title: Věc C-557/12: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 5. června 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberster Gerichtshof – Rakousko) – KONE AG, Otis GmbH, Schindler Aufzüge und Fahrtreppen GmbH, Schindler Liegenschaftsverwaltung GmbH, ThyssenKrupp Aufzüge GmbH v. ÖBB Infrastruktur AG „Článek 101 SFEU — Náhrada škod způsobených kartelovou dohodou zakázanou tímto článkem — Škody vyplývající z vyšší ceny, kterou uplatňuje podnik v důsledku zakázané kartelové dohody, které se sám neúčastní ( ‚Umbrella pricing‘ ) — Příčinná souvislost“

text:
               4.8.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 253/9

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 5. června 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberster Gerichtshof – Rakousko) – KONE AG, Otis GmbH, Schindler Aufzüge und Fahrtreppen GmbH, Schindler Liegenschaftsverwaltung GmbH, ThyssenKrupp Aufzüge GmbH v. ÖBB Infrastruktur AG
   (Věc C-557/12) (1)

   („Článek 101 SFEU - Náhrada škod způsobených kartelovou dohodou zakázanou tímto článkem - Škody vyplývající z vyšší ceny, kterou uplatňuje podnik v důsledku zakázané kartelové dohody, které se sám neúčastní (‚Umbrella pricing‘) - Příčinná souvislost“)
   2014/C 253/11
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Oberster Gerichtshof

      Účastnice původního řízení

      Navrhovatelky v řízení o opravném prostředku: KONE AG, Otis GmbH, Schindler Aufzüge und Fahrtreppen GmbH, Schindler Liegenschaftsverwaltung GmbH, ThyssenKrupp Aufzüge GmbH

      Odpůrkyně v řízení o opravném prostředku: ÖBB Infrastruktur AG

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Oberster Gerichtshof – Výklad článku 101 SFEU – Náhrada škod způsobených kartelovou dohodou zakázanou tímto článkem – Škody vyplývající z vyšší ceny, kterou uplatňuje podnik v důsledku zakázané kartelové dohody, které se sám neúčastní

      Výrok

   Článek 101 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že brání výkladu a použití vnitrostátního práva členského státu, podle kterého je z právních důvodů kategoricky vyloučeno, aby podniky, které jsou účastníky kartelové dohody, byly občanskoprávně odpovědné za škody, které vyplývají z cen, které podnik neúčastnící se této kartelové dohody stanovil pod vlivem jejích činností na vyšší úrovni, než jaká by byla uplatňována při neexistenci kartelové dohody.

      (1)  Úř. věst. C 71, 9.3.2013.


title: Věc T-315/10: Usnesení Tribunálu ze dne 20. ledna 2012 — Groupe Partouche v. Komise ( „Žaloba na neplatnost — Spojování podniků — Rozhodnutí, kterým se prohlašuje spojení podniků za slučitelné se společným trhem — Článek 44 odst. 1 písm. c) jednacího řádu Tribunálu — Nepřípustnost“ )

text:
               17.3.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 80/18

         Usnesení Tribunálu ze dne 20. ledna 2012 — Groupe Partouche v. Komise
   (Věc T-315/10) (1)

   (Žaloba na neplatnost - Spojování podniků - Rozhodnutí, kterým se prohlašuje spojení podniků za slučitelné se společným trhem - Článek 44 odst. 1 písm. c) jednacího řádu Tribunálu - Nepřípustnost)
   2012/C 80/31
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Groupe Partouche (Paříž, Francie) (zástupce: J. J. Sebag, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Biolan, F. Ronkes Agerbeek a N. von Lingen, zmocněnci)

      Vedlejší účastníci podporující žalovanou: La française des jeux (Boulogne-Billancourt, Francie) a Groupe Lucien Barrière (Paříž, Francie) (zástupci: D. Théophile a P. Mèle, advokáti)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise K(2010) 3333 ze dne 21. května 2010 prohlašujícího spojení podniků, jehož cílem je získání společné kontroly společností Française des Jeux a Groupe Lucien Barrière nad společností Newco, za slučitelné se společným trhem a Dohodou o evropském hospodářském prostoru (EHP) (věc COMP/M.5786 — Française des Jeux/Groupe Lucien Barrière/JV)

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Groupe Partuche ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady řízení vynaložené Evropskou komisí, společností La française des jeux a společností Groupe Lucien Barrière.

      (1)  Úř. věst. C 274, 9.10.2010.


title: Věc C-458/08: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 18. listopadu 2010 — Evropská komise v. Portugalská republika ( Nesplnění povinnosti státem — Porušení článku 49 ES — Stavební odvětví — Požadavek povolení pro výkon činnosti v tomto odvětví — Odůvodnění )

text:
               15.1.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 13/2

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 18. listopadu 2010 — Evropská komise v. Portugalská republika
   (Věc C-458/08) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Porušení článku 49 ES - Stavební odvětví - Požadavek povolení pro výkon činnosti v tomto odvětví - Odůvodnění)
   2011/C 13/03
   Jednací jazyk: portugalština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: E. Traversa a P. Guerra e Andrade, zmocněnci)

      Žalovaná: Portugalská republika (zástupci: L. Inez Fernandes a F. Nunes dos Santos, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice na podporu žalobkyně: Polská republika (zástupce: M. Dowgielewicz, zmocněnec)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Porušení článku 49 ES — Stavební odvětví — Požadavek licence pro výkon činnosti v tomto odvětví

      Výrok

               1)

               Portugalská republika tím, že vyžadovala od poskytovatelů stavebních služeb usazených v jiném členském státě splnění všech podmínek, které dotčený vnitrostátní režim, a zejména legislativní nařízení č. 12/2004, ukládá pro získání povolení vykonávat činnost ve stavebním odvětví v Portugalsku, a tím, že tak vyloučila, aby byly náležitě zohledněny rovnocenné povinnosti, kterým tito poskytovatelé podléhají v členském státě, ve kterém jsou usazeni, jakož i kontroly již v tomto ohledu uskutečněné orgány uvedeného členského státu, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 49 ES.

               2)

               Portugalské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

               3)

               Polská republika ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 327, 20.12.2008.


title: Věc C-281/08 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 27. června 2008 Landtag Schleswig-Holstein proti rozsudku Soudu prvního stupně (druhého senátu) vydanému dne 3. dubna 2008 ve věci T-236/06, Landtag Schleswig-Holstein v. Komise Evropských společenství

text:
               11.10.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 260/5

         Kasační opravný prostředek podaný dne 27. června 2008 Landtag Schleswig-Holstein proti rozsudku Soudu prvního stupně (druhého senátu) vydanému dne 3. dubna 2008 ve věci T-236/06, Landtag Schleswig-Holstein v. Komise Evropských společenství
   (Věc C-281/08 P)
   (2008/C 260/06)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Landtag Schleswig-Holstein (zástupce: S. Laskowski, Privatdozentin a J. Caspar, Professor)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               prohlásit kasační opravný prostředek za přípustný a opodstatněný;

               —

               zrušit rozhodnutí Soudu prvního stupně ze dne 3. dubna 2008;

               —

               vyhovět návrhům žalobce c prvním stupni řízení a prohlásit žalobu ve věci T-236/06 za přípustnou a opodstatněnou;

               —

               podpůrně vrátit Soudu prvního stupně, aby původní žalobu prohlásil za přípustnou a pokračoval v řízení;

               —

               rozhodnout o nákladech řízení a uložit Komisi náhradu všech nákladů, které vznikly v tomto řízení.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Soud prvního stupně zamítl žalobu na neplatnost podanou navrhovatelem proti Komisi Evropských společenství jako nepřípustnou z důvodu, že navrhovatel není právnickou osobou ve smyslu čl. 230 odst. 4 ES. Žaloba na neplatnost napadala rozhodnutí Komise ze dne 10. března a 23. června 2006, kterým bylo navrhovateli odepřen přístup k dokumentu SEK/2005/0420, který obsahuje právní analýzu návrhu rámcového rozhodnutá projednávaného Radou, které se týká uchovávání údajů pro účely prevence, vyšetřování, odhalování a stíhání trestných činů, včetně terorismu.
   Navrhovatel na podporu svého kasačního opravného prostředku proti napadenému rozhodnutí Soudu prvního stupně uplatňuje dva důvody kasačního opravného prostředku.
   Zaprvé, Soud prvního stupně porušil zásadu týkající se práva být vyslechnut. Cílem této zásady, coby projevu záruky spravedlivého procesu a účinné soudní ochrany je zabránit především tomu, aby soudní řízení bylo případně dotčeno tvrzením, které účastníci řízení neuplatnili.
   Zadruhé, Soud prvního stupně porušil právo Společenství tím, že nesprávným výkladem pojmu „právnická osoba“ ve smyslu čl. 230 odst. 4 ES a povahy právnické osoby protiprávně odmítl tomu odpovídající procesní způsobilost navrhovatele.
   Soud prvního stupně vycházel z názoru, že Präsident des Landtages Schleswig-Holstein v rámci své pravomoci zastupovat před soudem zastupuje „přímo spolkovou zemi“, a nikoliv navrhovatele, a proto navrhovatel nemá právní způsobilost, a tím ani procesní způsobilost pro účast v řízení před soudy Společenství. Z uvedeného je možné dovodit, že Soud prvního stupně by považoval žalobu za přípustnou tehdy, pokud by žaloba namísto navrhovatele uváděla označení „Land Schelswig-Holstein“: tento názor je nejen nesprávný, jelikož není v souladu s ústavou spolkové země Schleswig-Holstein, ale z hlediska navrhovatele představuje překvapující rozhodnutí, se kterým nepočítal. Usnesení Soudu prvního stupně je právně chybné zaprvé proto, že neuznává skutečnost, že podle ústavy spolkové země Schleswig-Holstein je Landtag „lidem zvolený nevyšší orgán politické vůle“, a zadruhé proto, že Soud nepřijal, že Landtagpräsident zastupuje Landtag jako celek ve všech ústavněprávních sporech. Pojem „Land“ je v právu používán souhrnně a nekonkrétně a může se – podle kontextu právní úpravy – vztahovat na zemskou vládu, jakož i na parlament spolkové země.


title: Věc C-217/06: Žaloba podaná dne  12. května 2006  – Komise Evropských společenství v. Italská republika

text:
               29.7.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 178/21

         Žaloba podaná dne 12. května 2006 – Komise Evropských společenství v. Italská republika
   (Věc C-217/06)
   (2006/C 178/33)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníce řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupce: X. Lewis, zmocněnec, M. Mollica, advokát)

      Žalovaná: Italská republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Určit, že Italská republika tím, že Comune di Stintino zadala přímo společnosti Maresar prostřednictvím smlouvy č. 7/91 ze dne 2. října 1991 a následných dodatečných aktů veřejnou zakázku, jejímž předmětem je realizace stavebních prací uvedených v usnesení č. 48 Consiglio comunale di Stintino ze dne 14. prosince 1989, konkrétně „realizační projekt a uskutečnění prací za účelem technologického a strukturálního přizpůsobení, nového uspořádání a konečné realizace vodních a kanalizačních sítí, silničních sítí, struktur a zařízení služeb obyvatelstvu, center turistického osídlení mimo i v rámci území Comune di Stintino, včetně sanace a odstranění znečištění pobřeží a samotných turistických center“, aniž by zahájila výběrové řízení stanovené směrnicí 71/305/EHS (1), a zejména bez jakéhokoli vyhlášení veřejné zakázky v Úředním věstníku Evropských společenství, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají ze směrnice Rady 71/305/EHS ze dne 26. července 1971 o koordinaci veřejných zakázek na stavební práce, a zejména z jejích článků 3 a 12.

