title: Věc C-472/10: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 26. dubna 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Pest Megyei Bíróság — Maďarsko) — Nemzeti Fogyasztóvédelmi Hatóság v. Invitel Távközlési Zrt ( „Směrnice 93/13/EHS — Článek 3 odst. 1 a 3 — Články 6 a 7 — Spotřebitelské smlouvy — Zneužívající klauzule — Jednostranná změna smluvních podmínek prodávajícím zboží nebo poskytovatelem služeb — Žaloba na zdržení se jednání podaná ve veřejném zájmu jménem spotřebitelů entitou určenou vnitrostátními právními předpisy — Určení zneužívajícího charakteru klauzule — Právní účinky“ )

text:
               16.6.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 174/7

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 26. dubna 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Pest Megyei Bíróság — Maďarsko) — Nemzeti Fogyasztóvédelmi Hatóság v. Invitel Távközlési Zrt
   (Věc C-472/10) (1)

   (Směrnice 93/13/EHS - Článek 3 odst. 1 a 3 - Články 6 a 7 - Spotřebitelské smlouvy - Zneužívající klauzule - Jednostranná změna smluvních podmínek prodávajícím zboží nebo poskytovatelem služeb - Žaloba na zdržení se jednání podaná ve veřejném zájmu jménem spotřebitelů entitou určenou vnitrostátními právními předpisy - Určení zneužívajícího charakteru klauzule - Právní účinky)
   2012/C 174/08
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Pest Megyei Bíróság

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Nemzeti Fogyasztóvédelmi Hatóság

      Žalovaná: Invitel Távközlési Zrt

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Pest Megyei Bíróság — Výklad čl. 3 odst. 1 ve spojení s body 1 písm. j) a 2 písm. d) přílohy, jakož i čl. 6 odst. 1 směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách [zneužívajících klauzulích] ve spotřebitelských smlouvách (Úř. věst. L 95, p. 29; Zvl. vyd. 15/02, s. 288) — Klauzule umožňující prodávajícímu zboží nebo poskytovateli služeb jednostranně změnit podmínky smlouvy bez pádného důvodu a bez výslovného popisu způsobu změny ceny — Zneužívající charakter klauzule — Právní účinky vyplývající ze zjištění zneužívajícího charakteru klauzule v rámci žaloby ve veřejném zájmu

      Výrok

               1)

               Vnitrostátnímu soudu, který rozhoduje v řízení o zdržení se jednání zahájeném ve veřejném zájmu a jménem spotřebitelů entitou určenou vnitrostátními právními předpisy, přísluší, aby s ohledem na čl. 3 odst. 1 a 3 směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách [zneužívajících klauzulích] ve spotřebitelských smlouvách posoudil zneužívající charakter klauzule uvedené v obecných podmínkách spotřebitelských smluv, kterými prodávající nebo poskytovatel stanoví jednostrannou změnu nákladů souvisejících se službou, která má být poskytnuta, aniž výslovně popíše způsob změny ceny nebo upřesní pádné důvody této změny. V rámci tohoto posouzení bude uvedený soud muset zejména ověřit, zda ve světle všech klauzulí uvedených v obecných podmínkách spotřebitelských smluv, jichž je sporná klauzule součástí, jakož i s ohledem na vnitrostátní právní předpisy upravující práva a povinnosti, které se mohou pojit k právům a povinnostem stanoveným v dotčených obchodních podmínkách, jsou důvody nebo způsob změny nákladů souvisejících se službou, která má být poskytnuta, formulovány jasným a srozumitelným jazykem a případně zda spotřebitelé mají právo od smlouvy odstoupit.

               2)

               Článek 6 odst. 1 směrnice 93/13 ve spojení s čl. 7 odst. 1 a 2 této směrnice musí být vykládán v tom smyslu, že

                           —

                           nebrání tomu, aby určení neplatnosti zneužívající klauzule, která je součástí obecných podmínek spotřebitelských smluv, v rámci žaloby na zdržení se jednání uvedené v článku 7 uvedené směrnice, která byla proti prodávajícímu nebo poskytovateli podána ve veřejném zájmu a jménem spotřebitelů entitou určenou vnitrostátními právními předpisy, vyvolávalo v souladu s uvedenými právními předpisy účinky vůči všem spotřebitelům, kteří s dotyčným prodávajícím nebo poskytovatelem uzavřeli smlouvu, na niž se vztahují stejné obecné podmínky, včetně spotřebitelů, kteří nebyli účastníky řízení o zdržení se jednání;

                           —

                           pokud byl zneužívající charakter klauzule, která je součástí obecných podmínek spotřebitelských smluv, v rámci takového řízení uznán, jsou vnitrostátní soudy bez návrhu povinny dovodit z něj, a to i do budoucnosti, veškeré důsledky, které jsou stanoveny vnitrostátním právem, tak aby uvedená klauzule nebyla závazná pro spotřebitele, kteří s dotyčným prodávajícím nebo poskytovatelem uzavřeli smlouvu, na niž se použijí stejné obecné podmínky.

      (1)  Úř. věst. C 346, 18.12.2010.


title: Věc T-117/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 12. prosince 2013 — ANKO v. Komise ( „Rozhodčí doložka — Sedmý rámcový program pro výzkum, technologický rozvoj a demonstrace (2007–2013) — Smlouvy týkající se projektů Perform a Oasis — Pozastavení plateb — Nesrovnalosti zjištěné v rámci auditů týkajících se ostatních projektů — Úroky z prodlení“ )

text:
               8.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 39/17

         Rozsudek Tribunálu ze dne 12. prosince 2013 — ANKO v. Komise
   (Věc T-117/12) (1)

   (Rozhodčí doložka - Sedmý rámcový program pro výzkum, technologický rozvoj a demonstrace (2007–2013) - Smlouvy týkající se projektů Perform a Oasis - Pozastavení plateb - Nesrovnalosti zjištěné v rámci auditů týkajících se ostatních projektů - Úroky z prodlení)
   2014/C 39/28
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias (Atény, Řecko) (zástupce: V. Christianos, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: R. Lyal a B. Conte, zmocněnci, ve spolupráci s S. Drakakakisem, advokátem)

      Předmět věci

   Návrh podaný na základě článku 272 SFEU a směřující k tomu, aby Tribunál zaprvé určil, že pozastavení náhrady nákladů vynaložených žalobkyní při plnění smluv týkající se projektů Perform a Oasis, jež byly uzavřeny v rámci sedmého rámcového programu pro výzkum, technologický rozvoj a demonstrace (2007-2013), představuje porušení smluvních povinností Komise, zadruhé Komisi nařídil, aby jednak žalobkyni zaplatila částku ve výši 637 117,17 eur za projekt Perform, a dále aby konstatovala, že žalobkyně není povinna vrátit částku ve výši 56 390 eur, která jí byla vyplacena na základě projektu Oasis.

      Výrok rozsudku

               1)

               Evropské komisi se ukládá zaplatit ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias částky, jejichž platba byla pozastavena na základě bodu II. 5 odst. 3 písm. d) všeobecných podmínek připojených k dohodám o dotaci týkajícím se projektů Oasis a Perform, jež byly uzavřeny v rámci sedmého rámcového programu pro výzkum, technologický rozvoj a demonstrace (2007-2013), aniž toto zaplacení předjímá způsobilost výdajů vykázaných ANKO Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias a provádění závěrů závěrečné zprávy o auditu 11-INFS-0035 Komisí. Výše částek, které mají být zaplaceny, se musí pohybovat v mezích zůstatku finančního příspěvku dostupného v okamžiku pozastavení plateb a uvedené částky musí být navýšeny o úroky z prodlení, které pro každé období počínají běžet od uplynutí lhůty k zaplacení v délce 105 dnů od přijetí příslušných zpráv Komisí. Na úroky se použije sazba navýšení platná první den měsíce, v němž došlo ke zpoždění platby, jak je zveřejněna v řadě C Úředního věstníku Evropské unie.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               ANKO Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias ponese jednu třetinu vlastních nákladů řízení.

               4)

               Komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí dvě třetiny nákladů řízení vynaložených ANKO Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias.

      (1)  Úř. věst. C 138, 12.5.2012.


title: Věc T-115/04: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 14. září 2006 – Laroche v. Komise ( Úředníci — Zpráva o vývoji služebního postupu — Hodnotící období 2001/2002 — Rozhodnutí o uzavření — Lhůta k napadení — Výpočet )

text:
               18.11.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 281/30

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 14. září 2006 – Laroche v. Komise
   (Věc T-115/04) (1)

   („Úředníci - Zpráva o vývoji služebního postupu - Hodnotící období 2001/2002 - Rozhodnutí o uzavření - Lhůta k napadení - Výpočet“)
   (2006/C 281/50)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Yvonne Laroche (Brusel, Belgie) (zástupci: G. Bounéou a F. Frabetti, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: C. Berardis-Kayser a L. Lozano Palacios, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 11. června 2003 o uzavření zprávy o vývoji služebního postupu žalobkyně za hodnotící období 2001/2002.
   Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Komise ze dne 11. června 2003 o uzavření zprávy o vývoji služebního postupu žalobkyně za hodnotící období 2001/2002 se zrušuje.

               2)

               Komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 106, 30. 4. 2004.


title: Věc T-167/11: Žaloba podaná dne 15. března 2011 — Centre national de la recherche scientifique v. Komise

text:
               14.5.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 145/34

         Žaloba podaná dne 15. března 2011 — Centre national de la recherche scientifique v. Komise
   (Věc T-167/11)
   2011/C 145/56
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Centre national de la recherche scientifique (Paříž, Francie) (zástupce: N. Lenoir, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               prohlásil žalobu za přípustnou a opodstatněnou;

               —

               uložil Komisi povinnost zaplatit údajnou pohledávku ve výši 20 989,82 eur, kterou Komise požaduje na základě smlouvy ve svém oznámení o dluhu č. 2010-1232 ze dne 26. října 2010 a která byla předmětem aktu započtení ze dne 17. prosince 2010 (č.j. BUDG/C3 D(2010) B.2 — 1232), včetně úroků z prodlení v zákonné výši podle belgického smluvního práva;

               —

               uložil Komisi náhradu veškerých nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby žalobce uplatňuje tři žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod vycházející z porušení čl. II.19 odst. 1 všeobecných podmínek smlouvy LSHB-CT-2004-503319 o projektu „ALLOSTEM“, jež spadá do šestého rámcového programu pro výzkum a technologický rozvoj (2002-2006) (dále jen „smlouva ALLOSTEM“), jelikož Komise omezila, či dokonce zbavila žalobce možnosti předložit důkaz o řádném výkonu smlouvy s ohledem na způsobilost výdajů zaměstnanců tím, že nedodržela kritéria pro definování způsobilých výdajů.

               2)

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení smluvních povinností vyplývajících z článků II.19 a II.20 všeobecných podmínek smlouvy „ALLOSTEM“, jelikož Komise vyloučila způsobilost výdajů na „rezervu pro ztrátu zaměstnání“ a na mateřské dovolené bioložky zaměstnané na základě smlouvy na dobu určitou.

