title: Věc T-285/16: Usnesení Tribunálu ze dne 15. května 2017 – Dominator International v. EUIPO (DREAMLINE) „Ochranná známka Evropské unie — Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie — Slovní ochranná známka DREAMLINE — Absolutní důvody pro zamítnutí — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 — Popisný charakter — Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 207/2009 — Článek 7 odst. 2 nařízení č. 207/2009 — Částečně zjevně nepřípustná a částečně po právní stránce zjevně neopodstatněná žaloba — Článek 126 jednacího řádu“

text:
               17.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 231/24

         Usnesení Tribunálu ze dne 15. května 2017 – Dominator International v. EUIPO (DREAMLINE)
   (Věc T-285/16) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie - Slovní ochranná známka DREAMLINE - Absolutní důvody pro zamítnutí - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 207/2009 - Článek 7 odst. 2 nařízení č. 207/2009 - Částečně zjevně nepřípustná a částečně po právní stránce zjevně neopodstatněná žaloba - Článek 126 jednacího řádu“)
   (2017/C 231/30)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Dominator International GmbH (Vídeň, Rakousko) (zástupce: N. Gugerbauer, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: A. Schifko, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 4. března 2016 (věc R 1669/2015-2), týkajícímu se mezinárodního zápisu s vyznačením Evropské unie slovní ochranné známky DREAMLINE.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Dominator International GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 260, 18.7.2016.


title: Věc T-385/10 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 7. prosince 2010 — ArcelorMittal Wire France a další v. Komise ( „Předběžné opatření — Hospodářská soutěž — Rozhodnutí Komise vyměřující pokutu — Bankovní záruka — Návrh na odklad vykonatelnosti — Finanční újma — Neexistence výjimečných okolností — Nedostatek naléhavosti“ )

text:
               19.2.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 55/24

         Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 7. prosince 2010 — ArcelorMittal Wire France a další v. Komise
   (Věc T-385/10 R)
   (Předběžné opatření - Hospodářská soutěž - Rozhodnutí Komise vyměřující pokutu - Bankovní záruka - Návrh na odklad vykonatelnosti - Finanční újma - Neexistence výjimečných okolností - Nedostatek naléhavosti)
   2011/C 55/43
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: ArcelorMittal Wire France (Bourg-en Bresse, Francie), ArcelorMittal Fontaine (Fontaine-l’Évêque, Belgie) a ArcelorMittal Verderio Srl (Verderio Inferiore, Itálie) (zástupci: H. Calvet, O. Billard a M. Pittie, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: C. Giolito, L. Parpala a V. Bottka, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na odklad vykonatelnosti článku 2 rozhodnutí Komise K(2010) 4387 v konečném znění, ze dne 30. června 2010, v řízení podle článku 101 [SFEU] a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/38.344 — Předpínací ocel), ve znění rozhodnutí Komise K(2010) 6676 v konečném znění, ze dne 30. září 2010.

      Výrok

               1)

               Návrh na vydání předběžného opatření se zamítá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc C-352/13: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 21. května 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Dortmund – Německo) – Cartel Damage Claims (CDC) Hydrogen Peroxide SA v. Akzo Nobel NV, Solvay SA/NV, Kemira Oyj, FMC Foret, SA „Řízení o předběžné otázce — Prostor svobody, bezpečnosti a práva — Příslušnost v občanských a obchodních věcech — Nařízení (ES) č. 44/2001 — Zvláštní příslušnost — Článek 6 bod 1 — Žaloba, která byla podána proti několika žalovaným, kteří mají bydliště nebo sídlo v různých členských státech a účastnili se kartelové dohody prohlášené za odporující článku 81 ES a článku 53 Dohody o Evropském hospodářském prostoru, a která směřuje k uložení povinnosti zaplatit společně a nerozdílně náhradu škody a předložit informace — Příslušnost soudu, u něhož bylo zahájeno řízení, ve vztahu ke společně žalovaným — Zpětvzetí žaloby vůči žalovanému s bydlištěm nebo sídlem v členském státě, ve kterém má sídlo soud, u něhož bylo zahájeno řízení — Příslušnost ve věcech týkajících se deliktní nebo kvazideliktní odpovědnosti — Článek 5 bod 3 — Doložky o příslušnosti — Článek 23 — Účinné provádění zákazu kartelových dohod“

text:
               20.7.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 236/3

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 21. května 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Dortmund – Německo) – Cartel Damage Claims (CDC) Hydrogen Peroxide SA v. Akzo Nobel NV, Solvay SA/NV, Kemira Oyj, FMC Foret, SA
   (Věc C-352/13) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Prostor svobody, bezpečnosti a práva - Příslušnost v občanských a obchodních věcech - Nařízení (ES) č. 44/2001 - Zvláštní příslušnost - Článek 6 bod 1 - Žaloba, která byla podána proti několika žalovaným, kteří mají bydliště nebo sídlo v různých členských státech a účastnili se kartelové dohody prohlášené za odporující článku 81 ES a článku 53 Dohody o Evropském hospodářském prostoru, a která směřuje k uložení povinnosti zaplatit společně a nerozdílně náhradu škody a předložit informace - Příslušnost soudu, u něhož bylo zahájeno řízení, ve vztahu ke společně žalovaným - Zpětvzetí žaloby vůči žalovanému s bydlištěm nebo sídlem v členském státě, ve kterém má sídlo soud, u něhož bylo zahájeno řízení - Příslušnost ve věcech týkajících se deliktní nebo kvazideliktní odpovědnosti - Článek 5 bod 3 - Doložky o příslušnosti - Článek 23 - Účinné provádění zákazu kartelových dohod“)
   (2015/C 236/04)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Landgericht Dortmund

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Cartel Damage Claims (CDC) Hydrogen Peroxide SA

      Žalované: Akzo Nobel NV, Solvay SA, Kemira Oyj, FMC Foret, SA

      Výrok

               1)

               Článek 6 bod 1 nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech musí být vykládán v tom smyslu, že pravidlo koncentrace příslušnosti v případě více žalovaných, které je stanoveno v tomto ustanovení, lze uplatnit na žaloby směřující k určení, že podniky, které se na jediném a trvajícím porušení zákazu kartelových dohod stanoveném v unijním právu, jež bylo konstatováno rozhodnutím Evropské komise, podílely ze zeměpisného a časového hlediska odlišným způsobem, jsou povinny společně a nerozdílně nahradit škodu a v této souvislosti předložit informace, a to i v případě, že žalobce vzal žalobu zpět vůči jedinému z žalovaných, který má bydliště nebo sídlo v členském státě, kde má sídlo soud, u něhož bylo zahájeno řízení, ledaže by byla prokázána existence tajné dohody mezi žalobcem a uvedeným spolužalovaným uzavřené s cílem uměle vytvořit nebo zachovat podmínky pro použití uvedeného ustanovení v době podání této žaloby.

               2)

               Článek 5 bod 3 nařízení č. 44/2001 musí být vykládán v tom smyslu, že je-li od žalovaných usazených v různých členských státech v soudním řízení požadována náhrada škody v důsledku jediného a trvajícího protiprávního jednání, na kterém se podíleli v několika členských státech v různých obdobích a na různých místech, přičemž toto porušení článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o Evropském hospodářském prostoru ze dne 2. května 1992 bylo zjištěno Evropskou komisí, ke škodné události došlo ve vztahu ke každé údajné oběti posuzované samostatně a každá z nich si může na základě uvedeného čl. 5 bodu 3 zvolit, že podá žalobu buď u soudu místa, kde byla dotyčná kartelová dohoda definitivně uzavřena, nebo případně místa, kde byla uzavřena zvláštní dohoda, kterou lze označit za příčinnou událost vedoucí ke vzniku tvrzené škody, nebo u soudu místa jejího vlastního sídla.

               3)

               Článek 23 odst. 1 nařízení č. 44/2001 musí být vykládán v tom smyslu, že v případě, kdy je v soudním řízení požadována náhrada škody za porušení článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o Evropském hospodářském prostoru ze dne 2. května 1992, umožňuje zohlednit doložky o příslušnosti obsažené ve smlouvách o dodání, i když má takové zohlednění za následek odchýlení se od pravidel pro určení mezinárodní příslušnosti stanovených v čl. 5 bodě 3 nebo čl. 6 bodě 1 uvedeného nařízení, a to pod podmínkou, že tyto doložky odkazují na spory, které se týkají odpovědnosti za porušení práva hospodářské soutěže.

      (1)  Úř. věst. C 298, 12.10.2013.


title: Výmaz věci T-249/03

text:
               28.8.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/38

         Výmaz věci T-249/03 (1)

   (2004/C 217/70)

      (Jednací jazyk: francouzština)

   Usnesením ze dne 11. června 2004 rozhodl předseda prvního senátu Soudu prvního stupně Evropských společenství o výmazu věci T-249/03, Y proti Komisi Evropských společenství.

      (1)  Úř. věst. C 213, 6. 9. 2003.


title: Věc T-500/17: Žaloba podaná dne 7. srpna 2017 – Hubei Xinyegang Special Tube v. Komise

text:
               25.9.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 318/25

         Žaloba podaná dne 7. srpna 2017 – Hubei Xinyegang Special Tube v. Komise
   (Věc T-500/17)
   (2017/C 318/32)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Hubei Xinyegang Special Tube Co. Ltd (Huangshi, Čína) (zástupci: E. Vermulst a J. Cornelis, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil Prováděcí nařízení Komise (EU) 2017/804 ze dne 11. května 2017, kterým se ukládá konečné antidumpingové clo na dovoz určitých bezešvých trubek a dutých profilů ze železa (jiného než litiny) nebo z oceli (jiné než nerezavějící oceli), s kruhovým příčným průřezem a o vnějším průměru převyšujícím 406,4 mm, pocházejících z Čínské lidové republiky (Úř. věst. 2017, L 121, s. 3), alespoň v rozsahu, v němž se týká žalobkyně, a

               —

               uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vychází z toho, že při stanovení cenového podbízení porušila Komise čl. 3 odst. 2 a 3 základního nařízení (1), jakož i články 3.1 a 3.2 antidumpingové dohody WTO. Podle žalobkyně provedla Komise pouze matematické srovnání cen za rok 2015, aniž by přistoupila k dynamickému srovnání vývoji cen a trendů ve vztahu k cenám dovozu a tuzemským cenám. Žalobkyně dále uvádí, že Komise také nestanovila cenové podbízení výrobku jako takového.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z toho, že založením analýzy příčinné souvislosti na protiprávním stanovení podbízení porušila Komise čl. 3 odst. 6 základního nařízení (a článek 3.5 antidumpingové dohody WTO).