               —

               Uložit Italské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Komise tvrdí, že smlouva ze dne 2. října 1991 uzavřená mezi Comune di Stintino a společností Maresar je veřejnou zakázkou na stavební práce ve smyslu práva Společenství. Uvedená zakázka, jejíž předmětem byly stavební práce, jejichž hodnota (přibližně 16 milionů eur) významně přesahuje hraniční hodnotu pro uplatnění směrnice platné v rozhodné době, měla být zadána v souladu s ustanoveními uvedené směrnice.
   Pokud jde o tvrzení uplatňovaná italskými orgány za účelem odůvodnění nesplnění povinností, Komise připomíná, že podle ustálené judikatury se členský stát nemůže dovolávat vnitřních obtíží za účelem odůvodnění nesplnění povinností vyplývajících z práva Společenství.

      (1)  Úř. věst. L 185, s. 5


title: Věc T-418/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 15. července 2015 – voestalpine a voestalpine Wire Rod Austria v. Komise „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Evropský trh s předpínací ocelí — Určování cen, rozdělení trhu a výměna citlivých obchodních informací — Jediné, komplexní a trvající protiprávní jednání — Smlouva o obchodním zastoupení — Přičitatelnost protiprávního jednání obchodního zástupce zmocniteli — Nevědomost zmocnitele o protiprávním jednání obchodního zástupce — Účast na složce protiprávního jednání a povědomí o celkovém plánu — Pokyny pro výpočet pokut z roku 2006 — Proporcionalita — Zásada personality trestů a sankcí — Plná jurisdikce“

text:
               14.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 302/37

         Rozsudek Tribunálu ze dne 15. července 2015 – voestalpine a voestalpine Wire Rod Austria v. Komise
   (Věc T-418/10) (1)

   („Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Evropský trh s předpínací ocelí - Určování cen, rozdělení trhu a výměna citlivých obchodních informací - Jediné, komplexní a trvající protiprávní jednání - Smlouva o obchodním zastoupení - Přičitatelnost protiprávního jednání obchodního zástupce zmocniteli - Nevědomost zmocnitele o protiprávním jednání obchodního zástupce - Účast na složce protiprávního jednání a povědomí o celkovém plánu - Pokyny pro výpočet pokut z roku 2006 - Proporcionalita - Zásada personality trestů a sankcí - Plná jurisdikce“)
   (2015/C 302/47)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: voestalpine AG (Linec, Rakousko) a voestalpine Wire Rod Austria GmbH, dříve voestalpine Austria Draht GmbH (Sankt Peter-Freienstein, Rakousko) (zástupci: A. Ablasser-Neuhuber, G. Fussenegger, U. Denzel a M. Mayer, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: R. Sauer, V. Bottka, C. Hödlmayr, zmocněnci, ve spolupráci s R. Van der Houtem, advokátem)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení a změnu rozhodnutí Komise C (2010) 4387 final ze dne 30. června 2010 v řízení podle článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/38344 – Předpínací ocel), ve znění rozhodnutí Komise C (2010) 6676 final ze dne 30. září 2010 a rozhodnutí Komise C (2011) 2269 final ze dne 4. dubna 2011.

      Výrok rozsudku

               1)

               Článek 2 bod 5 rozhodnutí Komise C (2010) 4387 final ze dne 30. června 2010 v řízení podle článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/38344 – Předpínací ocel), ve znění rozhodnutí Komise C (2010) 6676 final ze dne 30. září 2010 a rozhodnutí Komise C (2011) 2269 final ze dne 4. dubna 2011, se zrušuje.

               2)

               Výše pokuty uložené společně a nerozdílně společnostem voestalpine AG a voestalpine Wire Rod Austria GmbH se snižuje z 22 miliónů eur na 7,5 miliónů eur.

               3)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               4)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí dvě třetiny nákladů řízení společností voestalpine a voestalpine Wire Rod Austria.

               5)

               Společnosti Voestalpine a voestalpine Wire Rod Austria ponesou jednu třetinu vlastních nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 301, 6. 11. 2010.


title: Spojené věci T-426/10 až T-429/10 a T-438/12 až T-441/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 2. června 2016 – Moreda Riviere Trefilerías a další v. Komise „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Evropský trh s předpínací ocelí — Určování cen, rozdělení trhu a výměna citlivých obchodních informací — Rozhodnutí, jímž se konstatuje porušení článku 101 SFEU — Hospodářská jednotka — Přímá účast na protiprávním jednání — Odvozená odpovědnost mateřských společností — Nástupnictví podniků — Komplexní protiprávní jednání — Jediné a trvající protiprávní jednání — Pokyny pro výpočet pokut z roku 2006 — Zásady zákazu zpětné účinnosti a legality trestů — Polehčující okolnosti — Schopnost zaplatit pokutu — Právo na obhajobu — Povinnost uvést odůvodnění — Žádost o přehodnocení — Neexistence změny skutkových okolností — Zamítající dopis — Nepřípustnost“

text:
               18.7.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 260/38

         Rozsudek Tribunálu ze dne 2. června 2016 – Moreda Riviere Trefilerías a další v. Komise
   (Spojené věci T-426/10 až T-429/10 a T-438/12 až T-441/12) (1)

   („Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Evropský trh s předpínací ocelí - Určování cen, rozdělení trhu a výměna citlivých obchodních informací - Rozhodnutí, jímž se konstatuje porušení článku 101 SFEU - Hospodářská jednotka - Přímá účast na protiprávním jednání - Odvozená odpovědnost mateřských společností - Nástupnictví podniků - Komplexní protiprávní jednání - Jediné a trvající protiprávní jednání - Pokyny pro výpočet pokut z roku 2006 - Zásady zákazu zpětné účinnosti a legality trestů - Polehčující okolnosti - Schopnost zaplatit pokutu - Právo na obhajobu - Povinnost uvést odůvodnění - Žádost o přehodnocení - Neexistence změny skutkových okolností - Zamítající dopis - Nepřípustnost“)
   (2016/C 260/47)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Moreda Riviere Trefilerías, SA (Gijón, Španělsko) (spojené věci T-426/10 a T-440/12), Trefilerías Quijano, SA (Los Corrales de Buelna, Španělsko) (spojené věci T-427/10 a T-439/12), Trenzas y Cables de Acero PSC, SL (Santander, Španělsko) (spojené věci T-428/10 a T-441/12) a Global Steel Wire, SA (Cerdanyola del Vallés, Španělsko) (spojené věci T-429/10 a T-438/12) (zástupci: ve spojených věcech T-426/10 až T-429/10 F. González Díaz a A. Tresandi Blanco a ve spojených věcech T-438/12 až T-441/12 původně F. González Díaz a P. Herrero Prieto, poté F. González Díaz a A. Tresandi Blanco, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: ve spojených věcech T-426/10, T-427/10, T-429/10, T-438/12 až T-441/12 V. Bottka, F. Castillo de la Torre a C. Urraca Caviedes, zmocněnci, ve spolupráci s L. Ortizem Blankem a A. Lamadrid de Pablem, advokáty, a ve věci T-428/10, V. Bottka a F. Castillo de la Torre, ve spolupráci s L. Ortiz Blankem a A. Lamadrid de Pablem)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C (2010) 4387 final ze dne 30. června 2010, týkajícího se řízení podle článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/38344 – Předpínací ocel) ve znění rozhodnutí Komise C (2010) 6676 final ze dne 30. září 2010 a rozhodnutí Komise C (2011) 2269 final ze dne 4. dubna 2011, jakož i dopisu generálního ředitele generálního ředitelství Komise pro hospodářskou soutěž ze dne 25. července 2012

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloby se odmítají.

               2)

               Společnostem Moreda-Riviere Trefilerías, SA, Trefilerías Quijano, SA, Trenzas y Cables de Acero PSC, SL a Global Steel Wire, SA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 317, 20.11.2010.


title: Věc T-623/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 9. dubna 2014 – Pico Food v. OHIM – Sobieraj (MILANÓWEK CREAM FUDGE) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška ochranné známky Společenství MILANÓWEK CREAM FUDGE — Starší národní obrazové ochranné známky znázorňující krávu, Original Sahne Muh-Muhs HANDGESCHNITTEN HANDGEWICKELT a SAHNE TOFFEE LUXURY CREAM FUDGE — Relativní důvod zamítnutí — Neexistence nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) a článek 76 odst. 1 nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               10.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 175/35

         Rozsudek Tribunálu ze dne 9. dubna 2014 – Pico Food v. OHIM – Sobieraj (MILANÓWEK CREAM FUDGE)
   (Věc T-623/11) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška ochranné známky Společenství MILANÓWEK CREAM FUDGE - Starší národní obrazové ochranné známky znázorňující krávu, Original Sahne Muh-Muhs HANDGESCHNITTEN HANDGEWICKELT a SAHNE TOFFEE LUXURY CREAM FUDGE - Relativní důvod zamítnutí - Neexistence nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) a článek 76 odst. 1 nařízení (ES) č. 207/2009“)
   2014/C 175/46
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Pico Food GmbH (Tamm, Německo) (zástupce: M. Doglas, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: M. Vuijst a P. Geroulakos, zmocněnci)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastník před Tribunálem: Bogumil Sobieraj (Milanówek, Polsko) (zástupce: O. Bischof, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 8. září 2011 (věc R 553/2010-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi společností Pico Food GmbH a Bogumiłem Sobierajem.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnost Pico Food GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 32, 4. 2. 2012.


title: Věc F-78/06: Žaloba podaná dne 20. července 2006 – Suhadolnik v. Soudní dvůr

text:
               30.9.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 237/17

         Žaloba podaná dne 20. července 2006 – Suhadolnik v. Soudní dvůr
   (Věc F-78/06)
   (2006/C 237/29)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Simona Suhadolnik (Howald, Lucembursko) (zástupci: S. Rodrigues, A. Jaume a C. Bernard-Glanz, advokáti)

      Žalovaný: Soudní dvůr Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Orgánu Soudního dvora oprávněného ke jmenování, kterým se zamítá stížnost žalobkyně;

               —

               zrušit rozhodnutí o jmenování ze dne 22. července 2005 v části, ve které určuje platovou třídu žalobkyně podle čl. 12 odst. 3 přílohy XIII služebního řádu a její platový stupeň podle nového znění článku 32 služebního řádu;

               —

               provést přeřazení žalobkyně do platové třídy C*3, nebo alespoň do platové třídy C*2, jakož i do platového stupně odpovídajícího jejímu vzdělání a pracovním zkušenostem, který by jí byl přiznán, byla-li by jmenována před 1. květnem 2004, a to se zpětným účinkem ke dni jejího nástupu do služebního poměru;

               —

               uložit žalovanému, aby vyrovnal újmu utrpěnou žalobkyní (úroky z prodlení, škoda na kariéře, nároky na důchod atd.);

               —

               uložit žalovanému úhradu úroků z prodlení od data přijetí rozhodnutí v této věci;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Rozhodnutím Orgánu oprávněného ke jmenování ze dne 22. července 2005 byla žalobkyně, úspěšná kandidátka otevřeného výběrového řízení EPSO/C/9/03 pro vytvoření rezervy pro přijímání písařů (C 5/C 4) kyperské, české, estonské, maďarské, litevské, lotyšské, maltské, polské, slovinské a slovenské státní příslušnosti (1), jmenována stálou úřednicí Evropských společenství a zařazena do platové třídy C*1, platového stupně 1.
   Ve své žalobě žalobkyně kritizuje zařazení, které jí bylo přiděleno, a zpochybňuje jednak čl. 12 odst. 3 přílohy XIII služebního řádu, ze kterého Orgán oprávněný ke jmenování vycházel při stanovení její platové třídy, a jednak nové znění článku 32 služebního řádu, ze kterého Orgán oprávněný ke jmenování vycházel při stanovení jejího platového stupně.
   Pokud jde o zařazení do platové třídy, žalobkyně uplatňuje, že čl. 12 odst. 3 přílohy XIII služebního řádu, upravující postavení úředníků zapsaných na seznamu vhodných kandidátů, není použitelný na úspěšné kandidáty výběrového řízení, neboť ti nemohou být považováni za úředníky.
   Podpůrně žalobkyně uplatňuje námitku protiprávnosti čl. 12 odst. 3 přílohy XIII služebního řádu, zejména z důvodu, že toto ustanovení porušuje: i) zásadu nediskriminace, ii) zásadu volného pohybu pracujících, iii) zásady legitimního očekávání a právní jistoty, iv) zásadu proporcionality, v) zásadu řádné správy a povinnost péče, vi) článek 31 služebního řádu, vii) článek 10 služebního řádu.
   Pokud jde o zařazení do platového stupně, žalobkyně se domnívá, že Orgán oprávněný ke jmenování porušil ochranu legitimního očekávání, podle kterého se jí mělo dostat uznání stupně z důvodu jejích pracovních zkušeností podle článku 32 služebního řádu použitelného před 1. květnem 2004.

