title: Věc C-384/07: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 18. prosince 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgerichtshof – Rakousko) – Wienstrom GmbH v. Bundesminister für Wirtschaft und Arbeit ( Státní podpory — Článek 88 odst. 3 ES — Podpory prohlášené za slučitelné se společným trhem — Spor mezi příjemcem a vnitrostátními orgány o výši protiprávně provedených podpor — Úloha vnitrostátního soudu )

text:
               21.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/16

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 18. prosince 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgerichtshof – Rakousko) – Wienstrom GmbH v. Bundesminister für Wirtschaft und Arbeit
   (Věc C-384/07) (1)

   („Státní podpory - Článek 88 odst. 3 ES - Podpory prohlášené za slučitelné se společným trhem - Spor mezi příjemcem a vnitrostátními orgány o výši protiprávně provedených podpor - Úloha vnitrostátního soudu“)
   (2009/C 44/26)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Verwaltungsgerichtshof
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Wienstrom GmbH

      Žalovaný: Bundesminister für Wirtschaft und Arbeit
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Verwaltungsgerichtshof – Výklad čl. 88 odst. 3 ES – Režim státní podpory provedený bez předchozího oznámení Komisi, jehož současná upravená podoba však byla po jeho oznámení prohlášena za slučitelnou se společným trhem bez výslovného negativního rozhodnutí týkajícího se původní neoznámené podoby – Povinnosti vnitrostátních soudů vyplývající z tohoto rozhodnutí Komise
   Výrok
   Zákaz provedení státních podpor stanovený v čl. 88 odst. 3 poslední větě ES neukládá vnitrostátnímu soudu za okolností, jako jsou okolnosti sporu v původním řízení, zamítnout návrh příjemce státních podpor týkající se výše těchto podpor, která byla dlužná za období předcházející rozhodnutí Komise Evropských společenství, kterým byla uznána slučitelnost uvedených podpor se společným trhem.

      (1)  Úř. věst. C 283, 24.11.2007.


title: Rozsudek Soudu ze dne 14. prosince 2011 ve věci E-8/11 – Kontrolní úřad ESVO v. Island (Nesplnění povinností smluvní stranou – směrnice 2002/49/ES o hodnocení a řízení hluku ve venkovním prostředí)

text:
               27.9.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 291/16

         ROZSUDEK SOUDU
   ze dne 14. prosince 2011
   ve věci E-8/11
   Kontrolní úřad ESVO v. Island
   (Nesplnění povinností smluvní stranou – směrnice 2002/49/ES o hodnocení a řízení hluku ve venkovním prostředí)
   2012/C 291/07
   Ve věci E-8/11, Kontrolní úřad ESVO v. Island – NÁVRH na prohlášení, že Island tím, že jeho příslušné orgány nezajistily sestavení, případně schválení strategických hlukových map a vypracování protihlukových akčních plánů pro všechny hlavní silnice na jeho území, kde projede více než šest miliónů vozidel za rok, a tím, že nezajistil zaslání údajů ze strategických hlukových map a souhrnných přehledů akčních plánů, uvedených v příloze VI směrnice, Kontrolnímu úřadu ESVO, nesplnil své povinnosti vyplývající z ustanovení čl. 7 odst. 1, čl. 8 odst. 1 a článku 10 aktu uvedeného v bodě 32g přílohy XX Dohody o EHP (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/49/ES ze dne 25. června 2002 o hodnocení a řízení hluku ve venkovním prostředí), začleněné do Dohody o EHP protokolem 1 k této dohodě, Soud ve složení Carl Baudenbacher, předseda a soudce-zpravodaj, Per Christiansen a Páll Hreinsson, soudci, vynesl rozsudek dne 14. prosince 2011, jehož výroková část zní:
   Soud tímto:

               1)

               Prohlašuje, že Island tím, že ve lhůtách stanovených jeho příslušnými orgány nezajistil sestavení, případně schválení strategických hlukových map a vypracování protihlukových akčních plánů pro všechny hlavní silnice na jeho území, kde projede více než šest miliónů vozidel za rok, a nezajistil zaslání údajů ze strategických hlukových map a souhrnných přehledů akčních plánů, uvedených v příloze VI směrnice Kontrolnímu úřadu ESVO, nesplnil své povinnosti vyplývající z ustanovení čl. 7 odst. 1, čl. 8 odst. 1 a článku 10 aktu uvedeného v bodě 32g přílohy XX Dohody o EHP (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/49/ES ze dne 25. června 2002 o hodnocení a řízení hluku ve venkovním prostředí) začleněné do Dohody o EHP protokolem 1 k této dohodě.

               2)

               Nařizuje Islandu uhradit náklady řízení.


title: Věc F-15/06: Žaloba podaná dne  15. února 2006  – Abba a další v. Evropský parlament

text:
               22.4.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 96/37

         Žaloba podaná dne 15. února 2006 – Abba a další v. Evropský parlament
   (Věc F-15/06)
   (2006/C 96/59)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobci: Abba a další (zástupci: G. Vandesanden a L. Levi, advokáti)

      Žalovaný: Evropský parlament
   Návrhová žádání žalobců

               —

               prohlásit žalobu za přípustnou a opodstatněnou, včetně námitky protiprávnosti, kterou obsahuje;

               —

               v důsledku toho zrušit důchodové pásky žalobců z března 2005 s účinkem použití opravného koeficientu na úroveň hlavního města země jejich trvalého bydliště nebo přinejmenším opravného koeficientu takové povahy, která přiměřeně odráží rozdíly v životních nákladech v místech, kde jsou žalobci nuceni hradit své náklady, a která tak odpovídá zásadě ekvivalence;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobní důvody a hlavní argumenty, které žalobci uplatňují, jsou totožné s žalobními důvody a hlavními argumenty uplatněnými v rámci věci F-128/05 Adolf a další v. Komise (1).

      (1)  Úř. věst. C 60 ze dne 11.3.2006, s. 56.


title: Věc T-538/15: Žaloba podaná dne 17. září 2015 – Regent University v. OHIM – Regent’s College (REGENT UNIVERSITY)

text:
               9.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 371/42

         Žaloba podaná dne 17. září 2015 – Regent University v. OHIM – Regent’s College (REGENT UNIVERSITY)
   (Věc T-538/15)
   (2015/C 371/43)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Regent University (Virginia Beach, Spojené státy) (zástupci: D. Wilkinson, Solicitor a E. Himsworth, Barrister)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Regent’s College (Londýn, Spojené království)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Majitelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Společenství „REGENT UNIVERSITY“ – Zápis ochranné známky Společenství č. 4 7 11  594

      Řízení před OHIM: Řízení o prohlášení neplatnosti

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 6. července 2015, ve věci R 1859/2014-2

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               vrátil věc odvolacímu senátu k dalšímu posouzení;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení, včetně nákladů, které žalobkyni vznikly v řízení před odvolacím senátem;

               —

               uložil subjektu, který navrhuje prohlášení neplatnosti, náhradu nákladů řízení, včetně nákladů, které žalobkyni vznikly v řízení před odvolacím senátem, pokud bude subjekt, který navrhuje prohlášení neplatnosti, v tomto řízení vedlejším účastníkem.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 53 odst. 1 ve spojení s čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-238/06 P: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 25. října 2007 – Develey Holding GmbH & Co. Beteiligungs KG v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (Kasační opravný prostředek — Ochranná známka Společenství — Trojrozměrná ochranná známka — Tvar plastové láhve — Zamítnutí zápisu — Absolutní důvod pro zamítnutí — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Starší národní ochranná známka — Pařížská úmluva — Dohoda TRIPS — Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94)

text:
               22.12.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 315/16

         Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 25. října 2007 – Develey Holding GmbH & Co. Beteiligungs KG v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc C-238/06 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Společenství - Trojrozměrná ochranná známka - Tvar plastové láhve - Zamítnutí zápisu - Absolutní důvod pro zamítnutí - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Starší národní ochranná známka - Pařížská úmluva - Dohoda TRIPS - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94)
   (2007/C 315/26)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Develey Holding GmbH & Co. Beteiligungs KG (zástupci: R. a H. Kunz-Hallstein, Rechtsanwälte)

      Další účastník řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: G. Schneider, zmocněnec)
   Předmět věci
   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (druhého senátu) ze dne 15. března 2006, Develey Holding GmbH & Co. Beteiligungs KG v. OHIM (T-129/04) kterým Soud zamítl žalobu na neplatnost podanou proti rozhodnutí, kterým se zamítá zápis trojrozměrné ochranné známky pro výrobky zařazené do tříd 29, 30 a 32, představované tvarem plastové láhve – Rozlišovací způsobilost ochranné známky
   Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Develey Holding GmbH & Co. Beteiligungs KG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 212, 2.9.2006.


title: Věc T-245/16: Žaloba podaná dne 13. května 2016 – Janukovyč v. Rada

text:
               4.7.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 243/50

         Žaloba podaná dne 13. května 2016 – Janukovyč v. Rada
   (Věc T-245/16)
   (2016/C 243/56)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Oleksandr Viktorovyč Janukovyč (Donětsk, Ukrajina) (zástupce: T. Beazley, QC)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               Zrušil rozhodnutí Rady (SZBP) 2016/318 ze dne 4. března 2016, kterým se mění rozhodnutí 2014/119/SZBP o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci na Ukrajině (Úř. věst. 2016, L 60, s. 76), v rozsahu, v němž se vztahuje na žalobce,

               —

               zrušil prováděcí nařízení Rady (EU) 2016/311 ze dne 4. března 2016, kterým se provádí nařízení (EU) č. 208/2014 o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci na Ukrajině (Úř. věst. 2016, L 60, s. 1), jelikož nezrušilo nařízení č. 208/2044 v rozsahu, v němž se vztahuje na žalobce, a

               —

               uložil Radě náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce sedm žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod, vycházející z toho, že Rada Evropské unie (dále jen „Rada“) neměla řádný právní základ pro sporná opatření. Argumenty na podporu tohoto žalobního důvodu a dalších žalobních důvodů zahrnují následující. Podmínky pro to, aby se Rada mohla opřít o článek 29 SEU, sporná opatření nesplňovala. Tato opatření byla v rozporu s cíli výslovně stanovenými v rozhodnutí Rady (SZBP) 2016/318 (právní stát a dodržování lidských práv na Ukrajině). Sporná opatření totiž porušují zásady právního státu a lidská práva tím, že podporují režim, který nemá minulost spojenou s dodržováním lidských práv a zásad právního státu. Rada nemůže důvěřovat rozhodnutím ukrajinských státních zastupitelství nebo soudů, jelikož nejsou nezávislá, ani nestranná, a jsou ovlivněna politickými zásahy ze strany současného režimu na Ukrajině. Presumpce neviny, na kterou má žalobce nárok, byla opakovaně ukrajinskými orgány porušena.

               2.

               Druhý žalobní důvod, vycházející z toho, že Rada zneužila své pravomoci. Skutečným cílem sledovaným Radou při provádění sporných opatření bylo a je podbízet se současnému režimu na Ukrajině a maximalizovat svůj politický vliv na tento režim, což nepřestavuje správné použití dotyčných pravomocí.