               3)

               Třetí žalobní důvod vycházející z porušení článku 12 smlouvy „ALLOSTEM“, který posouzení, zda je každá pohledávka dlužná na základě uvedené smlouvy jistá, podřizuje belgickému právu. Žalobce uvádí, že:

                           —

                           Komise při posouzení, zda je požadovaná pohledávka jistá či nikoliv, vycházela pouze z práva Unie, a nikoliv z belgického práva, a

                           —

                           pohledávka byla vážně zpochybněna, čímž přestala být jistá.


title: Věc C-415/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Judicial da Comarca do Porto (Portugalsko) dne 27. července 2016 – David Fernando Leal da Fonseca v. Varzim Sol – Turismo, Jogo e Animação, SA

text:
               24.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 392/7

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Judicial da Comarca do Porto (Portugalsko) dne 27. července 2016 – David Fernando Leal da Fonseca v. Varzim Sol – Turismo, Jogo e Animação, SA
   (Věc C-415/16)
   (2016/C 392/09)
   Jazyk řízení: portugalština

      Předkládající soud

   Tribunal Judicial da Comarca do Porto

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: David Fernando Leal da Fonseca

      Odpůrkyně: Varzim Sol – Turismo, Jogo e Animação, SA

      Předběžné otázky

               1)

               Vyplývá z článku 5 směrnice Rady 93/104/ES (1) ze dne 23. listopadu 1993 a článku 5 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/88/ES (2) ze dne 4. listopadu 2003, jakož i z článku 31 Listiny základních práv Evropské unie, že v případě zaměstnanců, kteří pracují ve směnném provozu a své doby odpočinku čerpají střídavě, přičemž jsou zaměstnáni v zařízení, která jsou otevřena pro veřejnost každodenně, avšak nejsou v nepřetržitém provozu po dobu 24 hodin denně, musí být povinný den odpočinku, na který má zaměstnanec nárok, poskytnut vždy v rámci období sedmi dnů, tj. nejpozději sedmého dne následujícího po období šesti po sobě jdoucích odpracovaných dnů?

               2)

               Je s výše uvedenými směrnicemi a ustanoveními slučitelný takový výklad, podle něhož si může zaměstnavatel v souvislosti s výše uvedenými zaměstnanci každý týden vybrat, ve kterých dnech poskytne zaměstnanci odpočinek, na který má nárok, což znamená, že lze přimět zaměstnance k tomu, aby pracoval až deset po sobě jdoucích pracovních dnů, aniž by mu byly zaplaceny přesčasy?

               3)

               Je s výše uvedenými směrnicemi a ustanoveními slučitelný takový výklad, podle něhož může být nepřetržitý odpočinek v délce 24 hodin poskytnut kdykoli během kalendářních dnů určitého období sedmi kalendářních dnů a následující nepřetržitý odpočinek v délce 24 hodin (k němuž se přičte denní odpočinek v délce 11 hodin) může být poskytnut v kterémkoli kalendářním dni spadajícím do období sedmi kalendářních dnů, které následuje po výše uvedeném období?

      (1)  Směrnice Rady 93/104/ES ze dne 23. listopadu 1993 o některých aspektech úpravy pracovní doby (Úř. věst. L 307, s. 18).

      (2)  Směrnice Rady 2003/88 ze dne 4. listopadu 2003 o některých aspektech úpravy pracovní doby (Úř. věst. L 299, s. 9).


title: Věc T-276/08: Žaloba podaná dne 15. července 2008 – Al-Aqsa v. Rada

text:
               13.9.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 236/15

         Žaloba podaná dne 15. července 2008 – Al-Aqsa v. Rada
   (Věc T-276/08)
   (2008/C 236/25)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Al-Aqsa (Heerlen, Nizozemsko) (zástupci: J. Pauw a M. Uiterwaal, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie
   Návrhové žádání žalobce

               —

               určit, že Rada je povinna nahradit žalobkyni škodu, kterou utrpěla, ve výši 10 600 000 eur spolu s úroky až do dne vyhlášení rozsudku v této věci, nebo jí poskytnout náhradu škody ve výši, kterou určí Soud;

               —

               uložit Radě náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně se domáhá náhrady škody, kterou údajně utrpěla z důvodu, že byla rozhodnutím Rady 2003/480/ES ze dne 27. června 2003 (1) zařazena na seznam osob, na které se vztahuje nařízení (ES) č. 2580/2001 (2). Zařazení žalobkyně na seznam bylo následně potvrzeno při každé jeho změně.
   Žalobkyně tvrdí, že tato rozhodnutí jsou z různých důvodů protiprávní. Zaprvé poukazuje na to, že rozhodnutí 2006/379/ES ze dne 29. května 2006 (3) bylo Soudem zrušeno z důvodu, že nesplňovalo povinnost uvést řádné odůvodnění (4). Žalobkyně dále tvrdí, že rozhodnutí vykazují různé obsahové chyby. Poukazuje přitom na žalobní důvody, které uvedla ve věcech T-327/03 a T-348/07 Al-Aqsa v. Rada (5).
   Jedná se o dostatečně závažná porušení práv udělených jednotlivcům, která v důsledku toho odůvodňují přiznání náhrady škody. Škoda, kterou žalobkyně utrpěla zahrnuje poškození pověsti, jakož i nemajetkovou škodu, za kterou je Rada odpovědná ode dne 28. června 2003, dne nabytí účinnosti evropských opatření.

      (1)  2003/480/ES: Rozhodnutí Rady ze dne 27. června 2003, kterým se provádí čl. 2 odst. 3 nařízení (ES) č. 2580/2001 o zvláštních omezujících opatřeních namířených proti některým osobám a subjektům s cílem bojovat proti terorismu a kterým se zrušuje rozhodnutí 2002/974/ES (Úř. věst. L 160, s. 81).

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 2580/2001 ze dne 27. prosince 2001 o zvláštních omezujících opatřeních namířených proti některým osobám a subjektům s cílem bojovat proti terorismu (Úř. věst. L 344, s. 70; Zvl. vyd. 18/01, s. 207).

      (3)  2006/379/ES: Rozhodnutí Rady ze dne 29. května 2006, kterým se provádí čl. 2 odst. 3 nařízení (ES) č. 2580/2001 o zvláštních omezujících opatřeních namířených proti některým osobám a subjektům s cílem bojovat proti terorismu a kterým se zrušuje rozhodnutí 2005/930/ES (Úř. věst. L 144, s. 21).

      (4)  Rozsudek Soudu ze dne 11. července 2007, Al-Aqsa v. Rada, T-327/03, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí.

      (5)  Úř. věst. C 289, s. 30 a Úř. věst. C 269, s. 61.


title: Věc T-212/06: Žaloba podaná dne 11. srpna 2006 – Bowland Dairy Products v. Komise

text:
               30.9.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 237/10

         Žaloba podaná dne 11. srpna 2006 – Bowland Dairy Products v. Komise
   (Věc T-212/06)
   (2006/C 237/19)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Bowland Dairy Products Limited (Nelson, Spojené království) (zástupce: J. Milligan, solicitor)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Zrušit napadené rozhodnutí;

               —

               uložit Komisi náhradu škody žalobkyni ve výši ztráty utrpěné žalobkyní z důvodu napadeného rozhodnutí, spolu s úrokem;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů, které musela žalobkyně vynaložit na tato řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Svojí žalobou se žalobkyně domáhá zrušení rozhodnutí Komise Evropských společenství obsaženého v elektronické zprávě poslané UK Foods Agency ze dne 20. července 2006, přeposlané žalobkyni dne 21. července 2006, zamítajícího dát do oběhu, podle systému rychlého varování pro potraviny a krmiva upraveného nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 178/2002 ze dne 28. ledna 2002 (Úř. věst. L 31, 1.2.2002, s. 1-24), doplňující oznámení, prohlašující, že Food Security Agency (FSA) souhlasila s uvedením tvarohového sýru žalobkyně na trh, dokud nebudou splněny podmínky Komise.
   Žalobkyně tvrdí, že Komise nebyla oprávněna uložit podmínky na oběh doplňujícího oznámení připraveného příslušným vnitrostátním orgánem podle článku 50 nařízení (ES) č. 178/2002.
   Mimoto žalobkyně tvrdí, že formulováním těchto podmínek Komise nesprávně vyložila použitelná nařízení jak ve vztahu k antibiotickému mléku tak i k řídkému mléku.


title: Věc T-215/16: Žaloba podaná dne 4. května 2016 – Cop v. EUIPO - Conexa (AMPHIBIAN)

text:
               11.7.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 251/37

         Žaloba podaná dne 4. května 2016 – Cop v. EUIPO - Conexa (AMPHIBIAN)
   (Věc T-215/16)
   (2016/C 251/43)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Cop Vertriebs GmbH (Aresing, Německo) (zástupce: H. Hofmann, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Conexa LLC (Wilmington, Delaware, Spojené státy)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Majitelka sporné ochranné známky: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem

      Sporná ochranná známka: Mezinárodní zápis ochranné známky s vyznačením Evropské unie „AMPHIBIAN“ – Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie č. 359 251

      Řízení před EUIPO: Řízení o prohlášení neplatnosti

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 7. března 2016 ve věci R 1984/2015-4

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil nebo změnil napadené rozhodnutí;

               —

               zrušil nebo změnil rozhodnutí zrušovacího oddělení v řízení o prohlášení neplatnosti č. 9736 C ze dne 14. září 2015 Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO);

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení;

               —

               stanovil datum jednání.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) a b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-380/13 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 3. července 2013 Associação de Empresas de Construção e Obras Públicas e Serviços (Aecops) proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 19. dubna 2013 ve věci T-52/11, Associação de Empresas de Construção e Obras Públicas e Serviços (Aecops) v. Komise

text:
               7.9.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 260/33

         Kasační opravný prostředek podaný dne 3. července 2013 Associação de Empresas de Construção e Obras Públicas e Serviços (Aecops) proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 19. dubna 2013 ve věci T-52/11, Associação de Empresas de Construção e Obras Públicas e Serviços (Aecops) v. Komise
   (Věc C-380/13 P)
   2013/C 260/60
   Jednací jazyk: portugalština

      Účastníci/Účastnice řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatel): Associação de Empresas de Construção e Obras Públicas e Serviços (Aecops) (zástupci: N. Morais Sarmento a L. Pinto Monteiro, advogados)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání navrhovatele

   Navrhovatel navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil rozsudek Tribunálu v plném rozsahu;

               —

               zrušil napadené rozhodnutí v plném rozsahu;

               —

               uložil Komisi povinnost nést vlastní náklady řízení a náhradu nákladů řízení vynaložených navrhovatelem.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

         Nedodržení přiměřené lhůty pro přijetí rozhodnutí

   1.   Promlčení zahájení stíhání
   Navrhovatel má za to, že napadené rozhodnutí bylo přijato po uplynutí lhůty čtyř let stanovené pro promlčení zahájení stíhání článkem 3 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 2988/95 (1). A i kdyby došlo k případnému přerušení promlčecí doby pro zahájení řízení, v souladu s ustanoveními čl. 3 odst. 1 čtvrtého pododstavce uvedeného nařízení uplynula lhůta rovnající se dvojnásobku promlčecí doby, aniž by bylo přijato rozhodnutí. Vzhledem k tomu, že příslušný nárok byl promlčen, musí být napadené rozhodnutí považováno za protiprávní rozhodnutí, které nelze vykonat.
   2.   Porušení zásady právní jistoty
   Navrhovatel má za to, že skutečnost, že Komise nechala uplynout více než 20 let mezi údajným protiprávním jednáním a přijetím napadeného rozhodnutí, představuje porušení zásady právní jistoty. Tato základní zásada práva Evropské unie stanoví, že každá osoba má právo, aby její věc byla vyřízena unijními orgány v přiměřené lhůtě.
   3.   Porušení práva na obhajobu
   Navrhovatel má za to, že bylo porušeno jeho právo na obhajobu, jelikož tím, že uplynulo více než 20 let mezi údajným protiprávním jednáním a přijetím konečného rozhodnutí, byl navrhovatel připraven o možnost předložit své vyjádření včas, a sice v době, kdy měl ještě k dispozici dokumenty, které by mohly odůvodnit výdaje, o nichž má Komise za to, že nemohou být nahrazeny.

