title: Věc T-244/20: Žaloba podaná dne 29. dubna 2020 – Marques v. Parlament

text:
               29.6.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 215/51

      Žaloba podaná dne 29. dubna 2020 – Marques v. Parlament
      (Věc T-244/20)
      (2020/C 215/60)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Mário Sérgio Marques (Funchal, Portugalsko) (zástupci: A. Schmitt a A. Grosjean, advokáti)

         Žalovaný: Evropský parlament

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  rozhodl, že žaloba je přípustná,

                  —

                  v případě potřeby, v rámci organizačních procesních opatření nebo dokazování v projednávané věci, uložil Evropskému parlamentu předložit stanoviska právní služby Parlamentu, která byla vydána 16. července a 3. prosince 2018, bez ohledu na přesná data, ale každopádně před přijetím rozhodnutí přijatého předsednictvem Parlamentu dne 10. prosince 2018, kterým se mění prováděcí opatření statutu poslanců Evropského parlamentu (Úř. věst. 2018, C 466, s. 8),

                  —

                  zrušil napadené individuální rozhodnutí, oznámené žalobci oddělením pro platy a sociální nároky poslanců při generálním ředitelství Evropského parlamentu ohledně nároků žalobce na doplňkový (dobrovolný) důchod, a to na základě článku 263 SFEU, jelikož dané rozhodnutí provedlo zvýšení věku žalobce pro čerpání doplňkového (dobrovolného) důchodu z 63 na 65 let k 1. lednu 2019, tak jak o něm bylo rozhodnuto výše uvedeným rozhodnutím předsednictva Parlamentu ze dne 10. prosince 2018,

                  —

                  zrušil výše uvedené rozhodnutí předsednictva Parlamentu nebo rozhodl o jeho nepoužitelnosti, a to na základě článku 277 SFEU, v rozsahu, v němž mění článek 76 prováděcích opatření statutu, konkrétněji v rozsahu, v němž k 1. lednu 2019 zvyšuje věk pro čerpání doplňkového (dobrovolného) důchodu,

                  —

                  uložil Parlamentu náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu své žaloby předkládá žalobce pět žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z nepříslušnosti ratione materiae předsednictva:

                              —

                              rozhodnutí předsednictva ze dne 10. prosince 2018 (dále jen „rozhodnutí předsednictva“) bylo přijato v rozporu se statutem poslanců Evropského parlamentu přijatým rozhodnutím Evropského parlamentu ze dne 28. září 2005, 2005/684/ES, Euratom (Úř. věst. 2005, L 262, s. 1) (dále jen „statut“). Rozhodnutí předsednictva je v rozporu zejména s ustanoveními článku 27 statutu, který ukládá zachování „nabytých práv“ a „budoucích nároků“,

                              —

                              a dále rozhodnutí předsednictva vytváří daň zavedením zvláštního odvodu ve výši 5 % nominální výše důchodu, přestože vytvoření daně dle článku 223 odst. 2 SFEU do pravomoci předsednictva nespadá.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází z porušení podstatných formálních náležitostí:

                              —

                              předsednictvo přijalo své rozhodnutí při porušení pravidel zakotvených v článku 223 SFEU,

                              —

                              a dále je rozhodnutí předsednictva nedostatečně odůvodněno a porušuje tak povinnost uvést odůvodnění, stanovenou v čl. 296 druhém pododstavci SFEU a čl. 41 odst. 2 písm. c) Listiny základních práv Evropské unie.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vychází z porušení nabytých práv a budoucích nároků a zásady legitimního očekávání:

                              —

                              rozhodnutí předsednictva porušuje nabytá práva a budoucí nároky plynoucí z obecných právních zásad a ze statutu, který výslovně ukládá, aby zůstaly zachovány „v plném rozsahu“ (článek 27),

                              —

                              a dále rozhodnutí předsednictva porušuje zásadu legitimního očekávání.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vychází z porušení zásady proporcionality a zásad rovného zacházení a nediskriminace:

                              —

                              zásahy do práv žalobce jsou nepřiměřené k cílům sledovaným rozhodnutím předsednictva,

                              —

                              a dále musí být rozhodnutí předsednictva prohlášeno za nepoužitelné z důvodu porušení zásad rovného zacházení a nediskriminace.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vychází z porušení zásady právní jistoty a absence přechodných opatření:

                              —

                              rozhodnutí předsednictva porušuje zásadu právní jistoty, jelikož se k němu protiprávně váže zpětná účinnost,

                              —

                              a dále rozhodnutí předsednictva porušuje zásadu právní jistoty tím, že opomenulo stanovit přechodná opatření.


title: Věc T-245/20: Žaloba podaná dne 29. dubna 2020 – Watson v. Parlament

text:
               29.6.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 215/53

      Žaloba podaná dne 29. dubna 2020 – Watson v. Parlament
      (Věc T-245/20)
      (2020/C 215/61)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Graham R. Watson (Edinburgh, Spojené království) (zástupci: A. Schmitt a A. Grosjean, advokáti)

         Žalovaný: Evropský parlament

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  rozhodl, že žaloba je přípustná,

                  —

                  v případě potřeby, v rámci organizačních procesních opatření nebo dokazování v projednávané věci, uložil Evropskému parlamentu předložit stanoviska právní služby Parlamentu, která byla vydána 16. července a 3. prosince 2018, bez ohledu na přesná data, ale každopádně před přijetím rozhodnutí přijatého předsednictvem Parlamentu dne 10. prosince 2018, kterým se mění prováděcí opatření statutu poslanců Evropského parlamentu (Úř. věst. 2018, C 466, s. 8),

                  —

                  zrušil napadené individuální rozhodnutí, oznámené žalobci oddělením pro platy a sociální nároky poslanců při generálním ředitelství Evropského parlamentu ohledně nároků žalobce na doplňkový (dobrovolný) důchod, a to na základě článku 263 SFEU, jelikož dané rozhodnutí provedlo zvýšení věku žalobce pro čerpání doplňkového (dobrovolného) důchodu z 63 na 65 let k 1. lednu 2019, tak jak o něm bylo rozhodnuto výše uvedeným rozhodnutím předsednictva Parlamentu ze dne 10. prosince 2018,

                  —

                  zrušil výše uvedené rozhodnutí předsednictva Parlamentu nebo rozhodl o jeho nepoužitelnosti, a to na základě článku 277 SFEU, v rozsahu, v němž mění článek 76 prováděcích opatření statutu, konkrétněji v rozsahu, v němž k 1. lednu 2019 zvyšuje věk pro čerpání doplňkového (dobrovolného) důchodu,

                  —

                  uložil Parlamentu náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu své žaloby předkládá žalobce pět žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z nepříslušnosti ratione materiae předsednictva:

                              —

                              rozhodnutí předsednictva ze dne 10. prosince 2018 (dále jen „rozhodnutí předsednictva“) bylo přijato v rozporu se statutem poslanců Evropského parlamentu přijatým rozhodnutím Evropského parlamentu ze dne 28. září 2005, 2005/684/ES, Euratom (Úř. věst. 2005, L 262, s. 1) (dále jen „statut“). Rozhodnutí předsednictva je v rozporu zejména s ustanoveními článku 27 statutu, který ukládá zachování „nabytých práv“ a „budoucích nároků“,

                              —

                              a dále rozhodnutí předsednictva vytváří daň zavedením zvláštního odvodu ve výši 5 % nominální výše důchodu, přestože vytvoření daně dle článku 223 odst. 2 SFEU do pravomoci předsednictva nespadá.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází z porušení podstatných formálních náležitostí:

                              —

                              předsednictvo přijalo své rozhodnutí při porušení pravidel zakotvených v článku 223 SFEU,

                              —

                              a dále je rozhodnutí předsednictva nedostatečně odůvodněno a porušuje tak povinnost uvést odůvodnění, stanovenou v čl. 296 druhém pododstavci SFEU a čl. 41 odst. 2 písm. c) Listiny základních práv Evropské unie.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vychází z porušení nabytých práv a budoucích nároků a zásady legitimního očekávání:

                              —

                              rozhodnutí předsednictva porušuje nabytá práva a budoucí nároky plynoucí z obecných právních zásad a ze statutu, který výslovně ukládá, aby zůstaly zachovány „v plném rozsahu“ (článek 27),

                              —

                              a dále rozhodnutí předsednictva porušuje zásadu legitimního očekávání.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vychází z porušení zásady proporcionality a zásad rovného zacházení a nediskriminace:

                              —

                              zásahy do práv žalobce jsou nepřiměřené k cílům sledovaným rozhodnutím předsednictva,

                              —

                              a dále musí být rozhodnutí předsednictva prohlášeno za nepoužitelné z důvodu porušení zásad rovného zacházení a nediskriminace.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vychází z porušení zásady právní jistoty a absence přechodných opatření:

                              —

                              rozhodnutí předsednictva porušuje zásadu právní jistoty, jelikož se k němu protiprávně váže zpětná účinnost,

                              —

                              a dále rozhodnutí předsednictva porušuje zásadu právní jistoty tím, že opomenulo stanovit přechodná opatření.


title: Věc T-246/20: Žaloba podaná dne 27. dubna 2020 – Aerospinning Master Franchising v. EUIPO – Mad Dogg Athletics (SPINNING)

text:
               29.6.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 215/54

      Žaloba podaná dne 27. dubna 2020 – Aerospinning Master Franchising v. EUIPO – Mad Dogg Athletics (SPINNING)
      (Věc T-246/20)
      (2020/C 215/62)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: český

         Účastníci řízení

         Žalobce: Aerospinning Master Franchising s. r. o. (Praha, Česká republika) (zástupkyně: K. Labalestra, advokátka)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastník řízení před odvolacím senátem: Mad Dogg Athletics, Inc. (Venice, Kalifornia, Spojené státy)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitel sporné ochranné známky: Další účastník řízení před odvolacím senátem

         Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie SPINNING – Ochranná známka Evropské unie č. 175 117

         Řízení před EUIPO: Řízení o prohlášení neplatnosti

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí Čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 26. února 2020 ve věci R 369/2019-4

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  porušení článku 58 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

                  —

                  porušení článku 41 odst. 2 písm. a) Listiny základních práv Evropské unie;

                  —

                  porušení článku 41 odst. 2 písm. c) Listiny základních práv Evropské unie.


title: Věc T-249/20: Žaloba podaná dne 28. dubna 2020 – Sabra v. Rada

text:
               29.6.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 215/55

      Žaloba podaná dne 28. dubna 2020 – Sabra v. Rada
      (Věc T-249/20)
      (2020/C 215/63)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: Abdelkader Sabra (Bejrút, Libanon) (zástupkyně: M. Lester, QC a A. Bradshaw, Solicitor)

         Žalovaná: Rada Evropské unie

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil napadená opatření v rozsahu, v němž se týkají jeho osoby;

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Žalobce navrhuje zrušit prováděcí rozhodnutí Rady (SZBP) 2020/212 ze dne 17. února 2020, kterým se provádí rozhodnutí 2013/255/SZBP o omezujících opatřeních vůči Sýrii (1) a prováděcí nařízení Rady (EU) 2020/211 ze dne 17. února 2020, kterým se provádí nařízení (EU) č. 36/2012 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii (2).
      Na podporu žaloby žalobce tvrdí, že skutečnost, že byl zahrnut do napadených opatření, je důsledkem zjevně nesprávného posouzení Rady. Žalobce zejména tvrdí, že

                  —

                  není předním podnikatelem působícím v Sýrii ve smyslu čl. 15 odst. 1 písm. a) nařízení Rady (EU) č. 36/2012 ze dne 18. ledna 2012 (3);

                  —

                  nemá vazby na syrský režim, že na tento režim nemá vliv, a že nepředstavuje nebezpečí obcházení ve smyslu čl. 15 odst. 1 písm. b) nařízení č. 36/2012;

                  —

                  syrský režim nijak nepodporuje a nemá z něj žádný prospěch.