               3.

               Třetí žalobní důvod, vycházející z toho, že Rada neuvedla řádné nebo dostatečné odůvodnění a odvolávala se pouze na konvenční a nepřesná tvrzení.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod, vycházející z toho, že žalobce nesplňuje kritéria stanovená pro osobu, která může být zařazena na seznam. Informace, ze kterých Rada vycházela, neměly dostatečně pevný faktický základ pro zařazení žalobce na seznam.

               5.

               Pátý žalobní důvod, vycházející z toho, že se Rada dopustila zjevně nesprávného posouzení tím, že žalobce zahrnula do sporných opatření. Rada neměla konkrétní, věcně spolehlivé a konzistentní důkazy pro odůvodnění sporných opatření a omezené informace, jež měla k dispozici, dostatečně přísně nepřezkoumala.

               6.

               Šestý žalobní důvod, vycházející z toho, že bylo porušeno právo žalobce na obhajobu a že mu byla odepřena účinná soudní ochrana. Rada mimo jiné s žalobcem sporná opatření před jejich přijetím odpovídajícím způsobem nezkonzultovala a žalobci nebyla poskytnuta řádná či spravedlivá příležitost buď pro opravu chyb, nebo k předložení relevantních informací.

               7.

               Sedmý žalobní důvod, vycházející z toho, že bylo porušeno právo žalobce na vlastnictví podle čl. 17 odst. 1 Listiny základních práv EU.


title: Věc T-5/09: Usnesení Tribunálu ze dne 24. března 2010 — Lind v. Komise ( „Žaloba na náhradu škody — Následky jaderné havárie v Thule (Grónsko) pro veřejné zdraví — Směrnice 96/29/Euratom — Nepřijetí opatření proti členskému státu ze strany Komise — Žaloba zjevně postrádající jakýkoli právní základ“ )

text:
               22.5.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 134/35

         Usnesení Tribunálu ze dne 24. března 2010 — Lind v. Komise
   (Věc T-5/09) (1)

   („Žaloba na náhradu škody - Následky jaderné havárie v Thule (Grónsko) pro veřejné zdraví - Směrnice 96/29/Euratom - Nepřijetí opatření proti členskému státu ze strany Komise - Žaloba zjevně postrádající jakýkoli právní základ“)
   2010/C 134/59
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Brigit Lind (Greve, Dánsko) (zástupce: I. Anderson, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: E. White a M. Patakia, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žaloba na náhradu škody směřující k získání náhrady škody vzniklé z důvodu údajného nepřijetí nezbytných opatření ze strany Komise, které měly přimět Dánské království, aby přijalo právní a správní předpisy, které by mu umožnily dosáhnout souladu se směrnicí Rady 96/29/Euroatom ze dne 13. května 1996, kterou se stanoví základní bezpečnostní standardy na ochranu zdraví pracovníků a obyvatelstva před riziky vyplývajícími z ionizujícího záření (Úř. věst. L 159, s. 1; Zvl. vyd. 05/02, s. 291), a uplatnilo tato ustanovení na pracovníky, kteří byli postiženi jadernou havárií v Thule (Grónsko).

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Brigit Lind se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 69, 21.3.2009.


title: Věc C-298/13: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 31. ledna 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal d'instance d'Orléans – Francie) – Facet SA, BNP Paribas Personal Finance SA v. Saïda Bouchelaghem, Nathalie Cousin, Clémentine Benoni, Hili Aziz, Mohamed Zouhir, Jean Morel, Jalid Anissa, Marine Bourreau, Anthony Cartier, Patrick Rousselière, Karine Lenfant

text:
               10.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 175/33

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 31. ledna 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal d'instance d'Orléans – Francie) – Facet SA, BNP Paribas Personal Finance SA v. Saïda Bouchelaghem, Nathalie Cousin, Clémentine Benoni, Hili Aziz, Mohamed Zouhir, Jean Morel, Jalid Anissa, Marine Bourreau, Anthony Cartier, Patrick Rousselière, Karine Lenfant
   (Věc C-298/13) (1)

   2014/C 175/43
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 215, 27.7.2013.


title: Věc T-225/06: Žaloba podaná dne 26. srpna 2006 – Budějovický Budvar v. OHIM – Anheuser-Busch (BUD)

text:
               28.10.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 261/20

         Žaloba podaná dne 26. srpna 2006 – Budějovický Budvar v. OHIM – Anheuser-Busch (BUD)
   (Věc T-225/06)
   (2006/C 261/39)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Budějovický Budvar, národní podnik (České Budějovice, Česká republika) (zástupce: F. Fajgenbaum, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: Anheuser-Busch, Incorporated
   Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit napadené rozhodnutí vydané dne 14. června 2006 druhým odvolacím senátem OHIM;

               —

               zamítnout přihlášku slovní ochranné známky „BUD“ č. 1 603 536 pro označování výrobků tříd 32 a 33;

               —

               předat rozhodnutí vydané Soudem OHIM;

               —

               uložit společnosti Anheuser-Busch náhradu všech výdajů a nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Anheuser-Busch, Incorporated

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „BUD“ pro výrobky zařazené do tříd 32 a 33 – přihláška č. 1 603 539

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobce

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Chráněné označení původu „BUD“ pro označování piva

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitek

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 62 odst. 1 nařízení č. 40/94 (1), jakož i článku 20 prováděcího nařízení č. 2868/95 (2) tím, že odvolací senát není příslušný pro rozhodování o platnosti označení původu, kterého se dovolává žalobce v rámci svých námitek. Žalobce rovněž uplatňuje, že označení „BUD“ je označením původu chráněným ve Francii a Rakousku. Žalobce mimoto uvádí nesprávné použití čl. 8 odst. 4 nařízení č. 40/94, neboť označení původu „BUD“ je podle žalobce označením používaným v obchodním styku.

      (1)  Nařízení Rady (ES) ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1994, L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).

      (2)  Nařízení Komise č. 2868/95 ze dne 13. prosince 1995, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 40/94 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1995, L 303, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 189).


title: Věc T-582/15: Žaloba podaná dne 11. září 2015 – Silver Plastics a Johannes Reifenhäuser v. Komise

text:
               18.1.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 16/40

         Žaloba podaná dne 11. září 2015 – Silver Plastics a Johannes Reifenhäuser v. Komise
   (Věc T-582/15)
   (2016/C 016/50)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Silver Plastics GmbH & Co. KG (Troisdorf, Německo) a Johannes Reifenhäuser Holding GmbH & Co. KG (Troisdorf) (zástupci: M. Wirtz, S. Möller a W. Carstensen, Rechtsanwälte)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise ze dne 24. června 2015 (věc AT.39563) v rozsahu, v němž se týká žalobkyň;

               —

               podpůrně snížil pokutu uloženou žalobkyním společně a nerozdílně na částku, která nepřesahuje 10 % hodnoty obratu první žalobkyně v průběhu posledního ukončeného obchodního roku před přijetím rozhodnutí o uložení pokuty, a to vzhledem ke skutečnosti, že žalobkyně netvoří hospodářskou entitu;

               —

               podpůrně snížil pokutu uloženou žalobkyním společně a nerozdílně na částku, která nepřesahuje 10 % hodnoty obratu první nebo druhé žalobkyně v průběhu prvního obchodního roku, a to s ohledem na uskutečněný převod výrobního podniku;

               —

               podpůrně snížil pokutu uloženou žalobkyním společně a nerozdílně za oblast „severozápadní Evropa“ (dále jen „NWE“) tím, že stanoví základní částku pokuty pouze na základě obratů dosažených z plastových táců z pěnového polystyrenu;

               —

               podpůrně snížil pokutu uloženou společně a nerozdílně za oblast NWE stanovením samostatných pokut za produktové řady plastových táců z EPS a polypropylenu a zohlední přitom různá období protiprávního jednání;

               —

               podpůrně snížil pokutu uloženou žalobkyním společně a nerozdílně tím, že sníží podíl obratu použitého pro stanovení základní částky pokuty na koeficient, který vhodným způsobem zohlední skutečnost, že praktiky používané první žalobkyní v NWE a ve Francii, či podpůrně jen v NWE, měly být charakterizovány jako pouhé výměny informací, a nikoliv jako hard-core dohody o cenách, a tím, že zruší dodatečné částky uložené za NWE a/nebo Francii;

               —

               podpůrně snížil pokutu uloženou společně a nerozdílně žalobkyním tím, že stanoví pokutu za NWE pouze na základě prodejů dosažených v Německu;

               —

               podpůrně snížil pokutu uloženou společně a nerozdílně žalobkyním za oblast NWE tím, že zruší dodatečnou částku z důvodu, že porušení v oblasti NWE byla podstatně méně způsobilá narušit hospodářskou soutěž než protiprávní jednání v jiných zeměpisných oblastech;

               —

               podpůrně snížil pokutu uloženou společně a nerozdílně žalobkyním za oblast NWE a Francie na přiměřenou výši;

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál částečně zrušil rozhodnutí Komise C (2015) 4336 final ze dne 24. června 2015 v řízení podle článku 101 Smlouvy o fungování Evropské unie a článku 53 Dohody o EHP (věc AT.39563 – Maloobchodní balení potravin)
   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně sedm žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z porušení čl. 7 odst. 1 a čl. 23 odst. 3 nařízení (ES) č. 1/2003 (1) ve spojení s čl. 101 odst. 1 SFEU
               Žalobkyně tvrdí, že Komise nesprávně charakterizovala praktiky používané první žalobkyní v zeměpisné oblastní NWE jako hard-core cenové dohody ve formě jediného pokračujícího protiprávního jednání týkajícího se výroby a prodeje polypropylenových a polystyrenových táců pro potravinářský průmysl.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 296 odst. 2 SFEU a článku 2 nařízení (ES) č. 1/2003 ve spojení se zásadou přezkumu Komise prováděného ex officio

               Žalobkyně tvrdí, že Komise dostatečně neunesla důkazní břemeno, které jí příslušelo, a nesplnila svou povinnost uvést odůvodnění.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z porušení procesních práv chráněných jako základní práva podle čl. 6 odst. 1, 2 a 3 písm. d) Evropské úmluvy o lidských právech a čl. 47 odst. 2 a článku 52 Listiny základních práv Evropské unie.
               Žalobkyně tvrdí, že Komise porušila zásadu rovnosti procesních prostředků a právo na spravedlivý proces tím, že předvolání a výslech žalobkyněmi navržených svědků, jakož i výslech svědků předvolaných proti nim, byly přes četně žádosti odepřeny.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení článků 24, 25 a 26 oznámení o shovívavosti (2)

               Žalobkyně dále tvrdí, že jim nebylo přiznáno žádné snížení pokuty za předložení důkazů k údajným protiprávním jednáním v NWE, navzdory skutečnosti, že byly splněny podmínky pro takové snížení.

               5.

               Pátý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 23 odst. 2 první a druhé věty nařízení (ES) č. 1/2003 ve spojení s čl. 101 odst. 1 SFEU
               Komise se nesprávně domnívala, že žalobkyně tvoří jedinou hospodářskou entitu, a tudíž podnik ve smyslu výše uvedených ustanovení.