      (1)  Úř. věst. C 120, 22.5.2003, s. 30.


title: Věc C-96/13: Žaloba podaná dne 26. února 2013 — Evropská komise v. Řecká republika

text:
               4.5.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/8

         Žaloba podaná dne 26. února 2013 — Evropská komise v. Řecká republika
   (Věc C-96/13)
   2013/C 129/15
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: M. Patakia a A. Tokar)

      Žalovaná: Řecká republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Řecká republika tím, že uložila podmínky v otevřeném zadávacím řízení na poskytování služeb technické pomoci SII-IKA [Idryma Koinonikon Asfaliseon: řecká instituce sociálního zabezpečení] a internetové stránce IKA, jakož i na rozšiřování databází na období 30 měsíců (výzva k podávání nabídek č. L30/POY/9/5-6-2009 — zveřejněná v Úředním věstníku Evropské unie pod č. 2009/S110-159234), podle kterých měli mít uchazeči zkušenost s prováděním obdobných smluv pro řeckou instituci sociálního zabezpečení, a dále zkušenost subdodavatelů nemohla nahrazovat zkušenost uchazečů, porušila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 2, čl. 44 odst. 2 a článku 48, ve spojení s článkem 2 směrnice 2004/18/CE (1).

               —

               uložit Řecké republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

               1)

               Dovolávané porušení čl. 44 odst. 2 a článku 48 ve spojení s článkem 2 směrnice 2004/18/ES se týká zadávacího řízení IKA, jako veřejného zadavatele, na poskytování služeb technické pomoci SII-IKA a internetové stránce IKA, jakož i na rozšiřování databází.

               2)

               Komise se domnívá, že podmínka ve výzvě k podávání nabídek, podle které se vyžaduje zkušenost s realizací integrovaného informačního systému (SII) pro instituci sociálního zabezpečení v Řecku, představuje geografickou podmínku, která porušuje zásadu rovného zacházení a zásadu zákazu diskriminace zakotvené v článku 2, čl. 44 odst. 2 a článku 48 směrnice 2004/18.

               3)

               Poznamenává se, že ve svých odpovědích na odůvodněné stanovisko Komise se řecké orgány zavázaly provést všechny změny v souladu s výtkami Komise, čímž v podstatě přiznaly vytýkané porušení.

               4)

               Komise se rovněž domnívá, že podmínka ve výzvě k podávání nabídek, podle které zkušenost subdodavatelů uchazeče nemůže nahrazovat zkušenost uchazeče, porušuje článek 48 směrnice 2004/18, neboť podle uvedené podmínky nemohou uchazeči uplatnit zkušenost třetích osob, aby prokázali, že mají technickou kapacitu požadovanou pro provedení dotčené smlouvy.

               5)

               Řecké orgány se ve své odpovědi zavázaly, že nová výzva k podávání nabídek výslovně stanoví možnost pro podniky-uchazeče uplatnit relevantní zkušenost třetích subjektů, tj. subdodavatelů, čímž v podstatě přiznaly i druhou výtku Komise.

               6)

               Řecké orgány nebyly nicméně s to stanovit konkrétní datum nové výzvy k podávání nabídek, a místo toho se rozhodly prodloužit dobu trvání předchozí smlouvy, přičemž se odvolaly na důvody interního veřejného pořádku.

               7)

               Komise mimoto konstatovala, že dovolávané porušení výše uvedených ustanovení směrnice 2004/18 nadále existuje a že ho nelze odůvodnit dovolávanými důvody, a tudíž podala žalobu k Soudnímu dvoru za účelem určení předmětného porušení.

      (1)  Úř. věst. L 134, 30.4.2004, s. 114; Zvl. vyd. 06/07, s. 132.


title: Věc C-350/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Santa Maria Capua Vetere (Itálie) dne 10. července 2015 – trestní řízení proti: Lucianovi Baldettimu

text:
               21.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 311/34

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Santa Maria Capua Vetere (Itálie) dne 10. července 2015 – trestní řízení proti: Lucianovi Baldettimu
   (Věc C-350/15)
   (2015/C 311/39)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale di Santa Maria Capua Vetere

      Účastník původního řízení

   Luciano Baldetti

      Předběžná otázka

   Je ve smyslu článku 4 [Protokolu č. 7 k Evropské úmluvě o ochraně lidských práv a základních svobod] a článku 50 [Listiny základních práv Evropské unie] v souladu s unijním právem takové ustanovení, jako je článek 10b legislativního nařízení č. 74/00 v rozsahu, v němž dovoluje posouzení trestní odpovědnosti osoby, jejíž odpovědnost pro tentýž skutek (nezaplacení DPH) již byla s konečnou platností určena daňovou správou dotyčného státu v tom smyslu, že jí byla uložena správní sankce ve výši 30 % nezaplacené částky?


title: Věc F-87/09: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 11. ledna 2011 — Dekker v. Europol

text:
               27.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 252/57

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 11. ledna 2011 — Dekker v. Europol
   (Věc F-87/09) (1)

   2011/C 252/128
   Jednací jazyk: nizozemština
   V důsledku smírného urovnání sporu rozhodl předseda třetího senátu o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 24, 30.1.2010, s. 80.


title: Věc C-395/05: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Tribunale di Viterbo ze dne  25. října 2005  v trestním řízení proti Antonellu D'Antoniu a dalším

text:
               14.1.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 10/14

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Tribunale di Viterbo ze dne 25. října 2005 v trestním řízení proti Antonellu D'Antoniu a dalším
   (Věc C-395/05)
   (2006/C 10/27)
   Jednací jazyk: italština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Tribunale di Viterbo ze dne 25. října 2005 v trestním řízení proti Antonellu D'Antoniu a dalším, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 10. listopadu 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Tribunale di Viterbo žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následující otázce:

               —

               Porušují čl. 4 odst. 1 a článek 4a zákona 401/89 ve znění změn, které v současné době vyhrazují pouze italským poskytovatelům veřejných služeb, a nikoliv zahraničním zprostředkovatelům (bookmakers) provozovat sběr sázek, zásady volné hospodářské soutěže, volného pohybu služeb a svobody usazování, jak jsou stanoveny v článcích 31, 86, 43, 48 Smlouvy o ES?


title: Věc C-92/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de Primera Instancia n° 1 de Fuenlabrada (Španělsko) dne 15. února 2016 – Bankia S.A. v. Henry-Rodolfo Rengifo Jiménez a Sheyla-Jeanneth Felix Caiza

text:
               2.5.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 156/27

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de Primera Instancia no 1 de Fuenlabrada (Španělsko) dne 15. února 2016 – Bankia S.A. v. Henry-Rodolfo Rengifo Jiménez a Sheyla-Jeanneth Felix Caiza
   (Věc C-92/16)
   (2016/C 156/36)
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Juzgado de Primera Instancia no 1 de Fuenlabrada

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: Bankia S.A.

      Odpůrci: Henry-Rodolfo Rengifo Jiménez a Sheyla-Jeanneth Felix Caiza

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba čl. 6 odst. 1 směrnice Rady 93/13/EHS (1) ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách [zneužívajících klauzulích] ve spotřebitelských smlouvách vykládat v tom smyslu, že smlouva nemůže bez zneužívající klauzule nadále existovat, kdyby zbývající část smlouvy byla pro prodávajícího nebo poskytovatele nepřiměřeně tvrdá?

               2)

               Může vnitrostátní soud v případě, že smlouva, která je pro prodávajícího nebo poskytovatele nepřiměřeně tvrdá, nemůže nadále existovat, zachovat za účelem ochrany spotřebitele smlouvu tím, že použije dispozitivní právní ustanovení, anebo by měl zhojit smlouvu za pomoci pravidla, které je pro prodávajícího nebo poskytovatele ještě přijatelné?

               3)

               Může v případě neúčinnosti klauzule o předčasné splatnosti, vyplývající ze zneužívající povahy této klauzule, zbývající část smlouvy nadále existovat ve smyslu čl. 6 odst. 1 směrnice 93/13?

               4)

               Může se v řízení před soudem, který v daném řízení rozhoduje, spotřebitel vzdát režimu ochrany podle směrnice 93/13?

               5)

               Je vnitrostátní procesněprávní předpis, který hmotná práva a hmotněprávní výhody spotřebitele podmiňuje tím, že se spotřebitel podvolí zvláště urychlenému exekučnímu řízení, ale tatáž práva či výhody nepřiznává v jiných řízeních, v souladu se zásadou efektivity podle směrnice 93/13 a podle Listiny základních práv Evropské unie (2)?

      (1)  Úř. věst. 1993 L 95, s. 29; Zvl. vyd. 15/02, s. 288.

      (2)  Úř. věst. 2000 C 364, s. 1.


title: Věc C-218/04: Žaloba podaná dne 26. května 2004 Řeckou republikou proti Komisi Evropských společenství

text:
               10.7.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 179/9

         Žaloba podaná dne 26. května 2004 Řeckou republikou proti Komisi Evropských společenství
   (Věc C-218/04)
   (2004/C 179/18)
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 26. května 2004 žaloba směřující proti Komisi Evropských společenství podaná Řeckou republikou zastoupenou Vasiliosem Kontolamiosem, právním poradcem a Ioannisem Kalkiasem ze zvláštní kanceláře práva Evropských společenství státní právní služby Ministerstva zemědělství, jakož i Sofií Callas, zástupkyní právního poradce zvláštní právní služby oddělení práva Evropských společenství Ministerstva zahraničí, s adresou pro účely doručování v Lucemburku v sídle velvyslanectví Řecka v ulici Marie-Adélaïde 27.
   Řecká republika navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise K(2004)1070 konečné ze dne 30. března 2004, kterým Komise požadovala vrácení částky 710 341 eur poskytnuté za účelem finanční spoluúčasti na výdajích spojených se zřízením vinařského registru Společenství.

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní tvrzení:

               1.

               Porušení práva.

               2.

               Zneužití pravomoci.

               3.