         (1)  Úř. věst. 2020, L 43I, s. 6.

         (2)  Úř. vest. 2020, L 43I, s. 1.

         (3)  Nařízení Rady (EU) č. 36/2012 ze dne 18. ledna 2012 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii a o zrušení nařízení (EU) č. 442/2011 (Úř. věst. 2012, L 16, s. 1).


title: Věc T-252/20: Žaloba podaná dne 23. dubna 2020 – JU a další v. Rada

text:
               29.6.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 215/56

      Žaloba podaná dne 23. dubna 2020 – JU a další v. Rada
      (Věc T-252/20)
      (2020/C 215/64)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobci: JU, JV, JW, JY, JZ, KA, KB (zástupci: P. Tridimas, Barrister, A. von Westernhagen a D. Harrison, Solicitors)

         Žalovaná: Rada Evropské unie

         Návrhová žádání

      Žalobci navrhují, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Rady (EU) 2020/135 ze dne 30. ledna 2020 o uzavření Dohody o vystoupení Spojeného království Velké Británie a Severního Irska z Evropské unie a Evropského společenství pro atomovou energii (1) v rozsahu, v němž je bez jejich souhlasu a bez řádného soudního řízení zbavuje jejich postavení občanů Unie a práv z něj vyplývajících;

                  —

                  uložil Radě náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Žalobci tvrdí, že tím, že je Rada zbavila jejich občanství Unie a základních práv z něj vyplývajících, porušila články 20 a 23 SFEU, článek 50 SFEU, články 39, 40, 45 a 46, jakož i články 7 a 19 Listiny, zásady proporcionality, rovného zacházení a legitimního očekávání.
      Žalobci tudíž tvrdí, že občanství Unie je základním postavením příslušníků EU. Jako takové je osobní povahy a bylo-li jednou uděleno, vystoupením Spojeného království automaticky nezanikne. Žalobci tvrdí, že nikdo nemůže být svévolně zbaven občanství Unie a práv z něj vyplývajících.

         (1)  Rozhodnutí Rady (EU) 2020/135 ze dne 30. ledna 2020 o uzavření Dohody o vystoupení Spojeného království Velké Británie a Severního Irska z Evropské unie a Evropského společenství pro atomovou energii (Úř. věst. L 29, 31.1.2020, s. 1).


title: Věc T-253/20: Žaloba podaná dne 5. května 2020 – Oatly v. EUIPO (IT'S LIKE MILK BUT MADE FOR HUMANS)

text:
               29.6.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 215/57

      Žaloba podaná dne 5. května 2020 – Oatly v. EUIPO (IT'S LIKE MILK BUT MADE FOR HUMANS)
      (Věc T-253/20)
      (2020/C 215/65)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Oatly AB (Malmö, Švédsko) (zástupce: M. Johansson, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie IT’S LIKE MILK BUT MADE FOR HUMANS – Přihláška č. 18 035 560

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 7. února 2020, ve věci R 2446/2019-5

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  rozhodl, že EUIPO ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady vynaložené žalobkyní v tomto řízení.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-254/20: Žaloba podaná dne 5. května 2020 – Kondyterska korporacija „Rošen“ v. EUIPO – Krasnyj Oktjabr (Vyobrazení humra)

text:
               29.6.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 215/57

      Žaloba podaná dne 5. května 2020 – Kondyterska korporacija „Rošen“ v. EUIPO – Krasnyj Oktjabr (Vyobrazení humra)
      (Věc T-254/20)
      (2020/C 215/66)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Dočirnje pidpryjemstvo Kondyterska korporacija „Rošen“ (Kyjev, Ukrajina) (zástupkyně: I. Lukauskienė, zástupkyně)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Krasnyj Oktjabr (Moskva, Ruská federace)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitelka sporné ochranné známky: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem

         Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie (Vyobrazení humra) – Ochranná známka Evropské unie č. 15 948 185

         Řízení před EUIPO: Řízení o zrušení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 4. března 2020, ve věci R 1916/2019-4

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Nesprávné uplatňování práva být vyslechnut ve spojení s čl. 94 odst. 1 a čl. 95 odst. 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

                  —

                  nesprávné použití čl. 7 odst. 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

                  —

                  nesprávné použití čl. 59 odst. 1 písm. a) ve spojení s čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

                  —

                  nesprávné použití čl. 59 odst. 1 písm. a) ve spojení s čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

                  —

                  nesprávné použití čl. 59 odst. 3 ve spojení s čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-256/20: Žaloba podaná dne 6. května 2020 – Steinel v. EUIPO (GluePro)

text:
               29.6.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 215/58

      Žaloba podaná dne 6. května 2020 – Steinel v. EUIPO (GluePro)
      (Věc T-256/20)
      (2020/C 215/67)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Steinel GmbH (Herzebrock-Clarholz, Německo) (zástupci: M. Breuer a K. Freudenstein, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Sporná ochranná známka: Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie GluePro – Přihláška č. 18 029 161

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 14. února 2020 ve věci R 2516/2019-2

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) ve spojení s čl. 7 odst. 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 2017/1001;

                  —

                  Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) ve spojení s čl. 7 odst. 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 2017/1001.


title: Věc T-259/20: Žaloba podaná dne 8. května 2020 – Ryanair v. Komise

text:
               29.6.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 215/59

      Žaloba podaná dne 8. května 2020 – Ryanair v. Komise
      (Věc T-259/20)
      (2020/C 215/68)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Ryanair DAC (Swords, Irsko) (zástupci: E. Vahida, F. Laprévote, S. Rating a I. Metaxas-Maranghidis, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Evropské komise (EU) ze dne 31. března 2020 o státní podpoře SA.56765 (1),

                  —

                  uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

                  —

                  projednal žalobu ve zrychleném řízení podle článku 23a statutu Soudního dvora.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z toho, že rozhodnutí Evropské komise je v rozporu s konkrétními ustanoveními SFEU a s obecnými zásadami unijního práva o zákazu diskriminace na základě státní příslušnosti a o volném pohybu služeb, které byly základem pro liberalizaci letecké dopravy v Unii od konce 80. let minulého století. Liberalizace trhu letecké dopravy v Unii umožnila růst skutečně panevropských nízkonákladových leteckých společností. Rozhodnutí Evropské komise pomíjí roli takovýchto panevropských leteckých společností v propojenosti členských států Unie, neboť umožňuje Francii vyhradit podporu pouze těm unijním leteckým společnostem, kterým Francie vydala evropské provozní licence. Článek 107 odst. 2 písm. b) SFEU upravuje výjimku ze zákazu státních podpor stanoveného v čl. 107 odst. 1 SFEU, neupravuje však výjimku z ostatních pravidel a zásad SFEU.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že se Evropská komise dopustila zjevně nesprávného posouzení, když zkoumala přiměřenost podpory ve vztahu ke škodě způsobené krizí COVID-19.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z toho, že Evropská komise nezahájila formální vyšetřovací řízení navzdory existenci vážných obtíží a porušila procesní práva žalobkyně.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z toho, že Evropská komise v uvedeném rozhodnutí porušila povinnost uvést odůvodnění.

         (1)  Rozhodnutí Evropské komise (EU) ze dne 31. března 2020 o státní podpoře SA.56765 (2020/N) – Francie COVID-19 – Moratorium na platby daní a poplatků v letectví přijaté ve prospěch podniků veřejné letecké dopravy (dosud nezveřejněné v Úř. věst.).


title: Věc T-260/20: Žaloba podaná dne 1. května 2020 – Da Silva Carreira v. Komise

text:
               29.6.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 215/60

      Žaloba podaná dne 1. května 2020 – Da Silva Carreira v. Komise
      (Věc T-260/20)
      (2020/C 215/69)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: José Da Silva Carreira (Olhos de Água, Portugalsko) (zástupci: S. Orlandi a T. Martin, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí ze dne 26. července 2019, kterým Komise odmítla přezkoumat pro budoucnost starobní důchod žalobce,

                  —

                  uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby žalobce uplatňuje jediný žalobní důvod vycházející z porušení článků 21 a 22 přílohy XIII služebního řádu úředníků Evropské unie (dále jen „služební řád“). Zejména tvrdí, že odmítnutí Komise přezkoumat pro budoucnost jeho starobní důchod je v rozporu s článkem 41 přílohy VIII služebního řádu a se zásadou legality.


title: Věc T-263/20: Žaloba podaná dne 6. května 2020 – Rochem Group v. EUIPO – Rochem Marine (R.T.S. ROCHEM Technical Services)

text:
               29.6.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 215/60

      Žaloba podaná dne 6. května 2020 – Rochem Group v. EUIPO – Rochem Marine (R.T.S. ROCHEM Technical Services)
      (Věc T-263/20)
      (2020/C 215/70)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Rochem Group AG (Zug, Švýcarsko) (zástupkyně: K. Guridi Sedlak, advokátka)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Rochem Marine Srl (Janov, Itálie)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie R.T.S. ROCHEM Technical Services – Ochranná známka Evropské unie č. 12 313 797

         Řízení před EUIPO: Řízení o zrušení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 2. března 2020, ve věci R 1545/2019-1

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO, aby vydal nové rozhodnutí, kterým se zamítá návrh na prohlášení ochranné známky za neplatnou, podaný proti ochranné známce EU č. 12 313 797, a to i pro třídy 11 a 40;

                  —

                  rozhodl, že EUIPO a vedlejší účastnice řízení, pokud další účastnice řízení před odvolacím senátem vstoupí do řízení před Tribunálem, ponesou vlastní náklady řízení a uhradí náklady řízení vynaložené žalobkyní.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení článku 18 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

                  —

                  Porušení čl. 64 odst. 2 a 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-282/20: Žaloba podaná dne 13. května 2020 – Apologistics v. EUIPO – Kerckhoff (APO)

text:
               29.6.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 215/61

      Žaloba podaná dne 13. května 2020 – Apologistics v. EUIPO – Kerckhoff (APO)
      (Věc T-282/20)
      (2020/C 215/71)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Apologistics GmbH (Markkleeberg, Německo) (zástupce: H. Hug, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastník řízení před odvolacím senátem: Markus Kerckhoff (Bergisch Gladbach, Německo)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie APO – Ochranná známka Evropské unie č. 9 273 103

         Řízení před EUIPO: Řízení o zrušení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 25. února 2020, ve věci R 982/2019-5

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

                  —

                  Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Spojené věci T-103/19, T-110/19 až T-113/19 a T-116/19 až T-124/19: Usnesení Tribunálu ze dne 17. dubna 2020 – Mende Omalanga a další v. Rada

text:
               29.6.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 215/62

      Usnesení Tribunálu ze dne 17. dubna 2020 – Mende Omalanga a další v. Rada
      (Spojené věci T-103/19, T-110/19 až T-113/19 a T-116/19 až T-124/19) (1)

      (2020/C 215/72)
      Jednací jazyk: francouzština
      Předseda sedmého senátu rozhodl o vyškrtnutí věcí T-103/19 a T-112/19.

