne 26. dubna 2018 – Roxtec v. EUIPO – Wallmax (Vyobrazení černého čtverce se sedmi modrými soustřednými kružnicemi)
 ---documentbreak--- C2312018CS3510120180426CS0044351351Žaloba podaná dne 26. dubna 2018 – Roxtec v. EUIPO – Wallmax (Vyobrazení černého čtverce se sedmi modrými soustřednými kružnicemi)
   (Věc T-261/18)2018/C 231/44Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Roxtec AB (Karlskrona, Švédsko) (zástupci: J. Olsson a J. Adamsson, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Wallmax Srl (Milán, Itálie)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Majitelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie (Vyobrazení černého čtverce se sedmi modrými soustřednými kružnicemi) – Ochranná známka Evropské unie č. 14 338 735

      Řízení před EUIPO: Řízení o prohlášení neplatnosti

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 8. ledna 2018, ve věci R 940/2017-2

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

            —

            napadené rozhodnutí zrušil;

            —

            uložil EUIPO náhradu nákladů tohoto řízení a řízení před EUIPO.

      Dovolávaný žalobní důvod

            —

            Porušení čl. 7 odst. 1 písm. e) bod ii) nařízení č. 2017/1001.


201806150471954952018/C 231/192802018CJC23120180702CS01CSINFO_JUDICIAL20180424161721Věc C-280/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Symvoulio tis Epikrateias (Řecko) dne 24. dubna 2018 – Alain Flausch, Andrea Bosco, Estienne Roger Jean Pierre Albrespy, Somateio „Syndesmos Iiton“, Somateio „Elliniko Diktyo – Filoi tis Fisys“, Somateio „Syllogos Prostasias kai Perithalpsis Agias Zonis – SPPAZ“ v. Ypourgos Perivallontos kai Energeias, Ypourgos Oikonomikon, Ypourgos Tourismou, Ypourgos Naftilias kai Nisiotikis Politikis
 ---documentbreak--- C2312018CS1610120180424CS0019161172Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Symvoulio tis Epikrateias (Řecko) dne 24. dubna 2018 – Alain Flausch, Andrea Bosco, Estienne Roger Jean Pierre Albrespy, Somateio „Syndesmos Iiton“, Somateio „Elliniko Diktyo – Filoi tis Fisys“, Somateio „Syllogos Prostasias kai Perithalpsis Agias Zonis – SPPAZ“ v. Ypourgos Perivallontos kai Energeias, Ypourgos Oikonomikon, Ypourgos Tourismou, Ypourgos Naftilias kai Nisiotikis Politikis
   (Věc C-280/18)2018/C 231/19Jednací jazyk: řečtina
      Předkládající soud

   Symvoulio tis Epikrateias

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelé: Alain Flausch, Andrea Bosco, Estienne Roger Jean Pierre Albrespy, Somateio „Syndesmos Iiton“, Somateio „Elliniko Diktyo – Filoi tis Fisys“, Somateio „Syllogos Prostasias kai Perithalpsis Agias Zonis – SPPAZ“

      Odpůrci: Ypourgos Perivallontos kai Energeias, Ypourgos Oikonomikon, Ypourgos Tourismou, Ypourgos Naftilias kai Nisiotikis Politikis

      Vedlejší účastník: 105 Anonymi Touristiki kai Techniki Etaireia Ekmetallefsis Akiniton

      Předběžné otázky

            1)

            Lze články 6 a 11 směrnice 2011/92/ES (
                  1
               ), ve spojení s ustanoveními článku 47 Listiny základních práv Evropské unie, vykládat v tom smyslu, že jsou s těmito ustanoveními unijního práva slučitelná ustanovení vnitrostátního práva uvedená v bodech 8, 9 a 10 [předkládacího usnesení], v nichž se stanoví, že postupy, které předcházejí přijetí rozhodnutí o schválení environmentálních požadavků pro stavby a činnosti, jež mají významný vliv na životní prostředí (zveřejnění studií o dopadu na životní prostředí, informování a účast veřejnosti na konzultacích), zahajuje a řídí především největší správní jednotka regionu, a nikoli dotčená obec?

            2)

            Lze články 6 a 11 směrnice 2011/92/ES, ve spojení s ustanoveními článku 47 Listiny základních práv Evropské unie, vykládat v tom smyslu, že je s těmito ustanoveními unijního práva slučitelný vnitrostátní právní systém uvedený v týchž bodech, který v konečném důsledku stanoví, že zveřejnění rozhodnutí o schválení environmentálních požadavků pro stavby a činnosti, jež mají významný vliv na životní prostředí, na příslušné internetové stránce zakládá domněnku plného seznámení se všech zainteresovaných osob s danou problematikou pro účely podání žaloby podle platné legislativy (žaloba na neplatnost podaná u Státní rady) ve lhůtě šedesáti (60) dnů, a to s přihlédnutím k legislativním ustanovením o zveřejnění studií o dopadu na životní prostředí, informování a účasti veřejnosti na postupu schvalování environmentálních požadavků pro dotčené stavby a činnosti, která přisuzují hlavní roli v těchto postupech největší správní jednotce regionu, a nikoli dotčené obci?

      (
         1
      ) – Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/92/EU ze dne 13. prosince 2011 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí (Úř. věst. L 26, 28.1.2012, s. 1).


201806150461954922018/C 231/101782018CJC23120180702CS01CSINFO_JUDICIAL201803079911Věc C-178/18 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 7. března 2018 MSD Animal Health Innovation GmbH, Intervet international BV proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 5. února 2018 ve věci T-729/15, MSD Animal Health Innovation GmbH a Intervet international BV v. Evropská agentura pro léčivé přípravky
 ---documentbreak--- C2312018CS910120180307CS00109191Kasační opravný prostředek podaný dne 7. března 2018 MSD Animal Health Innovation GmbH, Intervet international BV proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 5. února 2018 ve věci T-729/15, MSD Animal Health Innovation GmbH a Intervet international BV v. Evropská agentura pro léčivé přípravky
   (Věc C-178/18 P)2018/C 231/10Jednací jazyk: angličtina
      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: MSD Animal Health Innovation GmbH, Intervet international BV (zástupci: P. Bogaert, advocaat, B. Kelly, Solicitor, J. Stratford QC, C. Thomas, Barrister)

      Další účastnice řízení: Evropská agentura pro léčivé přípravky

      Návrhová žádání účastnic řízení podávajících kasační opravný prostředek

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelky“) navrhují, aby Soudní dvůr:

            —

            vyhověl kasačnímu opravnému prostředku navrhovatelek a zrušil rozsudek Tribunálu;

            —

            zrušil rozhodnutí, které EMA sdělila navrhovatelkám dne 3. prosince 2015 týkající se povinnosti oznámit určité informace v souladu s nařízením o přístupu k dokumentům (
                  1
               ); a

            —

            uložil EMA náhradu nákladů řízení a jiných nákladů a výdajů, které navrhovatelky vynaložily v souvislosti s touto věcí.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Rozsudek má být zrušen z těchto důvodů:

            —

            Tribunál neurčil, že sporné dokumenty byly chráněny na základě obecné domněnky důvěrnosti;

            —

            Tribunál nerozhodl, že sporné dokumenty tvořily výlučně důvěrné obchodní informace chráněné podle čl. 4 odst. 2 nařízení o přístupu k dokumentům;

            —

            Tribunál nerozhodl, že sporné dokumenty mají být chráněny podle čl. 4 odst. 3 nařízení o přístupu k dokumentům; a

            —

            EMA neprovedla řádné zvážení zájmů, které se podle zákona vyžaduje.

      (
         1
      ) – Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. 2001, L 145, s. 43).


