title: Věc C-227/07: Žaloba podaná dne 8. května 2007 – Komise Evropských společenství v. Polská republika

text:
               25.8.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 199/16

         Žaloba podaná dne 8. května 2007 – Komise Evropských společenství v. Polská republika
   (Věc C-227/07)
   (2007/C 199/26)
   Jednací jazyk: polština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: M. Shotter a K. Mojzesowicz, zmocněnci)

      Žalovaná: Polská republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Polská republika tím, že do vnitrostátního práva řádně neprovedla směrnici Evropského parlamentu a Rady 2002/19/ES o přístupu k sítím elektronických komunikací a přiřazeným zařízením a o jejich vzájemném propojení (přístupová směrnice) (1), a zejména její čl. 4 odst. 1 týkající se povinnosti sjednat vzájemné propojení, a čl. 5 odst. 1 první pododstavec týkající se pravomoci vnitrostátních regulačních orgánů podporovat a v případě potřeby zajišťovat v souladu s ustanoveními této směrnice odpovídající přístup a propojení, jakož i interoperabilitu služeb, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice;

               —

               uložit Polské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/19/ES (přístupová směrnice) stanoví, že operátoři veřejných komunikačních sítí mají právo a povinnost sjednat vzájemné propojení za účelem poskytování veřejně přístupných služeb elektronických komunikací, aby bylo zajištěno poskytování a interoperabilita služeb v celém Společenství. Vyžaduje rovněž, aby vnitrostátní regulační orgány měly pravomoc podporovat a v případě potřeby zajišťovat v souladu s ustanoveními směrnice odpovídající přístup a propojení, jakož i interoperabilitu služeb.
   Pokud jde o Polskou republiku, lhůta pro provedení této směrnice uplynula v souladu s ustanoveními článků 2 a 54 aktu o přistoupení dne 30. dubna 2004.
   Podle polského práva mají všichni operátoři veřejných komunikačních sítí povinnost sjednat přístup a vnitrostátní regulační orgán může rozhodnout o lhůtě pro ukončení těchto jednání. Krom toho, pokud strany nedosáhnou dohody, může vnitrostátní regulační orgán na žádost jedné ze stran vydat rozhodnutí, které nahradí smlouvu, a uložit tak podnikům povinnosti nezávisle na jejich postavení na trhu. Komise namítá, že tato ustanovení polského zákona o telekomunikacích nejsou v souladu s čl. 4 odst. 1 a čl. 5 odst. 1 prvním pododstavcem přístupové směrnice.
   Pokud jde o zavedení povinnosti sjednat smlouvy o přístupu v dobré víře do obecných právních předpisů, má toto řešení za následek, že je uložena povinnost vyjednávat, aniž by bylo předtím ověřeno, zda na relevantním trhu nechybí účinná hospodářská soutěž, a neumožňuje vnitrostátnímu regulačnímu orgánu posoudit dopad, který bude mít povinnost poskytnout přístup z dlouhodobého pohledu na hospodářskou soutěž na trhu, jakož i v důsledku toho tuto povinnost odstranit, kdyby se hospodářská soutěž na trhu měla zintenzivnit.
   Pokud jde o pravomoc vnitrostátního regulačního orgánu přijmout rozhodnutí, které nahradí smlouvu stran, je třeba poznamenat, že čl. 5 odst. 1 první pododstavec přístupové směrnice nemůže být proveden obecným právním ustanovením, neboť vyžaduje, aby byl vnitrostátní regulační orgán oprávněn jednat pouze v určitých případech. Pravomoc svěřená vnitrostátním regulačním orgánům na základě výše uvedeného ustanovení směrnice je jasně vymezena jednak odkazem na „cíle stanovené v článku 8 směrnice 2002/21/ES
       (2)
      (rámcová směrnice)“, a jednak požadavkem obsaženým v čl. 5 odst. 3 přístupové směrnice. Tyto meze pravomoci vnitrostátního regulačního orgánu zaručují, že tento orgán bude jednat pouze v přesně vymezených případech. Krom toho mohou být regulační povinnosti uloženy pouze podnikům s významnou tržní silou nebo nezávisle na tržní síle podniku v případech uvedených v čl. 8 odst. 3 přístupové směrnice. Z toho vyplývá, že pokud se vnitrostátní regulační orgán rozhodne zasáhnout, musí být právním základem pro tento zásah ustanovení směrnice, včetně případu, kdy se vnitrostátní regulační orgán rozhodne uložit regulační povinnosti.

      (1)  Úř. věst. L 108, 24.4.2002, s. 7.

      (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/21/ES ze dne 7. března 2002 o společném předpisovém rámci pro sítě a služby elektronických komunikací (rámcová směrnice), Úř. věst. L 108, s. 33-50.


title: Posudek 3/15: Posudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 14. února 2017 – Evropská komise „Posudek vydaný na základě čl. 218 odst. 11 SFEU — Marrákešská smlouva o usnadnění přístupu k publikovaným dílům nevidomým a zrakově postiženým osobám či osobám s jinými poruchami čtení — Článek 3 SFEU — Výlučná vnější pravomoc Evropské unie — Článek 207 SFEU — Společná obchodní politika — Obchodní aspekty duševního vlastnictví — Mezinárodní smlouva, která může ovlivnit společná pravidla či změnit jejich působnost — Směrnice 2001/29/ES — Článek 5 odst. 3 písm. b) a odst. 4 — Výjimky a omezení ve prospěch osob zdravotně postižených“

text:
               10.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 112/3

         Posudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 14. února 2017 – Evropská komise
   (Posudek 3/15) (1)

   („Posudek vydaný na základě čl. 218 odst. 11 SFEU - Marrákešská smlouva o usnadnění přístupu k publikovaným dílům nevidomým a zrakově postiženým osobám či osobám s jinými poruchami čtení - Článek 3 SFEU - Výlučná vnější pravomoc Evropské unie - Článek 207 SFEU - Společná obchodní politika - Obchodní aspekty duševního vlastnictví - Mezinárodní smlouva, která může ovlivnit společná pravidla či změnit jejich působnost - Směrnice 2001/29/ES - Článek 5 odst. 3 písm. b) a odst. 4 - Výjimky a omezení ve prospěch osob zdravotně postižených“)
   (2017/C 112/04)
   Jednací jazyk: všechny úřední jazyky

      Žadatelka

   Evropská komise (zástupci: B. Hartmann, F. Castillo de la Torre a J. Samnadda, zmocněnci)

      Výrok

   Uzavření Marrákešské smlouvy o usnadnění přístupu k publikovaným dílům nevidomým a zrakově postiženým osobám či osobám s jinými poruchami čtení spadá do výlučné pravomoci Evropské unie.

      (1)  Úř. věst. C 311, 21.9.2015


title: Věc C-229/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Arbeitsgericht Verden (Německo) dne 12. května 2014 – Ender Balkaya v. Kiesel Abbruch- und Recycling Technik GmbH

text:
               8.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 303/8

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Arbeitsgericht Verden (Německo) dne 12. května 2014 – Ender Balkaya v. Kiesel Abbruch- und Recycling Technik GmbH
   (Věc C-229/14)
   2014/C 303/10
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Arbeitsgericht Verden

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Ender Balkaya

      Žalovaná: Kiesel Abbruch- und Recycling Technik GmbH

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba vykládat relevantní unijní právo, zejména čl. 1 odst. 1 písm. a) směrnice Rady 98/59/ES ze dne 20. července 1998 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se hromadného propouštění (1) v tom smyslu, že brání vnitrostátním ustanovením nebo zvyklostem, které při stanovení počtu zaměstnanců upraveném v tomto ustanovení nezohledňují člena statutárního orgánu kapitálové společnosti, i když svou činnost po určitou dobu vykonává pod vedením nebo kontrolou jiného orgánu této společnosti, za tuto činnost pobírá odměnu, a sám nevlastní podíly v této společnosti?

               2)

               Je třeba vykládat relevantní unijní právo, zejména čl. 1 odst. 1 písm. a) směrnice Rady 98/59/ES ze dne 20. července 1998 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se hromadného propouštění v tom smyslu, že závazně stanoví, že při stanovení počtu zaměstnanců upraveném v tomto ustanovení je třeba započíst i osoby, které bez odměny zaměstnavatele, avšak s finanční podporou a uznáním veřejnými orgány příslušnými pro podporu zaměstnanosti, skutečně pracují, aby získaly nebo si prohloubily znalosti nebo aby absolvovaly odborné vzdělávání („stážista“), nebo je na členských státech, aby postavení takových osob upravily ve vnitrostátních předpisech nebo zvyklostech?

      (1)  Úř. věst. L 225, s. 16; Zvl. vyd. 05/03 s. 327.


title: Věc T-200/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 3. května 2017 – Gfi PSF v. Komise „Veřejné zakázky na služby — Zadávací řízení — Rozvoj, údržba, vývoj a technická podpora pro internetové stránky — Odmítnutí nabídky uchazeče — Obdržená nabídka, která již byla otevřena — Článek 111 odst. 4 písm. b) finančního nařízení“

text:
               19.6.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 195/24

         Rozsudek Tribunálu ze dne 3. května 2017 – Gfi PSF v. Komise
   (Věc T-200/16) (1)

   („Veřejné zakázky na služby - Zadávací řízení - Rozvoj, údržba, vývoj a technická podpora pro internetové stránky - Odmítnutí nabídky uchazeče - Obdržená nabídka, která již byla otevřena - Článek 111 odst. 4 písm. b) finančního nařízení“)
   (2017/C 195/34)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Gfi PSF Sàrl (Leudelange, Lucembursko) (zástupce: F. Moyse, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: S. Delaude a S. Lejeune, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh založený na článku 263 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí Úřadu pro publikace Evropské unie (OP) ze dne 2. a 16. března 2016, kterými byla odmítnuta nabídka předložená žalobkyní v rámci zadávacího řízení týkajícího se zejména rozvoje, údržby, vývoje a technické podpory pro internetové stránky tohoto Úřadu (JO 2015/S 251-459901), a v případě potřeby potvrzujícího rozhodnutí OP ze dne 22. dubna 2016 na jedné straně a návrh založený na článku 268 SFEU a znějící na náhradu škody, která byla žalobkyni způsobena těmito rozhodnutími, na straně druhé.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Gfi PSF Sàrl se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 222, 20.6.2016.


title: Věc C-453/12: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 8. prosince 2014 – Evropská komise v. Rada Evropské unie

text:
               23.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 65/27

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 8. prosince 2014 – Evropská komise v. Rada Evropské unie
   (Věc C-453/12) (1)

   (2015/C 065/37)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 379, 8.12.2012.


title: Věc C-273/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Baranya Megyei Bíróság (Maďarská republika) dne 3. června 2011 — Mecsek-Gabona Kft. v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-dunántúli Regionális Adó Főigazgatósága

text:
               10.9.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/24

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Baranya Megyei Bíróság (Maďarská republika) dne 3. června 2011 — Mecsek-Gabona Kft. v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-dunántúli Regionális Adó Főigazgatósága
   (Věc C-273/11)
   2011/C 269/44
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Baranya Megyei Bíróság

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Mecsek-Gabona Kft.

      Žalovaný: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-dunántúli Regionális Adó Főigazgatósága

      Předběžné otázky

               1)

               Musí být čl. 138 odst. 1 směrnice 2006/112 (1) vykládán v tom smyslu, že dodání zboží je osvobozeno od DPH v případě, kdy zboží bylo prodáno pořizovateli, který byl v době uzavření kupní smlouvy zaregistrován pro účely DPH v jiném členském státě a v kupní smlouvě bylo sjednáno, že dispoziční a vlastnické právo budou převedena na pořizovatele v okamžiku naložení zboží do dopravního prostředku a že pořizovatel má povinnost přepravit zboží do jiného členského státu?