      (1)  Nařízení Rady (ES, Euratom) č. 2988/95 ze dne 18. prosince 1995 o ochraně finančních zájmů Evropských společenství (Úř. věst. L 312, s. 1; Zvl. vyd. 01/01, s. 340).


title: Věc T-475/11 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 5. září 2011 Luigi Marcuccio proti usnesení vydanému dne 20. června 2011 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-67/10, Marcuccio v. Komise

text:
               22.10.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 311/46

         Kasační opravný prostředek podaný dne 5. září 2011 Luigi Marcuccio proti usnesení vydanému dne 20. června 2011 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-67/10, Marcuccio v. Komise
   (Věc T-475/11 P)
   2011/C 311/85
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Luigi Marcuccio (Tricase, Itálie) (zástupce: G. Cipressa, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

   Navrhovatel žádá Soudní dvůr, aby vyhověl tomuto kasačnímu opravnému prostředku se všemi právními důsledky, které z toho vyplývají.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Tento kasační opravný prostředek byl podán proti usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 20. června 2011, kterým byla odmítnuta jako nepřípustná žaloba, která směřovala k uložení náhrady škody Komisi, již navrhovatel údajně utrpěl, když mu Komise odmítla uhradit nahraditelné náklady, které údajně vynaložil ve věci, v níž byl vydán rozsudek Tribunálu ze dne 4. listopadu 2008, F-41/06, Marcuccio v. Komise.
   Navrhovatel předkládá tři důvody kasačního opravného prostředku:

               1)

               odmítnutí „třetí části žaloby“ (mezi body 13 a 14 napadeného usnesení) podané navrhovatelem v žalobě v prvním stupni a „čtvrté části žaloby“ (mezi body 19 a 20 napadeného usnesení) podané navrhovatelem v žalobě v prvním stupni, bylo nezákonné z důvodu: a) nesprávného výkladu a použití pojmu „žádost“ ve smyslu článku 90 služebního řádu úředníků Evropské unie a článku 91 těchto pravidel a nelogické a neodůvodněné nepřihlédnutí k relevantní judikatuře; b) neuvedení důvodů, zkreslení skutečností a nerelevantní, svévolné, nelogické a iracionální odůvodnění;

               2)

               zkreslení skutečností a opomenutí provést jakékoliv předchozí šetření;

               3)

               nerozhodnutí o žalobě učiněné navrhovatelem v řízení a následné porušení jeho práva na kontradiktorní řízení a jeho práva na obhajobu.


title: Věc C-267/11 P: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 3. října 2013 — Evropská komise v. Lotyšská republika, Litevská republika, Slovenská republika, Spojené království Velké Británie a Severního Irska ( „Kasační opravný prostředek — Integrovaná prevence a omezování znečištění — Systém pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů — Přidělení povolenek Lotyšské republice — Období let 2008 až 2012“ )

text:
               23.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 344/6

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 3. října 2013 — Evropská komise v. Lotyšská republika, Litevská republika, Slovenská republika, Spojené království Velké Británie a Severního Irska
   (Věc C-267/11 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Integrovaná prevence a omezování znečištění - Systém pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů - Přidělení povolenek Lotyšské republice - Období let 2008 až 2012)
   2013/C 344/07
   Jednací jazyk: lotyština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: I. Rubene a E. White, zmocněnci)

      Další účastníci řízení: Lotyšská republika (zástupce: I. Kalniņš, zmocněnec), Litevská republika, Slovenská republika, Spojené království Velké Británie a Severního Irska

      Vedlejší účastnice řízení podporující Lotyšskou republiku: Česká republika (zástupci: M. Smolek a D. Hadroušek, zmocněnci)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) ze dne 22. března 2011 — Lotyšsko v. Komise (T-369/07), kterým Tribunál zrušil rozhodnutí Komise C(2007) 3409 ze dne 13. července 2007 o změně národního alokačního plánu pro přidělení povolenek na emise skleníkových plynů oznámeného Lotyšskou republikou na období let 2008 až 2012, v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES (Úř. věst. L 275, s. 32; Zvl. vyd. 15/07, s. 631) — Nesprávný výklad postupu stanoveného v čl. 9 odst. 3 směrnice — Nesprávné uplatnění tříměsíční lhůty, stanovené pro původní rozhodnutí o oznamovaných nových národních alokačních plánech pro přidělení povolenek na emise skleníkových plynů (NAP), na rozhodnutí Komise o přijetí změn NAP oznámených po rozhodnutí Komise o zamítnutí původního NAP

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Evropská komise, Lotyšská republika a Česká republika ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 226, 30.7.2011.


title: Věc T-591/10 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 9. března 2011 — Castiglioni v. Komise ( „Předběžné opatření — Veřejné zakázky — Zadávací řízení — Zamítnutí nabídky — Návrh na odklad vykonatelnosti — Nedodržení formálních požadavků — Nepřípustnost“ )

text:
               16.4.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 120/12

         Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 9. března 2011 — Castiglioni v. Komise
   (Věc T-591/10 R)
   (Předběžné opatření - Veřejné zakázky - Zadávací řízení - Zamítnutí nabídky - Návrh na odklad vykonatelnosti - Nedodržení formálních požadavků - Nepřípustnost)
   2011/C 120/30
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Castiglioni Srl (Busto Arsizio, Itálie) (zástupce: G. Turri, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: S. Delaude a N. Bambara, zmocněnci, ve spolupráci s D. Gulloem, advokátem)

      Předmět věci

   Návrh na předběžné opatření v rámci zadávacího řízení, jež se týká uzavření vícestranné rámcové dohody o stavebních pracích, rekonstrukci a údržbě budov a infrastruktuře Společného výzkumného centra Evropské komise v Ispře (Itálie)

      Výrok

               1)

               Návrh na předběžné opatření se zamítá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc C-513/14 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 14. listopadu 2014 Úřadem pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 3. září 2014 ve věci T-687/13, Unibail v. OHIM

text:
               27.4.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/25

         Kasační opravný prostředek podaný dne 14. listopadu 2014 Úřadem pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 3. září 2014 ve věci T-687/13, Unibail v. OHIM
   (Věc C-513/14 P)
   (2015/C 138/35)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)

      Další účastník řízení: Unibail Management

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

   Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatel) navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil napadený rozsudek,

               —

               rozhodl ve sporu podle čl. 61 prvního pododstavce věty druhé statutu a

               —

               uložil žalobkyni náhradu nákladů řízení vynaložených Úřadem.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Navrhovatel uvádí na podporu svého kasačního opravného prostředku jediný důvod. Má totiž za to, že Tribunál porušil čl. 75 větu první nařízení Rady (ES) č. 207/2009 (1) ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství ve spojení s čl. 7 odst. 1 písm. b) téhož nařízení. Tribunál nesprávně vyložil nejen rozsah pojmu „globální odůvodnění“, ale také svou vlastní judikaturu. Konečně navrhovatel vytýká Tribunálu, že obrátil důkazní břemeno.

      (1)  Úř. věst. L 78, s. 1.


title: Věc T-131/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 14. března 2014 – Lardini v. OHIM (umístění květu na límci) „Ochranná známka Společenství  — Přihláška ochranné známky Společenství, která sestává z umístění květu na límci  — Absolutní důvod pro zamítnutí  — Nedostatek rozlišovací způsobilosti  — Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               5.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 135/33

         Rozsudek Tribunálu ze dne 14. března 2014 – Lardini v. OHIM (umístění květu na límci)
   (Věc T-131/13) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Přihláška ochranné známky Společenství, která sestává z umístění květu na límci - Absolutní důvod pro zamítnutí - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   2014/C 135/41
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Lardini Srl (Filottrano, Itálie) (zástupci: P. Roncaglia, G. Lazzeretti, F. Rossi a N. Parrotta, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: P. Bullock a N. Bambara, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 13. prosince 2012 (věc R 2578/2011-1) týkajícímu se přihlášky k zápisu označení, které sestává z umístění květu na límci, jako ochranné známky Společenství.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Lardini Srl se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 141, 18.5.2013.


title: Věc C-321/10: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 17. února 2011 — Evropská komise v. Belgické království ( „Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2007/2/CE — Politika v oblasti životního prostředí — Infrastruktura pro prostorové informace v Evropském společenství (INSPIRE) — Výměna a aktualizace dat v elektronické podobě — Neúplné provedení“ )

text:
               2.4.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 103/10

         Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 17. února 2011 — Evropská komise v. Belgické království
   (Věc C-321/10) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2007/2/CE - Politika v oblasti životního prostředí - Infrastruktura pro prostorové informace v Evropském společenství (INSPIRE) - Výměna a aktualizace dat v elektronické podobě - Neúplné provedení)
   2011/C 103/15
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupce: J. Sénéchal, zmocněnec)

      Žalované: Belgické království (zástupci: T. Materne a M. Jacobs, zmocněnci)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Nepřijetí nebo neoznámení právních a správních předpisů nezbytných k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2007/2/ES ze dne 14. března 2007 o zřízení Infrastruktury pro prostorové informace v Evropském společenství (INSPIRE) (Úř. věst. L 108, s. 1) ve stanovené lhůtě

      Výrok

               1)

               Belgické království tím, že ve stanovené lhůtě nepřijalo veškeré právní a správní předpisy nebytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2007/2/ES ze dne 14. března 2007 o zřízení Infrastruktury pro prostorové informace v Evropském společenství (INSPIRE), nesplnilo povinnosti, které pro ně vyplývají z uvedené směrnice.

