title: Věc T-364/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 16. září 2013 — Duravit a další v. Komise ( „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Belgický, německý, francouzský, italský, nizozemský a rakouský trh se se zařízením a pevnými součástmi koupelen — Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP — Koordinace zvyšování cen a výměny citlivých obchodních informací — Jediné a trvající protiprávní jednání — Důkazní břemeno — Pokuty — Rovné zacházení — Proporcionalita — Legalita trestu“ )

text:
               9.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 325/23

         Rozsudek Tribunálu ze dne 16. září 2013 — Duravit a další v. Komise
   (Věc T-364/10) (1)

   (Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Belgický, německý, francouzský, italský, nizozemský a rakouský trh se se zařízením a pevnými součástmi koupelen - Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP - Koordinace zvyšování cen a výměny citlivých obchodních informací - Jediné a trvající protiprávní jednání - Důkazní břemeno - Pokuty - Rovné zacházení - Proporcionalita - Legalita trestu)
   2013/C 325/38
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Duravit AG (Hornberg, Německo); Duravit SA (Bischwiller, Francie); a Duravit BeLux SPRL/BVBA (Overijse, Belgie) (zástupci: R. Bechtold, U. Soltész a C. von Köckritz, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: F. Castillo de la Torre a A. Antoniadis, zmocněnci, ve spolupráci s P. Thyri, advokát)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Rada Evropské unie (zástupci: M. Simm a F. Florindo Gijón, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise C(2010) 4185 final, ze dne 23. června 2010, v řízení podle článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/39.092 — Zařízení a pevné součásti koupelen), jakož i podpůrně návrh na snížení pokuty uložené žalobkyním v tomto rozhodnutí

      Výrok rozsudku

               1)

               Článek 1 odst. 1 bod 8 rozhodnutí Komise C(2010) 4185 final, ze dne 23. června 2010, v řízení podle článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/39.092 — Sanitární zařízení a koupelny) se zrušuje v rozsahu, v němž v něm Evropská komise dospěla k závěru, že se společnosti Duravit AG, Duravit BeLux SPRL/BVBA a Duravit SA účastnily protiprávního jednání na území Itálie, Rakouska a Nizozemska.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Společnosti Duravit AG, Duravit BeLux SPRL/BVBA a Duravit SA ponesou tři čtvrtiny jejich nákladů řízení.

               4)

               Komise uhradí čtvrtinu nákladů řízení vynaložených společnostmi Duravit AG, Duravit BeLux SPRL/BVBA a Duravit SA a ponese vlastní náklady řízení.

               5)

               Rada Evropské unie ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 288, 23.10.2010.


title: Věc F-7/12: Žaloba podaná dne 16. ledna 2012 — ZZ v. Evropská agentura pro bezpečnost sítí a informací (ENISA)

text:
               5.5.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 133/30

         Žaloba podaná dne 16. ledna 2012 — ZZ v. Evropská agentura pro bezpečnost sítí a informací (ENISA)
   (Věc F-7/12)
   2012/C 133/59
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupce: L. Levi, A. Tymen, advokáti)

      Žalovaná: Evropská agentura pro bezpečnost sítí a informací (ENISA)

      Předmět a popis sporu

   Zrušení hodnotící zprávy za rok 2009, seznamu povýšených účedníků veřejné správy za rok 2010 a v případě potřeby zrušení rozhodnutí o zamítnutí jeho žádosti ze dne 17. října 2011.

      Návrhové žádání žalobce

               —

               zrušit hodnotící zprávu žalobce za rok 2009;

               —

               zrušit rozhodnutí ze dne 16. listopadu 2010, kterým se stanoví seznam povýšených úředníků za hodnocený rok 2010;

               —

               v případě potřeby zrušit rozhodnutí ze dne 17. října 2011, kterým byla zamítnuta stížnost žalobce ze dne 16. června 2011;

               —

               uložit ENISA náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-270/06: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 12. listopadu 2008 – Lego Juris v. OHIM Mega Brands (Červená Lego kostka) ( Ochranná známka Společenství — Přihláška trojrozměrné ochranné známky Společenství — Červená Lego kostka — Absolutní důvod pro zamítnutí — Označení, které je tvořeno výlučně tvarem výrobku, který je nezbytný pro dosažení technického výsledku — Článek 7 odst. 1 písm. e) ii) nařízení (ES) č. 40/94 — Důkazní návrhy )

text:
               10.1.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/22

