title: Věc T-717/19: Žaloba podaná dne 24. října 2019 – Associated British Foods a další v. Komise

text:
               13.1.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 10/44

      Žaloba podaná dne 24. října 2019 – Associated British Foods a další v. Komise
      (Věc T-717/19)
      (2020/C 10/55)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Associated British Foods plc (Londýn, Spojené království) a 5 dalších žalobkyň (zástupci: J. Lesar, Solicitor, a K. Beal, QC)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Evropské komise ze dne 2. dubna 2019 o státní podpoře SA.44896, kterou poskytlo Spojené království v souvislosti s daňovým osvobozením příjmů z financování v rámci skupiny („Group Financing Exemption“) týkajícím se ovládaných zahraničních společností, v rozsahu, v němž se týká žalobkyň nebo některé z nich;

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyněmi.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládají žalobkyně devět žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z toho, že Komise nesprávně uplatnila čl. 107 odst. 1 SFEU nebo se dopustila zjevně nesprávného posouzení při výběru referenčního rámce pro hodnocení daňového režimu. Komise měla považovat za referenční rámec britský režim daně z příjmů právnických osob, a nejen pouze režim ovládaných zahraničních společností („Controlled Foreign Company“, CFC).

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází z toho, že se Komise dopustila nesprávného právního posouzení při uplatnění čl. 107 odst. 1 SFEU nebo se dopustila zjevně nesprávného posouzení, když zvolila nesprávný přístup při analýze režimu CFC. Komise měla v bodech 124 až 126 odůvodnění napadeného rozhodnutí nesprávně za to, že ustanovení kapitoly 9 části 9 A Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [zákon o dani (mezinárodní a jiná ustanovení) z roku 2010] představují odchylku od všeobecného zdanění podle kapitoly 5 tohoto zákona.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vychází z toho, že se Komise dopustila nesprávného právního posouzení při uplatnění čl. 107 odst. 1 SFEU, když v bodech 127 až 151 odůvodnění napadeného rozhodnutí konstatovala, že kritérium selektivity bylo naplněno tím, že bylo rozdílně zacházeno s podniky ve skutkově a právně srovnatelné situaci.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vychází z toho, že 75 % osvobození podle článku 371ID Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [zákon o dani (mezinárodní a jiná ustanovení) z roku 2010] je odůvodněno povahou a celkovou strukturou daňového systému.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vychází z toho, že výjimka „odpovídajícího úroku“ podle článku 371IE Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [zákon o dani (mezinárodní a jiná ustanovení) z roku 2010] je odůvodněna povahou a celkovou strukturou daňového systému.

                  6.

                  Šestý žalobní důvod vychází z toho, že uložení daňového zatížení CFC, které splňují podmínky pro osvobození obsažené v uvedené kapitole 9, jako kategorii by bylo v rozporu se svobodou usazování, kterou mají žalobkyně podle článku 49 SFEU.

                  7.

                  Sedmý žalobní důvod vychází z toho, že v souvislosti se 75 % osvobozením a otázkou pevně stanoveného poměru došlo ke zjevně nesprávnému posouzení.

                  8.

                  Osmý žalobní důvod vychází z toho, že rozhodnutí Komise není v souladu s obecnými zásadami zákazu diskriminace nebo rovnosti, které platí v rámci unijního práva.

                  9.

                  Devátý žalobní důvod vychází z toho, že se Komise dopustila nesprávného právního posouzení, když obdobně použila ustanovení směrnice Rady (EU) 2016/1164 (1), která se neuplatní ratione temporis, nebo z nich nepřiměřeně vycházela.

         (1)  Směrnice Rady (EU) 2016/1164 ze dne 12. července 2016, kterou se stanoví pravidla proti praktikám vyhýbání se daňovým povinnostem, které mají přímý vliv na fungování vnitřního trhu (Úř. věst. 2016, L 193, s. 1).


title: Věc T-431/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 7. listopadu 2019 – WN v. Parlament („Veřejná služba – Akreditovaní parlamentní asistenti – Předčasné ukončení smlouvy – Ztráta důvěry – Právo na obhajobu – Smírčí řízení – Zjevně nesprávné posouzení – Diskriminace na základě pohlaví – Mateřská dovolená – Povinnost jednat s náležitou péčí“)

text:
               13.1.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 10/31

      Rozsudek Tribunálu ze dne 7. listopadu 2019 – WN v. Parlament
      (Věc T-431/18) (1)

      („Veřejná služba - Akreditovaní parlamentní asistenti - Předčasné ukončení smlouvy - Ztráta důvěry - Právo na obhajobu - Smírčí řízení - Zjevně nesprávné posouzení - Diskriminace na základě pohlaví - Mateřská dovolená - Povinnost jednat s náležitou péčí“)
      (2020/C 10/42)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: WN (zástupkyně: L. Levi a A. Champetier, advokátky)

         Žalovaný: Evropský parlament (zástupkyně: Í. Ní Riagáin Düro a M. Windisch, zmocněnkyně)

         Předmět věci

      Návrh na základě článku 270 SFEU znějící jednak na zrušení rozhodnutí Parlamentu ze dne 28. září 2017 o ukončení pracovní smlouvy žalobkyně jako akreditované parlamentní asistentky a jednak na náhradu nemajetkové újmy, kterou údajně utrpěla jednáním Parlamentu.

         Výrok rozsudku

                  1)

                     Žaloba se zamítá.

                  2)

                     Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 319, 10.9.2018.


title: Věc T-718/19: Žaloba podaná dne 23. října 2019 – The Weir Group a další v. Komise

text:
               13.1.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 10/45

      Žaloba podaná dne 23. října 2019 – The Weir Group a další v. Komise
      (Věc T-718/19)
      (2020/C 10/56)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: The Weir Group plc (Glasgow, Spojené království) TWG Investments (No.3) Ltd (Glasgow) a TWG Investments (No.4) Ltd (Glasgow) (zástupci: J. Lesar, Solicitor a K. Beal, QC)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Evropské komise ze dne 2. dubna 2019 o státní podpoře SA.44896, kterou poskytlo Spojené království v souvislosti s daňovým osvobozením příjmů z financování v rámci skupiny („Group Financing Exemption“) týkajícím se ovládaných zahraničních společností, v rozsahu, v němž se týká žalobkyní, nebo některé z nich;

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládají žalobkyně devět žalobních důvodů.

                  1.

                  První důvod vychází z toho, že Komise údajně nesprávně uplatnila čl. 107 odst. 1 SFEU a/nebo se dopustila zjevně nesprávného posouzení při výběru referenčního rámce pro analýzu daňového režimu. Komise měla s referenčním rámcem zacházet jako s režimem korporační daně Spojeného království, nikoli pouze jako se samotným režimem Controlled Foreign Companies (ovládané zahraniční společnosti, dále jen „CFC“).

                  2.

                  Druhý důvod vychází z toho, že Komise údajně nesprávně uplatnila čl. 107 odst. 1 SFEU a/nebo se dopustila zjevně nesprávného posouzení, když zaujala nesprávný postoj k analýze režimu CFC. Komise v bodech 124 až 126 napadeného rozhodnutí nesprávně považovala ustanovení Kapitoly 9 části 9A Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 (daňový řád, mezinárodní a jiná ustanovení) za odchylku od obecné úpravy zdanění podle Kapitoly 5 uvedeného zákona.

                  3.

                  Třetí důvod vychází z toho, že Komise údajně nesprávně uplatnila čl. 107 odst. 1 SFEU, když v bodech 127 až 151 napadeného rozhodnutí konstatovala, že kritérium selektivity bylo splněno, neboť s podniky nacházejícími se ve skutkově i právně srovnatelné situaci bylo zacházeno rozdílně.

                  4.

                  Čtvrtý důvod vychází z toho, že 75 % osvobození podle oddílu 371ID of the Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 je odůvodněno povahou a celkovou strukturou daňového systému.

                  5.

                  Pátý důvod vychází z toho, že uložení daňového břemene na CFC splňující kritéria pro osvobození podle uvedené Kapitoly 9, jako kategorie, porušilo právo žalobkyň na svobodu usazování a to v rozporu s článkem 49 SFEU.

                  6.

                  Šestý důvod vychází z toho, že došlo ke zjevně nesprávnému posouzení ohledně 75 % osvobození a pevně stanoveného poměru.

                  7.

                  Sedmý důvod vychází z toho, že rozhodnutí Komise porušuje obecnou unijní právní zásadu zákazu diskriminace a zásadu rovného zacházení.

                  8.

                  Osmý důvod vychází z toho, že se se Komise dopustila zjevně nesprávného posouzení, když obdobně uplatnila ustanovení směrnice Rady (EU) 2016/1164 (1), která nebyla ratione temporis použitelná.

                  9.

                  Devátý důvod vychází z toho, že Komise údajně nesprávně uplatnila čl. 107 odst. 1 SFEU, když v bodě 176 napadeného rozhodnutí, že existuje kategorie příjemců (včetně žalobkyň), a že žalobkyně získaly podporu, která měla být podle čl. 2 odst. 1 napadeného rozhodnutí vrácena.

         (1)  Směrnice Rady (EU) 2016/1164 ze dne 12. července 2016, kterou se stanoví pravidla proti praktikám vyhýbání se daňovým povinnostem, které mají přímý vliv na fungování vnitřního trhu.


title: Věc C-255/18: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 14. listopadu 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio - Itálie) – State Street Bank International GmbH v. Banca d'Italia („Řízení o předběžné otázce – Směrnice 2014/59/EU – Ozdravné postupy a řešení krizí úvěrových institucí – Vnitrostátní mechanismus financování – Orgán příslušný k řešení krize – Vnitrostátní fond – Články 103 a 104 – Povinnost uhradit příspěvek – Mimořádné příspěvky předem a mimořádné následné příspěvky – Výpočet – Opožděné provedení směrnice – Nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2015/63 – Články 12 a 14 – Pojem „změna statusu“ – Dopad na povinnost poskytnout příspěvek“)

text:
               13.1.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 10/9

      Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 14. listopadu 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio - Itálie) – State Street Bank International GmbH v. Banca d'Italia
      (Věc C-255/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Směrnice 2014/59/EU - Ozdravné postupy a řešení krizí úvěrových institucí - Vnitrostátní mechanismus financování - Orgán příslušný k řešení krize - Vnitrostátní fond - Články 103 a 104 - Povinnost uhradit příspěvek - Mimořádné příspěvky předem a mimořádné následné příspěvky - Výpočet - Opožděné provedení směrnice - Nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2015/63 - Články 12 a 14 - Pojem „změna statusu“ - Dopad na povinnost poskytnout příspěvek“)
      (2020/C 10/10)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: State Street Bank International GmbH

         Žalovaná: Banca d'Italia

         za účasti: Banco delle Tre Venezie SpA

         Výrok

                  1)

                  Pojem „změna statusu“ ve smyslu čl. 12 odst. 2 nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) 2015/63 ze dne 21. října 2014, kterým se doplňuje směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/59/EU, pokud jde o příspěvky předem do mechanismů financování k řešení krizí, musí být vykládán v tom smyslu, že zahrnuje takovou operaci, jako je operace dotčená ve věci v původním řízení, kterou instituce přestává v průběhu roku podléhat dohledu vnitrostátního orgánu příslušného k řešení krize v návaznosti na přeshraniční fúzi sloučením se svou mateřskou společností, a v důsledku toho je tato operace irelevantní, pokud jde o povinnost této instituce uhradit v plné výši běžné příspěvky za dotčený příspěvkový rok.

