title: Věc T-616/18: Žaloba podaná dne 15. října 2018 – Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo S.A. v. Evropská komise

text:
               7.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 4/31

      Žaloba podaná dne 15. října 2018 – Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo S.A. v. Evropská komise
      (Věc T-616/18)
      (2019/C 4/42)
      Jednací jazyk: polština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo S.A. (Varšava, Polsko) (zástupci: E. Buczkowska a M. Trepka, právní poradci)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Komise ze dne 24. května 2018 týkajícím se řízení podle článku 102 Smlouvy o fungování Evropské unie a článku 54 Dohody o EHP ve věci AT.39816 – Upstream gas supplies in Central and Eastern Europe (Předcházející trhy pro dodávky zemního plynu ve střední a východní Evropě) (1), jímž bylo uvedené řízení v souladu s článkem 9 nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 [ES] (2) skončeno přijetím závazků veřejné akciové společnosti Gazprom a Gazprom Export LLC (dále společně jen „Gazprom“) ze dne 15. března 2018 za závazné;

                  —

                  uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně šest žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod, vycházející z toho, že Komise při přijímání rozhodnutí zjevně porušila článek 9 nařízení č. 1/2003 ve spojení s článkem 102 SFEU a zásadu proporcionality tím, že se dopustila zjevně nesprávného posouzení shromážděných důkazů a dospěla k závěru, že výhrady Komise vznesené v průběhu řízení AT.39816 a související s tím, že Gazprom podmiňoval dodávky zemního plynu do Polska získáním kontroly nad plynárenskou infrastrukturou v Polsku, nejsou podložené, přičemž v důsledku tohoto nesprávného posouzení přijala závazky Gazpromu bez ohledu na výhrady v tomto ohledu.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod, vycházející z toho, že Komise při přijímání rozhodnutí zjevně porušila článek 9 nařízení (ES) č. 1/2003 ve spojení s článkem 102 SFEU a zásadu proporcionality tím, že přijala závazky Gazpromu týkající se účtování nekalých, extrémně nadměrných cen, které náležitě nezohledňují výhrady Komise ani jejich podstatu, tedy účtování extrémně nadměrných cen dominantním subjektem.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod, vycházející z toho, že Komise při přijímání rozhodnutí zjevně porušila článek 9 nařízení č. 1/2003 ve spojení s článkem 102 SFEU a zásadu proporcionality tím, že přijala závazky Gazpromu týkající se zavedení územních omezení, které náležitě nezohledňují výhrady Komise, mají selektivní povahu a duplikují závazky již předložené dominantním subjektem v jiných řízeních, které ovšem nevedly ke změně jeho chování.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod, vycházející z toho, že Komise při přijímání rozhodnutí zjevně porušila článek 7 SFEU ve spojení s čl. 194 odst. 1 SFEU tím, že vydala rozhodnutí v rozporu s cíli energetické politiky Evropské unie a bez ohledu na jeho negativní dopad na evropský trh dodávek zemního plynu, spočívající zejména v dalším prodloužení izolace a zachování nesoutěžních podmínek na trzích se zemním plynem ve státech střední a východní Evropy ve srovnání s Evropou západní, a to navzdory tomu, že cílem této politiky je integrace těchto trhů a zajištění stejných podmínek hospodářské soutěže na všech unijních trzích.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod, vycházející z toho, že Komise při přijímání rozhodnutí zjevně porušila čl. 18 odst. 1 SFEU a zásadu rovnosti tím, že vytvořila diskriminaci mezi smluvními partnery Gazpromu působícími na trzích států střední a východní Evropy, včetně žalobkyně, a smluvními partnery Gazpromu působícími na trzích států západní Evropy, a to navzdory tomu, že obě zmíněné skupiny smluvních partnerů působí na témže unijním trhu dodávek zemního plynu a v tomtéž rozsahu se na ně vztahuje úprava článku 102 a čl. 194 odst. 1 SFEU, jakž i předpisů sekundárního práva vydaných na základě těchto článků.

                  6.

                  Šestý žalobní důvod, vycházející ze zneužití pravomoci a porušení podstatných formálních náležitostí spočívajících v tom, že Komise přijala rozhodnutí, které je objektivně v rozporu s cílem článku 9 nařízení č. 1/2003, a řízení AT.39816 vedla ve zjevném rozporu s oprávněními, která jí jsou svěřena.

         (1)  Úř. věst. 2018, C 258, s. 6.

         (2)  Úř. věst. 2003, L 1, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205.


title: Věc C-527/17: Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 25. října 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundespatentgericht – Německo) – řízení zahájené na návrh společnosti Boston Scientific Ltd („Řízení o předběžné otázce – Duševní a průmyslové vlastnictví – Dodatkové ochranné osvědčení pro léčivé přípravky – Nařízení (ES) č. 469/2009 – Působnost – Zdravotnický prostředek, který obsahuje jako svou integrální součást látku, která může být při samostatném použití považována za léčivý přípravek – Směrnice 93/42/EHS – Článek 1 odst. 4 – Pojem „správní řízení o registraci““)

text:
               7.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 4/8

      Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 25. října 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundespatentgericht – Německo) – řízení zahájené na návrh společnosti Boston Scientific Ltd
      (Věc C-527/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Duševní a průmyslové vlastnictví - Dodatkové ochranné osvědčení pro léčivé přípravky - Nařízení (ES) č. 469/2009 - Působnost - Zdravotnický prostředek, který obsahuje jako svou integrální součást látku, která může být při samostatném použití považována za léčivý přípravek - Směrnice 93/42/EHS - Článek 1 odst. 4 - Pojem „správní řízení o registraci““)
      (2019/C 4/10)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Bundespatentgericht

         Účastnice původního řízení

      Boston Scientific Ltd
      za přítomnosti: Deutsches Patent- und Markenamt

         Výrok

      Článek 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 469/2009 ze dne 6. května 2009 o dodatkových ochranných osvědčeních pro léčivé přípravky musí být vykládán v tom smyslu, že postup předchozího schválení podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 93/42/EHS ze dne 14. června 1993 o zdravotnických prostředcích, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/47/ES ze dne 5. září 2007, v případě zdravotnického prostředku, který obsahuje jako integrální součást látku ve smyslu čl. 1 odst. 4 této směrnice, ve znění změn, nemůže být pro účely použití tohoto nařízení považován za srovnatelný s řízením o registraci této látky podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/83/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/27/ES ze dne 31. března 2004, i kdyby uvedená látka byla předmětem posouzení stanoveného v bodě 7.4 prvním a druhém pododstavci přílohy I směrnice 93/42, ve znění směrnice 2007/47.

         (1)  Úř. věst. C 402, 27.11.2017.


title: Věc T-622/18: Žaloba podaná dne 15. října 2018 – EN (Údaje vymazané nebo nahrazené v rámci zajištění ochrany osobních dat a/nebo důvěrné povahy.) v. Komise

text:
               7.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 4/32

      Žaloba podaná dne 15. října 2018 – EN (1) v. Komise
      (Věc T-622/18)
      (2019/C 4/43)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: EN (2) (zástupce: E. Metodieva, advokátka)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí výběrové komise ze dne 12. prosince 2017 v otevřeném výběrovém řízení EPSO/AD/323/16 – Vyšetřovatelé (AD 7) pro následující profily: 1. Vyšetřovatelé: výdaje EU, boj proti korupci; 2. Vyšetřovatelé: cla a obchod, tabák a padělané zboží, kterým žalobce nebyl zařazen na rezervní seznam pro první profil uvedeného řízení;

                  —

                  zrušil v plné rozsahu rozhodnutí EPSO ze dne 10. července 2018 o zamítnutí stížnosti žalobce podle čl. 90 odst. 2 služebního řádu týkající se rozhodnutí výběrové komise EPSO nezařadit žalobce na rezervní seznam;

                  —

                  uložit žalované nahradit žalobci ušlý zisk, kterážto újma mu vznikla tím, že nebyl zařazen na uvedený rezervní seznam;

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce sedm žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z nevhodného chování jednoho z členů výběrové komise dotčeného výběrového řízení.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z nedostatečné nestrannosti jednoho z členů výběrové komise dotčeného výběrového řízení.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z nedostatečné způsobilosti posuzovatelů.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že dotčené výběrové řízení porušilo jazykový režim.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že některé nesrovnalosti ovlivnily případovou studii v dotčeném výběrovém řízení.

                  6.

                  Šestý žalobní důvod vycházející z porušení zásad rovného zacházení a spravedlivého zacházení, které vyplynulo z údajného překročení lhůty jednoho měsíce, během kterého dotčené výběrové řízení probíhalo.

                  7.

                  Sedmý žalobní důvod vycházející z nedostatečného odůvodnění posouzení žalobce.

         (1)  Údaje vymazané nebo nahrazené v rámci zajištění ochrany osobních dat a/nebo důvěrné povahy.

         (2)  Údaje vymazané nebo nahrazené v rámci zajištění ochrany osobních dat a/nebo důvěrné povahy.


title: Věc C-528/17: Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 25. října 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Vrhovno sodišče – Slovinsko) – Milan Božičevič Ježovnik v. Republika Slovenija („Řízení o předběžné otázce – Daň z přidané hodnoty (DPH) – Směrnice 2006/112/ES – Článek 143 odst. 1 písm. d) – Osvobození od DPH při dovozu – Dovoz následovaný dodáním v rámci Společenství – Nebezpečí daňového podvodu – Dobrá víra osoby povinné k dani/dovozce a dodavatele – Posouzení – Povinnost řádné péče osoby povinné k dani/dovozce a dodavatele“)

text:
               7.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 4/8

      Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 25. října 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Vrhovno sodišče – Slovinsko) – Milan Božičevič Ježovnik v. Republika Slovenija
      (Věc C-528/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Daň z přidané hodnoty (DPH) - Směrnice 2006/112/ES - Článek 143 odst. 1 písm. d) - Osvobození od DPH při dovozu - Dovoz následovaný dodáním v rámci Společenství - Nebezpečí daňového podvodu - Dobrá víra osoby povinné k dani/dovozce a dodavatele - Posouzení - Povinnost řádné péče osoby povinné k dani/dovozce a dodavatele“)
      (2019/C 4/11)
      Jednací jazyk: slovinština

         Předkládající soud

      Vrhovno sodišče

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Milan Božičevič Ježovnik

         Žalovaná: Republika Slovenija

         Výrok

      Článek 143 odst. 1 písm. d) směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty, ve znění směrnice Rady 2009/69/ES ze dne 25. června 2009, musí být vykládán v tom smyslu, že za okolností, kdy osoba povinná k dani/dovozce a dodavatel byla osvobozena od daně z přidané hodnoty při dovozu na základě povolení vydaného po předchozí kontrole provedené příslušnými celními orgány s ohledem na důkazy předložené dotčenou osobou povinnou k dani, není dotčená osoba povinná k dani povinna zaplatit následně DPH, pokud se při pozdější kontrole ukáže, že hmotněprávní věcné podmínky osvobození nebyly splněny, ledaže by bylo s ohledem na objektivní skutečnosti prokázáno, že osoba povinná k dani věděla nebo měla vědět, že dodání navazující na dotčené dovozy byla součástí podvodu, kterého se dopustil kupující, a že nepřijala všechna opatření, která od ní mohla být rozumně vyžadována, aby tomuto podvodu předešla, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu.