               2)

               Stačí pro účely osvobození zboží od DPH z hlediska prodávajícího, že prokáže, že prodané zboží bylo přepraveno dopravními prostředky zaregistrovanými v zahraničí a že má nákladní listy CMR vystavené pořizovatelem nebo se musí ujistit, že prodané zboží překročilo vnitrostátní hranice a že přeprava se uskutečnila uvnitř Společenství?

               3)

               Může být skutečnost, že dodání zboží je osvobozeno od DPH, zpochybněna pouze tím, že daňové úřady jiného členského státu zruší se zpětným účinkem vztahujícím se k době před dodáním zboží daňové identifikační číslo Společenství pořizovatele?

      (1)  Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347. s. 1).


title: Věc C-265/14: Usnesení předsedy třetího senátu Soudního dvora ze dne 1. září 2015 – Cemex SAB. de CV, New Sunward Holding BV, Cemex España, SA, Cemex Deutschland AG, Cemex UK, Cemex Czech Operations s.r.o., Cemex France Gestion, Cemex Austria AG v. Evropská komise

text:
               30.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 398/23

         Usnesení předsedy třetího senátu Soudního dvora ze dne 1. září 2015 – Cemex SAB. de CV, New Sunward Holding BV, Cemex España, SA, Cemex Deutschland AG, Cemex UK, Cemex Czech Operations s.r.o., Cemex France Gestion, Cemex Austria AG v. Evropská komise
   (Věc C-265/14) (1)

   (2015/C 398/29)
   Jednací jazyk: španělština
   Předseda třetího senátu Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 253, 4.8.2014.


title: Věc C-350/16 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 24. června 2016 Salvatore Aniello Pappalardo, Pescatori La Tonnara Soc. coop., Fedemar Srl, Testa Giuseppe E C. Snc, Pescatori San Pietro Apostolo Srl, Camplone Arnaldo & C. Snc di Camplone Arnaldo & C., Valentino Pesca Snc, di Camplone Arnaldo & C. proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 27. dubna 2016 ve věci T-316/13, Pappalardo a další v. Komise

text:
               19.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 343/28

         Kasační opravný prostředek podaný dne 24. června 2016 Salvatore Aniello Pappalardo, Pescatori La Tonnara Soc. coop., Fedemar Srl, Testa Giuseppe E C. Snc, Pescatori San Pietro Apostolo Srl, Camplone Arnaldo & C. Snc di Camplone Arnaldo & C., Valentino Pesca Snc, di Camplone Arnaldo & C. proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 27. dubna 2016 ve věci T-316/13, Pappalardo a další v. Komise
   (Věc C-350/16 P)
   (2016/C 343/41)
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek: Salvatore Aniello Pappalardo, Pescatori La Tonnara Soc. coop., Fedemar Srl, Testa Giuseppe E C. Snc, Pescatori San Pietro Apostolo Srl, Camplone Arnaldo & C. Snc di Camplone Arnaldo & C., Valentino Pesca Snc, di Camplone Arnaldo & C. (zástupci: V. Cannizzaro a L. Caroli, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastníků řízení podávajících kasační opravný prostředek

   Navrhovatelé navrhují, aby Soudní dvůr Evropské unie:

               —

               v prvé řadě zrušil rozsudek Tribunálu ze dne 27. dubna 2016 ve věci T-316/13 a vrátil věc Tribunálu, aby o ní rozhodl v souladu s právními zásadami určenými Soudním dvorem;

               —

               podpůrně, pokud Soudní dvůr usoudí, že okolnosti věci to dovolují, v souladu s článkem 61 Statutu Soudního dvora rozhodnul ve věci samé o návrhových žádáních podaných účastníky řízení v původní žalobě podané k Tribunálu, konkrétně

                           1.

                           konstatoval mimosmluvní odpovědnost Evropské komise za újmu způsobenou navrhovatelům přijetím nařízení Komise (ES) č. 530/2008 ze dne 12. června 2008, o zavedení nouzových opatření pro plavidla lovící košelkovými nevody tuňáka obecného v Atlantském oceánu východně od 45 o západní délky a ve Středozemním moři, které prohlásil Soudní dvůr za neplatné v rozsudku, který přijal dne 17. března 2011, AJD Tuna, C – 221/09 (EU:C:2011:153),

                           2.

                           v důsledku toho uložil Evropské komisi nahradit újmy způsobené navrhovatelům;

               —

               uložil Komisi náhradu všech nákladů řízení

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

               I.

               Tribunál vycházel z nesprávného právního posouzení, když vyloučil relevantnost usnesení Tribunálu ze dne 14. února 2012 ve věci T-305/08, pokud jde o určení dosahu prohlášení neplatnosti nařízení č. 530/2008 v rozsudku AJD Tuna.
               K tomu, aby Tribunál ve svém usnesení ze dne 14. února 2012 prohlásil, že není třeba rozhodnout ve věci T-305/08, vyložil rozsudek AJD Tuna v tom smyslu, že tento rozsudek v plném rozsahu vyhověl návrhovým žádáním žalobkyně v dotčené věci směřujícím k prohlášení neplatnosti článku 1 nařízení č. 530/2008. Předmětem výroku usnesení ze dne 14. února 2012 tedy bylo určení dosahu prohlášení neplatnosti v rozsudku AJD Tuna.
               Z toho vyplývá, že v rozhodnutí, které je předmětem tohoto kasačního opravného prostředku, měl Tribunál použít prohlášení neplatnosti nařízení č. 530/2008 v rozsudku AJD Tuna v souladu s dosahem určeným usnesením Tribunálu ze dne 14. února 2012 ve věci T-305/08.

               II.

               Tribunál vycházel z nesprávného právního posouzení, když dospěl k závěru, že porušení zásady zákazu diskriminace nařízením č. 530/2008 nepředstavuje závažné a zjevné porušení.
               Tribunál nezohlednil skutečnost, že závažnost a zjevnost porušení zásady zákazu diskriminace už vyplývala z rozsudku AJD Tuna. Krom toho Tribunál nepoužil zásady stanovené jeho vlastní judikaturou v rozsudku ze dne 11. července 2007 Schneider Electric v. Komise, T-351/03 (EU:T:2007:212) a rozsudku ze dne 3. března 2010, Artegodan v. Komise, T-429/05 (EU:T:2010:60). Tribunál konečně nepoužil kritérium vyslovené Soudním dvorem v jeho rozsudku ze dne 16. července 2009, Komise v. Schneider Electric, C-440/07 P (EU:C:2009:459).


title: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 16. září 2004 ve věci C-248/02: Komise Evropských společenství proti Italské republice (Nesplnění povinnosti státem — Znečištění a obtěžování — Ochrana půdy — Kaly z čistíren odpadních vod — Předání neúplných informací za roky 1995 až 1997 — Články 10 a 17 směrnice 86/278/EHS)

text:
               6.11.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 273/2

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (třetího senátu)
   ze dne 16. září 2004
   ve věci C-248/02: Komise Evropských společenství proti Italské republice (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Znečištění a obtěžování - Ochrana půdy - Kaly z čistíren odpadních vod - Předání neúplných informací za roky 1995 až 1997 - Články 10 a 17 směrnice 86/278/EHS)
   (2004/C 273/03)
   Jednací jazyk: italština
   Ve věci C-248/02, jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES, podaná dne 8. července 2002, Komise Evropských společenství, (zmocněnci: H. Støvlbæk a R. Amorosi) proti Italské republice (zmocněnec: I. M. Braguglia, ve spolupráci s M. Fiorillim), Soudní dvůr (třetí senát), ve složení A. Rosas, úřadující předseda třetího senátu, R. Schintgen a K. Schiemann (zpravodaj), soudci, generální advokátka: C. Stix-Hackl, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 16. září 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Italská republika nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 10 odst. 1 písm. a) a b), jakož i z článku 17 směrnice 86/278, ve znění směrnice Rady 91/692/EHS ze dne 23. prosince 1991, kterou se normalizují a racionalizují zprávy o provádění některých směrnic týkajících se životního prostředí tím, že:

                           —

                           nedodala žádnou informaci o průměrné roční hodnotě koncentrací (mg/kg sušiny) těžkých kovů (kadmium, měď, nikl, olovo, zinek, rtuť a chrom), jakož i dusíku a fosforu obsažených v kalech z čističek odpadních vod;

                           —

                           neposkytla žádnou informaci o množství (t/rok) kalů z čističek odpadních vod vyprodukovaných ve formě sušiny;

                           —

                           neposkytla požadované informace o množství kalů použitých v zemědělství ve formě sušiny za rok s výjimkou regionu Furlánsko-Julské Benátsko (1995 až 1997), autonomní provincie Bolzano (1995), regionu Emilia Romagna, jakož i regionů Ligurie a Kalábrie, u nichž bylo uvedeno, že kaly z čističek odpadních vod nejsou v zemědělství používány;

                           —

                           nezajistila, alespoň pokud se jedná o regiony Lombardie, Emilia Romagna, Toskánsko, Abruzzy, Kampánie, Údolí Aosty, Sicílie a Marky, aktualizaci záznamů o složení a vlastnostech kalů v souladu s ukazateli uvedenými v příloze II A směrnice Rady 86/278/EHS ze dne 12. června 1986 o ochraně životního prostředí a zejména půdy při používání kalů z čistíren odpadních vod v zemědělství a nezajistila aktualizaci záznamů o množství vyprodukovaných kalů (na celém státním území) a množství kalů dodaných zemědělství, alespoň pokud se jedná o regiony Abruzzy, Kampánie, Toskánsko a Sicílie.

               2)

               Italské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 202, 24.8.2002.


title: Věc C-254/09 P: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 2. září 2010 — Calvin Klein Trademark Trust v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Zafra Marroquineros SL ( „Kasační opravný prostředek — Ochranná známka Společenství — Slovní ochranná známka CK CREACIONES KENNYA — Námitky majitele zejména obrazové ochranné známky Společenství CK Calvin Klein a národních ochranných známek CK — Zamítnutí námitek“ )

text:
               23.10.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 288/12

      Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 2. září 2010 — Calvin Klein Trademark Trust v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Zafra Marroquineros SL
      (Věc C-254/09 P) (1)

      (Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Společenství - Slovní ochranná známka CK CREACIONES KENNYA - Námitky majitele zejména obrazové ochranné známky Společenství CK Calvin Klein a národních ochranných známek CK - Zamítnutí námitek)
      (2010/C 288/18)
      Jednací jazyk: španělština

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Calvin Klein Trademark Trust (zástupce: T. Andrade Boué, abogado)

         Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: O. Mondéjar Ortuño, zmocněnec), Zafra Marroquineros SL (zástupce: J. E. Martín Álvarez, abogado)

         Předmět věci

      Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (šestého senátu) ze dne 7. května 2009, Calvin Klein Trademark Trust v. OHIM a Zafra Marroquineros, SL (T-185/07), kterým Soud zamítl žalobu podanou proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 29. března 2007 (věc R 314/2006-2), týkajícímu se námitkového řízení mezi Calvin Klein Trademark Trust a Zafra Marroquineros, SL.

         Výrok

                  1)

                  Kasační opravný prostředek se zamítá.