               2)

               Belgickému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 246, 11.9.2010.


title: Věc C-521/09 P: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 29. září 2011 — Elf Aquitaine SA v. Evropská komise (Kasační opravný prostředek — Kartelové dohody — Článek 81 ES a článek 53 Dohody o EHP — Trh s kyselinou monochloroctovou — Pravidla přičitatelnosti protisoutěžního chování dceřiné společnosti její mateřské společnosti — Domněnka o skutečném výkonu rozhodujícího vlivu — Právo na obhajobu — Povinnost uvést odůvodnění)

text:
               19.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 340/2

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 29. září 2011 — Elf Aquitaine SA v. Evropská komise
   (Věc C-521/09 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Kartelové dohody - Článek 81 ES a článek 53 Dohody o EHP - Trh s kyselinou monochloroctovou - Pravidla přičitatelnosti protisoutěžního chování dceřiné společnosti její mateřské společnosti - Domněnka o skutečném výkonu rozhodujícího vlivu - Právo na obhajobu - Povinnost uvést odůvodnění)
   2011/C 340/03
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Elf Aquitaine SA (zástupci: E. Morgan de Rivery, S. Thibault-Liger a E. Lagathu, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: A. Bouquet a F. Castillo de la Torre, zmocněnci)

      Předmět

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (sedmého senátu) ze dne 30. září 2009, Elf Aquitaine v. Komise (T-174/05), kterým Tribunál zamítl žalobu navrhovatelky, která směřovala primárně ke zrušení rozhodnutí Komise K(2004) 4876 v konečném znění ze dne 19. ledna 2005, v řízení podle článku 81 ES a článku 53 Dohody o EHP týkajícím se kartelové dohody na trhu s kyselinou monochloroctovou a podpůrně ke zrušení nebo snížení pokuty, která byla navrhovatelce uložena — Porušení zásad presumpce neviny a personality trestů, jakož i pravidel přičitatelnosti protisoutěžních praktik, kterých se dopustila dceřiná společnost, její mateřské společnosti — Porušení práva na obhajobu a povinnosti uvést odůvodnění

      Výrok

               1)

               Rozsudek Soudu prvního stupně Evropských společenství ze dne 30. září 2009, Elf Aquitaine v. Komise (T-174/05), se zrušuje.

               2)

               Rozhodnutí Komise K(2004) 4876 v konečném znění ze dne 19. ledna 2005, ze dne v řízení podle článku 81 [ES] a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/E-1/37.773 — MCAA) se zrušuje v tom rozsahu, v jakém společnosti Elf Aquitaine SA přičítá dotčené porušení a ukládá jí pokutu.

               3)

               Elf Aquitaine SA a Evropská komise ponesou vlastní náklady související s tímto řízením o kasačním opravném prostředku.

               4)

               Evropská komise nahradí náklady z prvního stupně.

      (1)  Úř. věst. C 37, 13.2.2010.


title: Věc F-124/10: Žaloba podaná dne 26. listopadu 2010 — Labiri v. EHSV

text:
               26.2.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/34

         Žaloba podaná dne 26. listopadu 2010 — Labiri v. EHSV
   (Věc F-124/10)
   2011/C 63/63
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Vassiliki Labiri (Brusel, Belgie) (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis a E. Marchal, advokáti)

      Žalovaný: Evropský hospodářský a sociální výbor

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí o zastavení správního šetření zahájeného na základě podnětu žalobkyně pro psychické obtěžování

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí generálního tajemníka Evropského hospodářského a sociálního výboru ze dne 18. ledna 2010, jímž se konstatuje, že se vedoucí oddělení žalobkyně nedopustil žádného provinění, a jímž se zastavuje správní šetření zahájené společně Evropským hospodářským a sociálním výborem a Výborem regionů na základě podnětu pro psychické obtěžování;

               —

               uložit Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-81/05: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Tribunal Superior de Justicia de Castilla y León, Sala de lo Social, ze dne 28. ledna 2005 ve věci Anacleto Cordero Alonso proti Fondo de Garantía Salarial

text:
               16.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 93/16

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Tribunal Superior de Justicia de Castilla y León, Sala de lo Social, ze dne 28. ledna 2005 ve věci Anacleto Cordero Alonso proti Fondo de Garantía Salarial
   (Věc C-81/05)
   (2005/C 93/30)
   Jednací jazyk: španělština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Tribunal Superior de Justicia de Castilla y León, Sala de lo Social, ze dne 28. ledna 2005 ve věci Anacleto Cordero Alonso proti Fondo de Garantía Salarial, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 18. února 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Tribunal Superior de Justicia de Castilla y León, Sala de lo Social, žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               1)

               Znamenají povinnost uložená členským státům přijmout veškerá obecná i zvláštní opatření k plnění závazků, které vyplývají ze Smlouvy o Evropském společenství nebo jsou důsledkem činnosti orgánů Společenství (článek 10 Smlouvy), jakož i zásada přednosti práva Společenství před vnitrostátním právem samy o sobě a bez nezbytnosti výslovných ustanovení ve vnitrostátním právu to, že vnitrostátním soudním orgánům je přiznána pravomoc nepoužít jakýkoliv druh vnitrostátních právních předpisů, který je v rozporu s právem Společenství, nezávisle na postavení těchto předpisů v hierarchii právních předpisů (nařízení, zákony, nebo dokonce i Ústava)?

               2)

                           a)

                           Jestliže mají španělské správní a soudní orgány rozhodnout o právu zaměstnance, jehož zaměstnavatel byl prohlášen za platebně neschopného, na získání odstupného, jež mu náleží při ukončení pracovní smlouvy, z Fondo de Garantía Salarial, které mu v případě platební neschopnosti zaručují vnitrostátní právní předpisy, uplatňují právo Společenství, ačkoliv směrnice 80/987/EHS (1) ve svých článcích 1 a 3 neuvažuje o odstupném při ukončení smlouvy?

                           b)

                           V případě kladné odpovědi, jsou španělské správní a soudní orgány při použití směrnice 80/987/EHS a vnitrostátních právních předpisů, které její obsah provádějí, vázány zásadou rovnosti před zákonem a zákazem diskriminace, které vyplývají z práva Společenství a jejichž dosah je upřesněn jejich výkladem Soudním dvorem Evropského společenství, ačkoliv se tento výklad neshoduje s výkladem podobného základního práva, přiznaného španělskou Ústavou, v judikatuře španělského Ústavního soudu?

                           c)

                           V případě kladné odpovědi, ukládá základní právo na rovnost před zákonem vyplývající z práva Společenství povinnost rovného zacházení s těmi případy, v nichž byl nárok zaměstnance na odstupné při ukončení smlouvy určen soudním rozhodnutím, a s jinými případy, v nichž je tento nárok výsledkem dohody mezi zaměstnancem a zaměstnavatelem uzavřené před soudem a jím schválené?

               3)

                           a)

                           Jestliže členský stát již před vstupem směrnice 2002/74/ES (2) v platnost přiznával ve svých vnitrostátních právních předpisech zaměstnanci právo na ochranu ze strany záruční instituce v případě platební neschopnosti zaměstnavatele ve vztahu k odstupnému při ukončení smlouvy, lze mít za to, že od vstupu uvedené směrnice v platnost, tedy ode dne 8. října 2002, členský stát uplatňuje právo Společenství, ačkoliv neuplynula maximální lhůta k jejímu provedení, když rozhoduje o vyplacení tohoto odstupného při ukončení smlouvy ze strany záruční instituce v případě platební neschopnosti podniku prohlášené po 8. říjnu 2002?

                           b)

                           V případě kladné odpovědi, jsou španělské správní a soudní orgány při použití směrnice 80/987/EHS a vnitrostátních právních předpisů, které její obsah provádějí, vázány zásadou rovnosti před zákonem a zákazem diskriminace, které vyplývají z práva Společenství a jejichž dosah je upřesněn jejich výkladem Soudním dvorem Evropského společenství, ačkoliv se tento výklad neshoduje s výkladem podobného základního práva, přiznaného španělskou Ústavou, v judikatuře španělského Ústavního soudu?

                           c)

                           V případě kladné odpovědi, ukládá základní právo na rovnost před zákonem vyplývající z práva Společenství povinnost rovného zacházení s těmi případy, v nichž byl nárok zaměstnance na odstupné při ukončení smlouvy určen soudním rozhodnutím, a s jinými případy, v nichž je tento nárok výsledkem dohody mezi zaměstnancem a zaměstnavatelem uzavřené před soudem a jím schválené?

      (1)  Směrnice Rady 80/987/EHS ze dne 20. října 1980 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se ochrany zaměstnanců v případě platební neschopnosti zaměstnavatele (Úř. věst. L 283, 28.10.1980, s. 23).

      (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/74/ES ze dne 23. září 2002, kterou se mění směrnice Rady 80/987/EHS (Úř. věst. L 270, 8.10.2002, s. 10).


title: Věc T-126/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 24. května 2016 – El Corte Inglés v. EUIPO – Grup Supeco Maxor (Supeco) „Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie Supeco — Starší obrazová ochranná známka Evropské unie SUPER COR — Relativní důvod pro zamítnutí zápisu — Nebezpečí záměny — Rozsah přezkumu provedeného odvolacím senátem — Výrobky a služby, na nichž jsou námitky založeny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 — Pravidlo 15 odst. 2 písm. f) nařízení (ES) č. 2868/95 — Sdělení č. 2/12“

text:
               4.7.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 243/31

         Rozsudek Tribunálu ze dne 24. května 2016 – El Corte Inglés v. EUIPO – Grup Supeco Maxor (Supeco)
   (Věc T-126/15) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie Supeco - Starší obrazová ochranná známka Evropské unie SUPER COR - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Nebezpečí záměny - Rozsah přezkumu provedeného odvolacím senátem - Výrobky a služby, na nichž jsou námitky založeny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Pravidlo 15 odst. 2 písm. f) nařízení (ES) č. 2868/95 - Sdělení č. 2/12“)
   (2016/C 243/33)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: El Corte Inglés, SA (Madrid, Španělsko) (zástupce: J. L. Rivas Zurdo, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: E. Scheffer a A. Folliard-Monguiral, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice řízení před Tribunálem: Grup Supeco Maxor, SL (Madrid, Španělsko) (zástupce: S. Marínez-Almeida y Alejo-Pita, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 4. prosince 2014 (věc R 1112/2014-5), týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi El Corte Inglés, SA a Grup Supeco Maxor, SL.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti El Corte Inglés, SA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 155, 11.5.2015.


title: Věc C-433/05: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 15. dubna 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Handens Tingsrätt — Švédsko) — trestní řízení proti Larsi Sandströmovi ( „Směrnice 94/25/ES a 2003/44/ES — Sbližování právních předpisů — Rekreační plavidla — Zákaz používání vodních skútrů mimo veřejně splavné vodní cesty — Články 28 ES a 30 ES — Opatření s rovnocenným účinkem — Přístup na trh — Překážka — Ochrana životního prostředí — Proporcionalita — Směrnice 98/34/ES — Článek 8 — Změna vnitrostátní právní úpravy — Oznamovací povinnost — Podmínky“ )

text:
               5.6.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 148/2

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 15. dubna 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Handens Tingsrätt — Švédsko) — trestní řízení proti Larsi Sandströmovi
   (Věc C-433/05) (1)

   („Směrnice 94/25/ES a 2003/44/ES - Sbližování právních předpisů - Rekreační plavidla - Zákaz používání vodních skútrů mimo veřejně splavné vodní cesty - Články 28 ES a 30 ES - Opatření s rovnocenným účinkem - Přístup na trh - Překážka - Ochrana životního prostředí - Proporcionalita - Směrnice 98/34/ES - Článek 8 - Změna vnitrostátní právní úpravy - Oznamovací povinnost - Podmínky“)
   2010/C 148/03
   Jednací jazyk: švédština

      Předkládající soud

   Handens Tingsrätt

      Účastník původního trestního řízení

   Lars Sandström

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Handens Tingsrätt — Výklad článků 28 až 30 ES a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/44/ES ze dne 16. června 2003, kterou se mění směrnice 94/25/ES o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se rekreačních plavidel (Úř. věst. L 214, s. 18; Zvl. vyd. 13/31, s. 409) — Zákaz používání vodních skútrů mimo veřejně splavné vodní cesty

      Výrok

               1)

               Směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/25/ES ze dne 16. června 1994 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se rekreačních plavidel, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/44/ES ze dne 16. června 2003, nebrání vnitrostátní právní úpravě, která z důvodů ochrany životního prostředí zakazuje používání vodních skútrů mimo vymezené vodní cesty.