               Rozhodnutí Komise týkající se žádosti o vrácení poskytnuté částky není v souladu se zásadou přiměřenosti ani se zásadou spolupráce Komise s členskými státy.


title: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 22. února 2005 ve věci C-141/02 P: Komise Evropských společenství proti T-Mobile Austria GmbH (Opravný prostředek — Článek 90 odst. 3 Smlouvy o ES (nyní po změně čl. 86 odst. 3 ES) — Výše poplatků uložených Rakouskou republikou provozovatelům GSM — Částečné zamítnutí stížnosti — Přípustnost)

text:
               16.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 93/1

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (velkého senátu)
   ze dne 22. února 2005
   ve věci C-141/02 P: Komise Evropských společenství proti T-Mobile Austria GmbH (1)

   (Opravný prostředek - Článek 90 odst. 3 Smlouvy o ES (nyní po změně čl. 86 odst. 3 ES) - Výše poplatků uložených Rakouskou republikou provozovatelům GSM - Částečné zamítnutí stížnosti - Přípustnost)
   (2005/C 93/01)
   Jednací jazyk: němčina
   Ve věci C-141/02 P, Komise Evropských společenství (zmocněnci: W. Mölls a K. Wiedner), podporovaná Francouzskou republikou (zmocněnci: G. De Bergues a F. Million), přičemž dalšími účastníky řízení jsou: T-Mobile Austria GmbH, původně max-mobil Telekommunikation Service GmbH, se sídlem ve Vídni (Rakousko) (advokáti: A. Reidlinger, M. Esser-Wellié a T. Lübbig) a Nizozemské království (zmocněnkyně: H. G. Sevenster), jejímž předmětem je opravný prostředek podle článku 49 Statutu ES Soudního dvora podaný dne 15. dubna 2002, Soudní dvůr (velký senát), ve složení V. Skouris, předseda, P. Jann, C. W. A. Timmermans, A. Rosas a A. Borg Barthet, předsedové senátů, J.-P. Puissochet (zpravodaj), R. Schintgen, N. Colneric, S. von Bahr, M. Ilešič, J. Malenovský, J. Klučka a U. Lõhmus, soudci, generální advokát: M. Poiares Maduro, vedoucí soudní kanceláře: M.-F. Contet, vrchní rada, vydal dne 22. února 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Rozsudek Soudu prvního stupně Evropských společenství ze dne 30. ledna 2002, max.mobil v. Komise (T-54/99) se zrušuje.

               2)

               Žaloba podaná společností max.mobil Telekommunikation Service GmbH u Soudu prvního stupně Evropských společenství se odmítá.

               3)

               Společnosti T-Mobile Austria GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 169, 13.7.2002.


title: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 9. září 2004 ve věci C-125/03: Komise Evropských společenství proti Spolkové republice Německo (Nesplnění povinnosti státem — Přípustnost — Právní zájem na podání žaloby — Směrnice 92/50/EHS — Veřejné zakázky — Služby přepravy odpadů — Řízení bez předchozího zveřejnění vyhlášení zakázky)

text:
               23.10.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 262/10

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (prvního senátu)
   ze dne 9. září 2004
   ve věci C-125/03: Komise Evropských společenství proti Spolkové republice Německo (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Přípustnost - Právní zájem na podání žaloby - Směrnice 92/50/EHS - Veřejné zakázky - Služby přepravy odpadů - Řízení bez předchozího zveřejnění vyhlášení zakázky)
   (2004/C 262/20)
   Jednací jazyk: němčina
   Ve věci C-125/03, Komise Evropských společenství (zmocněnec: K. Wiedner) proti Spolkové republice Německo (zmocněnci: W.-D. Plessing a A. Tiemann), jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES, Soudní dvůr (první senát), ve složení P. Jann (zpravodaj), předseda senátu, A. Rosas, S. von Bahr, K. Lenaerts a K. Schiemann, soudci, generální advokát: L. A. Geelhoed, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 9. září 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Tím, že smlouvy o svozu odpadků uzavřené městy Lüdinghausen a Olfen, jakož i obcemi Nordkirchen, Senden a Ascheberg byly uzavřeny v rozporu s pravidly o zveřejňování stanovenými články 8, 15 odst. 2 a 16 odst. 1 směrnice Rady 92/50/EHS ze dne 18. června 1992 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na služby, Spolková republika Německo nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice.

               2)

               Spolkové republice Německo se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 112, 10.5.2003.


title: Věc C-448/07 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 27. září 2007 Ayuntamiento de Madrid a Madrid Calle 30, S.A. proti rozsudku Soudu prvního stupně (čtvrtého senátu) vydanému dne  12. července 2007 ve věci T-177/06, Ayuntamiento de Madrid a Madrid Calle 30, S.A v. Komise Evropských společenství

text:
               24.11.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 283/23

         Kasační opravný prostředek podaný dne 27. září 2007 Ayuntamiento de Madrid a Madrid Calle 30, S.A. proti rozsudku Soudu prvního stupně (čtvrtého senátu) vydanému dne 12. července 2007 ve věci T-177/06, Ayuntamiento de Madrid a Madrid Calle 30, S.A v. Komise Evropských společenství
   (Věc C-448/07 P)
   (2007/C 283/42)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastníci řízení

      Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelé): Ayuntamiento de Madrid a Madrid Calle 30, S.A. (zástupci: J. L. Buendía Sierra a R. González-Gallarza Granizo, advokáti)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání navrhovatelů

               —

               zrušit usnesení Soudu prvního stupně (čtvrtého senátu) o nepřípustnosti ze dne 12. července 2007, ve věci T-177/06, Ayuntamiento de Madrid a Madrid Calle 30 S.A. v. Komise Evropských společenství;

               —

               vrátit věc zpět Soudu prvního stupně, aby rozhodl ve věci samé.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   V napadeném usnesení Soud prvního stupně prohlásil za nepřípustnou žalobu podanou Ayuntamiento de Madrid a Madrid Calle 30 S.A., jejímž předmětem bylo zrušení zařazení, které provedla Evropská komise (Eurostat), Madrid Calle 30 do sektoru „vládní instituce“ v souladu s „Evropským systémem účtů 1995“ (ESA 95), uvedeným v příloze nařízení Rady č. 2223/96 ze dne 25. června 1996 (1). Toto zařazení vyplynulo z účtů zveřejněných Komisí (Eurostat) dne 24. dubna 2006, pokud jde o údaje za rok 2005 týkající se veřejného schodku a veřejného dluhu pro použití Protokolu o postupu při nadměrném schodku, připojeného ke Smlouvě o ES. Výše uvedené účty jsou uvedeny ve zprávě Komise (Eurostat) 48/2006.
   Navrhovatelé se domnívají, že Soud prvního stupně měl nesprávně za to, že zpráva 48/2006 nepředstavovala konkludentně učiněné rozhodnutí Komise (Eurostat) s právně závaznými účinky, a že se tedy nejednalo o právní akt, který může být předmětem žaloby.
   Na podporu svých návrhových žádání navrhovatelé zdůrazňují ústřední úlohu Komise (Eurostat) při definitivním schvalování schodku a veřejného dluhu členských států, která vyplývá nejenom z použitelné právní úpravy [článek 104 ES, Protokol o postupu při nadměrném schodku a nařízení Rady (ES) č. 3605/93 (2) ze dne 22. listopadu 1993 o použití Protokolu o postupu při nadměrném schodku, připojeného ke Smlouvě o založení Evropského společenství, ve znění nařízení (ES) č. 2103/2005 (3)], ale rovněž z institucionální struktury systému právní úpravy.
   Navrhovatelé pokládají za nesprávné odůvodnění Soudu prvního stupně uvedené v napadeném usnesení, které popírá povinnost Komise (Eurostat) ověřit, zda jsou veřejné účty v souladu s účetními pravidly ESA, předtím, než zveřejní schodek a veřejný dluh členských států. Navrhovatelé dodávají, že pokud Komise (Eurostat) nemá výhrady nebo neučiní změny ve lhůtě stanovené nařízením (ES) č. 3605/93 v pozměněném znění, znamená to, že akt schválený bez zmíněných výhrad nebo změn se stává definitivní, a představuje tedy právní akt, který může být předmětem žaloby k soudu. Navrhovatelé kromě toho tvrdí, že uvedený akt má právní účinky, které vedou k významným důsledkům v různých oblastech, například v rámci řízení použitelného v případě nadměrného schodku nebo v rámci strukturálních fondů.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 2223/96 ze dne 25. června 1996 o Evropském systému národních a regionálních účtů ve Společenství, Úř. věst. L 310, s. 1; Zvl. vyd. 10/02, s. 3.

      (2)  Úř. věst. L 332, s. 7; Zvl. vyd. 10/01, s. 3.

      (3)  Nařízení Rady (ES) č. 2103/2005 ze dne 12. prosince 2005 kterým se mění nařízení (ES) č. 3605/93, pokud jde o kvalitu statistických údajů v rámci postupu při nadměrném schodku, Úř. věst. L 337, s. 1.


title: Věc C-624/16 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 25. listopadu 2016 Evropskou komisí proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 15. září 2016 ve věci T-219/13, Ferracci v. Komise

text:
               6.2.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/17

         Kasační opravný prostředek podaný dne 25. listopadu 2016 Evropskou komisí proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 15. září 2016 ve věci T-219/13, Ferracci v. Komise
   (Věc C-624/16 P)
   (2017/C 038/23)
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: P. Stancanelli, D. Grespan, F. Tomat, zmocněnci)

      Další účastník řízení: Pietro Ferracci, Italská republika

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil napadený rozsudek v rozsahu, v němž prohlašuje žalobu podanou v prvním stupni za přípustnou ve smyslu čl. 263 čtvrtého pododstavce poslední části věty SFEU;

               —

               prohlásil žalobu podanou v prvním stupni za nepřípustnou ve smyslu čl. 263 čtvrtého pododstavce druhé a poslední části věty SFEU, a proto ji odmítl v plném rozsahu;

               —

               uložil P. Ferraccimu náhradu nákladů řízení vynaložených Komisí v řízení před Tribunálem i v tomto řízení o kasačním opravném prostředku.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   V rámci jediného důvodu kasačního opravného prostředku skládajícího se ze tří částí Komise vytýká Tribunálu, že chybně vyložil a uplatnil čl. 263 čtvrtý pododstavec poslední část věty SFEU, když na základě tohoto ustanovení prohlásil žalobu podanou v prvním stupni za přípustnou. Konkrétně se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení tím, že shledal, že napadený akt představuje nařizovací akt, který se bezprostředně dotýká žalobce v prvním stupni a ve vztahu k žalobci nevyžaduje přijetí prováděcích opatření.


title: Věc C-298/14: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 6. října 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État – Belgie) – Alain Laurent Brouillard v. Jury du concours de recrutement de référendaires près la Cour de cassation, État belge „Řízení o předběžné otázce — Volný pohyb osob — Články 45 SFEU a 49 SFEU — Pracovníci — Zaměstnání ve veřejné správě — Směrnice 2005/36/ES — Uznávání odborných kvalifikací — Pojem ‚regulované povolání‘ — Připuštění do výběrového řízení na jmenování referendářů u Cour de cassation (Belgie)“

text:
               23.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 389/8

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 6. října 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État – Belgie) – Alain Laurent Brouillard v. Jury du concours de recrutement de référendaires près la Cour de cassation, État belge
   (Věc C-298/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Volný pohyb osob - Články 45 SFEU a 49 SFEU - Pracovníci - Zaměstnání ve veřejné správě - Směrnice 2005/36/ES - Uznávání odborných kvalifikací - Pojem ‚regulované povolání‘ - Připuštění do výběrového řízení na jmenování referendářů u Cour de cassation (Belgie)“)
   (2015/C 389/09)
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Conseil d'État

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Alain Laurent Brouillard

      Žalovaní: Jury du concours de recrutement de référendaires près la Cour de cassation, État belge

      Výrok

               1)

               Článek 45 SFEU musí být vykládán tak, že se použije na takovou situaci, jako je situace dotčená v původním řízení, kdy je státní příslušník členského státu, který má bydliště a pracuje v tomto členském státu, držitelem diplomu získaného v jiném členském státu, kterého se dovolává, aby se přihlásil do výběrového řízení na místa referendářů u Cour de cassation prvního členského státu, a dále tak, že na takovou situaci se nevztahuje čl. 45 odst. 4 SFEU.