                  2)

                  Společnosti Calvin Klein Trademark Trust se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 205, 29.8.2009.


title: Věc C-50/07: Žaloba podaná dne 5. února 2007 – Komise Evropských společenství v. Španělské království

text:
               24.3.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 69/10

         Žaloba podaná dne 5. února 2007 – Komise Evropských společenství v. Španělské království
   (Věc C-50/07)
   (2007/C 69/23)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: B. Stromsky a S. Pardo Quintillán, zmocněnci)

      Žalovaná: Španělské království
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Španělské království tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2004/24/ES (1), kterou se mění směrnice 2001/83/ES o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků, pokud jde o tradiční rostlinné léčivé přípravky a v každém případě tím, že je nesdělilo Komisi, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 2 této směrnice

               —

               uložit Španělskému království náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta k provedení směrnice 2004/24/ES do vnitrostátního právy uplynula dne 30. října 2005.

      (1)  Úř. věst. L 136, s. 85; Zvl. vyd. 13/34, s. 313.


title: Věc T-813/14: Žaloba podaná dne 16. prosince 2014 – Liu v. OHIM – DSN Marketing (Pouzdra na notebooky)

text:
               23.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 65/40

         Žaloba podaná dne 16. prosince 2014 – Liu v. OHIM – DSN Marketing (Pouzdra na notebooky)
   (Věc T-813/14)
   (2015/C 065/56)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Min Liu (Guangzhou, Čína) (zástupci: R. Bailly a S. Zhang, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: DSN Marketing Ltd (Crawley, Spojené království)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Majitel sporného (průmyslového) vzoru: žalobce

      Sporný (průmyslový) vzor: průmyslový vzor Společenství č. 002044180-0001

      Napadené rozhodnutí: rozhodnutí třetího odvolacího senátu OHIM ze dne 7. října 2014 ve věci R 1864/2013-3

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 7 odst. 1 a čl. 7 odst. 2 nařízení č. 2245/2002.


title: Věc F-34/05: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne  14. června 2006  – Lebedef a další v. Komise ( Pracovní prostředí — Jazyk informatických nástrojů zpřístupněných zaměstnancům Komise — Nepřípustnost — Právní zájem na podání žaloby — Akt nepříznivě zasahující do právního postavení — Vnitřní organizační opatření )

text:
               29.7.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 178/41

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 14. června 2006 – Lebedef a další v. Komise
   (Věc F-34/05) (1)

   („Pracovní prostředí - Jazyk informatických nástrojů zpřístupněných zaměstnancům Komise - Nepřípustnost - Právní zájem na podání žaloby - Akt nepříznivě zasahující do právního postavení - Vnitřní organizační opatření“)
   (2006/C 178/77)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Giorgio Lebedef (Lucemburk, Lucembursko), Armand Imbert (Brusel, Belgie), Jean-Marie Rousseau (Brusel, Belgie) a Maria Rosario Domenech Cobo (Brusel, Belgie) (zástupci: G. Bounéou a F. Frabetti, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: V. Joris a P. Costa de Oliveira, zmocněnci)
   Předmět věci
   Zrušení rozhodnutí, kterým Komise zamítla žádost žalobců o zpřístupnění informatických nástrojů v jejich mateřském jazyce nebo v jiném oficiálním jazyce Evropské unie podle jejich volby, a ne pouze v anglickém jazyce
   Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se odmítá jako zjevně nepřípustná.

               2)

               Každý účastník řízení ponese své vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 193, 6.8.2005 (věc původně zapsaná u Soudu prvního stupně Evropských společenství pod číslem T-204/05, na Soud pro veřejnou službu Evropské unie převedena usnesením ze dne 15. prosince 2005).


title: Věc T-673/14: Žaloba podaná dne 22. září 2014 – Itálie v. Komise

text:
               17.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 409/52

         Žaloba podaná dne 22. září 2014 – Itálie v. Komise
   (Věc T-673/14)
   2014/C 409/73
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Italská republika (zástupci: A. De Stefano, avvocato dello Stato, G. Palmieri, zmocněnkyně)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Italská vláda napadla u Tribunálu Evropské unie rozhodnutí Evropské komise C(2014) 4537 final ze dne 9. července 2014, oznámené dne 10. července 2014 a týkající se založení společnosti Airport Handling S.p.A. společností SEA S.p.A.
   Tímto opatřením Evropská komise zahájila formální vyšetřování týkající se Italské republiky a po předběžných zjištěních rozhodla, že:

               —

               založení společnosti Airport Handling S.p.A. společností SEA S.p.A. a následný kapitálový vklad ve výši 25 milionů eur představuje státní podporu neslučitelnou s vnitřním trhem;

               —

               společnost Airport Handling S.p.A. lze považovat za právní nástupkyni společnosti SEA Handling S.p.A., a tudíž za pokračující příjemkyni podpor, které byly poskytnuty této společnosti a které byly předmětem rozhodnutí C(2012) 9448 final ze dne 19. prosince 2012, s tím důsledkem, že na společnost Airport Handling S.p.A. přechází závazek společnosti SEA Handling S.p.A. vrátit tyto podpory.

         Na podporu žaloby předkládá žalobkyně sedm žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z porušení a nesprávného použití zásady loajální spolupráce a článků 10 a 13 nařízení (ES) č. 659 ze dne 22. března 1999.

                           —

                           Napadené rozhodnutí bylo přijato, aniž by se zohlednily důkazy a skutečnosti oznámené italskými orgány během fáze před vyšetřováním a v rozporu se zásadou, která byla mnohokrát potvrzená Soudním dvorem, podle které Komise a členské státy musejí loajálně spolupracovat s cílem překonat obtíže, které vzniknou v rámci výkonu rozhodnutí o vrácení státní podpory.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení a nesprávného použití zásady řádné péče a nestrannosti postupu správního orgánu.

                           —

                           Komise nepřezkoumala s náležitou péčí informace poskytnuté italskými orgány během fáze před vyšetřováním, a v důsledku toho založila napadené rozhodnutí na nesprávně zjištěném skutkovém stavu.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z porušení a nesprávného použití zásady obezřetnosti a proporcionality postupu správního orgánu.

                           —

                           Napadené rozhodnutí porušuje tyto zásady, které vyžadují počkat alespoň na výsledek řízení zahájených v prvním stupni proti rozhodnutí C(2012) 9448 final ze dne 19. prosince 2012, a v důsledku toho předčasně zasahuje do činnosti podniku ve fázi jejího začátku.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení a nesprávného použití článků 108, 120, 145 a 146 SFEU.

                           —

                           Na základě údajně zkresleného skutkového stavu napadené rozhodnutí brání společnosti SEA S.p.A. v jejím působení na trhu provozování letišť na letištích v Miláně a v zajištění kontinuity těchto služeb coby provozovatel těchto letišť.

               5.

               Pátý žalobní důvod vycházející z porušení a nesprávného použití článku 108 SFEU, s odkazem na konstatovanou kontinuitu mezi činnostmi podniku SEA Handling a Airport Handling.

                           —

                           Napadené rozhodnutí nesprávně konstatuje, že existuje kontinuita mezi společnostmi SEA Handling S.p.A. a Airport Handling S.p.A.

               6.

               Šestý žalobní důvod vycházející z porušení a nesprávného použití článku 108 SFEU, s odkazem na konstatování, že údajná podpora je přičitatelná státu.

                           —

                           Napadené rozhodnutí nesprávně konstatuje, že rozhodnutí společnosti SEA S.p.A. založit společnost Airport Handling S.p.A. a poskytnout této společnosti počáteční základní kapitál je přičitatelné veřejným orgánům

               7.

               Sedmý žalobní důvod vycházející z porušení a nesprávného použití článku 108 SFEU, s odkazem na údajnou neexistenci hospodářské účelnosti.

                           —

                           Napadené rozhodnutí nesprávně konstatuje, že rozhodnutí společnosti SEA S.p.A. založit společnost Airport Handling S.p.A. neodpovídá chování obezřetného hospodářského subjektu působícího v tržním hospodářství.


title: Věc C-192/09: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 11. listopadu 2009 — Komise Evropských společenství v. Nizozemské království

text:
               27.2.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 51/28

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 11. listopadu 2009 — Komise Evropských společenství v. Nizozemské království
   (Věc C-192/09) (1)

   2010/C 51/52

      Jednací jazyk: nizozemština

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 180, 1.8.2009.


title: Věc F-45/06: Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 16. září 2010 — Avendano a další v. Komise

text:
               20.11.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 317/50

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 16. září 2010 — Avendano a další v. Komise
   (Věc F-45/06) (1)

   ()
   2010/C 317/92
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda prvního senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 143, 17.6.2006, s. 39.


title: Věc T-507/13: Žaloba podaná dne 23. září 2013 — SolarWorld a další v. Komise

text:
               9.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 325/50

         Žaloba podaná dne 23. září 2013 — SolarWorld a další v. Komise
   (Věc T-507/13)
   2013/C 325/80
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: SolarWorld AG (Bonn, Německo); Brandoni solare SpA (Castelfidardo, Itálie); Global Sun Ltd (Sliema, Malta); Silicio Solar, SAU (Puertollano, Španělsko); a Solaria Energia y Medio Ambiente, SA (Madrid, Španělsko) (zástupci: L. Ruessmann, advokát, a J. Beck, solicitor)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               prohlásil žalobu za přípustnou a opodstatněnou;

               —

               zrušil rozhodnutí Komise 2013/423/EU ze dne 2. srpna 2013, kterým se přijímá závazek nabízený v souvislosti s řízením o uložení prozatímního antidumpingového cla na dovoz krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků a destiček) pocházejících nebo odesílaných z Čínské lidové republiky;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby žalobkyně předkládají tři žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod vycházející z tvrzení, že napadené rozhodnutí porušilo právo žalobkyň na spravedlivý proces, zásadu řádné správy, právo žalobkyň na obhajobu a čl. 8 odst. 4 a čl. 19 odst. 2 základního antidumpingového nařízení (1) tím, že

                           —

                           Komise uzavřela dohodu s čínskou vládou a čínskou obchodní komorou pro stroje a zařízení, která zastupuje velký počet čínských exportních výrobců, aniž by řádně a přiměřeným způsobem zveřejnila základní podmínky předmětného závazku,

                           —

                           Komise dotčeným stranám neposkytla možnost, aby se k závazku přijatému napadeným rozhodnutím mohly včas a účinně vyjádřit.

               2)

               Druhý žalobní důvod vycházející ze zjevně nesprávného posouzení a z porušení čl. 6 odst. 1 a čl. 8 odst. 1 základního antidumpingového nařízení tím, že napadené rozhodnutí se svévolně odchyluje od výsledků šetření Komise a stanoví minimální dovozní ceny ve výši, která je zjevně nezpůsobilá k tomu, aby odstranila újmy způsobené výrobcům v EU.

                           —

                           Třetí žalobní důvod vycházející z porušení čl. 101 odst. 1 SFEU tím, že napadené rozhodnutí přijímá a posiluje horizontální dohodu o cenách a je proto v rozporu se zákazem narušení hospodářské soutěže na vnitřním trhu stanoveným v SFEU.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (Úř. věst. L 343, s. 51).


title: Věc T-383/14: Žaloba podaná dne 30. května 2014 – Europower v. Komise

text:
               21.7.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 235/31

         Žaloba podaná dne 30. května 2014 – Europower v. Komise
   (Věc T-383/14)
   2014/C 235/42
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Europower SpA (Milán, Itálie) (zástupci: G. Cocco a L. Salomoni, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí, které odmítá nabídku předloženou společností Europower S.p.A. v rámci nabídkového řízení na výstavbu trigenerační elektrárny s plynovou turbínou a související údržbu a zadává tuto veřejnou zakázku jinému uchazeči;

               —

               zrušil rozhodnutí o vlastnostech a výhodách vybrané nabídky;

               —

               zrušil rozhodnutí o neposkytnutí kopie dokumentů požadovaných žalobkyní dne 7. dubna 2004, a v důsledku toho přijal rozhodnutí za účelem poskytnutí těchto dokumentů;

               —

               zrušil opětovné odmítnutí přístupu v návaznosti na potvrzující žádost;

               —

               zrušil všechny následné, předcházející nebo související akty, i dosud neznámé, a zejména písemný záznam z nabídkového řízení, smlouvu případně uzavřenou s vybraným uchazečem, ověření, zda vybraný uchazeč dodržel podmínky, jak to prohlásil, což jsou všechno neznámé akty, s výhradou doplnění nových důvodů ve smyslu čl. 48 odst. 2 jednacího řádu Tribunálu.