               2)

               Články 34 SFEU a 36 SFEU takové vnitrostátní právní úpravě nebrání za podmínky, že:

                           —

                           příslušné vnitrostátní orgány jsou povinny přijmout prováděcí opatření stanovená za účelem vymezení vodních ploch nacházejících se mimo veřejně splavné vodní cesty, na kterých smějí být vodní skútry používány;

                           —

                           tyto orgány skutečně vykonaly pravomoc, která jim byla v tomto ohledu svěřena, a vymezily vodní plochy odpovídající podmínkám stanoveným vnitrostátní právní úpravou a

                           —

                           taková opatření byla přijata v přiměřené lhůtě po vstupu této právní úpravy v platnost.

                     Je na předkládajícím soudu, aby ověřil, zda jsou ve věci v původním řízení tyto podmínky splněny.

               3)

               Článek 8 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/34/ES ze dne 22. června 1998 o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů [v oblasti technických norem a předpisů] musí být vykládán v tom smyslu, že změna provedená do návrhu technického předpisu, který již byl oznámen Evropské komisi v souladu s prvním pododstavcem tohoto ustanovení a jež znamená oproti návrhu, který byl oznámen, pouze zmírnění podmínek používání dotyčného výrobku, a jež v důsledku toho omezuje případný dopad technického předpisu na obchodní vztahy, není zásadní změnou návrhu ve smyslu třetího pododstavce uvedeného ustanovení a nemusí být předem oznámena Komisi. Vzhledem k neexistenci takové předchozí oznamovací povinnosti neovlivňuje skutečnost, že změna technického předpisu, která není změnou zásadní, nebyla před svým přijetím oznámena Komisi, použitelnost tohoto předpisu.

      (1)  Úř. věst. C 36, 11.2.2006.


title: Věc C-40/06: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Finanzgericht München ze dne  8. prosince 2005  ve věci Juers Pharma Import-Export GmbH proti Oberfinanzdirektion Nürnberg

text:
               8.4.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 86/11

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Finanzgericht München ze dne 8. prosince 2005 ve věci Juers Pharma Import-Export GmbH proti Oberfinanzdirektion Nürnberg
   (Věc C-40/06)
   (2006/C 86/19)
   Jednací jazyk: němčina
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Finanzgericht München ze dne 8. prosince 2005 ve věci Juers Pharma Import-Export GmbH proti Oberfinanzdirektion Nürnberg, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 25. ledna 2006, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Finanzgericht München žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následující otázce:
   Má být kombinovaná nomenklatura (KN) ve znění přílohy I nařízení Komise (ES) č. 1789/2003 ze dne 11. září 2003, (1) kterým se mění příloha I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku vykládána tak, že melatinové kapsle, které díky chybějící registraci jako léky jsou vedeny jako potravinové doplňky, mají být zařazeny pod číslo 3004?

      (1)  Úř. věst. L 281, s. 1.


title: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 9. listopadu 2004 ve věci C-203/02 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)): The British Horseracing Board Ltd a další proti William Hill Organization Ltd (Směrnice 96/9/ES — Právní ochrana databází — Zvláštní právo — Pořízení, ověření nebo předvedení obsahu databáze — Nepodstatná část obsahu databáze — Vytěžování a zužitkování — Obvyklé užívání — Neodůvodněné poškození oprávněných zájmů výrobce — Databáze koní — Seznam dostihů — Sázkové hry)

text:
               8.1.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/4

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (velkého senátu)
   ze dne 9. listopadu 2004
   ve věci C-203/02 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)): The British Horseracing Board Ltd a další proti William Hill Organization Ltd (1)

   (Směrnice 96/9/ES - Právní ochrana databází - Zvláštní právo - Pořízení, ověření nebo předvedení obsahu databáze - Nepodstatná část obsahu databáze - Vytěžování a zužitkování - Obvyklé užívání - Neodůvodněné poškození oprávněných zájmů výrobce - Databáze koní - Seznam dostihů - Sázkové hry)
   (2005/C 6/06)
   Jednací jazyk: angličtina
   Ve věci C-203/02, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Spojené království) ze dne 24. května 2002, došlým Soudnímu dvoru dne 31. května 2002, v řízení The British Horseracing Board Ltd a další proti William Hill Organization Ltd, Soudní dvůr (velký senát), ve složení V. Skouris, předseda, P. Jann, C. W. A. Timmermans, A. Rosas a K. Lenaerts (zpravodaj), předsedové senátu, J.-P. Puissochet, R. Schintgen, N. Colneric a J. N. Cunha Rodrigues, soudci, generální advokátka: C. Stix-Hackl, vedoucí soudní kanceláře: M. Múgica Arzamendi a M.-F. Contet, vrchní radové, vydal dne 9. listopadu 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Pojem vkladu spojeného s pořízením obsahu databáze ve smyslu čl. 7 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 96/9/ES ze dne 11. března 1996 o právní ochraně databází je nutno chápat jako označující prostředky vynaložené na vyhledání existujících prvků a jejich shromáždění v uvedené databázi. Nezahrnuje prostředky použité na vytvoření prvků tvořících obsah databáze.
               Pojem vkladu spojeného s ověřením obsahu databáze ve smyslu čl. 7 odst. 1 směrnice 96/9 je nutno chápat jako týkající se prostředků vynaložených s cílem zajistit spolehlivost informací obsažených v uvedené databázi na kontrolu přesnosti vyhledaných prvků během zřizování této databáze, jakož i během doby jejího fungování. Prostředky vynaložené na ověřování v průběhu fáze tvorby prvků následně shromážděných v databázi nejsou zahrnuty do tohoto pojmu.
               Prostředky vynaložené na zhotovení seznamu koní účastnících se dostihu a ověřování v tomto rámci neodpovídají vkladu spojenému s pořízením a ověřením obsahu databáze, která obsahuje tento seznam.

               2)

               Pojmy vytěžení a zužitkování ve smyslu článku 7 směrnice 96/9 musí být vykládány jako odkazující na všechny nepovolené činnosti přisvojení si a rozšiřování na veřejnosti celého obsahu databáze nebo jeho podstatné části. Tyto pojmy nepředpokládají přímý přístup k dotyčné databázi.
               Okolnost, že obsah databáze byl zpřístupněn veřejnosti osobou, která ji vytvořila, nebo s jejím souhlasem, nemá vliv na právo této osoby zakázat vytěžování nebo zužitkování celého obsahu databáze nebo jeho podstatné části.

               3)

               Pojem kvantitativně podstatné části obsahu databáze ve smyslu článku 7 směrnice 96/9 se vztahuje k objemu vytěžených nebo zužitkovaných údajů a musí být posuzován ve vztahu k objemu celkového obsahu databáze.
               Pojem kvalitativně podstatné části obsahu databáze se vztahuje k významnosti vkladu spojeného s pořízením, ověřením nebo předvedením obsahu předmětu vytěžení nebo zužitkování nezávisle na tom, zda tento předmět představuje kvantitativně podstatnou část celkového obsahu chráněné databáze.
               Pojem nepodstatné části obsahu databáze označuje každou část, která neodpovídá pojmu kvantitativně ani kvalitativně podstatné části.

               4)

               Zákaz uvedený v čl. 7 odst. 5 směrnice 96/9 se týká nepovoleného vytěžování nebo zužitkování, které, ve svém souhrnu, směřuje ke znovuvytvoření nebo zpřístupnění veřejnosti bez souhlasu osoby, která databázi vytvořila, celého obsahu uvedené databáze nebo jeho podstatné části, a které tak způsobuje závažnou újmu na vkladu této osoby.

      (1)  Úř. věst. C 180, 27.7.2002.


title: Věc C-8/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberlandesgericht Oldenburg (Německo) dne 6. ledna 2011 — Johann Bilker a další v. EWE AG

text:
               9.4.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 113/2

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberlandesgericht Oldenburg (Německo) dne 6. ledna 2011 — Johann Bilker a další v. EWE AG
   (Věc C-8/11)
   2011/C 113/03
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Oberlandesgericht Oldenburg

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Johann Bilker a další

      Žalovaná: EWE AG

      Předběžné otázky

               1)

               Má být čl. 1 odst. 2 směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách ve spotřebitelských smlouvách (1) vykládán v tom smyslu, že právní předpisy nepodléhají ustanovením této směrnice také tehdy, pokud prodávající zboží nebo poskytovatel služeb ve svých smluvních podmínkách odkazuje na právní předpisy, které byly vydány pro jinou skupinu spotřebitelů nebo pro jiný smluvní typ? Vztahuje se v případě nepoužitelnosti směrnice tato nepoužitelnost také na požadavek jasnosti a srozumitelnosti obsažený v ustanovení článku 5?

               2)

               Mají být čl. 5 první věta směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách ve spotřebitelských smlouvách a čl. 3 odst. 3 čtvrtá věta směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/55/ES ze dne 26. června 2003 (2) o společných pravidlech pro vnitřní trh se zemním plynem vykládány v tom smyslu, že nejsou dány „jasné a srozumitelné podmínky“, respektive že není zabezpečena „vysok[á] úroveň ochrany zákazníka, zejména s ohledem na průhlednost týkající se smluvních podmínek“, pokud chce prodávající nebo poskytovatel odůvodnit právo na jednostrannou změnu ceny tím, že ve svých všeobecných smluvních podmínkách obecně odkazuje na nařízení, které bylo vydáno pro jinou skupinu spotřebitelů a pro jiný smluvní typ a u kterého navíc příslušné ustanovení týkající se práva na změnu ceny nevyhovuje požadavku průhlednosti?

      (1)  Úř. věst. L 95, s. 29; Zvl. vyd. 15/02, s. 288.