201806150821955332018/C 231/232832015TC23120180702CS01CSINFO_JUDICIAL20180508202121Věc T-283/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 8. května 2018 – Esso Raffinage v. ECHA „REACH — Hodnocení dokumentace — Kontrola souladu žádostí o registraci — Kontrola předložených informací a kroky navazující na vyhodnocení dokumentace — Prohlášení o nesplnění požadavků — Příslušnost Tribunálu — Žaloba na neplatnost — Napadnutelný akt — Bezprostřední a osobní dotčení — Přípustnost — Právní základ — Články 41, 42 a 126 nařízení (ES) č. 1907/2006“
 ---documentbreak--- C2312018CS2010120180508CS0023201212Rozsudek Tribunálu ze dne 8. května 2018 – Esso Raffinage v. ECHA
   (Věc T-283/15) (
         1
      )
   „„REACH — Hodnocení dokumentace — Kontrola souladu žádostí o registraci — Kontrola předložených informací a kroky navazující na vyhodnocení dokumentace — Prohlášení o nesplnění požadavků — Příslušnost Tribunálu — Žaloba na neplatnost — Napadnutelný akt — Bezprostřední a osobní dotčení — Přípustnost — Právní základ — Články 41, 42 a 126 nařízení (ES) č. 1907/2006““2018/C 231/23Jednací jazyk: angličtina
      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Esso Raffinage (Courbevoie, Francie) (zástupce: M. Navin-Jones, solicitor)

      Žalovaná: Evropská agentura pro chemické látky (ECHA) (zástupci: C. Jacquet, C. Schultheiss, W. Broere a M. Heikkilä, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Spolková republika Německo (zástupce: T. Henze, zmocněnec), Francouzská republika (zástupci: D. Colas a J. Traband, zmocněnci) a Nizozemské království (zástupci: M. de Ree, M. Bulterman a M. Noort, zmocněnkyně)

      Předmět věci

   Návrh založený na článku 263 SFEU znějící na zrušení dopisu ECHA ze dne 1. dubna 2015 zaslaného francouzskému ministerstvu pro životní prostředí, udržitelný rozvoj, dopravu a bydlení, který je nadepsaný „Prohlášení o nesplnění požadavků v návaznosti na rozhodnutí o hodnocení dokumentace podle nařízení (ES) č. 1907/2006“.

      Výrok rozsudku

            1)

            Dopis Evropské agentury pro chemické látky (ECHA) ze dne 1. dubna 2015, zaslaný francouzskému ministerstvu pro životní prostředí, udržitelný rozvoj, dopravu a bydlení, který je nadepsaný „Prohlášení o nesplnění požadavků v návaznosti na rozhodnutí o hodnocení dokumentace podle nařízení (ES) č. 1907/2006“, se zrušuje, a to včetně jeho příloh.

            2)

            Esso Raffinage a ECHA ponesou vlastní náklady řízení.

            3)

            Spolková republika Německo, Francouzská republika a Nizozemské království ponesou vlastní náklady řízení.

      (
         1
      ) – Úř. věst. C 320, 28.9.2015.


201806150371954942018/C 231/112032018CJC23120180702CS01CSINFO_JUDICIAL20180320101011Věc C-203/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen (Německo) dne 20. března 2018 – Deutsche Post AG, Klaus Leymann v. Land Nordrhein-Westfalen
 ---documentbreak--- C2312018CS1010120180320CS0011101101Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen (Německo) dne 20. března 2018 – Deutsche Post AG, Klaus Leymann v. Land Nordrhein-Westfalen
   (Věc C-203/18)2018/C 231/11Jednací jazyk: němčina
      Předkládající soud

   Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Deutsche Post AG, Klaus Leymann

      Žalovaná: Land Nordrhein-Westfalen

      Předběžné otázky

            1)

            Musí být výjimka upravená v čl. 13 odst. 1 písm. d) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 561/2006 (
                  1
               ) ze dne 15. března 2006 ve znění článku 45 bodu 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 165/2014 (
                  2
               ) ze dne 4. února 2014 vykládána v tom smyslu, že se vztahuje jen na vozidla nebo kombinace vozidel, jež jsou používány výlučně za účelem doručování zásilek v rámci všeobecných služeb, nebo se může vztahovat i na případy, kdy jsou příslušná vozidla nebo kombinace vozidel používány také převážně nebo v poměru stanoveném jiným způsobem za účelem doručování zásilek v rámci všeobecných služeb?

            2)

            Je nutno v rámci výjimky, která je uvedena v bodě 1, při posuzování, zda jsou vozidla nebo kombinace vozidel výlučně nebo – případně – také používána převážně nebo v poměru stanoveném jiným způsobem za účelem doručování zásilek v rámci všeobecných služeb, vycházet z obecného používání daného vozidla nebo dané kombinace vozidel, nebo z konkrétního použití tohoto vozidla nebo této kombinace vozidel při konkrétní jízdě?

      (
         1
      ) – Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 561/2006 ze dne 15. března 2006 o harmonizaci některých předpisů v sociální oblasti týkajících se silniční dopravy, o změně nařízení Rady (EHS) č. 3821/85 a (ES) č. 2135/98 a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 3820/85 (Úř. věst. L 102, s. 1).
   (
         2
      ) – Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 165/2014 ze dne 4. února 2014 o tachografech v silniční dopravě, o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 3821/85 o záznamovém zařízení v silniční dopravě a o změně nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 561/2006 o harmonizaci některých předpisů v sociální oblasti týkajících se silniční dopravy (Úř. věst. L 60, s. 1).


201806150761955042018/C 231/242052016TC23120180702CS01CSINFO_JUDICIAL20180517212111Věc T-205/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 17. května 2018 – Litva v. Komise „Fond soudržnosti — Výdaje vyloučené z financování — Technická podpora při správě Fondu soudržnosti v Litvě — DPH — Článek 11 odstavce 1 a 3 nařízení (ES) č. 16/2003 — Snížení finanční pomoci“
 ---documentbreak--- C2312018CS2110120180517CS0024211211Rozsudek Tribunálu ze dne 17. května 2018 – Litva v. Komise
   (Věc T-205/16) (
         1
      )
   „„Fond soudržnosti — Výdaje vyloučené z financování — Technická podpora při správě Fondu soudržnosti v Litvě — DPH — Článek 11 odstavce 1 a 3 nařízení (ES) č. 16/2003 — Snížení finanční pomoci““2018/C 231/24Jednací jazyk: litevština
      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Litevská republika (zástupci: D. Kriaučiūnas, R. Krasuckaitė a D. Stepanienė, zmocněnci)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: B.-R. Killmann a J. Jokubauskaitė, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na základě článku 263 SFEU znějící na zrušení rozhodnutí Komise C(2016) 969 final ze dne 23. února 2016 o snížení pomoci z Fondu soudržnosti na projekt „Technická pomoc pro vedení Fondu soudržnosti v Litevské republice“ v rozsahu, v němž stanoví snížení pomoci ve výši 137864,61 eur odpovídající výdajům na DPH;

      Výrok rozsudku

            1)

            Rozhodnutí Komise C(2016) 969 final ze dne 23. února 2016 o snížení pomoci z Fondu soudržnosti na projekt „Technická pomoc pro vedení Fondu soudržnosti v Litevské republice“ se zrušuje v rozsahu, v němž stanoví snížení pomoci ve výši 137864,61 eur odpovídající výdajům na DPH.

            2)

            Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady vynaložené Litevskou republikou.

      (
         1
      ) – Úř. věst. C 251, 11.7.2016.


201806150451954832018/C 231/122102018CJC23120180702CS01CSINFO_JUDICIAL20180323101122Věc C-210/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Schienen-Control Kommission (Rakousko) dne 23. března 2018 – WESTbahn Management GmbH v. ÖBB-Infrastruktur AG
 ---documentbreak--- C2312018CS1020120180323CS0012102112Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Schienen-Control Kommission (Rakousko) dne 23. března 2018 – WESTbahn Management GmbH v. ÖBB-Infrastruktur AG
   (Věc C-210/18)2018/C 231/12Jednací jazyk: němčina
      Předkládající soud

   Schienen-Control Kommission

      Účastnice původního řízení

      Navrhovatelka: WESTbahn Management GmbH

      Odpůrkyně: ÖBB-Infrastruktur AG

      Předběžné otázky

            1)

            Má se bod 2 písm. a) přílohy II směrnice Evropského parlamentu a Rady 2012/34/EU ze dne 21. listopadu 2012 o vytvoření jednotného evropského železničního prostoru (
                  1
               ), Úř. věst. L 343, 14.12.2012, s. 32, vykládat v tom smyslu, že výraz „osobní nádraží, jejich budovy a ostatní zařízení“, který je v tomto ustanovení uveden, zahrnuje položku železniční infrastruktury „nástupiště pro cestující“ dle druhé odrážky přílohy I této směrnice?

            2)

            V případě záporné odpovědi na první otázku:
            Má se bod 1 písm. c) přílohy II směrnice Evropského parlamentu a Rady 2012/34/EU ze dne 21. listopadu 2012 o vytvoření jednotného evropského železničního prostoru, Úř. věst. L 343, 14.12.2012, s. 32, vykládat v tom smyslu, že výraz „použití železniční infrastruktury“, který je v tomto ustanovení uveden, zahrnuje použití nástupišť pro cestující podle druhé odrážky přílohy I této směrnice?

      (
         1
      ) – Úř. věst. 2012, L 343, s. 32.