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází z toho, že shledáním příčinné souvislosti mezi dumpingovým dovozem a újmou výrobního odvětví Unie se Komise dopustila zjevně nesprávného posouzení, když měla za to, že (1) existuje vztah mezi dumpingovým dovozem a újmou výrobního odvětví Unie a že (2) další faktory (pokles vývozní výkonnosti a poptávky a nárůst dovozu z jiných zemí) jednotlivě ani v souhrnu tuto příčinnou souvislost nenarušují.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z tvrzení, že Komise porušila povinnost náležité péče a řádné správy, když odmítla zahájit analýzu újmy a příčinné souvislosti po segmentech, čímž nevyloučila nebezpečí, že jsou její závěry o újmě a příčinné souvislosti zkreslené.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/1036 ze dne 8. června 2016 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropské unie (Úř. věst. 2016, L 176, s. 21).


title: Věc C-109/12: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 3. října 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Korkein hallinto-oikeus — Finsko) — Laboratoires Lyocentre v. Lääkealan turvallisuus- ja kehittämiskeskus, Sosiaali- ja terveysalan lupa- ja valvontavirasto ( „Řízení o předběžné otázce — Sbližování právních předpisů — Zdravotnické prostředky — Směrnice 93/42/EHS — Humánní léčivé přípravky — Směrnice 2001/83/ES — Právo příslušného vnitrostátního orgánu kvalifikovat jako humánní léčivý přípravek výrobek, který je v jiném členském státě uváděn na trh jako zdravotnický prostředek opatřený označením CE — Použitelný postup“ )

text:
               23.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 344/22

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 3. října 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Korkein hallinto-oikeus — Finsko) — Laboratoires Lyocentre v. Lääkealan turvallisuus- ja kehittämiskeskus, Sosiaali- ja terveysalan lupa- ja valvontavirasto
   (Věc C-109/12) (1)

   (Řízení o předběžné otázce - Sbližování právních předpisů - Zdravotnické prostředky - Směrnice 93/42/EHS - Humánní léčivé přípravky - Směrnice 2001/83/ES - Právo příslušného vnitrostátního orgánu kvalifikovat jako humánní léčivý přípravek výrobek, který je v jiném členském státě uváděn na trh jako zdravotnický prostředek opatřený označením CE - Použitelný postup)
   2013/C 344/37
   Jednací jazyk: finština

      Předkládající soud

   Korkein hallinto-oikeus

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Laboratoires Lyocentre

      Žalovaní: Lääkealan turvallisuus- ja kehittämiskeskus, Sosiaali- ja terveysalan lupa- ja valvontavirasto

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Korkein hallinto-oikeus — Výklad směrnice Rady 93/42/EHS ze dne 14. června 1993 o zdravotnických prostředcích (Úř. věst. L 169, s. 1; Zvl. vyd. 13/12, s. 82) a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/83/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků (Úř. věst. L 311, s. 67; Zvl. vyd. 13/27, s. 69), ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/27/ES ze dne 31. března 2004, kterou se mění směrnice 2001/83/ES o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků (Úř. věst. L 136, s. 34; Zvl. vyd. 13/34, s. 262) — Vaginální přípravek obsahující živé mléčné bakterie — Právo příslušného vnitrostátního orgánu zařadit přípravek uváděný na trh v jiném členském státě jako zdravotnický prostředek opatřený označením CE ve smyslu směrnice 2001/83 z důvodu jeho farmakologických, imunologických a metabolických účinků mezi léčivé přípravky ve smyslu směrnice 93/42 — Použitelný postup

      Výrok

               1)

               Kvalifikace výrobku v jednom členském státě jako zdravotnického prostředku opatřeného označením CE podle směrnice Rady 93/42/EHS ze dne 14. června 1993 o zdravotnických prostředcích, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/47/ES ze dne 5. září 2007, nebrání tomu, aby příslušné orgány jiného členského státu kvalifikovaly tentýž výrobek z důvodu jeho farmakologického, imunologického nebo metabolického účinku jako léčivý přípravek ve smyslu čl. 1 bodu 2 písm. b) směrnice 2001/83/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků, ve znění nařízení Evropského Parlamentu a Rady (ES) č. 1901/2006 ze dne 12. prosince 2006.

               2)

               Příslušné orgány členského státu musejí pro účely kvalifikace výrobku, který již byl v jiném členském státě kvalifikován jako léčivý přípravek opatřený označením CE podle směrnice 2001/83, ve znění nařízení č. 1901/2006, jakožto zdravotnického prostředku opatřeného označením CE podle směrnice 93/42, ve znění směrnice 2007/47, uplatnit před použitím postupu ke kvalifikaci stanoveného směrnicí 2001/83, pozměněného nařízením č. 1901/2006, postup stanovený v článku 18 směrnice 93/42 ve znění směrnice 2007/47 a popřípadě postup stanovený v článku 8 uvedené směrnice 93/42.

               3)

               Výrobek, který ač není totožný s jiným výrobkem kvalifikovaným jako léčivý přípravek, nicméně obsahuje stejnou složku a má stejné účinky jako tento výrobek, nelze uvnitř jednoho a téhož členského státu uvádět na trh jako zdravotnický prostředek podle směrnice 93/42, ve znění směrnice 2007/47, ledaže jiná vlastnost takového výrobku, relevantní s ohledem na čl. 1 odst. 2 písm. a) uvedené směrnice vyžaduje, aby byl kvalifikován a uváděn na trh jako zdravotnický prostředek, přičemž ověření této skutečnosti je věcí předkládajícího soudu.

      (1)  Úř. věst. C 133, 5.5.2012.


title: Věc T-7/15: Žaloba podaná dne 8. ledna 2015 – Leopard v. OHIM – Smart Market (LEOPARD true racing)

text:
               9.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 81/24

         Žaloba podaná dne 8. ledna 2015 – Leopard v. OHIM – Smart Market (LEOPARD true racing)
   (Věc T-7/15)
   (2015/C 081/31)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Leopard SA (Howald, Lucembursko) (zástupce: P. Lê Dai, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Smart Market, SLU (Alcantarilla, Španělsko)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Přihlašovatel sporné ochranné známky: žalobkyně

      Sporná ochranná známka: obrazová ochranná známka Společenství obsahující slovní prvky „LEOPARD true racing“ – Přihláška č. 1 0 1 39  202

      Řízení před OHIM: námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 2. října 2014 ve věci R 1866/2013-1

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí částečně zrušil;

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009


title: Věc C-117/14: Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 5. února 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado de lo Social č. 23 de Madrid – Španělsko) – Grima Janet Nisttahuz Poclava v. Jose María Ariza Toledano „Řízení o předběžné otázce – Listina základních práv Evropské unie – Rámcová dohoda o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřená mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS – Vnitrostátní právní předpisy, které upravují pracovní smlouvy na dobu neurčitou s jednoroční zkušební dobou – Uplatňování unijního práva – Absence – Nedostatek pravomoci Soudního dvora“

text:
               30.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 107/13

      Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 5. února 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado de lo Social č. 23 de Madrid – Španělsko) – Grima Janet Nisttahuz Poclava v. Jose María Ariza Toledano
      (Věc C-117/14) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Listina základních práv Evropské unie - Rámcová dohoda o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřená mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS - Vnitrostátní právní předpisy, které upravují pracovní smlouvy na dobu neurčitou s jednoroční zkušební dobou - Uplatňování unijního práva - Absence - Nedostatek pravomoci Soudního dvora“)
      (2015/C 107/17)
      Jednací jazyk: španělština

         Předkládající soud

      Juzgado de lo Social č. 23 de Madrid

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Grima Janet Nisttahuz Poclava

         Žalovaný: Jose María Ariza Toledano

         Výrok

      Soudní dvůr Evropské unie nemá pravomoc odpovědět na předběžné otázky položené Juzgado de lo Social č. 23 de Madrid (Španělsko) rozhodnutím ze dne 4. března 2014.

         (1)  Úř. věst. C 151, 19. 5. 2014.


title: Věc C-72/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesverwaltungsgericht Leipzig (Německo) dne 13. února 2012 — Gemeinde Altrip a další v. Land Rheinland-Pfalz

text:
               5.5.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 133/15

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesverwaltungsgericht Leipzig (Německo) dne 13. února 2012 — Gemeinde Altrip a další v. Land Rheinland-Pfalz
   (Věc C-72/12)
   2012/C 133/28
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesverwaltungsgericht Leipzig

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Gemeinde Altrip, Gebrüder Hört GbR, Willi Schneider

      Žalovaná: Land Rheinland-Pfalz

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba vykládat čl. 6 odst. 1 směrnice 2003/35/ES (1) v tom smyslu, že členské státy byly povinny prohlásit vnitrostátní právní předpisy přijaté za účelem provedení článku 10a směrnice 85/337/EHS (2) za použitelné i pro takové správní postupy vydávání povolení, které byly sice zahájeny před 25. červnem 2005, ve kterých však povolení bylo uděleno až po tomto okamžiku?

               2)

               V případě kladné odpovědi na otázku 1:
               Je třeba vykládat článek 10a směrnice Rady ze dne 27. června 1985 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí ve znění změněném směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/35/ES ze dne 26. května 2003 v tom smyslu, že členské státy byly povinny rozšířit použitelnost vnitrostátních právních předpisů přijatých za účelem provedení článku 10a směrnice 85/337/EHS s ohledem na přezkum procesní zákonnosti rozhodnutí i na případ posuzování vlivů na životní prostředí, které sice bylo provedeno, avšak chybně?

               3)

               V případě kladné odpovědi na otázku 2:
               Je třeba vykládat článek 10a směrnice 85/337/EHS v případech, ve kterých správní řád členského státu v souladu se čl. 10a odst. 1 písm. b) směrnice 85/337/EHS z principu stanoví, že možnost dosáhnout přezkoumání soudem závisí pro příslušníky dotčené veřejnosti na tom, že namítají porušování práva v tom smyslu,

                           a)

                           že soudní přezkum procesní zákonnosti rozhodnutí, na která se vztahují ustanovení této směrnice o účasti veřejnosti, má úspěch pouze tehdy a může vést ke zrušení rozhodnutí, pokud podle okolností případu existuje konkrétní možnost, že napadené rozhodnutí by bez procesní vady dopadlo jinak, a pokud je mimo to procesní vadou zároveň dotčeno hmotněprávní postavení žalobce nebo

                           b)

                           že v rámci soudního přezkumu procesní zákonnosti musejí být ve větším rozsahu zohledněny procesní vady u rozhodnutí, na která se vztahují ustanovení této směrnice o účasti veřejnosti?

                     Je-li třeba zodpovědět uvedenou otázku ve smyslu popsaném v písmenu b):
               Jaké obsahové požadavky mají splňovat procesní vady, aby tyto vady mohly být zohledněny při soudním přezkumu procesní zákonnosti rozhodnutí ve prospěch žalobce?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/35/ES ze dne 26. května 2003 o účasti veřejnosti na vypracovávání některých plánů a programů týkajících se životního prostředí a o změně směrnic Rady 85/337/EHS a 96/61/ES, pokud jde o účast veřejnosti a přístup k právní ochraně (Úř. věst. L 156, s. 17; Zvl. vyd. 15/07, s. 466).

      (2)  Směrnice Rady 82/337/EHS ze dne 27. června 1985 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí (Úř. věst. L 175, s. 40; Zvl. vyd. 15/01, s. 248).


title: Věc T-722/13: Usnesení Tribunálu ze dne 17. července 2014 – The Directv Group v. OHIM – Bolloré (DIRECTV) „Ochranná známka Společenství — Návrh na zrušení — Zpětvzetí návrhu na zrušení — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“

text:
               13.10.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 361/8

         Usnesení Tribunálu ze dne 17. července 2014 – The Directv Group v. OHIM – Bolloré (DIRECTV)
   (Věc T-722/13) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Návrh na zrušení - Zpětvzetí návrhu na zrušení - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
   2014/C 361/09
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: The Directv Group, Inc. (El Segundo, Spojené státy americké) (zástupce: F. Valentin, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Bolloré (Ergué Gabéric, Francie) (zástupkyně: S. Legrand, advokátka)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 25. října 2013 (věc R 1960/2012-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Bolloré a The Directv Group, Inc.