      (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/55/ES ze dne 26. června 2003 o společných pravidlech pro vnitřní trh se zemním plynem a o zrušení směrnice 98/30/ES (Úř. věst. L 176, s. 57; Zvl. vyd. 12/02, s. 230)


title: Věc T-596/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 2. února 2012 — Almunia Textil v. OHIM — FIBA-Europe (EuroBasket) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství EuroBasket — Starší obrazová ochranná známka Společenství Basket — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“ )

text:
               17.3.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 80/18

         Rozsudek Tribunálu ze dne 2. února 2012 — Almunia Textil v. OHIM — FIBA-Europe (EuroBasket)
   (Věc T-596/10) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství EuroBasket - Starší obrazová ochranná známka Společenství Basket - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)
   2012/C 80/29
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Almunia Textil, SA (La Almunia de Doña Godina, Španělsko) (zástupce: J. E. Astiz Suárez, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: R. Manea, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: FIBA-Europe eV (Mnichov, Německo) (zástupce: T. Hogh Holub, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 6. října 2010 (věc R 280/2010-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi Almunia Textil, SA, a FIBA-Europe eV.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Almunia Textil, SA, ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Úřadem pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) a FIBA-Europe eV, a to včetně nezbytných nákladů, které FIBA-Europe eV vynaložila v souvislosti s řízením před odvolacím senátem.

      (1)  Úř. věst. C 80, 12.3.2011.


title: Věc T-451/12: Usnesení Tribunálu ze dne 24. října 2013 — Stromberg Menswear v. OHIM — Leketoy Stormberg Inter (STORMBERG) ( „Ochranná známka Společenství — Řízení o zrušení — Starší slovní ochranná známka Společenství STORMBERG — Vzdání se sporné ochranné známky jejím majitelem — Rozhodnutí o ukončení řízení o zrušení — Žádost o navrácení do původního stavu — Povinnost odůvodnění — Článek 58 odstavec 1, článek 76 odstavec 1, a článek 81 odstavec 1 nařízení (ES) č. 207/2009 — Žaloba částečně zjevně nepřípustná a částečně bez právního základu“ )

text:
               14.12.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 367/28

         Usnesení Tribunálu ze dne 24. října 2013 — Stromberg Menswear v. OHIM — Leketoy Stormberg Inter (STORMBERG)
   (Věc T-451/12) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Řízení o zrušení - Starší slovní ochranná známka Společenství STORMBERG - Vzdání se sporné ochranné známky jejím majitelem - Rozhodnutí o ukončení řízení o zrušení - Žádost o navrácení do původního stavu - Povinnost odůvodnění - Článek 58 odstavec 1, článek 76 odstavec 1, a článek 81 odstavec 1 nařízení (ES) č. 207/2009 - Žaloba částečně zjevně nepřípustná a částečně bez právního základu)
   2013/C 367/50
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Stromberg Menswear Ltd (Leeds, Spojené království) (zástupci: A. Tsoutsanis, advokát, a C. Tulley, solicitor)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: J. Crespo Carrillo, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Leketoy Stormberg Inter AS (Kristiansand S, Norsko) (zástupci: původně T. Mølsgaard a J. Løje advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 3. srpna 2012 (věc R 389/2012-4) týkajícímu se řízení o zrušení mezi společnostmi Stromberg Menswear Ltd a Leketoy Stormberg Inter AS.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Stromberg Menswear Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 63, 2.3.2013.


title: Věc C-333/05: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Bács-Kiskun Megyei Bíróság ze dne  12. července 2005  ve věci Ilona Németh proti Vám- és Pénzügyőrség Dél-Alföldi Regionális Parancsnoksága

text:
               10.12.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 315/8

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Bács-Kiskun Megyei Bíróság ze dne 12. července 2005 ve věci Ilona Németh proti Vám- és Pénzügyőrség Dél-Alföldi Regionális Parancsnoksága
   (Věc C-333/05)
   (2005/C 315/14)
   Jednací jazyk: maďarština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Bács-Kiskun Megyei Bíróság (Maďarsko) ze dne 12. července 2005 ve věci Ilona Németh proti Vám- és Pénzügyőrség Dél-Alföldi Regionális Parancsnoksága, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 14. září 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Bács-Kiskun Megyei Bíróság žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               1)

               Může být taková vnitrostátní daň, jako je maďarská registrační daň, považována za clo nebo opatření s rovnocenným účinkem?

               2)

               V případě záporné odpovědi na první otázku, může být taková vnitrostátní daň, jako je maďarská registrační daň, jejíž zaplacení je podmínkou pro registraci a uvedení osobního vozidla do provozu, ať již v jakékoli formě, považována za dovozní daň?

               3)

               V případě záporné odpovědi na druhou otázku, je taková vnitrostátní daň, jako je maďarská registrační daň, slučitelná s požadavky článku 90 ES či s požadavky článku 33 směrnice 77/388/EHS (1), nebo porušuje uvedená daň společný systém DPH?

               4)

               Je taková vnitrostátní daň, jako je maďarská registrační daň, v souladu s právem Společenství v jeho současném stavu, pokud výše registrační daně z nových a ojetých osobních vozidel je, nehledě na zařazení vozidel z hlediska ochrany životního prostředí, totožná, nijak neodráží snížení hodnoty ojetých vozidel a je zcela nezávislá na tom, kdy bylo vozidlo uvedeno do provozu a jak dlouho je (oprávněně) v provozu?

      (1)  Úř. věst. 1977, L 145, s. 1.


title: Věc C-262/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Administrativen sad Sofia-grad (Bulharsko) dne 26. května 2011 — Kremikovtsi AD v. Ministar na ikonomikata, energetikata i turizma i zamestnik-ministar na ikonomikata, energetikata i turizma (ministr pro hospodářství, energii a turismus a zastupující ministr pro hospodářství, energii a turismus)

text:
               6.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 232/18

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Administrativen sad Sofia-grad (Bulharsko) dne 26. května 2011 — Kremikovtsi AD v. Ministar na ikonomikata, energetikata i turizma i zamestnik-ministar na ikonomikata, energetikata i turizma (ministr pro hospodářství, energii a turismus a zastupující ministr pro hospodářství, energii a turismus)
   (Věc C-262/11)
   2011/C 232/30
   Jednací jazyk: bulharština

      Předkládající soud

   Administrativen sad Sofia-grad

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Kremikovtsi AD

      Žalovaný: Ministar na ikonomikata, energetikata i turizma i zamestnik-ministar na ikonomikata, energetikata i turizma (ministr pro hospodářství, energii a turismus a zastupující ministr pro hospodářství, energii a turismus)

      Předběžné otázky

               1)

               Jsou ustanovení Evropské dohody, a zejména rozhodnutí Rady přidružení EU-Bulharsko použitelná na státní podpory, které byly poskytnuty před přistoupením Bulharské republiky k Evropské unii podle ustanovení Evropské dohody, a zejména podle čl. 9 odst. 4 protokolu 2, jestliže neslučitelnost státní podpory poskytnuté tímto způsobem byla posouzena po přistoupení Bulharské republiky k Evropské unii. V případě kladné odpovědi na tuto otázku je nezbytný následující výklad:

                           a)

                           Má být čl. 3 odst. 2 dodatkového protokolu k Evropské dohodě zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Bulharskou republikou na straně druhé, týkající se prodloužení doby stanovené v čl. 9 odst. 4 protokolu 2 k Evropské dohodě, vykládán v tom smyslu, že pouze Evropská komise může stanovit, zda jsou program restrukturalizace a plány podle článku 2 dodatkového protokolu zcela prováděny a splňují požadavky čl. 9 odst. 4 protokolu 2 k Evropské dohodě? V případě záporné odpovědi na tuto otázku je nezbytný následující výklad:

                           b)

                           Má být čl. 3 odst. 3 dodatkového protokolu k Evropské dohodě zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Bulharskou republikou na straně druhé, týkající se prodloužení doby stanovené v čl. 9 odst. 4 protokolu 2 k Evropské dohodě, vykládán v tom smyslu, že příslušný vnitrostátní orgán Bulharské republiky má právo vydat rozhodnutí o navrácení státní podpory, která nesplňuje požadavky čl. 9 odst. 4 protokolu 2 k Evropské dohodě? Zodpoví-li Soudní dvůr tuto otázku záporně, je nezbytné žádat o výklad následující otázky:

               2)

               Má být ustanovení bodu 1 části týkající se hospodářské soutěže přílohy V Aktu o podmínkách přistoupení Bulharské republiky a Rumunska k Evropské unii vykládáno v tom smyslu, že dotčená státní podpora představuje „novou podporu“ ve smyslu bodu 1 odst. 2 této přílohy? Jestliže ano, použijí se v takovém případě na takové „nové podpory“ ustanovení článků 107 SFEU a 108 SFEU (články 87 ES a 88 ES) o státních podporách, jakož i ustanovení nařízení č. 659/1999 (1)?

                           a)

                           V případě záporné odpovědi na tuto otázku je nutno zodpovědět následující otázku: Mají být ustanovení bodu 1 v příloze V Aktu o přistoupení vykládána v tom smyslu, že příslušné vnitrostátní orgány nemohou přikročit k vymáhání takové státní podpory, jako je státní podpora v původním řízení předtím, než Komise vydala rozhodnutí, jímž je dotčená státní podpora prohlášena za neslučitelnou se společným trhem?

                           b)

                           V případě kladné odpovědi na předcházející otázku: Je rozhodnutí Komise ze dne 15. prosince 2009 předložené Varhoven administrativen sad (nejvyšší správní soud) nutno ve vztahu k protiprávní podpoře chápat jako záporné rozhodnutí ve smyslu článku 14 nařízení č. 659/1999?

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (Úř. věst. L 83., s. 1)


title: Věc C-218/05: Žaloba podaná dne 17. května 2005 Komisí Evropských společenství proti Italské republice

text:
               23.7.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 182/31

         Žaloba podaná dne 17. května 2005 Komisí Evropských společenství proti Italské republice
   (Věc C-218/05)
   (2005/C 182/55)
   Jednací jazyk: italština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 17. května 2005 žaloba směřující proti Italské republice podaná Komisí Evropských společenství zastoupenou K. Simonssonem a C. Loggim, jako zmocněnci.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               určil, že Italská republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2002/59/ES (1) ze dne 27. června 2002, kterou se stanoví kontrolní a informační systém Společenství pro provoz plavidel a kterou se zrušuje směrnice Rady 93/75/EHS, nebo o nich Komisi neuvědomila, nesplnila své povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 29 této směrnice.

               2.

               uložil Italské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   Lhůta pro provedení směrnice uplynula dne 5. února 2004.

      (1)  Úř. věst. L 208, 5.8.2002, s. 10.


title: Poslední publikace Soudního dvora v Úředním věstníku Evropské unieÚř. věst. C 146, 29.5.2004.

text:
               12.6.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 156/10

         (2004/C 156/19)
   Poslední publikace Soudního dvora v
         Úředním věstníku Evropské unie

      Úř. věst. C 146, 29.5.2004.