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 12. listopadu 2008 – Lego Juris v. OHIM Mega Brands (Červená Lego kostka)
   (Věc T-270/06) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Přihláška trojrozměrné ochranné známky Společenství - Červená Lego kostka - Absolutní důvod pro zamítnutí - Označení, které je tvořeno výlučně tvarem výrobku, který je nezbytný pro dosažení technického výsledku - Článek 7 odst. 1 písm. e) ii) nařízení (ES) č. 40/94 - Důkazní návrhy“)
   (2009/C 6/45)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Lego Juris A/S (Billund, Dánsko) (zástupci: V. von Bomhard, A. Renck a T. Dolde, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: D. Botis, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice řízení před Soudem: Mega Brands, Inc. (Montreal, Kanada) (zástupci: P. Cappuyns a C. De Meyer, advokáti)
   Předmět věci
   Žaloba podaná proti rozhodnutí velkého odvolacího senátu OHIM ze dne 10. července 2006 (věc R 856/2004-G), týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi Mega Brands, Inc. a Lego Juris A/S.
   Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Lego Juris A/S se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 294, 2.12.2006.


title: Věc F-59/15: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 2. března 2016 – FX v. Komise „Veřejná služba — Dočasný zaměstnanec — Odchodné — Článek 12 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu — Skončení služebního poměru“

text:
               18.4.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 136/47

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 2. března 2016 – FX v. Komise
   (Věc F-59/15) (1)

   („Veřejná služba - Dočasný zaměstnanec - Odchodné - Článek 12 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu - Skončení služebního poměru“)
   (2016/C 136/66)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: FX (zástupci: T. Bontinck a A. Guillerme, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: G. Gattinara a F. Simonetti, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí nevyplatit odchodné požadované žalobcem po ukončení jeho služebního poměru, jakož i na přiznání náhrady škody, která mu údajně vznikla.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               FX ponese dvě třetiny vlastních nákladů řízení.

               3)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí jednu třetinu nákladů řízení vynaložených FX.

      (1)  Úř. věst. C 213, 29. 6. 2015, s. 48.


title: Věc C-477/09: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 10. března 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour de cassation — Francie) — Charles Defossez v. Christian Wiart, jednající jako likvidátor společnosti Sotimon SARL, Office national de l'emploi fonds de fermeture d'entreprises, Centre de gestion et d’études de l’Association pour la gestion du régime de garantie des créances des salariés de Lille (CGEA) ( „Řízení o předběžné otázce — Směrnice 80/987/EHS a 2002/74/ES — Platební neschopnost zaměstnavatele — Ochrana zaměstnanců — Úhrada nesplacených pohledávek zaměstnanců — Určení příslušné záruční instituce — Výhodnější záruka podle vnitrostátního práva — Možnost dovolávat se této výhodnější záruky“ )

text:
               7.5.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 139/6

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 10. března 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour de cassation — Francie) — Charles Defossez v. Christian Wiart, jednající jako likvidátor společnosti Sotimon SARL, Office national de l'emploi fonds de fermeture d'entreprises, Centre de gestion et d’études de l’Association pour la gestion du régime de garantie des créances des salariés de Lille (CGEA)
   (Věc C-477/09) (1)

   (Řízení o předběžné otázce - Směrnice 80/987/EHS a 2002/74/ES - Platební neschopnost zaměstnavatele - Ochrana zaměstnanců - Úhrada nesplacených pohledávek zaměstnanců - Určení příslušné záruční instituce - Výhodnější záruka podle vnitrostátního práva - Možnost dovolávat se této výhodnější záruky)
   2011/C 139/09
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour de cassation

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Charles Defossez

      Žalovaní: Christian Wiart, jednající jako likvidátor společnosti Sotimon SARL, Office national de l'emploi fonds de fermeture d'entreprises, Centre de gestion et d’études de l’Association pour la gestion du régime de garantie des créances des salariés de Lille (CGEA)

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Cour de cassation (Francie) — Výklad článku 8a směrnice Rady č. 80/987/EHS ze dne 20. října 1980 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se ochrany zaměstnanců v případě platební neschopnosti zaměstnavatele, ve znění směrnice č. 2002/74/ES (Úř. věst. L 270, s. 10), ve spojení s článkem 9 téže směrnice — Určení záruční instituce příslušné k vyplacení nesplacených pohledávek zaměstnanců — Záruční instituce členského státu, na jehož území zaměstnanci obvykle pracují — Možnost zaměstnanců dovolávat se výhodnější záruky instituce, u které je jejich zaměstnavatel pojištěn a u které přispívá podle vnitrostátního práva