      Výrok

               1.

               O žalobě již není třeba rozhodnout.

               2.

               Žalobkyni se ukládá náhrada nákladů řízení, včetně nákladů řízení vynaložených žalovaným a další účastnicí řízení.

      (1)  Úř. věst. C 112, 14.4.2014.


title: Věc C-82/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 19. února 2013 — Società cooperativa Madonna dei Miracoli v. Regione Abruzzo, Ministero delle Politiche Agricole e Forestali

text:
               25.5.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 147/8

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 19. února 2013 — Società cooperativa Madonna dei Miracoli v. Regione Abruzzo, Ministero delle Politiche Agricole e Forestali
   (Věc C-82/13)
   2013/C 147/15
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Consiglio di Stato

      Účastníci původního řízení

      Odvolatelka: Società cooperativa Madonna dei Miracoli

      Odpůrci: Regione Abruzzo, Ministero delle Politiche Agricole e Forestali

      Předběžné otázky

               1)

               Je pravdou, že Evropská komise zrušila poskytnutí příspěvku Společenství a na základě jakého rozhodnutí?
               Podpůrně:

               2)

               Jaký právní význam je třeba připsat nečinnosti Komise, v jejímž důsledku nebyl vyplacen příspěvek Společenství?

               3)

               Brání nečinnost Evropské komise, která nevyplatila příspěvek Společenství, použití čl. 42 písm. a) regionálního zákona regionu Abruzzo č. 31/82, na jehož základě byl odvolatelce poskytnut regionální příspěvek, který je doplňkem příspěvku Společenství, a tedy vyplacení regionálního příspěvku?
               V každém případě:

               4)

               Jaké jsou povinnosti Itálie jako členského státu v případě přetrvávající nečinnosti Evropské komise?


title: Věc C-316/06: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 11. září 2008 Komise Evropských společenství v. Irsko ( Nesplnění povinnosti státem — Životní prostředí — Směrnice 91/271/EHS — Znečistění a škodliviny — Čistění městských odpadních vod )

text:
               8.11.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 285/5

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 11. září 2008 Komise Evropských společenství v. Irsko
   (Věc C-316/06) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Životní prostředí - Směrnice 91/271/EHS - Znečistění a škodliviny - Čistění městských odpadních vod“)
   (2008/C 285/07)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: S. Pardo Quintillán a D. Lawunmi, zmocněnci)

      Žalované: Irsko (zástupce: D. O'Hagan, zmocněnec)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Porušení čl. 4 odst. 1 a 3 směrnice Rady 91/271/EHS ze dne 21. května 1991 o čištění městských odpadních vod (Úř. věst. L 135, s. 40; Zvl. vyd. 15/02, s. 26) – Nezajištění, aby městské odpadní vody několika aglomerací byly podrobeny sekundárnímu nebo rovnocennému čištění před odvedením stokovými soustavami (aglomerace Bray, Howth, Letterkenny, Shanaganagh, Sligo a Tramore County)
   Výrok

               1)

               Irsko, jednak tím, že nezajistilo, aby byly odpadní vody aglomerací s názvy IE22, Bray, IE31, Howth, IE34, Letterkenny, IE40, Shanaganagh, IE41, Sligo, a IE45, Tramore County Waterford, které jsou odváděny stokovými soustavami, před vypuštěním podrobeny sekundárnímu čištění nebo jinému rovnocennému čištění, a to nejpozději do 31. prosince 2000, a jednak tím, že nezajistilo, aby uvedená vypuštění vod splňovala požadavky přílohy I.B směrnice Rady 91/271/EHS ze dne 21. května 1991 o čištění městských odpadních vod ve výše uvedené lhůtě, nesplnilo povinnosti, které pro něho vyplývají z čl. 4 odst. 1 a 3 uvedené směrnice;

               2)

               Irsku se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 224, 16.9.2006.


title: Věc C-3/12: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 13. června 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État — Francie) — Syndicat OP 84 v. Établissement national des produits de l’agriculture et de la mer (FranceAgrimer), právní nástupce Office national interprofessionnel des fruits, des légumes, des vins et de l’horticulture (VINIFLHOR), který byl právním nástupcem Office national interprofessionnel des fruits, des légumes et de l’horticulture (ONIFLHOR) ( „Zemědělství — Evropský zemědělský orientační a záruční fond — Pojem „kontrolní období“ — Možnost členského státu prodloužit kontrolní období v případě, že kontrolu nelze fakticky provést ve stanovené lhůtě — Vrácení vyplacených podpor — Sankce“ )

text:
               3.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 225/23

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 13. června 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État — Francie) — Syndicat OP 84 v. Établissement national des produits de l’agriculture et de la mer (FranceAgrimer), právní nástupce Office national interprofessionnel des fruits, des légumes, des vins et de l’horticulture (VINIFLHOR), který byl právním nástupcem Office national interprofessionnel des fruits, des légumes et de l’horticulture (ONIFLHOR)
   (Věc C-3/12) (1)

   (Zemědělství - Evropský zemědělský orientační a záruční fond - Pojem „kontrolní období“ - Možnost členského státu prodloužit kontrolní období v případě, že kontrolu nelze fakticky provést ve stanovené lhůtě - Vrácení vyplacených podpor - Sankce)
   2013/C 225/37
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Conseil d'État

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Syndicat OP 84

      Žalovaný: Établissement national des produits de l’agriculture et de la mer (FranceAgrimer), právní nástupce Office national interprofessionnel des fruits, des légumes, des vins et de 'horticulture (VINIFLHOR), který byl právním nástupcem Office national interprofessionnel des fruits, des légumes et de l’horticulture (ONIFLHOR)

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Conseil d'État — Výklad čl. 2 odst. 4 nařízení Rady (EHS) č. 4045/89 ze dne 21. prosince 1989 o kontrole opatření tvořících součást systému financování záruční sekcí Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF), prováděné členskými státy, a o zrušení směrnice 77/435/EHS (Úř. věst. L 388, s. 18; Zvl. vyd. 03/09, s. 208) — Pojem „kontrolní období“ — Možnost členského státu rozšířit kontrolní období v případě, že kontrolu nelze fakticky provést z důvodu jednání příjemce podpor — Vrácení vyplacených podpor — Sankce

      Výrok

   Článek 2 odst. 4 první pododstavec nařízení Rady (EHS) č. 4045/89 ze dne 21. prosince 1989 o kontrole opatření tvořících součást systému financování záruční sekcí Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF), prováděné členskými státy, a o zrušení směrnice 77/435/EHS, ve znění nařízení Rady (ES) č. 3094/94 ze dne 12. prosince 1994, musí být vykládán v tom smyslu, že správní orgán může v případě potřeby pokračovat v kontrolách, jež byly oznámeny v období od 1. července jednoho roku do 30. června následujícího roku, i po uplynutí uvedeného období, aniž by to mělo za následek procesní vadu, na jejímž základě by kontrolovaný subjekt mohl napadnout rozhodnutí založené na výsledcích této kontroly.

      (1)  Úř. věst. C 89, 24.3.2012.


title: Věc T-376/04: Žaloba podaná dne 17. září 2004 Polyelectrolyte Producers Group proti Radě Evropské Unie a Komisi Evropských společenství

text:
               20.11.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 284/26

         Žaloba podaná dne 17. září 2004 Polyelectrolyte Producers Group proti Radě Evropské Unie a Komisi Evropských společenství
   (Věc T-376/04)
   (2004/C 284/51)
   Jednací jazyk: angličtina
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 17. září 2004 žaloba podaná proti Radě Evropské Unie a Komisi Evropských společenství Polyelectrolyte Producers Group, se sídlem v Bruselu (Belgie), zastoupenou K. Van Maldegemem a C. Mereuem, advokáty.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               Nařídil zrušení rozhodnutí žalovaných povolit Norsku užívat přísnější limity koncentrace chemické látky akrylamid než se užívá ve Společenství, obsažené v rozhodnutí Smíšeného výboru EHP č. 59/2004 ze dne 26. dubna 2004 (1), kterým se mění příloha II (technická nařízení, standardy, zkoušky a certifikace) k dohodě o EHP, a zrušení postoje Společenství k přijetí tohoto rozhodnutí;

               —

               Prohlásil protiprávnost a nepoužitelnost společného prohlášení Smíšeného výboru EHP k dohodě o EHP ze dne 26. března 1999 (2) – příloha II, kapitola XV – týkající se doložek o přezkumu v oblasti nebezpečných látek vůči žalobkyni, v rozsahu, v němž povoluje Norsku aplikovat limity koncentrace pro chemickou látku akrylamid, které jsou přísnější než ty, které se aplikují ve Společenství;

               —

               Uložil žalovaným nahradit žalobkyni škodu v předběžné výši jednoho eura utrpěnou v důsledku přijetí napadených aktů, jakož i veškerých příslušných úroků až do přesného výpočtu a určení přesné částky;

               —

               Uložil žalovaným náhradu veškerých nákladů a výdajů v těchto řízeních.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně na podporu své žaloby uplatňuje, že při nedostatku nových předpisů Společenství zde neexistovala pravomoc přijmout napadená opatření na základě článku 102 Dohody o EHP. Žalobkyně má dále za to, že napadená opatření omezují volný pohyb zboží, a tím porušují články 1, 3 a 97 Dohody o EHP. Dále tvrdí, že porušují články 30 a 31 Směrnice 67/548 (3). Žalobkyně se též dovolává porušení základních zásad práva Společenství, jmenovitě zásady právní jistoty a legitimního očekávání, zásady proporcionality a zákazu diskriminace, jakož i podstatných procesních náležitostí, jmenovitě nezbytnosti konzultovat Evropský parlament a povinnosti uvést odůvodnění.
   Ohledně žaloby na náhradu škody žalobkyně uplatňuje, že z důvodu napadených opatření utrpěla jak hmotnou škodu, a to tím, že bylo nutné označovat polyakrylamidy prodávané v Norsku přísnějšími etiketami a upozorněními na nebezpečí, což přivodilo dodatečné náklady, tak i nehmotnou škodu, neboť norská opatření, jež žalované povolily, vrhla podle názoru žalobkyně špatné světlo na klasifikaci polyakrylamidů užívanou mimo norské území.

      (1)  Úř. věst. L 277, s. 30.

      (2)  Úř. věst. C 185, s. 6.

      (3)  Směrnice Rady 67/548/EHS ze dne 27. června 1967 o sbližování právních a správních předpisů týkajících se klasifikace, balení a označování nebezpečných látek Úř. věst., anglické zvláštní vydání: série I, kapitola 1967, s. 234.


title: Věc T-287/06: Žaloba podaná dne 11. října 2006 – TORRES v. OHIM – Bodegas Peñalba López (Torre Albéniz)

text:
               16.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 310/20

         Žaloba podaná dne 11. října 2006 – TORRES v. OHIM – Bodegas Peñalba López (Torre Albéniz)
   (Věc T-287/06)
   (2006/C 310/40)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Miguel Torres, S.A., (Barcelona, Španělsko) (zástupci: E. Armijo Chávarri, M. A. Baz de San Ceferino a A. Castán Pérez-Gómez, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Bodegas Peñalba López, S.L.
   Návrhy žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 27. července 2006 ve věci R 597/2004-2 a uložit OHIM náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Bodegas Peñalba López, S.L.