201806150751955192018/C 231/331992018TC23120180702CS01CSINFO_JUDICIAL20180316262722Věc T-199/18: Žaloba podaná dne 16. března 2018 – SCF Terminal (Cyprus) a S H B v. Rada a další
 ---documentbreak--- C2312018CS2620120180316CS0033262272Žaloba podaná dne 16. března 2018 – SCF Terminal (Cyprus) a S H B v. Rada a další
   (Věc T-199/18)2018/C 231/33Jednací jazyk: angličtina
      Účastnice řízení

      Žalobkyně: SCF Terminal (Cyprus) LTD (Limassol, Kypr) a S H B, Inc. (Monrovia, Libérie) (zástupci: P. Tridimas, Barrister, K. Kakoulli, P. Panayides a C. Pericleous, advokáti)

      Žalované: Rada Evropské unie, Evropská komise, Evropská centrální banka, Euroskupina a Evropská unie

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

            —

            uložil žalovaným zaplatit žalobkyním částky uvedené v příloze k této žalobě včetně úroku od 26. března 2013 do vydání rozsudku.

            —

            uložil žalovaným náhradu nákladů řízení.

      Podpůrně, žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

            —

            určil, že Evropské unii či žalovaným orgánům vznikla mimosmluvní odpovědnost;

            —

            určil postup pro zjištění nahraditelné škody, která skutečně žalobkyním vznikla; a

            —

            uložil žalovaným náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně čtyři žalobní důvody, které se v zásadě shodují s důvody uvedenými ve věci T-197/18, JV Voscf a další v. Rada a další, nebo jsou jim podobné.


201806150601955282018/C 231/342302018TC23120180702CS01CSINFO_JUDICIAL20180406272821Věc T-230/18: Žaloba podaná dne 6. dubna 2018 – Czarnecki v. Parlament
 ---documentbreak--- C2312018CS2710120180406CS0034271282Žaloba podaná dne 6. dubna 2018 – Czarnecki v. Parlament
   (Věc T-230/18)2018/C 231/34Jednací jazyk: francouzština
      Účastníci řízení

      Žalobce: Ryszard Czarnecki (Varšava, Polsko) (zástupkyně: M. Casado García-Hirschfeld, advokátka)

      Žalovaný: Evropský parlament

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

            —

            prohlásil projednávanou žalobu za přípustnou;

            —

            zrušil napadené rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 7. února 2018;

            —

            uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce tři žalobní důvody.

            1.

            První žalobní důvod vycházející jednak z porušení práva na presumpci neviny, práva na obhajobu a zásady rovnosti procesních možností mezi stranami a jednak z porušení zásady řádné správy, zásady proporcionality a práva na svobodu projevu.

            2.

            Druhý žalobní důvod vycházející ze zjevně nesprávného posouzení, fumus persecutionis a zneužití pravomoci.

            3.

            Třetí žalobní důvod vycházející z porušení právní jistoty a ochrany legitimního očekávání


201806150661955242018/C 231/352382018TC23120180702CS01CSINFO_JUDICIAL20180412282921Věc T-238/18: Žaloba podaná dne 12. dubna 2018 – Netflix International a Netflix v. Komise
 ---documentbreak--- C2312018CS2810120180412CS0035281292Žaloba podaná dne 12. dubna 2018 – Netflix International a Netflix v. Komise
   (Věc T-238/18)2018/C 231/35Jednací jazyk: angličtina
      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Netflix International BV (Amsterodam, Nizozemsko), Netflix, Inc. (Los Gatos, Kalifornie, Spojené státy) (zástupci: E. Batchelor, Solicitor, N. Niejahr, B. Hoorelbeke a A. Patsa, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

            —

            zrušil rozhodnutí Komise ze dne 8. listopadu 2017 o státní podpoře SA.48950 (2017/N), kterým se prodlužuje režim podpory poskytované na plán digitalizace filmových děl, jež jsou součástí kulturního dědictví, oznámené Francií;

            —

            zrušil rozhodnutí Komise ze dne 20. listopadu 2017 o státní podpoře SA.48907 (2017/N), kterým se prodlužuje automatický režim podpory audiovizuálních děl (žánry fikce a tvůrčí dokumentaristika), oznámené Francií,

            —

            zrušil rozhodnutí Komise ze dne 20. listopadu 2017 o státní podpoře SA.48699 (2017/N) o prodloužení automatického režimu podpory produkce a přípravy filmových děl, oznámené Francií; a

            —

            uložil Komisi, aby nesla vlastní náklady řízení a nahradila náklady řízení vynaložené společností Netflix.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně jediný žalobní důvod.
   Žalobkyně tvrdí, že Komise jednala v rozporu s čl. 108 odst. 3 SFEU, neboť nezahájila formální vyšetřovací řízení, jež je stanoveno v čl. 108 odst. 2 SFEU, při přezkumu režimů státní podpory oznámených Francií, jichž se týkají napadená rozhodnutí. Komise měla povinnost zahájit formální vyšetřovací řízení u každého z těchto režimů státní podpory, neboť při posuzování jejich slučitelnosti s vnitřním trhem u každého z nich čelila závažným potížím. Komise tím, že nezahájila formální vyšetřovací řízení, porušila procesní práva žalobkyň podle čl. 108 odst. 2 SFEU.
   Žalobkyně tvrdí, že existenci závažných obtíží, lze doložit:

            —

            okolnostmi a délkou předběžného posouzení, které vedlo k přijetí sporných rozhodnutí; a

            —

            obsahem sporných rozhodnutí, zejména ve vztahu k mechanismům financování režimů státní podpory a slučitelnosti režimů státní podpory s jinými ustanoveními unijního práva, jež se netýkají státní podpory.


201806150571955212018/C 231/362392018TC23120180702CS01CSINFO_JUDICIAL20180417292911Věc T-239/18: Žaloba podaná dne 17. dubna 2018 – SKS Import Export v. Komise
 ---documentbreak--- C2312018CS2910120180417CS0036291291Žaloba podaná dne 17. dubna 2018 – SKS Import Export v. Komise
   (Věc T-239/18)2018/C 231/36Jednací jazyk: francouzština
      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Société Kammama Saber (S.K.S) Import Export (Sousse Jawhara, Tunisko) (zástupce: H. Chelly, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

            —

            prohlásil žalobu za přípustnou a opodstatněnou,

      a vzhledem k tomu:

            —

            částečně zrušil nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) 2018/212 ze dne 13. prosince 2017 v rozsahu, v němž se týká zahrnutí Tuniska na seznam třetích zemí, které mají v režimech pro boj proti praní peněz a financování terorismu strategické nedostatky,

            —

            uložil Komisi náhradu veškerých nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.

            1.

            První žalobní důvod vycházející z nepříslušnosti Komise a z porušení podstatných formálních náležitostí, neboť Komise překročila své pravomoci v souvislosti s dohodou o přidružení mezi Tuniskem a Evropskou unií, podle které měla předložit otázku Radě přidružení, aby tato rada buď urovnala spor, nebo podpůrně umožnila stranám, aby přijaly nezbytná opatření na ochranu svých zájmů.

            2.

            Druhý žalobní důvod vycházející ze zjevně nesprávného posouzení v rozsahu, v němž se týká jednak posouzení Tuniska použitého Evropskou unií, a jednak posouzení Tuniska použitého Finančním akčním výborem. V této souvislosti se žalobkyně domnívá, že Komise nepřijala vhodná opatření k řízení zhoršování rizika, které přináší napadené nařízení v přenesené pravomoci z hlediska procesu ekonomického rozvoje Tuniska.

            3.

            Třetí žalobní důvod vycházející z porušení Smluv o Evropské unii, zejména čl. 216 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie, podle kterého jsou mezinárodní dohody závazné pro unijní orgány.


201806290551986492018/C 249/331632017TC24920180716CS01CSINFO_JUDICIAL20180531272711Věc T-163/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 31. května 2018 – Consorzio di garanzia dell’olio extra vergine di oliva di qualità v. Komise „Mimosmluvní odpovědnost — Souběžně probíhající programy k propagaci olivového oleje ve třetích zemích, jedna financovaná EZZFA a určená k propagaci olivového oleje evropského původu a druhá, financovaná EFRR a určená k propagaci olivového oleje španělského původu — Nedostatečná koordinace služeb Komise odpovědných za správu dvou programů — Majetková újma — Ztráta trhu a ušlý zisk — Nemajetková újma — Poškození obchodní pověsti“
 ---documentbreak--- C2492018CS2710120180531CS0033271271Rozsudek Tribunálu ze dne 31. května 2018 – Consorzio di garanzia dell’olio extra vergine di oliva di qualità v. Komise
   (Věc T-163/17) (
         1
      )
   „„Mimosmluvní odpovědnost — Souběžně probíhající programy k propagaci olivového oleje ve třetích zemích, jedna financovaná EZZFA a určená k propagaci olivového oleje evropského původu a druhá, financovaná EFRR a určená k propagaci olivového oleje španělského původu — Nedostatečná koordinace služeb Komise odpovědných za správu dvou programů — Majetková újma — Ztráta trhu a ušlý zisk — Nemajetková újma — Poškození obchodní pověsti““2018/C 249/33Jednací jazyk: italština
      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Consorzio di garanzia dell’olio extra vergine di oliva di qualità (Řím, Itálie) (zástupci: původně A. Fratini a G. Pandolfi, poté A. Fratini, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Lewis, D. Bianchi a F. Moro, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na základě článku 268 SFEU a znějící na náhradu škody, kterou žalobkyně údajně utrpěla v zásadě z důvodu nedostatečné koordinace služeb Komise odpovědných za správu programů k propagaci olivového oleje evropského a španělského původu v dotyčných třetích zemí (Indie, Rusko a Čína), které jsou spolufinancovány z evropských finančních prostředků, jakož i z důvodu neodstranění narušování hospodářské soutěže a škodlivých následků, které z toho vyplývaly.