   Tyto texty jsou k dispozici na adrese:

               EUR-Lex: http://europa.eu.int/eur-lex

               CELEX: http://europa.eu.int/celex


title: Spojené věci C-436/08 a C-437/08: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 10. února 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Linz — Rakousko) — Haribo Lakritzen Hans Riegel BetriebsgmbH (C-436/08), Österreichische Salinen AG (C-437/08) v. Finanzamt Linz ( „Volný pohyb kapitálu — Korporační daň — Osvobození tuzemských dividend od daně — Osvobození zahraničních dividend od daně, jež podléhá splnění určitých podmínek — Použití systému započtení na zahraniční dividendy, které nejsou osvobozeny od daně — Důkazy vyžadované ohledně započitatelné zahraniční daně“ )

text:
               2.4.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 103/2

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 10. února 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Linz — Rakousko) — Haribo Lakritzen Hans Riegel BetriebsgmbH (C-436/08), Österreichische Salinen AG (C-437/08) v. Finanzamt Linz
   (Spojené věci C-436/08 a C-437/08) (1)

   (Volný pohyb kapitálu - Korporační daň - Osvobození tuzemských dividend od daně - Osvobození zahraničních dividend od daně, jež podléhá splnění určitých podmínek - Použití systému započtení na zahraniční dividendy, které nejsou osvobozeny od daně - Důkazy vyžadované ohledně započitatelné zahraniční daně)
   2011/C 103/02
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Linz

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Haribo Lakritzen Hans Riegel BetriebsgmbH (C-436/08), Österreichische Salinen AG (C-437/08)

      Žalovaný: Finanzamt Linz

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Unabhängiger Finanzsenat — Výklad práva Společenství — Vnitrostátní právní úprava podrobující tuzemské dividendy systému osvobození od daně, zatímco na zahraniční dividendy se tento systém použije pouze od hranice účasti ve výši 25 % — Správní a soudní praxe, která za účelem splnění požadavků vyplývajících z práva Společenství stanoví použití systému započtení na zahraniční dividendy vyplývající z účasti s rozsahem pod 25 %

      Výrok

               1)

               Článek 63 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že brání právním předpisům členského státu, které stanoví osvobození od korporační daně v případě portfoliových dividend pocházejících z účastí v tuzemských společnostech a které podmiňují takové osvobození v případě portfoliových dividend pocházejících od společností usazených ve třetích státech, jež jsou smluvními stranami Dohody o Evropském hospodářském prostoru ze dne 2. května 1992, existencí komplexní dohody o vzájemné správní pomoci a pomoci při vymáhání daní mezi dotyčným členským státem a dotyčným třetím státem, neboť k dosažení cílů dotčených právních předpisů je nezbytná pouze existence dohody o vzájemné správní pomoci.

               2)

               Článek 63 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání právním předpisům členského státu, které osvobozují od korporační daně portfoliové dividendy, které tuzemská společnost obdrží od jiné tuzemské společnosti, zatímco této dani podrobují portfoliové dividendy, které tuzemská společnost obdrží od společnosti usazené v jiném členském státě nebo ve třetím státě, jenž je smluvní stranou Dohody o Evropském hospodářském prostoru ze dne 2. května 1992, pokud však daň odvedená ve státě, ve kterém má tato posledně uvedená společnost sídlo, je započtena proti dani dlužné v členském státě společnosti-příjemce a administrativní zátěž, kterou musí nést společnost-příjemce, aby se na ni vztahovalo takové započtení, není nadměrná. Informace požadované vnitrostátními daňovými orgány od společnosti, která je příjemcem dividend, týkající se daně skutečně zatěžující zisky společnosti vyplácející dividendy ve státě, ve kterém má tato společnost sídlo, jsou vlastní samotnému fungování metody započtení a nelze je považovat za nadměrnou administrativní zátěž.

               3)

               Článek 63 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, která s cílem zamezit dvojímu ekonomickému zdanění osvobozuje od korporační daně portfoliové dividendy obdržené tuzemskou společností a vyplacené jinou tuzemskou společností a v případě dividend vyplácených společností usazenou ve třetím státě, jenž není smluvní stranou Dohody o Evropském hospodářském prostoru ze dne 2. května 1992, nestanoví ani osvobození dividend od daně, ani systém započtení daně odvedené vyplácející společností ve státě, ve kterém má své sídlo.

               4)

               Článek 63 SFEU nebrání praxi vnitrostátního daňového orgánu, který v případě dividend pocházejících z některých třetích států používá metodu započtení pod určitou hranicí účasti společnosti-příjemce na kapitálu vyplácející společnosti a metodu osvobození od daně nad uvedenou hranicí, zatímco systematicky používá metodu osvobození od daně v případě tuzemských dividend, pokud však dotyčné mechanismy, jejichž cílem je zabránit řetězovému zdanění vyplácených zisků nebo jej omezit, vedou k rovnocennému výsledku. Skutečnost, že vnitrostátní daňové orgány požadují od společnosti, která je příjemcem dividend, informace týkající se daně skutečně zatěžující zisky společnosti vyplácející dividendy ve třetím státě, ve kterém má tato společnost sídlo, je vlastní samotnému fungování metody započtení a nemá jako taková vliv na rovnocennost metody osvobození od daně a metody započtení.

               5)

               Článek 63 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že:

                           —

                           brání vnitrostátní právní úpravě, která tuzemským společnostem umožňuje převést ztráty vzniklé v průběhu jednoho zdaňovacího období do pozdějších zdaňovacích období a která zamezuje dvojímu ekonomickému zdanění dividend tím, že používá metodu osvobození od daně na tuzemské dividendy, zatímco na dividendy vyplácené společnostmi usazenými v jiném členském státě nebo ve třetím státě používá metodu započtení, pokud taková právní úprava neumožňuje při použití metody započtení převod započtení korporační daně odvedené ve státě, ve kterém je usazena společnost vyplácející dividendy, do následujících zdaňovacích období, nevykázala-li společnost-příjemce za období, během kterého obdržela zahraniční dividendy, provozní ztrátu, a

                           —

                           neukládá členskému státu povinnost, aby ve svých daňových právních předpisech stanovil započtení srážkové daně odvedené z dividend v jiném členském státě nebo ve třetím státě s cílem zamezit dvojímu právnímu zdanění dividend obdržených společností usazenou v prvním členském státě v případech, kdy toto zdanění vyplývá ze souběžného výkonu daňové pravomoci dotyčnými státy.

      (1)  Úř. věst. C 19, 24.1.2009.


title: Věc C-595/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itálie) dne 19. prosince 2012 — Loredana Napoli v. Ministero della Giustizia — Dipartimento Amministrazione Penitenziaria

text:
               23.3.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 86/7

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itálie) dne 19. prosince 2012 — Loredana Napoli v. Ministero della Giustizia — Dipartimento Amministrazione Penitenziaria
   (Věc C-595/12)
   2013/C 86/11
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Loredana Napoli

      Žalovaný: Ministero della Giustizia — Dipartimento Amministrazione Penitenziaria

      Předběžné otázky

               1)

               Vztahuje se článek 15 směrnice 2006/54/ES (1) (návrat z mateřské dovolené) na navštěvování kurzu odborné přípravy, který je součástí pracovního poměru, a musí být vykládán v tom smyslu, že po ukončení mateřské dovolené má zaměstnankyně právo na přijetí do téhož kurzu, který stále probíhá, nebo může být vykládán v tom smyslu, že zaměstnankyně může být zapsána do dalšího kurzu, třebaže je jeho konání přinejmenším z časového hlediska nejisté?

               2)

               Je třeba čl. 2 odst. 2 písm. c) směrnice 2006/54/ES, podle kterého diskriminace zahrnuje jakékoliv méně příznivé zacházení v souvislosti s mateřskou dovolenou, vykládat v tom smyslu, že zajišťuje zaměstnankyni absolutní ochranu, která nemůže zaniknout ani v případě protichůdných zájmů, před jakoukoliv nerovností hmotněprávního charakteru (Soudní dvůr, rozsudek ze dne 30. dubna 1998, ve věci 136/95, Thibault) s tím důsledkem, že brání vnitrostátní právní úpravě, která tím, že ukládá vyloučení z kurzu odborné přípravy a zároveň zaručuje možnost zapsat se do dalšího kurzu, sleduje cíl zajištění náležitého vzdělání, avšak zbavuje zaměstnankyni příležitosti nastoupit dříve na novou pracovní pozici spolu s kolegy mužského pohlaví z výběrového řízení a kurzu, a pobírat příslušný plat?

               3)

               Je třeba čl. 14 odst. 2 směrnice 2006/54/ES, podle kterého nepředstavuje diskriminaci rozdíl v zacházení na základě vlastností představujících podstatný profesní požadavek, vykládat v tom smyslu, že umožňuje členském státu zpozdit přístup k zaměstnání na úkor zaměstnankyně, která nemohla absolvovat úplnou odbornou přípravu z důvodu mateřské dovolené?

               4)

               Kdyby se v případě pod písm. c) čistě teoreticky připustila použitelnost čl. 14 odst. 2 na případ v něm uvedený, je třeba v každém případě toto ustanovení ve spojení s obecnou zásadou proporcionality vykládat v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, která stanoví vyloučení z kurzu zaměstnankyně nepřítomné z důvodu mateřské dovolené namísto zajištění souběžných náhradních kurzů, které by umožnily doplnit si chybějící odbornou přípravu, čímž by se tak sloučila práva pracující matky a veřejný zájem, a to i přes organizační a finanční náklady vyplývající z této možnosti?

               5)

               Obsahuje směrnice 2006/54/ES, je-li vykládána v tom smyslu, že brání již zmíněné vnitrostátní právní úpravě, z tohoto hlediska ustanovení s přímým účinkem, která mohou být bezprostředně použitelná vnitrostátním soudem?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/54/ES ze dne 5. července 2006 o zavedení zásady rovných příležitostí a rovného zacházení pro muže a ženy v oblasti zaměstnání a povolání (přepracované znění) (Úř. věst. L 204, s. 23).


title: Věc T-101/05: Žaloba podaná dne 1. března 2005 BASF Aktiengesellschaft proti Komisi Evropských společenství

text:
               14.5.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 115/28

         Žaloba podaná dne 1. března 2005 BASF Aktiengesellschaft proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-101/05)
   (2005/C 115/51)
   Jednací jazyk: angličtina
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 1. března 2005 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství BASF Aktiengesellschaft, se sídlem v Ludwigshafenu (Německo), zastoupenou N. Levym, J. Temple Langem a C. Feddersenem, advokáty.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil nebo značně snížil pokutu, která byla BASF uložena rozhodnutím;