         (1)  Úř. věst. C 374, 6.11.2017.


title: Věc T-627/18: Žaloba podaná dne 19. října 2018 – ZK v. Komise

text:
               7.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 4/34

      Žaloba podaná dne 19. října 2018 – ZK v. Komise
      (Věc T-627/18)
      (2019/C 4/45)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: ZK (zástupce: J.-N. Louis, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
      určil a rozhodl, že

                  —

                  potvrzující rozhodnutí výběrové komise ze dne 1. února 2018 ve výběrovém řízení EPSO/AD/323/16, kterým žalobkyně nebyla zařazena na rezervní seznam, se zrušuje;

                  —

                  se v potřebném rozsahu zrušuje rozhodnutí potvrzené dne 12. prosince 2017 výběrovou komisí;

                  —

                  uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z porušení článku 30 služebního řádu úředníků Evropské unie (dále jen „služební řád“) a článku 3 jeho přílohy III, a dále z porušení pravidel upravujících organizaci zkoušek výběrového řízení. V tomto ohledu žalobkyně zejména tvrdí, že její pohovory proběhly pouze se dvěma členy výběrové komise, a nikoliv s komisí složenou z předsedkyně a jejích šesti členů. Kromě toho tvrdí, že předsedkyně se zúčastnila práce výběrové komise pouze jako pozorovatelka, což je rovněž v rozporu s ustanoveními služebního řádu.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z porušení zásad rovného zacházení a zákazu diskriminace, kterým bylo stiženo rozhodnutí napadené v projednávané věci z důvodu nedostatečné stálosti výběrové komise a proto, že byly jako posily přivoláni zkoušející, kteří neabsolvovali specifické školení pro zkoušející.


title: Věc T-623/18: Žaloba podaná dne 13. října 2018 – EO (Údaje vymazané nebo nahrazené v rámci zajištění ochrany osobních dat a/nebo důvěrné povahy.) v. Komise

text:
               7.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 4/33

      Žaloba podaná dne 13. října 2018 – EO (1) v. Komise
      (Věc T-623/18)
      (2019/C 4/44)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: EO (2) (zástupce: E. Metodieva, advokátka)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí výběrové komise ze dne 12. prosince 2017 v otevřeném výběrovém řízení EPSO/AD/323/16 – Vyšetřovatelé (AD 7) pro následující profily: 1. Vyšetřovatelé: výdaje EU, boj proti korupci; 2. Vyšetřovatelé: cla a obchod, tabák a padělané zboží, kterým žalobkyně nebyla zařazena na rezervní seznam pro první profil uvedeného řízení;

                  —

                  zrušil v plné rozsahu rozhodnutí EPSO ze dne 9. července 2018 o zamítnutí stížnosti žalobkyně podle čl. 90 odst. 2 služebního řádu týkající se rozhodnutí výběrové komise EPSO nezařadit žalobkyni na rezervní seznam;

                  —

                  uložit žalované nahradit žalobkyni ušlý zisk, kterážto újma jí vznikla tím, že nebyla zařazena na uvedený rezervní seznam;

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně sedm žalobních důvodů a nadto se dovolává všech argumentů uvedených v její stížnosti podle čl. 90 odst. 2 služebního řádu.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z nevhodného chování jednoho z členů výběrové komise, které mělo vést k nesprávnému posouzení žalobkyně.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z nedostatečné nestrannosti jednoho z členů výběrové komise dotčeného výběrového řízení.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z nedostatečné způsobilosti posuzovatelů.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že dotčené výběrové řízení porušilo jazykový režim.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že některé nesrovnalosti ovlivnily případovou studii v dotčeném výběrovém řízení.

                  6.

                  Šestý žalobní důvod vycházející z porušení zásad rovného zacházení a spravedlivého zacházení, které vyplynulo z údajného překročení lhůty jednoho měsíce, během kterého dotčené výběrové řízení probíhalo.

                  7.

                  Sedmý žalobní důvod vycházející z nedostatečného odůvodnění posouzení žalobkyně.

         (1)  Údaje vymazané nebo nahrazené v rámci zajištění ochrany osobních dat a/nebo důvěrné povahy.

         (2)  Údaje vymazané nebo nahrazené v rámci zajištění ochrany osobních dat a/nebo důvěrné povahy.


title: Věc C-655/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Administrativen sad Varna (Bulharsko) dne 19. října 2018 – Mitnitsa Varna v. „Schenker“ EOOD

text:
               7.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 4/17

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Administrativen sad Varna (Bulharsko) dne 19. října 2018 – Mitnitsa Varna v. „Schenker“ EOOD
      (Věc C-655/18)
      (2019/C 4/22)
      Jednací jazyk: bulharština

         Předkládající soud

      Administrativen sad Varna

         Účastnice původního řízení

         Navrhovatel: Mitnitsa Varna

         Odpůrce:„Schenker“ EOOD

         Předběžné otázky

                  1.

                  Musí být čl. 242 odst. 1 písm. a) a b) nařízení (EU) Evropského parlamentu a Rady č. 952/2013 ze dne 9. října 2013, kterým se stanoví celní kodex Unie (1), vykládán v tom smyslu, že krádež zboží, které bylo propuštěno do režimu uskladnění v celním skladu, za konkrétních okolností, které jsou dány v původním řízení, představuje odnětí z režimu uskladnění v celním skladu, které vede k uložení peněžité sankce za porušení celních předpisů držiteli povolení?

                  2.

                  Má uložení povinnosti zaplatit částku odpovídající hodnotě zboží, které je předmětem porušení celních předpisů – v tomto případě odnětí z režimu uskladnění v celním skladu, povahu správní sankce podle čl. 42 odst. 1 a 2 nařízení (EU) Evropského parlamentu a Rady č. 952/2013 ze dne 9. října 2013, kterým se stanoví celní kodex Unie, a je ustanovení vnitrostátního práva, které tuto povinnost zaplatit upravuje, přípustné zároveň s uložením peněžité sankce? Odpovídá tato právní úprava kritériím účinnosti, přiměřenosti a odrazujícího účinku sankcí za porušení celních předpisů Unie, obsaženým v čl. 42 odst. 1 druhé větě výše uvedeného nařízení?

         (1)  Úř. věst. 2013, L 269, s. 1.


title: Věc T-634/18: Žaloba podaná dne 23. října 2018 – Geske v. EUIPO (revolutionary air pulse technology)

text:
               7.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 4/35

      Žaloba podaná dne 23. října 2018 – Geske v. EUIPO (revolutionary air pulse technology)
      (Věc T-634/18)
      (2019/C 4/46)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobce: André Geske (Lübbecke, Německo) (zástupce: R. Albrecht, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Sporná ochranná známka: Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie air pulse technology – Přihláška č. 17 025 231

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 5. září 2018, ve věci R 2721/2017-2

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení, včetně nákladů řízení vzniklých v průběhu odvolacího řízení před EUIPO.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-640/18: Žaloba podaná dne 29. října 2018 – Intercontact Budapest v. CdT

text:
               7.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 4/35

      Žaloba podaná dne 29. října 2018 – Intercontact Budapest v. CdT
      (Věc T-640/18)
      (2019/C 4/47)
      Jednací jazyk: maďarština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Intercontact Budapest Fordító és Pénzügyi Tanácsadó Kft. (Intercontact Budapest Kft.) (Budapešť, Maďarsko) (zástupkyně: É. Subasicz, advokátka)

         Žalovaný: Překladatelské středisko pro instituce Evropské unie (CdT)

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  na základě srovnání předložených nabídek určil, zda jsou hodnotící body udělené jednotlivým uchazečům realistické a zda jsou v souladu se zásadou rovného zacházení, zásadou zákazu diskriminace, zásadou proporcionality a zásadou transparentnosti;

                  —

                  podpůrně, určil, že způsob, jímž žalovaný z právního hlediska vykládá čl. 113 odst. 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 966/2012 ze dne 25. října 2012, kterým se stanoví finanční pravidla o souhrnném rozpočtu Unie a o zrušení nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002, je nesprávný a že zveřejnění cen nabídek v předchozím zadávacím řízení není v rozporu s citovaným nařízením;

                  —

                  dále podpůrněji, zrušil výsledek, ke kterému žalovaný dospěl v souvislosti s částí 12 řízení FL/FIN17, i správní řízení související s touto částí zakázky;

                  —

                  ještě podpůrněji, označil procesní úkon (platné právní jednání) ve sporném zadávacím řízení, od jehož oznámení se má počítat lhůta pro podání žaloby podle článku 263 Smlouvy o fungování Evropské unie;

                  —

                  uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod, vycházející z toho, že došlo k porušení zásady rovného zacházení, zásady zákazu diskriminace, zásady proporcionality a zásady transparentnosti, neboť v zadávacích řízeních žalovaný uplatňoval vůči uchazečům různá hodnotící kritéria (1).

                  2.

                  Druhý žalobní důvod, vycházející ze zneužití pravomoci, neboť žalovaný nesdělil žalobkyni informace požadované v zadávacím řízení (2).

                  3.

                  Třetí žalobní důvod, vycházející z toho, že žalovaný tím, že neoznámil lhůty pro přezkumná řízení, a tím omezil možnost podání opravného prostředku, porušil unijní směrnici o zadávání veřejných zakázek (3).

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod, vycházející z toho, že žalovaný bránil žalobkyni ve výkonu práva podat opravný prostředek proti unijnímu orgánu (4).

         (1)  Body 1 a 90 odůvodnění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/24/EU ze dne 26. února 2014 o zadávání veřejných zakázek a o zrušení směrnice 2004/18/ES (Úř. věst. 2014, L 94, s. 65).

         (2)  Článek 113 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 966/2012 ze dne 25. října 2012, kterým se stanoví finanční pravidla o souhrnném rozpočtu Unie a o zrušení nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 (Úř. věst. 2012, L 298, s. 1).

         (3)  Příloha V část D bod 16 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/24/EU ze dne 26. února 2014 o zadávání veřejných zakázek a o zrušení směrnice 2004/18/ES (Úř. věst. 2014, L 94, s. 65).