         Podpůrně:

               —

               částečně zrušil oznámení o zahájení nabídkového řízení;

               —

               částečně zrušil administrativní přílohu k oznámení o zahájení nabídkového řízení;

               —

               konečně uložil Komisi náhradu vzniklé škody, v rozsahu určeném v průběhu řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Tato žaloba je podána proti rozhodnutí, kterým byla odmítnuta nabídka předložená žalobkyní v rámci nabídkového řízení, které je též předmětem věci T-355/14, STC v. Komise.
   Žalobkyně uplatňuje na podporu své žaloby pět žalobních důvodů.

               První žalobní důvod, vycházející z porušení podstatných náležitostí, porušení zásady rovného zacházení, zakotvené v článku 148 nařízení č. 1268/2012 (1), porušení článku 113 nařízení č. 966/2012 (2), porušení právních předpisů o veřejných zakázkách, jakož i ze zneužití pravomoci v této věci.

                           —

                           Žalobkyně v tomto ohledu tvrdí, že k připuštění do zadávacího řízení bylo třeba splnit požadavky technické způsobilosti stanovené v bodě II.2.3 oznámení o zahájení nabídkového řízení, které pod sankcí vyloučení vyžadovaly, aby uchazeči již přímo vybudovali alespoň dvě zařízení na kombinovanou výrobu tepla a elektřiny s minimální kapacitou 8 MW. Vybraný uchazeč měl být vyloučen, neboť výše uvedené minimální požadavky vyžadované právní úpravou o veřejných zakázkách nesplňoval.

               Druhý žalobní důvod, vycházející z porušení článku 149 nařízení č. 1268/2012, porušení článku 113 nařízení č. 966/2012, porušení směrnice 2004/18/ES (3) (bod 39 odůvodnění), jakož i ze zneužití pravomoci v této věci

                           —

                           Žalobkyně v tomto ohledu tvrdí, že zadání veřejné zakázky je protiprávní, neboť nebylo důvodné, aby vybraný uchazeč obdržel takový počet bodů, které mu byly uděleny, jelikož při posuzování technické nabídky na základě kritérií stanovených Komisí se musí povinně vycházet ze skutečné kapacity daného zařízení, a nikoli z jednostranného prohlášení uchazeče. Došlo tak k porušení transparentnosti a rovného zacházení v rámci nabídkového řízení.

               Třetí žalobní důvod, vycházející z porušení článku 112 nařízení č. 966/2012, porušení zásady utajení nabídek, uvedené v článku 111 nařízení č. 966/2012, porušení článků 157 a 159 nařízení č. 1268/2012, jakož i ze zneužití pravomoci v této věci.

                           —

                           Žalobkyně v tomto ohledu tvrdí, že úkony v rámci nabídkového řízení vedoucí k zadání veřejné zakázky byly vykonány na jednom zasedání, během něhož byly posuzovány administrativní dokumenty nezbytné k účasti v nabídkovém řízení zároveň s technickými a ekonomickými nabídkami. Tento postup je v rozporu se zásadou utajení a se zásadou odděleného posuzování nabídek.

               Čtvrtý žalobní důvod, vycházející z porušení zásady rovného zacházení a zásady transparentnosti, porušení článků 15 a 298 SFEU, porušení článku 102 nařízení č. 966/2012, porušení článku 6 směrnice 2004/18/ES, jakož i ze zneužití pravomoci v této věci.

                           —

                           Žalobkyně v tomto ohledu tvrdí, že Komise v návaznosti na rozhodnutí o odmítnutí předložené nabídky pouze oznámila tabulku s přidělenými body a následně protiprávně odmítla přístup k vyžádaným dokumentům, a to i poté, co žalobkyně podala v souladu s článkem 7 a násl. nařízení č. 1049/2001 (4) potvrzující žádost.

               Pátý žalobní důvod, vycházející z porušení zásady rovného zacházení a zásady transparentnosti, porušení článků 157 a 158 nařízení č. 1268/2012, jakož i ze zneužití pravomoci v této věci.

                           —

                           Žalobkyně v tomto ohledu tvrdí, že skutečnost, že jí v rozporu s článkem 157 nařízení č. 1268/2012 nebyla předána kopie písemného záznamu z nabídkového řízení a konečná rozhodnutí o zadání zakázky, zabránila žalobkyni seznámit se s podmínkami uvedenými v těchto ustanoveních.

      (1)  Nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 1268/2012, ze dne 29. října 2012, o prováděcích pravidlech k nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 966/2012, kterým se stanoví finanční pravidla o souhrnném rozpočtu Unie (Úř. věst. L 362, s. 1).

      (2)  Nařízení (EU, EURATOM) č. 966/2012 Evropského parlamentu a Rady ze dne 25. října 2012, kterým se stanoví finanční pravidla o souhrnném rozpočtu Unie a o zrušení nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 (Úř. věst. L 298, s. 1).

      (3)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby (Úř. věst. L 134, s. 114).

      (4)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, s. 43).


title: Věc C-257/08: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 20. ledna 2009 — Komise Evropských společenství v. Italská republika

text:
               16.5.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 113/28

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 20. ledna 2009 — Komise Evropských společenství v. Italská republika
   (Věc C-257/08) (1)

   2009/C 113/55

      Jednací jazyk: italština

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 209, 15.8.2008.


title: Věc T-375/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 16. září 2013 — Hansa Metallwerke a další v. Komise ( „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Belgický, německý, francouzský, italský, nizozemský a rakouský trh zařízení a pevných součástí koupelen — Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP — Koordinace zvyšování cen a výměny citlivých obchodních informací — Spolupráce během správního řízení — Sdělení o spolupráci z roku 2002 — Snížení výše pokuty — Pokyny o metodě stanovování pokut z roku 2006 — Zákaz zpětné účinnosti“ )

text:
               9.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 325/25

         Rozsudek Tribunálu ze dne 16. září 2013 — Hansa Metallwerke a další v. Komise
   (Věc T-375/10) (1)

   (Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Belgický, německý, francouzský, italský, nizozemský a rakouský trh zařízení a pevných součástí koupelen - Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP - Koordinace zvyšování cen a výměny citlivých obchodních informací - Spolupráce během správního řízení - Sdělení o spolupráci z roku 2002 - Snížení výše pokuty - Pokyny o metodě stanovování pokut z roku 2006 - Zákaz zpětné účinnosti)
   2013/C 325/41
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Hansa Metallwerke AG (Stuttgart, Německo); Hansa Nederland BV (Nijkerk, Nizozemsko); Hansa Italiana Srl (Castelnuovo del Garda, Itálie); Hansa Belgium (Asse, Belgie); a Hansa Austria GmbH (Salcburk, Rakousko) (zástupci: H. J. Hellmann a C. Malz, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Antoniadis a R. Sauer, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Rada Evropské unie (zástupci: M. Simm a F. Florindo Gijón, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise C(2010) 4185 final ze dne 23. června 2010 v řízení podle článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/39.092 — Zařízení a pevné součásti koupelen), a podpůrně návrh na snížení výše pokuty uložené žalobkyním v tomto rozhodnutí.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Hansa Metallwerke AG, Hansa Nederland BV, Hansa Italiana Srl, Hansa Belgium a Hansa Austria GmbH ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení Evropské komise.

               3)

               Rada Evropské unie ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 301, 06.11.2010.


title: Věc C-429/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) (Spojené království) dne 29. září 2008 – Karen Murphy v. Media Protection Services Limited

text:
               22.11.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/26

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) (Spojené království) dne 29. září 2008 – Karen Murphy v. Media Protection Services Limited
   (Věc C-429/08)
   (2008/C 301/42)
   Jednací jazyk: angličtina
   Předkládající soud
   High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)
   Účastnice původního řízení

      Odvolatelka: Karen Murphy

      Odpůrkyně: Media Protection Services Limited
   Předběžné otázky

               1.

               Za jakých okolností je zařízení podmíněného přístupu „nedovoleným zařízením“ ve smyslu čl. 2 písm. e) směrnice 98/84/ES (1)?

               2.

               Je zejména zařízení podmíněného přístupu „nedovoleným zařízením“, jestliže je pořízeno za takových okolností, kdy:

                           i)

                           zařízení podmíněného přístupu bylo vyrobeno poskytovatelem služby nebo s jeho souhlasem a původně dodáno s omezeným smluvním oprávněním používat zařízení k získání přístupu k chráněné službě pouze v prvním členském státě a bylo použito k získání přístupu k takové chráněné službě v jiném členském státě? nebo

                           ii)

                           zařízení podmíněného přístupu bylo vyrobeno poskytovatelem služby nebo s jeho souhlasem a původně získáno nebo aktivováno na základě uvedení falešného jména a adresy v prvním členském státě, čímž byla překonána smluvní územní omezení uvalená na vývoz takových zařízení k použití mimo první členský stát? nebo

                           iii)

                           zařízení podmíněného přístupu bylo vyrobeno poskytovatelem služby nebo s jeho souhlasem a původně dodáno se smluvní podmínkou, že bude používáno pouze pro domácí nebo soukromé účely, a nikoli pro komerční účely (pro něž se hradí vyšší účastnický poplatek), ale bylo použito ve Spojeném království pro komerční účely, konkrétně pro živá vysílání fotbalových utkání v pohostinském zařízení?

               3.

               V případě záporné odpovědi na kteroukoli část druhé otázky, brání čl. 3 odst. 2 uvedené směrnice členskému státu v uplatňování vnitrostátního práva, které zakazuje použití takových zařízení podmíněného přístupu za okolností uvedených výše v druhé otázce?

               4.

               V případě záporné odpovědi na kteroukoli část druhé otázky, je čl. 3 odst. 2 uvedené směrnice neplatný:

                           a)

                           z důvodu jeho diskriminační nebo nepřiměřené povahy; nebo

                           b)

                           z důvodu rozporu s právy volného pohybu podle Smlouvy; nebo

                           c)

                           z jakéhokoli jiného důvodu?

               5.

               V případě kladné odpovědi na druhou otázku, jsou čl. 3 odst. 1 a článek 4 neplatné z důvodu, že ukládají členským státům, aby zakázaly dovoz „nedovolených zařízení“ z jiných členských států a jiné dispozice s takovými zařízeními za okolností, kdy taková zařízení mohou být legálně dovážena nebo používána k příjmu přeshraničních satelitních vysílacích služeb na základě pravidel o volném pohybu zboží podle článků 28 a 30 Smlouvy o ES nebo svobody poskytovat a přijímat služby podle článku 49 Smlouvy o ES?

         K výkladu článků 12, 28, 30 a 49 Smlouvy o ES

               6.