         (1)  Úř. věst. C 139, 15.4.2019.


title: Věc C-716/18: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 9. července 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Curtea de Apel Timişoara – Rumunsko) – CT v. Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Caraş-Severin – Serviciul Inspecţie Persoane Fizice, Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Timişoara – Serviciul Soluţionare Contestaţii 1 („Řízení o předběžné otázce – Daně – Společný systém daně z přidané hodnoty (DPH) – Směrnice 2006/112/ES – Článek 288 odst. 1 bod 4 – Zvláštní režim pro malé podniky – Metoda výpočtu ročního obratu, ke kterému se přihlíží pro účely použití zvláštního režimu pro malé podniky – Pojem ‚vedlejší operace s nemovitostmi‘ – Pronájem nemovitosti fyzickou osobou vykonávající několik svobodných povolání“)

text:
               31.8.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 287/5

      Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 9. července 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Curtea de Apel Timişoara – Rumunsko) – CT v. Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Caraş-Severin – Serviciul Inspecţie Persoane Fizice, Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Timişoara – Serviciul Soluţionare Contestaţii 1
      (Věc C-716/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Daně - Společný systém daně z přidané hodnoty (DPH) - Směrnice 2006/112/ES - Článek 288 odst. 1 bod 4 - Zvláštní režim pro malé podniky - Metoda výpočtu ročního obratu, ke kterému se přihlíží pro účely použití zvláštního režimu pro malé podniky - Pojem ‚vedlejší operace s nemovitostmi‘ - Pronájem nemovitosti fyzickou osobou vykonávající několik svobodných povolání“)
      (2020/C 287/06)
      Jednací jazyk: rumunština

         Předkládající soud

      Curtea de Apel Timişoara

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: CT

         Žalovaní: Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Caraş-Severin – Serviciul Inspecţie Persoane Fizice, Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Timişoara – Serviciul Soluţionare Contestaţii 1

         Výrok

      Článek 288 odst. 1 bod 4 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty, ve znění směrnice Rady 2009/162/EU ze dne 22. prosince 2009, musí být vykládán v tom smyslu, že pokud jde o fyzickou osobu povinnou k dani vykonávající ekonomickou činnost prostřednictvím výkonu několika svobodných povolání, jakož i prostřednictvím pronájmu nemovitého majetku, takový pronájem nepředstavuje „vedlejší plnění“ ve smyslu tohoto ustanovení, pokud je toto plnění uskutečňováno v rámci obvyklé podnikatelské činnosti osoby povinné k dani.

         (1)  Úř. věst. C 65, 18.2.2019.


title: Věc C-257/19: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 9. července 2020 – Evropská komise v. Irsko („Nesplnění povinnosti státem – Zásady pro vyšetřování nehod v odvětví námořní dopravy – Směrnice 2009/18/ES – Článek 8 odst. 1 – Strany, jejichž zájmy by mohly být ve střetu s úkolem svěřeným vyšetřovacímu orgánu – Členové vyšetřovacího orgánu souběžně vykonávající jiné funkce – Nezřízení nezávislého vyšetřovacího orgánu“)

text:
               31.8.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 287/10

      Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 9. července 2020 – Evropská komise v. Irsko
      (Věc C-257/19) (1)

      („Nesplnění povinnosti státem - Zásady pro vyšetřování nehod v odvětví námořní dopravy - Směrnice 2009/18/ES - Článek 8 odst. 1 - Strany, jejichž zájmy by mohly být ve střetu s úkolem svěřeným vyšetřovacímu orgánu - Členové vyšetřovacího orgánu souběžně vykonávající jiné funkce - Nezřízení nezávislého vyšetřovacího orgánu“)
      (2020/C 287/14)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: S. L. Kalėda a N. Yerrell, zmocněnci)

         Žalované: Irsko (zástupci: M. Browne, G. Hodge a A. Joyce, zmocněnci, ve spolupráci s N. J. Traversem, SC, a B. Dohertym, BL)

         Výrok

                  1)

                  Irsko tím, že nezřídilo vyšetřovací orgán nezávislý, pokud jde o jeho organizaci a rozhodování, na jakékoli straně, jejíž zájmy by mohly být ve střetu s úkolem, který je mu svěřen, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 8 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/18/ES ze dne 23. dubna 2009, kterou se stanoví základní zásady pro vyšetřování nehod v odvětví námořní dopravy a kterou se mění směrnice Rady 1999/35/ES a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/59/ES.

                  2)

                  Irsku se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 206, 17.6.2019.


title: Věc C-61/20 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 4. února 2020 Billa AG proti rozsudku Tribunálu (devátého senátu) vydanému dne 4. prosince 2019 ve věci T-524/18, Billa AG v. EUIPO

text:
               31.8.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 287/27

      Kasační opravný prostředek podaný dne 4. února 2020 Billa AG proti rozsudku Tribunálu (devátého senátu) vydanému dne 4. prosince 2019 ve věci T-524/18, Billa AG v. EUIPO
      (Věc C-61/20 P)
      (2020/C 287/41)
      Jednací jazyk: angličtina
      Usnesením ze dne 28. května 2020 Soudní dvůr (senát rozhodující o přijatelnosti kasačních opravných prostředků) rozhodl, že kasační opravný prostředek nelze uznat přijatelným, a uložil společnosti Billa AG, aby nesla vlastní náklady řízení.


title: Věc C-282/20: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Spetsializiran nakazatelen sad (Bulharsko) dne 26. června 2020 – trestní řízení proti ZX

text:
               31.8.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 287/29

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Spetsializiran nakazatelen sad (Bulharsko) dne 26. června 2020 – trestní řízení proti ZX
      (Věc C-282/20)
      (2020/C 287/46)
      Jednací jazyk: bulharština

         Předkládající soud

      Spetsializiran nakazatelen sad

         Účastník původního trestního řízení

      ZX

         Předběžné otázky

      Je vnitrostátní ustanovení, konkrétně ustanovení čl. 248 odst. 3 Nakazatelno procesualen kodeks (trestní řád) Bulharské republiky, které po ukončení prvního soudního jednání v trestním řízení (přípravné jednání) nestanoví žádné procesní pravidlo, které by umožňovalo odstranit obsahovou nejasnost a neúplnost obžaloby vedoucí k porušení práva obžalovaného na informaci o obvinění, v souladu s čl. 6 odst. 3 směrnice 2012/13 (1) a článkem 47 Listiny?
      V případě záporné odpovědi: Byl by výklad vnitrostátních ustanovení o změně obžaloby, který státnímu zástupci během jednání umožňuje odstranit tuto obsahovou nejasnost a neúplnost obžaloby způsobem, který skutečně a účinně dostojí právu obžalovaného na informaci o obvinění, v souladu s výše uvedeným ustanovením, jakož i s článkem 47 Listiny, nebo by bylo v souladu s uvedenými ustanoveními, pokud by nebyl uplatněn vnitrostátní zákaz zastavení soudního řízení a vrácení věci státnímu zástupci k vypracování nové obžaloby?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2012/13/EU ze dne 22. května 2012 o právu na informace v trestním řízení (Úř. věst. L 142, 1.6.2012, s. 1).


title: Věc T-553/19: Usnesení Tribunálu ze dne 11. června 2020 – Perfect Bar v. EUIPO (PERFECT BAR) („Žaloba na neplatnost – Ochranná známka Evropské unie – Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie PERFECT BAR – Absolutní důvody pro zamítnutí zápisu – Nedostatek rozlišovací způsobilosti – Popisný charakter – Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (EU) 2017/1001 – Rozhodnutí přijaté v návaznosti na zrušení předchozího rozhodnutí Tribunálem – Článek 72 odstavec 6 nařízení 2017/1001 – Žaloba po právní stránce zjevně zcela neopodstatněná“)

text:
               31.8.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 287/32

      Usnesení Tribunálu ze dne 11. června 2020 – Perfect Bar v. EUIPO (PERFECT BAR)
      (Věc T-553/19) (1)

      („Žaloba na neplatnost - Ochranná známka Evropské unie - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie PERFECT BAR - Absolutní důvody pro zamítnutí zápisu - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (EU) 2017/1001 - Rozhodnutí přijaté v návaznosti na zrušení předchozího rozhodnutí Tribunálem - Článek 72 odstavec 6 nařízení 2017/1001 - Žaloba po právní stránce zjevně zcela neopodstatněná“)
      (2020/C 287/51)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Perfect Bar LLC (San Diego, Kalifornie, Spojené státy) (zástupci: F. Miazzetto, J. L. Gracia Albero, R. Seoane Lacayo a E. Cebollero González, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: M. Capostagno, zmocněnec)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 22. května 2019 (věc R 371/2019-5) týkajícímu se přihlášky slovního označení PERFECT BAR jako ochranné známky Evropské unie.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá jako po právní stránce zjevně zcela neopodstatněná.

                  2)

                  Společnosti Perfect Bar LLC se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 337, 7.10.2019.


title: Věc T-456/20: Žaloba podaná dne 16. července 2020 – LA v. Komise

text:
               31.8.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 287/43

      Žaloba podaná dne 16. července 2020 – LA v. Komise
      (Věc T-456/20)
      (2020/C 287/63)
      Jednací jazyk: italština

         Účastníci řízení

         Žalobce: LA (zástupce: M. Velardo, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál zrušil následující rozhodnutí:

                  —

                  rozhodnutí ze dne 20. června 2019, v němž nebyl žalobce zahrnut do seznamu uchazečů připuštěných do dalšího kola v hodnoticím centru v rámci výběrového řízení EPSO/AD/371/19;

                  —

                  rozhodnutí ze dne 24. září 2019, kterým byla zamítnuta žádost o přezkum;

                  —

                  rozhodnutí ze dne 6. dubna 2020, kterým byla zamítnuta stížnost podaná na základě čl. 90 odst. 2 služebního řádu;

            Žalobce navrhuje rovněž, aby byla žalované uložena náhrada nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce čtyři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející ze zjevně nesprávného posouzení.