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka Torre Albéniz pro výrobky tříd 32, 33 a 39 – přihláška č. 1 191 683.

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně.

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Různé obrazové a slovní ochranné známky Společenství a národní obrazové ochranné známky pro výrobky třídy 33.

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitkám a částečné zamítnutí přihlášky ochranné známky.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Vyhovění odvolání a zrušení napadeného rozhodnutí o zamítnutí zápisu přihlašované ochranné známky pro výrobky třídy 33.

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (1) vzhledem k tomu, že výraz TORRE je dominantním prvkem v celkovém dojmu, který přihlašovaná ochranná známka vyvolává, že mezi označeními použitými pro kolidující ochranné známky existují fonetické a vzhledové podobnosti a že existuje nebezpečí záměny mezi těmito známkami, v důsledku čehož nemohou být užívány v obchodním styku současně.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1994, L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146)


title: Věc T-639/14: Usnesení Tribunálu ze dne 9. února 2016 – DEI v. Komise „Státní podpory — Stížnosti — Rozhodnutí o zamítnutí — Předběžné posouzení Komise — Konečné rozhodnutí — Zrušení napadeného aktu — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“

text:
               4.4.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 118/32

         Usnesení Tribunálu ze dne 9. února 2016 – DEI v. Komise
   (Věc T-639/14) (1)

   („Státní podpory - Stížnosti - Rozhodnutí o zamítnutí - Předběžné posouzení Komise - Konečné rozhodnutí - Zrušení napadeného aktu - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
   (2016/C 118/36)
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE (DEI) (Atény, Řecko) (zástupci: E. Bourtzalas, D. Waelbroeck, A. Oikonomou, C. Synodinos a E. Salaka, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Bouchagiar a É. Gippini Fournier, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení dopisu Komise COMP/E3/ON/AB/ark *2014/61460 ze dne 12. června 2014, ve kterém Komise zamítla stížnosti žalobkyně ve věci státních podpor.

      Výrok

               1)

               Není již důvodné rozhodnout ve věci samé.

               2)

               Není již důvodné rozhodnout o návrhu na vstup Alouminion tis Ellados AE do řízení v postavení vedlejší účastnice.

               3)

               Každá účastnice řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 395, 10.11.2014.


title: Věc T-80/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 15. září 2016 – PT Musim Mas v. Rada „Dumping — Dovoz bionafty pocházející z Indonésie — Konečný výběr prozatímního antidumpingového cla — Konečné antidumpingové clo — Právo na obhajobu — Článek 2 odst. 5 nařízení (ES) č. 1225/2009 — Běžná hodnota — Výrobní náklady“

text:
               31.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 402/28

         Rozsudek Tribunálu ze dne 15. září 2016 – PT Musim Mas v. Rada
   (Věc T-80/14) (1)

   („Dumping - Dovoz bionafty pocházející z Indonésie - Konečný výběr prozatímního antidumpingového cla - Konečné antidumpingové clo - Právo na obhajobu - Článek 2 odst. 5 nařízení (ES) č. 1225/2009 - Běžná hodnota - Výrobní náklady“)
   (2016/C 402/30)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: PT Perindustrian dan Perdagangan Musim Semi Mas (PT Musim Mas) (Medan, Indonésie) (zástupci: J. García Gallardo Gil Fournier, A. Verdegay Mena, advokáti a C. Humpe, solicitor)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: původně S. Boelaert, poté H. Marcos Fraile, zmocněnci, ve spolupráci s R. Bierwagen a C. Hipp, advokáti)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Evropská komise (zástupci: J. F. Brakeland, M. França a A. Stobiecka-Kuik, zmocněnci) a European Biodiesel Board (EBB) (Brusel, Belgie) (zástupci: O. Prost a M. S. Dibling, advokáti)

      Předmět věci

   Návrh podaný na základě článku 263 SFEU znějící na zrušení prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1194/2013 ze dne 19. listopadu 2013 o uložení konečného antidumpingového cla a o konečném výběru prozatímního cla uloženého na dovoz bionafty pocházející z Argentiny a Indonésie (Úř. věst. 2013, L 315, s. 2).

      Výrok rozsudku

               1)

               Články 1 a 2 prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1194/2013 ze dne 19. listopadu 2013 o uložení konečného antidumpingového cla a o konečném výběru prozatímního cla uloženého na dovoz bionafty pocházející z Argentiny a Indonésie se zrušují v rozsahu, v němž se týkají společnosti PT Perindustrian dan Perdagangan Musim Semi Mas (PT Musim Mas).

               2)

               Rada Evropské unie ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností PT Musim Mas.

               3)

               Evropská komise a European Biodiesel Board (EBB) ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 102, 7.4.2014.


title: Věc T-413/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 19. března 2015 – City Cycle Industries v. Rada „Dumping — Dovoz jízdních kol zasílaných z Indonésie, Malajsie, Šrí Lanky a z Tuniska — Rozšíření konečného antidumpingového cla uloženého na dovoz jízdních kol pocházejících z Číny i na uvedené dovozy — Obcházení — Nedostatečná spolupráce — Články 13 a 18 nařízení (ES) č. 1225/2009 — Povinnost uvést odůvodnění — Nesprávné posouzení — Rovné zacházení — Přístup ke spisu“

text:
               4.5.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 146/38

         Rozsudek Tribunálu ze dne 19. března 2015 – City Cycle Industries v. Rada
   (Věc T-413/13) (1)

   („Dumping - Dovoz jízdních kol zasílaných z Indonésie, Malajsie, Šrí Lanky a z Tuniska - Rozšíření konečného antidumpingového cla uloženého na dovoz jízdních kol pocházejících z Číny i na uvedené dovozy - Obcházení - Nedostatečná spolupráce - Články 13 a 18 nařízení (ES) č. 1225/2009 - Povinnost uvést odůvodnění - Nesprávné posouzení - Rovné zacházení - Přístup ke spisu“)
   (2015/C 146/52)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: City Cycle Industries (Colombo, Šrí Lanka) (zástupci: T. Müller Ibold a F. C. Laprévote, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: S. Boelaert, zmocněnkyně, ve spolupráci s R. Bierwagenem a C. Hippem, advokáty)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Evropská komise (zástupci: J.-F. Brakeland a M. França, zmocněnci); a Maxcom Ltd (Plovdiv, Bulharsko) (zástupci: L. Ruessmann, advokát, a J. Beck, solicitor)

      Předmět věci

   Návrh na částečné zrušení prováděcího nařízení Rady (EU) č. 501/2013 ze dne 29. května 2013, kterým se konečné antidumpingové clo uložené prováděcím nařízením (EU) č. 990/2011 na dovoz jízdních kol pocházejících z Čínské lidové republiky rozšiřuje na dovoz jízdních kol zasílaných z Indonésie, Malajsie, Šrí Lanky a z Tuniska, bez ohledu na to, zda je u nich deklarován původ z Indonésie, Malajsie, ze Šrí Lanky a z Tuniska (Úř. věst. L 153, s. 1).

      Výrok rozsudku

               1)

               Článek 1 odst. 1 a 3 prováděcího nařízení Rady (EU) č. 501/2013 ze dne 29. května 2013, kterým se konečné antidumpingové clo uložené prováděcím nařízením (EU) č. 990/2011 na dovoz jízdních kol pocházejících z Čínské lidové republiky rozšiřuje na dovoz jízdních kol zasílaných z Indonésie, Malajsie, Šrí Lanky a z Tuniska, bez ohledu na to, zda je u nich deklarován původ z Indonésie, Malajsie, ze Šrí Lanky a z Tuniska, se v rozsahu, v němž se vztahuje na společnost City Cycle Industries, zrušuje.

               2)

               Rada Evropské unie nahradí náklady řízení vynaložené společností City Cycle Industries a ponese vlastní náklady řízení.

               3)

               Evropská komise a společnost Maxcom Ltd ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 274, 21.9.2013


title: Věc C-322/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Court of Appeal (Civil Division) (England & Wales) dne 5. července 2010 — Medeva BV v. Comptroller-General of Patents

text:
               11.9.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 246/28

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Court of Appeal (Civil Division) (England & Wales) dne 5. července 2010 — Medeva BV v. Comptroller-General of Patents
   (Věc C-322/10)
   ()
   2010/C 246/48
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   Court of Appeal (Civil Division) (England & Wales)

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: Medeva BV

      Odpůrce: Comptroller-General of Patents

      Předběžné otázky

               1)

               Nařízení č. 469/2009 (1) (dále jen „nařízení“) uznává kromě jiných cílů uvedených v bodech odůvodnění, potřebu udělit DOO členskými státy Společenství majitelům národního nebo evropského patentu za stejných podmínek, tak jak jsou uvedeny v bodech 7 a 8 odůvodnění. Při neexistenci harmonizace patentového práva Společenství, co znamená podmínka „výrobek je chráněn platným základním patentem“ v čl. 3 písm. a) nařízení a jaká jsou kritéria pro účely rozhodnutí o této podmínce?

               2)

               V takovém případě jako je projednávaná věc, která se týká léčivého přípravku, který obsahuje více než jednu účinnou látku, existují další či odlišná kritéria pro stanovení, zda „výrobek je chráněn platným základním patentem“ podle čl. 3 písm. a) nařízení a pokud ano, jaká jsou tato další či odlišná kritéria?

               3)

               V takovém případě jako je projednávaná věc, která se týká vakcíny proti více nemocem, existují další či odlišná kritéria pro stanovení, zda „výrobek je chráněn platným základním patentem“ podle čl. 3 písm. a) nařízení a pokud ano, jaká jsou tato další či odlišná kritéria?

               4)

               Je podle čl. 3 písm. a) vakcína proti více nemocem obsahující několik antigenů „chráněna základním patentem“, pokud je jeden antigen vakcíny „chráněn platným základním patentem“?

               5)

               Je podle čl. 3 písm. a) vakcína proti více nemocem obsahující několik antigenů „chráněna základním patentem“, pokud jsou všechny antigeny určené proti jedné nemoci „chráněny platným základním patentem“?

               6)

               Umožňuje nařízení o DOO a konkrétně jeho čl. 3 písm. b) udělení dodatkového ochranného osvědčení pro jedinou účinnou látku nebo kombinaci účinných látek, pokud:

                           a)

                           platný základní patent chrání jedinou účinnou látku nebo kombinaci účinných látek ve smyslu čl. 3 písm. a) nařízení o DOO a

                           b)

                           léčivý přípravek obsahující jedinou účinnou látku nebo kombinaci účinných látek společně s jednou či více dalšími účinnými látkami je předmětem platné registrace udělené v souladu se směrnicí 2001/83/ES (2) nebo 2001/82/ES (3), která je prvním rozhodnutím o registraci uvést tuto jedinou účinnou látku nebo kombinaci účinných látek na trh?

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 469/2009 ze dne 6. května 2009 o dodatkových ochranných osvědčeních pro léčivé přípravky (kodifikované znění) (Text s významem pro EHP) (Úř. věst. L 152, s. 1).

      (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/83/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků (Úř. věst. L 311, s. 67; Zvl. vyd. 13/27, s. 69).