               Brání články 28 ES, 30 ES nebo 49 ES vymáhání vnitrostátního právního předpisu (jako je článek 297 Copyright, Designs and Patents Act 1988 [zákon z roku 1988 o autorském právu, vzorech a patentech]), podle něhož je trestné neoprávněné přijímání programu, jenž je součástí vysílací služby poskytované z místa na území Spojeného království, s úmyslem vyhnout se platbě jakéhokoli poplatku za příjem programu, v kterémkoli z následujících případů:

                           i)

                           zařízení podmíněného přístupu bylo vyrobeno poskytovatelem služby nebo s jeho souhlasem a původně dodáno s omezeným smluvním oprávněním používat zařízení k získání přístupu k chráněné službě pouze v prvním členském státě a bylo použito k získání přístupu k takové chráněné službě v jiném členském státě (v tomto případě ve Spojeném království)? nebo

                           ii)

                           zařízení podmíněného přístupu bylo vyrobeno poskytovatelem služby nebo s jeho souhlasem a původně získáno nebo aktivováno na základě uvedení falešného jména a adresy v prvním členském státě, čímž byla překonána smluvní územní omezení uvalená na vývoz takových zařízení k použití mimo první členský stát? nebo

                           iii)

                           zařízení podmíněného přístupu bylo vyrobeno poskytovatelem služby nebo s jeho souhlasem a původně dodáno se smluvní podmínkou, že bude používáno pouze pro domácí nebo soukromé účely, a nikoli pro komerční účely (pro něž se hradí vyšší účastnický poplatek), ale bylo použito ve Spojeném království pro komerční účely, konkrétně pro živá vysílání fotbalových utkání v pohostinském zařízení?

               7.

               Je vymáhání dotčeného vnitrostátního právního předpisu v každém případě vyloučeno z důvodu diskriminace v rozporu s článkem 12 ES nebo z jiného důvodu proto, že se uvedený vnitrostátní právní předpis vztahuje na programy zařazené do vysílací služby poskytované z místa na území Spojeného království, ale nikoli z žádného jiného členského státu?

         K výkladu článku 81 Smlouvy o ES

               8.

               Pokud poskytovatel programového obsahu poskytne řadu výhradních licencí, vždy pro území jednoho nebo více členských států, a na základě takových licencí je provozovatel vysílání oprávněn vysílat předmětný obsah pouze v rámci příslušného území (včetně satelitního vysílání), a součástí každé licence je smluvní povinnost provozovatele vysílání zabránit použití jeho satelitních dekódovacích karet umožňujících příjem obsahu, jenž je předmětem licence, mimo území, na něž se licence vztahuje, jaké právní kritérium by měl vnitrostátní soud použít a jaké okolnosti by měl vzít v úvahu při rozhodování o tom, zda je smluvní omezení v rozporu se zákazem uloženým čl. 81 odst. 1?
               Zejména:

                           a)

                           musí být čl. 81 odst. 1 [ES] vykládán v tom smyslu, že se vztahuje na takovou povinnost pouze z důvodu, že jejím domnělým účelem je bránit, omezovat nebo narušovat hospodářskou soutěž?

                           b)

                           v případě kladné odpovědi, musí být rovněž prokázáno, že taková smluvní povinnost podstatným způsobem brání, omezuje nebo narušuje hospodářskou soutěž, aby se na ni vztahoval zákaz stanovený čl. 81 odst. 1?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/84/ES ze dne 20. listopadu 1998 o právní ochraně služeb s podmíněným přístupem a služeb tvořených podmíněným přístupem (Úř. věst. L 320, s. 54; Zvl. vyd. 06/03, s. 147).


title: Věc T-289/06: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 22. dubna 2009 — CESD-Communautaire v. Komise ( Veřejné zakázky — Prohlášení o vážném porušení smlouvy — Článek 93 odst. 1 písm. f) nařízení (ES, Euratom) č. 1605/2002 — Žaloba na neplatnost — Nesprávné skutkové zjištění a nesprávné právní posouzení — Pravomoc Soudu — Právní zájem na podání žaloby — Přípustnost — Zneužití pravomoci — Zjevně nesprávné posouzení — Odůvodnění — Práva obhajoby )

text:
               6.6.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/13

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 22. dubna 2009 — CESD-Communautaire v. Komise
   (Věc T-289/06) (1)

   („Veřejné zakázky - Prohlášení o vážném porušení smlouvy - Článek 93 odst. 1 písm. f) nařízení (ES, Euratom) č. 1605/2002 - Žaloba na neplatnost - Nesprávné skutkové zjištění a nesprávné právní posouzení - Pravomoc Soudu - Právní zájem na podání žaloby - Přípustnost - Zneužití pravomoci - Zjevně nesprávné posouzení - Odůvodnění - Práva obhajoby“)
   2009/C 129/21
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Centre européen pour la statistique et le développement ASBL (CESD-Communautaire) (Lucemburk, Lucembursko) (zástupci: D. Grisay a D. Piccininno, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: G. Wilms a J. F. Pasquier, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení dopisu Komise ze dne 11. srpna 2006, kterým Komise informovala žalobce, že přijala rozhodnutí, ve kterém konstatovala vážné porušení, pokud jde o tři smlouvy zmíněné v tomto dopise, na základě čl. 93 odst. 1 písm. f) nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (Úř. věst. L 248, s. 1; Zvl. vyd. 01/04, s. 74)

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Centre européen pour la statistique et le développement ASBL (CESD-Communautaire) se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 310, 16.12.2006.


title: Věc C-643/15: Žaloba podaná dne 2. prosince 2015 – Slovenská republika v. Rada Evropské unie

text:
               1.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/41

         Žaloba podaná dne 2. prosince 2015 – Slovenská republika v. Rada Evropské unie
   (Věc C-643/15)
   (2016/C 038/55)
   Jednací jazyk: slovenština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Slovenská republika (zástupce: Ministerstvo spravodlivosti Slovenskej republiky)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání žalobkyně

   Slovenská republika navrhuje, aby Soudní dvůr

               —

               prohlásil rozhodnutí Rady (EU) 2015/1601 (1) ze dne 22. září 2015, kterým se stanoví dočasná opatření v oblasti mezinárodní ochrany ve prospěch Itálie a Řecka za neplatné a

               —

               uložil Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu své žaloby Slovenská republika uvádí 6 žalobních důvodů:

               1.

               První žalobní důvod vycházející z porušení článku 68 SFEU, jakož i čl. 13 odst. 2 SEU a zásady institucionální rovnováhy
               Rada tím, že přijala napadené rozhodnutí nad rámec předchozího usměrnění Evropské rady, a tedy v rozporu s jejím mandátem, porušila článek 68 SFEU, jakož i čl. 13 odst. 2 SEU a zásadu institucionální rovnováhy.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení článku 10 odst. 1 a 2 SEU, čl. 13 odst. 2 SEU, čl. 78 odst. 3 SFEU, článků 3 a 4 Protokolu č. 1 a článků 6 a 7 Protokolu č. 2, jakož i zásad právní jistoty, zastupitelské demokracie a institucionální rovnováhy
               Takový typ aktu, jako je napadené rozhodnutí, není možné přijmout na základě čl. 78 odst. 3 SFEU. Ve světle svého obsahu má totiž napadené rozhodnutí charakter legislativního aktu, a mělo být tedy přijato legislativním postupem, který však čl. 78 odst. 3 SFEU nepředvídá. Tím, že Rada napadené rozhodnutí přijala na základě čl. 78 odst. 3 SFEU, porušila nejen toto ustanovení, ale zasáhla i do práv národních parlamentů a Evropského parlamentu.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z porušení podstatných procesních předpisů upravujících legislativní postup, jakož i čl. 10 odst. 1 a 2 SEU, čl. 13 odst. 2 SEU a zásad zastupitelské demokracie, institucionální rovnováhy a řádné správy věcí veřejných
               Pokud by Soudní dvůr v rozporu s tvrzeními Slovenské republiky v rámci druhého žalobního důvodu dospěl k závěru, že napadené rozhodnutí bylo přijato legislativním postupem (quod non), Slovenská republika subsidiárně namítá porušení podstatných procesních předpisů, zakotvených v čl. 16 odst. 8 SEU, čl. 15 odst. 2 SFEU, čl. 78 odst. 3 SFEU, článků 3 a 4 Protokolu č. 1, článku 6 a čl. 7 odst. 1 a 2 Protokolu č. 2, jakož i porušení čl. 10 odst. 1 a 2 SEU, čl. 13 odst. 2 SEU a zásad zastupitelské demokracie, institucionální rovnováhy a řádné správy věcí veřejných. Konkrétně došlo k nedodrženi požadavku veřejnosti jednání a hlasování v Radě, k omezení účasti národních parlamentů v procesu přijímání napadeného rozhodnutí a k porušení podmínky konzultace Evropského parlamentu.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení podstatných procesních předpisů, zakotvených v čl. 78 odst. 3 SFEU a článku 293 SFEU, jakož i čl. 10 odst. 1 a 2 SEU, čl. 13 odst. 2 SEU a zásad zastupitelské demokracie, institucionální rovnováhy a řádné správy věcí veřejných
               Předtím, než Rada přijala napadené rozhodnutí, učinila v rámci Komise řadu změn a doplňků. Přitom porušila podstatné procesní předpisy, zakotvené v čl. 78 odst. 3 SFEU a článku 293 SFEU, jakož i čl. 10 odst. 1 a 2 SEU, čl. 13 odst. 2 SEU a zásady zastupitelské demokracie, institucionální rovnováhy a řádné správy věcí veřejných. Evropský parlament totiž nebyl řádně konzultován a Rada o změnách a doplňcích návrhu Komise nerozhodla jednomyslně.

               5.

               Pátý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 78 odst. 3 SFEU nesplněním podmínek jeho použitelnosti
               Subsidiárně k druhému žalobnímu důvodu Slovenská republika namítá porušení čl. 78 odst. 3 SFEU z důvodu nesplnění podmínek jeho použitelnosti, které se týká dočasnosti přijatých opatření, jakož i existence nouzového stavu v důsledku náhlého přílivu státních příslušníků třetích zemí.

               6.

               Šestý žalobní důvod vycházející z porušení zásady proporcionality
               Napadené rozhodnutí je ve zjevném rozporu se zásadou proporcionality, jelikož zjevně není ani vhodné a ani nezbytné k dosažení sledovaného cíle.

      (1)  Úř. věst. EU L 248, s. 80.


title: Věc T-390/08 R: Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 15. října 2008 – Bank Melli Iran v. Rada ( Předběžné opatření — Nařízení (ES) č. 423/2007 — Omezující opatření vůči Íránu — Rozhodnutí Rady — Opatření zmrazující finanční prostředky a hospodářské zdroje — Návrh na odklad vykonatelnosti — Nedostatek naléhavosti — Neexistence závažné a nenapravitelné újmy )

text:
               20.12.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 327/28

         Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 15. října 2008 – Bank Melli Iran v. Rada
   (Věc T-390/08 R)
   („Předběžné opatření - Nařízení (ES) č. 423/2007 - Omezující opatření vůči Íránu - Rozhodnutí Rady - Opatření zmrazující finanční prostředky a hospodářské zdroje - Návrh na odklad vykonatelnosti - Nedostatek naléhavosti - Neexistence závažné a nenapravitelné újmy“)
   (2008/C 327/53)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Bank Melli Iran (Teherán, Írán) (zástupce: L. Defalque, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: M. Bishop, E. Finnegan a R. Liudvinaviciute-Cordeiro, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh na odklad provedení bodu 4 tabulky B přílohy rozhodnutí Rady 2008/475/ES ze dne 23. června 2008, kterým se provádí čl. 7 odst. 2 nařízení (ES) č. 423/2007 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 163, s. 29), v rozsahu, v němž je Melli Bank Iran uvedena na seznamu právnických osob, subjektů a orgánů, jejichž finanční prostředky a hospodářské zdroje jsou zmraženy
   Výrok

               1)

               Návrh na předběžné opatření se zamítá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc T-552/08: Žaloba podaná dne 17. prosince 2008 – Komise v. Domótica

text:
               7.3.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 55/33

         Žaloba podaná dne 17. prosince 2008 – Komise v. Domótica
   (Věc T-552/08)
   (2009/C 55/61)
   Jednací jazyk: portugalština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: A. M. Rochaud-Jöet a S. Petrova, zmocněnci, ve spolupráci s G. Anastáciem a A.. R. Andradem, advokáti)

      Žalovaná: Domótica, Estudo e Projecto de Edifícios Inteligentes, Lda (Lisabon, Portugalsko)
   Návrhové žádání žalobkyně

               —

               uložit žalované, aby žalobkyni vrátila částku zaplacenou jako zálohu na plnění smlouvy č. BU/466/94 POIES uzavřené v rámci programu THERMIE a vypovězené z důvodu porušení smlouvy ze strany žalované a dalších smluvních stran ve výši 124 319,22 eur navýšenou o úroky z prodlení ve výši 48 180 eur vzniklé do 30. září 2008 a o úroky z prodlení, které vzniknou až do skutečného zaplacení celé částky.