      Výrok

   Článek 3 směrnice Rady 80/987/EHS ze dne 20. října 1980 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se ochrany zaměstnanců v případě platební neschopnosti zaměstnavatele, v jejím znění před změnami provedenými směrnicí 2002/74/ES, musí být vykládán tak, že k úhradě nesplacených pohledávek zaměstnance, který obvykle vykonával svou zaměstnaneckou činnost v jiném členském státě, než ve kterém má sídlo jeho zaměstnavatel, který byl prohlášen za platebně neschopného před 8. říjnem 2005, není-li tento zaměstnavatel usazen v tomto jiném členském státě a plní-li svou povinnost přispívat na financování záruční instituce v členském státě svého sídla, je za plnění povinností vymezených tímto článkem odpovědná posledně uvedená instituce.
   Směrnice 80/987 nebrání tomu, aby vnitrostátní právní předpisy stanovily, že se zaměstnanec může dovolávat mzdové záruky vnitrostátní instituce podle práva tohoto členského státu vedle nebo namísto záruky poskytované institucí určenou za příslušnou na základě této směrnice, avšak za podmínky, že uvedená záruka vede k vyšší úrovni ochrany zaměstnance.

      (1)  Úř. věst. C 37, 13.2.2010.


title: Věc C-155/11 PPU: Usnesení Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 10. června 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rechtbank ’s-Gravenhage — Nizozemsko) — Bibi Mohammad Imran v. Minister van Buitenlandse Zaken ( „Řízení o předběžné otázce — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“ )

text:
               10.9.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/18

         Usnesení Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 10. června 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rechtbank ’s-Gravenhage — Nizozemsko) — Bibi Mohammad Imran v. Minister van Buitenlandse Zaken
   (Věc C-155/11 PPU) (1)

   (Řízení o předběžné otázce - Nevydání rozhodnutí ve věci samé)
   2011/C 269/30
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Rechtbank ’s-Gravenhage

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Bibi Mohammad Imran

      Žalovaný: Minister van Buitenlandse Zaken

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Rechtbank’s-Gravenhage — Výklad čl. 7 odst. 2 směrnice Rady 2003/86/ES ze dne 22. září 2003 o právu na sloučení rodiny (Úř. věst. L 251, s. 12; Zvl. vyd. 19/06, s. 224) — Podmínky výkonu tohoto práva — Vnitrostátní právní úprava, která pro rodinného příslušníka osoby, jež má státní příslušnost třetí země a legálně pobývá v dotčeném členském státě, stanoví povinnost úspěšně složit integrační zkoušku, aby mohl vstoupit na vnitrostátní území — Dotčeným rodinným příslušníkem je matka osmi dětí, z nichž 7 je nezletilých, přičemž tyto děti legálně pobývají v dotčeném členském státě — Možnost vzdělávat se na území třetího státu bydliště v jazyce členského státu — Zdravotní důvody nebo jiné důvody, jež brání dotčenému rodinnému příslušníkovi úspěšně složit integrační zkoušku v přiměřené lhůtě

      Výrok

   Není namístě rozhodnout o žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce předložené Rechtbank’s-Gravenhage (Nizozemsko) rozhodnutím ze dne 31. března 2011.

      (1)  Úř. věst. C 219, 23.7.2011.


title: Věc T-309/12: Žaloba podaná dne 6. července 2012 — Zweckverband Tierkörperbeseitigung v. Komise

text:
               8.9.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 273/19

         Žaloba podaná dne 6. července 2012 — Zweckverband Tierkörperbeseitigung v. Komise
   (Věc T-309/12)
   2012/C 273/33
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Zweckverband Tierkörperbeseitigung in Rheinland-Pfalz, im Saarland, im Rheingau-Taunus-Kreis und im Landkreis Limburg-Weilburg (Rivenich, Německo) (zástupce: A. Kerkmann, advokátka)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Evropské komise ze dne 25. dubna 2012 o státní podpoře SA.25051 (C-19/2010) (ex NN 23/2010), kterou Německo poskytlo ve prospěch Zweckverband Tierkörperbeseitigung v Porýní-Falci, v Sársku, v okrese Rheingau-Taunus a v okrese Limburg-Weilburg (spisová značka C(2012) 2557 final);

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce devět žalobních důvodů.