               6.

               Šestý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 23 odst. 2 druhé věty nařízení (ES) č. 1/2003
               Žalobkyně tvrdí, že v rozsahu, v němž Komise nevzala v úvahu právní ukončení účasti druhé žalobkyně v podniku Reifenhäuser GmbH & Co. KG a při stanovení pokuty zahrnula hodnotu prodejů tohoto samostatného podniku, překročila předpisy stanovenou mez pro pokuty ve výši 10 % hodnoty obratu dotčeného podniku.

               7.

               Sedmý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 23 odst. 2 písm. a) a odst. 3 nařízení č. 1/2003 ve spojení s body 19, 20 a 25 pokynů o stanovování pokut (3), a zásady rovného zacházení
               Žalobkyně tímto důvodem tvrdí, že pro všechny kartely, kterých se týká rozhodnutí o uložení pokuty a pro všechny dotčené podniky byl stanoven jednotný podíl z hodnoty obratu ve výši 16 % pro stanovení základní částky a jednotný příplatek ve výši 16 % navzdory skutečnosti, že se struktury všech kartelů a individuální účasti podniků vzájemně podstatným způsobem lišily, čímž byly žalobkyně znevýhodněny.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. 2003, L 1, s. 1).

      (2)  Oznámení Komise o ochraně před pokutami a snížení pokut v případech kartelů (Úř. věst. 2002, C 45, s. 3).

      (3)  Pokyny pro výpočet pokut uložených podle čl. 23 odst. 2 písm. a) nařízení č. 1/2003 (Úř. věst. 2006 C 210, s. 2).


title: Věc C-697/15: Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 10. listopadu 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte – Itálie) – MB Srl v. Società Metropolitana Acque Torino (SMAT) SpA „Řízení o předběžné otázce — Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora — Veřejné zakázky — Směrnice 2004/18/ES — Směrnice 2014/24/EU — Účast v zadávacím řízení — Uchazeč, který v nabídce neuvedl náklady podniku týkající se bezpečnosti při práci — Soudně stanovená povinnost uvést tento údaj — Vyloučení ze zakázky bez možnosti tento nedostatek napravit“

text:
               27.2.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/8

         Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 10. listopadu 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte – Itálie) – MB Srl v. Società Metropolitana Acque Torino (SMAT) SpA
   (Věc C-697/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora - Veřejné zakázky - Směrnice 2004/18/ES - Směrnice 2014/24/EU - Účast v zadávacím řízení - Uchazeč, který v nabídce neuvedl náklady podniku týkající se bezpečnosti při práci - Soudně stanovená povinnost uvést tento údaj - Vyloučení ze zakázky bez možnosti tento nedostatek napravit“)
   (2017/C 063/12)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: MB Srl

      Žalovaná: Società Metropolitana Acque Torino (SMAT) SpA

      Výrok

   Zásada rovného zacházení a povinnost transparentnosti, provedené směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby, musí být vykládány v tom smyslu, že brání tomu, aby byl uchazeč vyloučen ze zadávacího řízení na veřejnou zakázku z důvodu, že nesplnil povinnost uvést v nabídce jasným způsobem náklady podniku týkající se bezpečnosti při práci, jejíž nesplnění je sankcionováno vyloučením z řízení a která výslovně nevyplývá ze zadávací dokumentace nebo vnitrostátní právní úpravy, ale z výkladu této právní úpravy a doplnění chybějících ustanovení uvedených dokumentů vnitrostátním soudem, jehož rozhodnutí nelze napadnout opravným prostředkem. Zásady rovného zacházení a proporcionality musí být rovněž vykládány v tom smyslu, že nebrání tomu, aby bylo takovému uchazeči umožněno situaci napravit a uvedenou povinnost splnit ve lhůtě stanovené veřejným zadavatelem.

      (1)  Úř. věst. C 106, 21. 3. 2016.


title: Věc C-347/14: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 21. října 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgerichtshof – Rakousko) – New Media Online GmbH v. Bundeskommunikationssenat „Řízení o předběžné otázce — Směrnice 2010/13/EU — Pojmy ‚pořad‘ a ‚audiovizuální mediální služba‘ — Určení hlavního účelu audiovizuální mediální služby — Srovnatelnost služby s televizním vysíláním — Umístění krátkých videomateriálů do záložky internetových stránek novin“

text:
               14.12.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 414/7

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 21. října 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgerichtshof – Rakousko) – New Media Online GmbH v. Bundeskommunikationssenat
   (Věc C-347/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Směrnice 2010/13/EU - Pojmy ‚pořad‘ a ‚audiovizuální mediální služba‘ - Určení hlavního účelu audiovizuální mediální služby - Srovnatelnost služby s televizním vysíláním - Umístění krátkých videomateriálů do záložky internetových stránek novin“)
   (2015/C 414/10)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Verwaltungsgerichtshof

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: New Media Online GmbH

      Žalovaný: Bundeskommunikationssenat

      Výrok

               1)

               Pojem „pořad“ ve smyslu čl. 1 odst. 1 písm. b) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2010/13/EU o koordinaci některých právních a správních předpisů členských států upravujících poskytování audiovizuálních mediálních služeb (směrnice o audiovizuálních mediálních službách) musí být vykládán v tom smyslu, že zahrnuje zpřístupnění krátkých videí, která odpovídají krátkým sekvencím z místních zpráv, sportu nebo zábavy, na subdoméně internetových stránek novin.

               2)

               Článek 1 odst. 1 písm. a) bod i) směrnice 2010/13 musí být vykládán v tom smyslu, že při posuzování hlavního účelu služby, jež spočívá ve zpřístupnění videí nabízených v rámci elektronické verze novin, je třeba se zaměřit na zkoumání toho, zda tato služba jako taková má autonomní obsah a funkci v porovnání s obsahem a funkcí novinářské činnosti provozovatele dotčených internetových stránek a není jen neoddělitelným doplňkem této činnosti, zejména z důvodu propojení audiovizuální nabídky s nabídkou textovou. Posouzení tohoto přísluší předkládajícímu soudu.

      (1)  Úř. věst. C 329, 22.9.2014.


title: Věc C-140/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Naczelny Sąd Administracyjny (Polsko) dne 17. března 2017 – Minister Finansów v. Gmina Ryjewo

text:
               26.6.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 202/10

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Naczelny Sąd Administracyjny (Polsko) dne 17. března 2017 – Minister Finansów v. Gmina Ryjewo
   (Věc C-140/17)
   (2017/C 202/16)
   Jednací jazyk: polština

      Předkládající soud

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: Minister Finansów

      Odpůrce: Gmina Ryjewo

      Předběžné otázky

               1)

               Je obec ve světle článků 167, 168 a 184 a násl. směrnice Rady 2006/112/ES (1) ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, 11.12.2006, s. 1), jakož i zásady neutrality oprávněna (úpravou) odpočíst daň odvedenou na vstupu ze svých investičních výdajů v situaci, kdy:

                           —

                           vytvořený (pořízený) investiční majetek se nejprve využíval pro účely činnosti nepodléhající zdanění (na plnění úkolů obce jako orgánu veřejné moci v rámci pravomoci, která jí přísluší), ale

                           —

                           způsob jeho využívání se změnil a obec ho nyní využívá i pro provádění zdaněných činností?

               2)

               Je z hlediska odpovědi na první otázku relevantní, že obec v době, kdy byl investiční majetek vytvořen či pořízen, výslovně nevyjádřila úmysl, že ho bude v budoucnu využívat k provádění zdaněných činností?

               3)

               Je z hlediska odpovědi na první otázku relevantní, že se investiční majetek bude využívat jak k provádění zdaněných činností, tak i činností, které nepodléhají zdanění (na plnění úkolů orgánu veřejné moci), a konkrétní investiční výdaje nelze objektivně přiřadit k jedné z výše uvedených skupin činností?

      (1)  Úř. věst. 2006, L 347, s. 1.


title: Věc C-438/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel București (Rumunsko) dne 2. srpna 2013 — SC BCR Leasing IFN SA v. Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală de Administrare a Marilor Contribuabili, Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală de Soluționare a Contestațiilor

text:
               9.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 325/13

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel București (Rumunsko) dne 2. srpna 2013 — SC BCR Leasing IFN SA v. Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală de Administrare a Marilor Contribuabili, Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală de Soluționare a Contestațiilor
   (Věc C-438/13)
   2013/C 325/22
   Jednací jazyk: rumunština

      Předkládající soud

   Curtea de Apel București

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: SC BCR Leasin IFN SA

      Odpůrci: Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală de Administrare a Marilor Contribuabili, Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală de Soluționare a Contestațiilor

      Předběžná otázka

   Lze případ majetku, který je předmětem smlouvy o finančním leasingu a který se leasingové společnosti po odstoupení uživatele od smlouvy nepodařilo od uživatele získat zpět, přestože leasingová společnost zahájila a pokračovala v zákonem stanovených postupech za účelem vrácení majetku a po odstoupení od smlouvy již neobdržela žádnou částku v souvislosti s užíváním majetku, považovat za dodání zboží za úplatu ve smyslu článku 16 směrnice 2006/[112]/ES (1), nebo případně za dodání zboží za úplatu ve smyslu článku 18 směrnice 2006/[112]/ES?

      (1)  Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1).


title: Věc T-195/17: Žaloba podaná dne 27. března 2017 – CeramTec v. EUIPO – C5 Medical Werks (Odstín růžové)

text:
               15.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 151/44

         Žaloba podaná dne 27. března 2017 – CeramTec v. EUIPO – C5 Medical Werks (Odstín růžové)
   (Věc T-195/17)
   (2017/C 151/57)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: CeramTec (Plochingen, Německo) (zástupci: A. Renck a E. Nicolás Gómez, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: C5 Medical Werks (Grand Junction, Colorado, Spojené státy)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Majitel sporné ochranné známky: žalobkyně

      Sporná ochranná známka: růžová obrazová ochranná známka – ochranná známka Evropské unie č. 10 214 195

      Řízení před EUIPO: řízení o prohlášení neplatnosti

      Napadené rozhodnutí: rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 15. února 2017 ve věci R 930/2016-4

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí,

               —

               uložil EUIPO a další účastnici, v případě, že vstoupí do řízení, náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení článků 59 a 83 nařízení č. 207/2009


title: Věc T-33/09: Žaloba podaná dne 26. ledna 2009 – Portugalská republika v. Komise

text:
               4.4.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/30

         Žaloba podaná dne 26. ledna 2009 – Portugalská republika v. Komise
   (Věc T-33/09)
   (2009/C 82/53)
   Jednací jazyk: portugalština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Portugalská republika (zástupci: L. Inez Fernandes a J. A. de Oliveira, zmocněnci)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobkyně

               —

               zaprvé zrušit rozhodnutí Komise K(2008) 7419 ze dne 25. listopadu 2008, kterým Komise uložila Portugalské republice penále, které měla Portugalská republika zaplatit na základě rozsudku Soudního dvora ve věci C-70/06 s účinností ode dne 10. ledna 1008,

               —

               podpůrně zrušit uvedené rozhodnutí v rozsahu, v jakém jeho účinky překračují datum 29. ledna 2008,