                              —

                              Žalobce v tomto ohledu uplatňuje porušení oznámení o výběrovém řízení (čl. 5 odst. 1 přílohy III služebního řádu), neboť výběrová komise ve zjevném rozporu s ustanoveními oznámení o výběrovém řízení a s úkoly, které byly přiděleny úspěšným uchazečům, nezohlednila jeho profesní kvality.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z porušení zásady rovnosti.

                              —

                              Žalobce v tomto ohledu tvrdí, že výběrová komise se při hodnocení zkušeností nedržela kritérií pro posouzení stanovených v oznámení o výběrovém řízení, a tudíž nezajistila rovné zacházení s uchazeči.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z porušení povinnosti uvést odůvodnění a s ní související zásady rovnosti procesních stran (článek 47 Listiny základních práv).

                              —

                              Žalobce v tomto ohledu uplatňuje neuvedení meritorního odůvodnění napadených rozhodnutí, což má dopad na jeho právo na obhajobu a rovnost procesních stran.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z námitky protiprávnosti oznámení o výběrovém řízení podle článku 277 SFEU.

                              —

                              Žalobce v tomto ohledu tvrdí, že v rozporu s čl. 1 písm. e) přílohy III služebního řádu, který vyhrazuje OOJ, aby určil povahu a druh zkoušek a také jejich hodnocení, výběrová komise rozhodla v tomto řízení o stanovení „weighting factors“, zatímco to bylo v pravomoci OOJ ve smyslu výše uvedených ustanovení.


title: Věc T-458/20: Žaloba podaná dne 17. července 2020 – SBG v. EUIPO – VF International (GEØGRAPHICAL NØRWAY)

text:
               31.8.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 287/44

      Žaloba podaná dne 17. července 2020 – SBG v. EUIPO – VF International (GEØGRAPHICAL NØRWAY)
      (Věc T-458/20)
      (2020/C 287/64)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Super Brand Licencing (SBG) (Villeurbanne, Francie) (zástupci: T. de Haan a A. Sion, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: VF International Sagl (Stabio, Švýcarsko)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie pro slovní ochrannou známku GEØGRAPHICAL NØRWAY – Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie č. 933 206

         Řízení před EUIPO: Řízení o zrušení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 6. dubna 2020, ve věci R 1178/2019-1

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO a vedlejší účastnici řízení náhradu nákladů řízení, včetně nákladů, které žalobkyně vynaložila v řízení před prvním odvolacím senátem Úřadu.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 59 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001 vycházející z nesprávného posouzení neexistence dobré víry při podání přihlášky ochranné známky.


title: Věc T-461/20: Žaloba podaná dne 17. července 2020 – SBG v. EUIPO – VF International (GEOGRAPHICAL NORWAY)

text:
               31.8.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 287/46

      Žaloba podaná dne 17. července 2020 – SBG v. EUIPO – VF International (GEOGRAPHICAL NORWAY)
      (Věc T-461/20)
      (2020/C 287/67)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Super Brand Licencing (SBG) (Villeurbanne, Francie) (zástupci: T. de Haan a A. Sion, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: VF International Sagl (Stabio, Švýcarsko)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie GEOGRAPHICAL NORWAY – Ochranná známka Evropské unie č. 11 048 147

         Řízení před EUIPO: Řízení o zrušení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 6. dubna 2020, ve věci R 661/2019-1

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí;

                  —

                  uložil EUIPO a vedlejší účastnici náhradu nákladů řízení, včetně nákladů vynaložených žalobkyní v souvislosti s řízením před prvním odvolacím senátem Úřadu.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 59 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001 vycházející z nesprávného posouzení neexistence dobré víry v době podání přihlášky ochranné známky.


title: Věc C-378/16 P: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 16. července 2020 – Inclusion Alliance for Europe GEIE v. Evropská komise („Kasační opravný prostředek – Rozhodčí doložka – Grantové dohody uzavřené v rámci sedmého rámcového programu pro výzkum, technologický rozvoj a demonstrace (2007–2013), jakož i rámcového programu pro konkurenceschopnost a inovace (2007–2013) – Projekty MARE, Senior a ECRN – Rozhodnutí Komise o vymáhání neoprávněně vyplacených částek – Pravomoc unijního soudu“)

text:
               7.9.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 297/2

      Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 16. července 2020 – Inclusion Alliance for Europe GEIE v. Evropská komise
      (Věc C-378/16 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Rozhodčí doložka - Grantové dohody uzavřené v rámci sedmého rámcového programu pro výzkum, technologický rozvoj a demonstrace (2007–2013), jakož i rámcového programu pro konkurenceschopnost a inovace (2007–2013) - Projekty MARE, Senior a ECRN - Rozhodnutí Komise o vymáhání neoprávněně vyplacených částek - Pravomoc unijního soudu“)
      (2020/C 297/02)
      Jednací jazyk: italština

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Inclusion Alliance for Europe GEIE (zástupci: A. D'Amico a S. Famiani, avvocati)

         Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: původně F. Moro, S. Delaude a L. Di Paolo, poté par F. Moro a S. Delaude, zmocněnkyně, ve spolupráci s D. Gullem, avvocato)

         Výrok

                  1)

                  Usnesení Tribunálu Evropské unie ze dne 21. dubna 2016, Inclusion Alliance for Europe v. Komise (T-539/13, nezveřejněné, EU:T:2016:235), se zrušuje.

                  2)

                  Věc se vrací zpět Tribunálu Evropské unie.

                  3)

                  O nákladech řízení bude rozhodnuto později.

         (1)  Úř. věst. C 326, 5.9.2016


title: Věc C-517/17: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 16. července 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesverwaltungsgericht – Německo) – Milkiyas Addis v. Bundesrepublik Deutschland („Řízení o předběžné otázce – Prostor svobody, bezpečnosti a práva – Azylová politika – Společná řízení pro přiznávání a odnímání statusu mezinárodní ochrany – Směrnice 2013/32/EU – Články 14 a 34 – Povinnost poskytnout žadateli o mezinárodní ochranu příležitost k osobnímu pohovoru před přijetím rozhodnutí o nepřípustnosti – Porušení povinnosti během řízení v prvním stupni – Důsledky“)

text:
               7.9.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 297/2

      Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 16. července 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesverwaltungsgericht – Německo) – Milkiyas Addis v. Bundesrepublik Deutschland
      (Věc C-517/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Prostor svobody, bezpečnosti a práva - Azylová politika - Společná řízení pro přiznávání a odnímání statusu mezinárodní ochrany - Směrnice 2013/32/EU - Články 14 a 34 - Povinnost poskytnout žadateli o mezinárodní ochranu příležitost k osobnímu pohovoru před přijetím rozhodnutí o nepřípustnosti - Porušení povinnosti během řízení v prvním stupni - Důsledky“)
      (2020/C 297/03)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Bundesverwaltungsgericht

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Milkiyas Addis

         Žalovaná: Bundesrepublik Deutschland

         Výrok

      Články 14 a 34 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/32/EU ze dne 26. června 2013 o společných řízeních pro přiznávání a odnímání statusu mezinárodní ochrany musí být vykládány tak, že brání vnitrostátní právní úpravě, podle níž porušení povinnosti poskytnout žadateli o mezinárodní ochranu příležitost k osobnímu pohovoru před přijetím rozhodnutí o nepřípustnosti na základě čl. 33 odst. 2 písm. a) této směrnice nevede ke zrušení tohoto rozhodnutí a k vrácení věci rozhodujícímu orgánu, ledaže tato právní úprava uvedenému žadateli umožňuje, aby v rámci řízení o opravném prostředku proti takovému rozhodnutí osobně uvedl všechny své argumenty proti uvedenému rozhodnutí při vyslechnutí, které splňuje všechny použitelné podmínky a základní záruky stanovené v článku 15 uvedené směrnice, a tyto argumenty nemohou totéž rozhodnutí změnit.

         (1)  Úř. věst. C 392, 20.11.2017.


title: Věc C-584/17 P: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 16. července 2020 – ADR Center SpA v. Evropská komise („Kasační opravný prostředek – Rozhodčí doložka – Grantové dohody uzavřené v rámci zvláštního programu ‚Civilní soudnictví‘ na období 2007-2013 – Zprávy o auditu zpochybňující způsobilost některých nákladů – Rozhodnutí Evropské komise o vymáhání neoprávněně vyplacených částek – Článek 299 SFEU – Pravomoc Komise přijmout rozhodnutí představující exekuční titul v rámci smluvních vztahů – Pravomoc unijního soudu – Účinná soudní ochrana“)

text:
               7.9.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 297/3

      Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 16. července 2020 – ADR Center SpA v. Evropská komise
      (Věc C-584/17 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Rozhodčí doložka - Grantové dohody uzavřené v rámci zvláštního programu ‚Civilní soudnictví‘ na období 2007-2013 - Zprávy o auditu zpochybňující způsobilost některých nákladů - Rozhodnutí Evropské komise o vymáhání neoprávněně vyplacených částek - Článek 299 SFEU - Pravomoc Komise přijmout rozhodnutí představující exekuční titul v rámci smluvních vztahů - Pravomoc unijního soudu - Účinná soudní ochrana“)
      (2020/C 297/04)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: ADR Center SpA (zástupci: A. Guillerme a T. Bontinck, advokáti)

         Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: J. Estrada de Solà a A Katsimerou, zmocněnci)

         Výrok

                  1)

                  Kasační opravný prostředek se zamítá.

                  2)

                  Společnost ADR Center SpA ponese dvě třetiny vlastních nákladů řízení a nahradí dvě třetiny nákladů řízení vynaložených Evropskou komisí.

                  3)

                  Evropská komise ponese jednu třetinu vlastních nákladů řízení a nahradí jednu třetinu nákladů řízení vynaložených společností ADR Center SpA.