      (3)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/82/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se veterinárních léčivých přípravků (Úř. věst. L 311, s. 1; Zvl. vyd. 13/27, s. 3).


title: Věc T-302/11: Žaloba podaná dne 10. června 2011 — HeidelbergCement v. Komise

text:
               13.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 238/28

         Žaloba podaná dne 10. června 2011 — HeidelbergCement v. Komise
   (Věc T-302/11)
   2011/C 238/49
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: HeidelbergCement AG (Heidelberg, Německo) (zátupci: U. Denzel a T. Holzmüller, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhové žádání žalobkyně

               —

               zrušit pro neplatnost články 1 a 2 rozhodnutí Komise ze dne 30. března 2011 ve věci COMP/39520 — Cement a příbuzné výrobky podle čl. 263 odst. 4 SFEU v rozsahu, v němž se dotýkají žalobkyně;

               —

               uložit Komisi v souladu s čl. 87 odst. 2 jednacího řádu Tribunálu náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyní.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů.

               1)

               První žalobní důvod: Porušení čl. 18 odst. 3 nařízení (ES) č. 1/2003 (1)

               Napadené rozhodnutí je v rozporu s čl. 18 odst. 3 nařízení (ES) č. 1/2003, jelikož v tomto rozhodnutí není dostatečně specifikován předmět šetření a jelikož se jím vyžadují údaje o podnicích, které nejsou k vyjasnění vytýkaného jednání „nezbytné“ ve smyslu článku 18 nařízení č. 1/2003.

                           —

                           Žalobkyni nebylo sděleno ani v napadeném rozhodnutí, ani v žádné jiné fázi vyšetřovacího řízení, které konkrétní jednání je jí vlastně vytýkáno. Rozhodnutí je tedy v rozporu s povinností uvést účel šetření podle čl. 18 odst. 3 nařízení č. 1/2003. Podle ustálené judikatury soudů Unie musí být vytýkané jednání v rozhodnutí dostatečně přesně popsáno, aby mohli adresáti rozhodnutí i soudy posoudit nezbytnost vyžádaných informací za účelem předložení důkazů.

                           —

                           Rozhodnutí vyžaduje opětovně ve velkém rozsahu informace, které již byly Komisi v rámci odpovědí na dřívější žádosti o informace předány. Informace, které má již Komise k dispozici, nejsou „nezbytné“ ve smyslu čl. 18 odst. 3 nařízení č. 1/2003.

                           —

                           Nelze nalézt žádnou souvislost mezi vyžádanými informacemi a „podezřením“ Komise. Komise zneužívá své pravomoci vyplývající z čl. 18 odst. 3 nařízení č. 1/2003 za účelem obecného prošetření žalobkyně („fishing expedition“). Za účelem takových obecných šetření trhu má Komise k dispozici nástroj k šetření podle článku 17 nařízení č. 1/2003.

                           —

                           Komise překračuje své pravomoci vyplývající z čl. 18 odst. 3 nařízení č. 1/2003, jelikož napadeným rozhodnutím ukládá žalobkyni povinnost provést rozbor a vyhodnocení vyžádaných informací.

               2)

               Druhý žalobní důvod: Porušení zásady proporcionality
               Rozsah vyžádaných informací, volba prostředků a stanovení krátkých lhůt jsou v rozporu se zásadou proporcionality.

                           —

                           Uspořádání a zpracování vyžádaných informací v předepsané formě představuje pro žalobkyni nadměrnou zátěž. Tato zátěž není přiměřená vzhledem k obecnosti vyžádaných informací a účelu šetření.

                           —

                           Stanovení lhůty 12 týdnů pro odpověď a odmítnutí prodloužení této lhůty ze strany Komise je nepřiměřené. Není pro žalobkyni objektivně možné, aby tuto lhůtu dodržela.

               3)

               Třetí žalobní důvod: Porušení povinnosti uvést odůvodnění podle čl. 296 odst. 2 SFEU
               Napadené rozhodnutí je rovněž v rozporu s požadavky podle čl. 296 odst. 2 SFEU na řádné odůvodnění právního aktu, jelikož z něj nevyplývá, jaké důvody vedly Komisi k vyžádání informací v takovém rozsahu, k vedení postupu podle čl. 18 odst. 3 nařízení č. 1/2003 a k vysoké časové tísni v řízení.

                           —

                           Z napadeného rozhodnutí jasně nevyplývá, jaké konkrétní jednání vytýkané žalobkyni Komise zkoumá, ani k jakým účelům Komise tyto mimořádně podrobné a rozsáhlé informace potřebuje.

                           —

                           Komise nepodává žádné odůvodnění, proč na rozdíl od dřívějších žádostí o informace považuje postup proti žalobkyni na základě čl. 18 odst. 3 nařízení č. 1/2003 za přiměřený a nezbytný.

                           —

                           Komise nepodává dostatečné důvody, proč stanoví tak krátkou lhůtu pro odpověď a proč odmítá tyto lhůty prodloužit.

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod: Porušení obecné zásady určitosti
               Napadené rozhodnutí a s ním zaslaný formulář je podle názoru žalobkyň v rozporu s požadavky obecné zásady určitosti, jelikož jsou v mnoha bodech nejasné, neurčité a rozporné a neobsahovaly jasné pokyny, jak má žalobkyně postupovat. Žalobkyně nemůže bez pochybností určit, co přesně je povinna učinit, aby odvrátila hrozbu uložení sankce. Rozsáhlým dotazům a žádostem žalobkyně o upřesnění Komise nevyhověla nebo jim nevyhověla dostatečně.

               5)

               Pátý žalobní důvod: Zásah do práva žalobkyně na obhajobu
               Napadené rozhodnutí porušuje právo na obhajobu žalobkyně zaručené článkem 6 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod (EÚLP) a čl. 48 odst. 2 Listiny základních práv Evropské unie tím, že ukládá žalobkyni povinnost k aktivní spoluúčasti na vyhodnocení a rozboru údajů o podnicích, což ve skutečnosti spadá do rámce povinnosti Komise k předložení důkazů.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. 2003, L 1, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205).


title: Věc C-445/11 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 31. srpna 2011 Bavaria NV proti rozsudku Tribunálu (šestého rozšířeného senátu) vydanému dne 16. června 2011 ve věci T-235/07, Bavaria NV v. Evropská komise

text:
               19.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 340/8

         Kasační opravný prostředek podaný dne 31. srpna 2011 Bavaria NV proti rozsudku Tribunálu (šestého rozšířeného senátu) vydanému dne 16. června 2011 ve věci T-235/07, Bavaria NV v. Evropská komise
   (Věc C-445/11 P)
   2011/C 340/14
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Bavaria NV (zástupci: O. W. Brouwer, P. W. Schepens a N. Al Ani, Rechtsanwälte)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Navrhovatelka navrhuje:

               —

               zrušit body 202 až 212, 252 až 255, bod 288, 289, 292 až 295, 306, 307 a 335 rozsudku Tribunálu ze dne 16. června 2001,

               —

               vrátit věc Tribunálu nebo (v celém rozsahu nebo částečně) zrušit napadené rozhodnutí (1),

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení před Tribunálem a před Soudním dvorem.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

         Zaprvé
       Tribunál údajně nesprávně vyložil právo Unie, přesněji čl. 101 odst. 1 SFEU, porušil zásadu právní jistoty a rozporně odůvodnil určení času začátku protiprávního jednání. Schůzka ze dne 27. února 1996 údajně nepatří k protiprávnímu jednání a v žádném případě nemůže být začátkem řady schůzek, kterými byl sledován protisoutěžní cíl. Pokud Tribunál rozhodl, že již samotná skutečnost, že schůzka ze dne 27. února 1996 byla nazvána „schůzka Catherijne“ dokazuje, že tato schůzka sledovala protisoutěžní cíl, je to v rozporu s napadeným rozhodnutím a Tribunál překročil svou pravomoc. Metoda, kterou Tribunál uplatnil, když stanovil, že jde o řadu schůzek sledujících protisoutěžní cíl, nemůže být použita pro stanovení okamžiku začátku protiprávního jednání. Tribunál údajně dále porušil povinnost uvést odůvodnění tím, že rozhodl, že jediné prohlášení InBev může stačit k prokázání existence protiprávního jednání.

         Zadruhé
       Tribunál údajně nesprávně vyložil a uplatnil zásadu rovného zacházení (a poskytl nedostatečné odůvodnění) tím, že konstatoval, že napadené rozhodnutí nelze srovnávat s dřívějšími rozhodnutími ve věcech z této oblasti, především s rozhodnutím Komise ve věci 2003/569 (2), Interbrew a Alken Maes. Navíc Tribunál údajně neposkytl pro rozdílné zacházení s dotčenými podniky v těchto věcech žádné objektivní odůvodnění.

         Zatřetí
       Tribunál údajně porušil zásadu rovného zacházení, zákaz retroaktivity trestů, jakož i zásadu legality a proporcionality tím, že nesnížil peněžní pokutu, která byla navrhovatelce uložena na základě (připuštění) uplatnění v roce 2005 zpřísněné politiky v oblasti pokut v situaci, kdy toto uplatnění bylo důsledkem nepřiměřené délky správního řízení, což Tribunál uznal, přičemž tuto nepřiměřenou délku správního řízení je údajně třeba připsat výlučně nečinnosti Komise.

         Začtvrté
       Tribunál údajně nesprávně vyložil a uplatnil zásadu proporcionality tím, že umožnil, aby Komise za základ výpočtu výchozí částky peněžní pokuty použila obrat navrhovatelky, který obsahoval daně, čímž byl skutečný vliv navrhovatelky na hospodářskou soutěž nadhodnocen, a výchozí částka, která jí byla uložena, byla příliš vysoká.

         Zapáté
       Tribunál údajně nesprávně vyložil právo na obhajobu a právo na řádnou správu, jelikož vycházel z předpokladu, že se navrhovatelce nemusel poskytnout přístup k odpovědi InBev na oznámení námitek. Navrhovatelka údajně poskytla dostatečné údaje o tom, že tento dokument obsahuje důkazy v její prospěch.

      (1)  Rozhodnutí Komise K(2007) 1697 ze dne 18. dubna 2007 v řízení podle článku 81 [ES] (věc COMP/B-2/37.766 — Nizozemský trh s pivem).