               —

               uložit Komisi Evropských společenství náhradu veškerých nákladů řízení, nebo v případě, že se Soudní dvůr omezí na snížení penále, rozhodnout, že každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně žádá zrušení napadeného rozsudku na základě článku 230 ES a tvrdí, že Komise porušila Smlouvu o ES nebo právní předpisy, které ji provádějí.
   Podle žalobkyně totiž Komise porušila Smlouvu o ES nebo právní předpisy, které ji provádějí, tím, že od ní požadovala zaplacení penále, které jí uložil Soudní dvůr ve věci C-70/06 na období od 10. ledna do 17. července 2008, ačkoli už dříve splnila v plném rozsahu svoji povinnost přizpůsobit své vnitrostátní právo směrnici 89/665 (1).
   Když Soudní dvůr dne 10. ledna 2008 vydal rozsudek ve věci C-70/06, kterým žalobkyni uložil zaplatit penále za každý den prodlení při přijímání opatření nezbytných k vyhovění rozsudku ze dne 14. října 2004, Komise v. Portugalsko, C-275/03 – tedy opatření spočívajících ve zrušení zákonného nařízení č. 48051 ze dne 21. listopadu 1967, které podmiňuje přiznání náhrady škody osobám poškozeným porušením práva Společenství v oblasti veřejných zakázek nebo porušením vnitrostátních prováděcích předpisů prokázáním zavinění ve formě úmyslu či nedbalosti – měla již Portugalská republika přijatý zákon č. 67/2007, kterým se zrušuje uvedené zákonné nařízení a zavádí se nový režim mimosmluvní občanskoprávní odpovědnosti státu a dalších veřejnoprávních orgánů, a tento zákon již byl zveřejněný v Diário da República (Sbírka zákonů), 1. část, č. 251 ze dne 31. prosince 2007. Uvedený zákon nabyl účinnosti 30 dní po zveřejnění, tedy 30. ledna 2008.
   Dne 4. ledna 2008 žalobkyně o této skutečnosti informovala Soudní dvůr a žádala, aby kopie uvedeného zákona byla vložena do spisu věci C-70/06. Avšak vzhledem k pokročilé fázi řízení Soudní dvůr nemohl tuto skutečnost zohlednit a dne 10. ledna 2008 vydal rozsudek.
   Žalobkyně má za to, že rozhodnutí směřující k zaplacení penále se může týkat nanejvýše období do 9. ledna 2008, nebo v nejhorším případě s ohledem na to, že nabytí účinnosti zákona č. 67/2007 není shodné s datem jeho zveřejnění, období do 29. ledna 2008. Příkaz Komise je proto zněla neopodstatněný ve vztahu k pozdějšímu období.

      (1)  Směrnice Rady ze dne 21. prosince 1989 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přezkumného řízení při zadávání veřejných zakázek na dodávky a stavební práce (Úř. věst. L 395, s. 33; Zvl. vyd. 06/01, s. 246).


title: Věc C-212/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Mureș (Rumunsko) dne 8. května 2015 – ENEFI Energiahatekonysagi Nyrt v. Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice (DGRFP) Brașov – Administrația Județeană a Finanțelor Publice Mureș

text:
               10.8.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 262/4

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Mureș (Rumunsko) dne 8. května 2015 – ENEFI Energiahatekonysagi Nyrt v. Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice (DGRFP) Brașov – Administrația Județeană a Finanțelor Publice Mureș
   (Věc C-212/15)
   (2015/C 262/05)
   Jednací jazyk: rumunština

      Předkládající soud

   Tribunalul Mureș

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: ENEFI Energiahatekonysagi Nyrt

      Opůrce: Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice (DGRFP) Brașov

      Předběžné otázky

               1)

               Mohou pro účely výkladu čl. 4 odst. 1 a odst. 2 písm. f) a k) nařízení Rady (ES) č. 1346/2000 ze dne 29. května 2000 o úpadkovém řízení (1) účinky úpadkového řízení upravené právem státu, který úpadkové řízení zahájil, zahrnovat propadnutí práva věřitele, který se nezúčastnil úpadkového řízení, uplatnit jeho pohledávku v jiném členském státě nebo přerušení soudního výkonu dané pohledávky v tomto jiném členském státě?

               2)

               Je v tomto směru relevantní skutečnost, že pohledávka uplatněná prostřednictvím soudního výkonu v jiném členském státě, než který zahájil řízení, je daňovou pohledávkou?

      (1)  JO L 160, p. 1.


title: Věc T-28/12: Žaloba podaná dne 21. ledna 2012 — PT Ecogreen Oleochemicals and Others v. Rada

text:
               10.3.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 73/29

         Žaloba podaná dne 21. ledna 2012 — PT Ecogreen Oleochemicals and Others v. Rada
   (Věc T-28/12)
   2012/C 73/57
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: PT Ecogreen Oleochemicals (Kabil-Batam, Indonésie), Ecogreen Oleochemicals (Singapur) Pte Ltd (Singapur, Singapurská republika), Ecogreen Oleochemicals GmbH (Dessau-Rosslau, Německo) (zástupci: F. Graafsma a J. Cornelis, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhové žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušit prováděcí nařízení Rady (EU) č. 1138/2011 ze dne 8. listopadu 2011 o uložení konečného antidumpingového cla a o konečném výběru prozatímního cla z dovozu některých mastných alkoholů a jejich směsí pocházejících z Indie, Indonésie a Malajsie (Úř. věst. L 293, s. 1) v rozsahu, v němž se týká žalobců;

               —

               uložit Radě Evropské unie náhradu nákladů žalobců.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně dva žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod vycházející z

                           —

                           porušení čl. 2 odst. 10 písm. i) nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (1) (dále jen „základní nařízení“); v němž se Rada dopustila zjevně nesprávného posouzení při zamítnutí námitky žalobců, že PTEO a EOS představují jeden hospodářský subjekt. Z toho Rada dovodila nepřípustnou hypotetickou provizi při stanovování vývozní ceny podle čl. 2 odst. 10 písm. i) základního nařízení, neboť podle ustálené judikatury předpokládá existence jednoho hospodářského subjektu odpočet hypotetické provize.

               2)

               Druhý žalobní důvod, v němž se uvádí,

                           —

                           že zahrnutí předpokládaného ziskového rozpětí ve výši 5 % podle čl. 2 odst. 10 písm. i) základního nařízení představuje nedovolený výklad čl. 2 odst. 10 písm. i) základního nařízení. Od vývozní ceny lze odečíst pouze skutečnou obchodní přirážku obdržená prodávajícím. Tento druhý podpůrný žalobní důvod je uplatňován pouze pro případ, že Soudní dvůr konstatuje, že Rada se nedopustila zjevně nesprávného posouzení, když zamítla námitku žalobců, že PTEO a EOS představují jeden hospodářský subjekt.

      (1)  Úř. věst. 343, 22.12.2009, s. 51.


title: Věc C-463/08: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 10. března 2009 — Komise Evropských společenství v. Španělské království

text:
               20.6.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 141/35

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 10. března 2009 — Komise Evropských společenství v. Španělské království
   (Věc C-463/08) (1)

   2009/C 141/71

      Jednací jazyk: španělština

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 327, 20.10.2008.


title: Věc C-681/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgerichts Düsseldorf (Německo) dne 27. prosince 2016 – Pfizer Ireland Pharmaceuticals a Operations Support Group v. Orifarm GmbH

text:
               3.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 104/30

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgerichts Düsseldorf (Německo) dne 27. prosince 2016 – Pfizer Ireland Pharmaceuticals a Operations Support Group v. Orifarm GmbH
   (Věc C-681/16)
   (2017/C 104/44)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Landgericht Düsseldorf

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Pfizer Ireland Pharmaceuticals a Operations Support Group

      Žalovaná: Orifarm GmbH

      Předběžné otázky

               1.

               Může držitel dodatkového ochranného osvědčení, které mu bylo vydáno pro Spolkovou republiku Německo (SRN), s odvoláním na ustanovení specifického mechanismu bránit dovozu výrobků z České republiky, Estonska, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Polska, Slovinska, Slovenska, Bulharska, Rumunska a Chorvatska jakožto přistupujících zemí (příloha IV aktu o přistoupení z roku 2003, Úř. věst. 2003, L 236, s. 797, včetně změn podle Úř. věst. 2004, L 126, s. 4, pokud jde o Estonsko, Lotyško, Litvu, Polsko, Slovinsko, Maďarsko, Slovensko a Českou republiku; bod 1 přílohy V aktu o přistoupení z roku 2005, Úř. věst. 2005, L 157, s. 268, pokud jde o Rumunsko a Bulharsko; příloha IV aktu o přistoupení z roku 2011, Úř. věst. 2012, L 112, s. 60, pokud jde o Chorvatsko) do SRN, když žádost o dodatkové ochranné osvědčení byla v SRN podána v době, kdy v přistupujících zemích již existovaly předpisy týkající se získání odpovídajícího dodatkového ochranného osvědčení, držitel ochranného osvědčení vydaného pro SRN však o takovéto dodatkové ochranné osvědčení v přistupující zemi nemohl požádat nebo mu nemohlo být uděleno, protože v této přistupující zemi neexistoval základní patent, který byl pro vydání tohoto ochranného osvědčení nezbytný?

               2.

               Závisí odpověď na otázku č. 1) na okolnosti, že odpovídající ochrany poskytované základním patentem nebylo možné dosáhnout v přistupující zemi pouze k datu podání přihlášky základního patentu uděleného pro SRN, avšak v době do zveřejnění této přihlášky, na jejímž základě byl základní patent pro SRN udělen, této ochrany bylo možné dosáhnout?

               3.

               Může držitel dodatkového ochranného osvědčení, které mu bylo vydáno pro Spolkovou republiku Německo (SRN), s odvoláním na ustanovení specifického mechanismu bránit dovozu výrobků z České republiky, Estonska, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Polska, Slovinska, Slovenska, Bulharska, Rumunska a Chorvatska jakožto přistupujících zemí do SRN, když k jejich dovozu dojde po uplynutí doby platnosti dodatkového ochranné osvědčení stanovené spolu s původním usnesením o jeho vydání, avšak před uplynutím šestiměsíční prodloužené doby platnosti, která mu byla poskytnuta na základě nařízení (ES) č. 1901/2006 o léčivých přípravcích pro pediatrické použití a o změně nařízení (EHS) č. 1768/92, směrnice 2001/20/ES, směrnice 2001/83/ES a nařízení (ES) č. 726/2004 (1)?

               4.

               Závisí odpověď na otázku č. 3) v případě Chorvatska na tom, že specifický mechanismus zřízený na základě přistoupení Chorvatska vstoupil v platnost teprve v roce 2013, tedy už poté, co dne 26. ledna 2007 vstoupilo v platnost nařízení (ES) č. 1901/2006 o léčivých přípravcích pro pediatrické použití a o změně nařízení (EHS) č. 1768/92, směrnice 2001/20/ES, směrnice 2001/83/ES a nařízení (ES) č. 726/2004, na rozdíl od ostatních členských států, které přistoupily k Evropské unii před 26. lednem 2007, tj. České republiky, Estonska, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Polska, Slovinska, Slovenska, Bulharska a Rumunska?