                  2)

                  Článek 12 odst. 2 nařízení v přenesené pravomoci 2015/63 musí být vykládán v tom smyslu, že se použije na situaci, v níž k přeshraniční fúzi sloučením instituce nacházející se v jednom členském státě s její mateřskou společností usazenou v jiném členském státě a k následnému zániku této zanikající instituce došlo v průběhu roku 2015, třebaže vnitrostátní orgán příslušný k řešení krize ani vnitrostátní fond nebyly prvním členským státem ještě formálně zřízeny a příspěvky ještě nebyly vypočteny.

                  3)

                  Článek 104 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/59/EU ze dne 15. května 2014, kterou se stanoví rámec pro ozdravné postupy a řešení krize úvěrových institucí a investičních podniků a kterou se mění směrnice Rady 82/891/EHS, směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/24/ES, 2002/47/ES, 2004/25/ES, 2005/56/ES, 2007/36/ES, 2011/35/EU, 2012/30/EU a 2013/36/EU a nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1093/2010 a (EU) č. 648/2012 musí být vykládán v tom smyslu, že instituce nacházející se v jednom členském státě, která se fúzí sloučila s mateřskou společností usazenou v jiném členském státě před tím, než vnitrostátní orgán příslušný k řešení krize prvního členského státu zavedl mimořádný příspěvek, není povinna uhradit tento příspěvek.

         (1)  Úř. věst. C 249, 16.7.2018.


title: Věc C-408/19 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 24. května 2019 Hochmann Marketing GmbH proti usnesení Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 22. března 2019 ve věci T-657/18, Hochmann Marketing GmbH v. Rada Evropské unie

text:
               13.1.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 10/21

      Kasační opravný prostředek podaný dne 24. května 2019 Hochmann Marketing GmbH proti usnesení Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 22. března 2019 ve věci T-657/18, Hochmann Marketing GmbH v. Rada Evropské unie
      (Věc C-408/19 P)
      (2020/C 10/27)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníce řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Hochmann Marketing GmbH (zástupce: J. Jennings, advokát)

         Další účastnice řízení: Rada Evropské unie
      Soudní dvůr Evropské unie (sedmý senát) usnesením ze dne 31. října 2019 kasační opravný prostředek odmítl a rozhodl, že účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek ponese vlastní náklady řízení.


title: Věc C-261/18: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 12. listopadu 2019 – Evropská komise v. Irsko („Nesplnění povinnosti státem – Rozsudek Soudního dvora, kterým se určuje nesplnění povinnosti – Nevyhovění – Směrnice 85/337/EHS – Povolení a výstavba větrného parku – Záměr, který může mít významný vliv na životní prostředí – Neexistence předchozího posouzení vlivů na životní prostředí – Povinnost provést nápravu – Článek 260 odst. 2 SFEU – Návrh na uložení penále a paušální částky“)

text:
               13.1.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 10/10

      Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 12. listopadu 2019 – Evropská komise v. Irsko
      (Věc C-261/18) (1)

      („Nesplnění povinnosti státem - Rozsudek Soudního dvora, kterým se určuje nesplnění povinnosti - Nevyhovění - Směrnice 85/337/EHS - Povolení a výstavba větrného parku - Záměr, který může mít významný vliv na životní prostředí - Neexistence předchozího posouzení vlivů na životní prostředí - Povinnost provést nápravu - Článek 260 odst. 2 SFEU - Návrh na uložení penále a paušální částky“)
      (2020/C 10/11)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: M. Noll-Ehlers a J. Tomkin, zmocněnci)

         Žalované: Irsko (zástupci: M. Browne, G. Hodge a A. Joyce, zmocněnci, ve spolupráci s G. Gilmore, BL, J. Connollym a G. Simonsem, SC)

         Výrok

                  1)

                  Irsko tím, že nepřijalo všechna nezbytná opatření, která vyplývají z rozsudku ze dne 3. července 2008, Komise v. Irsko (C-215/06, EU:C:2008:380), nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 260 odst. 1 SFEU.

                  2)

                  Irsku se ukládá povinnost zaplatit Evropské komisi paušální částku ve výši 5 000 000 eur.

                  3)

                  Irsku se ukládá povinnost zaplatit Komisi penále ve výši 15 000 eur za každý den od vyhlášení rozsudku v projednávané věci až do dne splnění povinností vyplývajících z rozsudku ze dne 3. července 2008, Komise v. Irsko (C-215/06, EU:C:2008:380).

                  4)

                  Irsku se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 240, 9.7.2018.


title: Věc C-409/19 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 24. května 2019 Hochmann Marketing GmbH proti usnesení Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 22. března 2019 ve věci T-673/18, Hochmann Marketing GmbH v. Evropská komise

text:
               13.1.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 10/22

      Kasační opravný prostředek podaný dne 24. května 2019 Hochmann Marketing GmbH proti usnesení Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 22. března 2019 ve věci T-673/18, Hochmann Marketing GmbH v. Evropská komise
      (Věc C-409/19 P)
      (2020/C 10/28)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníce řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Hochmann Marketing GmbH (zástupce: J. Jennings, advokát)

         Další účastnice řízení: Evropská komise
      Soudní dvůr Evropské unie (sedmý senát) usnesením ze dne 31. října 2019 kasační opravný prostředek zamítl a rozhodl, že navrhovatelka ponese vlastní náklady řízení.


title: Věc C-280/18: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 7. listopadu 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Symvoulio tis Epikrateias - Řecko) – Alain Flausch a další v. Ypourgos Perivallontos kai Energeias a další („Řízení o předběžné otázce – Životní prostředí – Posuzování vlivů některých záměrů na životní prostředí – Účast veřejnosti na rozhodovacích řízeních a přístup k soudní ochraně – Počátek běhu lhůt pro podání žaloby“)

text:
               13.1.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 10/11

      Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 7. listopadu 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Symvoulio tis Epikrateias - Řecko) – Alain Flausch a další v. Ypourgos Perivallontos kai Energeias a další
      (Věc C-280/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Životní prostředí - Posuzování vlivů některých záměrů na životní prostředí - Účast veřejnosti na rozhodovacích řízeních a přístup k soudní ochraně - Počátek běhu lhůt pro podání žaloby“)
      (2020/C 10/12)
      Jednací jazyk: řečtina

         Předkládající soud

      Symvoulio tis Epikrateias

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: Alain Flausch, Andrea Bosco, Estiene Roger Jean Pierre Albrespy, Somateio „Syndesmos Iiton“, Somateio „Elliniko Diktyo – Filoi tis Fysis“, Somateio „Syllogos Prostasias kai Perithalpsis Agias Zois – SPPAZ“

         Žalovaní: Ypourgos Perivallontos kai Energeias, Ypourgos Oikonomikon, Ypourgos Tourismou, Ypourgos Naftilias kai Nisiotikis Politikis

         Výrok

                  1)

                  Článek 6 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/92/EU ze dne 13. prosince 2011 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí musí být vykládán v tom smyslu, že brání tomu, aby členský stát zajistil účast veřejnosti na rozhodovacím procesu týkajícím se záměru na úrovni sídla příslušného regionálního správního orgánu, a nikoli na úrovni městské jednotky, v níž bude tento záměr proveden, pokud stanovené podrobné podmínky nezajišťují dotčené veřejnosti, že budou účinně dodržena její práva, což přísluší ověřit vnitrostátnímu soudu.

                  2)

                  Články 9 a 11 směrnice 2011/92 musí být vykládány v tom smyslu, že brání takové právní úpravě, jako je právní úprava dotčená ve věci v původním řízení, která vede k tomu, že se vůči příslušníkům dotčené veřejnosti uplatní uplynutí lhůty pro podání žaloby, která začíná běžet od oznámení o povolení záměru na internetu, pokud tito příslušníci dotčené veřejnosti neměli předem odpovídající možnost se informovat o povolovacím řízení podle čl. 6 odst. 2 této směrnice.

         (1)  Úř. věst. C 231, 2.7.2018.


title: Věc C-346/18 P: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 7. listopadu 2019 – Rose Vision, SL v. Evropská komise („Kasační opravný prostředek – Projekty financované Evropskou unií v oblasti výzkumu – Sedmý rámcový program pro výzkum a technologický rozvoj (2007-2013) – Grantové dohody o projektech FIRST, FutureNEM, sISI, 4NEM a SFERA – Audit, při němž byly konstatovány nesrovnalosti ve vedení určitých projektů – Rozhodnutí Evropské komise přerušit vyplácení částek v rámci dalších projektů – Žaloba na určení odpovědnosti a na neplatnost“)

text:
               13.1.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 10/11

      Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 7. listopadu 2019 – Rose Vision, SL v. Evropská komise
      (Věc C-346/18 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Projekty financované Evropskou unií v oblasti výzkumu - Sedmý rámcový program pro výzkum a technologický rozvoj (2007-2013) - Grantové dohody o projektech FIRST, FutureNEM, sISI, 4NEM a SFERA - Audit, při němž byly konstatovány nesrovnalosti ve vedení určitých projektů - Rozhodnutí Evropské komise přerušit vyplácení částek v rámci dalších projektů - Žaloba na určení odpovědnosti a na neplatnost“)
      (2020/C 10/13)
      Jednací jazyk: španělština

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Rose Vision, SL (zástupce: J.J. Marín López, abogado)

         Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: původně R. Lyal, J. Estrada de Solà, P. Rosa Plaza a M. Siekierzyńska, poté R. Lyal, J. Estrada de Solà a M. Siekierzyńska, zmocněnci, ve spolupráci s J. Rivasem, abogado)

         Výrok

                  1)

                  Rozsudek Tribunálu Evropské unie ze dne 8. března 2018, Rose Vision v. Komise (T-45/13 RENV a T-587/15, nezveřejněný, EU:T:2018:124), se zrušuje v rozsahu, v němž Tribunál rozhodl, v bodě 160 uvedeného rozsudku, že není třeba konstatovat, podle čl. 340 prvního odstavce SFEU, újmu ze smlouvy vzniklou žalobkyni porušením bodu II.22 odst. 1 všeobecných podmínek, které jsou nedílnou součástí dohod uzavřených mezi společností Rose Vision SL a Evropskou komisí v rámci sedmého rámcového programu, přijatého rozhodnutím Evropského Parlamentu a Rady č. 1982/2006/ES ze dne 18. prosince 2006 o sedmém rámcovém programu Evropského společenství pro výzkum, technologický rozvoj a demonstrace (2007 až 2013).

                  2)

                  Ve zbývající části se kasační opravný prostředek zamítá.

                  3)

                  Evropská komise porušila grantovou dohodu o projektu FutureNEM, pokud jde o důvěrnost auditu 11-INFS-025.

                  4)

                  Společnost Rose Vision SL ponese vlastní náklady řízení a nahradí polovinu nákladů řízení vynaložených Evropskou komisí jak v řízení v prvním stupni, tak v řízení o kasačním opravném prostředku.