               —

               uložit Domotica náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Komise Evropských společenství uzavřela se žalovanou, s Hospitais da Universidade de Coimbra, a se společností Técnicas Reunidas, S.A, smlouvu Thermie č. BU/466/94 POIES na základě nařízení č. 2008/90 (1).
   Žalovaná byla jmenována koordinátorem projektu a pověřena předložením potřebných dokumentů Komisi, jakož i zprostředkováním kontaktu mezi smluvními stranami a Komisí. Odpovědnost smluvních stran byla společná a nerozdílná.
   V souladu se smlouvou Komise 10. února 1995 zaplatila zálohu ve výši 30 %, tj. 176 693 eur.
   Dne 24. května 2000 Komise smlouvu z oprávněných důvodů (po výstraze) vypověděla, a to na základě porušení smlouvy:

               —

               zpoždění při výkonu smlouvy neoznámená Komisi;

               —

               neschopnost společnosti Domótica zahájit realizaci projektu, což sama žalovaná uznala;

               —

               nepředložení v řádné formě a lhůtě finančních a technických zpráv Komisi;

               —

               nedokončení prací na projektu v původně stanovené lhůtě, ani v další dodatečné lhůtě (31. srpna 2000).

         Smluvní povinnosti nebyly splněny kvůli zavinění smluvních stran.
   Smlouva obsahovala možnost, aby Komise požadovala úplné či částečné vrácení finanční pomoci, jakož i zaplacení úroků v případě porušení smlouvy ze strany smluvních stran.
   Komise má nárok na vrácení 172 499,22 eur, tedy počáteční zálohy včetně úroků vzniklých od 10. února 1995, přičemž tato částka se snižuje o výdaje spojené s částečným splněním smlouvy, které žalovaná doložila a Komise uznala. Zároveň se tato suma navyšuje o úroky vzniklé v budoucnu.

      (1)  Nařízení Rady (EHS) č. 2008/90 ze dne 29. června 1990 o podpoře nových technologií z oblasti energetiky v Evropě (program Thermie) (Úř. věst. L 185 s. 1).


title: Věc F-59/14: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 19. května 2015 – Brune v. Evropská komise „Veřejná služba — Otevřené výběrové řízení EPSO/AD/26/05 — Nezařazení na rezervní seznam — Zrušení Tribunálem — Článek 266 SFEU — Uspořádání nové ústní zkoušky — Odmítnutí uchazeče zúčastnit se ji — Nové rozhodnutí o nezařazení uchazeče na rezervní seznam — Žaloba na neplatnost — Zamítnutí — Potvrzení rozsudku Tribunálu v řízení o kasačním opravném prostředku — Pozdější návrh na náhradu škody — Dodržení přiměřené lhůty“

text:
               29.6.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/44

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 19. května 2015 – Brune v. Evropská komise
   (Věc F-59/14) (1)

   („Veřejná služba - Otevřené výběrové řízení EPSO/AD/26/05 - Nezařazení na rezervní seznam - Zrušení Tribunálem - Článek 266 SFEU - Uspořádání nové ústní zkoušky - Odmítnutí uchazeče zúčastnit se ji - Nové rozhodnutí o nezařazení uchazeče na rezervní seznam - Žaloba na neplatnost - Zamítnutí - Potvrzení rozsudku Tribunálu v řízení o kasačním opravném prostředku - Pozdější návrh na náhradu škody - Dodržení přiměřené lhůty“)
   (2015/C 213/72)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Markus Brune (Bonn, Německo) (zástupce: H. Mannes, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Currall a G. Gattinara, zmocněnci, B. Wägenbaur, advokát)

      Předmět věci

   Návrh na náhradu škody údajně utrpěné v důsledku ztráty možnosti být přijat na pracovní místo v rámci EU, založený na rozsudku ve věci F-5/08

      Výrok rozsudku

               1)

               Evropské komisi se ukládá vyplatit M. Brunemu částku 4  000 eur jako náhradu nemajetkové újmy, kterou utrpěl v období mezi 6. březnem 2007 a 4. únorem 2011, navýšenou o úroky z prodlení stanovené od 17. dubna 2013 na základě sazby používané Evropskou centrální bankou pro hlavní refinanční operace v dotyčném období, zvýšené o dva procentní body.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí polovinu nákladů vynaložených M. Brunem.

               4)

               M. Brune ponese polovinu vlastních nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 431, 1.12.2014, s. 48.


title: Věc F-56/06: Žaloba podaná dne  9. května 2006  – Chassagne v. Komise

text:
               1.7.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 154/29

         Žaloba podaná dne 9. května 2006 – Chassagne v. Komise
   (Věc F-56/06)
   (2006/C 154/66)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Olivier Chassagne (Brusel, Belgie) (zástupci: S. Rodrigues, Y. Minatchy a A. Jaume, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobce

               —

               zrušit Zprávu o vývoji služby žalobce za rok 2004;

               —

               zrušit rozhodnutí o přidělení prioritních bodů generálního ředitelství během hodnotícího období 2005;

               —

               zrušit rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování ze dne 30. ledna 2006 a ze dne 14. března 2006, kterými se zamítají stížnosti podané žalobcem proti výše uvedeným aktům;

               —

               přiznat žalobci symbolickou částku jedno euro jako náhradu profesní újmy a symbolickou částku jedno euro jako náhradu nemajetkové újmy, újem vyplývajících z přijetí napadených aktů;

               —

               uložit Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobce na podporu své žaloby uvádí zaprvé protiprávnost Obecných prováděcích ustanovení článků 43 a 45 služebního řádu.
   Dále uplatňuje porušení více formálních náležitostí, jako jsou práva obhajoby, povinnost odůvodnění a dodržování procesních pravidel.
   Žalobce krom toho tvrdí, že se správa dopustila více zjevně nesprávných posouzení, zejména v rámci srovnání zásluh a rozdělení prioritních bodů.
   Konečně žalovaná podle žalobce porušila zásadu řádného úředního postupu.


title: Věc T-726/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 7. června 2017 – Blaž Jamnik a Blaž v. Parlament „Veřejné zakázky na služby — Veřejná zakázka na nemovitost — Zadávací řízení — Jednací řízení bez předchozího uveřejnění oznámení o zahájení zadávacího řízení — Prostor pro Evropský dům v Lublani — Odmítnutí návrhu po předchozím průzkumu místního trhu — Přidělení zakázky jinému uchazeči — Nezkoumání dokumentů přiložených k nabídce — Nesprávné právní posouzení — Zjevně nesprávné posouzení“

text:
               24.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 239/45

         Rozsudek Tribunálu ze dne 7. června 2017 – Blaž Jamnik a Blaž v. Parlament
   (Věc T-726/15) (1)

   („Veřejné zakázky na služby - Veřejná zakázka na nemovitost - Zadávací řízení - Jednací řízení bez předchozího uveřejnění oznámení o zahájení zadávacího řízení - Prostor pro Evropský dům v Lublani - Odmítnutí návrhu po předchozím průzkumu místního trhu - Přidělení zakázky jinému uchazeči - Nezkoumání dokumentů přiložených k nabídce - Nesprávné právní posouzení - Zjevně nesprávné posouzení“)
   (2017/C 239/56)
   Jednací jazyk: slovinština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Jožica Blaž Jamnik a Brina Blaž (Lublaň, Slovinsko) (zástupce: D. Mihevc, advokát)

      Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: V. Naglič, P. López-Carceller a B. Simon, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh založený na článku 263 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí Parlamentu ze dne 12. října 2015, kterým se po předchozím průzkumu místního trhu odmítá návrh předložený žalobkyněmi v rámci veřejné zakázky na nemovitost INLO.AO-2013-051-LUX-UGIMBI-06, týkající se budoucího Evropského domu v Lublani, a rozhodnutí přidělit zakázku jinému uchazeči, a podpůrně návrh založený na článku 268 SFEU a znějící na náhradu škody, kterou žalobkyně údajně utrpěly.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Jožici Blaž Jamnik a Brině Blaž se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 98, 14.3.2016.


title: Věc T-48/17 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 14. března 2017 – ADDE v. Parlament „Řízení o předběžných opatřeních — Financování politické strany — Institucionální právo — Bankovní záruka — Neexistence naléhavosti“

text:
               8.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 144/47

         Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 14. března 2017 – ADDE v. Parlament
   (Věc T-48/17 R)
   („Řízení o předběžných opatřeních - Financování politické strany - Institucionální právo - Bankovní záruka - Neexistence naléhavosti“)
   (2017/C 144/66)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Alliance for Direct Democracy in Europe ASBL (ADDE) (Brusel, Belgie) (zástupkyně: L. Defalque, advokátka)

      Žalovaný: Evropský parlament (zástupkyně: C. Burgos a S. Alves, zmocněnkyně)

      Předmět věci

   Návrh na základě článků 278 a 279 SFEU na nařízení předběžných opatření ke zproštění povinnosti zřídit bankovní záruku jako podmínku předběžného financování grantu vyplývající z rozhodnutí Parlamentu FINS-2017-13 ze dne 15. prosince 2016 týkajícího se financování přiznaného žalobkyni.

      Výrok

               1)

               Návrh na nařízení předběžného opatření se zamítá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc F-69/11: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 17. října 2013 — BF v. Účetní dvůr ( „Veřejná služba — Řízení o obsazení pracovního místa ředitele — Zpráva výběrové komise — Odůvodnění — Nedostatek — Protiprávnost rozhodnutí o jmenování — Podmínky“ )

text:
               30.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 352/23

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 17. října 2013 — BF v. Účetní dvůr
   (Věc F-69/11) (1)

   (Veřejná služba - Řízení o obsazení pracovního místa ředitele - Zpráva výběrové komise - Odůvodnění - Nedostatek - Protiprávnost rozhodnutí o jmenování - Podmínky)
   2013/C 352/42
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: BF (Lucemburk, Lucembursko) (zástupce: L. Levi, advokát)

      Žalovaný: Evropský účetní dvůr (zástupci: T. Kennedy a J. Vermer, zmocněnci, ve spolupráci s D. Waelbroeckem)

      Předmět věci

   Zrušení rozhodnutí Účetního dvora nejmenovat žalobce do funkce ředitele ředitelství lidských zdrojů a jmenovat do uvedené funkce jiného kandidáta.

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí ze dne 18. listopadu 2010, kterým Účetní dvůr Evropské unie jmenoval Z do funkce ředitelky ředitelství lidských zdrojů a zamítl kandidaturu BF na tuto pozici se zrušuje.

               2)

               Řízení o návrhu Účetního dvora Evropské unie vyřadit ze spisu přílohy A 7 a A 11 žaloby se zastavuje.

               3)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               4)

               Účetní dvůr Evropské unie ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené BF.