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1901/2006 ze dne 12. prosince 2006 o léčivých přípravcích pro pediatrické použití a o změně nařízení (EHS) č. 1768/92, směrnice 2001/20/ES, směrnice 2001/83/ES a nařízení (ES) č. 726/2004 (Úř. věst 2006, L 378, s. 1).


title: Věc C-530/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie) dne 8. října 2015 – Melitta France SAS a další v. Ministre de l’Écologie, du Développement durable et de l'Énergie

text:
               14.12.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 414/23

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie) dne 8. října 2015 – Melitta France SAS a další v. Ministre de l’Écologie, du Développement durable et de l'Énergie
   (Věc C-530/15)
   (2015/C 414/29)
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Conseil d'État

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Melitta France SAS, Cofresco Frischhalteprodukte GmbH & Co. KG, Délipapier, Gopack SAS, Industrie Cartarie Tronchetti SpA, Industrie Cartarie Tronchetti Ibérica, SL, Kimberly-Clark SAS, Lucart France, Paul Hartmann AG, SCA Hygiène Products, SCA Tissue France, Group’Hygiène syndicat professionnel

      Žalovaný: Ministre de l’Écologie, du Développement durable et de l'Énergie

      Předběžná otázka

   Soudnímu dvoru Evropské unie se předkládá otázka, zda směrnice Komise 2013/2/EU ze dne 7. února 2013 (1) tím, že zahrnula „válcové dutinky“ (role, trubice, válce), na kterých jsou navinuty flexibilní výrobky prodávané spotřebitelům, jako jsou papír nebo plastové fólie, popřela smysl pojmu „obal“, který je definován v článku 3 směrnice 94/62/ES ze dne 20. prosince 1994 (2) a překročila rozsah oprávnění svěřeného Komisi z důvodu jejích prováděcích pravomocí.

      (1)  Směrnice Komise 2013/2/EU ze dne 7. února 2013, kterou se mění příloha I směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/62/ES o obalech a obalových odpadech (Úř. věst. L 37, s. 10).

      (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/62/ES ze dne 20. prosince 1994 o obalech a obalových odpadech (Úř. věst. L 365, s. 10).


title: Věc C-413/08 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 22. září 2008 Lafarge SA proti rozsudku Soudu prvního stupně (třetího senátu) vydanému dne 8. července 2008 ve věci T-54/03, Lafarge SA v. Komise Evropských společenství

text:
               20.12.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 327/11

         Kasační opravný prostředek podaný dne 22. září 2008 Lafarge SA proti rozsudku Soudu prvního stupně (třetího senátu) vydanému dne 8. července 2008 ve věci T-54/03, Lafarge SA v. Komise Evropských společenství
   (Věc C-413/08 P)
   (2008/C 327/19)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Lafarge SA (zástupci: A. Winckler, F. Brunet, E. Paroche, H. Kanellopoulos, advokáti)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství, Rada Evropské unie
   Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozsudek Soudu prvního stupně Evropských společenství ze dne 8. července 2008 ve věci T-54/03 a, k vyhovění návrhovým žádáním předloženým v prvním stupni, zrušit na základě článku 229 Smlouvy o ES, článku 61 statutu Soudního dvora a článku 17 nařízení Rady č. 17/62 (1), nyní článku 31 nařízení Rady č. 1/2003 (2), rozhodnutí Evropské komise č. 2005/471/ES ze dne 27. listopadu 2002 (3) v rozsahu, v němž navrhovatelce ukládá pokutu;

               —

               podpůrně, částečně zrušit rozsudek Soudu ze dne 8. července 2008 ve věci T-54/03 a, k vyhovění návrhovým žádáním předloženým v prvním stupni, snížit částku pokuty uloženou navrhovatelce Komisí v rozhodnutí č. 2005/471/ES ze dne 27. listopadu 2002;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Navrhovatelka uplatňuje na podporu svého kasačního opravného prostředku šest důvodů:
   Svým prvním důvodem kasačního opravného prostředku poukazuje společnost podávající kasační opravný prostředek na to, že Soud zkreslil skutečnosti, které mu byly předloženy k posouzení, tím že usoudil, že Komise mohla platně odůvodnit samotnou existenci přestupků odkazem na údajný celkový přestupkový kontext výměny informací vedoucí k omezení soutěže a ke stabilizaci trhu se sádrokartonovými deskami.
   Svým druhým důvodem kasačního opravného prostředku uvádí navrhovatelka porušení předpisů o důkazním břemenu, zásady presumpce neviny a jejího logického důsledku, zásady „in dubio pro reo“, tím, že Soud usoudil, že Komise dovodila účast navrhovatelky na jediném, komplexním a pokračujícím přestupku i při nedostatku důkazů umožňujících dovodit existenci a trvání přestupku.
   Svým třetím důvodem kasačního opravného prostředku se navrhovatelka dovolává porušení povinnosti odůvodnění, jakož i zásady rovného zacházení ze strany Soudu tím, že potvrdil postoj Komise, když považoval za dostatečnou řadu důkazních prostředků pro účely určení přestupku vedení navrhovatelky, ačkoli tytéž důkazní prostředky byly posouzeny jako nedostatečné pro určení stejného přestupku vedení konkurenční společnosti.
   Svým čtvrtým důvodem kasačního opravného prostředku tvrdí navrhovatelka, že Soud porušil zásady proporcionality a rovného zacházení vzhledem k tomu, že se nepostavil proti výchozí částce uložené pokuty, která byla Komisí stanovena bez přihlédnutí k obratu společnosti Lafarge a k jejím podílům na trhu vzhledem k podílům jejích konkurentů.
   Svým pátým důvodem kasačního opravného prostředku vytýká navrhovatelka Soudu, že se dopustil několika právních pochybení a porušil svou povinnost odůvodnění tím, že usoudil, že Komise mohla oprávněně zvýšit pokutu uloženou navrhovatelce z důvodu opakovaného protiprávního jednání, zatímco neexistoval ani právní základ, ani pravomocné odsouzení umožňující odůvodnit podobné zvýšení. Tím, že tak učinil, porušil Soud také obecnou zásadu legality trestu, stejně tak jako zásady právní jistoty a řádného výkonu spravedlnosti.
   Svým šestým a posledním důvodem kasačního opravného prostředku navrhovatelka konečně tvrdí, že se Soud dopustil právního pochybení, když rozhodl, že Komise mohla oprávněně zvýšit výchozí částku pokuty z důvodu odrazujícího účinku, zatímco měla přihlédnout ke konečné částce této pokuty za účelem posouzení vhodnosti, či nevhodnosti zvýšení pokuty z důvodu tohoto účinku.

      (1)  Nařízení Rady č. 17/62 ze dne 7. února 1962, První nařízení, kterým se provádějí články 85 a 86 Smlouvy (Úř. věst. 13, s. 204; Zvl. vyd. 08/01, s. 3).

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. L 1, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205).

      (3)  Rozhodnutí Komise ze dne 27. listopadu 2002 ve věci COMP/E-1/37.152, Sádrokartonové desky (Úř. věst. 2005, L 166, s. 8).


title: Věc T-257/07 R II: Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 30. října 2008 – Francie v. Komise ( Předběžné opatření — Veterinární dozor — Nařízení (ES) č. 999/2001 — Eradikace některých přenosných spongiformních encefalopatií — Nařízení (ES) č. 746/2008 — Návrh na odklad provádění — Fumus boni juri — Naléhavost — Vážení zájmů )

text:
               20.12.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 327/26

         Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 30. října 2008 – Francie v. Komise
   (Věc T-257/07 R II)
   („Předběžné opatření - Veterinární dozor - Nařízení (ES) č. 999/2001 - Eradikace některých přenosných spongiformních encefalopatií - Nařízení (ES) č. 746/2008 - Návrh na odklad provádění - ‚Fumus boni juri‘ - Naléhavost - Vážení zájmů“)
   (2008/C 327/48)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Francouzská republika (zástupci: E. Belliard, R. Loosli-Surrans, A-L. During a G. de Bergues, zmocněnci)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: M. Nolin a A. Bordes, zmocněnci)

      Vedlejší účastník na podporu žalované: Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupci: původně C. Gibbs a I. Rao, poté I. Rao, zmocněnci, ve spolupráci s T. Wardem, barrister)
   Předmět věci
   Návrh na odklad provádění nařízení Komise (ES) č. 746/2008 ze dne 17. června 2008, kterým se mění příloha VII nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 999/2001 o stanovení pravidel pro prevenci, tlumení a eradikaci některých přenosných spongiformních encefalopatií (Úř. věst. L 202, s. 11; Zvl. vyd. 03/32 s. 289), v rozsahu, v jakém vkládá do kapitoly A přílohy VII bod 2.3 písm. b) podbod iii), bod 2.3 písm. d) a bod 4.
   Výrok

               1)

               Použití přílohy nařízení Komise (ES) č. 746/2008 ze dne 17. června 2008, kterým se mění příloha VII nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 999/2001 o stanovení pravidel pro prevenci, tlumení a eradikaci některých přenosných spongiformních encefalopatií, se v rozsahu, v jakém vkládá do kapitoly A přílohy VII nařízení (ES) č. 999/2001 ze dne 22. května 2001 bod 2.3 písm. b) podbod iii), bod 2.3 písm. d) a bod 4, odkládá do vyhlášení rozsudku v hlavním řízení.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc T-135/08: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. září 2010 — Schniga v. OÚS — Elaris a Brookfield New Zealand (Gala Schnitzer) ( „Odrůdová práva — Žádost o odrůdové právo Společenství pro odrůdu jablka Gala Schnitzer — Technické zkoušení — Posuzovací pravomoc OÚS — Námitky — Článek 55 odst. 4 nařízení (ES) č. 2100/94“ )

text:
               6.11.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/26

         Rozsudek Tribunálu ze dne 13. září 2010 — Schniga v. OÚS — Elaris a Brookfield New Zealand (Gala Schnitzer)
   (Věc T-135/08) (1)

   (Odrůdová práva - Žádost o odrůdové právo Společenství pro odrůdu jablka Gala Schnitzer - Technické zkoušení - Posuzovací pravomoc OÚS - Námitky - Článek 55 odst. 4 nařízení (ES) č. 2100/94)
   2010/C 301/42
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Schniga GmbH (Bolzano, Itálie) (zástupci: G. Würtenberger a R. Kunze, advokáti)

      Žalovaný: Odrůdový úřad Společenství (OÚS), (zástupci: B. Kiewiet a M. Ekvad, zmocněnci)

      Další účastníci řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastníci před Tribunálem: Elaris SNC (Angers, Francie); a Brookfield New Zealand Ltd (Havelock North, Nový Zéland) (zástupce: M. Eller, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí odvolacího senátu OÚS ze dne 21. listopadu 2007 (věci A 003/2007 a A 004/2007) týkajícímu se udělení odrůdového práva Společenství pro odrůdu Gala Schnitzer.

      Výrok

               1)

               Rozhodnutí odvolacího senátu Odrůdového úřadu Společenství (OÚS) ze dne 21. listopadu 2007 (věci A 003/2007 a A 004/2007) se zrušuje.