               2)

               Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/36/ES ze dne 7. září 2005 o uznávání odborných kvalifikací musí být vykládána v tom smyslu, že funkce referendáře u Cour de cassation není „regulovaným povoláním“ ve smyslu této směrnice.

               3)

               Článek 45 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že brání tomu, aby za takových okolností, jako jsou okolnosti ve sporu v původním řízení, výběrová komise pro přijetí referendářů k soudu členského státu, pokud posuzuje přihlášku do tohoto výběrového řízení předloženou státním příslušníkem tohoto členského státu, podřídila účast ve výběrovém řízení držení diplomů vyžadovaných právní úpravou tohoto členského státu nebo uznání akademické rovnocennosti magisterského diplomu vydaného univerzitou jiného členského státu, aniž by zohlednila všechny diplomy, osvědčení a jiné doklady, jakož i relevantní odbornou praxi dotyčné osoby tím, že provede srovnání odborné kvalifikace, kterou tyto doklady osvědčují, s odbornou kvalifikací požadovanou touto právní úpravou.

      (1)  Úř. věst. C 303, 8.9.2014.


title: Věc C-391/06: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 3. května 2007 – Komise Evropských společenství v. Irsko (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2003/4/ES — Svoboda přístupu k informacím — Informace o životním prostředí — Neprovedení ve stanovené lhůtě)

text:
               23.6.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 140/5

         Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 3. května 2007 – Komise Evropských společenství v. Irsko
   (Věc C-391/06) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2003/4/ES - Svoboda přístupu k informacím - Informace o životním prostředí - Neprovedení ve stanovené lhůtě)
   (2007/C 140/08)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: D. Lawunmi a U. Wölker, zmocněnci)

      Žalovaný: Irsko (zástupce: D. O'Hagan, zmocněnec)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Nepřijetí ve stanovené lhůtě všech předpisů nezbytných pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/4/ES ze dne 28. ledna 2003 o přístupu veřejnosti k informacím o životním prostředí a o zrušení směrnice Rady 90/313/EHS (Úř. věst. L 41, s. 26; Zvl. vyd. 15/07, s. 375)
   Výrok

               1)

               Irsko tím, že nepřijalo ve stanovené lhůtě právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/4/ES o přístupu veřejnosti k informacím o životním prostředí a o zrušení směrnice Rady 90/313/EHS, nesplnilo své povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice.

               2)

               Irsku se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 294, 2.12.2006.


title: Věc C-442/05: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 3. dubna 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzhof – Německo) – Finanzamt Oschatz v. Zweckverband zur Trinkwasserversorgung und Abwasserbeseitigung Torgau-Westelbien (Šestá směrnice o DPH — Článek 4 odst. 5 a čl. 12 odst. 3 písm. a) — Přílohy D a H — Pojem dodání vody / dodávky vody — Snížená sazba DPH)

text:
               24.5.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 128/3

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 3. dubna 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzhof – Německo) – Finanzamt Oschatz v. Zweckverband zur Trinkwasserversorgung und Abwasserbeseitigung Torgau-Westelbien
   (Věc C-442/05) (1)

   (Šestá směrnice o DPH - Článek 4 odst. 5 a čl. 12 odst. 3 písm. a) - Přílohy D a H - Pojem „dodání vody“/„dodávky vody“ - Snížená sazba DPH)
   (2008/C 128/04)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Bundesfinanzhof
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Finanzamt Oschatz

      Žalovaný: Zweckverband zur Trinkwasserversorgung und Abwasserbeseitigung Torgau-Westelbien

      Za přítomnosti: Bundesministerium der Finanzen
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Bundesfinanzhof – Výklad přílohy D bodu 2 a přílohy H kategorie 2 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, 17.5.1977, s. 1) – Snížená sazba použitelná na distribuci vody – Platba za zřízení přípojky uživatelům
   Výrok

               1)

               Článek 4 odst. 5 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně a její příloha D bod 2 musejí být vykládány tak, že pod dodání vody ve smyslu této přílohy spadá zhotovení individuální přípojky, které stejně jako ve věci v původním řízení spočívá v položení potrubí umožňujícího napojení vodovodního zařízení budovy na pevné vodovodní distribuční sítě, takže veřejnoprávní subjekt, který vystupuje jako orgán veřejné moci, je, pokud jde o uvedené plnění, osobou povinnou k dani.

               2)

               Článek 12 odst. 3 písm. a) šesté směrnice 77/388 a její příloha H kategorie 2 musejí být vykládány tak, že pod dodávky vody spadá zhotovení individuální přípojky, které stejně jako ve věci v původním řízení spočívá v položení potrubí umožňujícího napojení vodovodního zařízení budovy na pevné vodovodní distribuční sítě. Mimoto členské státy mohou uplatňovat sníženou sazbu DPH na konkrétní a zvláštní aspekty dodávek vody, jako je zhotovení individuální přípojky, které je předmětem věci v původním řízení, pod podmínkou, že je dodržena zásada daňové neutrality, která je vlastní společnému systému daně z přidané hodnoty.

      (1)  Úř. věst. C 60, 11.3.2006.


title: Věc T-676/16: Žaloba podaná dne 22. září 2016 – Wirecard v. EUIPO (mycard2go)

text:
               7.11.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 410/29

         Žaloba podaná dne 22. září 2016 – Wirecard v. EUIPO (mycard2go)
   (Věc T-676/16)
   (2016/C 410/40)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Wirecard AG (Aschheim, Německo) (zástupce: A. Bayer, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie obsahující slovní prvek „mycard2go“ – Přihláška č. 14 303 457

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 21. července 2016, ve věci R 280/2016-4

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí a věc vrátil žalovanému, aby dále pokračoval v řízení o přihlášce ochranné známky Evropské unie č. 014303457;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení, včetně nákladů řízení vzniklých v průběhu odvolacího řízení před EUIPO.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení č. 207/2009 ve spojení s čl. 7 odst. 2 nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-446/08: Žaloba podaná dne 29. září 2008 – FIFA v. OHIM – Ferrero (WM 2006)

text:
               6.12.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 313/50

         Žaloba podaná dne 29. září 2008 – FIFA v. OHIM – Ferrero (WM 2006)
   (Věc T-446/08)
   (2008/C 313/90)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Fédération Internationale de Football Association (FIFA) (Curych, Švýcarsko) (zástupci: D. Alexander QC, A. Barav, Barrister, R. Buchel a C. Rassmann, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Ferrero OHG mbH (Stadtallendorf, Německo)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit zcela nebo částečně rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 30. června 2008 ve věci R 1468/2005-1 a

               —

               uložit OHIM náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: Slovní ochranná známka „WM 2006“ pro výrobky a služby třídy 1, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 14, 15, 16, 18, 19, 20, 21, 24, 25, 26, 27, 28, 29, 30, 31, 32, 33, 34, 35, 36, 37, 38, 39, 40, 41 a 42 – zápis ochranné známky Společenství č. 2 155 521

      Majitelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Účastnice řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Zamítnutí návrhu na prohlášení neplatnosti

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zrušení rozhodnutí zrušovacího oddělení

      Dovolávané žalobní důvody: i) porušení článku 73 a čl. 74 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 40/94, jelikož odvolací senát založil své rozhodnutí převážně na čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 40/94, ustanovení, které nebylo uplatněno ani další účastnicí před odvolacím senátem ani zrušovacím oddělením; ii) podpůrně, porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 40/94, jelikož odvolací senát nepřezkoumal celkový dojem, kterým na průměrného spotřebitele působí zapsaná ochranná známka Společenství, která je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti, a jelikož nepoužil relevantní ustanovení týkající se posouzení popisného charakteru ochranné známky pro požadované výrobky a služby; iii) porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 40/94, jelikož odvolací senát chybně tvrdil, že zapsaná ochranná známka Společenství, která je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti, neměla nezbytnou rozlišovací způsobilost; iv) porušení čl. 7 odst. 3 a čl. 51 odst. 2 nařízení č. 40/94, jelikož odvolací senát chybně usoudil, že zapsaná ochranná známka Společenství, která je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti, neměla nezbytnou rozlišovací způsobilost pro služby třídy 41.


title: Věc T-301/05: Žaloba podaná dne 2. srpna 2005 – Guigard v. Komise

text:
               29.10.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 271/19

         Žaloba podaná dne 2. srpna 2005 – Guigard v. Komise
   (Věc T-301/05)
   (2005/C 271/39)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Philippe Guigard (Paříž, Francie) (zástupci: S. Rodrigues, advokát, A. Jaume, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobce

               —

               určit uplatnění mimosmluvní odpovědnosti Evropského společenství v důsledku protiprávního jednání Komise v souvislosti s neprodloužením pracovní smlouvy, za neregulérních podmínek, uzavřené mezi Komisí a žalobcem;

               —

               uložit žalované náhradu škody jak za profesní újmu (v první orientační výši 350 000 eur), tak za nemajetkovou újmu (ve výši ponechané na spravedlivém posouzení Soudu);

               —

               uložit žalované náhradu všech nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Tato žaloba se domáhá náhrady újmy údajně vzniklé žalobci v důsledku neprodloužení pracovní smlouvy za podmínek, které považuje za neregulérní, kterou s žalovanou uzavřel v rámci technické spolupráce mezi Evropským společenstvím a nigerskou vládou.
   V tomto ohledu je připomenuto, že žalobce, odborník náležející do seznamu EuropAid, od roku 1992 plnil četné úkoly jako smluvní zaměstnanec Komise. Dne 7. března 2002 s Komisí uzavřel pracovní smlouvu v trvání 12 měsíců jako technický asistent při Ministerstvu zařízení a dopravy v Niamey. Pracovní úkoly byly provedeny za uspokojivých podmínek. Prodloužení této smlouvy bylo předmětem úřední žádosti uvedeného ministerstva jako vnitrostátní schvalující osoby Evropského rozvojového fondu (ERF).
   Na podporu svých tvrzení žalobce předně uplatňuje porušení Čtvrté loméské úmluvy v rozsahu, v němž Komise nedodržela rozdělení pravomocí mezi vnitrostátní schvalující osobou ERF a vedoucím delegace, který nemohl odmítnout prodloužení smlouvy, jelikož čl. 313.2 písm. k) Úmluvy dává vnitrostátní schvalující osobě ERF výlučnou pravomoc při zaměstnávání odborníků technické pomoci, přičemž jedinou povinností je o tom informovat vedoucího delegace. Kromě toho Komise v každém případě nedodržela závaznou lhůtu třiceti dnů uvedenou v článku 314 Úmluvy pro odpověď na žádost vnitrostátní schvalující osoby týkající se prodloužení smlouvy.
   Žalobce konečně uplatňuje porušení zásad řádné správy, péče a legitimního očekávání.


title: Věc C-260/05 P: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 22. listopadu 2007 – Sniace SA v. Komise Evropských společenství, Rakouská republika, Lenzing Fibers GmbH (původně Lenzing Lyocell GmbH & Co. KG), spolková země Burgendlandsko (Kasační opravný prostředek — Státní podpory — Přípustnost — Akt, který se žalobkyně osobně dotýká)

text:
               12.1.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 8/2

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 22. listopadu 2007 – Sniace SA v. Komise Evropských společenství, Rakouská republika, Lenzing Fibers GmbH (původně Lenzing Lyocell GmbH & Co. KG), spolková země Burgendlandsko
   (Věc C-260/05 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Státní podpory - Přípustnost - Akt, který se žalobkyně osobně dotýká)
   (2008/C 8/03)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Sniace SA (zástupce: J. Baró Fuentes, abogado)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství (zástupci: V. Kreuschitz a J. L. Buendía Sierra, zmocněnci), Rakouská republika (zástupce: H. Dossi, zmocněnec), Lenzing Fibers GmbH (původně Lenzing Lyocell GmbH & Co. KG) (zástupce: U. Soltész, Rechtsanwalt), spolková země Burgendlandsko (zástupce: U. Soltész, Rechtsanwalt)
   Předmět věci
   Opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (pátého rozšířeného senátu) ze dne 14. dubna 2005, Sniace v. Komise (T-88/01), kterým byla prohlášena za nepřípustnou žaloba navrhovatelky směřující ke zrušení rozhodnutí Komise 2001/102/ES ze dne 19. července 2000 o státní podpoře Rakouska ve prospěch Lenzing Lyocell GmbH & Co. KG (Úř. věst. 2001, L 38, s. 33)
   Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Sniace SA se ukládá náhrada nákladů řízení.