               —

               První žalobní důvod: porušení čl. 107 odst. 1 SFEU konstatováním, že žalobce je třeba považovat za podnik.
               Platba kompenzací slouží plnění úkolu veřejné služby mimo trh. V průběhu plnění tohoto úkolu nevykonával žalobce činnost podniku ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.

               —

               Druhý žalobní důvod: porušení čl. 107 odst. 1 a čl. 106 odst. 2 SFEU konstatováním, že žalobci je kompenzací poskytnuta hospodářská výhoda a že se nejedná o službu obecného hospodářského zájmu.
               Prostřednictvím platby kompenzací jeho členů žalobce nezískává žádnou hospodářskou výhodu, neboť platba kompenzací je omezena na oblast plnění úkolu veřejné služby a nepředstavuje křížovou dotaci činností, které žalobce nabízí na trhu. Podpůrně se jedná o službu obecného hospodářského zájmu, který Komise popírá za hrubého porušení přezkumné pravomoci, již jí přiznává judikatura, což představuje nesprávné posouzení. Tímto jsou splněna též čtyři kritéria stanovená ve věci Altmark.

               —

               Třetí žalobní důvod: porušení čl. 107 odst. 1 SFEU spočívající v nesprávných zjištěních ohledně skutkových okolností narušení hospodářské soutěže a ovlivnění obchodu mezi členskými státy.
               Odstraňování vedlejších produktů živočišného původu kategorie 1 a 2 ve smyslu nařízení (ES) 1069/2009 není v Německu činností, která je otevřena pro trh, takže ohledně výlučného práva přiznaného žalobci právně přípustným způsobem nedochází k narušení hospodářské soutěže a ovlivnění obchodu.

               —

               Čtvrtý žalobní důvod: porušení čl. 106 odst. 2 SFEU nezohledněním podmínek schválení obsažených v tomto ustanovení.
               Komise při přezkumu nesprávně používá kritérium ekonomické efektivity a při překročení své přezkumné pravomoci se neomezuje na důkaz existence případné nadměrné kompenzace.

               —

               Pátý žalobní důvod: nepřihlédnutí k rozdělení pravomocí mezi Unií a členskými státy stanovenému v článku 14 SFEU; zároveň též porušení zásady subsidiarity (č. 5 odst. 3 SEU).
               Komise nebere na zřetel posuzovací pravomoci územních celků členských států při definování služeb obecného hospodářského zájmu.

               —

               Šestý žalobní důvod: porušení čl. 108 odst. 1 SFEU a čl. 1 odst. b) bodu v), článku 14 nařízení (ES) č. 659/1999 konstatováním, že platby kompenzací přestavují od roku 1998 novou podporu.
               Zjištění Komise vycházejí z nedostatečného posouzení skutkového stavu.

               —

               Sedmý žalobní důvod: porušení článku 2 SEU, článku 52 Listiny základních práv Evropské unie, čl. 14 odst. 1 nařízení (ES) 659/1999 nezohledněním požadavků ochrany legitimního očekávání a zásady právní jistoty.
               Komise nesprávně vychází z toho, že se žalobce nemůže v důsledku rozsudku Bundesverwaltungsgericht ze dne 16. prosince 2010 (spisová značka 3 C 44.09) dovolávat ochrany legitimního očekávání, třebaže rozsudek výslovně popřel existenci podpory ve formě platby kompenzací určené žalobci. Jelikož tento rozsudek nabyl právní moci, Komise zároveň porušuje i zásadu právní jistoty.

               —

               Osmý žalobní důvod: porušení čl. 14 odst. 1 nařízení (ES) 659/1999 nařízením členskému státu vyžádat si v plném rozsahu vrácení kompenzací od roku 1998 — porušení zásady nezbytnosti a proporcionality.
               Výzva Komise, aby si Německo od žalobce vyžádalo vrácení všech kompenzací poskytnutých od roku 1998, se jeví jako neúměrné, neboť nezohledňuje skutečnost, že žalobci vznikly v důsledku vyhrazení kapacit pro rozhodnutí jeho členů skutečné náklady, jež by nebyly kryty.