         (1)  Úř. věst. C 268, 30.7.2018.


title: Věc C-843/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Superior de Justicia de Cataluña (Španělsko) dne 20. listopadu 2019 – Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS) v. BT

text:
               17.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 54/32

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Superior de Justicia de Cataluña (Španělsko) dne 20. listopadu 2019 – Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS) v. BT
      (Věc C-843/19)
      (2020/C 54/34)
      Jednací jazyk: španělština

         Předkládající soud

      Tribunal Superior de Justicia de Cataluña

         Účastníci původního řízení

         Odvolatel: Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS)

         Žalobkyně v prvním stupni: BT

         Předběžná otázka

      Je takové vnitrostátní ustanovení, jako je čl. 208 [odst. 1 písm.] c) Ley General de la Seguridad Social (zákon o sociálním zabezpečení) z roku 2015, které u všech pojištěnců obecného režimu vyžaduje, aby se v případě dobrovolného předčasného odchodu do důchodu částka důchodu, která má být vyplácena, vypočtená dle řádného systému, bez doplatků do minima, alespoň rovnala minimálnímu důchodu, v rozporu s unijním právem proto, že nepřímo diskriminuje ženy pojištěné v obecném režimu, neboť se vztahuje na mnohem větší počet žen než mužů?


title: Věc C-884/19 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 3. prosince 2019 Evropskou komisí proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 24. září 2019 ve věci T-586/14 RENV, Xinyi PV Products (Anhui) v. Komise

text:
               17.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 54/38

      Kasační opravný prostředek podaný dne 3. prosince 2019 Evropskou komisí proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 24. září 2019 ve věci T-586/14 RENV, Xinyi PV Products (Anhui) v. Komise
      (Věc C-884/19 P)
      (2020/C 54/42)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: L. Flynn, A. Demeneix, T. Maxian Rusche, zmocněnci)

         Další účastnice řízení: Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd, GMB Glasmanufaktur Brandenburg GmbH

         Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušil rozsudek Tribunálu (pátého senátu) ze dne 24. září 2019 ve věci T-586/14 RENV, Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd v. Komise;

                  —

                  zamítl první žalobní důvod vznesený v prvním stupni řízení jako právně neopodstatněný;

                  —

                  vrátil věc Tribunálu k projednání druhého až čtvrtého žalobního důvodu vznesených v prvním stupni;

                  —

                  rozhodl, že o nákladech tohoto řízení, jakož předchozího souvisejícího řízení, a to především řízení, v němž byl vydán původní rozsudek, rozsudek o opravném prostředku a rozsudek, bude rozhodnuto později.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Komise předkládá tři důvody kasačního opravného prostředku.
      Zaprvé obsahuje rozsudek v bodech 55 až 61 rozsudku nesprávné právní posouzení. V těchto bodech Tribunál chybně vyložil jak čl. 2 odst. 7 písm. b), tak i třetí odrážku čl. 2 odst. 7 písm. c) základního nařízení (1). Tribunál z těchto ustanovení vyvodil požadavek, že ZTH (2) lze odmítnout pouze tehdy, pokud Komise konstatuje, že by použití čl. 2 odst. 1 až 6 základního nařízení na společnost požadující ZTH vedlo k umělým výsledkům. Jinými slovy posouzení musí doložit přesné účinky zjištěného narušení na účetní výsledky podniku. Uvedená povinnost prokázání dopadu narušení na ceny, náklady a vstupy, však existuje pouze u první části první odrážky čl. 2 odst. 7 písm. c) základního nařízení, kde je uvedený požadavek konkrétně stanoven. Ve věci Rada v. Zhejiang Xinan Chemical Industrial Group Soudní dvůr opřel tento požadavek o uvedené konkrétní znění. Podle navrhovatelky není možné rozšířit toto odůvodnění na všech pět kritérií pro ZTH podle čl. 2 odst. 7 písm. c) základního nařízení.
      Zadruhé obsahují body 62 až 73 rozsudku několik nesprávných právních posouzení. V první řadě představují kapitálové náklady stejně jako náklady na pracovní sílu výrobní faktor. Oba režimy podpor proto mají přímou souvislost s výrobními náklady. Ve druhé řadě se Tribunál nezabývá tím, jak Komise posoudila dopady obou režimů podpor na žalobkyni v prvním stupni, jak z hlediska určení relevantního období, tak z hlediska obdržené celkové částky. Namísto toho nahrazuje hospodářské posouzení provedené Komisí vlastním posouzením.
      Zatřetí vykazuje rozsudek procesní nesprávnosti. Žalobkyně v prvním stupni nezpochybnila to, jak Komise vyložila třetí odrážku čl. 2 odst. 7 písm. c) základního nařízení, ale pouze to, jak použila uvedené ustanovení na skutkové okolnosti. Tribunál tedy rozhodl ultra vires. Kromě toho neposkytl Tribunál Komisi příležitost vyjádřit své stanovisko k novému výkladu čl. 2 odst. 7 písm. c) základního nařízení podaného v rozsudku, čímž bylo porušeno právo Komise být vyslechnuta.

         (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (Úř. věst. 2009, L 343, 22.12.2009, s. 51, oprava Úř. věst. 2016, L 44, s. 20).

         (2)  Zacházení jako v tržním hospodářství.


title: Věc T-863/19: Žaloba podaná dne 19. prosince 2019 – Production Christian Gallimard v. EUIPO - Éditions Gallimard (PCG CALLIGRAM CHRISTIAN GALLIMARD)

text:
               24.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 61/52

      Žaloba podaná dne 19. prosince 2019 – Production Christian Gallimard v. EUIPO - Éditions Gallimard (PCG CALLIGRAM CHRISTIAN GALLIMARD)
      (Věc T-863/19)
      (2020/C 61/66)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Production Christian Gallimard (Lucemburk, Lucembursko) (zástupkyně: L. Dreyfuss-Bechmann, advokátka)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Éditions Gallimard la nouvelle revue française éditions de la nouvelle revue française SA (Paříž, Francie)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie PCG CALLIGRAM CHRISTIAN GALLIMARD – Přihláška č. 15 299 589

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 1. října 2019, ve věci R 2316/2018-5

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  prohlásil tuto žalobu i její přílohy za přípustné;

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí;

                  —

                  uložil EUIPO a společnosti Éditions Gallimard (vystoupí-li v tomto řízení jako vedlejší účastnice) náhradu nákladů řízení.

         Dovolávaný žalobní důvod

      Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-864/19: Žaloba podaná dne 17. prosince 2019 – AI a další v. ECDC

text:
               24.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 61/53

      Žaloba podaná dne 17. prosince 2019 – AI a další v. ECDC
      (Věc T-864/19)
      (2020/C 61/67)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobci: AI, HV, HW a HY (zástupkyně: L. Levi a A. Champetier, advokátky)

         Žalovaný: Evropské středisko pro prevenci a kontrolu nemocí (ECDC)

         Návrhová žádání

      Žalobci navrhují, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí ECDC ze dne 11. února 2019, kterým byla odmítnuta jejich žádost o náhradu újmy ze dne 11. října 2018;

                  —

                  případně zrušil rozhodnutí ze dne 10. září 2019, kterým byla zamítnuta jejich stížnost ze dne 10. května 2019;

                  —

                  uložil náhradu majetkové a nemajetkové újmy, kterou žalobci údajně utrpěli;

                  —

                  uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu své žaloby žalobci poté, co přiblížili jejich individuální faktickou situaci, dále uplatnili svá tvrzení o chybě, které se měl dopustit žalovaný, újmě, kterou utrpěli, a souvislostí mezi chybou a újmou.


title: Věc T-879/19: Žaloba podaná dne 30. prosince 2019 – Sumol + Compal Marcas v. EUIPO - Jacob (Dr. Jacob’s essentials)

text:
               24.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 61/57

      Žaloba podaná dne 30. prosince 2019 – Sumol + Compal Marcas v. EUIPO - Jacob (Dr. Jacob’s essentials)
      (Věc T-879/19)
      (2020/C 61/73)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Sumol + Compal Marcas, SA (Carnaxide, Portugalsko) (zástupkyně: A. de Sampaio, advokátka)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastník řízení před odvolacím senátem: Ludwig Manfred Jacob (Heidesheim, Německo)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatel sporné ochranné známky: Další účastník v řízení před odvolacím senátem

         Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie Dr. Jacob’s essentials – Přihláška č. 13 742 903

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 3. října 2019, ve věci R 1025/2019-1

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO a dalšímu účastníkovi řízení náhradu nákladů řízení.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-270/18: Usnesení Tribunálu ze dne 12. prosince 2019 – O'Flynn a další v. Komise

text:
               24.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 61/62

      Usnesení Tribunálu ze dne 12. prosince 2019 – O'Flynn a další v. Komise
      (Věc T-270/18) (1)

      (2020/C 61/78)
      Jednací jazyk: angličtina
      Předseda šestého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 240, 9.7.2018..


title: Věc C-738/18: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 19. září 2019 – Duferco Long Products SA v. Evropská komise

text:
               2.3.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 68/39

      Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 19. září 2019 – Duferco Long Products SA v. Evropská komise
      (Věc C-738/18) (1)

      (2020/C 68/45)
      Jednací jazyk: francouzština
      Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 35, 28.1.2019.


title: Věc C-240/19: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 19. září 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado Contencioso-Administrativo no2 de Ourense - Španělsko) – FA v. Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS)

text:
               2.3.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 68/40

      Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 19. září 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado Contencioso-Administrativo no2 de Ourense - Španělsko) – FA v. Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS)
      (Věc C-240/19) (1)

      (2020/C 68/47)
      Jednací jazyk: španělština
      Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 238, 15.7.2019.


title: Věc T-257/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 16. ledna 2020 – Iberpotash v. Komise („Státní podpory – Těžební průmysl – Opatření spočívající jednak ve snížení finančních záruk na rekultivaci těžebních lokalit a jednak ve státní investici do rekultivace těžebních lokalit, která zajišťuje vyšší úroveň ochrany životního prostředí – Rozhodnutí prohlašující podporu za částečně neslučitelnou s vnitřním trhem a nařizující její navrácení – Pojem „podpora“ – Výhoda – Převod státních prostředků – Selektivní povaha – Legitimní očekávání – Právní jistota – Výpočet výše podpory“)

text:
               2.3.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 68/42

      Rozsudek Tribunálu ze dne 16. ledna 2020 – Iberpotash v. Komise
      (Věc T-257/18) (1)

      („Státní podpory - Těžební průmysl - Opatření spočívající jednak ve snížení finančních záruk na rekultivaci těžebních lokalit a jednak ve státní investici do rekultivace těžebních lokalit, která zajišťuje vyšší úroveň ochrany životního prostředí - Rozhodnutí prohlašující podporu za částečně neslučitelnou s vnitřním trhem a nařizující její navrácení - Pojem „podpora“ - Výhoda - Převod státních prostředků - Selektivní povaha - Legitimní očekávání - Právní jistota - Výpočet výše podpory“)
      (2020/C 68/50)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Iberpotash, SA (Súria, Španělsko) (zástupci: N. Niejahr a B. Hoorelbeke, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: G. Luengo a D. Recchia, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 263 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí Komise (EU) 2018/118 ze dne 31. srpna 2017 o státní podpoře SA.35818 (2016/C) (ex 2015/NN) (ex 2012/CP) poskytnuté Španělskem ve prospěch společnosti Iberpotash (Úř. věst. 2018, L 28, s. 25).

         Výrok rozsudku

                  1)

                     Žaloba se zamítá.