               2)

               OÚS ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vzniklé Schniga GmbH.

               3)

               Elaris SNC a Brookfield New Zealand Ltd ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 142, 7.6.2008.


title: Věc C-420/15: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 31. května 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal de première instance francophone de Bruxelles – Belgie) – trestní řízení proti U „Řízení o předběžné otázce — Článek 45 SFEU — Volný pohyb pracovníků — Povinnost zaregistrovat vozidlo, jehož vlastníkem je osoba s bydlištěm v Belgii a které je určeno k užívání v Itálii“

text:
               31.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 249/3

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 31. května 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal de première instance francophone de Bruxelles – Belgie) – trestní řízení proti U
   (Věc C-420/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Článek 45 SFEU - Volný pohyb pracovníků - Povinnost zaregistrovat vozidlo, jehož vlastníkem je osoba s bydlištěm v Belgii a které je určeno k užívání v Itálii“)
   (2017/C 249/04)
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Tribunal de première instance francophone de Bruxelles

      Účastník původního trestního řízení

   U

      Výrok

   Článek 45 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že brání takovým právním předpisům členského státu, jako jsou právní předpisy dotčené ve věci v původním řízení, na základě nichž je pracovník s bydlištěm v tomto členském státě povinen v něm zaregistrovat motorové vozidlo, jehož je vlastníkem, které však již bylo zaregistrováno v jiném členském státě a je především určeno k užívání na území posledně uvedeného státu.

      (1)  Úř. věst. C 346, 19.10.2015


title: Věc T-4/08: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 29. ledna 2009 – EMSA v. Portugalsko

text:
               4.4.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/35

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 29. ledna 2009 – EMSA v. Portugalsko
   (Věc T-4/08) (1)

   (2009/C 82/61)

      Jednací jazyk: portugalština

   Předseda čtvrtého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 183, 19.7.2008.


title: Věc T-409/16: Žaloba podaná dne 31. července 2016 – Makhlouf v. Rada

text:
               10.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 371/12

         Žaloba podaná dne 31. července 2016 – Makhlouf v. Rada
   (Věc T-409/16)
   (2016/C 371/14)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Ehab Makhlouf (Damašek, Sýrie) (zástupce: E. Ruchat, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               určil, že jeho žaloba je přípustná a opodstatněná;

               —

               v důsledku toho zrušil rozhodnutí (SZBP) 2016/850 ze dne 27. května 2016 a jeho následné provádění v rozsahu, v němž se týká žalobce;

               —

               uložil Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce pět žalobních důvodů, které jsou v zásadě totožné s důvody uplatněnými ve věci T-410/16, Makhlouf v. Rada, nebo jsou jim podobné.


title: Věc T-221/17: Žaloba podaná dne 15. dubna 2017 – Mémora Servicios Funerarios v. EUIPO – Chatenoud (MEMORAME)

text:
               24.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 239/47

         Žaloba podaná dne 15. dubna 2017 – Mémora Servicios Funerarios v. EUIPO – Chatenoud (MEMORAME)
   (Věc T-221/17)
   (2017/C 239/59)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Mémora Servicios Funerarios SLU (Zaragoza, Španělsko) (zástupci: C. Marí Aguilar a J. Gallego Jiménez, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: Georges Chatenoud (Thiviers, Francie)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Přihlašovatel sporné ochranné známky: Další účastník v řízení před odvolacím senátem

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „MEMORAME“ – Přihláška č. 12 929 071

      Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 10. února 2017, ve věci R 1308/2016-4

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               rozhodl o zrušení rozhodnutí EUIPO ze dne 10. února 2017, kterým bylo ve věci R 1308/2016-4 rozhodnuto o částečném vyhovění přihlášce ochranné známky Evropské unie č. 12929071 „MEMORAME“, a v důsledku toho v plném rozsahu zamítl přihlášku ochranné známky Evropské unie č. 12929071 „MEMORAME“;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyní v souladu s čl. 87 odst. 2 a 3 jednacího řádu.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) a čl. 8 odst. 5 nařízení č. 207/2009.

               —

               Žalobkyně zdůrazňuje, že odvolací senát žalovaného řádně nezohlednil, že ochranná známka „MEMORA“ je na území Evropské unie mimořádně známá.


title: Spojené věci T-37/15 a T-38/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 15. prosince 2016 – Abertis Telecom Terrestre a Telecom Castilla-La Mancha v. Komise „Státní podpory — Digitální televizní vysílání — Podpora na zavedení digitálního pozemního televizního vysílání ve vzdálených a méně urbanizovaných oblastech Kastilie-La Mancha — Rozhodnutí, kterým se podpory prohlašují za neslučitelné s vnitřním trhem — Pojem ‚podnik‘ — Hospodářská činnost — Zvýhodnění — Služba obecného hospodářského zájmu — Narušení hospodářské soutěže — Článek 107 odst. 3 písm. c) SFEU — Nové podpory“

text:
               6.2.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/28

         Rozsudek Tribunálu ze dne 15. prosince 2016 – Abertis Telecom Terrestre a Telecom Castilla-La Mancha v. Komise
   (Spojené věci T-37/15 a T-38/15) (1)

   („Státní podpory - Digitální televizní vysílání - Podpora na zavedení digitálního pozemního televizního vysílání ve vzdálených a méně urbanizovaných oblastech Kastilie-La Mancha - Rozhodnutí, kterým se podpory prohlašují za neslučitelné s vnitřním trhem - Pojem ‚podnik‘ - Hospodářská činnost - Zvýhodnění - Služba obecného hospodářského zájmu - Narušení hospodářské soutěže - Článek 107 odst. 3 písm. c) SFEU - Nové podpory“)
   (2017/C 038/37)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Abertis Telecom Terrestre, SA (Barcelona, Španělsko), Telecom Castilla La Mancha, SA (Toledo, Španělsko) (zástupci: původně J. Buendía Sierra, A. Lamadrid de Pablo, A. Balcells Cartagena a M. Bolsa Ferruz, poté J. Buendía Sierra, A. Lamadrid de Pablo a M. Bolsa Ferruz, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: É. Gippini Fournier, P. Němečková a B. Stromsky, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: SES Astra (Betzdorf, Lucembursko) (zástupci: F. González Díaz, F. Salerno a V. Romero Algarra, advokáti)

      Předmět věci

   Návrh na základě článku 263 SFEU znějící na zrušení rozhodnutí Komise C (2014) 6846 final ze dne 1. října 2014 o státní podpoře SA.27408 [(C 24/2010) (ex NN 37/2010, ex CP 19/2009)] poskytnuté orgány autonomní oblasti Kastilie-La Mancha na zavedení digitálního pozemního televizního vysílání ve vzdálených a méně urbanizovaných oblastech autonomní oblasti Kastilie-La Mancha, ve znění rozhodnutí C(2015) 7193 final ze dne 20. října 2015, kterým se opravují některé chyby v rozhodnutí C(2014) 6846 final.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Abertis Telecom Terrestre, SA, a Telecom Castilla-La Mancha, SA, ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí a společností SES Astra.

      (1)  Úř. věst. C 89, 16.3.2015.


title: Věc T-210/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 26. února 2016 – Mederer v. OHIM – Cadbury Netherlands International Holdings (Gummi Bear-Rings) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Mezinárodní zápis s vyznačením Evropského společenství — Obrazová ochranná známka Gummi Bear-Rings — Starší národní ochranná známka GUMMY — Relativní důvod pro zamítnutí zápisu — Nebezpečí záměny — Článek 8 odstavec 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               4.4.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 118/23

         Rozsudek Tribunálu ze dne 26. února 2016 – Mederer v. OHIM – Cadbury Netherlands International Holdings (Gummi Bear-Rings)
   (Věc T-210/14) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Mezinárodní zápis s vyznačením Evropského společenství - Obrazová ochranná známka Gummi Bear-Rings - Starší národní ochranná známka GUMMY - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Nebezpečí záměny - Článek 8 odstavec 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2016/C 118/24)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Mederer GmbH (Fürth, Německo) (zástupci: C. Sachs a O. Ruhl, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: V. Melgar a H. Kunz, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Cadbury Netherlands International Holdings BV (Breda, Nizozemsko) (zástupce: A. Padial Martínez, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu OHIM ze dne 16. prosince 2013 (věc R 225/2013-5) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Cadbury Netherlands International Holdings BV a Mederer GmbH.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Mederer GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 245, 28.7.2014.


title: Věc C-405/15 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 24. července 2015 Úřadem pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 13. května 2015 ve věci T-15/13, Group Nivelles v. OHIM – Easy Sanitairy Solutions (sprchový odtokový žlab)

text:
               12.10.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 337/6

         Kasační opravný prostředek podaný dne 24. července 2015 Úřadem pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 13. května 2015 ve věci T-15/13, Group Nivelles v. OHIM – Easy Sanitairy Solutions (sprchový odtokový žlab)
   (Věc C-405/15 P)
   (2015/C 337/08)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (zástupci: S. Bonne en A. Folliard-Monguiral, zmocněnci)

      Další účastnice řízení: Group Nivelles NV a Easy Sanitary Solutions BV

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

   OHIM navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil napadený rozsudek,

               —

               uložil navrhovateli a vedlejší účastnici v řízení před Tribunálem náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Tribunál porušil čl. 63 odst. 1 nařízení č. 6/2002 (1), když shledal, že starším (průmyslovým) vzorem uplatněným na podporu návrhu na prohlášení neplatnosti je „celé zařízení pro odvod kapalin nabízené podnikem Blücher“. Společnost Group Nivelles poukazovala pouze na krycí desku, která je veřejnosti zpřístupněna prostřednictvím podniku Blücher i jiných podniků bez ohledu na tvar nádrže.
   Tribunál porušil čl. 25 odst. 1 písm. b) nařízení č. 6/2002 ve spojení s jeho článkem 5, když rozhodl, že OHIM měl sporný (průmyslový) vzor Společenství porovnat se starším (průmyslovým) vzorem vyplývajícím z kombinace dvou samostatných částí zpřístupněných v různých dokumentech. Podle judikatury Soudního dvora použitelné na článek 5 nařízení č. 6/2002 nemá být sporný (průmyslový) vzor porovnáván s „kombinací specifických prvků nebo částí starších průmyslových) vzorů“, nýbrž pouze s „jednotlivými a přesně určenými staršími (průmyslovými) vzory“. Vzhled výrobku ve smontovaném stavu může být potenciálně odvozen ze vzhledu jeho součástí, avšak celkový vzhled zůstává hypotetický nebo v každém případě založený do značné míry na odhadech. Koncept totožnosti dvou (průmyslových) vzorů, na němž spočívá článek 5 nařízení č. 6/2002, vylučuje srovnávací analýzu založenou na předpokladech a odhadech.
   Tribunál porušil čl. 25 odst. 1 písm. b) nařízení č. 6/2002 ve spojení s jeho článkem 6 a čl. 7 odst. 1, když shledal, že jsou-li porovnávané (průmyslové) vzory ztělesněny ve výrobcích rozdílného druhu nebo rozdílného určení, může tento rozdíl informovanému uživateli znemožnit rozpoznání staršího (průmyslového) vzoru. Článek 7 nařízení č. 6/2002 obsahuje právní fikci, že každý veřejně zpřístupněný (průmyslový) vzor je znám jak odborným kruhům specializovaným v oboru, kterého se starší (průmyslový) vzor týká, tak i publiku informovaných uživatelů toho druhu výrobku, na který se sporný (průmyslový) vzor vztahuje. Jakmile se zjistí, že je starší (průmyslový) vzor zveřejněn, je třeba vycházet z toho, že příslušným informovaným uživatelům je znám starší (průmyslový) vzor i jeho způsoby užití, jak vyplývají z důkazů a argumentů účastníků řízení.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 6/2002 ze dne 12. prosince 2001 o (průmyslových) vzorech Společenství (Úř. věst. L 3, s. 1; Zvl. vyd. 13/27, s. 142).