               3)

               Rakouská republika ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 193, 6.8.2005.


title: Věc T-341/05: Žaloba podaná dne 8. září 2005 – Španělské království v. Komise Evropských společenství

text:
               29.10.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 271/25

         Žaloba podaná dne 8. září 2005 – Španělské království v. Komise Evropských společenství
   (Věc T-341/05)
   (2005/C 271/49)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Španělské království (zástupce: D. Juan Manuel Rodríguez Cárcamo, abogado del Estado)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhy žalobce

               —

               Zrušit zařazení Ceuty a Melilly do kategorie L01 přílohy nařízení Komise (ES) č. 909/2005 ze dne 16. června 2005, kterým se stanoví vývozní náhrady pro mléko a mléčné výrobky.

               —

               Uložit Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Tato žaloba směřuje proti nařízení Komise (ES) č. 909/2005 ze dne 16. června 2005, kterým se stanoví vývozní náhrady pro mléko a mléčné výrobky (1), v rozsahu, v němž celkově vylučuje Ceutu a Melillu jako možná místa určení pro účely vývozní náhrady pro mléčné výrobky. Takové vyloučení slouží cíli odstranit určité protiprávní obchodní transakce, spočívající ve vývozu určitých výrobků na tato dvě místa, s vyplacením příslušné náhrady, aby byly po zpracování znovu dovezeny na území Společenství bez zaplacení jakéhokoliv cla.
   Na podporu svých návrhů žalující stát uvádí:

               —

               Porušení čl. 31 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky (2), protože napadené opatření nelze odůvodnit žádným z důvodů, které tento článek uvádí, a podpůrně, protože je založeno na neprokázaných skutečnostech.

               —

               Porušení čl. 31 odst. 2 téhož nařízení, protože nebyla vzata v úvahu povaha produktu. Žalobce v tomto ohledu tvrdí, že i kdyby bylo možné mít za to, že vyloučení podvodu může odůvodnit zrušení náhrad, pokud jde o konkrétní místo určení, při přijetí opatření bylo zohledněno pouze místo určení vývozu, přičemž byly bez rozdílu dotčeny všechny produkty, na jejichž vývoz na Ceutu a Melillu se vztahují náhrady. Další porušení uvedeného článku spočívá v tom, že napadené opatření způsobuje diskriminaci mezi zemědělci.

               —

               Porušení zásady zákazu diskriminace.

               —

               Existence zneužití pravomoci v projednávaném případě.

      (1)  Úř. věst. L 154, 17.6.2005, s. 10.

      (2)  Úř. věst. L 160, 26.6.1999, s. 48; Zvl. vyd. 03/25, s. 366.


title: Věc C-361/15 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 11. července 2015 společností Easy Sanitary Solutions BV proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 13. května 2015 ve věci T-15/13, Group Nivelles v. OHIM – Easy Sanitary Solutions (sprchový odtokový žlab)

text:
               12.10.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 337/3

         Kasační opravný prostředek podaný dne 11. července 2015 společností Easy Sanitary Solutions BV proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 13. května 2015 ve věci T-15/13, Group Nivelles v. OHIM – Easy Sanitary Solutions (sprchový odtokový žlab)
   (Věc C-361/15 P)
   (2015/C 337/04)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Easy Sanitary Solutions BV (zástupce: F. Eijsvogels, advokát)

      Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) a Group Nivelles BVBA

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Navrhovatelka navrhuje, aby Soudní dvůr

               —

               na základě uplatněných […] důvodů a doprovodných vysvětlení částečně zrušil rozsudek Tribunálu ze dne 13. května 2015 ve věci T-15/13 a neúspěšnému účastníkovi řízení uložil náhradu nákladů řízení

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      První důvod

   Část a)
   Tribunál porušil čl. 25 odst. 1 písm. b) nařízení č. 6/2002 (1) ve spojení s jeho čl. 7 odst. 1, když rozhodl, že starší (průmyslový) vzor ztělesněný v jiném výrobku, než na který se vztahuje pozdější (průmyslový) vzor, nebo použitý pro tento jiný výrobek je v zásadě relevantní pro posouzení novosti pozdějšího (průmyslového) vzoru ve smyslu článku 5 nařízení č. 6/2002 a že znění posledně uvedeného článku vylučuje, aby mohl být (průmyslový) vzor považován za nový, pokud byl dříve veřejnosti zpřístupněn shodný (průmyslový) vzor, a to bez ohledu na výrobek, ve kterém je starší (průmyslový) vzor ztělesněn nebo pro který je použit. Závěr Tribunálu, že „daný obor“ ve smyslu čl. 7 odst. 1 nařízení č. 6/2002 není omezen na obor výrobku, ve kterém má být zpochybněný (průmyslový) vzor ztělesněn nebo pro který má být použit, je po právní stránce nesprávný.
   Část b)
   Tribunál porušil čl. 25 odst. 1 písm. b) nařízení č. 6/2002 ve spojení s jeho článkem 5, když rozhodl, že (průmyslový) vzor Společenství nelze považovat za nový ve smyslu čl. 5 odst. 1 nařízení č. 6/2002, pokud byl shodný (průmyslový) vzor zpřístupněn veřejnosti před daty uvedenými v tomto ustanovení, i kdyby tento starší (průmyslový) vzor měl být ztělesněn v jiném výrobku, než je výrobek nebo výrobky uvedené v přihlášce podle čl. 36 odst. 2 nařízení č. 6/2002, nebo kdyby být pro takový jiný výrobek použit.
   Část c)
   Tribunál porušil články 10 a 19 a čl. 36 odst. 6 nařízení č. 6/2002, když shledal, že tyto články znamenají, že majitel zapsaného (průmyslového) vzoru může bránit třetím osobám, kterým neudělil souhlas, v tom, aby užívaly pro všechny druhy výrobků (průmyslový) vzor, jehož je majitelem, jakož i jakýkoli (průmyslový) vzor, který nezapůsobí na informovaného uživatele odlišným celkovým dojmem.

      Druhý důvod

   Závěrem učiněným v poslední větě bodu 137 svého rozsudku překročil Tribunál meze přezkumu legality, a porušil tak článek 61 nařízení č. 6/2002.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 6/2002 ze dne 12. prosince 2001 o (průmyslových) vzorech Společenství (Úř. věst. L 3, s. 1; Zvl. vyd. 13/27, s. 142).


title: Věc F-123/06: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 5. června 2008 – Timmer v. Účetní dvůr (Veřejná služba — Úředníci — Hodnocení — Lhůta k podání stížnosti — Nová skutečnost — Nepřípustnost)

text:
               30.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 223/61

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 5. června 2008 – Timmer v. Účetní dvůr
   (Věc F-123/06) (1)

   (Veřejná služba - Úředníci - Hodnocení - Lhůta k podání stížnosti - Nová skutečnost - Nepřípustnost)
   (2008/C 223/114)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Marianne Timmer (Saint-Sauves-d'Auvergne, Francie) (zástupce: F. Rollinger, advokát)

      Žalovaný: Účetní dvůr Evropských společenství (zástupci: T. Kennedy, J.-M. Stenier a G. Corstens, zmocněnci)
   Předmět věci
   Jednak zrušení všech hodnotících zpráv žalobkyně vypracovaných p. L., jakož i souvisejících nebo následných rozhodnutí, včetně rozhodnutí týkajícího se jmenování p. L., a jednak návrh na náhradu škody.
   Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Každý účastník ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 326, 30.12.2006, s. 84.


title: Věc T-166/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 24. dubna 2012 — Samskip Multimodal Container Logistics v. Komise ( „Žaloba na neplatnost — Rozhodnutí o poskytování finanční pomoci Společenství za účelem zlepšení vlivu systému nákladní dopravy na životní prostředí — Program Marco Polo II — Odstoupení od dohody o finanční pomoci a definitivní ukončení projektu — Zánik právního zájmu na podání žaloby — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“ )

text:
               9.6.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 165/18

         Rozsudek Tribunálu ze dne 24. dubna 2012 — Samskip Multimodal Container Logistics v. Komise
   (Věc T-166/10) (1)

   (Žaloba na neplatnost - Rozhodnutí o poskytování finanční pomoci Společenství za účelem zlepšení vlivu systému nákladní dopravy na životní prostředí - Program Marco Polo II - Odstoupení od dohody o finanční pomoci a definitivní ukončení projektu - Zánik právního zájmu na podání žaloby - Nevydání rozhodnutí ve věci samé)
   2012/C 165/30
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Samskip Multimodal Container Logistics BV (’s-Gravenzande, Nizozemsko) (zástupci: K. Platteau, Y. Maasdam et P. Broers, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: K. Simonsson, zmocněnec, ve spolupráci s J. Graystonem a P. Gjørtlerem, advokáti)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise K(2010) 580 ze dne 27. ledna 2010 o finanční pomoci pro návrhy akcí předložené v roce 2009 ve výběrovém řízení programu Evropské unie pro „poskytování finanční pomoci Společenství za účelem zlepšení vlivu systému nákladní dopravy na životní prostředí“ (program Marco Polo II) v rozsahu, v němž vybrala návrh č. TREN/B4/SUB/01-2009 MP-II/6, týkající se projektu G2G@2XL s financováním ve výši 2 190 539 eur.

      Výrok rozsudku

               1)

               O projednávané žalobě již není namístě rozhodovat.

               2)

               Evropská komise je povinna nahradit čtyři pětiny nákladů řízení společnosti Samskip Multimodal Container Logistics BV a ponese čtyři pětiny vlastních nákladů řízení.

               3)

               Samskip Multimodal Container Logistics je povinna nahradit jednu pětinu nákladů řízení Komisi a ponese jednu pětinu vlastních nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 209, 31.7.2010.


title: Věc C-153/15 P: Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 10. prosince 2015 – Naftiran Intertrade Co. (NICO) Sàrl v. Rada Evropské unie „Kasační opravný prostředek — Článek 181 jednacího řádu Soudního dvora — Omezující opatření vůči Íránu — Seznam osob a subjektů, na které se vztahuje zmrazení prostředků a hospodářských zdrojů — Zařazení názvu navrhovatelky na seznam — Přípustnost — Lhůta pro podání žaloby — Počátek běhu lhůty — Zjevná nepřípustnost“

text:
               29.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 78/3

         Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 10. prosince 2015 – Naftiran Intertrade Co. (NICO) Sàrl v. Rada Evropské unie
   (Věc C-153/15 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Článek 181 jednacího řádu Soudního dvora - Omezující opatření vůči Íránu - Seznam osob a subjektů, na které se vztahuje zmrazení prostředků a hospodářských zdrojů - Zařazení názvu navrhovatelky na seznam - Přípustnost - Lhůta pro podání žaloby - Počátek běhu lhůty - Zjevná nepřípustnost“)
   (2016/C 078/04)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Naftiran Intertrade Co. (NICO) Sàrl (zástupci: J. Grayston, Solicitor, P. Gjørtler, advokat, G. Pandey a D. Rovetta, avocats, M. Gambardella, avvocato)

      Další účastnice řízení: Rada Evropské unie (zástupci: M. Bishop a I. Rodios, zmocněnci)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zčásti zamítá a zčásti odmítá.