                  2)

                     Společnosti Iberpotash, SA, se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 221, 25.6.2018.


title: Věc C-34/19: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 4. března 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio – Itálie) – Telecom Italia SpA v. Ministero dello Sviluppo Economico, Ministero dell'Economia e delle Finanze („Řízení o předběžné otázce – Sbližování právních předpisů – Telekomunikační služby – Zavedení otevřeného přístupu k telekomunikační síti – Směrnice 97/13/ES – Daně a poplatky použitelné na individuální licence – Přechodný režim zavádějící poplatek nad rámec poplatků povolených směrnicí 97/13/ES – Překážka věci pravomocně rozsouzené pojící se k rozsudku vyššího soudu, v souvislosti s nímž se má za to, že je v rozporu s unijním právem“)

text:
               11.5.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 161/9

      Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 4. března 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio – Itálie) – Telecom Italia SpA v. Ministero dello Sviluppo Economico, Ministero dell'Economia e delle Finanze
      (Věc C-34/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Sbližování právních předpisů - Telekomunikační služby - Zavedení otevřeného přístupu k telekomunikační síti - Směrnice 97/13/ES - Daně a poplatky použitelné na individuální licence - Přechodný režim zavádějící poplatek nad rámec poplatků povolených směrnicí 97/13/ES - Překážka věci pravomocně rozsouzené pojící se k rozsudku vyššího soudu, v souvislosti s nímž se má za to, že je v rozporu s unijním právem“)
      (2020/C 161/13)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Telecom Italia SpA

         Žalovaní: Ministero dello Sviluppo Economico, Ministero dell'Economia e delle Finanze

         Výrok

                  1)

                  Článek 22 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/13/ES ze dne 10. dubna 1997 o společném rámci pro obecná povolení a individuální licence v oblasti telekomunikačních služeb musí být vykládán v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, která prodlužuje pro rok 1998 povinnost uloženou telekomunikačnímu podniku, který je držitelem povolení platného ke dni vstupu této směrnice v platnost, zaplatit poplatek vypočtený v závislosti na obratu, a nikoli pouze na administrativních nákladech spojených s udělováním, správou, kontrolou a uplatňováním režimu obecných povolení a individuálních licencí.

                  2)

                  Unijní právo musí být vykládáno v tom smyslu, že vnitrostátnímu soudu neukládá povinnost nepoužít vnitrostátní procesní pravidla, která stanoví, že určité soudní rozhodnutí zakládá překážku věci pravomocně rozsouzené, i když by to umožnilo napravit porušení ustanovení unijního práva, což nevylučuje možnost, aby dotyčné osoby uplatnily odpovědnost státu, aby se tímto postupem domohly právní ochrany svých práv uznaných unijním právem.

         (1)  Úř. věst. C 182, 27.5.2019.


title: Věc C-135/19: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 5. března 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberster Gerichtshof – Rakousko) – Pensionsversicherungsanstalt v. CW („Řízení o předběžné otázce – Sociální zabezpečení migrujících pracovníků – Koordinace systémů sociálního zabezpečení – Nařízení (ES) č. 883/2004 – Články 3 a 11 – Věcná oblast působnosti – Dávky spadající do oblasti působnosti tohoto nařízení – Kvalifikace – Dávky v nemoci – Dávky v invaliditě – Dávky v nezaměstnanosti – Osoba, která přestala být pojištěna v systému sociálního zabezpečení členského státu poté, co v tomto státě ukončila výdělečnou činnost a přesunula své bydliště do jiného členského státu – Žádost o přiznání rehabilitačního příspěvku v bývalém státě bydliště a zaměstnání – Zamítnutí – Určení použitelných právních předpisů“)

text:
               11.5.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 161/12

      Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 5. března 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberster Gerichtshof – Rakousko) – Pensionsversicherungsanstalt v. CW
      (Věc C-135/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Sociální zabezpečení migrujících pracovníků - Koordinace systémů sociálního zabezpečení - Nařízení (ES) č. 883/2004 - Články 3 a 11 - Věcná oblast působnosti - Dávky spadající do oblasti působnosti tohoto nařízení - Kvalifikace - Dávky v nemoci - Dávky v invaliditě - Dávky v nezaměstnanosti - Osoba, která přestala být pojištěna v systému sociálního zabezpečení členského státu poté, co v tomto státě ukončila výdělečnou činnost a přesunula své bydliště do jiného členského státu - Žádost o přiznání rehabilitačního příspěvku v bývalém státě bydliště a zaměstnání - Zamítnutí - Určení použitelných právních předpisů“)
      (2020/C 161/16)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Oberster Gerichtshof

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: Pensionsversicherungsanstalt

         Žalovaná: CW

         Výrok

                  1)

                  Taková dávka, jako je rehabilitační příspěvek dotčený v původním řízení, představuje dávku v nemoci ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) nařízení Evropského parlamentu a Rady č. 883/2004 ze dne 29. dubna 2004 o koordinaci systémů sociálního zabezpečení, ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 465/2012 ze dne 22. května 2012.

                  2)

                  Nařízení č. 883/2004, ve znění nařízení č. 465/2012, musí být vykládáno v tom smyslu, že nebrání takové situaci, v níž příslušný orgán členského státu původu odmítl přiznat takovou dávku, jako je rehabilitační příspěvek ve věci v původním řízení, osobě, která přestala být pojištěna v systému sociálního zabezpečení členského státu svého původu poté, co zde ukončila výdělečnou činnost a přenesla své bydliště do jiného členského státu, v němž pracovala a nabyla převážnou část dob pojištění, neboť na tuto osobu se nevztahují právní předpisy státu původu, ale právní předpisy státu, v němž se nachází její bydliště.

         (1)  Úř. věst. C 172, 20.5.2019.


title: Věc C-298/19: Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 27. února 2020 – Evropská komise v. Řecká republika („Nesplnění povinnosti státem – Směrnice 91/676//EHS – Ochrana vod před znečištěním dusičnany ze zemědělských zdrojů – Rozsudek Soudního dvora, kterým se určuje nesplnění povinnosti – Nesplnění povinností vyplývajících z rozsudku – Článek 260 odst. 2 SFEU – Peněžité sankce – Paušální částka“)

text:
               11.5.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 161/12

      Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 27. února 2020 – Evropská komise v. Řecká republika
      (Věc C-298/19) (1)

      („Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 91/676//EHS - Ochrana vod před znečištěním dusičnany ze zemědělských zdrojů - Rozsudek Soudního dvora, kterým se určuje nesplnění povinnosti - Nesplnění povinností vyplývajících z rozsudku - Článek 260 odst. 2 SFEU - Peněžité sankce - Paušální částka“)
      (2020/C 161/17)
      Jednací jazyk: řečtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: M. Konstantinidis a E. Manhaeve, zmocněnci)

         Žalovaná: Řecká republika (zástupkyně: E. Skandalou, zmocněnkyně)

         Výrok

                  1)

                  Řecká republika tím, že ke dni, kdy uplynula lhůta stanovená ve výzvě dopisem vydané Evropskou komisí, tedy ke dni 5. prosince 2017, nepřijala opatření nezbytná ke splnění povinností vyplývajících z rozsudku ze dne 23. dubna 2015, Komise v. Řecko (C-149/14, nezveřejněný, EU:C:2015:264), nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 260 odst. 1 SFEU.

                  2)

                  Řecké republice se ukládá povinnost zaplatit Evropské komisi paušální částku ve výši 3 500 000 eur, a to na účet určený Evropskou komisí.

                  3)

                  Řecké republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 213, 24.6.2019.


title: Věc C-30/20: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de lo Mercantil n° 2 de Madrid (Španělsko) dne 22. ledna 2020 – RH v. AB Volvo a další

text:
               11.5.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 161/25

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de lo Mercantil no 2 de Madrid (Španělsko) dne 22. ledna 2020 – RH v. AB Volvo a další
      (Věc C-30/20)
      (2020/C 161/33)
      Jednací jazyk: španělština

         Předkládající soud

      Juzgado de lo Mercantil no 2 de Madrid

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: RH

         Žalované: AB Volvo, Volvo Group Trucks Central Europ GmbH, Volvo Lastvagnar AB y Volvo Group España S.A.

         Předběžná otázka

      Musí být čl. 7 odst. 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (1) (EU) č. 1215/2012 ze dne 12. prosince 2012 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech, který stanoví, že osoba, která má bydliště v některém členském státě, může být v jiném členském státě žalována: „[…] ve věcech týkajících se deliktní nebo kvazideliktní odpovědnosti u soudu místa, kde došlo nebo může dojít ke škodné události“, vykládán v tom smyslu, že stanoví pouze mezinárodní příslušnost soudů členského státu, v němž se uvedené místo nachází, takže pro určení místně příslušného vnitrostátního soudu v rámci tohoto státu je odkazováno na vnitrostátní procesní normy, nebo musí být vykládán jako smíšená norma, která určuje přímo jak mezinárodní příslušnost, tak vnitrostátní místní příslušnost, bez nutnosti použít vnitrostátní právní úpravu?

         (1)  Úř. věst. 2012, L 351, s. 1


title: Věc C-31/20: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Audiencia Provincial de Alicante (Španělsko) dne 22. ledna 2020 – Bankia S.A. v. SI

text:
               11.5.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 161/25

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Audiencia Provincial de Alicante (Španělsko) dne 22. ledna 2020 – Bankia S.A. v. SI
      (Věc C-31/20)
      (2020/C 161/34)
      Jednací jazyk: španělština

         Předkládající soud

      Audiencia Provincial de Alicante

         Účastnice původního řízení

         Odvolatelka: Bankia S.A

         Žalobkyně (odpůrkyně v odvolacím řízení): SI

         Předběžné otázky

                  1)

                  Je se zásadou nezávaznosti zakotvenou v čl. 6 odst. 1 směrnice (1) slučitelný soudní výklad (spočívající v tom, že vrácení bezdůvodně uhrazených částek na základě ujednání týkajícího se nákladů obsaženého ve spotřebitelské smlouvě o hypotečním úvěru není účinkem určení neplatnosti, nýbrž předmětem samostatné žaloby s tím, že právo podat tuto žalobu podléhá promlčení), který umožňuje, aby spotřebitel zůstal definitivně vázán ujednáním týkajícím se nákladů, jakmile nebude moci dosáhnout vrácení uhrazených částek, pokud je uvedené právo podat žalobu promlčeno?

                  2)

                  Je s uvedenou zásadou slučitelný institut promlčení práva na vrácení částek bezdůvodně uhrazených na základě použití ujednání, jehož neplatnost byla určena, když by mohl znamenat pozbytí práva na vrácení částek navzdory určení neplatnosti ujednání?

                  3)

                  V případě, že bude odpovězeno kladně, musí být pojem „přiměřená promlčecí lhůta“, o němž se zmiňuje SDEU, vykládán výlučně pomocí vnitrostátních kritérií, anebo naopak musí přiměřenost splňovat určité nároky za účelem zajištění nejnižšího stupně ochrany úvěrovaných spotřebitelů v celé Evropské unii a neohrožení podstatného obsahu práva nebýt vázán ujednáním, které bylo prohlášeno za zneužívající?

                  4)

                  V případě, že bude rozhodnuto tak, že přiměřenost promlčecí lhůty musí splňovat určité minimální nároky, může přiměřenost záviset na okamžiku, kdy může být podle vnitrostátní právní úpravy podána žaloba? Je přiměřené, aby promlčecí lhůta počala běžet v den uzavření smlouvy, anebo naopak zásada nezávaznosti zneužívajících ujednání vyžaduje předchozí či současné určení neplatnosti ujednání týkajícího se nákladů, aby měl úvěrovaný přiměřenou lhůtu k tomu požadovat vrácení bezdůvodně zaplacených částek?