               5.2.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 31/1

         Seznamy pro sestavení soudních kolegií čtvrtého, pátého a šestého senátu od 12. října 2004
   (2005/C 31/02)
   Soudní dvůr na své schůzi dne 12. října sestavil seznamy, uvedené v čl. 11c odst. 2 druhém pododstavci jednacího řádu, pro účely sestavení senátů, v nichž zasedají tři soudci, následujícím způsobem:
   Čtvrtý senát
   pí Colneric
   p. Cunha Rodrigues
   p. Schiemann
   p. Juhász
   p. Ilešič
   p. Levits
   Pátý senát
   p. Gulmann
   p. Schintgen
   p. Makarczyk
   p. Kūris
   p. Arestis
   p. Klučka
   Šestý senát
   p. La Pergola
   p. Puissochet
   pí Macken
   p. von Bahr
   p. Malenovský
   p. Lõhmus


title: Věc T-313/10: Žaloba podaná dne 26. července 2010 — Three-N-Products Private v. OHIM — Shah (AYUURI NATURAL)

text:
               25.9.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 260/22

         Žaloba podaná dne 26. července 2010 — Three-N-Products Private v. OHIM — Shah (AYUURI NATURAL)
   (Věc T-313/10)
   ()
   2010/C 260/30
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Three-N-Products Private Ltd (New Delhi, Indie) (zástupce: C. Jäger, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastníci řízení před odvolacím senátem: S. Shah, A. Shah, M. Shah — A Partnership t/a FUDCO (Wembley, Spojené království)

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 1. června 2010 ve věci R 1005/2009-4;

               —

               uložit žalovanému, aby potvrdil rozhodnutí námitkového oddělení Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 2. července 2009 a zamítl přihlášku ochranné známky Společenství č. 5805387 v plném rozsahu;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

               —

               uložit dalším účastníkům řízení před odvolacím senátem náhradu nákladů řízení včetně nákladů vzniklých žalobkyni v řízení před odvolacím senátem a námitkovým oddělením, pokud by se v projednávané věci stali vedlejšími účastníky řízení;

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Další účastníci řízení před odvolacím senátem

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „AYUURI NATURAL“ pro zboží ve třídách 3 a 5

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Obrazová ochranná známka Společenství č. 2996098 „Ayur“ zapsaná mimo jiné pro zboží ve třídách 3 a 5; slovní ochranná známka Společenství č. 549469 „AYUR“ zapsaná mimo jiné pro zboží ve třídách 3 a 5

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitce a zamítnutí přihlášky v plném rozsahu

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Vyhovění odvolání, zrušení napadeného rozhodnutí a zamítnutí námitky

      Dovolávané žalobní důvody: Žalobkyně na podporu své žaloby uplatňuje dva žalobní důvody.
   Prvním důvodem žalobkyně tvrdí, že napadené rozhodnutí porušuje články 7 a 8 nařízení Rady (ES) č. 207/2009, jelikož odvolací senát nesprávně uvedl, že neexistuje nebezpečí záměny, a tím, že starší ochranné známky vykazují vůči dotčenému zboží sugestivní konotace, což omezuje rozlišovací způsobilost starších ochranných známek.
   Druhým žalobním důvodem žalobkyně tvrdí, že napadené rozhodnutí porušuje čl. 65 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 207/2009, jelikož odvolací senát zneužil svou pravomoc tím, že vydal napadené rozhodnutí, protože dotčené rozhodnutí není objektivní a postrádá právní základ.


title: Věc T-439/04: Žaloba podaná dne 5. listopadu 2004 Eurohypo AG proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

text:
               19.2.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/24

         Žaloba podaná dne 5. listopadu 2004 Eurohypo AG proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc T-439/04)
   (2005/C 45/54)
   Jednací jazyk: němčina
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 5. listopadu 2004 žaloba podaná proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) Eurohypo AG, Eschborn (Německo), zastoupenou M. Klothem, Hamburg (Německo) s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 6. srpna 2004, věc R-829/2002-4, o zamítnutí odvolání;

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

               Přihlašovatelka ochranné známky:

               Žalobkyně

               Přihlašovaná ochranná známka:

               Slovní ochranná známka EUROHYPO pro služby třídy 36 (finance; finanční operace; obchodování s nemovitostmi; finanční služby; financování; finanční analýzy; investiční operace; pojišťovnictví)

               Rozhodnutí průzkumového referenta:

               Zamítnutí přihlášky pro všechny přihlašované služby

               Rozhodnutí odvolacího senátu:

               Zrušení napadeného rozhodnutí ve vztahu ke službám třídy 36 „finanční analýzy, investiční operace, pojišťovnictví“. V ostatních bodech zamítnutí odvolání.

               Žalobní důvody:

               Nedodržení požadavků čl. 74 odst. 1 prvního pododstavce.
               Nesprávný výklad čl. 7 odst. 1 písm. b).


title: Věc F-115/12: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (samosoudce) ze dne 25. června 2013 — Marcuccio v. Komise ( „Veřejná služba — Úředníci — Žaloba na náhradu škody — Námitka nevyčerpání jiných opravných prostředků — Zjevná nepřípustnost“ )

text:
               31.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 252/52

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (samosoudce) ze dne 25. června 2013 — Marcuccio v. Komise
   (Věc F-115/12) (1)

   (Veřejná služba - Úředníci - Žaloba na náhradu škody - Námitka nevyčerpání jiných opravných prostředků - Zjevná nepřípustnost)
   2013/C 252/96
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Luigi Marcuccio (Tricase, Itálie) (zástupce: G. Cipressa, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: C. Berardis-Kayser a M. G. Gattinara, jako zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení implicitního rozhodnutí, kterým byla zamítnuta žádost o náhradu škody, jež byla žalobci údajně způsobena tím, že Komise zaslala dopis týkající se vymáhání nákladů řízení ve výši 4 875 eur, jejichž náhradu Tribunál žalobci uložil ve věci T-241/03.

      Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se odmítá jako zjevně nepřípustná.

               2)

               Luigi Marcuccio ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 26, 26.1.2013, s. 71.


title: Věc C-9/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Kehl (Německo) dne 7. ledna 2016 – trestní řízení proti A

text:
               18.4.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 136/8

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Kehl (Německo) dne 7. ledna 2016 – trestní řízení proti A
   (Věc C-9/16)
   (2016/C 136/13)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Amtsgericht Kehl

      Účastník původního trestního řízení

   A

      Další účastník řízení: Staatsanwaltschaft Offenburg

      Předběžné otázky

               1)

               Mají se čl. 67 odst. 2 SFEU, jakož i články 20 a 21 nařízení č. 562/2006, kterým se stanoví kodex Společenství o pravidlech upravujících přeshraniční pohyb osob (Schengenský hraniční kodex) (1), nebo jiná pravidla Evropské unie vykládat v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, která policejním orgánům dotčeného členského státu svěřuje pravomoc k tomu, aby v pásmu jdoucím až do hloubky 30 km podél státní hranice tohoto členského státu se smluvními státy Úmluvy k provedení Schengenské dohody ze dne 14. června 1985 (2) k zabránění nebo zamezení nedovoleného vstupu na svrchované území tohoto členského státu nebo za účelem prevence určitých trestných činů, které směřují proti bezpečnosti hranice nebo výkonu ochrany hranice nebo jsou spáchány v souvislosti s překročením hranic, zjišťovali totožnost každé osoby bez ohledu na její chování a existenci zvláštních okolností, aniž byly podle čl. 23 a násl. nařízení č. 562/2006 dočasně znovu zavedeny hraniční kontroly na dotčené vnitřní hranici?

               2)

               Mají se čl. 67 odst. 2 SFEU, jakož i články 20 a 21 nařízení č. 562/2006, kterým se stanoví kodex Společenství o pravidlech upravujících přeshraniční pohyb osob (Schengenský hraniční kodex), nebo jiná pravidla Evropské unie vykládat v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, která policejním orgánům dotčeného členského státu svěřuje pravomoc, za účelem zabránění nebo zamezení nedovoleného vstupu na svrchované území tohoto členského státu ve vlacích a v areálu železničních zařízení železnic tohoto členského státu krátkodobě zadržet každou osobu, klást jí dotazy a požádat ji, aby ke kontrole předložila doklady totožnosti nebo doklady umožňující překročit hranici, které má u sebe, jakož i vizuálně zkontrolovat předměty, které má u sebe, pokud lze na základě poznatků o situaci nebo zkušeností pohraniční policie předpokládat, že tyto vlaky nebo železniční zařízení jsou využívány k nedovolenému vstupu, a ke vstupu dochází ze smluvního státu Úmluvy k provedení Schengenské dohody ze dne 14. června 1985, aniž byly podle čl. 23 a násl. nařízení č. 562/2006 dočasně znovu zavedeny hraniční kontroly na dotčené vnitřní hranici?

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 562/2006 ze dne 15. března 2006, kterým se stanoví kodex Společenství o pravidlech upravujících přeshraniční pohyb osob (Schengenský hraniční kodex) (Úř. věst. L 105, s. 1).