      (2)  Rozhodnutí Komise 2003/569/ES ze dne 5. prosince 2001 v řízení podle článku 81 Smlouvy o ES (věc IV/37.614/F3 PO/Interbrew a Alken-Maes) (Úř. věst. 2003, L 200, s. 1).


title: Věc T-383/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 16. ledna 2014 — Ferienhäuser zum See v. OHIM — Sunparks Groep (Sun Park Holidays) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství Sun Park Holidays — Starší obrazová ochranná známka Společenství Sunparks Holiday Parks — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Podobnost označení — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“ )

text:
               22.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 52/35

         Rozsudek Tribunálu ze dne 16. ledna 2014 — Ferienhäuser zum See v. OHIM — Sunparks Groep (Sun Park Holidays)
   (Věc T-383/12) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství Sun Park Holidays - Starší obrazová ochranná známka Společenství Sunparks Holiday Parks - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Podobnost označení - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)
   2014/C 52/65
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Ferienhäuser zum See GmbH (Marienmünster, Německo) (zástupci: M. Boden a I. Höfener, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Pohlmann, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší/účastnice před Tribunálem: Sunparks Groep NV (Den Haan, Belgie)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 25. června 2012 (věc R 1928/2011-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi Sunparks Groep NV a Ferienhäuser zum See GmbH.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Žalobkyni se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 355, 17.11.2012.


title: Věc T-369/17: Žaloba podaná dne 13. června 2017 – Winkler v. Komise

text:
               31.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 249/46

         Žaloba podaná dne 13. června 2017 – Winkler v. Komise
   (Věc T-369/17)
   (2017/C 249/63)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Bernd Winkler (Grange, Irsko) (zástupkyně: A. Kässens, advokátka)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí žalované o stížnosti ze dne 13. března 2017 a uložil žalované, aby přijala rozhodnutí o výpočtu kapitálové hodnoty v okamžiku registrace návrhu žalobce dne 14. září 2011,

               —

               podpůrně uložil žalované zaplacení odškodnění ve výši 19 920,39 eura, splatné na penzijní konto žalobce.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce tři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z porušení zásady přiměřené doby trvání řízení, právní jistoty, spravedlivého procesu a porušení povinnosti informování a konzultace

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení zásady rovného zacházení, zákazu diskriminace a zásady přiměřenosti

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z porušení ochrany legitimního očekávání


title: Věc T-108/07 a 354/08: Rozsudek Tribunálu ze dne 11. července 2013 — Spira v. Komise ( „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody a zneužití dominantního postavení — Trh se surovými diamanty — Distribuční systém SOC — Rozhodnutí o zamítnutí stížnosti — Nedostatek zájmu Společenství — Procesní práva stěžovatele — Přístup k dokumentům — Povinnosti při zkoumání stížnosti — Účinky vyloučení z trhu — Zjevně nesprávné posouzení“ )

text:
               31.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 252/27

         Rozsudek Tribunálu ze dne 11. července 2013 — Spira v. Komise
   (Věc T-108/07 a 354/08) (1)

   (Hospodářská soutěž - Kartelové dohody a zneužití dominantního postavení - Trh se surovými diamanty - Distribuční systém SOC - Rozhodnutí o zamítnutí stížnosti - Nedostatek zájmu Společenství - Procesní práva stěžovatele - Přístup k dokumentům - Povinnosti při zkoumání stížnosti - Účinky vyloučení z trhu - Zjevně nesprávné posouzení)
   2013/C 252/42
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Diamanthandel A. Spira BVBA (Anvers, Belgie, zástupci: Y. van Gerven, F. Louis, A. Vallery a J. Bourgeois, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně F. Castillo de la Torre, R. Sauer a J. Bourke, pak F. Castillo de la Torre a R. Sauer, zmocněnci, ve spolupráci ve věci T-108/07, dříve se S. Drakakakisem, advokátem, a T. Soamesem, solicitor, pak T. Soamesem a ve věci T-354/08, T. Soamesem)

      Vedlejší účastníci řízení podporující žalovanou: De Beers (Lucemburk, Lucembursko); a De Beers UK Ltd, původně The Diamond Trading Co. Ltd (Londýn, Spojené království) (zástupci: dříve W. Allan, S. Horwitz, solicitors, a J. Ysewyn, advokát, pak W. Allan, J. Ysewyn a N. Gràcia Malfeito, solicitor, nakonec N. Gràcia Malfeito, B. van de Walle de Ghelcke, J. Marchandise, advokát, a P. Riedel, solicitor)

      Předmět věci

   Návrhy na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 26. ledna 2007 (věc COMP/38.826/B 2 — Spira/De Beers/DTC „Supplier of Choice“) a ze dne 5. června 2008 (věc COMP/38.826/E 2 –De Beers/DTC „Supplier of Choice“), kterými byla zamítnuta stížnost podaná žalobkyní proti vedlejším účastníkům řízení pro porušení článků 81 ES a 82 ES na trhu surových diamantů, vyplývající z distribuční dohod známých pod jménem „Supplier of Choice“ (SOC), které tito uplatňují

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloby se zamítají.

               2)

               Společnost Diamanthandel A. Spira BVBA ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

               3)

               Společnosti De Beers a De Beers UK Ltd ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 129, 9.6.2007


title: Věc F-121/13: Žaloba podaná dne 16. prosince 2013 — ZZ v. Komise

text:
               22.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 52/53

         Žaloba podaná dne 16. prosince 2013 — ZZ v. Komise
   (Věc F-121/13)
   2014/C 52/104
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupci: D. de Abreu Caldas a J.-N. Louis, advokáti)

      Žalovaná: Komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí o převodu nároků žalobce na důchod do důchodového systému Unie, které bylo přijato na základě nových obecných prováděcích ustanovení k článkům 11 a 12 přílohy VIII služebního řádu úředníků.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí ze dne 15. dubna 2013 týkající se výpočtu let započítaných do práv na důchod získaných před nástupem do služby Komise,

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-403/09 PPU: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 23. prosince 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Višje sodišče v Mariboru — Slovinská republika) — Jasna Detiček v. Maurizio Sgueglia ( Soudní spolupráce v občanských věcech — Věci manželské a věci rodičovské zodpovědnosti — Nařízení (ES) č. 2201/2003 — Předběžná opatření týkající se péče o dítě — Rozhodnutí vykonatelné v členském státě — Neoprávněné přemístění dítěte — Jiný členský stát — Jiný soud — Svěření dítěte do péče druhého rodiče — Příslušnost — Řízení o naléhavé předběžné otázce )

text:
               13.3.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/16

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 23. prosince 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Višje sodišče v Mariboru — Slovinská republika) — Jasna Detiček v. Maurizio Sgueglia
   (Věc C-403/09 PPU) (1)

   („Soudní spolupráce v občanských věcech - Věci manželské a věci rodičovské zodpovědnosti - Nařízení (ES) č. 2201/2003 - Předběžná opatření týkající se péče o dítě - Rozhodnutí vykonatelné v členském státě - Neoprávněné přemístění dítěte - Jiný členský stát - Jiný soud - Svěření dítěte do péče druhého rodiče - Příslušnost - Řízení o naléhavé předběžné otázce“)
   2010/C 63/24
   Jednací jazyk: slovinština

      Předkládající soud

   Višje sodišče v Mariboru

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Jasna Detiček

      Žalovaný: Maurizio Sgueglia

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Višje sodišče v Mariboru — Výklad čl. 20 nařízení Rady (ES) č. 2201/2003 ze dne 27. listopadu 2003 o příslušnosti a uznávání a výkonu rozhodnutí ve věcech manželských a ve věcech rodičovské zodpovědnosti a o zrušení nařízení (ES) č. 1347/2000 (Úř. věst. L 338, s. 1; Zvl. vyd. 19/06, s. 243) — Předběžná a zajišťovací opatření — Příslušnost soudu ve členském státě A vydat předběžné rozhodnutí o návrhu na vrácení práva péče o dítě v situaci, kdy soudem příslušným rozhodovat ve věci samé — soudem projednávajícím návrh na rozvod — je soud ve členském státě B

      Výrok

   Článek 20 nařízení Rady (ES) č. 2201/2003 ze dne 27. listopadu 2003 o příslušnosti a uznávání a výkonu rozhodnutí ve věcech manželských a ve věcech rodičovské zodpovědnosti a o zrušení nařízení (ES) č. 1347/2000 musí být vykládán v tom smyslu, že za okolností, jako jsou okolnosti věci v původním řízení, neumožňuje soudu jednoho členského státu vydat předběžné opatření ve věci rodičovské zodpovědnosti, kterým by dítě nacházející se na území tohoto členského státu svěřil do péče jednoho z rodičů, jestliže soud jiného členského státu, který je ve sporu o svěření dítěte do péče příslušný na základě uvedeného nařízení k rozhodování ve věci samé, již vydal rozhodnutí, kterým dítě předběžně svěřil do péče druhého z rodičů, a toto rozhodnutí bylo na území prvního členského státu prohlášeno za vykonatelné.

      (1)  Úř. věst. C 312, 19.12.2009.


title: Věc C-67/16 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 5. února 2016 Comunidad Autónoma de Cataluña a Centre de Telecomunicacions i Tecnologies de la Informació de la Generalitat de Catalunya (CTTI) proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 26. listopadu 2015 ve věci T-465/13, Comunidad Autónoma de Cataluña a CTTI v. Komise

text:
               4.4.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 118/15

         Kasační opravný prostředek podaný dne 5. února 2016 Comunidad Autónoma de Cataluña a Centre de Telecomunicacions i Tecnologies de la Informació de la Generalitat de Catalunya (CTTI) proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 26. listopadu 2015 ve věci T-465/13, Comunidad Autónoma de Cataluña a CTTI v. Komise
   (Věc C-67/16 P)
   (2016/C 118/18)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek: Comunidad Autónoma de Cataluña a Centre de Telecomunicacions i Tecnologies de la Informació de la Generalitat de Catalunya (CTTI) (zástupci: J. L. Buendía Sierra a A. Lamadrid de Pablo, abogados)

      Další účastnice řízení: Evropská komise a SES Astra

      Návrhová žádání účastníků řízení podávajících kasační opravný prostředek

   Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelé) navrhují, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil rozsudek Tribunálu ze dne 26. listopadu 2015;

               —

               vydal konečné rozhodnutí o žalobě na neplatnost a zrušil rozhodnutí Komise ze dne 19. června 2013 (1); a

               —

               uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Napadeným rozsudkem bylo potvrzeno rozhodnutí Komise o státních podporách, týkající se několika opatření přijatých španělskými orgány veřejné moci k zajištění možnosti přijímat signál digitálního pozemního televizního vysílání (DPTV) ve vzdálených oblastech území, ve kterých žije jen 2,5 % obyvatelstva. Komise v rozhodnutí uznává, že z faktického hlediska by trh nenabízel tuto službu, kdyby nedošlo k veřejnému zásahu. Navzdory tomu v něm Komise popírá, že by se jednalo o službu obecného hospodářského zájmu, a tvrdí, že z formálního hlediska nebyla tato služba orgány veřejné moci „jasně“ definována a zadána. Uvádí také, že tyto orgány v každém případě nebyly oprávněny zvolit při organizování služby obecného hospodářského zájmu určitou technologii.

      První a jediný důvod kasačního opravného prostředku: nesprávné právní posouzení při výkladu článku 14, čl. 106 odst. 2 a čl. 107 odst. 1 SFEU, Protokolu č. 26 SFEU o službách obecného zájmu a Protokolu č. 29 SFEU o systému veřejnoprávního vysílání v členských státech

   Navrhovatelé konkrétně poukazují na to, že napadený rozsudek trpí vadami:

               —

               spočívajícími v tom, že Tribunál jasně překračuje hranice „zjevné nesprávnosti“ při posuzování jednotlivých aktů, v nichž orgány veřejné moci vymezily a zadaly službu obecného hospodářského zájmu;

               —

               spočívajícími v tom, že Tribunál bezdůvodně omezil „široký prostor [členských států] pro uvážení“, kterým tyto státy disponují při definování i při „organizování“ služby obecného hospodářského zájmu a který pro tyto účely zahrnuje volbu konkrétních podmínek poskytování služby obecného hospodářského zájmu a volbu konkrétní technologie, a to bez ohledu na to, zda jsou obsaženy v definujícím aktu, nebo v aktu samostatném;

               —

               při analyzování použitelného španělského práva;

               —

               spočívajícími v tom, že v něm není zohledněno, že „vymezení“ služby obecného hospodářského zájmu a „pověření“ jednoho nebo více podniků poskytováním služby obecného hospodářského zájmu může být provedeno v jednom nebo v několika aktech;

               —

               spočívajícími v tom, že v něm není zohledněno, že „vymezení“ služby obecného hospodářského zájmu a „pověření“ nevyžadují použití konkrétní formulace nebo výrazu, nýbrž věcnou a funkční analýzu;

               —

               spočívajícími v tom, že Tribunál popřel použitelnost Protokolu č. 29 SFEU a SEU o systému veřejnoprávního vysílání.