      Výrok rozsudku

            1)

            Žaloba se zamítá.

            2)

            Consorzio di garanzia dell’olio extra vergine di oliva di qualità ponese vlastní náklady řízení.

            3)

            Evropská komise ponese vlastní náklady řízení.

      (
         1
      ) – Úř. věst. C 129, 24.4.2017.


201807130562004392018/C 268/493252018TC26820180730CS01CSINFO_JUDICIAL20180528404121Věc T-325/18: Žaloba podaná dne 28. května 2018 – VI.TO. v. EUIPO – Bottega (Tvar růžové láhve)
 ---documentbreak--- C2682018CS4010120180528CS0049401412Žaloba podaná dne 28. května 2018 – VI.TO. v. EUIPO – Bottega (Tvar růžové láhve)
   (Věc T-325/18)2018/C 268/49Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: italština
      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Vinicola Tombacco (VI.TO.) Srl (Trebaseleghe, Itálie) (zástupce: L. Giove, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: Sandro Bottega (Colle Umberto, Itálie)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Majitel sporné ochranné známky: Další účastník řízení před odvolacím senátem

      Sporná ochranná známka: Trojrozměrná ochranná známka Evropské unie (Tvar růžové láhve) – Ochranná známka Evropské unie č. 12 309 795

      Řízení před EUIPO: Řízení o prohlášení neplatnosti

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 14. března 2018, ve věci R 1037/2017-1

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

            —

            napadené rozhodnutí zrušil;

            —

            uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

            —

            nesprávné posouzení důvodu pro zamítnutí zápisu uvedeného v čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

            —

            nesprávné posouzení důvodu pro zamítnutí zápisu uvedeného v čl. 7 odst. 1 písm. e) bodech i), ii) a iii) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


201807130542004272018/C 268/383622016TC26820180730CS01CSINFO_JUDICIAL20180619323211Věc T-362/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 19. června 2018 – Tillotts Pharma v. EUIPO – Ferring (XENASA) „Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie XENASA — Starší slovní ochranná známka Evropské unie PENTASA — Relativní důvod pro zamítnutí — Absence nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001]“
 ---documentbreak--- C2682018CS3210120180619CS0038321321Rozsudek Tribunálu ze dne 19. června 2018 – Tillotts Pharma v. EUIPO – Ferring (XENASA)
   (Věc T-362/16) (
         1
      )
   „„Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie XENASA — Starší slovní ochranná známka Evropské unie PENTASA — Relativní důvod pro zamítnutí — Absence nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001]““2018/C 268/38Jednací jazyk: angličtina
      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Tillotts Pharma AG (Rheinfelden, Švýcarsko) (zástupce: M. Douglas, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: J. Ivanauskas a D. Walicka, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Ferring BV (Hoofddorp, Nizozemsko) (zástupci: původně I. Fowler, solicitor, a D. Slopek, advokát, poté I. Fowler)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 29. dubna 2016 (věc R 3264/2014-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Ferring a Tillotts Pharma

      Výrok

            1.

            Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 29. dubna 2016 (věc R 3264/2014-4) se zrušuje.

            2.

            EUIPO ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností Tillotts Pharma AG.

            3.

            Společnost Ferring BV ponese vlastní náklady řízení.

      (
         1
      ) – Úř. věst. C 314, 29.8.2016.


201807130182003572018/C 268/026122015CJC26820180730CS01CSINFO_JUDICIAL201806052321Věc C-612/15: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 5. června 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Spetsializiran nakazatelen sad – Bulharsko) – trestní řízení proti Nikolaji Kolevovi, Milkovi Christovovi, Stefanu Kostadinovovi „Řízení o předběžné otázce — Článek 325 SFEU — Podvod nebo jiné protiprávní jednání, které ohrožují finanční zájmy Evropské unie v oblasti cel — Účinnost trestních stíhání — Ukončení trestního řízení — Přiměřená lhůta — Směrnice 2012/13/EU — Právo na informace o obvinění — Právo na přístup k materiálům k případu — Směrnice 2013/48/EU — Právo na přístup k obhájci“
 ---documentbreak--- C2682018CS210120180605CS00022132Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 5. června 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Spetsializiran nakazatelen sad – Bulharsko) – trestní řízení proti Nikolaji Kolevovi, Milkovi Christovovi, Stefanu Kostadinovovi
   (Věc C-612/15) (
         1
      )
   „„Řízení o předběžné otázce — Článek 325 SFEU — Podvod nebo jiné protiprávní jednání, které ohrožují finanční zájmy Evropské unie v oblasti cel — Účinnost trestních stíhání — Ukončení trestního řízení — Přiměřená lhůta — Směrnice 2012/13/EU — Právo na informace o obvinění — Právo na přístup k materiálům k případu — Směrnice 2013/48/EU — Právo na přístup k obhájci““2018/C 268/02Jednací jazyk: bulharština
      Předkládající soud

   Spetsializiran nakazatelen sad

      Účastníci původního trestního řízení

   Nikolaj Kolev, Milko Christov, Stefan Kostadinov

      Výrok

            1)

            Článek 325 odst. 1 SFEU je třeba vykládat v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jež stanovuje postup ukončení trestního řízení, jako je právní úprava stanovená v článcích 368 a 369 Nakazatelno procesualen kodeks (trestní řád), pokud se tato právní úprava použije v řízeních, jež jsou zahájena ve věci závažného podvodu nebo jiného závažného protiprávního jednání, které ohrožují finanční zájmy Evropské unie v oblasti cel. Je na vnitrostátním soudu, aby zajistil plný účinek čl. 325 odst. 1 SFEU tím, že v případě potřeby upustí od použití uvedené právní úpravy a zároveň bude dbát na zajištění dodržování základních práv obviněných.

            2)

            Článek 6 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady č. 2012/13/EU ze dne 22. května 2012 o právu na informace v trestním řízení je třeba vykládat v tom smyslu, že nebrání tomu, aby byly podrobné informace o obvinění sděleny obhajobě po podání obžaloby, kterým se zahajuje řízení před soudem, avšak předtím, než soud zahájí meritorní přezkum obvinění a než je zahájeno hlavní líčení, nebo dokonce po jeho zahájení, avšak před stadiem závěrečné porady soudu v případě následných změn takto sdělených informací, a to za podmínky, že soud přijme veškerá nezbytná opatření, aby zajistil dodržování práva na obhajobu a spravedlivý proces.
            Článek 7 odst. 3 této směrnice je třeba vykládat v tom smyslu, že je na vnitrostátním soudu, aby zajistil, že obhajobě bude poskytnuta účinná možnost přístupu k materiálům k případu, přičemž tento přístup může být případně poskytnut po podání obžaloby, kterým se zahajuje řízení před soudem, avšak předtím, než soud zahájí meritorní přezkum obvinění a než je zahájeno hlavní líčení, nebo dokonce po jeho zahájení, avšak před stadiem závěrečné porady soudu v případě, že je v průběhu líčení spis doplněn o nové důkazní materiály, a to za podmínky, že soud přijme veškerá nezbytná opatření, aby zajistil dodržování práva na obhajobu a spravedlivý proces.

            3)

            Článek 3 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/48/EU ze dne 22. října 2013 o právu na přístup k obhájci v trestním řízení a řízení týkajícím se evropského zatýkacího rozkazu a o právu na informování třetí strany a právu na komunikaci s třetími osobami a konzulárními úřady v případě zbavení osobní svobody musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání vnitrostátní právní úpravě, která stanovuje vnitrostátnímu soudu povinnost vyloučit obhájce, jenž byl zmocněn dvěma obviněnými, a to proti jejich vůli z důvodu protichůdných zájmů těchto osob, ani tomu, aby tento soud umožnil uvedeným osobám zmocnit nového obhájce či případně sám určil dva obhájce ex offo jako náhradu za prvního obhájce.