         (4)  Článek 263 šestý pododstavec Smlouvy o fungování Evropské unie.


title: Věc T-642/18: Žaloba podaná dne 29. října 2018 – August Wolff v. EUIPO – Faes Farma (DermoFaes Atopimed)

text:
               7.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 4/36

      Žaloba podaná dne 29. října 2018 – August Wolff v. EUIPO – Faes Farma (DermoFaes Atopimed)
      (Věc T-642/18)
      (2019/C 4/48)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: Dr. August Wolff GmbH & Co. KG Arzneimittel (Bielefeld, Německo) (zástupce: A. Thünken, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Faes Farma, SA (Lamaico-Leioa, Španělsko)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatel sporné ochranné známky: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem

         Sporná ochranná známka: Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie „DermoFaes Atopimed“ – Přihláška č. 15 069 396

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 11. července 2018, ve věci R 1365/2017-2

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  vyhověl námitce a odmítl spornou přihlášku;

                  —

                  uložil EUIPO a případně vedlejší účastnici řízení náhradu nákladů tohoto řízení a řízení před EUIPO.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-644/18: Žaloba podaná dne 29. října 2018 – August Wolff v. EUIPO – Faes Farma (DermoFaes Atopiderm)

text:
               7.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 4/37

      Žaloba podaná dne 29. října 2018 – August Wolff v. EUIPO – Faes Farma (DermoFaes Atopiderm)
      (Věc T-644/18)
      (2019/C 4/49)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: August Wolff GmbH & Co. KG Arzneimittel (Bielefeld, Německo) (zástupce: A. Thünken, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Faes Farma, SA (Lamiaco-Leioa, Španělsko)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem

         Sporná ochranná známka Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie „DermoFaes Atopiderm“ – Přihláška č. 15 069 438

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 11. července 2018, ve věci R 1305/2017-2

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  vyhověl námitce a odmítl spornou přihlášku;

                  —

                  uložil EUIPO a případně vedlejší účastnici řízení náhradu nákladů tohoto řízení a řízení před EUIPO.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-649/18: Žaloba podaná dne 29. října 2018 – ruwido austria v. EUIPO (transparent pairing)

text:
               7.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 4/38

      Žaloba podaná dne 29. října 2018 – ruwido austria v. EUIPO (transparent pairing)
      (Věc T-649/18)
      (2019/C 4/50)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: ruwido austria GmbH (Neumarkt am Wallersee, Rakousko) (zástupce: A. Ginzburg, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Sporná ochranná známka: Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie „transparent pairing“ – Přihláška č. 16 581 118

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 30. srpna 2018, ve věci R 2487/2017-2

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Nedostatečné odůvodnění napadeného rozhodnutí;

                  —

                  nesprávný věcný výklad přihlašovaného označení.


title: Věc T-651/18: Žaloba podaná dne 30. října 2018 – Balani Balani a další v. EUIPO – Play Hawkers (HAWKERS)

text:
               7.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 4/39

      Žaloba podaná dne 30. října 2018 – Balani Balani a další v. EUIPO – Play Hawkers (HAWKERS)
      (Věc T-651/18)
      (2019/C 4/51)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština

         Účastníci řízení

         Žalobci: Sonu Gangaram Balani Balani, Anup Suresh Balani Shivdasani a Amrit Suresh Balani Shivdasani (Las Palmas de Gran Canaria, Španělsko) (zástupce: A. Díaz Marrero, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Play Hawkers, SL (Elche, Španělsko)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatelé sporné ochranné známky: Žalobci

         Sporná ochranná známka: Přihláška obrazové ochranné známky EU HAWKERS – Přihláška č. 15 746 209

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 2. srpna 2018 ve věci R 396/2018-2

         Návrhová žádání

      Žalobci navrhují, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí a rozsudkem určil, že přihlašovaná a částečně udělená ochranná známka č. 15 746 209 se uděluje i pro ostatní přihlašované výrobky, a sice: Hodinky; Chronometry (hodinky); Sportovní hodinky; Klenoty; Šperky; Bižuterie; Klenoty včetně šperků a platové bižuterie; Hodiny a hodinky; Hodinářské výrobky; Pouzdra na hodiny a hodinky, a

                  —

                  uložil náhradu nákladů řízení.

         Dovolávaný žalobní důvod

      Porušení čl. 8 odst. 5 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-652/18: Žaloba podaná dne 30. října 2018 – Porus v. EUIPO (oral Dialysis)

text:
               7.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 4/39

      Žaloba podaná dne 30. října 2018 – Porus v. EUIPO (oral Dialysis)
      (Věc T-652/18)
      (2019/C 4/52)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Porus GmbH (Monheim am Rhein, Německo) (zástupce: C. Weil, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Sporná ochranná známka: Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie oral Dialysis – Přihláška č. 16 774 259

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 14. září 2018, ve věci R 1375/2018-2

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  vyhověl žalobě;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení článku 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (EU) 2017/1001 Evropského parlamentu a Rady.


title: Věc T-656/18: Žaloba podaná dne 2. listopadu 2018 – Jareš Procházková a Jareš v EUIPO – Elton Hodinářská (MANUFACTURE PRIM 1949)

text:
               7.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 4/40

      Žaloba podaná dne 2. listopadu 2018 – Jareš Procházková a Jareš v EUIPO – Elton Hodinářská (MANUFACTURE PRIM 1949)
      (Věc T-656/18)
      (2019/C 4/53)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: český

         Účastníci řízení

         Žalobci: Hana Jareš Procházková a Antonín Jareš (Praha, Česká republika) (zástupce: M. Kyjovský, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Elton Hodinářská a.s. (Nové Mesto nad Metují, Česká republika)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitel sporné ochranné známky: Další účastník účastnice řízení před odvolacím senátem

         Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie MANUFACTURE PRIM 1949 – Ochranná známka Evropské unie č. 3 531 662

         Řízení před EUIPO: Řízení o prohlášení neplatnosti

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí Čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 7. září 2018 ve věci R 1159/2017-4

         Návrhová žádání

      Žalobci navrhují, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil žalovanému nahradit žalobcům náklady řízení.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  porušení článku 60 odst. 2, článku 60 odst. 3, článku 64 odst. 5 a článku 70 odst. 2 nařízení č. 2017/1001;

                  —

                  porušení článku 27 odst. 4 a článku 55 nařízení č. 2018/625.


title: Věc T-659/18: Žaloba podaná dne 30. října 2018 – ZS v. EIB

text:
               7.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 4/41

      Žaloba podaná dne 30. října 2018 – ZS v. EIB
      (Věc T-659/18)
      (2019/C 4/54)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: ZS (zástupce: B. Maréchal, advokát)

         Žalovaná: Evropská investiční banka

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí EIB ze dne 27. září a 28. prosince 2017;

                  —

                  nařídil náhradu veškeré újmy utrpěné žalobcem;

                  —

                  v tomto ohledu se žalobce domáhá, aby EIB bylo uloženo, aby mu zaplatila:

                              —

                              30 000 eur z titulu neproplacené mzdy za 42 dnů dovolené za kalendářní rok a 40,5 dnů v režimu TSA-A, tj. v celkovém rozsahu 82,5 dnů nároků dovolené;

                              —

                              částku 30 000 eur, která byla protiprávně odečtena od vyplacených částek po ukončení jeho pracovního poměru;

                              —

                              50 000 eur jako 3 % příspěvek z roční mzdy do systému dobrovolného penzijního připojištění (SDPP) až do dosažení běžného věku odchodu do důchodu;

                              —

                              35 000 eur z titulu nároku žalobce na odměny;

                              —

                              15 000 eur jako odškodnění za nemajetkovou újmu, kterou žalobce utrpěl;

                              —

                              výlohy na právní zastoupení v souvislosti s řízení v předběžné výši 15 000 eur;

                              —

                              náhradu nákladů řízení a veškeré související náklady.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce dva žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z toho, že doba nepřítomnosti žalobce na pracovišti nebyla neodůvodněné a EIB na ni měla každopádně reagovat dříve, vzhledem k pětiletému trvání doby nepřítomnosti. Taková tvrzení nezohledňují ústní dohody mezi žalobcem a žalovanou týkající se vyplňování výkazů pracovní doby. Podle žalobce dále neexistuje žádný právní základ, podle kterého by byl zaměstnavatel oprávněn provést započtení nebo odpočet údajně neodůvodněné doby nepřítomnosti na pracovišti oproti nárokům žalobce na dovolenou nebo částkám, jež mu mají být vyplaceny po ukončení jeho pracovního poměru.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z několika pochybení, jichž se žalovaná dopustila vůči žalobci, jež lze kvalifikovat jako protiprávní administrativní akty, jako například výtky neodůvodněné pracovní nepřítomnosti, pozbytí nároku na 82,5 dnů dovolené, které nemá oporu v právním základě, který by umožňoval provést započtení nebo odpočet, protiprávní odečtení tzv. neodůvodněné nepřítomnosti na pracovišti z částek splatných v okamžiku ukončení pracovního poměru, které nezahrnují příspěvky do systému dobrovolného penzijního připojištění, které byly přímou příčinou škody, která mu byla způsobena, a dodatečné nemajetkové újmy.


title: Věc T-660/18: Žaloba podaná dne 8. listopadu 2018 – VodafoneZiggo Group v. Komise

text:
               7.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 4/42

      Žaloba podaná dne 8. listopadu 2018 – VodafoneZiggo Group v. Komise
      (Věc T-660/18)
      (2019/C 4/55)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: VodafoneZiggo Group BV (Utrecht, Nizozemsko) (zástupci: W. Knibbeler a A. Pliego Selie, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí žalované ze dne 30. srpna 2018 týkající se věcí NL/2018/2099 a NL/2018/2100: velkoobchodní trh v Nizozemsku, C(2018) 5848 final a

                  —

                  nařídil, aby žalovaná nahradila náklady řízení v souladu s článkem 87 jednacího řádu Tribunálu, včetně nákladů řízení všech vedlejších účastníků.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby uplatňuje žalobkyně tři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z nesprávného použití a výkladu článků 7 a 7a směrnice 2002/21/ES (1) o společném předpisovém rámci pro sítě a služby elektronických komunikací (dále jen „rámcová směrnice“)
                  V tomto ohledu žalobkyně tvrdí, že napadené rozhodnutí obsahuje mnohá kritická zjištění týkající se návrhu rozhodnutí nizozemského vnitrostátního regulačního orgánu (rozhodnutí WFA z roku 2018), která jsou kvalifikována jako připomínky, ale ve skutečnosti jednoznačně splňují kritéria pro jejich kvalifikaci jako zjištění, o kterých existují vážné pochybnosti. Žalobkyně dále tvrdí, že každá z těchto poznámek vyvolává na základě objektivního kritéria vážné pochybnosti, které vyžadují, aby Komise provedla důkladně vyšetřování podle čl. 7 odst. 4 a čl. 7a odst. 1 rámcové směrnice.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející ze zjevně nesprávného posouzení, nesprávného použití článku 7 rámcové směrnice a neexistence pečlivého prošetření

                              —

                              V tomto ohledu žalobkyně tvrdí, že tím, že Komise souhlasila v napadeném rozhodnutí se zjištěními o společné významné tržní síle (dále jen společná „VTS“) uvedenými v rozhodnutí WFA z roku 2018, přestože zjevně vyvolávaly vážné pochybnosti ve smyslu čl. 7 odst. 4 rámcové směrnice, nesprávně použila článek 7a rámcové směrnice a dopustila se nesprávného posouzení.