               2)

               Společnost Naftiran Intertrade Co. (NICO) Sàrl ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Radou Evropské unie.

      (1)  Úř. věst. C 190, 8.6.2015.


title: Věc C-342/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberster Gerichtshof (Rakousko) dne 8. července 2015 – Leopoldine Gertraud Piringer

text:
               26.10.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 354/11

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberster Gerichtshof (Rakousko) dne 8. července 2015 – Leopoldine Gertraud Piringer
   (Věc C-342/15)
   (2015/C 354/14)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Oberster Gerichtshof

      Účastnice původního řízení

      Navrhovatelka a navrhovatelka v řízení o opravném prostředku „Revision“: Leopoldine Gertraud Piringer

      Předběžné otázky

               1)

               Musí být čl. 1 odst. 1 druhá věta směrnice Rady ze dne 22. března 1977 o usnadnění účinného výkonu volného pohybu služeb advokátů (směrnice 77/249/EHS (1)) vykládán v tom smyslu, že členský stát má možnost vyjmout provádění ověřování pravosti podpisů na listinách, které jsou nezbytné pro vznik nebo převod práv k nemovitostem, z volného pohybu služeb advokátů a vyhradit výkon této činnosti veřejným notářům?

               2)

               Musí být článek 56 SFEU vykládán v tom smyslu, že nebrání vnitrostátnímu ustanovení státu katastru (Rakousko), podle nějž je provádění ověřování pravosti podpisů na listinách, které jsou nezbytné pro vznik nebo převod práv k nemovitostem, vyhrazeno veřejným notářům, a to s tím účinkem, že prohlášení o pravosti podpisu učiněné advokátem se sídlem v České republice v tomto státě jeho sídla se neuzná, ačkoli toto prohlášení má podle českých právních předpisů právní účinek úředního ověření,
               zejména proto, že

                           a.

                           otázka uznání – ve státě katastru – prohlášení o pravosti podpisu na žádosti o zápis do katastru nemovitostí učiněného advokátem se sídlem v České republice se týká obsahu výkonu služby prováděné advokátem, kterou advokáti se sídlem ve státě katastru nemohou vykonávat, a odepření uznání takovéhoto prohlášení proto nepodléhá zákazu omezení

                     nebo

                           b.

                           je takováto výhrada odůvodněná pro zajištění legality a právní jistoty pokud jde o akty (listiny o právních úkonech) a slouží tedy naléhavým důvodům obecného zájmu a je krom toho nezbytná k dosažení tohoto cíle ve státě katastru?

      (1)  Směrnice Rady 77/249/EHS ze dne 22. března 1977 o usnadnění účinného výkonu volného pohybu služeb advokátů (Úř. věst. L 78, s. 17).


title: Věc C-303/14: Žaloba podaná dne 24. června 2014 – Evropská komise v. Polská republika

text:
               17.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 409/27

         Žaloba podaná dne 24. června 2014 – Evropská komise v. Polská republika
   (Věc C-303/14)
   2014/C 409/39
   Jednací jazyk: polština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: K. Mifsud-Bonnici a K. Herrmann, zmocněnci)

      Žalovaná: Polská republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Polská republika tím, že Komisi neoznámila certifikační orgány pro pracovníky a společnosti a názvy certifikátů pro pracovníky a společnosti vykonávající činnosti týkající se některých fluorovaných skleníkových plynů, které jsou předmětem prováděcích nařízení Komise, a tím, že nepřijala právní úpravu stanovící sankce za porušení ustanovení nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 842/2006 ze dne 17. května 2006 o některých fluorovaných skleníkových plynech (1), a tím, že ji neoznámila Komisi, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 5 odst. 2 uvedeného nařízení ve spojení s čl. 12 odst. 3 nařízení Komise (ES) č. 303/2008 (2), čl. 12 odst. 3 nařízení Komise (ES) č. 304/2008 (3), čl. 7 odst. 1 nařízení Komise (ES) č. 305/2008 (4), čl. 6 odst. 1 nařízení Komise (ES) č. 306/2008 (5), čl. 4 odst. 2 nařízení Komise (ES) č. 307/2008 (6), článek 1 nařízení Komise (ES) č. 308/2008 (7) a čl. 13 odst. 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 842/2006.

               —

               uložit Polské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Článek 5 odst. 2 nařízení č. 842/2006 ukládá členským státům, aby Komisi oznámily své školicí a certifikační programy pro společnosti a pracovníky provádějící instalaci, údržbu nebo servis zařízení a systémů, na které se vztahuje čl. 3 odst. 1 daného nařízení, a znovuzískávání fluorovaných skleníkových plynů. Tato povinnost byla konkretizována v prováděcích nařízeních Komise přijatých na základě čl. 5 odst. 1 nařízení č. 842/2006.
   První žalobní důvod se tedy opírá o skutečnost, že Polská republika Komisi dosud neoznámila názvy certifikačních orgánů pro pracovníky a společnosti, kteří provádějí nebo prováděli kontroly těsnosti, instalaci, údržbu nebo servis stacionárních chladicích a klimatizačních zařízení, tepelných čerpadel, systémů požární ochrany a hasicích přístrojů, jakož i činnosti související se znovuzískáváním těchto fluorovaných skleníkových plynů, ani názvy certifikátů pro pracovníky a společnosti, kteří splňují nebo splňovali podmínky certifikace stanovené v prováděcích nařízeních Komise. Navíc nebyly oznámeny názvy certifikačních orgánů pro pracovníky vykonávající činnosti související se znovuzískáváním fluorovaných skleníkových plynů z vysokonapěťových spínačů a znovuzískávající rozpouštědla obsahující fluorované skleníkové plyny ze zařízení, ani názvy certifikátů pro pracovníky, kteří splňují podmínky certifikace stanovené v prováděcích nařízeních Komise. Polské orgány Komisi neoznámily formou, která je stanovena v nařízení Komise č. 308/2008, ani názvy osvědčovacích orgánů pro pracovníky a názvy osvědčení o školení pro pracovníky, kteří splňují požadavky stanovené v čl. 3 odst. 2 a v příloze nařízení č. 307/2008.
   Druhý žalobní důvod se opírá o skutečnost, že Komisi nebyla oznámena vnitrostátní právní úprava stanovící sankce za porušení ustanovení nařízení č. 842/2006. Povinnost stanovit a oznámit sankce Komisi je zvlášť důležitá pro zajištění plné účinnosti povinností, které byly uloženy provozovatelům stacionárních aplikací v článcích 3, 4 a 5 nařízení č. 842/2006. Stanovení takových sankcí a jejich oznámení Komisi má navíc zásadní význam pro zajištění splnění povinností, které byly výrobcům výrobků a zařízení obsahujících fluorované skleníkové plyny uloženy podle článku 7 tohoto nařízení. Rovněž porušení zákazů stanovených v článcích 8 a 9 nařízení č. 842/2006 je třeba sankcionovat vnitrostátními ustanoveními ve smyslu čl. 13 odst. 1 tohoto nařízení, která měla být oznámena Komisi.

      (1)  Úř. věst. L 161, s. 1.

      (2)  Úř. věst. L 92, s. 3; nařízení Komise (ES) č. 303/2008 ze dne 2. dubna 2008, kterým se v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 842/2006 stanoví minimální požadavky a podmínky pro vzájemné uznávání k certifikaci společností a pracovníků, pokud jde o stacionární chladicí a klimatizační zařízení a tepelná čerpadla obsahující některé fluorované skleníkové plyny.

      (3)  Úř. věst. L 92, s. 12; nařízení Komise (ES) č. 304/2008 ze dne 2. dubna 2008, kterým se podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 842/2006 stanoví minimální požadavky na certifikaci společností a pracovníků a podmínky pro vzájemné uznávání certifikace, pokud jde o stacionární systémy požární ochrany a hasicí přístroje obsahující některé fluorované skleníkové plyny.

      (4)  Úř. věst. L 92, s. 17; nařízení Komise (ES) č. 305/2008 ze dne 2. dubna 2008, kterým se podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 842/2006 stanoví minimální požadavky na certifikaci pracovníků provádějících znovuzískávání některých fluorovaných skleníkových plynů z vysokonapěťových spínacích zařízení a podmínky pro vzájemné uznávání této certifikace.

      (5)  Úř. věst. L 92, s. 21; nařízení Komise (ES) č. 306/2008 ze dne 2. dubna 2008, kterým se podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 842/2006 stanoví minimální požadavky na certifikaci pracovníků provádějících znovuzískávání rozpouštědel na bázi některých fluorovaných skleníkových plynů ze zařízení a podmínky pro vzájemné uznávání této certifikace.

      (6)  Úř. věst. L 92, s. 25; nařízení Komise (ES) č. 307/2008 ze dne 2. dubna 2008, kterým se podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 842/2006 stanoví minimální požadavky na školicí programy a podmínky pro vzájemné uznávání osvědčení o školení pracovníků, pokud jde o klimatizační systémy některých motorových vozidel obsahujících některé fluorované skleníkové plyny.

      (7)  Úř. věst. L 92, s. 28; nařízení Komise (ES) č. 308/2008 ze dne 2. dubna 2008, kterým se podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 842/2006 stanoví forma oznámení školicích a certifikačních programů členských států.


title: Věc F-78/09: Žaloba podaná dne 17. září 2009 — Marcuccio v. Komise

text:
               19.12.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 312/43

         Žaloba podaná dne 17. září 2009 — Marcuccio v. Komise
   (Věc F-78/09)
   2009/C 312/71
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Luigi Marcuccio (Tricase, Itálie) (zástupce: G. Cipressa, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí Komise o zamítnutí žádosti žalobce o náhradu nákladů řízení vynaložených ve věci T-18/04, která byla žalované uložena rozsudkem Soudu prvního stupně ze dne 10. června 2008. Krom toho uložení žalované náhradu majetkové a nemajetkové újmy způsobenou žalobci.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí, v jakékoliv formě, kterým žalovaná zamítla žádost ze dne 22. září 2008;

               —

               zrušit v rozsahu, v němž je to nezbytné, rozhodnutí, v jakékoliv formě, kterým byla zamítnuta stížnost ze dne 8. dubna 2009;

               —

               uložit žalované, aby žalobci zaplatila částku 15 882,31 eur zvýšenou o úroky z prodlení v sazbě 10 % ročně a s roční kapitalizací ode dne žádosti 22. září 2006 až do tohoto dne z titulu náhrady hmotné újmy způsobené žalobci napadeným rozhodnutím, ke které došlo v průběhu výše uvedeného období;

               —

               uložit žalované, aby žalobci zaplatila ex aequo et bono částku 6 500 eur případně vyšší nebo nižší částku, kterou bude Soud považovat za oprávněnou a spravedlivou, z titulu náhrady morální a existenční újmy způsobené žalobci napadeným rozhodnutím, ke které došlo v období od jeho přijetí až do tohoto dne;

               —

               uložit žalované, aby žalobci zaplatila za každý den, který uplynul ode dne podání žaloby až do dne úplného a bezvýhradného vyhovění žádosti ze dne 22. září 2008 a bezvýhradného přijetí rozhodnutí nebo souvisejících věcných aktů, částku 5 eur nebo vyšší či nižší částku, kterou bude Soud považovat za oprávněnou a spravedlivou, splatnou první den každého měsíce na základě práv nabytých z předcházejícího měsíce, z titulu náhrady újmy utrpěné žalobcem z důvodu napadeného rozhodnutí, a ke které došlo v průběhu výše uvedeného období;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení v plném rozsahu.


title: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 9. září 2004 ve věci C-113/03: Komise Evropských společenství proti Francouzské republice (Nesplnění povinnosti státem — Telekomunikace — Směrnice 97/33/ES — Služba přenositelnosti čísla — Jiná než geografická čísla)

text:
               23.10.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 262/10

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (pátého senátu)
   ze dne 9. září 2004
   ve věci C-113/03: Komise Evropských společenství proti Francouzské republice (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Telekomunikace - Směrnice 97/33/ES - Služba přenositelnosti čísla - Jiná než geografická čísla)
   (2004/C 262/19)
   Jednací jazyk: francouzština
   Ve věci C-113/03, Komise Evropských společenství (zmocněnci: C. Giolito a M. Shotter) proti Francouzské republice (zmocněnci: G. de Bergues a C. Lemaire), jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES, předložená dne 13. března 2003, Soudní dvůr (pátý senát), ve složení C. Gulmann (zpravodaj), předseda senátu, S. von Bahr a R. Silva de Lapuerta, soudci, generální advokát: F. G. Jacobs, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 9. září 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1.