         (1)  Úř. věst. C 5, 8.1.2018.


title: Věc C-549/18: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 16. července 2020 – Evropská komise v. Rumunsko („Nesplnění povinnosti státem – Článek 258 SFEU – Předcházení využívání finančního systému k praní peněz nebo financování terorismu – Směrnice (EU) 2015/849 – Neprovedení nebo nesdělení prováděcích opatření – Článek 260 odst. 3 SFEU – Návrh na uložení povinnosti zaplatit paušální částku“)

text:
               7.9.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 297/5

      Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 16. července 2020 – Evropská komise v. Rumunsko
      (Věc C-549/18) (1)

      („Nesplnění povinnosti státem - Článek 258 SFEU - Předcházení využívání finančního systému k praní peněz nebo financování terorismu - Směrnice (EU) 2015/849 - Neprovedení nebo nesdělení prováděcích opatření - Článek 260 odst. 3 SFEU - Návrh na uložení povinnosti zaplatit paušální částku“)
      (2020/C 297/06)
      Jednací jazyk: rumunština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: T. Scharf, L. Flynn, G. von Rintelen, L. Nicolae a L. Radu Bouyon, zmocněnci)

         Žalované: Rumunsko (zástupci: původně C.-R. Canţăr, E. Gane, L. Liţu a R. I. Haţieganu, poté E. Gane, L. Liţu a R. I. Haţieganu, zmocněnci)

         Vedlejší účastníci podporující žalované: Belgické království (zástupci: C. Pochet, P. Cottin a J.-C. Halleux, zmocněnci), Estonská republika (zástupkyně: N. Grünberg, zmocněnkyně), Francouzská republika (zástupci: A.-L. Desjonquères, B. Fodda a J.-L. Carré, zmocněnci), Polská republika (zástupce: B. Majczyna, zmocněnec)

         Výrok

                  1)

                  Rumunsko tím, že ve lhůtě stanovené v odůvodněném stanovisku ze dne 8. prosince 2017 nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady (EU) 2015/849 ze dne 20. května 2015 o předcházení využívání finančního systému k praní peněz nebo financování terorismu, o změně nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 648/2012 a o zrušení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/60/ES a směrnice Komise 2006/70/ES, a tudíž tyto předpisy nesdělilo Evropské komisi, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 67 směrnice 2015/849.

                  2)

                  Rumunsku se ukládá povinnost zaplatit Evropské komisi paušální částku ve výši 3 000 000 eur.

                  3)

                  Rumunsku se ukládá náhrada nákladů řízení.

                  4)

                  Belgické království, Estonská republika, Francouzská republika a Polská republika ponesou vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 381, 22.10.2018.


title: Věc C-550/18: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 16. července 2020 – Evropská komise v. Irsko („Nesplnění povinnosti státem – Článek 258 SFEU – Předcházení využívání finančního systému k praní peněz nebo financování terorismu – Směrnice (EU) 2015/849 – Neprovedení nebo nesdělení prováděcích opatření – Článek 260 odst. 3 SFEU – Návrh na uložení povinnosti zaplatit paušální částku“)

text:
               7.9.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 297/6

      Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 16. července 2020 – Evropská komise v. Irsko
      (Věc C-550/18) (1)

      („Nesplnění povinnosti státem - Článek 258 SFEU - Předcházení využívání finančního systému k praní peněz nebo financování terorismu - Směrnice (EU) 2015/849 - Neprovedení nebo nesdělení prováděcích opatření - Článek 260 odst. 3 SFEU - Návrh na uložení povinnosti zaplatit paušální částku“)
      (2020/C 297/07)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: T. Scharf, L. Flynn a G. von Rintelen, zmocněnci)

         Žalované: Irsko (zástupci: G. Hodge, M. Browne a A. Joyce, zmocněnci, ve spolupráci s G. Gilmore, BL, a P. McGarrym, SC)

         Vedlejší účastníci podporující žalované: Estonská republika (zástupkyně: N. Grünberg, zmocněnkyně), Francouzská republika (zástupci: A.-L. Desjonquères, B. Fodda a J.-L. Carré, zmocněnci)

         Výrok

                  1)

                  Irsko tím, že ve lhůtě stanovené v odůvodněném stanovisku ze dne 8. března 2018 nepřijalo veškeré právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady (EU) 2015/849 ze dne 20. května 2015 o předcházení využívání finančního systému k praní peněz nebo financování terorismu, o změně nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 648/2012 a o zrušení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/60/ES a směrnice Komise 2006/70/ES, a tudíž tyto předpisy nesdělilo Evropské komisi, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 67 směrnice 2015/849.

                  2)

                  Irsku se ukládá povinnost zaplatit Evropské komisi paušální částku ve výši 2 000 000 eur.

                  3)

                  Irsku se ukládá náhrada nákladů řízení.

                  4)

                  Estonská republika a Francouzská republika ponesou vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 436, 3.12.2018.


title: Věc C-686/18: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 16. července 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Consiglio di Stato – Itálie) – OC a další, Adusbef, Federconsumatori, PB a další, QA a další v. Banca d'Italia, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell'Economia e delle Finanze („Řízení o předběžné otázce – Přípustnost – Článek 63 a násl. SFEU – Volný pohyb kapitálu – Článek 107 a násl. SFEU – Státní podpory – Články 16 a 17 Listiny základních práv Evropské unie – Svoboda podnikání – Právo vlastnit majetek – Nařízení (EU) č. 575/2013 – Obezřetnostní požadavky na úvěrové instituce a investiční podniky – Článek 29 – Nařízení (EU) č. 1024/2013 – Článek 6 odst. 4 – Obezřetnostní dohled nad úvěrovými institucemi – Zvláštní úkoly svěřené Evropské centrální bance (ECB) – Nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 241/2014 – Regulační technické normy týkající se kapitálových požadavků na instituce – Vnitrostátní právní úprava, která stanoví prahovou hodnotu aktiv družstevních záložen založených ve formě družstevních společností a umožňuje omezit právo na vyplacení podílu vystupujícího společníka“)

text:
               7.9.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 297/9

      Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 16. července 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Consiglio di Stato – Itálie) – OC a další, Adusbef, Federconsumatori, PB a další, QA a další v. Banca d'Italia, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell'Economia e delle Finanze
      (Věc C-686/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Přípustnost - Článek 63 a násl. SFEU - Volný pohyb kapitálu - Článek 107 a násl. SFEU - Státní podpory - Články 16 a 17 Listiny základních práv Evropské unie - Svoboda podnikání - Právo vlastnit majetek - Nařízení (EU) č. 575/2013 - Obezřetnostní požadavky na úvěrové instituce a investiční podniky - Článek 29 - Nařízení (EU) č. 1024/2013 - Článek 6 odst. 4 - Obezřetnostní dohled nad úvěrovými institucemi - Zvláštní úkoly svěřené Evropské centrální bance (ECB) - Nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 241/2014 - Regulační technické normy týkající se kapitálových požadavků na instituce - Vnitrostátní právní úprava, která stanoví prahovou hodnotu aktiv družstevních záložen založených ve formě družstevních společností a umožňuje omezit právo na vyplacení podílu vystupujícího společníka“)
      (2020/C 297/11)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Consiglio di Stato

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: OC a další, Adusbef, Federconsumatori, PB a další, QA a další

         Žalovaní: Banca d'Italia, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell'Economia e delle Finanze

         za přítomnosti: Banca Popolare di Sondrio ScpA, Veneto Banca ScpA, Banco Popolare – Società Cooperativa, Coordinamento delle associazioni per la tutela dell’ambiente e dei diritti degli utenti e consumatori (Codacons), Banco BPM SpA, Unione di Banche Italiane – Ubi Banca SpA, Banca Popolare di Milano, Amber Capital Italia SGR SpA, RZ e.a., Amber Capital UK LLP, Unione di Banche Italiane – Ubi Banca ScpA, Banca Popolare di Vicenza ScpA, Banca Popolare dell’Etruria e del Lazio SC

         Výrok

                  1)

                  Článek 29 nařízení Evropského parlamentu a rady (EU) č. 575/2013 ze dne 26. června 2013 o obezřetnostních požadavcích na úvěrové instituce a investiční podniky a o změně nařízení (EU) č. 648/2012, článek 10 Nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 241/2014 ze dne 7. ledna 2014, kterým se doplňuje nařízení č. 575/2013, pokud jde o regulační technické normy pro kapitálové požadavky na instituce, jakož i články 16 a 17 Listiny základních práv Evropské unie, musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání vnitrostátní právní úpravě členského státu, která družstevním záložnám, které mají v daném státě sídlo, zakazuje odmítnout splacení kapitálových nástrojů, avšak umožňuje jim na neomezenou dobu odložit vyplacení podílu vystupujícího společníka a zcela nebo zčásti omezit jeho výši, pokud omezení vyplacení, o kterých bylo rozhodnuto v rámci uplatnění této možnosti, nepřekročí meze toho, co je nezbytné – s ohledem na obezřetnostní situaci uvedených záložen – pro účely zajištění, aby kapitálové nástroje, které vydávají, mohly být považovány za nástroje zahrnované do kmenového kapitálu tier 1, zejména s ohledem na skutečnosti uvedené v čl. 10 odst. 3 nařízení v přenesené pravomoci č. 241/2014, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu.

                  2)

                  Článek 63 a násl. SFEU musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání právní úpravě členského státu, která stanoví prahovou hodnotu aktiv pro výkon bankovních činností družstevních záložen se sídlem v tomto členském státě a založených ve formě družstevních společností s ručením omezeným na akcie, při jejímž překročení jsou tyto záložny povinny přeměnit se na akciové společnosti, snížit aktiva pod tuto prahovou hodnotu nebo přistoupit k jejich likvidaci, v rozsahu, v němž tato právní úprava skutečně zajišťuje uskutečňování cílů obecného zájmu, které sleduje, a nepřekračuje meze toho co je nezbytné k jejich dosažení, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu.

         (1)  Úř. věst. C 35, 28.1.2019.


title: Věc C-771/18: Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 16. července 2020 – Evropská komise v. Maďarsko („Nesplnění povinnosti státem – Vnitřní trhy s elektřinou a se zemním plynem – Elektroenergetické a plynárenské přepravní soustavy – Podmínky pro přístup – Nařízení (ES) č. 714/2009 – Článek 14 odst. 1 – Nařízení (ES) č. 715/2009 – Článek 13 odst. 1 – Náklady – Stanovení poplatků za přístup do sítě – Směrnice 2009/72/ES – Článek 37 odst. 17 – Směrnice 2009/73/ES – Článek 41 odst. 17 – Vnitrostátní opravné prostředky – Zásada účinné soudní ochrany“)

text:
               7.9.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 297/10

      Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 16. července 2020 – Evropská komise v. Maďarsko
      (Věc C-771/18) (1)

      („Nesplnění povinnosti státem - Vnitřní trhy s elektřinou a se zemním plynem - Elektroenergetické a plynárenské přepravní soustavy - Podmínky pro přístup - Nařízení (ES) č. 714/2009 - Článek 14 odst. 1 - Nařízení (ES) č. 715/2009 - Článek 13 odst. 1 - Náklady - Stanovení poplatků za přístup do sítě - Směrnice 2009/72/ES - Článek 37 odst. 17 - Směrnice 2009/73/ES - Článek 41 odst. 17 - Vnitrostátní opravné prostředky - Zásada účinné soudní ochrany“)
      (2020/C 297/13)
      Jednací jazyk: maďarština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Evropská komise (zástupkyně: O. Beynet a K. Talabér-Ritz, zmocněnkyně)

         Žalovaný: Maďarsko (zástupci: původně M. Z. Fehér a Z. Wagner, poté M. Z. Fehér, zmocněnec)

         Výrok

                  1)

                  Maďarsko tím, že nezajistilo právo na účinný opravný prostředek proti nařízením vnitrostátního regulačního orgánu, která stanoví poplatky za přístup k soustavám, nesplnilo povinnosti, které pro ně vyplývají z čl. 37 odst. 17 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/72/ES ze dne 13. července 2009 o společných pravidlech pro vnitřní trh s elektřinou a o zrušení směrnice 2003/54/ES, jakož i z čl. 41 odst. 17 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/73/ES ze dne 13. července 2009 o společných pravidlech pro vnitřní trh se zemním plynem a o zrušení směrnice 2003/55/ES.