      (1)  Rozhodnutí Komise 2014/489/EU ze dne 19. června 2013 o státní podpoře SA.28599 [(C 23/2010) (ex NN 36/2010, ex CP 163/2009)] poskytnuté Španělským královstvím na zavedení digitálního pozemního televizního vysílání ve vzdálených a méně urbanizovaných oblastech (kromě oblasti Kastilie-La-Mancha)

      Úř. věst. 2014 L 217, s. 52


title: Věc C-626/11 P: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 26. září 2013 — Polyelectrolyte Producers Group, SNF SAS v. Evropská agentura pro chemické látky (ECHA), Evropská komise, Nizozemské království ( „Kasační opravný prostředek — Evropská agentura pro chemické látky (ECHA) — Registrace, hodnocení a povolování chemických látek — Nařízení (ES) č. 1907/2006 (nařízení REACH) — Články 57 a 59 — Látky podléhající povolení — Identifikace akrylamidu jakožto látky vzbuzující mimořádné obavy — Zápis na kandidátský seznam — Zveřejnění seznamu na internetové stránce ECHA — Žaloba na neplatnost podaná před tímto zveřejněním — Přípustnost“ )

text:
               23.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 344/17

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 26. září 2013 — Polyelectrolyte Producers Group, SNF SAS v. Evropská agentura pro chemické látky (ECHA), Evropská komise, Nizozemské království
   (Věc C-626/11 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Evropská agentura pro chemické látky (ECHA) - Registrace, hodnocení a povolování chemických látek - Nařízení (ES) č. 1907/2006 (nařízení REACH) - Články 57 a 59 - Látky podléhající povolení - Identifikace akrylamidu jakožto látky vzbuzující mimořádné obavy - Zápis na kandidátský seznam - Zveřejnění seznamu na internetové stránce ECHA - Žaloba na neplatnost podaná před tímto zveřejněním - Přípustnost)
   2013/C 344/27
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Polyelectrolyte Producers Group, SNF SAS (zástupci: R. Cana a K. Van Maldegem, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská agentura pro chemické látky (ECHA) (zástupci: M. Heikkilä a W. Broere, zmocněnci, ve spolupráci s J. Stuyck, advocaat), Nizozemské království (zástupci: C. Wissels a B. Koopman, zmocněnci), Evropská komise (zástupci: P. Oliver a E. Manhaeve, zmocněnci)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti usnesení Tribunálu (sedmého rozšířeného senátu) ze dne 21. září 2011, Polyelectrolyte Producers Group a SNF v. ECHA (T-1/10), kterým se jako nepřípustná odmítá žaloba na neplatnost proti rozhodnutí Evropské agentury pro chemické látky (ECHA) ze dne 7. prosince 2009 o identifikaci akrylamidu (ES č. 201-173-7) v souladu s článkem 59 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 ze dne 18. prosince 2006 o registraci, hodnocení, povolování a omezování chemických látek, o zřízení Evropské agentury pro chemické látky, o změně směrnice 1999/45/ES a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 793/93, nařízení Komise (ES) č. 1488/94, směrnice Rady 76/769/EHS a směrnic Komise 91/155/EHS, 93/67/EHS, 93/105/ES a 2000/21/ES (Úř. věst. L 396, s. 1) jako látky splňující kritéria v článku 57 tohoto nařízení — Akt, proti němuž lze podat žalobu

      Výrok

               1)

               Usnesení Tribunálu Evropské unie ze dne 21. září 2011, PPG a SNF v. ECHA (T-1/10), se zrušuje.

               2)

               Věc se vrací zpět Tribunálu Evropské unie.

               3)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.

      (1)  Úř. věst. C 39, 11.2.2012.


title: Věc T-48/08: Žaloba podaná dne 28. ledna 2008 – Fusco v. OHIM – Fusco International (FUSCOLLECTION)

text:
               12.4.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 92/37

         Žaloba podaná dne 28. ledna 2008 – Fusco v. OHIM – Fusco International (FUSCOLLECTION)
   (Věc T-48/08)
   (2008/C 92/74)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: italština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Vincenzo Fusco (zástupce: B. Saguatti, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Antonio Fusco International SA, Lussemburgo, organizační složka v Luganě (Lugano, Švýcarsko)
   Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu ze dne 24. října 2007 a změnit jej v tom smyslu, že odvolání podané žalobcem u odvolacího senátu je opodstatněné, a v důsledku toho je třeba námitkám vyhovět,

               —

               uložit OHIM a případné vedlejší účastnici řízení Antonio Fusco International SA náhradu nákladu tohoto řízení, jakož i náhradu nákladů řízení před odvolacím senátem a před námitkovým oddělením.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Antonio Fusco International SA, Lussemburgo, organizační složka v Luganě

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka FUScollection (přihláška k zápisu č. 1503366) pro výrobky ve třídách 9, 18 a 25

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobce

      Namítaná ochranná známka nebo označení: ochranná známka Společenství „ENZO FUSCO“ (č. 727375) a italská ochranná známka „ENZO FUSCO“ (č. 489262) pro výrobky ve třídě 25

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitek

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 o ochranné známce Společenství


title: Věc C-689/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberlandesgericht Düsseldorf (Německo) dne 21. prosince 2015 – W. F. Gözze Frottierweberei GmbH a Wolfgang Gözze v. Verein Bremer Baumwollbörse

text:
               4.4.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 118/8

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberlandesgericht Düsseldorf (Německo) dne 21. prosince 2015 – W. F. Gözze Frottierweberei GmbH a Wolfgang Gözze v. Verein Bremer Baumwollbörse
   (Věc C-689/15)
   (2016/C 118/09)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Oberlandesgericht Düsseldorf

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelé: W. F. Gözze Frottierweberei GmbH a Wolfgang Gözze

      Odpůrce: Verein Bremer Baumwollbörse

      Předběžné otázky

               1)

               Může být užívání individuální ochranné známky jako značky důvěry chápáno jako užívání ochranné známky ve smyslu čl. 9 odst. 1 a čl. 15 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství, pro zboží, pro které je užívána?

               2)

               V případě kladné odpovědi na první otázku: Má být taková ochranná známka prohlášena za neplatnou podle čl. 52 odst. 1 písm. a) ve spojení s čl. 7 odst. 1 písm. g) nebo za zrušenou v případě obdobného užívání čl. 73 písm. c) nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (1), pokud majitel ochranné známky pravidelnými kontrolami kvality u nabyvatele licence nezajišťuje soulad s očekáváními kvality, kterou s označením spojuje veřejnost?

      (1)  Úř. věst. L 78, s. 1.


title: Věc F-106/11: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 26. června 2013 — BM v. ECB ( „Veřejná služba — Zaměstnanci ECB — Disciplinární řízení — Disciplinární sankce — Písemná důtka“ )

text:
               31.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 252/44

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 26. června 2013 — BM v. ECB
   (Věc F-106/11) (1)

   (Veřejná služba - Zaměstnanci ECB - Disciplinární řízení - Disciplinární sankce - Písemná důtka)
   2013/C 252/74
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: BM (Frankfurt nad Mohanem, Německo) (zástupci: L. Levi a M. Vandenbussche, advokáti)

      Žalovaná: Evropská centrální banka (ECB) (zástupci: původně M. P. Embley, M. López Torres a E. Carlini, zmocněnci, poté M. López Torres a E. Carlini, zmocněnkyně ve spolupráci s B. Wägenbaurem, advokát)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí zástupce generálního ředitele generálního ředitelství pro lidské zdroje, rozpočet a organizaci ECB o uložení důtky žalobci.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               BM ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou centrální bankou.

      (1)  Úř. věst. C 25, 28.1.2012, s. 68.


title: Věc C-285/13 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 24. května 2013 Bimbo, SA proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 20. března 2013 ve věci T-277/12, Bimbo, SA v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

text:
               31.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 252/13

         Kasační opravný prostředek podaný dne 24. května 2013 Bimbo, SA proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 20. března 2013 ve věci T-277/12, Bimbo, SA v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc C-285/13 P)
   2013/C 252/21
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Bimbo, SA (zástupce: N. Fernández Fernández-Pacheco, advokát)

      Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Café do Brasil SpA

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Navrhovatelka navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil rozsudek ze dne 20. března 2013, kterým se zamítá zápis ochranné známky Společenství č. 3 478 311„Café KIMBO & design“ pro následující výrobky zařazené do třídy 30: „Káva, čaj, kakao, cukr, rýže, tapioka, ságo, kávové náhražky; mouka, cukrovinky, sladké polevy; med, melasový sirup, droždí, prášek do pečiva, sůl, hořčice; ocet, omáčky jako chuťové přísady, koření, potravinářský led“ a potvrdil uvedený rozsudek v rozsahu, v němž zamítl přihlášku ochranné známky Společenství č. 3 478 311„Café KIMBO & design“ pro „přípravky vyrobené z cereálií, chléb, pečivo“.

               —

               podpůrně zrušil rozsudek ze dne 20. března 2013, kterým se zamítá přihláška ochranné známky Společenství č. 3 478 311„Café KIMBO & design“ pro následující výrobky zařazené do třídy 30: „mouka, cukrovinky, sladké polevy, droždí a prášek do pečiva“ a potvrdil uvedený rozsudek v rozsahu, v němž zamítl přihlášku ochranné známky Společenství č. 3 478 311„Café KIMBO & design“ pro „přípravky vyrobené z cereálií, chléb, pečivo“.

               —

               uložil dalším účastníkům řízení náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Tento kasační opravný prostředek je založen na následujících důvodech kasačního opravného prostředku:

               —

               Nařízení (ES) č. 2868/95 (1)

               Při posuzování nebezpečí záměny mezi přihlašovanou ochrannou známkou Společenství č. 3 478 311„Café KIMBO & design“ a starší španělskou ochrannou známkou č. 291 655 BIMBO, obou pro výrobky zařazené do třídy 30, nebyla starší ochranná známka považována za zapsanou ochrannou známku, ale za všeobecně známou ochrannou známku.
               Existence starší ochranné známky, která byla a stále je v platnosti, byla navrhovatelkou řádně prokázána, ačkoli nebyl předložen žádný doklad prokazující obnovení přihlášky.