      (
         1
      ) – Úř. věst. C 48, 8.2.2016.


201807130632003722018/C 268/503282018TC26820180730CS01CSINFO_JUDICIAL20180528414221Věc T-328/18: Žaloba podaná dne 28. května 2018 – Gas Natural v. Komise
 ---documentbreak--- C2682018CS4110120180528CS0050411422Žaloba podaná dne 28. května 2018 – Gas Natural v. Komise
   (Věc T-328/18)2018/C 268/50Jednací jazyk: španělština
      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Gas Natural SDG, SA (Madrid, Španělsko) (zástupci: F. González Díaz a V. Romero Algarra, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

            —

            prohlásil žalobu za přípustnou a vyhověl návrhovým žádáním směřujícím ke zrušení;

            —

            zrušil na základě článku 263 SFEU rozhodnutí Komise ze dne 27. listopadu 2017 ve věci SA.47912 (2017/NN), kterým bylo zahájeno formální vyšetřovací řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU v souvislosti s environmentální investiční pobídkou Španělského království pro uhelné elektrárny;

            —

            uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Rozhodnutím napadeným v této věci bylo zahájeno formální vyšetřovací řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU v souvislosti s environmentální investiční pobídkou Španělského království pro uhelné elektrárny.
   Podle žalobkyně z napadeného rozhodnutí plyne, že Komise má pochybnosti, zda mezní hodnoty emisí uložené zařízením, které dostávají environmentální investiční pobídky, mají za cíl jednoduše uplatňovat úrovně ochrany vyžadované unijním právem, a konkrétně směrnicí 2001/80/ES, která se vztahuje na uhelné elektrárny. Pokud je tomu tak, tato pobídka by neměla žádné environmentální investiční účinky. Navíc, environmentální investiční pobídka by byla v rozporu se zásadou unijního práva v oblasti státních podpor, podle které členské státy nemohou poskytovat veřejnou podporu podnikům s tím účelem, aby uvedené podniky mohly plnit závazné unijní normy.
   Na podporu žaloby vznáší žalobkyně dva důvody.

            1.

            První důvod se zakládá na porušení povinnosti odůvodnění v rozsahu, v němž má opatření selektivní povahu.

                     —

                     V tomto ohledu se tvrdí, že Komise neuvádí žádné informace umožňující jasně a jednoznačně pochopit, proč má dotčené opatření selektivní povahu ve smyslu čl. 107 odst. 1 TFUE. Konkrétně Komise nevysvětlila, zda se uhelné elektrárny nacházejí ve skutkově a právně srovnatelné situaci s ostatními elektrárnami, a pokud ano, zda může dotčená pobídka zvýhodňovat „určité podniky či výrobce“ ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU ve srovnání s ostatními podniky nacházejícími se ve srovnatelné skutkové a právní situaci, s ohledem na cíl sledovaný dotčeným opatřením.

            2.

            Druhý důvod, vznesený podpůrně, vychází z porušení čl. 107 odst. 1 SFEU v rozsahu, v němž má opatření selektivní povahu.

                     —

                     Podpora poskytnutá uhelným elektrárnám na podporu investic není nijak selektivní, neboť dotčené podpory se omezují na srovnání podmínek všech významných investic po roce 1998, bez ohledu na technologie a/nebo bez ohledu na to, zda dotčené továrny jsou CCGTs nebo uhelné, přičemž částka podpory se určuje v závislosti na významu.

                     —

                     V každém případě, a to včetně případu, kdy závěry Komise učiněné v napadeném rozhodnutí byly správné, quod non, žalobkyně konstatuje, že s ohledem na její hospodářské okolnosti a právní situaci nejsou uhelné elektrárny ve skutkově a právně srovnatelné situaci jako elektrárny používající jiné druhy energie. Uhelné elektrárny založené před rokem 1998 totiž jako jediné musí vynakládat veliké investice na pokračování provozu, a bez uvedené podpory jsou odsouzeny ke skončení provozu, což ohrožuje bezpečí dodávek do španělského systému elektrické energie.


201807130642004522018/C 268/394082016TC26820180730CS01CSINFO_JUDICIAL20180619323322Věc T-408/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 19. června 2018 – HX v. Rada „Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Omezující opatření přijatá vůči Sýrii — Zmrazení finančních prostředků — Zásada ne bis in idem — Práva na obhajobu — Právo na spravedlivý proces — Povinnost uvést odůvodnění — Právo na účinnou právní ochranu — Zjevně nesprávné posouzení — Právo na vlastnictví — Proporcionalita — Právo na obvyklé životní podmínky — Poškození pověsti“
 ---documentbreak--- C2682018CS3220120180619CS0039322332Rozsudek Tribunálu ze dne 19. června 2018 – HX v. Rada
   (Věc T-408/16) (
         1
      )
   „„Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Omezující opatření přijatá vůči Sýrii — Zmrazení finančních prostředků — Zásada ne bis in idem — Práva na obhajobu — Právo na spravedlivý proces — Povinnost uvést odůvodnění — Právo na účinnou právní ochranu — Zjevně nesprávné posouzení — Právo na vlastnictví — Proporcionalita — Právo na obvyklé životní podmínky — Poškození pověsti““2018/C 268/39Jednací jazyk: bulharština
      Účastníci řízení

      Žalobce: HX (Damašek, Sýrie) (zástupci: S. Koev a S. Klukowska, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: původně I. Gurov a G. Étienne, poté I. Gurov a A. Vitro, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na základě článku 263 SFEU znějící na zrušení rozhodnutí Rady (SZBP) 2016/850 ze dne 27. května 2016, kterým se mění rozhodnutí 2013/255/SZBP o omezujících opatřeních vůči Sýrii (Úř. věst. 2016, L 141, s. 125), prováděcího nařízení Rady (EU) 2016/840 ze dne 27. května 2016, kterým se provádí nařízení (EU) č. 36/2012 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii (Úř. věst. 2016, L 141, s. 30), rozhodnutí Rady (SZBP) 2017/917 ze dne 29. května 2017, kterým se mění rozhodnutí 2013/255/SZBP o omezujících opatřeních vůči Sýrii (Úř. věst. 2017, L 139, s. 62), a prováděcího nařízení Rady (EU) 2017/907 ze dne 29. května 2017, kterým se provádí nařízení (EU) č. 36/2012 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii (Úř. věst. 2017, L 139, s. 15), v rozsahu, v němž se tyto akty týkají žalobce.

      Výrok rozsudku

            1)

            Žaloba se zamítá.

            2)

            HX ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Radou Evropské unie.

      (
         1
      ) – Úř. věst. C 419, 14.11.2016.


201807130232004192018/C 268/251972018CJC26820180730CS01CSINFO_JUDICIAL20180319192021Věc C-197/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgericht Wien (Rakousko) dne 19. března 2018 – Wasserleitungsverband Nördliches Burgenland a další
 ---documentbreak--- C2682018CS1910120180319CS0025191202Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgericht Wien (Rakousko) dne 19. března 2018 – Wasserleitungsverband Nördliches Burgenland a další
   (Věc C-197/18)2018/C 268/25Jednací jazyk: němčina
      Předkládající soud

   Verwaltungsgericht Wien

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelé: Wasserleitungsverband Nördliches Burgenland, Robert Prandl, Gemeinde Zillingdorf

      Odpůrkyně: Bundesministerin für Nachhaltigkeit und Tourismus, dříve Bundesminister für Land und Forstwirtschaft, Umwelt und Wasserwirtschaft

      Předběžná otázka

   Je nutno článek 288 SFEU ve spojení s čl. 5 odst. 4 nebo s čl. 5 odst. 5 ve spojení s přílohou I bodem 2 směrnice Rady 91/676/EHS (
         1
      ) ze dne 12. prosince 1991 o ochraně vod před znečištěním dusičnany ze zemědělských zdrojů (dále jen „směrnice o dusičnanech“) vykládat tak, že

            a)

            veřejný vodohospodářský podnik, který poskytuje vodohospodářské služby a který přitom před dodávkou pitné vody spotřebitelům (s povinnou přípojkou) tuto vodu s vyšším obsahem dusičnanů odebranou ze studní, jež má k dispozici, upraví tak, aby dosáhl koncentrace dusičnanů ve vodě před dodáním spotřebitelům nižší než 50 mg/l, a tento veřejný vodohospodářský podnik je na základě zákona povinen zajistit také dodávky vody na určitém území, je ve smyslu judikatury Soudního dvora Evropské unie bezprostředně dotčen (v projednávané věci popřípadě nedostatečným provedením směrnice Rady 91/676/EHS ze dne 12. prosince 1991) do té míry, že je v důsledku údajně nedostatečných akčních programů (protože koncentrace dusičnanů 50 mg/l ve vodě je na území tohoto vodohospodářského podniku překračována) povinen provádět opatření na úpravu vody a tím jsou mu přiznána subjektivní práva v rámci směrnice o dusičnanech

                     a.1)

                     na změnu vnitrostátního akčního programu již vydaného k provedení směrnice o dusičnanech (podle čl. 5 odst. 4 směrnice o dusičnanech) v tom smyslu, že touto změnou budou stanovena přísnější opatření s cílem dosažení cílů článku 1 směrnice o dusičnanech a konkrétně cíle dosažení hodnoty 50 mg/l maximální koncentrace dusičnanů v podzemních vodách na jednotlivých odběrných místech?