               —

               Devátý žalobní důvod: porušení čl. 107 odst. 1 SFEU konstatováním, že prostředky vynaložené na kompenzace za sanaci starých zátěží je třeba kvalifikovat jako státní podporu.
               Kompenzační prostředky použité na sanaci starých zátěží vyrovnávají strukturální nevýhodu, již měl žalobce na základě zákonného přidělení pozemků se starou zátěží spolkovou zemí Porýní-Falc, a tudíž nepředstavují podporu.


title: Výmaz věci C-230/04

text:
               22.1.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 19/18

         Výmaz věci C-230/04 (1)

   (2005/C 19/41)

      (Jednací jazyk: francouzština)

   Usnesením ze dne 29. září 2004 rozhodl předseda Soudního dvora Evropských společenství o výmazu věci C-230/04, Komise Evropských společenství proti Francouzské republice.

      (1)  Úř. věst. C 201, 7.8.2004.


title: Věc F-25/07: Žaloba podaná dne 22. března 2007 – Bleser v. Soudní dvůr

text:
               26.5.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 117/36

         Žaloba podaná dne 22. března 2007 – Bleser v. Soudní dvůr
   (Věc F-25/07)
   (2007/C 117/57)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobce: Thomas Bleser (Nittel, Německo) (zástupce: P. Goergen, advokát)

      Žalovaný: Soudní dvůr Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobce

               —

               Zrušit zařazení žalobce do platové třídy, která mu byla určena v rozhodnutí o jeho přijetí ze dne 16. března 2006;

               —

               zrušit články 2 a 13 přílohy XIII a článek 32 služebního řádu, který vstoupil v platnost dne 1. května 2004;

               —

               zařadit žalobce do platové třídy, která byla oznámena ve výběrovém řízení, nebo do odpovídající platové třídy podle zařazení na základě nového služebního řádu (a do odpovídajícího platového stupně podle předpisů použitelných před 1. květnem 2004);

               —

               přiznat náhradu škody ve výši částky platového rozdílu;

               —

               přiznat náhradu škody ve výši 10.000 eur za utrpěnou morální újmu;

               —

               uložit Soudnímu dvoru náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žaloba směřuje zejména proti ustanovením článků 2 a 13 přílohy XIII a článku 32 služebního řádu úředníků Evropských společenství.
   Žalobce uplatňuje, že jeho zařazení do platové třídy se mělo uskutečnit podle – pro něj výhodnějšího – dřívějšího služebního řádu, který byl platný v okamžiku, kdy složil výběrovou zkoušku. Svou žalobu odůvodňuje tím, že jeho zařazením byla porušena zásada rovného zacházení a zákaz diskriminace, jakož i zákaz diskriminace na základě věku.
   Dále žalobce uplatňuje porušení základních zásad práva Společenství, zejména povinnosti péče a zásady řádné správy, zásady transparentnosti, zásady ochrany legitimního očekávání, zásady právní jistoty, zásady plnění smluv v dobré víře, zákazu „reformatio in peius“ (zákaz změny k horšímu) jakož i porušení práva být vyslechnut.


title: Věc C-232/16 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 20. dubna 2016 Simet SpA proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 3. března 2016 ve věci T-15/14, Simet v. Komise

text:
               27.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 232/7

         Kasační opravný prostředek podaný dne 20. dubna 2016 Simet SpA proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 3. března 2016 ve věci T-15/14, Simet v. Komise
   (Věc C-232/16 P)
   (2016/C 232/09)
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Simet SpA (zástupci: A. Clarizia, C. Varrone, P. Clarizia, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit napadený rozsudek (věc T-15/14), jímž Tribunál zamítl žalobu směřující ke zrušení rozhodnutí Komise 2014/201/EU ze dne 2. října 2013, o vyrovnání společnosti Simet SpA za služby veřejné dopravy poskytované mezi lety 1987 a 2003 [státní podpora SA.33037 (2012/C) – Itálie], a zrušit napadené rozhodnutí;

               —

               uložit Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Navrhovatelka má za to, že rozsudek porušuje:

               —

               článek 107 SFEU tím, že rozhoduje, že platby vyrovnání ve prospěch společnosti Simet, poskytnuté na základě rozsudku italské Consiglio di Stato a oznámené vnitrostátním orgánům, údajně představovaly státní podporu, přičemž spor rozhodnutý vnitrostátním soudem se týkal náhrady škody vzniklé navrhovatelce z důvodu protiprávnosti, jíž byly stiženy akty Ministerstva infrastruktury a dopravy ohledně výkonu činností veřejné služby v meziregionální dopravě od roku 1987 do roku 2003;

               —

               nařízení (EHS) č. 1191/69 (1) tím, že Tribunál opomněl konstatovat, že italská právní úprava nebyla v souladu s uvedeným nařízením ze dvou důvodů: 1) jelikož ukládala jednotlivcům, aby vykonávali svou hospodářskou činnost ve formě veřejné služby, zatímco na základě nařízení č. 1191/69 je tento způsob výkonu činnosti podniku zakázán v rozsahu, v němž veřejná služba vede k uložení závazků veřejné služby držitelům licence; 2) protože nestanovila náhradu za závazky veřejné služby poskytované podnikem; v důsledku změn zavedených nařízením (EHS) č. 1893/91 (2) společnost Simet nemohla nadále poskytovat závazky veřejné služby, jelikož se jednalo o meziregionálního dopravce osob po silnici;

               —

               nařízení (EHS) č. 1191/69 tím, že Tribunál nesprávně rozhodl, že rozhodnutí Komise, podle něhož platby ve prospěch společnosti Simet představovaly státní podporu, je zákonné, vzhledem k tomu, že tato společnost účetně neoddělila náklady vynaložené na dotčenou činnost, existovalo by nebezpečí nadměrné náhrady. V rozporu s tím, co tvrdí Tribunál, články 5 a násl. nařízení stanoví jinou metodu k určení míry náhrady, založenou na „důsledcích“, které by uložení těchto závazků veřejné služby mohlo mít na ztrátu konkurenceschopnosti podniku jako celku;

               —

               zásady upravující náhradu škody vzniklé jednotlivcům z důvodu porušení unijního práva, zásady, podle nichž v případě, že orgán členského státu v rámci svých pravomocí přijme správní opatření v rozporu s unijním právem, vzniká mu z důvodu protiprávnosti povinnost nahradit škodu adresátovi opatření.

      (1)  Nařízení Rady (EHS) č. 1191/69 ze dne 26. června 1969 o postupu členských států ohledně závazků vyplývajících z pojmu veřejné služby v dopravě po železnici, silnici a vnitrozemských vodních cestách (Úř. věst. L 156, s. 1; Zvl. vyd. 07/01, s. 19).

      (2)  Nařízení Rady (EHS) č. 1893/91 ze dne 20. června 1991, kterým se mění nařízení (EHS) č. 1191/69 o postupu členských států ohledně závazků vyplývajících z pojmu veřejné služby v dopravě po železnici, silnici a vnitrozemských vodních cestách (Úř. věst. L 169, s. 1; Zvl. vyd. 07/01, s. 314).


title: Věc T-236/02: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne  24. listopadu 2005  – Marcuccio v. Komise ( Úředníci — Změna přidělení v zájmu služby — Žaloba na neplatnost — Odůvodnění — Povinnost řádné péče — Práva obhajoby — Zneužití pravomoci — Články 25 a 26 služebního řádu — Zjevně nesprávné posouzení — Žaloba na náhradu škody )

text:
               28.1.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/11

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 24. listopadu 2005 – Marcuccio v. Komise
   (Věc T-236/02) (1)

   („Úředníci - Změna přidělení v zájmu služby - Žaloba na neplatnost - Odůvodnění - Povinnost řádné péče - Práva obhajoby - Zneužití pravomoci - Články 25 a 26 služebního řádu - Zjevně nesprávné posouzení - Žaloba na náhradu škody“)
   (2006/C 22/21)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Luigi Marcuccio (Tricase, Itálie) (zástupce: L. Garofalo, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: E. de March a C. Berardis-Kayser, zmocněnci, ve spolupráci s A. dal Ferrou, advokátem)
   Předmět věci
   Jednak žádost o zrušení rozhodnutí Komise ze dne 18. března 2002, které změnilo přidělení žalobce z generálního ředitelství „Rozvoj“, delegace Komise v Luandě (Angola), na totéž generální ředitelství v Bruselu, veškerých předběžných, spojených nebo následných aktů, a zvláště těch, které se týkají případného přijetí jiného úředníka na dotčené místo, jakož i oznámení Komise ze dne 13. a 14. listopadu 2004 a stanoviska nebo stanovisek comité de direction du service extérieur, a jednak žádost o náhradu nákladů souvisejících se služebními povinnostmi žalobce v Angole, jakož i náhradu utrpěné škody.
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Každý účastník ponese vlastní náklady, včetně nákladů souvisejících s řízením o předběžném opatření před Soudem.