      (2)  Úmluva k provedení Schengenské dohody ze dne 14. června 1985 mezi vládami států Hospodářské unie Beneluxu, Spolkové republiky Německo a Francouzské republiky o postupném odstraňování kontrol na společných hranicích ze dne 19. června 1990 (Úř. věst. L 239. s. 19).


title: Věc T-180/16: Žaloba podaná dne 22. dubna 2016 – L’Oréal v. EUIPO – Guinot (MASTER SHAPE)

text:
               20.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 222/26

         Žaloba podaná dne 22. dubna 2016 – L’Oréal v. EUIPO – Guinot (MASTER SHAPE)
   (Věc T-180/16)
   (2016/C 222/33)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: L’Oréal (Paříž, Francie) (zástupci: T. de Haan a P. Péters, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Guinot SAS (Paříž, Francie)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „MASTER SHAPE“ – Přihláška č. 11 566 262

      Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 23. února 2016, ve věci R 2907/2014-5

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení, včetně nákladů vynaložených žalobkyní v souvislosti s řízením před pátým odvolacím senátem Úřadu.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) ve spojení s článkem 75 nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-240/17: Žaloba podaná dne 20. dubna 2017 – Campine a Campine Recycling v. Komise

text:
               26.6.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 202/25

         Žaloba podaná dne 20. dubna 2017 – Campine a Campine Recycling v. Komise
   (Věc T-240/17)
   (2017/C 202/41)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Campine NV (Beerse, Belgie) a Campine Recycling NV (Beerse) (zástupci: C. Verdonck, S. De Cock a Q. Silvestre, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               prohlásil její žalobu za přípustnou;

               —

               zrušil články 1 a 2 rozhodnutí Evropské komise ze dne 8. února 2017 (C(2017) 900 final) v řízení podle článku 101 SFEU („napadené rozhodnutí“) v rozsahu, v němž bylo rozhodnuto, že žalobkyně porušily článek 101 SFEU;

               —

               podpůrně zrušil článek 2 napadeného rozhodnutí v rozsahu, v němž ukládá žalobkyním pokutu ve výši 8 158 000,00 eur, a snížil pokutu v souladu s argumenty uvedenými v žalobě;

               —

               nařídil Komisi, aby uhradila náklady řízení vynaložené žalobkyněmi.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně čtyři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z několika procesních pochybení, která zahrnují povinnost uvést odůvodnění týkající se stanovení výše pokuty, zejména povinnosti přizpůsobení podle bodu 37 pokynů pro výpočet pokut, (1) a týkající se procenta uplatněného zvýšení. Žalobkyně rovněž tvrdí, že Komise porušila jejich právo na obhajobu, právo být slyšen a zásadu dobré správy tím, že neuvedla záměr uplatnit zvýšení podle bodu 37 pokynů pro výpočet pokut ve sdělení o námitkách nebo v jakémkoli doplňujícím sdělení o námitkách. Žalobkyně se dále dovolávají porušení povinnosti uvést odůvodnění, porušení zásad právní jistoty, rovného zacházení a proporcionality, protože Komise na základě bodu 37 pokynů pro výpočet pokut zvýšila částku pokuty uložené žalobkyním o 10 % a uplatnila toto jednotné zvýšení na všechny podniky, které se zúčastnily tvrzeného porušení, aniž by zohlednila, že individuální účast žalobkyň se značně lišila od účasti ostatních zúčastněných podniků.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že napadené rozhodnutí je nedostatečně odůvodněné, jelikož nestanovilo právně dostačujícím způsobem, že se žalobkyně dopustila porušení článku 101 SFEU. Žalobkyně se dovolávají jak nesprávného posouzení důkazů v napadeném rozhodnutí, tak skutečnosti, že důkazy nejsou s to podpořit zjištění v napadeném rozhodnutí, podle kterého byly žalobkyně účastnicemi protiprávního jednání uvedeného v článku 1 napadeného rozhodnutí.

               3.

               Třetí, podpůrný, žalobní důvod vycházející z nesprávného posouzení závažnosti a trvání protiprávního jednání, jakož i polehčujících okolností a porušení zásady zákazu diskriminace při výpočtu základní částky pokuty, pokud Tribunál rozhodne, že se žalobkyně účastnily dohody nebo jednání, které porušují čl. 101 odst. 1 SFEU, porušení čl. 23 odst. 3 nařízení č. 1/2003 (2) a pokynů pro výpočet pokut z důvodu

               4.

               Čtvrtý, podpůrný, žalobní důvod vycházející z tvrzení, že v rozsahu, v němž Tribunál nezruší napadené rozhodnutí z důvodu procesních pochybení žaloby obsažených v prvním žalobním důvodu, by tato procesní pochybení měla vést alespoň k zrušení zvýšení pokuty uloženého podle bodu 37 pokynů pro výpočet pokut.

      (1)  Pokyny pro výpočet pokut uložených podle čl. 23 odst. 2 písm. a) nařízení č. 1/2003 (Úř. věst. 2006, C 210, s. 2).

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. 2003, L 1, s. 1).


title: Věc T-249/17: Žaloba podaná dne 28. dubna 2017 – Casino, Guichard-Perrachon a EMC Distribution v. Komise

text:
               10.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 221/32

         Žaloba podaná dne 28. dubna 2017 – Casino, Guichard-Perrachon a EMC Distribution v. Komise
   (Věc T-249/17)
   (2017/C 221/45)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobci: Casino, Guichard-Perrachon (Saint-Étienne, Francie) a EMC Distribution (Vitry-sur-Seine, Francie) (zástupci: D. Théophile, I. Simic, O. de Juvigny a T. Reymond, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobci navrhují, aby Tribunál:

               —

               před tím, než rozhodne, uložil Komisi, aby na základě článků 89 a 90 jednacího řádu Tribunálu předložila veškeré dokumenty, doklady a jiné informace, na základě kterých měla k datu vydání rozhodnutí C (2017) 1054 za to, že disponuje dostatečně závažnými důkazy pro to, aby odůvodnila provedení kontroly v prostorách žalobců;

               —

               prohlásil, že se na základě článku 277 SFEU v projednávané věci nepoužije článek 20 nařízení č. 1/2003, a v důsledku toho zrušil rozhodnutí Komise C (2017) 1054 ze dne 9. února 2017;

               —

               zrušil na základě článku 263 SFEU rozhodnutí Evropské komise C (2017) 1054 ze dne 9. února2017;

               —

               uložil Komisi náhradu veškerých nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobci pět žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z protiprávnosti rozhodnutí Evropské komise ze dne 9. února 2017 nařizující žalobcům, aby se podřídili kontrole podle čl. 20 odst. 1 a 4 nařízení (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. L 1, 4.1.2003, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205), tedy rozhodnutí, které je v projednávané věci napadeno (dále jen „napadené rozhodnutí“). Žalobci v tomto ohledu tvrdí, že:

                           —

                           napadené rozhodnutí je založeno na ustanovení, které je samo o sobě protiprávní, a proto v projednávané věci nepoužitelné na základě článku 277 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „SFEU“);

                           —

                           článek 20 nařízení č. 1/2003 porušuje základní právo na účinný procesní prostředek stanovené v článku 47 Listiny základních práv Evropské unie (dále jen „Listina“) a v článku 6 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod (dále jen „EÚLP“), tím, že neumožňuje podnikům, které jsou příjemci rozhodnutí Komise o kontrole, se účinně bránit proti průběhu kontroly;

                           —

                           toto ustanovení rovněž porušuje zásadu rovnosti zbraní a právo na obhajobu, zaručené články 47 a 48 Listiny a článkem 6 EÚLP tím, že neumožňuje stranám přístup k dokumentům, které jsou základem rozhodnutí Komise o provedení kontroly.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení základního práva na nedotknutelnost obydlí podle článku 7 Listiny a článku 8 EÚLP tím, že napadené rozhodnutí má neomezenou platnost, jakož i nepřesný a nepřiměřený rozsah působnosti, jelikož:

                           —

                           napadené rozhodnutí uvádí pouze datum, od kterého může kontrola začít, ale nestanoví datum ukončení ani maximální dobu trvání kontroly;

                           —

                           vztahuje se na všechny společnosti skupiny Casino bez ohledu na jejich činnost a zeměpisnou polohu, aniž je jednotlivě jmenuje, s výjimkou mateřské společnosti;

                           —

                           umožňuje kontrolu v jakýchkoliv prostorách skupiny.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z porušení povinnosti Komise uvést odůvodnění, jelikož napadené rozhodnutí neupřesňuje typ, povahu, původ ani obsah informací, na základě kterých se Komise rozhodla nařídit kontrolu.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z dopadu, který mělo napadené rozhodnutí na základní právo na nedotknutelnost obydlí podle článku 7 Listiny a článku 8 EÚLP tím, že bylo přijato, aniž Komise disponovala dostatečně závažnými důkazy pro to, aby odůvodnila provedení kontroly v prostorách žalobců.

               5.

               Pátý žalobní důvod vycházející z porušení zásady proporcionality, ke kterému došlo přijetím napadeného rozhodnutí tím, že v něm byl stanoven začátek kontroly na den, který má mimořádně nepříznivý dopad na činnost žalobců, přestože Komise mohla stanovit jiné datum, jež by bylo pro žalobce podstatně méně omezující a Komisi by to nezpůsobilo žádné obtíže. V tomto ohledu žalobci tvrdí, že i když se napadené rozhodnutí zaměřuje na prostory subjektu skupiny Casino, který je odpovědný za jednávání s dodavateli, stanoví počátek kontroly na 20. února 2017 nebo krátce poté, což je poslední týden pro sjednávání ročních smluv s dodavateli, jelikož článek L. 441-7 francouzského obchodního zákoníku stanoví lhůtu pro uzavření smluv do 1. března daného roku, o čemž Komise dobře věděla.


title: Věc T-268/10: Žaloba podaná dne 10. června 2010 — PPG a SNF v. ECHA

text:
               9.10.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 274/23

         Žaloba podaná dne 10. června 2010 — PPG a SNF v. ECHA
   (Věc T-268/10)
   ()
   2010/C 274/37
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobci: Polyelectrolyte Producers Group GEIE (PPG) (Brusel, Belgie) a SNF SAS (Andrezieux Boutheon, Francie) (zástupci: K. Van Maldegem, R. Cana, advokáti, a P. Sellar, solicitor)

      Žalovaná: Evropská agentura pro chemické látky (ECHA)

      Návrhové žádání žalobců

               —

               prohlásit žalobu za přípustnou a opodstatněnou;

               —

               zrušit napadený akt;

               —

               uložit ECHA náhradu nákladů tohoto řízení;

               —

               přijmout jakákoli další opatření, která bude Tribunál považovat za vhodná.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobci se domáhají částečného zrušení rozhodnutí Evropské agentury pro chemické látky (dále jen „ECHA“), kterým je akrylamid (ES č. 201-173-7) (číslo CAS 79-06-1) v souladu s článkem 59 nařízení (ES) č. 1907/2006 (1) (dále jen „nařízení REACH“) identifikován jako látka, která splňuje kritéria stanovená v článku 57 nařízení REACH.
   Žalobci mají za to, že napadený akt je protiprávní, jelikož se zakládá na vědecky a právně vadném posouzení akrylamidu, jelikož se opírá o důkazy, které nejsou dostatečně spolehlivé a přesvědčivé. Podle názoru žalobců se ECHA dopustila zjevně nesprávného posouzení tím, že napadený akt přijala v rozporu čl. 2 odst. 8 a článkem 59 nařízení REACH a v rozporu se svou povinností pečlivě a nestranně přezkoumat důkazy.
   Dále žalobci tvrdí, že napadený akt porušuje řadu obecných zásad práva Unie, jako je zásada proporcionality a zásada zákazu diskriminace, jelikož bez objektivního odůvodnění nepříznivě zachází s akrylamidem ve srovnání s jinými srovnatelnými látkami.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 ze dne 18. prosince 2006 o registraci, hodnocení, povolování a omezování chemických látek, o zřízení Evropské agentury pro chemické látky, o změně směrnice 1999/45/ES a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 793/93, nařízení Komise (ES) č. 1488/94, směrnice Rady 76/769/EHS a směrnic Komise 91/155/EHS, 93/67/EHS, 93/105/ES a 2000/21/ES (Úř. věst. L 396, s. 1).