         (1)  Směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách ve spotřebitelských smlouvách (Úř. věst. 1993, L 95, s. 29; Zvl. vyd. 15/02, s. 288, oprava Úř. věst. 2016, L 303, s. 26).


title: Věc C-47/20: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesverwaltungsgericht (Německo) dne 28. ledna 2020 – F v. Stadt Karlsruhe

text:
               11.5.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 161/30

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesverwaltungsgericht (Německo) dne 28. ledna 2020 – F v. Stadt Karlsruhe
      (Věc C-47/20)
      (2020/C 161/39)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Bundesverwaltungsgericht

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatel: F

         Odpůrkyně: Stadt Karlsruhe

         Předběžná otázka

      Brání čl. 2 odst. 1 a čl. 11 odst. 4 druhý pododstavec směrnice 2006/126/ES (1) členskému státu, na jehož území bylo držiteli evropského řidičského průkazu skupin A a B, který byl vydán v jiném členském státě, z důvodu jízdy pod vlivem návykové látky odňato právo řídit v prvně uvedeném členském státě motorová vozidla, odmítnout uznání řidičského průkazu pro tyto skupiny vozidel, který byl po odnětí práva dotčené osobě v druhém uvedeném státě vydán cestou prodloužení platnosti podle čl. 7 odst. 3 druhý pododstavec směrnice 2006/126/ES?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/126/ES ze dne 20. prosince 2006 o řidičských průkazech (Úř. věst. L 403, 30.12.2006, s. 18).


title: Věc C-88/20: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal correctionnel de Bordeaux (Francie) dne 20. února 2020 – Procureur de la République v. ENR Grenelle Habitat SARL, EP, FQ

text:
               11.5.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 161/36

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal correctionnel de Bordeaux (Francie) dne 20. února 2020 – Procureur de la République v. ENR Grenelle Habitat SARL, EP, FQ
      (Věc C-88/20)
      (2020/C 161/47)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Tribunal correctionnel de Bordeaux

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Procureur de la République

         Obžalovaní: ENR Grenelle Habitat SARL, EP, FQ

         Předběžné otázky

                  1)

                  Brání ustanovení článku 50 Listiny základních práv Evropské unie, vykládané ve světle článku 4 protokolu č. 7 k Evropské úmluvě o ochraně lidských práv a základních svobod a související judikatury Evropského soudu pro lidská práva, kumulaci trestního stíhání a správního postihu trestní povahy, jejichž předmětem je jeden skutek (prodej po telefonu) stíhaný pod dvěma různými kvalifikacemi?

                  2)

                  V případě kladné odpovědi, která předpokládá jedno stíhání pro jeden skutek, vyžaduje článek 49 Listiny základních práv Evropské unie zakotvující zásadu zákonnosti a přiměřenosti trestných činů a trestů, vykládaný ve světle práv a svobod Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod a související judikatury Evropského soudu pro lidská práva, aby podmínky a kritéria jednoho stíhání byly předem definovány, zejména s ohledem na závažnost pochybení?

                  3)

                  V případě záporné odpovědi, která předpokládá kumulaci postihů, vyžaduje článek 49 Listiny základních práv Evropské unie zakotvující zásadu zákonnosti a přiměřenosti trestných činů a trestů, vykládaný ve světle práv a svobod Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod a související judikatury Evropského soudu pro lidská práva, aby tato kumulace trestního stíhání a správního postihu trestní povahy za jeden skutek (prodej po telefonu) byla omezena na nejzávažnější případy a aby v tomto případě byla kritéria závažnosti předem definovaná?


title: Věc C-107/20P: Kasační opravný prostředek podaný dne 26. února 2020 Řeckou republikou proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 19. prosince 2019 ve věci T-295/18, Řecká republika v. Evropská komise

text:
               11.5.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 161/39

      Kasační opravný prostředek podaný dne 26. února 2020 Řeckou republikou proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 19. prosince 2019 ve věci T-295/18, Řecká republika v. Evropská komise
      (Věc C-107/20P)
      (2020/C 161/51)
      Jednací jazyk: řečtina

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Řecká republika (zástupkyně: E. Tsaousi, A. Vasilopoulou a E. Krompa)

         Další účastnice řízení: Evropská komise

         Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

                  —

                  Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek navrhuje, aby Soudní dvůr vyhověl kasačnímu opravnému prostředku a zrušil napadený rozsudek Tribunálu ze dne 19. prosince 2019 ve věci T-295/18, kterým byla zamítnuta žaloba Řecké republiky ze dne 7. května 2018 proti prováděcímu rozhodnutí Komise (EU) 2018/304 ze dne 27. února 2018, za účelem vyhovění uvedené žalobě a zrušení rozhodnutí Komise v rozsahu, v němž z financování Evropskou unií byly vyloučeny některé výdaje Řecké republiky v celkové výši (hrubé) částky 17 869 131,75 eur (finanční dopad ve výši 14 857 076,98 eur), které byly vynaloženy a vykázány v rámci EZFRV ve vztahu k opatřením 125A, 321 a 322 (hrubá částka ve výši 15 631 043,52 eur a finanční dopad ve výši 12 618 988,75 eur) a opatření 123A (částka 2 238 088,23 eur), jakož i ve výši 588 103,59 eur (na výdaje) vynaložené v rámci EZZF v návaznosti na kontrolní opatření týkající se transakcí za rozpočtové roky 2011-2014.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Na podporu svého kasačního opravného prostředku předkládá žalobkyně šest důvodů. Prvních pět důvodů kasačního opravného prostředku se týká zamítnutí žalobních důvodů znějících na zrušení oprav uplatněných na výdaje EZFRV.
      První důvod kasačního opravného prostředku vychází z nesprávného výkladu a použití čl. 52 odst. 4 nařízení (EU) 1306/2013, ze zkreslení obsahu žaloby a přílohy A23 k žalobě, jakož i z nedostatečného a neadekvátního odůvodnění napadeného rozsudku.
      Druhý důvod kasačního opravného prostředku vychází z nedostatku odůvodnění napadeného rozsudku, z nesprávného výkladu a uplatnění zásady ne bis in idem a z nerozhodnutí Tribunálu v rozporu s článkem 76 jednacího řádu o výtkách Řecké republiky vznesených v souvislosti s tím, že Komise porušila zásady právní jistoty, řádné správy, ochrany legitimního očekávání a proporcionality.
      Třetí důvod kasačního opravného prostředku vychází z toho, že napadený rozsudek je stižen nesprávným použitím a výkladem čl. 71 odst. 2 a 3 a článku 75 nařízení (ES) č. 1698/2005, článku 43 nařízení (ES) č. 1974/2006, jakož i čl. 24 odst. 2 písm. b) nařízení (EU) č. 65/2011, a že zamítnutí třetího žalobního důvodu obsahuje nedostatečné a neadekvátní odůvodnění.
      Čtvrtý důvod kasačního opravného prostředku vychází z nesprávného výkladu a použití článku 296 SFEU ve spojení s články 36 a 40 prováděcího nařízení 908/2014, jakož i z nedostatečného, neadekvátního a rozporného odůvodnění napadeného rozsudku, pokud jde o zamítnutí výtky, podle které Komise porušila zásady proporcionality a řádné správy.
      Pátý důvod kasačního opravného prostředku vychází z toho, že Tribunál v rozporu s článkem 76 jednacího řádu nerozhodl o výtkách, v jejichž rámci Řecká republika tvrdí, že Komise porušila zásadu proporcionality, pokud jde o uplatnění finanční opravy na opatření 321, 322 a 123A.
      Šestý důvod kasačního opravného prostředku, který se týká zamítnutí žalobních důvodů znějících na zrušení opravy uplatněné na výdaje z EZZF, vychází z nesprávného uplatnění povinnosti uvést odůvodnění ve smyslu článku 296 SFEU, ze zkreslení obsahu souhrnné zprávy a neadekvátního odůvodnění.


title: Věc T-602/18: Usnesení Tribunálu ze dne 14. května 2019 — Ayuntamiento de Enguera v. Komise („Žaloba na neplatnost — Dohoda o dotaci uzavřená v rámci finančního nástroje pro životní prostředí (LIFE+) — Snížení částky dotace — Překvalifikování žaloby — Odmítnutí ze strany žalobce — Nepřípustnost“)

text:
               8.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 230/53

      Usnesení Tribunálu ze dne 14. května 2019 — Ayuntamiento de Enguera v. Komise
      (Věc T-602/18) (1)

      („Žaloba na neplatnost - Dohoda o dotaci uzavřená v rámci finančního nástroje pro životní prostředí (LIFE+) - Snížení částky dotace - Překvalifikování žaloby - Odmítnutí ze strany žalobce — Nepřípustnost“)
      (2019/C 230/66)
      Jednací jazyk: španělština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Ayuntamiento de Enguera (Enguera, Španělsko) (zástupci: J. Palau Navarro, J. Ortiz Ballester a V. Soriano i Piqueras, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Estrada de Solà a A. Katsimerou, zmocněnci)

         Předmět věci

      Žaloba podaná na základě článku 263 SFEU a směřující ke zrušení dopisu Komise ze dne 26. července 2018, kterým byl potvrzen její postoj ohledně snížení částky dotace poskytnuté za účelem provádění dohody o dotaci LIFE10 ENV/ES/000458 a oznámeno vydání příkazu na vrácení částky 113 408,05 eur.

         Výrok

                  1)

                     Žaloba se zamítá jako nepřípustná.

                  2)

                     Ayuntamiento de Enguera se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 436, 3.12.2018.


title: Věc T-358/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 8. května 2019 — J. García Carrión v. EUIPO — Codorníu (JAUME CODORNÍU) („Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie JAUME CODORNÍU — Starší španělská slovní ochranná známky a starší slovní ochranná známka Evropské unie JAUME SERRA — Relativní důvod zamítnutí — Neexistence nebezpečí záměny — Podobnost označení — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001 — Článek 8 odst. 5 nařízení 2017/1001 — Rozlišovací způsobilost jména a příjmení“)

text:
               15.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 238/17

      Rozsudek Tribunálu ze dne 8. května 2019 — J. García Carrión v. EUIPO — Codorníu (JAUME CODORNÍU)
      (Věc T-358/18) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie JAUME CODORNÍU - Starší španělská slovní ochranná známky a starší slovní ochranná známka Evropské unie JAUME SERRA - Relativní důvod zamítnutí - Neexistence nebezpečí záměny - Podobnost označení - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001 - Článek 8 odst. 5 nařízení 2017/1001 - Rozlišovací způsobilost jména a příjmení“)
      (2019/C 238/21)
      Jednací jazyk: španělština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: J. García Carrión, SA (Jumilla, Španělsko) (zástupkyně: E. Arsuaga Santos, advokátka)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: J. Crespo Carrillo a H. O’Neill, zmocněnci)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Codorníu, SA (Esplugues de Llobregat, Španělsko) (zástupci: M. Ceballos Rodríguez a M. Hernández Gásquez, advokáti)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 11. dubna 2018 (věc R 451/2017-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi J. García Carrión a Codorníu.

         Výrok

                  1)

                     Žaloba se zamítá.