               —

               Článek 8 odst. 1, 2, 4 a 5 nařízení (ES) č. 207/2009 (2); článek 6a pařížské úmluvy na ochranu průmyslového vlastnictví
               Při posuzování nebezpečí záměny mezi přihlašovanou ochrannou známkou Společenství č. 3 478 311„Café KIMBO & design“ a starší španělskou ochrannou známkou č. 291 655, BIMBO, obou pro výrobky spadající do třídy 30, nebyla starší ochranná známka považována za ochrannou známku s dobrým jméno, ale za všeobecně známou ochrannou známku.
               Navrhovatelka prokázala, že BIMBO je ochranná známka s dobrým jménem, přičemž se odvolala na rozsudek Tribunálu ze dne 14. prosince 2012 ve věci T-357/11, který prohlásil BIMBO za ochrannou známku s dobrým jménem.
               Ať již je BIMBO všeobecně známou ochrannou známkou nebo ochrannou známkou s dobrým jménem, srovnání pro oba případy ukazuje, že existuje vysoké nebezpečí záměny, kterou Tribunál nezohlednil, jelikož je považoval za dostatečně rozdílné k zabránění záměny mezi výrobky stejné povahy, původu, určení a distribučních kanálů.
               Podrobnější srovnání by údajně prokázalo, že existuje vysoká pravděpodobnost záměny, která by tak měla vést k zamítnutí zápisu pro všechny výrobky zařazené do třídy 30, zjevně včetně „mouky, cukrovinek, sladké polevy, droždí a prášku do pečiva“.
               Ať již je BIMBO všeobecně známou ochrannou známkou nebo ochrannou známkou s dobrým jménem, vykazuje také srovnání obou značek vysoké nebezpečí záměny. Pro BIMBO byla prokázána 92 % ní znalost ochranné známky a 60 % ní tržní podíl, proto si zaslouží zvláštní ochranu. Z toho důvodu měla být přihláška ochranné známky Společenství č. 3 478 311„Café KIMBO & design“ zamítnuta zcela pro všechny výrobky zařazené do třídy 30.
               Zápis přihlašované ochranné známky Společenství č. 3 478 311„Café KIMBO & design“ by údajně způsobil, že by protiprávně těžila z rozlišovací způsobilosti a dobrého jména starší ochranné známky a zároveň ji způsobovala újmu.

      (1)  Nařízení Komise (ES) č. 2868/95 ze dne 13. prosince 1995, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 40/94 o ochranné známce Společenství, Úř. věst. L 303, s. 1.

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství, Úř. věst. L 78, s. 1.


title: Věc C-448/10 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 15. září 2010 Thyssen Krupp Acciai Speciali Terni SpA proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 1. července 2010 ve věci T-62/08, Thyssen Krupp Acciai Speciali Terni SpA v. Evropská komise

text:
               20.11.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 317/20

         Kasační opravný prostředek podaný dne 15. září 2010 Thyssen Krupp Acciai Speciali Terni SpA proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 1. července 2010 ve věci T-62/08, Thyssen Krupp Acciai Speciali Terni SpA v. Evropská komise
   (Věc C-448/10 P)
   ()
   2010/C 317/36
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Thyssen Krupp Acciai Speciali Terni SpA (zástupci: T. Salonico, G. Barone a A. Marega, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastnice řízení podávajícího kasační opravný prostředek

               —

               zrušit napadený rozsudek (1) a rozhodnutí (2) v rozsahu, v němž bylo rozhodnuto, že sporné opatření nemá povahu náhrady škody a vyrovnávací povahu, ale je považováno za protiprávní a neslučitelnou státní podporu, nebo

               —

               zrušit napadený rozsudek v části, ve které zamítá žalobní důvod, podle kterého příkaz k vrácení podpory obsažený v rozhodnutí představuje porušení zásady legitimního očekávání, a v důsledku toho zrušit rozhodnutí v části, ve které nařizuje Itálie okamžitě požadovat vrácení podpory spolu s úroky, a

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Navrhovatelka tvrdí, že napadený rozsudek je nesprávný a má být zrušen z těchto důvodů:

               1)

               porušení článků 107 a 108 SFEU, jakož i rozporné odůvodnění a zjevné pochybení z důvodu zkreslení poskytnutých důkazů v rozsahu, v němž rozsudek vykládá sporné opatření nesprávně jakožto státní podporu a nikoliv jako kompenzační opatření ve prospěch navrhovatelky. Tribunál nesprávně restriktivně vyložil vnitrostátní právní úpravu a judikaturu, na kterou se odvolala navrhovatelka v prvním stupni a která dokazuje, že sporné opatření nepředstavuje státní podporu, ale sleduje cíl náhrady škody původně upravený v italské právní úpravě v roku 1962 a uznaný Komisí a Tribunálem

               2)

               porušení čl. 14 odst. 1 nařízení (ES) č. 659/1999 (3) a rozporné a nedostatečné odůvodnění v rozsahu, v němž Tribunál rozhodl, že příkaz k vrácení podpory obsažený v rozhodnutí není v rozporu se zásadou legitimního očekávání. Rozsudek Tribunálu je nesprávný a nedostatečně odůvodněný v části, ve které Tribunál odmítá názor, že trvající mlčení Komise k vysvětlením italských orgánů poskytnutých na konci roku 1991, týkajících se skutečnosti, že první prodloužení sazebníku Terni nadále sledující původní cíl náhrady, je okolností, která umožnila vznik legitimního očekávání ze strany navrhovatelky ohledně toho, že prodloužení sazebníku Terni, včetně sporného opatření, nepředstavuje státní podporu.

      (1)  Rozsudek Tribunálu Evropské unie (pátý senát) ze dne 1. července 2010 ve věci T-62/08.

      (2)  Rozhodnutí Komise 2008/408/ES ze dne 20. listopadu 2007 o státní podpoře C 36/A/06 (ex NN 38/06), kterou Itálie poskytla ve prospěch Společností ThyssenKrupp, Cementir a Nuova Terni Industrie Chimiche (Úř. věst. 2008, L 144, s. 37).

      (3)  Nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku [88] Smlouvy o ES (Úř. věst. L 83, s. 1)


title: Věc F-105/07: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (první senát) ze dne 6. března 2008 – Ra v. Komise (Veřejná služba — Úředníci — Žaloba — Žaloba na náhradu škody — Podmínky průběhu zkušební doby — Prodloužení zkušební doby — Jmenování — Zjevná nepřípustnost)

text:
               9.5.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 116/32

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (první senát) ze dne 6. března 2008 – Ra v. Komise
   (Věc F-105/07)
   (Veřejná služba - Úředníci - Žaloba - Žaloba na náhradu škody - Podmínky průběhu zkušební doby - Prodloužení zkušební doby - Jmenování - Zjevná nepřípustnost)
   (2008/C 116/60)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Ra (Brusel, Belgie) (zástupce: O. Martins, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Předmět věci
   Zrušení rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování ze dne 13. února 2007, kterým byla zamítnuta stížnost a žádost žalobkyně ze dne 8. listopadu 2006 týkající se náhrady škody, která jí vznikla z důvodu protiprávního jednání Komise, zejména v rámci její zkušební doby úředníka – Návrh na náhradu škody
   Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se odmítá jako zjevně nepřípustná.

               2)

               Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení.


title: Věc T-307/08: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 20. října 2009 — Aldi Einkauf v. OHIM — Goya Importaciones y Distribuciones (4 OUT Living) ( Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství 4 OUT Living — Starší národní obrazová ochranná známka Living & Co — Relativní důvod k zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009) )

text:
               5.12.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 297/21

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 20. října 2009 — Aldi Einkauf v. OHIM — Goya Importaciones y Distribuciones (4 OUT Living)
   (Věc T-307/08) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství 4 OUT Living - Starší národní obrazová ochranná známka Living & Co - Relativní důvod k zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)“)
   2009/C 297/30
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Aldi Einkauf GmbH & Co. OHG (Essen, Německo) (zástupci: N. Lützenrath, U. Rademacher a L. Kolks a C. Fürsen, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: R. Manea a G. Schneider, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Goya Importaciones y Distribuciones SL (Cuarte de Huerva, Španělsko)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 7. května 2008 (věc R 1199/2007-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi Goya Importaciones y Distribuciones SL a Aldi Einkauf GmbH & Co. OHG.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Aldi Einkauf GmbH & Co. OHG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 260, 11.10.2008.


title: Věc C-475/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Riigikohus (Estonsko) dne 8. srpna 2017 – AS Viking Motors, OÜ TKM Beauty Eesti, AS TKM King, Kaubamaja AS, Selver AS v. Tallinna linn, Maksu- ja Tolliamet

text:
               16.10.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 347/16

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Riigikohus (Estonsko) dne 8. srpna 2017 – AS Viking Motors, OÜ TKM Beauty Eesti, AS TKM King, Kaubamaja AS, Selver AS v. Tallinna linn, Maksu- ja Tolliamet
   (Věc C-475/17)
   (2017/C 347/20)
   Jednací jazyk: estonština

      Předkládající soud

   Riigikohus

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelky: AS Viking Motors, OÜ TKM Beauty Eesti, AS TKM King, Kaubamaja AS, Selver AS

      Odpůrci: Tallinna linn, Maksu- ja Tolliamet

      Předběžná otázka

   Je třeba vykládat článek 401 směrnice Rady 2006/112/ES (1) v tom smyslu, že je s ním neslučitelná vnitrostátní daň, která je sice uplatňována obecně a je stanovena úměrně k ceně, avšak podle uplatnitelných předpisů vzniká povinnost jejího zaplacení pouze spotřebiteli v okamžiku prodeje zboží nebo služby, čímž konečné daňové zatížení nese spotřebitel, a která narušuje společný systém daně z přidané hodnoty a hospodářskou soutěž?

      (1)  Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. 2006, L 347, s. 1).


title: Věc C-571/13: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 14. května 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof – Německo) – Annegret Weitkämper-Krug v. NRW Bank – Anstalt des öffentlichen Rechts

text:
               11.8.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 261/20

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 14. května 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof – Německo) – Annegret Weitkämper-Krug v. NRW Bank – Anstalt des öffentlichen Rechts
   (Věc C-571/13) (1)

   2014/C 261/37
   Jednací jazyk: němčina
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 24, 25.1.2014.


title: Věc C-196/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale della Sicilia (Itálie) dne 14. května 2008 – Acoset SpA v. Conferenza Sindaci e Presidenza Prov. Reg. ATO Idrico Ragusa a další

text:
               2.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 197/9

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale della Sicilia (Itálie) dne 14. května 2008 – Acoset SpA v. Conferenza Sindaci e Presidenza Prov. Reg. ATO Idrico Ragusa a další
   (Věc C-196/08)
   (2008/C 197/14)
   Jednací jazyk: italština
   Předkládající soud
   Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Acoset SpA

      Žalovaní: Conferenza Sindaci e Presidenza Prov. Reg. ATO Idrico Ragusa a další
   Předběžná otázka
   Je v souladu s právem Společenství a především se zásadami transparentnosti a svobodné hospodářské soutěže, uvedenými v článcích 43, 49 a 86 Smlouvy, model smíšené společnosti s veřejným a soukromým kapitálem založené zvláště pro výkon určité veřejné služby s hospodářským významem a s výlučným předmětem činnosti, jíž je přímo zadáno poskytování předmětné služby a v níž je soukromý společník „průmyslového“ a „provozního“ charakteru vybrán na základě veřejného a otevřeného řízení po předchozím ověření jak finančních a technických podmínek, tak i čistě operativních a provozních požadavků týkajících se služby, která má být vykonávána a konkrétních plnění, která mají být poskytována?