                        Podpůrně žalobkyně tvrdí, že Komise měla v každém případě pečlivě prošetřit věc ve vztahu k (i) zjevně nedostatečné analýze společné VTS provedené nizozemským vnitrostátním regulačním orgánem, pokud se srovnává s rámcem pro posuzování VTS stanoveným Komisí v jejích pokynech (zjevně nesprávné posouzení) a (ii) vlastním předchozím rozhodnutím Komise, která prokazují, že neexistoval žádný prostor pro zjištění společné VTS na relevantním trhu (nesoudržnost).

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z nedostatečného odůvodnění, čímž byl porušen článek 296 SFEU.

                              —

                              V tomto ohledu žalobkyně tvrdí, že napadené rozhodnutí obsahuje nedostatečné odůvodnění kritických prvků rozhodnutí WFA z roku 2018.

                              —

                              Žalobkyně navíc tvrdí, že ve vztahu k jiným rozhodným zjištěním je napadené rozhodnutí velmi stručné a rozporuplné.

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/21/ES ze dne 7. března 2002 o společném předpisovém rámci pro sítě a služby elektronických komunikací (Úř. věst. L 108, 24.4.2002, s. 33; Zvl. vyd. 13/029, s. 349).


title: Věc T-662/18: Žaloba podaná dne 9. listopadu 2018 – romwell v. EUIPO (twistpac)

text:
               7.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 4/43

      Žaloba podaná dne 9. listopadu 2018 – romwell v. EUIPO (twistpac)
      (Věc T-662/18)
      (2019/C 4/56)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: romwell GmbH & Co. KG (Breitscheidt, Německo) (zástupci: C. Spintig, S. Pietzcker a M. Prasse, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Sporná ochranná známka: Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie „twistpac“ – Přihláška č. 17 219 163

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 22. srpna 2018, ve věci R 336/2018-2

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení, včetně nákladů řízení vzniklých žalobkyni.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 2017/1001;

                  —

                  Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 2017/1001.


title: Oprava sdělení v Úředním věstníku k věci T-531/18 (Úř. věst. C 399 ze dne 5.11.2018)

text:
               7.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 4/45

      Oprava sdělení v Úředním věstníku k věci T-531/18
      (
            Úřední věstník Evropské unie C 399 ze dne 5. listopadu 2018
         )
      (2019/C 4/57)
      Sdělení v Úř. věst. k věci T-531/18, LL-Carpenter v. Komise, zní následovně:

               „Žaloba podaná dne 1. září 2018 – LL-Carpenter v. Komise
               (Věc T-531/18)
               (2018/C 399/60)
               Jednací jazyk: čeština

                  Účastnice řízení

                  Žalobkyně: LL-CARPENTER s.r.o. (Praha, Česká republika) (zástupce: J. Buřil, advokát)

                  Žalovaná: Evropská komise

                  Návrhová žádání

               Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                           —

                           zrušil rozhodnutí Evropské komise C(2018) 4138 final ze dne 26. června 2018 ve věci AT.40037 – Carpenter/Subaru, kterým Evropská komise dle článku 13 nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (dále jen „nařízení č. 1/2003“) a čl. 7 odst. 2 nařízení Evropské komise (ES) č. 773/2004 ze dne 7. dubna 2004 o vedení řízení Evropské komise podle článků 81 a 82 Smlouvy o ES (dále jen „nařízení č. 773/2004“) zamítla stížnost žalobkyně dle článku 7 nařízení č. 1/2003 ze dne 6. září 2012 pro porušení článku 101 Smlouvy o fungování Evropské unie, a

                           —

                           uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

                  Žalobní důvody a hlavní argumenty

               Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.

                           1.

                           První žalobní důvod vychází z toho, že napadené rozhodnutí trpí vadou spočívající v nesprávném právním posouzení a zjevně nesprávném posouzení skutkového stavu.

                                       —

                                       Evropská komise nesprávně posoudila skutkový stav, když dospěla k závěru, že žalobkyní namítané protisoutěžní jednání (v části, která se týká České republiky) řešil vnitrostátní orgán hospodářské soutěže v České republice, a dospěla k nesprávnému právnímu posouzení případu v tom smyslu, že jsou splněny podmínky pro aplikaci článku 13 nařízení č. 1/2003 (v části týkající se České republiky).

                                       —

                                       Evropská komise neprozkoumala důkladně veškeré skutkové a právní okolnosti, se kterými ji žalobkyně seznámila, a z toho důvodu nesprávně posoudila skutkový stav, když dospěla k závěru, že písemná vyjádření žalobkyně nevedou k jinému posouzení stížnosti a že pravděpodobnost toho, že bude zjištěn výskyt porušení článku 101 SFEU se zdá být malá, a dospěla k nesprávnému právnímu posouzení případu v tom smyslu, že jsou splněny podmínky pro aplikaci čl. 7 odst. 2 nařízení č. 773/2004.

                           2.

                           Druhý žalobní důvod vychází z toho, že napadené rozhodnutí trpí procesní vadou spočívající v tom, že Evropská komise ve svém rozhodnutí neuvádí odpovídající odůvodnění.

                                       —

                                       Evropská komise neuvedla, z jakých priorit vycházela, když se rozhodovala, že v dané věci nebude provádět další šetření, odkázala pouze na očekávané vysoké náklady dalších šetření.

                                       —

                                       Evropská komise neodůvodnila, jakým způsobem hodnotila důkazy a z jakého důvodu nepřihlédla ke skutkovým a právním okolnostem, se kterými ji žalobkyně seznámila, a proč své rozhodnutí o zamítnutí stížnosti založila pouze na tvrzeních vyplývajících z jednoho písemného vyjádření společnosti, proti níž stížnost směřuje.“


               10.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 9/8

      Žaloba podaná dne 9. listopadu 2018 Kontrolním úřadem ESVO proti Islandu
      (Věc E-5/18)
      (2019/C 9/09)
      Dne 9. listopadu 2018 podal Kontrolní úřad ESVO, který zastupují zplnomocnění zástupci Kontrolního úřadu ESVO (se sídlem na adrese Rue Belliard / Belliardstraat 35, 1040 Bruxelles/Brussel, Belgie) Carsten Zatschler, Catherine Howdle a Ingibjörg Ólöf Vilhjálmsdóttir, žalobu k Soudnímu dvoru ESVO proti Islandu.
      Kontrolní úřad ESVO požaduje, aby Soudní dvůr ESVO:

                  1.

                  prohlásil, že Island nepřijetím opatření nutných k provedení aktu uvedeného v bodech 7d, 7f a 7k přílohy XIX Dohody o Evropském hospodářském prostoru (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/11/EU ze dne 21. května 2013 o alternativním řešení spotřebitelských sporů a o změně nařízení (ES) č. 2006/2004 a směrnice 2009/22/ES), začleněného do Dohody o EHP protokolem 1 k uvedené dohodě, nesplnil ve stanovené lhůtě své povinnosti vyplývající z uvedeného právního aktu a článku 7 Dohody o EHP a v každém případě o této skutečnosti neinformoval Kontrolní úřad ESVO;

                  2.

                  uložil Islandu uhradit náklady tohoto řízení.

         Právní a skutkové okolnosti a žalobní důvody:

                  —

                  žaloba se týká skutečnosti, že Island nejpozději do 23. dubna 2018 nevyhověl odůvodněnému stanovisku Kontrolního úřadu ESVO ze dne 21. února 2018, které se týkalo nesplnění povinnosti Islandu provést do svého právního řádu směrnici Evropského parlamentu a Rady 2013/11/EU ze dne 21. května 2013 o alternativním řešení spotřebitelských sporů a o změně nařízení (ES) č. 2006/2004 a směrnice 2009/22/ES, uvedenou v bodech 7d, 7f a 7k přílohy XIX Dohody o Evropském hospodářském prostoru a začleněnou do Dohody o EHP protokolem 1 k uvedené dohodě (dále jen „akt“),

                  —

                  Kontrolní úřad ESVO tvrdí, že Island ve stanovené lhůtě nepřijal opatření nutná k provedení zmiňovaného aktu, čímž nesplnil své povinnosti vyplývající z tohoto aktu a z článku 7 Dohody o EHP.


title: Věc C-547/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Wojewódzkim Sądem Administracyjnym we Wrocławiu (Polsko) dne 23. srpna 2018 – Dong Yang Electronics Sp. z o.o. v. Dyrektor Izby Administracji Skarbowej we Wrocławiu

text:
               4.2.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/7

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Wojewódzkim Sądem Administracyjnym we Wrocławiu (Polsko) dne 23. srpna 2018 – Dong Yang Electronics Sp. z o.o. v. Dyrektor Izby Administracji Skarbowej we Wrocławiu
      (Věc C-547/18)
      (2019/C 44/10)
      Jednací jazyk: polština

         Předkládající soud

      Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Dong Yang Electronics Sp. z o.o.

         Žalovaný: Dyrektor Izby Administracji Skarbowej we Wrocławiu

         Předběžné otázky

                  1)

                  Lze z pouhé skutečnosti, že společnost se sídlem mimo území Evropské unie vlastní na území Polska dceřinou společnost, dovodit, že v Polsku existuje stálá provozovna ve smyslu článku 44 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (1) a čl. 11 odst. 1 prováděcího nařízení Rady (EU) č. 282/2011 ze dne 15. března 2011, kterým se stanoví prováděcí opatření ke směrnici 2006/112/ES o společném systému daně z přidané hodnoty (2)?

                  2)

                  V případě záporné odpovědi na první otázku, má třetí osoba povinnost zkoumat smluvní vztahy mezi společností se sídlem mimo území Evropské unie a dceřinou společností s cílem zjistit, zda prvně zmíněná společnost má v Polsku stálou provozovnu?