                  2)

                     Společnosti J. García Carrión SA se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 276, 6.8.2018.


title: Věc T-364/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 23. května 2019 — Arçelik v. EUIPO (MicroGarden) („Ochranná známka Evropské unie — přihláška slovní ochranné známky Evropské unie MicroGarden — Absolutní důvod pro zamítnutí — Popisný charakter — Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (EU) č. 201/1001“)

text:
               15.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 238/18

      Rozsudek Tribunálu ze dne 23. května 2019 — Arçelik v. EUIPO (MicroGarden)
      (Věc T-364/18) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - přihláška slovní ochranné známky Evropské unie MicroGarden - Absolutní důvod pro zamítnutí - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (EU) č. 201/1001“)
      (2019/C 238/22)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Arçelik AS (Istanbul, Turecko) (zástupkyně: A. Franke a E. Flach, advokátky)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: E. Sliwinska, S. Palmero Cabezas a H. O’Neill, zmocněnci)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí (druhého) odvolacího senátu EUIPO ze dne 4. dubna 2018 (věc R 163/2018-2) týkajícímu se přihlášky slovního označení MircoGarden jako ochranné známky Evropské unie.

         Výrok

                  1)

                     Žaloba se zamítá.

                  2)

                     Společnosti Arçelik AS se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 268, 30.7.2018.


title: Věc T-439/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 23. května 2019 — Sintokogio v. EUIPO (ProAssist) („Ochranná známka Evropské unie — Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie — Slovní ochranná známka ProAssist — Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu — Absence rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001 — Článek 94 nařízení 2017/1001 — Rovné zacházení“)

text:
               15.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 238/18

      Rozsudek Tribunálu ze dne 23. května 2019 — Sintokogio v. EUIPO (ProAssist)
      (Věc T-439/18) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie - Slovní ochranná známka ProAssist - Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu - Absence rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001 - Článek 94 nařízení 2017/1001 - Rovné zacházení“)
      (2019/C 238/23)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Sintokogio Ltd (Nagoya, Japonsko) (zástupci: původně V. Dalichau, S. Kirschstein-Freund a B. Breitinger, advokáti, poté S. Kirschstein-Freund a B. Breitinger, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: S. Palmero Cabezas a H. O’Neill, zmocněnci)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 3. května 2018 (věc R 2341/2017-2) týkajícímu se mezinárodního zápisu ochranné známky ProAssist s vyznačením Evropské unie.

         Výrok

                  1)

                     Žaloba se zamítá.

                  2)

                     Společnosti Sintokogio Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 328, 17.9.2018.


title: Věc T-258/19: Žaloba podaná dne 15. dubna 2019 — Foz v. Rada

text:
               15.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 238/20

      Žaloba podaná dne 15. dubna 2019 — Foz v. Rada
      (Věc T-258/19)
      (2019/C 238/25)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: Samer Foz (Dubaj, Spojené arabské emiráty) (zástupci: L. Cloquet a J. Buyle, advokáti)

         Žalovaná: Rada Evropské unie

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil prováděcí rozhodnutí Rady (SZBP) 2019/87 ze dne 21. ledna 2019 (1) v rozsahu, v němž se týká žalobce;

                  —

                  zrušil prováděcí nařízení Rady (EU) 2019/85 ze dne 21. ledna 2019 (2) v rozsahu, v němž se týká žalobce;

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce šest žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z nesprávného posouzení skutkového stavu žalovanou, neboť žalovaná konstatovala, že žalobce podporuje syrský režim a má z něj prospěch, ačkoliv je tento názor zcela nepodložený.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z porušení obecné zásady proporcionality a ze skutečnosti, že opatření přijatá v napadených aktech mají podle žalobce takové účinky, že tato opatření mají být považována za nepřiměřená. Hospodářské důsledky sankcí uložených žalobci jsou ničivé a ve srovnání s cílem, jež má být napadenými akty dosažen, jsou nepřiměřené.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z toho, že žalovaná nepřiměřeně porušila právo žalobce vlastnit majetek a právo pracovat, protože napadená opatření brání žalobci v pokojném užívání jeho majetku a výkonu ekonomické svobody, neboť napadené právní akty jsou v rozporu s prvním Dodatkovým protokolem Úmluvě o ochraně lidských práv a základních svobod.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vychází ze zneužití pravomoci. Napadené akty byly přijaty za účelem dosažení cílů, které se liší od cílů v nich uvedených, jsou zejména zaměřeny na samotného žalobce namísto režimu z důvodů, které jsou mu neznámy, a jsou tak stiženy zneužitím pravomoci.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vychází z porušení povinnosti uvést odůvodnění, stanovené v čl. 296 odst. 2 SFEU. Odůvodnění uvedené v napadených aktech je ve skutečnosti čistě formální a nebylo pravděpodobně žalovanou promyšlené.

                  6.

                  Šestý žalobní důvod vycházející z porušení práva na obhajobu a práva na spravedlivý proces. Žalobce neměl nikdy možnost být před uložením omezujících opatření vyslechnut, a proto nemohl správně vykonat své právo na obhajobu, včetně svého práva na spravedlivý proces, zaručené čl. 6 odst. 3 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod a čl. 48 odst. 2 Listiny základních práv Evropské unie.

         (1)  Prováděcí rozhodnutí Rady (SZBP) 2019/87 ze dne 21. ledna 2019, kterým se provádí rozhodnutí 2013/255/SZBP o omezujících opatřeních vůči Sýrii. (Úř. věst. L 18I, 21.1.2019, s. 13).

         (2)  Prováděcí nařízení Rady (EU) 2019/85 ze dne 21. ledna 2019, kterým se provádí nařízení (EU) č. 36/2012 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii. (Úř. věst. L 18I, 21.1.2019, s. 4).


title: Věc T-259/19: Žaloba podaná dne 15. dubna 2019 — Aman Dimashq v. Rada

text:
               15.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 238/21

      Žaloba podaná dne 15. dubna 2019 — Aman Dimashq v. Rada
      (Věc T-259/19)
      (2019/C 238/26)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Aman Dimashq JSC (Damašek, Sýrie) (zástupci: L. Cloquet a J. Buyle, advokáti)

         Žalovaná: Rada Evropské unie

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil prováděcí rozhodnutí Rady (SZBP) 2019/87 ze dne 21. ledna 2019 (1) v rozsahu, v němž se týká žalobkyně;

                  —

                  zrušil prováděcí nařízení Rady (EU) 2019/85 ze dne 21. ledna 2019 (2) v rozsahu, v němž se týká žalobkyně;

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně šest žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z nesprávného posouzení skutkového stavu žalovanou, neboť žalovaná konstatovala, že žalobkyně podporuje syrský režim a má z něj prospěch, ačkoliv je tento názor zcela nepodložený.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z porušení obecné zásady proporcionality a ze skutečnosti, že opatření přijatá v napadených aktech mají podle žalobkyně takové účinky, že tato opatření mají být považována za nepřiměřená. Hospodářské důsledky sankcí uložených žalobkyni jsou ničivé a ve srovnání s cílem, jež má být napadenými akty dosažen, jsou nepřiměřené.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z toho, že žalovaná nepřiměřeně porušila právo žalobkyně vlastnit majetek a právo vykonávat hospodářskou činnost, protože napadená opatření brání žalobkyni v pokojném užívání jejího majetku a výkonu ekonomické svobody, neboť napadené právní akty jsou v rozporu s prvním Dodatkovým protokolem Úmluvě o ochraně lidských práv a základních svobod.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vychází ze zneužití pravomoci. Napadené akty byly přijaty za účelem dosažení cílů, které se liší od cílů v nich uvedených, jsou zejména zaměřeny na samotnou žalobkyni namísto režimu z důvodů, které jsou jí neznámy, a jsou tak stiženy zneužitím pravomoci.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vychází z porušení povinnosti uvést odůvodnění, stanovené v čl. 296 odst. 2 SFEU. Odůvodnění uvedené v napadených aktech je ve skutečnosti čistě formální a nebylo pravděpodobně žalovanou promyšlené.

                  6.

                  Šestý žalobní důvod vycházející z porušení práva na obhajobu a práva na spravedlivý proces. Žalobkyně neměla nikdy možnost být před uložením omezujících opatření vyslechnuta, a proto nemohla správně vykonat své právo na obhajobu, včetně svého práva na spravedlivý proces, zaručené čl. 6 odst. 3 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod a čl. 48 odst. 2 Listiny základních práv Evropské unie.

         (1)  Prováděcí rozhodnutí Rady (SZBP) 2019/87 ze dne 21. ledna 2019, kterým se provádí rozhodnutí 2013/255/SZBP o omezujících opatřeních vůči Sýrii. (Úř. věst. L 18I, 21.1.2019, s. 13).

         (2)  Prováděcí nařízení Rady (EU) 2019/85 ze dne 21. ledna 2019, kterým se provádí nařízení (EU) č. 36/2012 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii. (Úř. věst. L 18I, 21.1.2019, s. 4).


title: Věc T-283/19: Žaloba podaná dne 2. května 2019 — Německo v. ACER

text:
               15.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 238/22

      Žaloba podaná dne 2. května 2019 — Německo v. ACER
      (Věc T-283/19)
      (2019/C 238/27)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Spolková republika Německo (zástupci: J. Möller a S. Eisenberg, zmocněnci, jakož i M. Elspas, R. Bierwagen a G. Brucker advokáti)

         Žalovaná: Agentura pro spolupráci energetických regulačních orgánů

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  1.

                  zrušil čl. 5 odst. 8 a 9 přílohy I a čl. 5 odst. 8 a 9 přílohy II rozhodnutí žalované č. 02/2019 ze dne 21. února 2019,

                  2.

                  zrušil čl. 10 odst. 4 druhý pododstavec a odst. 5 a čl. 16 odst. 2 druhou větu a odst. 3 písm. d) (vii) přílohy I, jakož i čl. 17 odst. 3 písm. d) (vii) přílohy II rozhodnutí žalované č. 02/2019 ze dne 21. února 2019,

                  3.

                  podpůrně, pokud dojde k závěru, že ustanovení příloh I a II, jejichž zrušení se v bodě 1 navrhuje, jsou neoddělitelně spojené s dalšími ustanoveními příslušného článku nebo příslušné přílohy nebo celého rozhodnutí žalované č. 02/2019 ze dne 21. února 2019 — zrušil příslušné články, přílohy nebo celé rozhodnutí,

                  4.

                  podpůrně, pokud dojde k závěru, že ustanovení příloh I a II, jejichž zrušení se v bodě 2 navrhuje, jsou neoddělitelně spojené s dalšími ustanoveními příslušného článku nebo příslušné přílohy nebo celého rozhodnutí žalované č. 02/2019 ze dne 21. února 2019 — zrušil příslušné články, přílohy nebo celé rozhodnutí, jakož i

                  5.

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně následující žalobní důvody.

                  1.