                  2)

                  Ve zbývající části se žaloba zamítá.

                  3)

                  Evropská komise a Maďarsko ponesou vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 139, 15.4.2019.


title: Věc C-73/19: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 16. července 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hof van beroep te Antwerpen – Belgie) – Belgische Staat, zastoupený Minister van Werk, Economie en Consumenten, belast met Buitenlandse handel, a Directeur-Generaal van de Algemene Directie Controle en Bemiddeling van de FOD Economie, K.M.O., Middenstand en Energie, nyní Algemene Directie Economische Inspectie, Directeur-Generaal van de Algemene Directie Controle en Bemiddeling van de FOD Economie, K.M.O., Middenstand en Energie, nyní Algemene Directie Economische Inspectie v. Movic BV, Events Belgium BV, Leisure Tickets & Activities International BV („Řízení o předběžné otázce – Soudní spolupráce v občanských věcech – Nařízení (EU) č. 1215/2012 – Článek 1 odst. 1 – Oblast působnosti – Pojem ‚věci občanské a obchodní‘ – Žaloba na zdržení se nekalých obchodních praktik podaná orgánem veřejné moci za účelem ochrany zájmů spotřebitelů“)

text:
               7.9.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 297/11

      Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 16. července 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hof van beroep te Antwerpen – Belgie) – Belgische Staat, zastoupený Minister van Werk, Economie en Consumenten, belast met Buitenlandse handel, a Directeur-Generaal van de Algemene Directie Controle en Bemiddeling van de FOD Economie, K.M.O., Middenstand en Energie, nyní Algemene Directie Economische Inspectie, Directeur-Generaal van de Algemene Directie Controle en Bemiddeling van de FOD Economie, K.M.O., Middenstand en Energie, nyní Algemene Directie Economische Inspectie v. Movic BV, Events Belgium BV, Leisure Tickets & Activities International BV
      (Věc C-73/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Soudní spolupráce v občanských věcech - Nařízení (EU) č. 1215/2012 - Článek 1 odst. 1 - Oblast působnosti - Pojem ‚věci občanské a obchodní‘ - Žaloba na zdržení se nekalých obchodních praktik podaná orgánem veřejné moci za účelem ochrany zájmů spotřebitelů“)
      (2020/C 297/14)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      Hof van beroep te Antwerpen

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: Belgische Staat, zastoupený Minister van Werk, Economie en Consumenten, belast met Buitenlandse handel, a Directeur-Generaal van de Algemene Directie Controle en Bemiddeling van de FOD Economie, K.M.O., Middenstand en Energie, nyní Algemene Directie Economische Inspectie, Directeur-Generaal van de Algemene Directie Controle en Bemiddeling van de FOD Economie, K.M.O., Middenstand en Energie, nyní Algemene Directie Economische Inspectie

         Žalované: Movic BV, Events Belgium BV, Leisure Tickets & Activities International BV

         Výrok

      Článek 1 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1215/2012 ze dne 12. prosince 2012 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech musí být vykládán v tom smyslu, že se pojem „věci občanské a obchodní“ obsažený v tomto ustanovení vztahuje na žalobu podanou orgány jednoho členského státu proti obchodníkům usazeným v jiném členském státě, v jejímž rámci se tyto orgány domáhají, aby bylo určeno, že došlo k protiprávním jednáním, která představují údajně protiprávní nekalé obchodní praktiky, a nařízeno jejich ukončení, jakož i podpůrně, aby bylo nařízeno zveřejnění rozhodnutí a uloženo penále.

         (1)  Úř. věst. C 139, 15.4.2019.


title: Věc C-129/19: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu senátu) ze dne 16. července 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Corte suprema di cassazione – Itálie) – Presidenza del Consiglio dei Ministri v. BV („Řízení o předběžné otázce – Směrnice 2004/80/ES – Článek 12 odst. 2 – Vnitrostátní systémy odškodnění obětí úmyslných násilných trestných činů, které zaručují spravedlivé a přiměřené odškodnění – Oblast působnosti – Oběť s bydlištěm na území členského státu, ve kterém byl spáchán úmyslný násilný trestný čin – Povinnost zařadit tuto oběť do vnitrostátního systému odškodnění – Pojem ‚spravedlivé a přiměřené odškodnění‘ – Odpovědnost členských států za porušení unijního práva“)

text:
               7.9.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 297/13

      Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu senátu) ze dne 16. července 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Corte suprema di cassazione – Itálie) – Presidenza del Consiglio dei Ministri v. BV
      (Věc C-129/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Směrnice 2004/80/ES - Článek 12 odst. 2 - Vnitrostátní systémy odškodnění obětí úmyslných násilných trestných činů, které zaručují spravedlivé a přiměřené odškodnění - Oblast působnosti - Oběť s bydlištěm na území členského státu, ve kterém byl spáchán úmyslný násilný trestný čin - Povinnost zařadit tuto oběť do vnitrostátního systému odškodnění - Pojem ‚spravedlivé a přiměřené odškodnění‘ - Odpovědnost členských států za porušení unijního práva“)
      (2020/C 297/17)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Corte suprema di cassazione

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Presidenza del Consiglio dei Ministri

         Žalovaný: BV

         za přítomnosti: Procura della Repubblica di Torino

         Výrok

                  1)

                  Unijní právo musí být vykládáno v tom smyslu, že systém mimosmluvní odpovědnosti členského státu za újmu způsobenou porušením tohoto práva se použije z důvodu, že tento členský stát včas neprovedl čl. 12 odst. 2 směrnice Rady 2004/80/ES ze dne 29. dubna 2004 o odškodňování obětí trestných činů, ve vztahu k obětem s bydlištěm v uvedeném členském státě, na jehož území byl úmyslný násilný trestný čin spáchán.

                  2)

                  Článek 12 odst. 2 směrnice 2004/80 musí být vykládán v tom smyslu, že paušální odškodnění přiznávané obětem sexuálního napadení na základě vnitrostátního systému odškodnění obětí úmyslných násilných trestných činů nelze kvalifikovat jako „spravedlivé a přiměřené“ ve smyslu tohoto ustanovení, pokud je stanoveno bez zohlednění závažnosti následků spáchaného trestného činu pro oběti, a nepředstavuje tedy přiměřený příspěvek k odškodnění utrpěné majetkové a nemajetkové újmy.

         (1)  Úř. věst. C 182, 27.5.2019.


title: Spojené věci C-133/19, C-136/19 a C-137/19: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 16. července 2020 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État – Belgie) – B. M. M. (C-133/19 a C-136/19), B. S. (C-133/19), B. M. (C-136/19), B. M. O. (C-137/19) v. État belge („Řízení o předběžné otázce – Prostor svobody, bezpečnosti a práva – Přistěhovalecká politika – Právo na sloučení rodiny – Směrnice 2003/86/ES – Článek 4 odst. 1 – Pojem ‚nezletilé dítě‘ – Článek 24 odst. 2 Listiny základních práv Evropské unie – Nejlepší zájem dítěte – Článek 47 Listiny základních práv – Právo na účinnou žalobu – Děti osoby usilující o sloučení rodiny, které dosáhly plnoletosti v průběhu rozhodovacího procesu nebo soudního řízení proti rozhodnutí, kterým se zamítá žádost o sloučení rodiny“)

text:
               7.9.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 297/14

      Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 16. července 2020 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État – Belgie) – B. M. M. (C-133/19 a C-136/19), B. S. (C-133/19), B. M. (C-136/19), B. M. O. (C-137/19) v. État belge
      (Spojené věci C-133/19, C-136/19 a C-137/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Prostor svobody, bezpečnosti a práva - Přistěhovalecká politika - Právo na sloučení rodiny - Směrnice 2003/86/ES - Článek 4 odst. 1 - Pojem ‚nezletilé dítě‘ - Článek 24 odst. 2 Listiny základních práv Evropské unie - Nejlepší zájem dítěte - Článek 47 Listiny základních práv - Právo na účinnou žalobu - Děti osoby usilující o sloučení rodiny, které dosáhly plnoletosti v průběhu rozhodovacího procesu nebo soudního řízení proti rozhodnutí, kterým se zamítá žádost o sloučení rodiny“)
      (2020/C 297/18)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Conseil d'État

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: B. M. M. (C-133/19 a C-136/19), B. S. (C-133/19), B. M. (C-136/19), B. M. O. (C-137/19)

         Žalovaný: État belge

         Výrok

                  1)

                  Článek 4 odst. 1 první pododstavec písm. c) směrnice Rady 2003/86/ES ze dne 22. září 2003 o právu na sloučení rodiny musí být vykládán v tom smyslu, že datem, které je třeba vzít v úvahu za účelem určení, zda je svobodný státní příslušník třetí země nebo svobodná osoba bez státní příslušnosti „nezletilým dítětem“ ve smyslu tohoto ustanovení, je datum podání žádosti o vstup a pobyt za účelem sloučení rodiny pro nezletilé děti, a nikoli datum, kdy příslušné orgány tohoto členského státu rozhodnou o této žádosti, případně po podání žaloby směřující proti rozhodnutí, kterým se taková žádost zamítá.

                  2)

                  Článek 18 směrnice 2003/86 musí být ve světle článku 47 Listiny základních práv Evropské unie vykládán v tom smyslu, že brání tomu, aby žaloba podaná proti rozhodnutí o zamítnutí žádosti o sloučení rodiny nezletilého dítěte byla odmítnuta jako nepřípustná pouze z toho důvodu, že dítě v průběhu soudního řízení dosáhlo plnoletosti.

         (1)  Úř. věst. C 164, 13.5.2019.


title: Věc C-249/19: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu senátu) ze dne 16. července 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunalul Bucureşti – Rumunsko) – JE v. KF („Řízení o předběžné otázce – Nařízení (EU) č. 1259/2010 – Posílená spolupráce v oblasti rozhodného práva ve věcech rozvodu a rozluky – Jednotná pravidla – Článek 10 – Použití práva místa soudu“)

text:
               7.9.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 297/16

      Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu senátu) ze dne 16. července 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunalul Bucureşti – Rumunsko) – JE v. KF
      (Věc C-249/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Nařízení (EU) č. 1259/2010 - Posílená spolupráce v oblasti rozhodného práva ve věcech rozvodu a rozluky - Jednotná pravidla - Článek 10 - Použití práva místa soudu“)
      (2020/C 297/20)
      Jednací jazyk: rumunština

         Předkládající soud

      Tribunalul Bucureşti

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelka: JE

         Odpůrce: KF

         Výrok

      Článek 10 nařízení Rady (EU) č. 1259/2010 ze dne 20. prosince 2010, kterým se zavádí posílená spolupráce v oblasti rozhodného práva ve věcech rozvodu a rozluky, musí být vykládán v tom smyslu, že slovní spojení „[j]estliže rozhodné právo podle článků 5 nebo 8 neupravuje rozvod“ se vztahuje pouze na situace, kdy rozhodné cizí právo neupravuje rozvod v žádné podobě.