               —

               uložil Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně zpochybňuje pokutu jí uloženou rozhodnutím Komise ze dne 9. prosince 2004 k uplatnění článku 81 ES a článku 53 EHP (Věc COMP/E-2/37.533-cholin chlorid), kterým bylo rozhodnuto, že žalobkyně byla účastníkem dohod a jednání ve vzájemné shodě spočívajících ve stanovování cen, rozdělení trhu a dohodnutých jednání proti soutěžitelům v odvětví cholin chloridu v rámci EHP.
   Na podporu své žaloby žalobkyně uplatňuje, že její práva obhajoby byla porušena, jelikož námitky neuváděly jasně skutečnosti týkající se výpočtu pokuty uložené žalobkyni v konečném rozhodnutí. Žalobkyně uvádí, že zejména 100 % nárůst pokuty za účelem odstrašení nebyl v námitkách plně objasněn.
   Žalobkyně rovněž uplatňuje, že nařízení 17/62 (1), nyní nařízení 1/2003 (2), nebo Pokyny o pokutách (3) nedovoluje zvýšení pokuty za účelem odstrašení a z důvodu velikosti, a toto zvýšení není navíc nezbytné. Podle žalobkyně může být celková velikost společnosti použita pouze k měření dopadu porušení na trh ale nemůže být základem pro zvýšení pokuty. Žalobkyně rovněž tvrdí, že zvýšení za účelem odstrašení je třeba používat umírněně a za existence zjevných důvodů, přičemž v případě žalobkyně tomu tak není.
   Žalobkyně dále uplatňuje, že 50 % nárůst její pokuty za recidivu, založený na porušení, které se událo před skoro 40 a 20 lety, je v rozporu se zásadou právní jistoty a zásadou proporcionality. Žalobkyně rovněž uvádí, že zvýšení pro recidivu je vypočteno chybně, jelikož 50 % nebylo vypočteno ze základní částky, ale ze základní částky již zvýšené z důvodu velikosti a odstrašení.
   Žalobkyně tvrdí, že měla rovněž právo na větší snížení pokuty podle oddílu D Sdělení o shovívavosti (4). Žalobkyně nejprve uvádí, že jelikož měla právo na snížení, protože podstatným způsobem nezpochybňovala skutečnosti, jedinou otázkou zůstává, zda Komise správně posoudila spolupráci žalobkyně ohledně ostatních aspektů Sdělení o shovívavosti. Podle žalobkyně Komise tím, že ztratila část spisu, provedla nesprávné a neúplné posouzení spolupráce žalobkyně. Podle žalobkyně rozhodnutí nesprávně popisuje obsah některých podání žalobkyně, opomíjí další spolupráci žalobkyně v rámci vyšetřování a obsahuje rozporné popisy spolupráce. Žalobkyně rovněž tvrdí, že v každém případě měla právo na větší snížení pokuty.
   Nakonec žalobkyně uplatňuje, že Komise nesprávně stanovila, že se jednalo o trvající porušení a že zpřístupnění výše pokuty médiím před přijetím rozhodnutí je porušením povinnosti Komise dodržovat profesní tajemství a její povinnosti řádného úředního postupu, jež bránilo správnému posouzení a nezávislému přezkumu této věci kolegiem komisařů.

      (1)  Rada EHS: Nařízení č. 17: První nařízení, kterým se provádějí články 85 a 86 Smlouvy (Úř. věst. 13, 21.2.1962, s. 204)

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. L 1, s. 1)

      (3)  Pokyny o metodě stanovování pokut udělených podle čl. 15 odst. 2 nařízení č. 17 a čl. 65 odst. 5 Smlouvy o ESUO (Úř. věst. 1998 C 9, s. 3)

      (4)  Sdělení Komise o neukládání nebo snížení pokut v kartelových věcech (Úř. věst. 1996, C 207,s. 4)


title: Věc C-536/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 4. prosince 2008 – Staatssecretaris van Financiën v. X

text:
               21.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/33

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 4. prosince 2008 – Staatssecretaris van Financiën v. X
   (Věc C-536/08)
   (2009/C 44/55)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Předkládající soud
   Hoge Raad der Nederlanden
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Staatssecretaris van Financiën

      Žalovaný: X
   Předběžná otázka
   Je třeba čl. 17 odst. 2 a 3 jakož i čl. 28b část A odst. 2 šesté směrnice (1) vykládat tak, že pokud je podle prvního pododstavce posledně uvedeného ustanovení místem pořízení zboží uvnitř Společenství území členského státu, který pořizovateli vydal identifikační číslo pro daň z obratu, jež nabyvatel použil pro nabytí zboží, je tento nabyvatel oprávněn k okamžitému odečtení DPH, kterou je v tomto členském státě povinen odvést, jakožto DPH na vstupu?

      (1)  Šestá směrnice Rady ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23).


title: Věc T-204/05: Žaloba podaná dne 23. května 2005 Giorgiem Lebedefem a dalšími proti Komisi Evropských společenství

text:
               6.8.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 193/34

         Žaloba podaná dne 23. května 2005 Giorgiem Lebedefem a dalšími proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-204/05)
   (2005/C 193/57)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 23. května 2005 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Giorgiem Lebedefem, s bydlištěm v Lucemburku, Armandem Imbertem, s bydlištěm v Bruselu, Jean-Marie Rousseauem, s bydlištěm v Bruselu, a Maria Rosario Domenech Cobo, s bydlištěm v Bruselu, zastoupenými Gillesem Bounéouem a Frédéricem Frabettim, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Žalobci navrhují, aby Soud:

               —

               zrušil výslovné rozhodnutí ze dne 14. července 2004 o zamítnutí žádosti D/393/04, kterou se žalobci domáhali, aby jim příslušná služba zpřístupnila operační systémy a všechny programy nezbytné pro provoz jejich osobních počítačů v mateřském jazyce, nebo, podpůrně, v jiném úředním jazyce Evropské unie podle jejich volby;

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobci, kteří jsou všichni úředníky Komise, podali u svých nadřízených žádost o zpřístupnění operačního systému a všech programů nezbytných pro provoz jejich osobních počítačů v jejich mateřském jazyce nebo případně v jiném úředním jazyce Evropské unie podle jejich volby. Jelikož jak tato žádost tak i jejich stížnosti byly zamítnuty, žalobci podali tuto žalobu. Tvrdí, že praxe plného nakonfigurování počítačů v anglickém jazyce, přičemž programy jsou dostupné v dalších jazycích, je porušením zásady zákazu diskriminace, jelikož dokonalé používání počítače vyžaduje dokonalou znalost anglického jazyka na úrovni, která je vyšší než úroveň znalostí, kterou je možné rozumně očekávat od evropského úředníka, který není od narození anglofonní.
   Žalobci se rovněž dovolávají porušení povinnosti zohlednění zájmů úředníků, zákazu svévolného postupování a povinnosti odůvodnění, jakož i tvrzeného zneužití pravomoci.


title: Věc T-314/14: Žaloba podaná dne 29. dubna 2014 – Borde a Carbonium v. Komise

text:
               11.8.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 261/24

         Žaloba podaná dne 29. dubna 2014 – Borde a Carbonium v. Komise
   (Věc T-314/14)
   2014/C 261/46
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobci: Alexandre Borde (Paříž, Francie) a Carbonium (Paříž) (zástupce: A. Herzberg, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobci navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí žalované ze dne 19. a 20. února 2014, kterým bylo ukončeno pověření prvního žalobce týkající se globálních hodnotících programů GCCA a hodnotících programů GCCA v rámci států AKT;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobci tři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod spočívá v porušení zásadních procesních náležitostí včetně práva žalobců na to být slyšen a povinnosti odůvodnit rozhodnutí.

               2.

               Druhý žalobní důvod spočívá v porušení Smlouvy o Evropské unii, Listiny základních práv Evropské unie a Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod, jelikož žalovaná porušila právo žalobců na spravedlivé a nestranné zacházení, které není svévolné, a právo žalobců na ochranu jejich dobrého jména.

               3.

               Třetí žalobní důvod spočívá v tom, že žalovaná napadenými rozhodnutími zneužila své pravomoci.


title: Věc T-37/13: Usnesení Tribunálu ze dne 12. července 2013 — Exakt Advanced Technologies v. OHIM — Exakt Precision Tools (EXAKT) ( „Ochranná známka Společenství — Návrh na prohlášení neplatnosti — Zpětvzetí návrhu na prohlášení neplatnosti — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“ )

text:
               12.10.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 298/6

         Usnesení Tribunálu ze dne 12. července 2013 — Exakt Advanced Technologies v. OHIM — Exakt Precision Tools (EXAKT)
   (Věc T-37/13) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Návrh na prohlášení neplatnosti - Zpětvzetí návrhu na prohlášení neplatnosti - Nevydání rozhodnutí ve věci samé)
   2013/C 298/09
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Exakt Advanced Technologies GmbH (Norderstedt, Německo) (zástupce: A. von Bismarck, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: G. Schneider, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Exakt Precision Tools Ltd (Aberdeen, Spojené království)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 29. října 2012 (věc R 1764/2011-1) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi Exakt Advanced Technologies GmbH a Exakt Precision Tools Ltd.

      Výrok

               1)

               O žalobě již není třeba rozhodnout.

               2)

               Žalobkyni se ukládá náhrada vlastních nákladů řízení, jakož i nákladů řízení vynaložených žalovaným.

      (1)  Úř. věst. C 86, 23.3.2013.


title: Věc C-313/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte dei Conti — Sezione Giurisdizionale per la Regione Siciliana (Itálie) dne 28. června 2012 — Giuseppa Romeo v. Regione Siciliana

text:
               29.9.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 295/17

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte dei Conti — Sezione Giurisdizionale per la Regione Siciliana (Itálie) dne 28. června 2012 — Giuseppa Romeo v. Regione Siciliana
   (Věc C-313/12)
   2012/C 295/29
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Corte dei Conti — Sezione Giurisdizionale per la Regione Siciliana

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Giuseppa Romeo

      Žalovaný: Regione Siciliana

      Předběžné otázky

               1)

               Může vnitrostátní soud na základě vnitrostátních právních předpisů, které pro čistě interní případy odkazují na právo Evropské unie, vykládat a uplatňovat pravidla a zásady tohoto práva tak, že se od nich odchýlí nebo je nesprávně uplatní s ohledem na výklad podaný judikaturou Soudního dvora?

               2)

               Je s právem Evropské unie slučitelný výklad a použití níže uvedených vnitrostátních norem — a sice článku 3 zákona 241/1990 a článku 3 sicilského regionálního zákona 10/1991, ve spojení s článkem 1 zákona 241/90, který italským správním orgánům ukládá povinnost uplatňovat zásady právního řádu Evropské unie ve spojitosti s povinností uvést odůvodnění aktů veřejné správy stanovenou v čl. 296 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie a čl. 41 odst. 2 písm. c) Listiny základních práv Evropské unie — podle nichž správní akty v důchodových věcech, tj. akty stanovící subjektivní práva, i když jsou akty přijatými ve vázané pravomoci, mohou uniknout povinnosti uvést odůvodnění, a představuje to porušení podstatné formální náležitosti správního rozhodnutí?

               3)

               Je čl. 21g odst. 2 první pododstavec zákona 241/1990 tak, jak je vykládán ve správní judikatuře, ve vztahu k povinnosti odůvodnění správního aktu zakotvené v článku 3 téhož zákona 241/1990 a sicilského regionálního zákona 10/1991, ve spojitosti s povinností odůvodnění aktů veřejné správy stanovenou v čl. 296 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie a čl. 41 odst. 2 písm. c) Listiny základních práv Evropské unie, v souladu s článkem 1 zákona 241/1990, kde se stanoví povinnost správních orgánů uplatňovat zásady právního řádu Evropské unie, a následně je slučitelný a přípustný výklad a použití možnosti správy doplnit odůvodnění správního rozhodnutí během soudního řízení?