         (1)  Úř. věst. 2006, L 347, s. 1

         (2)  Úř. věst. 2011, L 77, s. 1


title: Věc T-552/16: Usnesení Tribunálu ze dne 16. listopadu 2018 – OT v. Komise „Veřejná služba – Smluvní zaměstnanci – Přihláška na místo ředitele EMCDDA – Zamítnutí přihlášky – Stanovisko poradního výboru – Akt, který nelze napadnout žalobou – Zjevná nepřípustnost“

text:
               4.2.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/56

      Usnesení Tribunálu ze dne 16. listopadu 2018 – OT v. Komise
      (Věc T-552/16) (1)

      („Veřejná služba - Smluvní zaměstnanci - Přihláška na místo ředitele EMCDDA - Zamítnutí přihlášky - Stanovisko poradního výboru - Akt, který nelze napadnout žalobou - Zjevná nepřípustnost“)
      (2019/C 44/71)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: OT (zástupce: D. Soubor, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: F. Simonetti a G. Gattinara, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh na základě článku 270 SFEU znějící na zrušení „rozhodnutí [Komise] ze dne 26. září, kterým byla zamítnuta [její] přihláška […] na místo ředitele Evropského monitorovacího centra pro drogy a drogovou závislost“ (EMCDDA), a dále na náhradu majetkové a nemajetkové újmy, kterou žalobkyně údajně utrpěla.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  OT se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 383, 17.10.2016 (věc původně zapsaná u Soudu pro veřejnou službu Evropské unie pod číslem F-75/15 a postoupená Tribunálu Evropské unie dne 1.9.2016).


title: Věc C-632/17: Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 28. listopadu 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Sąd Rejonowy w Siemianowicach Śląskich – Polsko) – Powszechna Kasa Oszczędności (PKO) Bank Polski S.A. v. Jacek Michalski „Řízení o předběžné otázce – Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora – Ochrana spotřebitelů – Směrnice 93/13/EHS – Zneužívající ujednání ve spotřebitelských smlouvách – Směrnice 2008/48/ES – Řízení o vydání platebního rozkazu na základě výpisu z bankovních záznamů – Nemožnost soudu posoudit případnou zneužívající povahu smluvních ujednání, pokud spotřebitel nepodal odpor“

text:
               11.2.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 54/2

      Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 28. listopadu 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Sąd Rejonowy w Siemianowicach Śląskich – Polsko) – Powszechna Kasa Oszczędności (PKO) Bank Polski S.A. v. Jacek Michalski
      (Věc C-632/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora - Ochrana spotřebitelů - Směrnice 93/13/EHS - Zneužívající ujednání ve spotřebitelských smlouvách - Směrnice 2008/48/ES - Řízení o vydání platebního rozkazu na základě výpisu z bankovních záznamů - Nemožnost soudu posoudit případnou zneužívající povahu smluvních ujednání, pokud spotřebitel nepodal odpor“)
      (2019/C 54/02)
      Jednací jazyk: polština

         Předkládající soud

      Sąd Rejonowy w Siemianowicach Śląskich

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Powszechna Kasa Oszczędności (PKO) Bank Polski S.A.

         Žalovaný: Jacek Michalski

         Výrok

      Ustanovení čl. 7 odst. 1 směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o zneužívajících ujednáních ve spotřebitelských smlouvách a článku 10 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/48/ES ze dne 23. dubna 2008 o smlouvách o spotřebitelském úvěru a o zrušení směrnice Rady 87/102/EHS musí být vykládána v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je právní úprava dotčená ve věci v původním řízení, která umožňuje vydat platební rozkaz na základě výpisu bankovních záznamů, jakožto titulu potvrzujícího existenci vzniklé pohledávky ze smlouvy o spotřebitelském úvěru, pokud soud, který rozhoduje o návrhu na vydání platebního rozkazu, nemá pravomoc provést přezkum případné zneužívající povahy ujednání této smlouvy a nemůže se ujistit o tom, že v posledně uvedené smlouvě byly uvedeny informace stanovené v uvedeném článku 10, a pokud podmínky uplatnění práva podat proti takovému rozkazu odpor neumožňují zajistit dodržování práv, která spotřebiteli přiznávají tyto směrnice.

         (1)  Úř. věst. C 104, 19.3.2018.


title: Věc C-48/18 P: Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 13. listopadu 2018 – Toontrack Music AB v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) „Kasační opravný prostředek – Článek 181 jednacího řádu Soudního dvora – Ochranná známka Evropské unie – Přihláška slovní ochranné známky EZMIX – Zamítnutí přihlášky – Nařízení (ES) č. 207/2009 – Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) – Články 65, 75 a 76 – Popisný charakter – Vnímání relevantní veřejností – Právo být vyslechnut – Zásada zkoumání skutečností z úřední moci – Povinnost uvést odůvodnění – Zkreslení – Důkazy předložené poprvé před Tribunálem“

text:
               11.2.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 54/3

      Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 13. listopadu 2018 – Toontrack Music AB v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
      (Věc C-48/18 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Článek 181 jednacího řádu Soudního dvora - Ochranná známka Evropské unie - Přihláška slovní ochranné známky EZMIX - Zamítnutí přihlášky - Nařízení (ES) č. 207/2009 - Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) - Články 65, 75 a 76 - Popisný charakter - Vnímání relevantní veřejností - Právo být vyslechnut - Zásada zkoumání skutečností z úřední moci - Povinnost uvést odůvodnění - Zkreslení - Důkazy předložené poprvé před Tribunálem“)
      (2019/C 54/03)
      Jednací jazyk: švédština

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Toontrack Music AB (zástupce: L.-E. Ström, advokat)

         Další účastník řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)

         Výrok

                  1)

                  Kasační opravný prostředek se zčásti odmítá jako zjevně nepřípustný a zčásti zamítá jako zjevně neopodstatněný.

                  2)

                  Toontrack Music AB se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 152, 30.4.2018.


title: Věc C-630/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landesgericht Linz (Rakousko) dne 8. října 2018 – HK, IJ v. Deutsche Lufthansa AG

text:
               11.2.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 54/4

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landesgericht Linz (Rakousko) dne 8. října 2018 – HK, IJ v. Deutsche Lufthansa AG
      (Věc C-630/18)
      (2019/C 54/05)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Landesgericht Linz

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: HK, IJ

         Žalovaná: Deutsche Lufthansa AG
      Věc byla usnesením Soudního dvora ze dne 15. listopadu 2018 vyškrtnuta z rejstříku Soudního dvora.


title: Věc C-699/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunalul Specializat Mureş (Rumunsko) dne 7. listopadu 2018 – BRD Groupe Societé Générale SA v. KC

text:
               11.2.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 54/5

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunalul Specializat Mureş (Rumunsko) dne 7. listopadu 2018 – BRD Groupe Societé Générale SA v. KC
      (Věc C-699/18)
      (2019/C 54/07)
      Jednací jazyk: rumunština

         Předkládající soud

      Tribunalul Specializat Mureş

         Účastnice původního řízení

         Navrhovatelka: BRD Groupe Societé Générale SA

         Odpůrkyně: KC

         Předběžné otázky

                  1)

                  Připouští ustanovení směrnice Rady 93/13/EHS o zneužívajících ujednáních ve spotřebitelských smlouvách (1), zejména body 12, 21 a 23 odůvodnění, čl. 2 písm. b), čl. 6 odst. 1, čl. 7 odst. 2 a článek 8 směrnice, v souladu se zásadou procesní autonomie a zásadou rovnocennosti ve spojení se zásadou efektivity, existenci souboru soudních prostředků nápravy tvořeného běžnou žalobou, která nepodléhá promlčení a jejímž cílem je určit zneužívající povahu některých ujednání obsažených ve smlouvách uzavřených se spotřebiteli, a běžnou žalobou, která má osobní a majetkovou povahu a která podléhá promlčení a prostřednictvím které je sledován cíl směrnice spočívající ve vyloučení účinků všech závazků vzniklých a splněných na základě ujednání, u něhož byla určena zneužívající povaha ve vztahu ke spotřebiteli?

                  2)

                  V případě kladné odpovědi na první otázku, brání uvedená ustanovení výkladu vyplývajícímu z uplatnění zásady jistoty občanskoprávních vztahů, podle které by objektivním okamžikem, od něhož by spotřebitel věděl nebo měl vědět o existenci zneužívajícího ujednání, byl okamžik ukončení smlouvy o úvěru, v rámci které měl postavení spotřebitele?

         (1)  Směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách ve spotřebitelských smlouvách (Úř. věst. 1993, L 95, s. 29; Zvl. vyd. 15/02, s. 288).


title: Věc C-707/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunalul Timiş (Rumunsko) dne 13. listopadu 2018 – Amărăşti Land Investment SRL v. Direcţia Generală Regională a Finanțelor Publice Timișoara, Administrația Județeană a Finanțelor Publice Timiș

text:
               11.2.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 54/5

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunalul Timiş (Rumunsko) dne 13. listopadu 2018 – Amărăşti Land Investment SRL v. Direcţia Generală Regională a Finanțelor Publice Timișoara, Administrația Județeană a Finanțelor Publice Timiș
      (Věc C-707/18)
      (2019/C 54/08)
      Jednací jazyk: rumunština

         Předkládající soud

      Tribunalul Timiş

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Amărăşti Land Investment SRL

         Žalovaní: Direcţia Generală Regională a Finanțelor Publice Timișoara, Administrația Județeană a Finanțelor Publice Timiș

         Předběžné otázky

                  1)

                  Je třeba směrnici 2006/112 (1) a zejména její články 24, 28, 167 a čl. 168 písm. a) vykládat v tom smyslu, že v rámci prodeje nemovitostí, které nebyly zapsány do vnitrostátního katastru nemovitostí a které nebyly do katastru nemovitostí zapsány v okamžiku prodeje, musí být kupujícímu, jenž je osobou povinnou k dani, který smluvně přebírá povinnost uskutečnit na své náklady kroky nezbytné pro první zápis těchto nemovitostí do katastru nemovitostí a který poskytne prodávajícímu službu nebo získá služby související se svou investicí do nemovitostí, přiznán nárok na odpočet DPH?

                  2)

                  Může být směrnice 2006/112 a zejména její článek 167 a čl. 168 písm. a) vykládána v tom smyslu, že náklady vynaložené kupujícím, jenž je osobou povinnou k dani, při prvním zápisu nemovitostí do katastru nemovitostí, ve vztahu k nimž má pohledávku ohledně budoucího převodu vlastnického práva a které mu byly prodány prodejci, kteří své vlastnické právo k nemovitostem do katastru nemovitostí nezapsali, mohou být kvalifikovány jako činnosti předcházející investici, u nichž má osoba povinná k dani nárok na odpočet DPH?