         (1)  Úř. věst. C 206, 17.6.2019.


title: Věc C-411/19: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 16. července 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio – Itálie) – WWF Italia Onlus a další v. Presidenza del Consiglio dei Ministri, Azienda Nazionale Autonoma Strade SpA (ANAS) („Řízení o předběžné otázce – Životní prostředí – Směrnice 92/43/EHS – Článek 6 – Ochrana přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin – Zvláštní oblasti ochrany – Výstavba silničního úseku – Posouzení důsledků tohoto projektu pro dotčenou zvláštní oblast ochrany – Oprávnění – Důvody převažujícího veřejného zájmu“)

text:
               7.9.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 297/17

      Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 16. července 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio – Itálie) – WWF Italia Onlus a další v. Presidenza del Consiglio dei Ministri, Azienda Nazionale Autonoma Strade SpA (ANAS)
      (Věc C-411/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Životní prostředí - Směrnice 92/43/EHS - Článek 6 - Ochrana přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin - Zvláštní oblasti ochrany - Výstavba silničního úseku - Posouzení důsledků tohoto projektu pro dotčenou zvláštní oblast ochrany - Oprávnění - Důvody převažujícího veřejného zájmu“)
      (2020/C 297/22)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: WWF Italia Onlus, Lega Italiana Protezione Uccelli Onlus, Gruppo di Intervento Giuridico Onlus, Italia Nostra Onlus, Forum Ambientalista, FC a další

         Žalovaní: Presidenza del Consiglio dei Ministri, Azienda Nazionale Autonoma Strade SpA (ANAS)

         Výrok

                  1)

                  Článek směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin musí vykládán v tom smyslu, že nebrání vnitrostátní právní úpravě, která umožňuje z naléhavých důvodů převažujícího veřejného zájmu pokračovat v řízení o schválení plánu nebo projektu, jehož důsledky pro zvláštní oblast ochrany nelze zmírnit a k němuž již příslušný veřejnoprávní orgán vydal negativní stanovisko, pokud neexistuje alternativní řešení spojené s menšími obtížemi z hlediska celistvosti dotčené oblasti, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu.

                  2)

                  V případě, že byl výsledek posouzení plánu nebo projektu, pokud jde o důsledky pro zvláštní oblast ochrany podle čl. 6 odst. 3 směrnice 92/43, negativní a dotyčný členský stát se přesto rozhodl podle odstavce 4 tohoto článku tento plán nebo projekt uskutečnit z naléhavých důvodů převažujícího veřejného zájmu, musí být článek 6 této směrnice vykládán v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě umožňující, aby byl tento plán nebo projekt poté, co byl výsledek jeho posouzení podle odstavce 3 tohoto článku negativní, a před jeho konečným schválením podle odstavce 4 tohoto článku doplněn o opatření ke zmírnění jeho důsledků na tuto oblast, a aby posuzování uvedených důsledků pokračovalo. Naproti tomu článek 6 směrnice 92/43 nebrání za stejného předpokladu vnitrostátní právní úpravě umožňující vymezit kompenzační opatření v rámci téhož rozhodnutí, jsou-li rovněž splněny ostatní podmínky pro použití čl. 6 odst. 4 této směrnice.

                  3)

                  Směrnice 92/43 musí být vykládána v tom smyslu, že nebrání vnitrostátní právní úpravě, která stanoví, že žadatel provede studii vlivů dotčeného plánu nebo projektu na dotyčnou zvláštní oblast ochrany, na jejímž základě příslušný orgán provede posouzení jejich důsledků. Naproti tomu tato směrnice brání vnitrostátní právní úpravě umožňující uložit žadateli, aby do konečného plánu nebo projektu zapracoval požadavky, připomínky a doporučení krajinářské a environmentální povahy poté, co byl tento plán či projekt posouzen příslušným orgánem s negativním výsledkem, aniž by takto pozměněný plán nebo projekt podléhal novému posouzení ze strany tohoto orgánu.

                  4)

                  Směrnice 92/43 musí být vykládána v tom smyslu, že i když ponechává na členských státech, aby určily příslušný orgán k posouzení důsledků plánu nebo projektu pro zvláštní oblast ochrany v souladu s kritérii formulovaných v judikatuře Soudního dvora, brání tomu, aby jakýkoli orgán pokračoval v tomto posouzení nebo ho doplnil poté, co bylo provedeno.

         (1)  Úř. věst. C 328, 30.9.2019.


title: Věc C-424/19: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 16. července 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Curtea de Apel Bucureşti – Rumunsko) – Cabinet de avocat UR v. Administraţia Sector 3 a Finanţelor Publice prin Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Bucureşti, Administraţia Sector 3 a Finanţelor Publice, MJ, NK („Řízení o předběžné otázce – Směrnice 2006/112/ES – Daň z přidané hodnoty (DPH) – Článek 9 odst. 1 – Pojem ‚osoba povinná k dani‘ – Osoba vykonávající povolání advokáta – Konečné soudní rozhodnutí – Zásada překážky věci pravomocně rozsouzené – Význam této zásady za předpokladu, že je toto rozhodnutí neslučitelné s unijním právem“)

text:
               7.9.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 297/18

      Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 16. července 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Curtea de Apel Bucureşti – Rumunsko) – Cabinet de avocat UR v. Administraţia Sector 3 a Finanţelor Publice prin Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Bucureşti, Administraţia Sector 3 a Finanţelor Publice, MJ, NK
      (Věc C-424/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Směrnice 2006/112/ES - Daň z přidané hodnoty (DPH) - Článek 9 odst. 1 - Pojem ‚osoba povinná k dani‘ - Osoba vykonávající povolání advokáta - Konečné soudní rozhodnutí - Zásada překážky věci pravomocně rozsouzené - Význam této zásady za předpokladu, že je toto rozhodnutí neslučitelné s unijním právem“)
      (2020/C 297/23)
      Jednací jazyk: rumunština

         Předkládající soud

      Curtea de Apel Bucureşti

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Cabinet de avocat UR

         Žalovaní: Administraţia Sector 3 a Finanţelor Publice prin Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Bucureşti, Administraţia Sector 3 a Finanţelor Publice, MJ, NK

         Výrok

                  1)

                  Článek 9 odst. 1 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty musí být vykládán v tom smyslu, že osoba, která vykonává povolání advokáta, musí být považována za „osobu povinnou k dani“ ve smyslu tohoto ustanovení.

                  2)

                  Unijní právo brání tomu, aby vnitrostátní soud v rámci sporu týkajícího se daně z přidané hodnoty (DPH) uplatnil zásadu překážky věci pravomocně rozsouzené, pokud se tento spor netýká stejného zdaňovacího období, jaké bylo dotčeno ve sporu, který vedl k přijetí soudního rozhodnutí zakládajícího tuto překážku, a nemá stejný předmět jako uvedený spor, a pokud by mu uplatnění této zásady znemožnilo zohlednit unijní právní úpravu v oblasti DPH.

         (1)  Úř. věst. C 288, 26.8.2019.


title: Věc C-496/19: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 16. července 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Commissione tributaria regionale della Campania – Itálie) – Antonio Capaldo SpA v. Agenzia delle dogane e dei monopoli – Ufficio delle dogane di Salerno („Řízení o předběžné otázce – Celní unie – Celní kodex Společenství – Nařízení (EHS) č. 2913/92 – Kontrola zboží – Žádost o přezkum celního prohlášení – Kontrola po propuštění zboží“)

text:
               7.9.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 297/19

      Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 16. července 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Commissione tributaria regionale della Campania – Itálie) – Antonio Capaldo SpA v. Agenzia delle dogane e dei monopoli – Ufficio delle dogane di Salerno
      (Věc C-496/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Celní unie - Celní kodex Společenství - Nařízení (EHS) č. 2913/92 - Kontrola zboží - Žádost o přezkum celního prohlášení - Kontrola po propuštění zboží“)
      (2020/C 297/24)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Commissione tributaria regionale della Campania

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: Antonio Capaldo SpA

         Žalovaná: Agenzia delle dogane e dei monopoli – Ufficio delle dogane di Salerno

         Výrok

      Článek 78 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství, musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání zahájení řízení o přezkumu celního prohlášení, který stanoví, a to i tehdy, pokud dotyčné zboží bylo při předchozím dovozu bez námitek podrobeno fyzické kontrole potvrzující jeho sazební zařazení.

         (1)  Úř. věst. C 257, 21.10.2019.


title: Věc C-686/19: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 16. července 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Augstākā tiesa (Senāts) – Lotyšsko) – SIA „Soho Group“ v. Patērētāju tiesību aizsardzības centrs („Řízení o předběžné otázce – Ochrana spotřebitelů – Smlouvy o spotřebitelském úvěru – Směrnice 2008/48/ES – Pojem ‚celkové náklady úvěru pro spotřebitele‘ – Poplatky spojené s prodloužením doby splatnosti úvěru“)

text:
               7.9.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 297/19

      Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 16. července 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Augstākā tiesa (Senāts) – Lotyšsko) – SIA „Soho Group“ v. Patērētāju tiesību aizsardzības centrs
      (Věc C-686/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Ochrana spotřebitelů - Smlouvy o spotřebitelském úvěru - Směrnice 2008/48/ES - Pojem ‚celkové náklady úvěru pro spotřebitele‘ - Poplatky spojené s prodloužením doby splatnosti úvěru“)
      (2020/C 297/25)
      Jednací jazyk: lotyština

         Předkládající soud

      Augstākā tiesa (Senāts)

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: SIA „Soho Group“

         Žalovaný: Patērētāju tiesību aizsardzības centrs

         Výrok

      Pojem „celkové náklady úvěru pro spotřebitele“ uvedený v čl. 3 písm. g) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/48/ES ze dne 23. dubna 2008 o smlouvách o spotřebitelském úvěru a o zrušení směrnice Rady 87/102/EHS, musí být vykládán v tom smyslu, že tento pojem zahrnuje poplatky za případné prodloužení doby splatnosti úvěru, neboť jednak jsou konkrétní a přesné podmínky jejího případného prodloužení, včetně doby trvání jejího prodloužení, součástí ujednání a podmínek dohodnutých mezi věřitelem a dlužníkem v úvěrové smlouvě a jednak jsou tyto poplatky věřiteli známy.