                  Porušení článků 14 až 16 nařízení o vnitřním trhu s elektřinou, které zanedlouho nabude účinnost, ve spojení s čl. 13 odst. 2 SEU a obecnou zásadou právní jistoty.
                  V rámci prvního žalobního důvodu se vytýká, že žalovaná vymezením pojmu kritický prvek sítě v čl. 5 odst. 8 písm. b) a c) příloh I a II rozhodnutí č. 02/2019 porušila základní strukturu článků 14 až 16 nařízení o vnitřním trhu s elektřinou, které se má používat od 1. ledna 2020. Články 14 až 16 nařízení o vnitřním trhu s elektřinou upravují, jak je třeba zohlednit vnitřní přetížení sítě při výpočtu přeshraničních obchodních kapacit. Podle čl. 16 odst. 8 nařízení o vnitřním trhu s elektřinou existuje nevyvratitelná domněnka, že nedošlo k diskriminaci přeshraničních toků energie, když na vnitřní a přeshraniční prvky sítě je pro přeshraniční obchod poskytnuta minimální kapacita 70 % příslušného prvku sítě. Podle čl. 16 odst. 4 nařízení o vnitřním trhu s elektřinou nesmí opatření redispečinku přesahovat minimální kapacitu. Dále při dodržování minimální kapacity je možné nabídkovou zónu nově uspořádat jen se souhlasem příslušného členského státu. Navíc byla minimální kapacita 70 % zavedená až postupně lineární křivkou. Minimální kapacita 70 % a lineární křivka zohledňovaly skutečnost, že vybudování vnitřní sítě vyžaduje čas. Tato základní struktura byla čl. 5 odst. 8 písm. b) a c) příloh I a II rozhodnutí obrácena, jelikož minimální kapacita 70 % může být použita na vnitřní prvky sítě jen tehdy, pokud provozovatel přenosových sítí může prokázat, že nové uspořádání nabídkové zóny, nebo redispečink nebo rozsáhlejší vybudování by byly méně účinné. Krom toho obchází kritérium účinnosti podle čl. 5 odst. 8 písm. c) příloh I a II minimální kapacitu 70 %, protože je prakticky nesplnitelné.
                  Pozdější zohlednění nápravných opatření podle čl. 10 odst. 4 druhé věty, odst. 5 a čl. 16 odst. 2 druhé věty, odst. 3 písm. d) (vii) přílohy I a čl. 17 odst. 3 písm. d) (vii) přílohy II porušuje čl. 16 odst. 4 nařízení o vnitřním trhu s elektřinou, podle kterého musí být účastníkům trhu poskytnuta maximální kapacita.

                  2.

                  Porušení nařízení (ES) č. 714/2009 (1)

                  Druhý žalobní důvod vychází z toho, že rozhodnutí nepřípustným způsobem omezuje tři existující výjimky pro zohlednění vnitřních prvků sítě podle bodu 1.7 přílohy I nařízení (ES) č. 714/2009, jelikož předpokládá pouze kritérium účinnosti a toto kritérium nesprávně vykonává.

                  3.

                  Porušení nařízení (EU) 2015/1222 (2)

                  Třetí žalobní důvod vychází z toho, že kritérium účinnosti podle čl. 5 odst. 8 písm. c) příloh I a II rozhodnutí porušuje postup přezkoumání nabídkové oblasti podle článku 32 a následujících nařízení (EU) 2015/1222, jakož i požadavek zohlednění prvků sítě při výpočtu kapacity podle čl. 29 odst. 3 písm. b) nařízení (EU) 2015/1222.

                  4.

                  Porušení zásady proporcionality
                  Čtvrtý žalobní důvod vychází z toho, že vyloučení vnitřních prvků sítě nad rámec kritéria účinnosti podle čl. 5 odst. 8 písm. c) příloh I a II rozhodnutí porušuje zásadu proporcionality, jelikož toto vyloučení ohrožuje bezpečnost systému a nepředstavuje nejmírnější prostředek.

                  5.

                  Formální vada napadeného rozhodnutí
                  V rámci pátého žalobního důvodu se vytýká, že rozhodnutí porušuje články 2 a 4 nařízení č. 1 ze dne 15. dubna 1958, o užívání jazyků v Evropském hospodářském společenství (Úř. věst. 17, 6.10.1958, s. 385/58), jelikož bylo zveřejněno a zpřístupněno jen v anglickém znění. Krom toho porušuje povinnost odůvodnění a agentura ho vydala nad rámec své pravomoci.

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 714/2009 ze dne 13. července 2009 o podmínkách přístupu do sítě pro přeshraniční obchod s elektřinou a o zrušení nařízení (ES) č. 1228/2003. (Úř. věst. L 211, 14.8.2009, s. 15).

         (2)  Nařízení Komise (EU) 2015/1222 ze dne 24. července 2015, kterým se stanoví rámcový pokyn pro přidělování kapacity a řízení přetížení. (Úř. věst. L 197, 25.7.2015, s. 24).


title: Věc T-302/19: Žaloba podaná dne 14. května 2019 — Janukovyč v. Rada

text:
               15.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 238/26

      Žaloba podaná dne 14. května 2019 — Janukovyč v. Rada
      (Věc T-302/19)
      (2019/C 238/30)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: Oleksandr Viktorovyč Janukovyč (Petrohrad, Rusko) (zástupce: T. Beazley QC)

         Žalovaná: Rada Evropské unie

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Rady (SZBP) 2019/354 (1) v rozsahu, v němž se týká žalobce;

                  —

                  zrušil prováděcí nařízení Rady (EU) 2019/352 (2) v rozsahu, v němž se týká žalobce;

                  —

                  uložil Radě náhradu nákladů řízení vynaložených žalobcem v souvislosti s touto žalobou.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu své žaloby žalobce uvádí sedm žalobních důvodů, které jsou v zásadě totožné s žalobními důvody uvedenými ve věci T-301/18, Janukovyč v. Rada (3) nebo jsou jim podobné.

         (1)  Rozhodnutí Rady (SZBP) 2019/354 ze dne 4. března 2019, kterým se mění rozhodnutí 2014/119/SZBP o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci na Ukrajině (Úř. věst. L 64, 5.3.2019, s. 7).

         (2)  Prováděcí nařízení Rady (EU) 2019/352 ze dne 4. března 2019, kterým se provádí nařízení (EU) č. 208/2014 o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci na Ukrajině (Úř. věst. L 64, 5.3.2019, s. 1).

         (3)  Úř. věst.C 231, 2.7.2018, s. 48.


title: Věc T-316/19: Žaloba podaná dne 23. května 2019 — BU v. Komise

text:
               15.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 238/27

      Žaloba podaná dne 23. května 2019 — BU v. Komise
      (Věc T-316/19)
      (2019/C 238/32)
      Jednací jazyk: italština

         Účastníci řízení

         Žalobce: BU (zástupce: E. Bonanni, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí vydané Komisí dne 2. srpna 2018;

                  —

                  uložil Komisi povinnost zaplatit částku 21 440 eur;

                  —

                  uložil Komisi povinnost zaplatit úroky z prodlení od 23. ledna 2017 až do zaplacení;

                  —

                  přiznal žalobci náhradu vzniklé škody ve výši 500 000 eur nebo v jakékoli jiné výši určené ex aequo et bono;

                  —

                  uložil Komisi náhradu nákladů řízení;

            Podpůrně:

                  —

                  uložil Komisi povinnost uznat, že projednávaná věc spadá do zvláštního případu popsaného v článku 10 pravidel (platných před rokem 2006), a vrátit částku požadovanou primárně;

            Podpůrněji:

                  —

                  uložil Komisi povinnost požádat o přezkoumání lékařskou komisí podle článků 20 a 22 společných pravidel (po roce 2006).

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      AIPN odmítá vůči žalobci v projednávaném případě, kterému byla uznána úplná trvalá invalidita v důsledku nemoci z povolání, použít článek 10 pravidel týkajících se zdravotního pojištění, úrazového pojištění a pojištění pro případ nemoci z povolání platných před 1. lednem 2006, pokud jde o úhradu lékařského ošetření v souvislosti s uzavřením „neúplné okluze“ škodlivé pro dýchací ústrojí žalobce postiženého nemocí z povolání.
      Na podporu žaloby žalobce:

                  1.

                  tvrdí, že zpráva ošetřujícího lékaře žalobce a obdržené výsledky neumožňují pochybovat o naléhavosti a nezbytnosti ošetření žalobce ve smyslu článku 10 pravidel;

                  2.

                  uplatňuje porušení zásad řádné správy z důvodu neúplné dokumentace poskytnuté znalci, na kterého se obrátil lékař jmenovaný tímto orgánem v souladu s článkem 23, jakož i z důvodu neobvykle neetického chování tří lékařů, kteří se účastnili této fáze, kam patří odmítnutí základních funkcí nosu, a především protiinfekční ochrany postiženého dýchacího ústrojí žalobce, a tedy odmítnutí prospěchu z provedeného uzavření neúplné okluze;

                  3.

                  napadá odmítnutí ze strany AIPN obdobně použít článek 22 společných pravidel na žalobce namísto článku 23, který byl uznán za nepoužitelný, když samotný AIPN požádal předsedu Soudního dvora o použití článku 22 na úřední jmenování „dalšího lékaře“: přezkoumání lékařskou komisí by žalobci zajistilo jak řádnou formulaci mandátu, tak úplnost spisu.


title: Věc T-321/19: Žaloba podaná dne 27. května 2019 — Maternus v. EUIPO — adp Gauselmann (Jokers WILD Casino)

text:
               15.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 238/28

      Žaloba podaná dne 27. května 2019 — Maternus v. EUIPO — adp Gauselmann (Jokers WILD Casino)
      (Věc T-321/19)
      (2019/C 238/33)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Maternus GmbH (Mnichov, Německo) (zástupci: M. Zöbisch a R. Drozdz, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: adp Gauselmann GmbH (Lübbecke, Německo)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie Jokers WILD Casino v černé, červené, žluté a bílé barvě — Ochranná známka Evropské unie č. 9 515 321

         Řízení před EUIPO: Řízení o prohlášení neplatnosti

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 27. února 2019, ve věci R 803/2018-1

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení čl. 94 odst. 1 první věty nařízení Evropského parlamentu a Rady č. 2017/1001;

                  —

                  Porušení čl. 58 odst. 1 písm. a) nařízení Evropského parlamentu a Rady č. 2017/1001.


title: Věc T-326/19: Žaloba podaná dne 31. května 2019 — Gerber v. Parlament a Rada

text:
               15.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 238/29

      Žaloba podaná dne 31. května 2019 — Gerber v. Parlament a Rada
      (Věc T-326/19)
      (2019/C 238/34)
      Jednací jazyk: italština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Tibor Gerber (Milán, Itálie) (zástupkyně: N. Amadei, advokátka)

         Žalovaní: Rada Evropské unie, Evropský parlament

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil napadené nařízení č. 2019/474, zejména jeho čl. 1 odst. 1 a čl. 2 druhou větu, a rozhodl, že v důsledku této neplatnosti je směrnice 2019/475 neúčinná v rozsahu, v němž funkčně souvisí s napadeným nařízením;

                  —

                  pozastavil použitelnost napadeného nařízení a směrnice 2019/475 až do vydání rozsudku Tribunálu;

                  —

                  nařídil pozastavit provádění všech prováděcích opatření, která s sebou nesou nařízení č. 2019/474 a směrnice 2019/475, zejména opatření týkajících se registrace osobních automobilů stanovených zákonem č. 132 ze dne 1. prosince 2018 (zákon, kterým se vládní nařízení s mocí zákona č. 113 ze dne 4. října 2018 přeměňuje na zákon), do vydání rozsudku;

                  —

                  případně připustil svědky, které si žalobce vyhrazuje uvést za účelem potvrzení skutkových okolností popsaných v žalobě;