                  3)

                  Je třeba ustanovení směrnice 2006/112 a zejména její články 24, 28, 167 a čl. 168 písm. a) vykládat v tom smyslu, že náklady vynaložené kupujícím, jenž je osobou povinnou k dani, při prvním zápisu nemovitostí do katastru nemovitostí, které mu byly prodány a ve vztahu k nimž má kupující na základě smlouvy pohledávku ohledně budoucího převodu vlastnického práva ze strany prodávajících, kteří své vlastnické právo k nemovitostem do katastru nemovitostí nezapsali, musí být kvalifikovány jako poskytnutí služeb prodávajícím, pokud se prodávající a kupující dohodli, že cena nemovitostí nezahrnuje protihodnotu plnění týkajících se katastru nemovitostí?

                  4)

                  Musí, ve smyslu směrnice 2006/112, administrativní náklady související s nemovitostmi, které byly prodány a ve vztahu k nimž má kupující pohledávku týkající se budoucího převodu vlastnického práva ze strany prodávajícího, včetně nákladů na první zápis do katastru nemovitostí, ale nejen těchto nákladů, nést povinně prodávající, nebo může tyto náklady na základě dohody mezi stranami nést kupující nebo kterákoli ze stran smlouvy s tím důsledkem, že této osobě je přiznán nárok na odpočet DPH?

         (1)  Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, 2006, s. 1).


title: Věc C-718/18: Žaloba podaná dne 16. listopadu 2018 – Evropská komise v. Spolková republika Německo

text:
               11.2.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 54/6

      Žaloba podaná dne 16. listopadu 2018 – Evropská komise v. Spolková republika Německo
      (Věc C-718/18)
      (2019/C 54/09)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: M. Noll-Ehlers, O. Beynet, zmocněnci)

         Žalovaná: Spolková republika Německo

         Návrhová žádání žalobkyně

      Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  1.

                  konstatoval, že Spolková republika Německo nesplnila své povinnosti, které pro ni vyplývají ze směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/72/ES ze dne 13. července 2009 o společných pravidlech pro vnitřní trh s elektřinou a o zrušení směrnice 2003/54/ES (1) a ze směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/73/ES ze dne 13. července 2009 o společných pravidlech pro vnitřní trh se zemním plynem a o zrušení směrnice 2003/55/ES (2), neboť řádně neprovedla:

                              —

                              článek 2 bod 21 směrnice 2009/72/ES a čl. 2 bod 20 směrnice 2009/73/ES;

                              —

                              článek 19 odst. 3 ve spojení s čl. 19 odst. 8 směrnic 2009/72/ES a 2009/73/ES;

                              —

                              článek 19 odst. 5 směrnic 2009/72/ES a 2009/73/ES;

                              —

                              článek 37 odst. 1 písm. a) a čl. 37 odst. 6 písm. a) a b) směrnice 2009/72/ES a čl. 41 odst. 1 písm. a) a čl. 41 odst. 6 písm. a) a b) směrnice 2009/73/ES;

                  2.

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Žaloba se týká nesprávného provedení směrnice 2009/72 pro vnitřní trh s elektřinou a směrnice 2009/73 pro vnitřní trh s plynem v Německu prostřednictvím Energiewirtschaftsgesetz (zákon o energetice) (dále jen „EnWG“). Komise má za to, že toto provedení prostřednictvím EnWG bylo nesprávné ve čtyřech bodech. Zaprvé, definice vertikálně integrovaných podniků, která určuje, na které podniky se vztahují pravidla směrnice o oddělení, byla do německého práva provedena pouze částečně. Zadruhé, v plném rozsahu nebyla provedena ustanovení o přechodných obdobích, jež se týkají změny pracovních míst v rámci vertikálně integrovaných podniků. Zatřetí, ustanovení, jež zakazují vlastnictví určitých podílů nebo přijímání finančních výhod ze strany vertikálně integrovaného podniku, byla provedena pouze částečně. Začtvrté, rozdělení pravomocí podle EnWG je v rozporu s výlučnou pravomocí vnitrostátního regulačního orgánu, jak je stanovena ve směrnicích.
      Komise má za to, že tím byla porušena ustanovení čl. 2 bodu 21 směrnice 2009/72/ES a čl. 2 bodu 20 směrnice 2009/73/ES, čl. 19 odst. 3 ve spojení s čl. 19 odst. 8 směrnic 2009/72/ES a 2009/73/ES, čl. 19 odst. 5 směrnic 2009/72/ES a 2009/73/ES, jakož i čl. 37 odst. 1 písm. a) a čl. 37 odst. 6 písm. a) a b) směrnice 2009/72/ES a čl. 41 odst. 1 písm. a) a čl. 41 odst. 6 písm. a) a b) směrnice 2009/73/ES.

         (1)  Úř. věst. 2009, L 211, s. 55.

         (2)  Úř. věst. 2009, L 211, s. 94.


title: Věc C-720/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberlandesgerichts Düsseldorf (Německo) dne 16. listopadu 2018 – Ferrari S.p.A. v. DU

text:
               11.2.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 54/7

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberlandesgerichts Düsseldorf (Německo) dne 16. listopadu 2018 – Ferrari S.p.A. v. DU
      (Věc C-720/18)
      (2019/C 54/10)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Oberlandesgericht Düsseldorf

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelka: Ferrari S.p.A.

         Odpůrce: DU

         Předběžné otázky

                  1)

                  Je nutno při posouzení otázky, zda je způsob a rozsah užívání ochranné známky skutečný ve smyslu čl. 12 odst. 1 směrnice 2008/95/ES (1), a to v případě ochranné známky, která je zapsána pro širokou kategorii výrobků – v tomto případě pozemní vozidla, zejména automobily a jejich součásti – která je však skutečně užívána pouze pro speciální segment trhu – zde pro drahé luxusní sportovní vozy a jejich součásti, vycházet z celého trhu pro zapsanou kategorii výrobků nebo lze vycházet z tohoto speciálního segmentu trhu? V případě, že postačuje užívání pro tento speciální segment trhu, musí být ochranná známka pro tento segment trhu zachována, dojde-li k řízení o výmazu ochranné známky v souvislosti s jejím zrušením?

                  2)

                  Představuje prodej použitých výrobků majitelem ochranné známky, které již majitel ochranné známky uvedl na trh v Evropském hospodářském prostoru, užívání ochranné známky ve smyslu čl. 12 odst. 1 směrnice 2008/95/ES?

                  3)

                  Jedná se u ochranné známky, která je zapsána nejen pro výrobky, nýbrž také pro součásti těchto výrobků, také o užívání zachovávající práva k ochranné známce pro tyto výrobky, jestliže již tyto výrobky nejsou prodávány, avšak v prodeji je příslušenství a náhradní díly pro výrobky označené touto ochrannou známkou, které byly prodávány v minulosti?

                  4)

                  Je třeba při posouzení, zda je ochranná známka skutečně užívána, také zohlednit, zda majitel ochranné známky nabízí pro již prodané výrobky určité služby, u nichž však ochrannou známku neužívá?

                  5)

                  Je třeba při posouzení užívání ochranné známky v příslušném členském státu (v tomto případě Německu) ve smyslu čl. 12 odst. 1 směrnice 2008/95/ES nutno v souladu s článkem 5 Dohody mezi Německem a Švýcarskem ze dne 13. dubna 1892 upravující vzájemnou ochranu patentů, vzorů a ochranných známek zohlednit také užívání ochranné známky ve Švýcarsku?

                  6)

                  Je slučitelné se směrnicí 2008/95/ES, je-li majiteli ochranné známky, vůči němuž je uplatňováno zrušení ochranné známky, sice uloženo rozsáhlé důkazní břemeno ohledně užívání ochranné známky, avšak riziko neprokázání nese navrhovatel výmazu?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/95/ES ze dne 22. října 2008, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách (Úř. věst. 2008, L 299, s. 25).


title: Věc C-721/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberlandesgericht Düsseldorf (Německo) dne 16. listopadu 2018 – Ferrari S.p.A. v. DU

text:
               11.2.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 54/8

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberlandesgericht Düsseldorf (Německo) dne 16. listopadu 2018 – Ferrari S.p.A. v. DU
      (Věc C-721/18)
      (2019/C 54/11)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Oberlandesgericht Düsseldorf

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelka: Ferrari S.p.A.

         Odpůrce v odvolacím řízení: DU

         Předběžné otázky

                  1)

                  Je nutno při posouzení otázky, zda je způsob a rozsah užívání ochranné známky skutečný ve smyslu čl. 12 odst. 1 směrnice 2008/95/ES (1), a to v případě ochranné známky, která je zapsána pro širokou kategorii výrobků – v tomto případě pozemní vozidla, zejména automobily a jejich součásti – která je však skutečně užívána pouze pro speciální segment trhu – zde pro drahé luxusní sportovní vozy a jejich součásti, vycházet z celého trhu pro zapsanou kategorii výrobků nebo lze vycházet z tohoto speciálního segmentu trhu? V případě, že postačuje užívání pro tento speciální segment trhu, musí být ochranná známka pro tento segment trhu zachována, dojde-li k řízení o výmazu ochranné známky v souvislosti s jejím zrušením?

                  2)

                  Představuje prodej použitých výrobků majitelem ochranné známky, které již majitel ochranné známky uvedl na trh v Evropském hospodářském prostoru, užívání ochranné známky ve smyslu čl. 12 odst. 1 směrnice 2008/95/ES?

                  3)

                  Jedná se u ochranné známky, která je zapsána nejen pro výrobky, nýbrž také pro součásti těchto výrobků, také o užívání zachovávající práva k ochranné známce pro tyto výrobky, jestliže již tyto výrobky nejsou prodávány, avšak v prodeji je příslušenství a náhradní díly pro výrobky označené touto ochrannou známkou, které byly prodávány v minulosti?

                  4)

                  Je třeba při posouzení, zda je ochranná známka skutečně užívána, také zohlednit, zda majitel ochranné známky nabízí pro již prodané výrobky určité služby, u nichž však ochrannou známku neužívá?

                  5)

                  Je třeba při posouzení užívání ochranné známky v příslušném členském státu (v tomto případě Německu) ve smyslu čl. 12 odst. 1 směrnice 2008/95/ES nutno v souladu s článkem 5 Dohody mezi Německem a Švýcarskem ze dne 13. dubna 1892 upravující vzájemnou ochranu patentů, vzorů a ochranných známek zohlednit také užívání ochranné známky ve Švýcarsku?