                     a.2)

                     na přijetí dodatečných nebo účinnějších opatření (podle čl. 5 odst. 5 směrnice o dusičnanech) s cílem uskutečnit cíle článku 1 směrnice o dusičnanech a konkrétně dosáhnout maximální koncentraci dusičnanů 50 mg/l v podzemních vodách na jednotlivých odběrných místech?

            b)

            spotřebitel, jež by ze zákona mohl používat vodu z vlastní domovní studny pro vlastní spotřebu a tuto vodu z důvodu zvýšené koncentrace dusičnanů nepoužívá (v době návrhu, z nějž vycházelo řízení, nemohl používat a v období položení této otázky Soudnímu dvoru Evropské unie by ji sice používat mohl, lze však nesporně očekávat další zvýšení koncentrace dusičnanů ve vodě vyšší než 50 mg/l), nýbrž odebírá vodu od veřejného vodohospodářského podniku, je ve smyslu judikatury Soudního dvora Evropské unie bezprostředně dotčen (v projednávané věci popřípadě nedostatečným provedením směrnice Rady 91/676/EHS ze dne 12. prosince 1991) do té míry, že – na základě údajně nedostatečných akčních programů, protože koncentrace dusičnanů 50 mg/l je v místě, ze kterého odebírá vodu (domovní studna) překračována – nemůže využít svého práva na používání podzemních vod na svém pozemku, jež mu ze zákona s omezeními přísluší, a tím jsou mu přiznána subjektivní práva v rámci směrnice o dusičnanech

                     b.1)

                     na změnu vnitrostátního akčního programu již vydaného k provedení směrnice o dusičnanech (podle čl. 5 odst. 4 směrnice o dusičnanech) v tom smyslu, že touto změnou budou stanovena přísnější opatření s cílem dosažení cílů článku 1 směrnice o dusičnanech, a konkrétně cíle dosažení hodnoty 50 mg/l maximální koncentrace dusičnanů v podzemních vodách na jednotlivých odběrných místech?

                     b.2)

                     na přijetí dodatečných nebo účinnějších opatření (podle čl. 5 odst. 5 směrnice o dusičnanech) s cílem uskutečnit cíle článku 1 směrnice o dusičnanech, a konkrétně dosáhnout maximální koncentraci dusičnanů 50 mg/l v podzemních vodách na jednotlivých odběrných místech?

            c)

            obec jako veřejnoprávní korporace, která používá resp. dává k dispozici jí provozovanou obecní studnu k zásobování pitnou vodu z důvodu koncentrace dusičnanů ve vodě vyšší než 50 mg/l pouze jako studnu na užitkovou vodu – přičemž tím není ohroženo zásobování pitnou vodou –, je ve smyslu judikatury Soudního dvora Evropské unie přímo bezprostředně dotčena (v projednávané věci popřípadě nedostatečným provedením směrnice Rady 91/676/EHS ze dne 12. prosince 1991 z důvodu do té míry nedostatečných akčních programů), že hodnota koncentrace dusičnanů ve vodě 50 mg/l je na odběrném místě překračována a nelze jej tedy používat jako zdroj pitné vody a tím jsou jí přiznána subjektivní práva v rámci směrnice o dusičnanech

                     c.1)

                     na změnu vnitrostátního akčního programu již vydaného k provedení směrnice o dusičnanech (podle čl. 5 odst. 4 směrnice o dusičnanech) v tom smyslu, že touto změnou budou stanovena přísnější opatření s cílem dosažení cílů článku 1 směrnice o dusičnanech, a konkrétně cíle dosažení hodnoty 50 mg/l maximální koncentrace dusičnanů v podzemních vodách na jednotlivých odběrných místech?

                     c.2)

                     na přijetí dodatečných nebo účinnějších opatření (podle čl. 5 odst. 5 směrnice o dusičnanech) s cílem uskutečnit cíle článku 1 směrnice o dusičnanech, a konkrétně dosáhnout maximální koncentraci dusičnanů 50 mg/l v podzemních vodách na jednotlivých odběrných místech?

               Přičemž ve všech třech případech je vždy zajištěna ochrana zdraví spotřebitelů buď – v případech pod písm. b) a c) – odběrem vody od vodohospodářského podniku (s povinným připojením a právem na připojení), nebo – v případě pod písm. a) – příslušnými opatřeními na úpravu vody.

      (
         1
      ) – Směrnice Rady ze dne 12. prosince 1991 o ochraně vod před znečištěním dusičnany ze zemědělských zdrojů (Úř. věst. 1991, L 375, s. 1; Zvl. vyd. 15/02, s. 68).


201807130422003962018/C 268/194632017CJC26820180730CS01CSINFO_JUDICIAL20180607151511Věc C-463/17 P: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 7. června 2018 – Ori Martin SA v. Soudní dvůr Evropské unie „Kasační opravný prostředek — Žaloba na uplatnění odpovědnosti — Nedostatečné odůvodnění rozsudku vydaného Soudním dvorem v rámci kasačního opravného prostředku — Zkreslení předmětu bodu návrhových žádání směřujících k náhradě škody“
 ---documentbreak--- C2682018CS1510120180607CS0019151151Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 7. června 2018 – Ori Martin SA v. Soudní dvůr Evropské unie
   (Věc C-463/17 P) (
         1
      )
   „„Kasační opravný prostředek — Žaloba na uplatnění odpovědnosti — Nedostatečné odůvodnění rozsudku vydaného Soudním dvorem v rámci kasačního opravného prostředku — Zkreslení předmětu bodu návrhových žádání směřujících k náhradě škody““2018/C 268/19Jednací jazyk: italština
      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Ori Martin SA (zástupce: G. Belotti, avvocato)

      Další účastník řízení: Soudní dvůr Evropské unie (zástupci: J. Inghelram a Á. M. Almendros Manzano, zmocněnci)

      Výrok

            1)

            Kasační opravný prostředek se zamítá.

            2)

            Ori Martin SA ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Soudním dvorem Evropské unie.

      (
         1
      ) – Úř. věst. C 392, 20.11.2017.


201808030112050052018/C 294/263512018CJC29420180820CS01CSINFO_JUDICIAL20180530192021Věc C-351/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Vredegerecht te Antwerpen (Belgie) dne 30. května 2018 – Nationale Maatschappij der Belgische Spoorwegen (NMBS) v. Jean-Louis Anita Dedroog
 ---documentbreak--- C2942018CS1910120180530CS0026191202Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Vredegerecht te Antwerpen (Belgie) dne 30. května 2018 – Nationale Maatschappij der Belgische Spoorwegen (NMBS) v. Jean-Louis Anita Dedroog
   (Věc C-351/18)2018/C 294/26Jednací jazyk: nizozemština
      Předkládající soud

   Vredegerecht te Antwerpen

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Nationale Maatschappij der Belgische Spoorwegen (NMBS)

      Žalovaný: Jean-Louis Anita Dedroog

      Předběžné otázky

            1)

            Je třeba vykládat čl. 9 odst. 4 [nařízení (ES) č. 1371/200[7] (
                  1
               ) ze dne 23. října 2007 o právech a povinnostech cestujících v železniční přepravě ve spojení s čl. 2 písm. a) a článkem 3 směrnice 93/13 (
                  2
               ) v tom smyslu, že závazný právní vztah mezi přepravní společností a cestujícím vzniká vždy, a to i tehdy, pokud posledně uvedený využije služby poskytovatele bez přepravního dokladu?

            2)

            V případě záporné odpovědi na výše uvedenou otázku: vztahuje se v takovém případě ochrana na základě nauky o zneužívajících ujednáních na cestujícího, který využívá prostředky veřejné dopravy bez přepravního dokladu, a který je tudíž podle všeobecných přepravních podmínek dopravce, jež je třeba považovat za obecně závazné z důvodu jejich normativní povahy nebo z důvodu jejich oznámení ve sbírce úředních tisků státu, povinen zaplatit přirážku k jízdnému?