      (1)  Úř. věst. C 282, 24.9.2011, s. 52.


title: Věc C-439/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Spetsializiran nakazatelen sad (Bulharsko) dne 5. srpna 2016 – trestní řízení proti Emilovi Milevovi

text:
               3.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 364/12

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Spetsializiran nakazatelen sad (Bulharsko) dne 5. srpna 2016 – trestní řízení proti Emilovi Milevovi
      (Věc C-439/16)
      (2016/C 364/07)
      Jednací jazyk: bulharština

         Předkládající soud

      Spetsializiran nakazatelen sad (Specializovaný trestní soud v Sofii, Bulharsko)

         Účastníci původního trestního řízení

      Žalobce: Spetsializirana prokuratura
      Žalovaný: Emil Milev

         Předběžná otázka

      Je vnitrostátní judikatura – vyplývající ze závazného stanoviska Varhoven Sad [Nejvyšší kasační soud] (vydané po přijetí směrnice 2016/343, ze dne 3. března, avšak před uplynutím lhůty pro její provedení) podle kterého Varhoven Sad [Nejvyšší kasační soud] poté, co zjistil rozpor mezi čl. 5 odst. 4, ve spojení s odst. 1 písm. c) stejného článku Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod a vnitrostátním zákonem (čl. 270 odst. 2 TŘ), který se týkal vzetí či nevzetí v úvahu důvodného podezření spáchání trestného činu (v rámci soudního řízení o prodloužení donucujícího opatření „zajišťovací vazby“ v soudní fázi trestního řízení), v podstatě poskytl soudům volnost v rozhodování, zda je třeba dodržovat Evropskou úmluvu o ochraně lidských práv a základních svobod či nikoliv – v souladu s články 3 a 6 směrnice 2016/343, ze dne 9. března 2016 (pokud jde o presumpci neviny a důkazního břemena v trestním řízení)?


title: Věc C-124/06: Žaloba podaná dne  2. března 2006  Komisí Evropských společenství proti Řecké republice

text:
               22.4.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 96/9

         Žaloba podaná dne 2. března 2006 Komisí Evropských společenství proti Řecké republice
   (Věc C-124/06)
   (2006/C 96/16)
   Jednací jazyk: řečtina
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 2. března 2006 žaloba směřující proti Řecké republice podaná Komisí Evropských společenství, zastoupenou Geraldem Braunem, členem právních služeb Komise a Georgiosem Zavvosem, advokátem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Komise navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               určil, že Řecká republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/51/EHS ze dne 18. června 2003, kterou se mění směrnice 78/660/EHS, 83/349/EHS, 86/635/EHS a 91/674/EHS o ročních účetních závěrkách a konsolidovaných účetních závěrkách některých forem společností, bank a jiných finančních institucí a pojišťoven (1) a v každém případě tím, že o nich neuvědomila Komisi, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice;

               —

               uložil Řecké republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   V projednávaném případě článek 5 směrnice 2003/51/ES stanoví, že členské státy přijmou právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s uvedenou směrnicí do 1. ledna 2005 a neprodleně o nich uvědomí Komisi.

      (1)  Úř. věst L 178, 17.07.2003, s. 16.


title: Věc C-552/15: Žaloba podaná dne 23. října 2015 – Evropská komise v. Irsko

text:
               14.12.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 414/23

         Žaloba podaná dne 23. října 2015 – Evropská komise v. Irsko
   (Věc C-552/15)
   (2015/C 414/30)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: M. Wasmeier, J. Tomkin, zmocněnci)

      Žalované: Irsko

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že uložením plné výše registrační daně, když irský rezident registruje motorové vozidlo nabyté na základě leasingové smlouvy nebo pronajaté na základě nájemní smlouvy v jiném členském státě, bez zohlednění délky užívání, pokud ani není zamýšleno používat vozidlo zejména v Irsku trvale a ani se takto ve skutečnosti nepoužívá, a stanovením podmínek na vrácení této daně, které překračují to, co je striktně nezbytné a přiměřené, Irsko nesplnilo své povinnosti podle článku 56 Smlouvy o fungování Evropské unie,

               —

               uložit Irsku náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

         Dotčené vnitrostátní předpisy

   Irský zákon o financích z roku 1992 (Ireland's Finance Act, 1992) (v platném znění) stanoví uložení daně z registrace motorových vozidel dovezených do tohoto státu. V souladu s tímto zákonem, jsou dovozci vozidel povinni zaplatit při registraci celou daň uplatňovanou při trvalé registraci. Tento požadavek se vztahuje na všechna dovezená vozidla, bez ohledu na zamýšlenou nebo skutečnou dobu jejich používání v tomto státě a zahrnuje vozidla, která jsou pronajatá nebo získaná na základě leasingové smlouvy ze zahraničí na předem určenou omezenou dobu. Přestože irské orgány zavedly možnost získat následné vrácení přebytku zaplacené daně, takové vrácení lze udělit pouze po inspekci a vývozu dotčeného vozidla. Neexistuje žádné ustanovení o zaplacení úroků z přebytku daně, která byla vybrána, a za řízení týkající se vrácení daně se vybírá poplatek 500 eur.

         Hlavní argumenty

   Komise se domnívá, že Irský systém zdanění registrace motorových vozidel ukládá irským rezidentům, kteří chtějí dovézt pronajaté vozidlo, nebo vozidlo nabyté na základě leasingové smlouvy, na předem určenou omezenou dobu, nepřiměřenou peněžní platbu a nepřiměřenou finanční zátěž. Podle Komise dotčená vnitrostátní pravidla činí pronájem a leasing vozidel z jiných členských států podstatně složitějším a dražším, než je to při pronájmu a leasingu vozidel od podniků se sídlem v Irsku. Komise uvádí, že irská daň z registrace vozidel omezuje poskytování a přijímání služeb leasingu a pronájmu, je nepřiměřená, a proto představuje porušení článku 56 SFEU.


title: Věc T-107/09: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 1. září 2009 — Spojené království v. Komise

text:
               24.10.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 256/37

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 1. září 2009 — Spojené království v. Komise
   (Věc T-107/09) (1)

   2009/C 256/67

      Jednací jazyk: angličtina

   Předseda čtvrtého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 113, 16.5.2009.


title: Věc F-98/11: Žaloba podaná dne 3. října 2011 — ZZ a další v. Komise

text:
               26.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 347/47

         Žaloba podaná dne 3. října 2011 — ZZ a další v. Komise
   (Věc F-98/11)
   2011/C 347/90
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobci: ZZ a další (zástupci:: F. Moyse a A. Salerno, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí Komise, na základě kterého se určité finanční pomoci členského státu studentům vyššího vzdělávání považují za dávky téže povahy jako jsou rodinné přídavky a tyto finanční pomoci se odpočítávají od příspěvku na vzdělání poskytovaného úředníkům, kteří jsou rodiči těchto studentů, jakož i zrušení rozhodnutí požadovat vrácení neoprávněně vyplacených částek.

      Návrhové žádání žalobců

               —

               Pokud jde o prvních devět žalobců, zaprvé zrušit rozhodnutí o odpočtu stipendií na vyšší vzdělávání, která bylo poskytnuta ze strany Centre de Documentation et d'Information sur l'Enseignement Supérieur du Grand–Duché du Luxembourg (CEDIES) od příspěvků na vzdělávání podle služebního řádu, který je přiznán dětem úředníků, jakož i, zadruhé, zrušit rozhodnutí požadovat vrácení neoprávněně vyplacených částek, která byla adresována každému z uvedených žalobců, jež odpovídají částkám dříve vyplacených příspěvků na vzdělávání údajně poskytnutých neoprávněně;

               —

               pokud jde o posledního žalobce, zrušit rozhodnutí, kterým byl vyzván oznámit skutečnost, zda jeho dítě obdrželo stipendium poskytnutého ze strany CEDIES, a které, prozatímně, od 1. prosince 2011 zastavuje vyplácení příspěvku na vzdělávání poskytovaného tomuto dítěti v rozsahu, v němž se týká výlučně tohoto zastavení;

               —

               vyplatit z toho vyplývající nedoplatky na odměnách spolu s příslušnými úroky z prodlení počítanými ode dne splatnosti vzniklých nedoplatků s úrokovou sazbou stanovenou Evropskou centrální bankou pro hlavní refinanční operace v průběhu dotyčného období, zvýšenou o dva body;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-267/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal de première instance de Namur (Belgie) dne 28. května 2010 — André Rossius v. Belgický stát — SPF Finances

text:
               14.8.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 221/22

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal de première instance de Namur (Belgie) dne 28. května 2010 — André Rossius v. Belgický stát — SPF Finances
   (Věc C-267/10)
   ()
   2010/C 221/36
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Tribunal de première instance de Namur

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: André Rossius

      Žalovaný: Belgický stát — SPF Finances

      Vedlejší účastník: Belgický stát — SPF Défense

      Předběžné otázky

               1)

               Brání následující ustanovení práva Evropské unie:

                           1)

                           článek 6 Lisabonské smlouvy ze dne 13. prosince 2007, kterou se mění Smlouva o Evropské unii podepsaná v Maastrichtu dne 7. února 1992 a která platná ode dne 7. prosince 2009, podle kterého: „Unie uznává práva, svobody a zásady obsažené v Listině základních práv Evropské unie ze dne 7. prosince 2000, ve znění upraveném dne 12. prosince 2007 ve Štrasburku, jež má stejnou právní sílu jako Smlouvy. […]“;

                           2)

                           článek 35 Listiny základních práv Evropské unie (1) (Úř. věst. L 364, 18.12.2000), podle kterého „Každý má právo na přístup k preventivní zdravotní péči a na obdržení lékařské péče […]. Při vymezování a provádění všech politik a činností Unie je zajištěn vysoký stupeň ochrany lidského zdraví.“;

                     vykládaná v souladu s vůdčími zásadami, na kterých spočívá Evropská unie, tak jak jsou připomenuty v preambuli Lisabonské smlouvy,
               tomu, aby členský stát, v projednávaném případě Belgie, nadále na svém území nechal pokračovat výrobu, dovoz, propagaci a prodej tabákových výrobků ke kouření, třebaže týž stát oficiálně uznává, že tyto výrobky závažně poškozují zdraví těch, kteří je užívají, a jsou identifikovány jako příčina četných nemocí způsobujících pracovní neschopnost a četných předčasných úmrtí, což by mělo logicky odůvodňovat jejich zákaz?