         (1)  Úř. věst. C 399, 25.11.2019.


title: Věc C-176/20: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel Alba Iulia (Rumunsko) dne 7. dubna 2020 – SC Avio Lucos SRL v. Agenţia de Plăţi şi Intervenţie pentru Agricultură – Centrul judeţean Dolj, Agenţia de Plăţi şi Intervenţie pentru Agricultură (APIA) – Aparat Central

text:
               7.9.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 297/20

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel Alba Iulia (Rumunsko) dne 7. dubna 2020 – SC Avio Lucos SRL v. Agenţia de Plăţi şi Intervenţie pentru Agricultură – Centrul judeţean Dolj, Agenţia de Plăţi şi Intervenţie pentru Agricultură (APIA) – Aparat Central
      (Věc C-176/20)
      (2020/C 297/27)
      Jednací jazyk: rumunština

         Předkládající soud

      Curtea de Apel Alba Iulia

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: SC Avio Lucos SRL

         Žalované: Agenţia de Plăţi şi Intervenţie pentru Agricultură – Centrul judeţean Dolj, Agenţia de Plăţi şi Intervenţie pentru Agricultură (APIA) – Aparat Central

         Předběžné otázky

                  1)

                  Brání nařízení (EU) č. 1307 ze dne 17. prosince 2013, kterým se stanoví pravidla pro přímé platby zemědělcům v režimech podpory v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zrušují nařízení Rady (ES) č. 637/2008 a nařízení Rady (ES) č. 73/2009 (1) takové vnitrostátní právní úpravě, která stanoví, že minimální činnost, která musí být prováděna na zemědělských plochách obvykle ponechaných ve stavu vhodném pro pastvu, spočívá v pastvě se zvířaty používanými zemědělcem?

                  2)

                  Za předpokladu, že výše uvedené právo [Evropské unie] nebrání vnitrostátní právní úpravě uvedené v první otázce, mohou být ustanovení čl. 4 odst. 1 písm. a) a c) a čl. 9 odst. 1 nařízení (EU) č. 1307 ze dne 17. prosince 2013 vykládána v tom smyslu, že za „aktivního zemědělce“ může být považována právnická osoba, která uzavřela koncesní smlouvu za takových okolností, jako jsou okolnosti v původním sporu, a která chová zvířata na základě určitých smluv o výpůjčkách uzavřených s fyzickými osobami, přičemž těmito smlouvami půjčitelé bezplatně přenechávají výpůjčitelům zvířata, která chovají jakožto vlastníci, za účelem využití k pastvě, na pastvinách poskytnutých výpůjčiteli a v dohodnutých časových intervalech?

                  3)

                  Musí být ustanovení článku 60 nařízení (EU) č. 1306 ze dne 17. prosince 2013 o financování, řízení a sledování společné zemědělské politiky a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 352/78, (ES) č. 165/94, (ES) č. 2799/98, (ES) č. 814/2000, (ES) č. 1290/2005 a (ES) č. 485/2008 (2) vykládána v tom smyslu, že uměle vytvořené podmínky zahrnují také případ koncesní smlouvy a určitých výpůjčních smluv, jako jsou smlouvy dotčené v původním řízení?

         (1)  Úř. věst. 2013 L 347, s. 608.

         (2)  Úř. věst. 2013 L 347, s. 549.


title: Věc C-179/20: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel Bucureşti (Rumunsko) dne 7. dubna 2020 – Fondul Proprietatea SA v. Guvernul României, SC Complexul Energetic Hunedoara SA, v likvidaci, Compania Naţională de Transport a Energiei Electrice Transelectrica SA, SC Complexul Energetic Oltenia SA

text:
               7.9.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 297/21

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel Bucureşti (Rumunsko) dne 7. dubna 2020 – Fondul Proprietatea SA v. Guvernul României, SC Complexul Energetic Hunedoara SA, v likvidaci, Compania Naţională de Transport a Energiei Electrice Transelectrica SA, SC Complexul Energetic Oltenia SA
      (Věc C-179/20)
      (2020/C 297/28)
      Jednací jazyk: rumunština

         Předkládající soud

      Curtea de Apel Bucureşti

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Fondul Proprietatea SA

         Žalovaní: Guvernul României, SC Complexul Energetic Hunedoara SA, v likvidaci, Compania Naţională de Transport a Energiei Electrice Transelectrica SA, SC Complexul Energetic Oltenia SA

         Vedlejší účastník: Ministerul Economiei, Energiei și Mediului de Afaceri

         Předběžné otázky

                  a)

                  Představuje přijetí, ze strany rumunského státu, právního předpisu, který ve prospěch dvou společností, jejichž kapitál je většinově vlastněn státem, stanoví:

                              a.1.

                              poskytnutí přednostního přístupu k dispečinku a povinnost provozovatele přepravní soustavy nakupovat podpůrné služby těchto společností, a

                              a.2.

                              poskytnutí zaručeného přístupu k elektrickým sítím pro elektřinu vyrobenou těmito dvěma společnostmi, což zajišťuje jejich nepřetržitý provoz,
                              státní podporu ve smyslu článku 107 SFEU, tedy představuje opatření financované státem nebo ze státních prostředků? Má selektivní povahu a může ovlivnit obchod mezi členskými státy? V případě kladné odpovědi, podléhá tato státní podpora oznamovací povinnosti podle čl. 108 odst. 3 SFEU?

                  b)

                  Je poskytnutí, ze strany rumunského státu, práva těmto dvěma společnostem, jejichž kapitál je většinově vlastněn státem, na zaručený přístup k elektrické síti, což zajišťuje jejich nepřetržitý provoz, v souladu s ustanoveními článku 15 odst. 4 směrnice 2009/72/ES (1)?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/72/ES ze dne 13. července 2009 o společných pravidlech pro vnitřní trh s elektřinou a o zrušení směrnice 2003/54/ES (Úř. věst. L 211, 14.8.2009, s. 55).


title: Věc C-182/20: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel Suceava (Rumunsko) dne 23. dubna 2020 – BE, DT v. Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Suceava, Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Iaşi, Accer Ipurl Suceva – insolvenční správce BE, EP

text:
               7.9.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 297/22

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel Suceava (Rumunsko) dne 23. dubna 2020 – BE, DT v. Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Suceava, Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Iaşi, Accer Ipurl Suceva – insolvenční správce BE, EP
      (Věc C-182/20)
      (2020/C 297/29)
      Jednací jazyk: rumunština

         Předkládající soud

      Curtea de Apel Suceava

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelé: BE, DT

         Odpůrci: Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Suceava, Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Iaşi, Accer Ipurl Suceva – insolvenční správce BE, EP

         Předběžná otázka

      Brání směrnice 2006/112/ES (1) a zásady daňové neutrality, nároku na odpočet DPH a daňové jistoty za takových okolností, jako jsou okolnosti věci v původním řízení, vnitrostátní právní úpravě, která zahájením insolvenčního řízení s hospodářským subjektem automaticky a bez další kontroly ukládá opravu DPH tím, že odepírá odpočet DPH ze zdanitelných plnění uskutečněných před prohlášením úpadku a ukládá povinnost hospodářskému subjektu zaplatit odpočitatelnou DPH? Brání za takových okolností, jako jsou okolnosti věci v původním řízení, zásada proporcionality takovým ustanovením vnitrostátního práva s ohledem na hospodářské důsledky pro hospodářský subjekt a na to, že taková oprava je konečná?

         (1)  Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. 2006, L 347, 11.12.2006, s. 1).


title: Věc C-217/20: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank Overijssel (Nizozemsko) dne 25. května 2020 – XXXX v. Staatssecretaris van Financiën

text:
               7.9.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 297/22

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank Overijssel (Nizozemsko) dne 25. května 2020 – XXXX v. Staatssecretaris van Financiën
      (Věc C-217/20)
      (2020/C 297/30)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      Rechtbank Overijssel

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: XXXX

         Žalovaný: Staatssecretaris van Financiën

         Předběžné otázky

                  1)

                  Je třeba vykládat čl. 7 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/88/ES (1) ze dne 4. listopadu 2003 o některých aspektech úpravy pracovní doby v tom smyslu, že pracovník neztrácí svou mzdu nebo její část z důvodu výkonu svého práva na dovolenou za kalendářní rok? Nebo je třeba toto ustanovení vykládat v tom smyslu, že pracovník si svou mzdu během výkonu svého práva na dovolenou za kalendářní rok ponechává bez ohledu na příčinu toho, proč během čerpání dovolené práci nevykonává?

                  2)

                  Je třeba vykládat čl. 7 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/88/ES […] v tom smyslu, že brání vnitrostátním právním předpisům a zvyklostem, podle nichž náleží pracovníku, který je v pracovní neschopnosti z důvodu nemoci, na začátku dovolené náhrada do výše mzdy, kterou pobíral bezprostředně před začátkem svojí dovolené, i když je tato mzda z důvodu dlouhého trvání pracovní neschopnosti nižší než mzda při celkové pracovní schopnosti?

                  3)

                  Musí být právo každého pracovníka na placenou dovolenou za kalendářní rok podle článku 7 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/88/ES […] a podle ustálené judikatury Soudního dvora vykládáno v tom smyslu, že brání snížení mzdy během dovolené čerpané během pracovní neschopnosti?

         (1)  Úř. věst. 2003, L 299, s. 9.


title: Věc C-233/20: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberster Gerichtshof (Rakousko) dne 4. června 2020 – WD v. job-medium GmbH in Liquidation

text:
               7.9.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 297/24

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberster Gerichtshof (Rakousko) dne 4. června 2020 – WD v. job-medium GmbH in Liquidation
      (Věc C-233/20)
      (2020/C 297/33)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Oberster Gerichtshof

         Účastníci původního řízení

         Žalobce a navrhovatel v řízení o opravném prostředku „Revision“: WD

         Žalovaná a odpůrkyně v řízení o opravném prostředku „Revision“: job-medium GmbH in Liquidation

         Předběžné otázky

                  1.

                  Je s čl. 31 odst. 2 Listiny základních práv Evropské unie (C2010/083/02) a článkem 7 směrnice 2003/88/ES (1) slučitelné vnitrostátní ustanovení, podle nějž zaměstnanci nepřísluší finanční náhrada za dovolenou za běžný (poslední) pracovní rok, pokud bez závažného důvodu předčasně jednostranně ukončí pracovní poměr („odchod“)?

                  2.

                  V případě záporné odpovědi na tuto otázku:

                              2.1.

                              Je nutno dodatečně přezkoumat, zda zaměstnanec neměl možnost dovolenou čerpat?

                              2.2.

                              Jakými kritérii se má tento přezkum řídit?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/88/ES ze dne 4. listopadu 2003 o některých aspektech úpravy pracovní doby (Úř. věst. L 299, 18.11.2003, s. 9).