                  6)

                  Je slučitelné se směrnicí 2008/95/ES, je-li majiteli ochranné známky, vůči němuž je uplatňováno zrušení ochranné známky, sice uloženo rozsáhlé důkazní břemeno ohledně užívání ochranné známky, avšak riziko neprokázání nese navrhovatel výmazu?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/95/ES ze dne 22. října 2008, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách (Úř. věst. L 299, 8.11.2008, s. 25).


title: Věc C-743/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rēzeknes tiesa (Lotyšsko) dne 28. listopadu 2018 – Elme Messer Metalurgs v. Latvijas Investīciju un attīstības aģentūra

text:
               11.2.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 54/9

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rēzeknes tiesa (Lotyšsko) dne 28. listopadu 2018 – Elme Messer Metalurgs v. Latvijas Investīciju un attīstības aģentūra
      (Věc C-743/18)
      (2019/C 54/12)
      Jednací jazyk: lotyština

         Předkládající soud

      Rēzeknes tiesa

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: Elme Messer Metalurgs

         Žalovaná: Latvijas Investīciju un attīstības aģentūra

         Předběžná otázka

      Musí být čl. 2 bod 7 nařízení Rady č. 1083/2006 (1) vykládán v tom smyslu, že situace, kdy příjemce financování není schopen dosáhnout v relevantním období předpokládané úrovně obratu, protože v tomto období došlo k ukončení obchodní činnosti nebo k insolvenci jeho jediného obchodního partnera, musí být považována za jednání nebo opomenutí hospodářského subjektu (příjemce financování), které vede nebo by mohlo vést ke ztrátě v souhrnném rozpočtu Evropské unie?

         (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1083/2006 ze dne 11. července 2006 o obecných ustanoveních o Evropském fondu pro regionální rozvoj, Evropském sociálním fondu a Fondu soudržnosti a o zrušení nařízení (ES) č. 1260/1999 (Úř. věst. 2006, L 210, s. 25).


title: Věc C-746/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Riigikohus (Estonsko) dne 29. listopadu 2018 – H. K. v. Prokuratuur

text:
               11.2.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 54/10

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Riigikohus (Estonsko) dne 29. listopadu 2018 – H. K. v. Prokuratuur
      (Věc C-746/18)
      (2019/C 54/13)
      Jednací jazyk: estonština

         Předkládající soud

      Riigikohus

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelka: H. K.

         Další účastník řízení: Prokuratuur

         Předběžné otázky

                  1)

                  Je nutné čl. 15 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/58/ES ze dne 12. července 2002 (1) ve světle článků 7, 8, 11 a čl. 52 odst. 1 Listiny základních práv Evropské unie vykládat v tom smyslu, že v trestním řízení představuje přístup státních orgánů k údajům, které umožňují určit výchozí a cílové místo, datum, hodinu a délku trvání, druh komunikační služby, použité koncové zařízení a místo použití mobilního koncového zařízení ve vztahu k telefonní nebo mobilní telefonní komunikaci obviněného, tak závažný zásah do základních práv zakotvených v uvedených článcích Listiny, že tento přístup musí být v oblasti prevence, vyšetřování, odhalování a stíhání trestných činů omezen na boj proti závažné trestné činnosti, nezávisle na tom, k jakému časovému období se vztahují uchovávané údaje, k nimž mají státní orgány přístup?

                  2)

                  Je nutné čl. 15 odst. 1 směrnice 2002/58/ES na základě zásady proporcionality vyjádřené v rozsudku Evropského soudního dvora ze dne 2. října 2018 ve věci C-207/16, body 55 až 57, vykládat v tom smyslu, že pokud množství údajů uvedených v první otázce, ke kterým mají státní orgány přístup, není (co se týče druhu údajů, jakož i jejich rozsahu z časového hlediska) velké, může být zásah do základních práv s ním spojený odůvodněn cílem prevence, vyšetřování, odhalování a stíhání trestných činů obecně a že trestné činy, proti nimž se má prostřednictvím zásahu bojovat, musí být tím závažnější, čím je větší množství údajů, k nimž mají státní orgány přístup?

                  3)

                  Znamená požadavek, uvedený v rozsudku Evropského soudního dvora ze dne 21. prosince 2016 ve spojených věcech C-203/15 a C-698/15, výroku 2, že přístup příslušných státních orgánů k údajům musí podléhat předchozímu přezkumu ze strany soudu nebo nezávislého správního orgánu, že čl. 15 odst. 1 směrnice 2002/58/ES musí být vykládán v tom smyslu, že státní zastupitelství, které vede vyšetřování, přičemž podle zákona je povinné jednat nestranně a je vázáno pouze zákonem, a během vyšetřování objasňuje okolnosti, které jsou jak k tíži, tak ve prospěch obžalovaného, avšak později v rámci soudního řízení zastupuje veřejnou obžalobu, lze považovat za nezávislý správní orgán?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/58/ES ze dne 12. července 2002 o zpracování osobních údajů a ochraně soukromí v odvětví elektronických komunikací (Směrnice o soukromí a elektronických komunikacích) (Úř. věst. 2002, L 201, s. 37).


title: Věc C-752/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bayerischer Verwaltungsgerichtshof (Německo) dne 3. prosince 2018 – Deutsche Umwelthilfe e.V. v. Freistaat Bayern

text:
               11.2.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 54/11

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bayerischer Verwaltungsgerichtshof (Německo) dne 3. prosince 2018 – Deutsche Umwelthilfe e.V. v. Freistaat Bayern
      (Věc C-752/18)
      (2019/C 54/14)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Bayerischer Verwaltungsgerichtshof

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelka: Deutsche Umwelthilfe e.V.

         Odpůrce: Freistaat Bayern

         Předběžné otázky

      Je třeba:

                  1)

                  požadavek, který je zakotven v čl. 4 odst. 3 druhém pododstavci Smlouvy o Evropské unii (SEU) a podle kterého mají členské státy povinnost učinit veškerá vhodná opatření k plnění závazků, které vyplývají ze Smluv nebo z aktů orgánů Unie,

                  2)

                  zásadu účinného provádění unijního práva členskými státy, jež je zakotvena mimo jiné v čl. 197 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie (SFEU),

                  3)

                  právo na účinný prostředek nápravy před soudem, které je zakotveno v čl. 47 prvním pododstavci Listiny základních práv Evropské unie,

                  4)

                  povinnost stran úmluvy zajistit účinnou právní ochranu v záležitostech životního prostředí, jež je zakotvena v čl. 9 odst. 4 větě první Úmluvy o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí (dále jen „Aarhuská úmluva“) a

                  5)

                  povinnost členských států zajistit účinnou právní ochranu v oblastech pokrytých právem Unie, která je stanovena v čl. 19 odst. 1 druhém pododstavci SEU,

            vykládat v tom smyslu, že německý soud má pravomoc, případně dokonce povinnost, uložit úředníkům určité německé spolkové země donucovací vazbu, aby takto vymohl povinnost této spolkové země aktualizovat plán kvality ovzduší ve smyslu článku 23 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/50/ES ze dne 21. května 2008 o kvalitě vnějšího ovzduší a čistším ovzduší pro Evropu (Úř. věst. 2008, L 152, s. 1) s určitým minimálním obsahem, pokud byla na základě pravomocného rozsudku této spolkové zemi uložena povinnost vypracovat takový plán s minimálním obsahem, a

                  —

                  vícero pohrůžek možností uložení donucovacích pokut a jejich uložení zůstalo bez odezvy,

                  —

                  pohrůžky uložením donucovacích pokut a jejich uložení, a to i v případě pohrůžky, že budou uloženy pokuty s vyšší sazbou a uložením vyšších pokut než doposud, nevedly k žádnému významnému výsledku, neboť zaplacením donucovacích pokut nevznikla spolkové zemi, proti níž byl vydán pravomocných rozsudek, žádná skutečná majetková ztráta, protože došlo pouze k převodu nařízených úhrad z jedné položky rozpočtu spolkové země do jiné,

                  —

                  tato spolková země, proti níž byl vydán pravomocný rozsudek, jak před soudy, tak i na veřejnosti – a to mimo jiné ze strany nejvýše postavených politických představitelů odpovídajících Parlamentu – uváděla, že nebude plnit soudem stanovené povinnosti týkající se plánů kvality ovzduší,

                  —

                  je ve vnitrostátním právu v zásadě stanoven institut donucovací vazby pro účely výkonu pravomocného soudního rozhodnutí, avšak vnitrostátní judikatura z oblasti ústavního práva brání použití příslušných ustanovení na takovou situaci, o kterou se jedná v projednávané věci, a

                  —

                  pro situaci, o kterou se jedná v projednávané věci, vnitrostátní právo nestanovuje donucovací prostředky, jež by byly účelnější než hrozba uložení donucovací pokuty a její uložení avšak jež by představovaly méně závažný zásah než je donucovací vazba, a o jejichž využití nelze z podstaty věci uvažovat?


title: Věc C-769/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation (Francie) dne 7. prosince 2018 – Caisse d’assurance retraite et de la santé au travail d’Alsace-Moselle v. SJ, Ministre chargé de la Sécurité sociale

text:
               11.2.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 54/13

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation (Francie) dne 7. prosince 2018 – Caisse d’assurance retraite et de la santé au travail d’Alsace-Moselle v. SJ, Ministre chargé de la Sécurité sociale
      (Věc C-769/18)
      (2019/C 54/17)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Cour de cassation

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelka: Caisse d’assurance retraite et de la santé au travail d’Alsace-Moselle

         Odpůrce: SJ, Ministre chargé de la Sécurité sociale

         Předběžné otázky

                  1)

                  Spadá podpora určená ke snížení nákladů spojených se zdravotním postižením stanovená v ustanovení § 35a osmé knihy Sozialgesetzbuch (německý zákoník sociálního zabezpečení) do oblasti věcné působnosti nařízení č. 883/2004 (1)?

                  2)

                  V případě kladné odpovědi na předchozí otázku: mají být příspěvek na výchovu zdravotně postiženého dítěte, resp. doplňková dávka k tomuto příspěvku, anebo příspěvek na kompenzaci zdravotního postižení na straně jedné a podpora na integraci zdravotně postižených dětí a mladistvých stanovená v § 35a osmé knihy Sozialgesetzbuch (německý zákoník sociálního zabezpečení) na straně druhé považovány za rovnocenné ve smyslu čl. 5 písm. a) nařízení č. 883/2004, vzhledem k cíli článku L. 351-4-1 francouzského zákoníku sociálního zabezpečení týkajícího se zohlednění nákladů na výchovu zdravotně postiženého dítěte, pro účely stanovení doby pojištění zakládající nárok na vyplácení starobního důchodu?