               2)

               Brání následující ustanovení práva Evropské unie:

                           1)

                           článek 6 Lisabonské smlouvy ze dne 13. prosince 2007, kterou se mění Smlouva o Evropské unii podepsaná v Maastrichtu dne 7. února 1992 a která je platná ode dne 7. prosince 2000, podle kterého: „Unie uznává práva, svobody a zásady obsažené v Listině základních práv Evropské unie ze dne 7. prosince 2000, ve znění upraveném dne 12. prosince 2007 ve Štrasburku, jež má stejnou právní sílu jako Smlouvy. […]“;

                           2)

                           článek 35 Listiny základních práv Evropské unie (Úř. věst. L 364, 18.12.2000), podle kterého „Každý má právo na přístup k preventivní zdravotní péči a na obdržení lékařské péče […]. Při vymezování a provádění všech politik a činností Unie je zajištěn vysoký stupeň ochrany lidského zdraví.“;

                     vykládaná v souladu vůdčími zásadami, na kterých spočívá Evropská unie, tak jak jsou připomenuty v preambuli Lisabonské smlouvy,
               tomu, aby následující předpisy belgického práva:

                           loi générale sur les douanes et accises (obecný zákon o clu a spotřebních daních) koordinovaný královskou vyhláškou ze dne 18. července 1977 (Moniteur belge ze dne 21. září 1977) a potvrzený zákonem ze dne 6. července 1978, článek 1 (Moniteur belge ze dne 12. srpna 1978);

                           loi du 10 juin 1997 relative au régime général, à la détention, à la circulation et aux contrôles des produits soumis à accise (zákon ze dne 10. června 1997 o obecné úpravě, držení, oběhu a kontrolách výrobků podléhajících spotřební dani) (Moniteur belge ze dne 1. srpna 1997);

                           loi du 3 avril 1997 relative au régime fiscal des tabacs manufacturés (zákon ze dne 3. dubna 1997 o daňové úpravě tabákových výrobků) (Moniteur belge ze dne 1. srpna 1997), ve znění zákona ze dne 26. listopadu 2006 (Moniteur belge ze dne 8. prosince 2006);

                     opravňovaly belgický stát k tomu, aby za základ zdanitelný spotřební daní považoval tabákové výrobky ke kouření, třebaže:

                           jednak uvedený stát oficiálně uznává, že tyto výrobky závažně poškozují zdraví těch, kteří je užívají, a byly identifikovány jako příčina četných nemocí způsobujících pracovní neschopnost a četných předčasných úmrtí, což by mělo logicky odůvodňovat jejich zákaz;

                           jednak si uvedený stát sám odporuje, když postupuje tak, že namísto přijetí opatření, která by účinně mohla vést k tomuto zákazu, dává přednost daňovým příjmům před jakýmkoliv skutečně odrazujícím účinkem?

      (1)  Úř. věst. 2000, C 364, s. 1.


title: Věc T-180/06: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 5. května 2008 – Fränkischer Weinbauverband v. OHIM (Tvar láhve)

text:
               5.7.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/48

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 5. května 2008 – Fränkischer Weinbauverband v. OHIM (Tvar láhve)
   (Věc T-180/06) (1)

   (2008/C 171/93)

      Jednací jazyk: němčina

   Předseda pátého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 212, 2.9.2006.


title: Věc T-320/09: Žaloba podaná dne 14. srpna 2009 — Planet v. Komise

text:
               7.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 267/67

         Žaloba podaná dne 14. srpna 2009 — Planet v. Komise
   (Věc T-320/09)
   2009/C 267/122
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Planet AE, poradní akciová společnost (zástupce: V. Christianos, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit dvě rozhodnutí Komise (OLAF), kterými se požaduje registrace žalobkyně původně v kategorii W1a a poté v kategorii W1b v systému včasného varování (EWS);

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žaloba směřuje ke zrušení zaprvé rozhodnutí Komise, kterým se požaduje registrace žalobkyně v kategorii W1a v systému včasného varování (dále jen „EWS“), a zadruhé rozhodnutí Komise, kterým se požaduje změna prvního výše uvedeného rozhodnutí pro účely registrace žalobkyně od 25. května 2009 v méně příznivé kategorii W1b v EWS.
   Žalobkyně uvádí, že napadená rozhodnutí porušují podstatné formální náležitosti z důvodu, že nesplňují podmínky kladené rozhodnutím 2008/969/ES (1), co se týče formálních pravidel, která musejí být dodržena, aby registrace v EWS byla v souladu s právem Společenství. Žalobkyně zejména zdůrazňuje, že na základě čl. 8 odst. 1 tohoto rozhodnutí musí příslušný subjekt Komise odpovědný za podepsání zakázek předem informovat fyzickou nebo právnickou osobu, pro kterou byla registrace výstrahy v EWS požádána, o případném vložení údajů, které se jich týkají. Mimoto v souladu s čl. 3 odst. 1 písm. c) tohoto rozhodnutí musí být registrace řádně odůvodněna.
   Navíc žalobkyně tvrdí, že nedodržení podmínek stanovených v článku 8 rozhodnutí 2008/969/ES představuje rovněž porušení základních zásad a práv uznaných právem Společenství. Podle žalobkyně je jednání Komise v rozporu se zásadou řádného výkonu spravedlnosti stanovenou v článku 41 Listiny základních práv Evropské unie v rozsahu, v němž jí Komise předem a pravidelně neinformovala ve smyslu čl. 8 odst. 1 rozhodnutí 2008/969/ES, čímž ji tak zbavila možnosti seznámit se s jejím názorem. Podle žalobkyně Komise rovněž porušila svou povinnost řádné péče. Jednání Komise je krom toho v rozporu s článkem 1 kodexu chování zaměstnanců Evropské komise v jejích vztazích s veřejností.
   Konečně žalobkyně tvrdí, že Komise porušila právo na předběžné slyšení, právo na obhajobu, jakož i presumpci neviny, jelikož žalobkyně neměla možnost uplatnit svůj názor a své námitky k rozhodnutím týkajícím se její registrace v EWS, která příslušný subjekt Komise hodlal přijmout.

      (1)  Rozhodnutí 2008/969/ES,Euratom: rozhodnutí Komise ze dne 16. prosince 2008 o systému včasného varování pro používání schvalujícími osobami Komise a výkonnými agenturami (Úř. věst. L 344, s. 125).


title: Věc C-568/08: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 9. prosince 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rechtbank Assen) — Combinatie Spijker Infrabouw-De Jonge Konstruktie, van Spijker Infrabouw BV, de Jonge Konstruktie BV v. Provincie Drenthe ( „Veřejné zakázky — Přezkumné řízení při zadávání veřejných zakázek na stavební práce — Směrnice 89/665/EHS — Povinnost členských států upravit přezkumné řízení — Vnitrostátní právní předpisy umožňující soudci příslušnému pro rozhodování o předběžných opatřeních schválit rozhodnutí o zadání veřejné zakázky, o němž může později soud rozhodující ve věci samé rozhodnout, že je v rozporu s právními předpisy Unie — Slučitelnost se směrnicí — Přiznání náhrady škody poškozeným uchazečům — Podmínky“ )

text:
               19.2.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 55/3

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 9. prosince 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rechtbank Assen) — Combinatie Spijker Infrabouw-De Jonge Konstruktie, van Spijker Infrabouw BV, de Jonge Konstruktie BV v. Provincie Drenthe
   (Věc C-568/08) (1)

   (Veřejné zakázky - Přezkumné řízení při zadávání veřejných zakázek na stavební práce - Směrnice 89/665/EHS - Povinnost členských států upravit přezkumné řízení - Vnitrostátní právní předpisy umožňující soudci příslušnému pro rozhodování o předběžných opatřeních schválit rozhodnutí o zadání veřejné zakázky, o němž může později soud rozhodující ve věci samé rozhodnout, že je v rozporu s právními předpisy Unie - Slučitelnost se směrnicí - Přiznání náhrady škody poškozeným uchazečům - Podmínky)
   2011/C 55/05
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Rechtbank Assen

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Combinatie Spijker Infrabouw-De Jonge Konstruktie, van Spijker Infrabouw BV, de Jonge Konstruktie BV

      Žalovaná: Provincie Drenthe

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Rechtbank Assen — Výklad čl. 1 odst. 1 a 3 a čl. 2 odst. 1 a článku 6 směrnice Rady 89/665/EHS ze dne 21. prosince 1989 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přezkumného řízení při zadávání veřejných zakázek na dodávky a stavební práce ve znění směrnice 2007/66/ES (Úř. věst. L 395, s. 33) — Vnitrostátní právní předpisy stanovící souběžnou příslušnost občanskoprávního a správního soudu, která může vést k rozporným rozsudkům — Příslušnost správního soudu omezená na posouzení rozhodnutí o zadání zakázky — Vyloučení v případě rozhodnutí o zadání zakázky jednoho z uchazečů — Přiznání náhrady škody

      Výrok

               1)

               Článek 1 odst. 1 a 3 a čl. 2 odst. 1 a 6 směrnice Rady 89/665/EHS ze dne 21. prosince 1989 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přezkumného řízení při zadávání veřejných zakázek na dodávky a stavební práce, ve znění směrnice Rady 92/50/EHS ze dne 18. června 1992, nebrání systému, v němž je pro získání rychlého rozhodnutí k dispozici pouze řízení, které se vyznačuje tím, že jeho cílem je umožnit přijímání rychlých pořádkových opatření, nedochází v něm k výměně stanovisek mezi advokáty, předkládají se v něm v zásadě pouze písemné důkazní prostředky, neuplatní se zákonná pravidla dokazování a rozsudek nevede k definitivní úpravě právních vztahů ani není součástí rozhodovacího procesu vedoucího k takovémuto pravomocnému rozhodnutí.

               2)

               Směrnice 89/665, ve znění směrnice 92/50, musí být vykládána v tom smyslu, že nebrání tomu, aby soudce příslušný pro rozhodování o předběžných opatřeních při přijímání předběžného opatření učinil výklad směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby, který je poté kvalifikován soudem rozhodujícím ve věci samé jako nesprávný.

               3)

               Pokud jde o odpovědnost státu za škody způsobené jednotlivcům v důsledku porušení práva Unie, které mu lze přičíst, poškození jednotlivci mají nárok na náhradu škody, je-li cílem porušené právní normy Unie přiznat práva jednotlivcům, je-li porušení této normy dostatečně závažné a existuje-li přímá příčinná souvislost mezi tímto porušením povinnosti a škodou způsobenou jednotlivcům. Jelikož neexistují právní předpisy Unie v této oblasti, přísluší vnitrostátnímu právnímu řádu každého členského státu, aby při dodržení těchto podmínek stanovil kritéria, na jejichž základě musí být zjištěna a ohodnocena škoda vyplývající z porušení práva Unie v oblasti zadávání veřejných zakázek, za předpokladu, že budou dodrženy zásady rovnocennosti a efektivity.

      (1)  Úř. věst. C 69, 21.3.2009.


title: Věc C-87/13: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 18. prosince 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemsko) – Staatssecretaris van Financiën v. X „Řízení o předběžné otázce — Svoboda usazování — Daňové právní předpisy — Daň z příjmů — Daňový poplatník-nerezident — Možnost odpočtu nákladů vynaložených v souvislosti s historickou památkou obývanou jejím vlastníkem — Nemožnost odpočtu pouze z důvodu, že památka chráněná ve státě bydliště není chráněna ve státě zdanění“

text:
               23.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 65/3

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 18. prosince 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemsko) – Staatssecretaris van Financiën v. X
   (Věc C-87/13) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Svoboda usazování - Daňové právní předpisy - Daň z příjmů - Daňový poplatník-nerezident - Možnost odpočtu nákladů vynaložených v souvislosti s historickou památkou obývanou jejím vlastníkem - Nemožnost odpočtu pouze z důvodu, že památka chráněná ve státě bydliště není chráněna ve státě zdanění“)
   (2015/C 065/04)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hoge Raad der Nederlanden

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Staatssecretaris van Financiën

      Žalovaný: X

      Výrok

   Článek 49 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání právní úpravě členského státu, která za účelem ochrany národního kulturního a historického dědictví vyhrazuje možnost odpočtu nákladů vynaložených v souvislosti s chráněnými památkami pouze vlastníkům památek nacházejících se na území tohoto státu, pokud je tato možnost přiznána vlastníkům památek, které mohou být součástí kulturního a historického dědictví tohoto členského státu, přestože se nacházejí na území jiného členského státu.

      (1)  Úř. věst. C 141, 18.5.2013.


title: Věc C-149/09: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 17. prosince 2009 — Evropská komise v. Lucemburské velkovévodství

text:
               13.3.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/44

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 17. prosince 2009 — Evropská komise v. Lucemburské velkovévodství
   (Věc C-149/09) (1)

   2010/C 63/77

      Jednací jazyk: francouzština

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 141, 20.6.2009.