                  —

                  každopádně uložil Radě Evropské unie a Evropskému parlamentu náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Tato žaloba zní na zrušení nařízení Evropského parlamentu a Rady č. 2019/474 ze dne 19. března 2019, kterým se mění nařízení (EU) č. 952/2013, kterým se stanoví celní kodex Unie, zejména v částech týkajících se celní právní úpravy italské obce Campione d'Italia a jejích přilehlých vod jezera Lugano (čl. 1 odst. 1 a čl. 2 druhá věta).
      Na podporu žaloby předkládá žalobce tři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z porušení povinnosti uvést odůvodnění aktu

                              —

                              V této souvislosti se uvádí, že v rozporu s čl. 296 odst. 2 SFEU je napadené nařízení odůvodněno mezerovitě a rozporně. Pokud jde totiž o zařazení Campione do evropského celního režimu, uvádí se, že historické důvody, které odůvodňují jeho vyloučení, jako je odloučení a hospodářské nevýhody, již nejsou relevantní. Odloučení obce nicméně v žádném případě nezmizelo a hospodářské nevýhody se zhoršily v důsledku vyhlášení stavu platební neschopnosti kasina, které představuje jediný zdroj příjmů obce.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z porušení mezinárodního práva

                              —

                              V této souvislosti se uvádí, že kromě toho, že dodržování jak mezinárodního smluvního, tak obyčejového práva je předmětem článku 3 odst. 5 SEU, bylo často potvrzováno Soudním dvorem. Napadené nařízení (a související směrnice 2019/475) však změnilo celní režim, který je předmětem pravidla mezinárodního obyčejového práva přijatého mezi Itálií a Švýcarskem a uznaného samotnou Unií, na jehož základě Campione podléhá švýcarskému celnímu režimu. Nařízení tak porušilo mezinárodní povinnost, kterou mělo naopak respektovat ve smyslu jak Smlouvy, tak judikatury Soudního dvora.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z porušení práva evropských občanů na volný pohyb

                              —

                              V této souvislosti se uvádí, že napadené nařízení vede k důsledkům, které jsou v rozporu s právem zakotveným v článku 21 SFEU a článku 45 Listiny základních práv Evropské unie. Použití celního režimu Unie na obci Campione namísto švýcarského celního režimu má totiž za následek, že na vstupu do obce Campione a na výstupu z této obce (jak po zemi, tak přes jezero) je zřízena fyzická celní bariéra a zavedeny příslušné kontroly osob a zboží určené k zajištění uplatňování evropských a švýcarských předpisů.


title: Věc C-309/19 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 15. dubna 2019 Asociación de fabricantes de morcilla de Burgos proti usnesení Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 14. února 2019 ve věci T-709/18, Asociación de fabricantes de morcilla de Burgos v. Komise

text:
               5.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 263/28

      Kasační opravný prostředek podaný dne 15. dubna 2019 Asociación de fabricantes de morcilla de Burgos proti usnesení Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 14. února 2019 ve věci T-709/18, Asociación de fabricantes de morcilla de Burgos v. Komise
      (Věc C-309/19 P)
      (2019/C 263/33)
      Jednací jazyk: španělština

         Účastníci řízení

         Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatel): Asociación de fabricantes de morcilla de Burgos (zástupci: J. J. Azcárate Olano a E. Almarza Nantes, abogados)

         Další účastnice řízení: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatel) navrhuje, aby Soudní dvůr, zrušil v celém rozsahu napadené usnesení a v důsledku toho připustil žalobu podanou navrhovatelem na základě článku 263 SFEU proti prováděcímu nařízení Komise (EU) 2018/1214 ze dne 29. srpna 2018 o zápisu názvu do rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení [„Morcilla de Burgos“ (CHOP)] (1); a následně, aby ve věci samé vydal rozsudek, kterým konstatuje neplatnost a neúčinnost uvedeného prováděcího nařízení Komise (EU) 2018/1214 ze dne 29. srpna 2018, a uložil protistraně náhradu nákladů řízení.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Důvod tohoto kasačního opravného prostředku se zakládá na nesrovnalostech řízení před Tribunálem Evropské unie, kterými byly porušeny zájmy navrhovatele, a vychází z porušení čl. 73 odst. 1 a dalších jednacího řádu Tribunálu a judikatury, která se jej týká, v souladu s těmito právními důvody:

                  —

                  Napadené usnesení nesprávně konstatuje, že žaloba obsahovala „pouze naskenované podpisy“ právních zástupců žalobce, ačkoli ve skutečnosti obsahovala potvrzené elektronické podpisy s certifikátem ACA (Autoridad de certificación de la Abogacía, Advokátní úřad pro ověřování pravosti), které mají stejnou právní platnost jako vlastnoruční podpisy.

                  —

                  Uvedené potvrzené elektronické podpisy jsou uznávány a chráněny nařízením eIDAS, tj. nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 910/2014 ze dne 23. července 2014 (2).

                  —

                  Potvrzené elektronické podpisy s certifikáty ACA naprosto naplňují ducha i základ čl. 73 odst. 1 jednacího řádu Tribunálu: „pokud jde o právní jistotu, zaručení pravosti uvedené procesní písemnosti a vyloučení rizika, že ve skutečnosti jde o dílo k němu neoprávněné osoby“, jak uvádí napadené usnesení.

                  —

                  Článek 73 odst. jednacího řádu Tribunálu byl zrušen rozhodnutím Tribunálu ze dne 11. července 2018, přičemž daná změna vstoupila v platnost dne 1. prosince 2018 (dva dny po podání žaloby), přičemž jednou ze základních a obecných zásad sankčního práva západních právních řádů je použití výhodnějšího právního předpisu.

                  —

                  Judikatura dovolávaná v napadeném usnesení pro účely odůvodnění nepřípustnosti podané žaloby odkazuje hlavně na skenované podpisy. Avšak konkrétní případ dotčený v daném usnesení (žaloba podepsaná potvrzeným elektronickým podpisem s certifikátem ACA) nebyl unijními soudy dosud řešen.

                  —

                  Právní předpisy je třeba vykládat s ohledem na současnou společenskou realitu, zejména s ohledem na jejich ducha a konečný účel.

         (1)  Úř. věst. 2018, L 224, s. 3

         (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 910/2014 ze dne 23. července 2014 o elektronické identifikaci a službách vytvářejících důvěru pro elektronické transakce na vnitřním trhu a o zrušení směrnice 1999/93/ES (Úř. věst. L 257, 28.8.2014, s. 73).


title: Věc T-478/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 11. června 2019 — Frank v. Komise („Výzkum a technický rozvoj — Rámcový program pro výzkum a inovace (2014-2020) — Výzvy k předkládání návrhů a souvisejících činností v rámci pracovního programu ERV na rok 2016 — Rozhodnutí ERCEA o zamítnutí žádosti jako nezpůsobilé — Správní stížnost ke Komisi — Implicitní zamítavé rozhodnutí — Částečná nepřípustnost — Výslovné zamítavé rozhodnutí — Právo na účinnou soudní ochranu“)

text:
               5.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 263/38

      Rozsudek Tribunálu ze dne 11. června 2019 — Frank v. Komise
      (Věc T-478/16) (1)

      („Výzkum a technický rozvoj - Rámcový program pro výzkum a inovace (2014-2020) - Výzvy k předkládání návrhů a souvisejících činností v rámci pracovního programu ERV na rok 2016 - Rozhodnutí ERCEA o zamítnutí žádosti jako nezpůsobilé - Správní stížnost ke Komisi - Implicitní zamítavé rozhodnutí - Částečná nepřípustnost - Výslovné zamítavé rozhodnutí - Právo na účinnou soudní ochranu“)
      (2019/C 263/42)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Regine Frank (Bonn, Německo) (zástupce: S. Conrad, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: R. Lyal, L. Mantl a B. Conte, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 263 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 17. června 2016 a rozhodnutí Komise ze dne 16. září 2016, kterými byla nejprve implicitně a poté výslovně zamítnuta správní stížnost podaná žalobkyní na základě čl. 22 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 58/2003 ze dne 19. prosince 2002, kterým se stanoví statut výkonných agentur pověřených některými úkoly správy programů Společenství (Úř. věst. 2003, L 11, s. 1; Zvl. vyd. 01/04, s. 235).

         Výrok rozsudku

                  1)

                     Žaloba se zamítá.

                  2)

                     Každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 475, 19.12.2016.


title: Věc T-373/19: Žaloba podaná dne 20. června 2019 — Gatti v. Parlament

text:
               5.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 263/70

      Žaloba podaná dne 20. června 2019 — Gatti v. Parlament
      (Věc T-373/19)
      (2019/C 263/75)
      Jednací jazyk: italština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Natalino Gatti (Nonantola, Itálie) (zástupce: M. Paniz, advokát)

         Žalovaný: Evropský parlament

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil sdělení generálního ředitelství financí Evropského parlamentu, které provedlo rozhodnutí Předsednictva Poslanecké sněmovny č. 14/2018 ze dne 12. července 2018 a rozhodnutí Rady předsednictva Senátu republiky č. 6/2018, a každopádně,

                  —

                  zrušil nové vyměření a nový výpočet doživotního příspěvku vypláceného Evropským parlamentem;

                  —

                  v důsledku toho rozhodl, že žalobce má právo na zachování doživotního příspěvku vypláceného Evropským parlamentem ve výši podle právní úpravy platné před rozhodnutím Předsednictva Poslanecké sněmovny č. 14/2018 a rozhodnutím Rady předsednictva Senátu republiky č. 6/2018, a že Evropský parlament má povinnost vyplatit žalobci veškeré neoprávněně sražené částky, navýšené o měnovou inflaci a zákonné úroky ode dne srážky až do zaplacení, jakož i

                  —

                  uložil Evropskému parlamentu povinnost vyhovět rozsudku a neprodleně obnovit doživotní příspěvek v původní výši, jakož i nahradit veškerou újmu, pokud a v rozsahu, v němž žalobci náleží;

                  —

                  v každém případě: nařídil úplnou náhradu nákladů, odměn advokátů včetně DPH, příspěvků na sociální zabezpečení pro advokáty a paušální náhrady.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou totožné s žalobními důvody a hlavními argumenty dovolávanými ve věci T-345/19, Santini v. Parlament.


title: Věc C-361/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Nizozemsko) dne 3. května 2019 — De Ruiter vof v. Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit

text:
               12.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 270/17

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Nizozemsko) dne 3. května 2019 — De Ruiter vof v. Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit
      (Věc C-361/19)
      (2019/C 270/18)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      College van Beroep voor het Bedrijfsleven

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: De Ruiter vof

         Žalovaný: Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit

         Předběžná otázka

      Jsou čl. 99 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1306/2013 (1) ze dne 17. prosince 2013 o financování, řízení a sledování společné zemědělské politiky a čl. 73 odst. 4 písm. a) prováděcího nařízení Komise (EU) č. 809/2014 (2) ze dne 17. července 2014, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1306/2013, pokud jde o integrovaný administrativní a kontrolní systém, opatření pro rozvoj venkova a podmíněnost, platné, když je podle nich nutno při stanovení roku, za nějž se vypočítává snížení podle pravidel podmíněnosti, vycházet z roku, kdy došlo ke zjištění porušení pravidel podmíněnosti, neshoduje-li se rok porušení s rokem zjištění tohoto porušení?

         (1)  Úř. věst. 2013, L 347, s. 549.

         (2)  Úř. věst. 2014, L 227, s. 69.