            3)

            Brání článek 6 směrnice 93/13 o zneužívajících ujednáních ve spotřebitelských smlouvách – v němž se stanoví: „Členské státy stanoví, že zneužívající ujednání použitá ve smlouvě uzavřené prodávajícím nebo poskytovatelem se spotřebitelem nejsou podle jejich vnitrostátních právních předpisů pro spotřebitele závazná a že smlouva zůstává pro strany závaznou za stejných podmínek, může- li nadále existovat bez dotyčných zneužívajících ujednání“ – ve všech případech tomu, aby soud zmírnil ujednání, jež je kvalifikováno jako zneužívající, nebo místo něj použil obecnou právní úpravu?

            4)

            V případě záporné odpovědi na výše uvedenou otázku: za jakých okolností potom může vnitrostátní soud zmírnit takové ujednání, nebo je nahradit obecnou právní úpravou [?]

            5)

            Pokud nelze na výše uvedené otázky odpovědět abstraktně, vyvstává otázka, zda v případě, kdy státní železniční společnost uloží podle občanskoprávní úpravy cestujícímu bez platného přepravního dokladu přirážku, v projednávaném případě k jízdnému, jako sankci, a soud má zato, že stanovená přirážka zakládá zneužívající ujednání ve smyslu čl. 2 písm. a) ve spojení s článkem 3 směrnice 93/13, brání článek 6 směrnice 93/13 tomu, aby soud prohlásil uvedené ujednání za nicotné a použil na náhradu škody uplatňovanou státní železniční společností právní úpravu obecné odpovědnosti?

      (
         1
      ) – Úř. věst. 2007, L 315, s. 14.
   (
         2
      ) – Směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o zneužívajících ujednáních ve spotřebitelských smlouvách (Úř. věst. 1993, L 95, s. 29).


201808030192050472018/C 294/393812018CJC29420180820CS01CSINFO_JUDICIAL20180611282922Věc C-381/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Raad van State (Nizozemsko) dne 11. června 2018 – G.S., další účastník řízení: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid
 ---documentbreak--- C2942018CS2820120180611CS0039282292Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Raad van State (Nizozemsko) dne 11. června 2018 – G.S., další účastník řízení: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid
   (Věc C-381/18)2018/C 294/39Jednací jazyk: nizozemština
      Předkládající soud

   Raad van State

      Účastníci původního řízení

      Odvolatel: G.S.

      Odpůrce: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

      Předběžné otázky

            1)

            Musí být čl. 6 odst. 2 směrnice 2003/86/ES (
                  1
               ) vykládán v tom smyslu, že při odnětí povolení k pobytu rodinného příslušníka nebo zamítnutí prodloužení jeho doby platnosti z důvodů veřejného pořádku musí být odůvodněno, že osobní chování dotčeného rodinného příslušníka představuje skutečné, aktuální a dostatečně závažné ohrožení, které se dotýká základního zájmu společnosti?

            2)

            Pokud je třeba na první otázku odpovědět záporně: jaké požadavky na odůvodnění platí podle čl. 6 odst. 2 směrnice 2003/86/ES pro odnětí povolení k pobytu rodinného příslušníka nebo zamítnutí prodloužení jeho doby platnosti z důvodů veřejného pořádku?
            Musí být čl. 6 odst. 2 směrnice 2003/86/ES vykládán v tom smyslu, že brání vnitrostátní praxi, podle které může být povolení k pobytu odňato nebo zamítnuto prodloužení doby jeho platnosti z důvodů veřejného pořádku, jestliže trest nebo opatření spojené s odnětím osobní svobody, uložený dotyčnému rodinnému příslušníkovi, je s ohledem na dobu trvání řádného pobytu v Nizozemsku dostatečně vysoký („pohyblivá stupnice“), přičemž se na základě kritérií vypracovaných v rozsudcích Evropského soudu pro lidská práva (ESLP) ze dne 2. srpna 2001, Boultif v. Švýcarsko, ECLI:CE:ECHR:2001:0802JUD005427300, a ze dne 18. října 2006, Üner v. Nizozemsko, ECLI:CE:ECHR:2006:1018JUD004641099, provádí vyvážení zájmů mezi zájmem dotčeného rodinného příslušníka na výkonu práva na sloučení rodiny v Nizozemsku a zájmem nizozemského státu na ochraně veřejného pořádku?

      (
         1
      ) – Směrnice Rady 2003/86/ES ze dne 22. září 2003 o právu na sloučení rodiny (Úř. věst. 2003, L 251, s. 12; Zvl. vyd. 19/006, s. 224).


201808030652050922018/C 294/57882017TC29420180820CS01CSINFO_JUDICIAL20180705434421Věc T-88/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 5. července 2018 – Španělsko v. Komise „EZFRV – Poslední rozpočtový rok provádění programů v programovém období pro roky 2007-2013 – Účetní závěrky platebních agentur členských států – Rozhodnutí, kterým se určitá částka v rámci programu pro rozvoj venkova autonomní oblasti Extremadura prohlašuje za částku jednorázovou – Metoda výpočtu – Článek 69 odst. 5b nařízení (ES) č. 1698/2005 – Legitimní očekávání“
 ---documentbreak--- C2942018CS4310120180705CS0057431442Rozsudek Tribunálu ze dne 5. července 2018 – Španělsko v. Komise
   (Věc T-88/17) (
         1
      )
   „„EZFRV — Poslední rozpočtový rok provádění programů v programovém období pro roky 2007-2013 — Účetní závěrky platebních agentur členských států — Rozhodnutí, kterým se určitá částka v rámci programu pro rozvoj venkova autonomní oblasti Extremadura prohlašuje za částku jednorázovou — Metoda výpočtu — Článek 69 odst. 5b nařízení (ES) č. 1698/2005 — Legitimní očekávání““2018/C 294/57Jednací jazyk: španělština
      Účastníci řízení

      Žalobce: Španělské království (zástupci: M. A. Sampol Pucurull a M. J. García-Valdecasas Dorrego, zmocněnci)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Aquilina a M. Morales Puerta, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh podaný na základě článku 263 SFEU a znějící na částečné zrušení prováděcího rozhodnutí Komise (EU) 2016/2113 ze dne 30. listopadu 2016 o schválení účetních závěrek platebních agentur členských států týkajících se výdajů financovaných z Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) v posledním rozpočtovém roce provádění programů v programovém období EZFRV pro roky 2007-2013 (16. říjen 2014 – 31. prosinec 2015) (Úř. věst. 2016, L 327, s. 79), ve kterém Komise v rámci schválení účetní závěrky platební agentury oblasti Extremadura kvalifikovala částku ve výši 5364682,52 eura jako „jednorázovou částku“.

      Výrok rozsudku

            1)

            Žaloba se zamítá.

            2)

            Španělskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (
         1
      ) – Úř. věst. C 95, 27.3.2017.


201808030442049922018/C 294/403822018CJC29420180820CS01CSINFO_JUDICIAL20180611293021Věc C-382/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Raad van State (Nizozemsko) dne 11. června 2018 – V.G. v. Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid
 ---documentbreak--- C2942018CS2910120180611CS0040291302Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Raad van State (Nizozemsko) dne 11. června 2018 – V.G. v. Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid
   (Věc C-382/18)2018/C 294/40Jednací jazyk: nizozemština
      Předkládající soud

   Raad van State

      Účastníci původního řízení

      Odvolatel: V.G.

      Odpůrce: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

      Předběžné otázky

            1)

            Má Soudní dvůr s ohledem na čl. 3 odst. 3 směrnice 2003/86/ES (
                  1
               ) […] a rozsudek Nolan (ECLI:EU:C:2012:638) pravomoc odpovědět na otázky předložené nizozemským soudem, týkající se výkladu ustanovení této směrnice ve sporu o žádost o vstup a pobyt rodinného příslušníka osoby usilující o sloučení rodiny, který má nizozemskou státní příslušnost, jestliže tato směrnice byla v nizozemském právu prohlášena za přímo a bezpodmínečně použitelnou na takové rodinné příslušníky?

            2)

            Musí být čl. 6 odst. 1 směrnice 2003/86/ES […] vykládán v tom smyslu, že v případě zamítnutí žádosti o vstup a pobyt rodinného příslušníka z důvodů veřejného pořádku musí být odůvodněno, že osobní chování dotčeného rodinného příslušníka představuje skutečné, aktuální a dostatečně závažné ohrožení, které se dotýká základního zájmu společnosti?