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 883/2004 ze dne 29. dubna 2004 o koordinaci systémů sociálního zabezpečení (Úř. věst. L 166, s. 1; Zvl. vyd. 05/05, s. 72).


title: Věc C-782/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal d'instance Épinal (Francie) dne 13. prosince 2018 – Cofidis v. YP

text:
               11.2.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 54/15

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal d'instance Épinal (Francie) dne 13. prosince 2018 – Cofidis v. YP
      (Věc C-782/18)
      (2019/C 54/19)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Tribunal d'instance Épinal

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Cofidis

         Žalovaný: YP

         Předběžná otázka

      Brání ochrana spotřebitele zaručená směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2008/48/ES ze dne 23. dubna 2008 o smlouvách o spotřebitelském úvěru a o zrušení směrnice Rady 87/102/EHS (1) takovému vnitrostátnímu ustanovení, které v soudním řízení zahájeném na návrh podnikatele proti spotřebiteli na základě úvěrové smlouvy, již spolu uzavřeli, zakazuje vnitrostátnímu soudu po uplynutí pětileté promlčecí lhůty počínající dnem uzavření smlouvy uplatnit bez návrhu nebo na základě námitky vznesené spotřebitelem nedodržení povinnosti ověřit úvěruschopnost spotřebitele, která je stanovena v článku 8 směrnice, nedodržení ustanovení o informacích, jež musí být jasně a výstižně uvedeny v úvěrových smlouvách, která jsou obsažena v článku 10 a následujících směrnice, a obecně nedodržení veškerých ustanovení zmíněné směrnice, která mají chránit spotřebitele, a uložit odpovídající sankce z důvodu takového porušení?

         (1)  Úř. věst. 2008, L 133, s. 66.


title: Věc C-784/18 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 12. prosince 2018 Mellifera eV proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 27. září 2018 ve věci T-12/17, Mellifera eV v. Evropská komise

text:
               11.2.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 54/15

      Kasační opravný prostředek podaný dne 12. prosince 2018 Mellifera eV proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 27. září 2018 ve věci T-12/17, Mellifera eV v. Evropská komise
      (Věc C-784/18 P)
      (2019/C 54/20)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Mellifera eV, Vereinigung für wesensgemäße Bienenhaltung (zástupce: A. Willand, advokát)

         Další účastnice řízení: Evropská komise

         Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušil rozsudek Tribunálu ze dne 27. září 2018 ve věci T-12/17, Mellifera e.V. v. Evropská komise v rozsahu, v němž Tribunál zamítl návrhové žádání žalobkyně č. 1 (bod 18, první odrážka napadeného rozsudku) – zrušit rozhodnutí žalované ze dne 8. listopadu 2016 Ares(2016) 6306335 – a uložil žalobkyni náhradu nákladů řízení;

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí;

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Na podporu kasačního opravného prostředku předkládá navrhovatelka dva důvody kasačního opravného prostředku.
      První důvod vycházející z porušení čl. 10 odst. 1 ve spojení s čl. 2 odst. 1 písm. g) nařízení (ES) č. 1367/2006 (1) a s Aarhuskou úmluvou.
      Na rozdíl od rozhodnutí Tribunálu představuje prodloužení doby platnosti schválení účinné látky glyfosátu správní akt, který může být přezkoumán v řízení podle čl. 10 odst. 1 nařízení č. 1367/2006. Zejména podle znění a účelu se definice čl. 2 odst. 1 písm. g) tohoto nařízení vztahuje na věcnou působnost, nikoli na počet či identifikovatelnou povahu osob dotčených nařízením.
      Druhý důvod vycházející z porušení základní zásady výkladu sekundárního práva Evropské unie v souladu s mezinárodní úmluvou
      Tribunál porušil zásadu výkladu sekundárního práva Evropské unie v souladu s mezinárodní úmluvou v co možná nejvyšší míře, jelikož neprovedl výklad článku 10 nařízení č. 1367/2006 ve spojení s čl. 2 odst. 1 písm. g) téhož nařízení v souladu s Aarhuskou úmluvou, ačkoli by to bylo bez dalšího v souladu se zněním a účelem relevantních ustanovení nařízení (ES) č. 1367/2006.

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1367/2006 ze dne 6. září 2006 o použití ustanovení Aarhuské úmluvy o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí na orgány a subjekty Společenství (Úř. věst. 2006, L 264, s. 13).


title: Věc C-586/17: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 15. listopadu 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Raad van State – Nizozemsko) – Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie/D, I/Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

text:
               11.2.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 54/16

      Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 15. listopadu 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Raad van State – Nizozemsko) – Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie/D, I/Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie
      (Věc C-586/17) (1)

      (2019/C 54/21)
      Jednací jazyk: nizozemština
      Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 5, 8.1.2018.


title: Věc C-593/17: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 16. října 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Hamburg – Německo) – Kreyenhop & Kluge GmbH & Co. KG v. Hauptzollamt Hannover

text:
               11.2.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 54/16

      Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 16. října 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Hamburg – Německo) – Kreyenhop & Kluge GmbH & Co. KG v. Hauptzollamt Hannover
      (Věc C-593/17) (1)

      (2019/C 54/22)
      Jednací jazyk: němčina
      Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 32, 29.1.2018.


title: Věc C-678/17: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 8. listopadu 2018 – Evropská komise v. Irsko

text:
               11.2.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 54/17

      Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 8. listopadu 2018 – Evropská komise v. Irsko
      (Věc C-678/17) (1)

      (2019/C 54/23)
      Jednací jazyk: angličtina
      Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 22, 22.1.2018.


title: Věc C-730/17: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 7. listopadu 2018 – (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal de première instance francophone de Bruxelles – Belgie) – Edward Reich, Debora Lieber, Ella Reich, Ezra Bernard Reich, Zoe Reich v. Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV

text:
               11.2.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 54/17

      Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 7. listopadu 2018 – (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal de première instance francophone de Bruxelles – Belgie) – Edward Reich, Debora Lieber, Ella Reich, Ezra Bernard Reich, Zoe Reich v. Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV
      (Věc C-730/17) (1)

      (2019/C 54/24)
      Jednací jazyk: francouzština
      Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 104, 19.3.2018.


title: Věc C-135/18: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 26. října 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof – Německo) – Logistik XXL GmbH v. CMR Transport & Logistik, za přítomnosti: Rudolph Spedition und Logistik GmbH

text:
               11.2.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 54/17

      Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 26. října 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof – Německo) – Logistik XXL GmbH v. CMR Transport & Logistik, za přítomnosti: Rudolph Spedition und Logistik GmbH
      (Věc C-135/18) (1)

      (2019/C 54/25)
      Jednací jazyk: němčina
      Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 190, 4.6.2018.


title: Věc C-191/18: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 26. října 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Supreme Court – Irsko) – KN v. Minister for Justice and Equality

text:
               11.2.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 54/17

      Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 26. října 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Supreme Court – Irsko) – KN v. Minister for Justice and Equality
      (Věc C-191/18) (1)

      (2019/C 54/26)
      Jednací jazyk: angličtina
      Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 190, 4.6.2018.


title: Věc C-227/18: Usnesení předsedy sedmého senátu Soudního dvora ze dne 8. listopadu 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Budai Központi Kerületi Bíróság – Maďarsko) – VE v. WD

text:
               11.2.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 54/18

      Usnesení předsedy sedmého senátu Soudního dvora ze dne 8. listopadu 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Budai Központi Kerületi Bíróság – Maďarsko) – VE v. WD
      (Věc C-227/18) (1)

      (2019/C 54/27)
      Jednací jazyk: maďarština
      Předseda sedmého senátu Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 231, 2.7.2018.


title: Věc C-232/18: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 22. listopadu 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Audiencia Provincial de Almería – Španělsko) – Banco Popular Español SA v. María Ángeles Díaz Soria, Miguel Ángel Góngora Gómez, José Antonio Sánchez González, Dolores María del Águila Andújar

text:
               11.2.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 54/18

      Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 22. listopadu 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Audiencia Provincial de Almería – Španělsko) – Banco Popular Español SA v. María Ángeles Díaz Soria, Miguel Ángel Góngora Gómez, José Antonio Sánchez González, Dolores María del Águila Andújar
      (Věc C-232/18) (1)

      (2019/C 54/28)
      Jednací jazyk: španělština
      Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 240, 9.7.2018.


title: Věc C-279/18: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 15. listopadu 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado de lo Social n° 33 de Barcelona – Španělsko) – Magdalena Molina Rodríguez v. Servicio Público de Empleo Estatal (SEPE)

text:
               11.2.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 54/18

      Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 15. listopadu 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado de lo Social no 33 de Barcelona – Španělsko) – Magdalena Molina Rodríguez v. Servicio Público de Empleo Estatal (SEPE)
      (Věc C-279/18) (1)

      (2019/C 54/29)
      Jednací jazyk: španělština
      Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 259, 23.7.2018.


title: Věc C-289/18: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 26. října 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Handelsgericht Wien – Rakousko) – KAMU Passenger & IT Services GmbH v. Türk Hava Yollari A.O. – T.H.Y. Turkish Airlines

text:
               11.2.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 54/18

      Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 26. října 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Handelsgericht Wien – Rakousko) – KAMU Passenger & IT Services GmbH v. Türk Hava Yollari A.O. – T.H.Y. Turkish Airlines
      (Věc C-289/18) (1)

      (2019/C 54/30)
      Jednací jazyk: němčina
      Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 285, 13.8.2018.


title: Věc C-466/18: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 7. listopadu 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landesgericht Linz – Rakousko) – DS v. Porsche Inter Auto GmbH & Co KG

text:
               11.2.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 54/19

      Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 7. listopadu 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landesgericht Linz – Rakousko) – DS v. Porsche Inter Auto GmbH & Co KG
      (Věc C-466/18) (1)

      (2019/C 54/31)
      Jednací jazyk: němčina
      Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 408, 12.11.2018.


title: Věc C-526/18: Usnesení předsedy šestého senátu Soudního dvora ze dne 23. října 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Förvaltningsrätten i Göteborg – Švédsko) – AA v. Migrationsverket

text:
               11.2.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 54/19

      Usnesení předsedy šestého senátu Soudního dvora ze dne 23. října 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Förvaltningsrätten i Göteborg – Švédsko) – AA v. Migrationsverket
      (Věc C-526/18) (1)

      (2019/C 54/32)
      Jednací jazyk: švédština
      Předseda šestého senátu Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 381, 22.10.2018.


title: Věc C-557/18: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 8. listopadu 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Hamburg – Německo) – Eurowings GmbH v. JJ, KI

text:
               11.2.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 54/19

      Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 8. listopadu 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Hamburg – Německo) – Eurowings GmbH v. JJ, KI
      (Věc C-557/18) (1)

      (2019/C 54/33)
      Jednací jazyk: němčina
      Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 436, 3.12.2018.