               Francouzská republika tím, že nezajistila, aby přenositelnost jiných než geografických čísel byla dostupná nejpozději ke dni 1. ledna 2000, jak vyžaduje čl. 12 odst. 5 směrnice Evropského Parlamentu a Rady 97/33/ES ze dne 30. června 1997 o propojení v odvětví telekomunikací s cílem zajistit univerzální službu a interoperabilitu uplatněním zásad otevřeného přístupu k síti (ONP) ve znění čl. 1 odst. 2 směrnice 98/61/ES Evropského parlamentu a Rady ze dne 24. září 1998, co se týče oblasti přenositelnosti čísel a výběru provozovatele, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice.

               2.

               Francouzské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 113, 10.5.2003.


title: Věc T-334/05: Žaloba podaná dne 29. srpna 2005 – Neirinck v. Komise

text:
               12.11.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 281/29

         Žaloba podaná dne 29. srpna 2005 – Neirinck v. Komise
   (Věc T-334/05)
   (2005/C 281/55)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Wineke Neirinck (Brusel, Belgie) (zástupci: G. Vandersanden, L. Levi a C. Ronzi, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobkyně

               —

               zrušit implicitní rozhodnutí o zamítnutí žádosti směřující k přiznání náhrady škody a, bude-li třeba, zrušit explicitní rozhodnutí o zamítnutí její stížnosti;

               —

               přiznat náhradu škody z důvodu majetkové a nemajetkové škody, která žalobkyni vznikla porušením příslibu Komise zaměstnat žalobkyni na Úřadu pro vyšetřování a disciplinární opatření (IDOC) nejpozději do 1. května 2004, přičemž tato částka je stanovena ex aequo et bono na 576 593,20 eur;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně pracovala nejdříve v Komisi jako dočasně přidělená národní expertka v období od 1. května 1998 do 30. dubna 2001, následně jako dočasná zaměstnankyně na základě smlouvy, jejíž platnost skočila dne 30. dubna 2004.
   Od října 2003 podnikla žalobkyně kroky za účelem získání nového pracovního poměru jako dočasný pracovník od 1. května 2004. Žalobkyně uplatňuje, že jí bylo nabídnuto místo u Úřadu pro vyšetřování a disciplinární opatření, ale její přijetí bylo nakonec zmařeno pochybením ze strany služeb Komise. Žalobkyně tvrdí, že DG ADMIN (generální ředitelství pro personál a administrativu) ji odmítlo zaměstnat, neboť mělo za to, že dosáhla maximální doby šesti let trvání pracovního poměru. Žalobkyně se domnívá, že tento výklad je chybný, neboť se nemělo přihlížet ke třem prvním rokům, kdy působila v Komisi jako dočasně přidělená národní expertka. Tvrdí, že správa nakonec své pochybení připustila, avšak mezitím bylo místo, které jí bylo nabídnuto, zrušeno v návaznosti na restrukturalizaci.
   Žalobkyně se svou žalobou domáhá náhrady škody, která jí údajně vznikla. Dovolává se porušení obecných zásad legitimního očekávání, právní jistoty, dobré víry, odůvodnění, transparentnosti, „patere legem quam ipse fecisti legem“, povinnosti řádného úředního postupu, práva být vyslyšen, postupu s řádnou péčí a služebního zájmu.


title: Věc C-641/11: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 21. ledna 2013 — Evropská komise v. Italská republika

text:
               13.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 108/18

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 21. ledna 2013 — Evropská komise v. Italská republika
   (Věc C-641/11) (1)

   2013/C 108/40
   Jednací jazyk: italština
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 58, 25.2.2012.


title: Věc T-425/07: Žaloba podaná dne 16. listopadu 2007 – Agencja Wydawnicza Technopol v. OHIM (100)

text:
               26.1.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/46

         Žaloba podaná dne 16. listopadu 2007 – Agencja Wydawnicza Technopol v. OHIM (100)
   (Věc T-425/07)
   (2008/C 22/87)
   Jednací jazyk: polština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Agencja Wydawnicza Technopol sp. z o.o. (Częstochowa, Polsko), (zástupce: D. Rzążewska, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   Návrhové žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 3. září 2007 ve věci R 1274/2006-4 v plném rozsahu;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní označení „100“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 16, 28 a 41 (přihláška č. 3 875 408)

      Rozhodnutí průzkumového referenta: zamítnutí zápisu

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: nesprávné použití čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení č. 40/94 (1) o ochranné známce Společenství, neboť označení „100“ nemá ve vztahu k požadovaným výrobkům ani popisnou povahu, ani nepostrádá rozlišovací způsobilost

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1994, L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).


title: Věc C-572/07: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Krajským soudem v Ústí nad Labem (Česká republika) dne 24. prosince 2007 – RLRE Tellmer Property s.r.o. v. Finanční ředitelství v Ústí nad Labem

text:
               29.3.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 79/14

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Krajským soudem v Ústí nad Labem (Česká republika) dne 24. prosince 2007 – RLRE Tellmer Property s.r.o. v. Finanční ředitelství v Ústí nad Labem
   (Věc C-572/07)
   (2008/C 79/25)
   Jednací jazyk: čeština
   Předkládající soud
   Krajský soud v Ústí nad Labem
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: RLRE Tellmer Property s.r.o.

      Žalovaný: Finanční ředitelství v Ústí nad Labem
   Předběžné otázky

               1)

               Zda ustanovení čl. 6 (poskytnutí služeb) a čl. 13 (osvobození od daně) Šesté směrnice Rady č. 77/388/EHS o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (1) lze vykládat tak, že nájem bytu (popřípadě nebytového prostoru) na straně jedné a s ním související úklid společných prostor na straně druhé lze považovat za samostatná, od sebe navzájem oddělitelná zdanitelná plnění.

               2)

               Jestliže odpověď na první otázku bude záporná – což Krajský soud v Ústí nad Labem předpokládá – považuje tento soud za potřebné dotázat se Soudního dvora, zda ustanovení čl. 13 uvedené směrnice, jmenovitě jeho úvod a písm b) oddílu B (1) požadují, (2) vylučují, anebo (3) ponechávají na rozhodnutí členského státu uplatnění daně z přidané hodnoty na úhradu úklidu společných prostor nájemního bytového domu.

      (1)  JO L 145, s. 1


title: Věc C-69/06: Žaloba podaná dne  6. února 2006  Komisí Evropských společenství proti Slovenské republice

text:
               25.3.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 74/12

         Žaloba podaná dne 6. února 2006 Komisí Evropských společenství proti Slovenské republice
   (Věc C-69/06)
   (2006/C 74/22)
   Jednací jazyk: slovenština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 6. února 2006 žaloba směřující proti Slovenské republice podaná Komisí Evropských společenství zastoupenou N. Yerrell a Tomášem Kukalem, zástupci, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Komise Evropských společenství navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               určil, že Slovenská republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Rady 76/914/EHS ze dne 16. prosince 1976 o minimální úrovni výcviku některých řidičů silniční dopravy, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice;

               2.

               uložil Slovenské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   Lhůta pro provedení směrnice uplynula dne 1. května 2004.


title: Věc C-447/07: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 11. září 2008 – Komise Evropských společenství v. Italská republika (Nesplnění povinnosti státem — Článek 39 ES — Zaměstnání ve veřejné správě — Kapitáni a první důstojníci (zástupci kapitána) lodí — Propůjčení výsad veřejné moci na palubě — Požadavek státní příslušnosti ke státu vlajky)

text:
               8.11.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 285/10

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 11. září 2008 – Komise Evropských společenství v. Italská republika
   (Věc C-447/07) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Článek 39 ES - Zaměstnání ve veřejné správě - Kapitáni a první důstojníci (zástupci kapitána) lodí - Propůjčení výsad veřejné moci na palubě - Požadavek státní příslušnosti ke státu vlajky)
   (2008/C 285/16)
   Jednací jazyk: italština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: G. Rozet a L. Pignataro-Nolin, zmocněnci)

      Žalovaná: Italská republika (zástupci: I. Braguglia, zmocněnec, S. Fiorentino, avvocato dello Stato)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Porušení článku 39 ES – Vnitrostátní právní předpisy, které vyhrazují zaměstnání kapitána a prvního důstojníka na všech lodích plujících pod vlajkou tohoto státu státním příslušníkům tohoto státu
   Výrok

               1)

               Zachováním požadavku italské státní příslušnosti pro výkon funkce kapitána a prvního důstojníka (zástupce kapitána) na všech lodích plujících pod italskou vlajkou ve svých právních předpisech porušila Italská republika povinnosti, které pro ni vyplývají podle článku 39 ES.

               2)

               Italské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 297, 8.12.2007.


title: Věc T-595/10: Žaloba podaná dne 17. prosince 2010 — Zenato v. OHIM — Camera di Commercio Industria Artigianato e Agricoltura di Verona (RIPASSA)

text:
               5.3.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 72/21

         Žaloba podaná dne 17. prosince 2010 — Zenato v. OHIM — Camera di Commercio Industria Artigianato e Agricoltura di Verona (RIPASSA)
   (Věc T-595/10)
   2011/C 72/36
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: italština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Alberto Zenato (Verona, Itálie) (zástupce A. Rizzoli, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: Camera di Commercio Industria Artigianato e Agricoltura di Verona (RIPASSA) (Verona, Itálie)

      Návrhová žádání žalobce

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál

               —

               prohlásil projednávanou žalobu spolu s jejími přílohami za přípustnou,

               —

               zrušil rozhodnutí odvolacího senátu v části, v níž zrušuje napadené rozhodnutí a ukládá náhradu nákladů řízení,

               —

               v důsledku toho potvrdil rozhodnutí námitkového oddělení,

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: žalobce

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „RIPASSA“ (přihláška č. 106 955), pro výrobky třídy 33

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Camera di Commercio Industria Artigianato e Agricoltura di Verona

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Italská slovní ochranná známka „VINO DI RIPASSO“ (č. 528 778), pro výrobky třídy 33

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitek

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zrušení napadeného rozhodnutí a vrácení věci námitkovému oddělení

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení a nesprávné uplatnění čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.