            3)

            Pokud je třeba na otázku [2] odpovědět záporně: jaké požadavky na odůvodnění platí podle čl. 6 odst. 1 směrnice 2003/86/ES […] pro zamítnutí žádosti o vstup a pobyt rodinného příslušníka z důvodů veřejného pořádku?
            Musí být čl. 6 odst. 1 směrnice 2003/86/ES […] vykládán v tom smyslu, že brání vnitrostátní praxi, podle které může být žádost o vstup a pobyt rodinného příslušníka z důvodů veřejného pořádku zamítnuta na základě odsouzení za trestný čin během dřívějšího pobytu v dotyčném členském státě, přičemž se na základě kritérií vypracovaných v rozsudcích Evropského soudu pro lidská práva (ESLP) ze dne 2. srpna 2001, Boultif v. Švýcarsko, ECLI:CE:ECHR:2001:0802JUD005427300, a ze dne 18. října 2006, Üner v. Nizozemsko, ECLI:CE:ECHR:2006:1018JUD004641099, provádí vyvážení zájmů mezi zájmem dotčeného rodinného příslušníka na výkonu práva na sloučení rodiny v Nizozemsku a zájmem nizozemského státu na ochraně veřejného pořádku?

      (
         1
      ) – Směrnice Rady 2003/86/ES ze dne 22. září 2003 o právu na sloučení rodiny (Úř. věst. 2003, L 251, s. 12).


title: Věc C-395/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itálie) dne 14. června 2018 – Tim SpA – Direzione e coordinamento Vivendi SA v. Consip SpA, Ministero dell’Economia e delle Finanze

text:
               27.8.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/16

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itálie) dne 14. června 2018 – Tim SpA – Direzione e coordinamento Vivendi SA v. Consip SpA, Ministero dell’Economia e delle Finanze
      (Věc C-395/18)
      (2018/C 301/22)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Tim SpA – Direzione e coordinamento Vivendi SA

         Žalovaní: Consip SpA, Ministero dell’Economia e delle Finanze

         Předběžné otázky

                  1)

                  Brání článek 57 a čl. 71 odst. 6 směrnice 2014/24/EU (1) takové vnitrostátní právní úpravě, jako je právní úprava uvedená v čl. 80 odst. 5 legislativního nařízení č. 50 z roku 2016, která stanoví vyloučení hospodářského subjektu-uchazeče v případě zjištění, ve fázi zadávacího řízení, důvodu pro vyloučení, který se týká subdodavatele, jež je součástí trojice [subdodavatelů] uvedených v nabídce, namísto toho, aby uchazeči uložila nahrazení určeného subdodavatele?

                  2)

                  Podpůrně, pokud bude mít Soudní dvůr za to, že možnost vyloučení uchazeče spadá do možností, které jsou členskému státu povoleny, brání zásada proporcionality, zakotvená v článku 5 Smlouvy o EU, uvedená v bodě 101 odůvodnění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/24/EU a označená za obecnou zásadu unijního práva Soudním dvorem, takové vnitrostátního úpravě, jako je právní úprava uvedená v čl. 80 odst. 5 legislativního nařízení č. 50 z roku 2016, která stanoví, že v případě zjištění, ve fázi zadávacího řízení, důvodu pro vyloučení, který se týká určeného subdodavatele, dojde v každém případě k vyloučení hospodářského subjektu-uchazeče, a to i v případě, že další subdodavatelé nejsou vyloučeni a splňují požadavky pro uskutečnění plnění, jež mají být vykonána formou subdodávky nebo pokud hospodářský subjekt-uchazeč odmítne využít subdodávku a sám splňuje požadavky pro uskutečnění plnění?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/24/EU ze dne 26. února 2014 o zadávání veřejných zakázek a o zrušení směrnice 2004/18/ES (Úř. věst. L 94, s. 65).


title: Věc C-532/17: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 4. července 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Hamburg – Německo) – Wolfgang Wirth a další v. Thomson Airways Ltd. „Řízení o předběžné otázce – Doprava – Nařízení (ES) č. 261/2004 – Článek 2 písm. b) – Oblast působnosti – Pojem ‚provozující letecký dopravce‘ – Smlouva o nájmu letadla s posádkou (‚wet lease‘)“

text:
               27.8.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/10

      Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 4. července 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Hamburg – Německo) – Wolfgang Wirth a další v. Thomson Airways Ltd.
      (Věc C-532/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Doprava - Nařízení (ES) č. 261/2004 - Článek 2 písm. b) - Oblast působnosti - Pojem ‚provozující letecký dopravce‘ - Smlouva o nájmu letadla s posádkou (‚wet lease‘)“)
      (2018/C 301/12)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Landgericht Hamburg

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: Wolfgang Wirth, Theodor Mülder, Ruth Mülder, Gisela Wirth

         Žalovaná: Thomson Airways Ltd.

         Výrok

      Pojem „provozující letecký dopravce“ ve smyslu nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91, a zejména jeho čl. 2 písm. b) musí být vykládán v tom smyslu, že se nevztahuje na leteckého dopravce, který, jako letecký dopravce dotčený v původním řízení, pronajme jinému leteckému dopravci letadlo a posádku v rámci smlouvy o pronájmu letadla s posádkou („wet lease“), ale nenese provozní odpovědnost za lety, a to ani tehdy, když potvrzení o rezervaci místa na letu vydané cestujícím uvádí, že tento let provozuje prvně uvedený dopravce.

         (1)  Úř. věst. C 402, 27.11.2017.


title: Věc C-400/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hof van Cassatie (Belgie) dne 18. června 2018 – Infohos v. Belgický stát

text:
               27.8.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/17

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hof van Cassatie (Belgie) dne 18. června 2018 – Infohos v. Belgický stát
      (Věc C-400/18)
      (2018/C 301/23)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      Hof van Cassatie

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatel: Infohos

         Odpůrce: Belgický stát

         Předběžná otázka

      Je třeba čl. 13 část A odst. 1 písm. f) směrnice 77/388/EHS (1) ze dne 17. května 1977, nyní čl. 132 odst. 1 písm. f) směrnice 2006/112/ES (2) ze dne 28. listopadu 2006, vykládat v tom smyslu, že členským státům umožňuje stanovit pro osvobození od daně, které je v něm zakotveno, podmínku výlučnosti, na jejímž základě je nezávislé sdružení osob, které poskytuje služby rovněž osobám, které nejsou jeho členy, v plném rozsahu povinno odvádět daň z přidané hodnoty též za služby, které poskytuje svým členům?

         (1)  Šestá směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty (Úř. věst. 1977, L 145, s. 1).

         (2)  Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. 2006, L 347, s. 1).


title: Věc C-402/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 15. června 2018 – Tedeschi Srl samostatně a jménem dočasného sdružení podniků, Consorzio Stabile Istant Service samostatně a jako mandant dočasného sdružení podniků v. C.M. Service Srl, Università degli Studi di Roma La Sapienza

text:
               27.8.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/17

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 15. června 2018 – Tedeschi Srl samostatně a jménem dočasného sdružení podniků, Consorzio Stabile Istant Service samostatně a jako mandant dočasného sdružení podniků v. C.M. Service Srl, Università degli Studi di Roma La Sapienza
      (Věc C-402/18)
      (2018/C 301/24)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Consiglio di Stato

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelé: Tedeschi Srl samostatně a jménem dočasného sdružení podniků, Consorzio Stabile Istant Service samostatně a jako mandant dočasného sdružení podniků

         Odpůrkyně: Università degli Studi di Roma La Sapienza

         Žalobkyně v prvním stupni a účastnice řízení podávající vzájemný kasační opravný prostředek v probíhajícím řízení: C.M. Service Srl

         Předběžná otázka

      Brání zásady svobody usazování a volného pohybu služeb podle článků 49 a 56 Smlouvy o fungování Evropské unie (SFEU), článek 25 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18 (1) ze dne 31. března 2004 a článek 71 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/24 (2) ze dne 26. února 2014, v nichž není stanoveno žádné omezení, pokud jde o podíl subdodávek a snížení ceny, které se uplatní na subdodavatele, jakož i zásada proporcionality podle unijního práva použití takové vnitrostátní právní úpravy zadávání veřejných zakázek, jako je italská právní úprava obsažená v čl. 118 odst. 2 a 4 legislativního nařízení č. 163 ze dne 12. dubna 2006, podle níž zadávání zakázek subdodavatelům nesmí přesáhnout podíl třiceti procent celkové hodnoty zakázky a poskytovatel služeb musí účtovat za plnění svěřená subdodavatelům stejné jednotkové ceny vyplývající ze zadávacího řízení, na které uplatní snížení, které nepřesahuje dvacet procent?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby (Úř. věst. L 134, s. 114).

         (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/24/EU ze dne 26. února 2014 o zadávání veřejných zakázek a o zrušení směrnice 2004/18/ES (Úř. věst. L 94, s. 65).