      (1)  Úř. věst. C 233, 28.9.2002.


title: Věc C-139/07 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 8. března 2007 Komisí Evropských společenství proti rozsudku Soudu prvního stupně (pátého senátu) ze dne 14. prosince 2006 ve věci T-237/02, Technische Glaswerke Ilmenau GmbH v. Komise Evropských společenství

text:
               23.6.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 140/6

         Kasační opravný prostředek podaný dne 8. března 2007 Komisí Evropských společenství proti rozsudku Soudu prvního stupně (pátého senátu) ze dne 14. prosince 2006 ve věci T-237/02, Technische Glaswerke Ilmenau GmbH v. Komise Evropských společenství
   (Věc C-139/07 P)
   (2007/C 140/11)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Komise Evropských společenství (zástupci: V. Kreuschitz, P. Aalto, zmocněnci)

      Další účastníci řízení: Technische Glaswerke Ilmenau GmbH, Schott Glas, Švédské království, Finská republika
   Návrhová žádání navrhovatelky

               —

               zrušit rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 14. prosince 2006 (1) ve věci T-237/02, Technische Glaswerke Ilmenau GmbH v. Komise Evropských společenství, v rozsahu, v němž ruší rozhodnutí Komise ze dne 28. května 2002, jímž se odepírá přístup k dokumentům souvisejícím s vyšetřovacími řízeními o podporách poskytnutých Technische Glaswerke Ilmenau GmbH, a

               —

               uložit Technische Glaswerke Ilmenau GmbH náhradu nákladů řízení.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Komise Evropských Společenství navrhuje zrušení rozsudku Soudu prvního stupně ze dne 14. prosince 2006 ve věci T-237/02, který ruší rozhodnutí Komise ze dne 28. května 2002 v rozsahu, v němž odepírá přístup k dokumentům, které souvisí s vyšetřovacími řízeními o podporách poskytnutých Technische Glaswerke Ilmenau GmbH.
   Podle ustálené judikatury Soudu prvního stupně a Soudního dvora neexistuje ve vyšetřovacích řízeních o podpoře právo účastníka řízení, a tím příjemce podpory na přístup ke spisu. Z tohoto důvodu je tedy zjištění Soudu v bodech 87 až 89 napadeného rozsudku, podle kterého neexistují zvláštní okolnosti, které by činily zřejmým, že požadovaný přístup ke spisu musí být odepřen, z právního hlediska chybné. Ve skutečnosti je na základě judikatury zřejmé, že dotčené dokumenty jsou v plném rozsahu pokryty výjimkou z práva na přístup k dokumentům, a proto není třeba každý dokument zkoumat individuálně.
   Kromě toho je vyšetřovací řízení o podpoře řízením proti státu, který poskytuje státní podporu, obzvláště v případě, kdy příjemce podpory nemá na státní podporu nárok. V důsledku toho je ohledně otázky přístupu ke spisu relevantní to, co rozhodl sám Soud ve vztahu k řízení o nesplnění povinnosti podle článku 226 ES, totiž že v takových řízeních neexistuje právo veřejnosti na přístup k dokumentům.
   Napadený rozsudek kromě toho vede k absurdnímu výsledku, že obecná veřejnost má na základě normy věnované transparentnosti, a sice nařízení č. 1049/2001 (2), širší práva na přístup ke spisu než příjemce podpory, který je řízením bezprostředně dotčen a který je kromě toho – právě proto, že je ve smyslu čl. 230 odst. 4 ES přímo a osobně dotčen – oprávněn k podání žaloby proti rozhodnutí, kterým se řízení končí. Ještě bezdůvodnější je ale další následek, že totiž žádost příjemce podpory může být zamítnuta s odkazem na použitelnou judikaturu, zatímco v případě žádosti příjemce podpory nebo nezúčastněné třetí osoby, která se odvolává nařízení o transparentnosti, není takové vyřízení žádosti přípustné.
   Třetím důvodem kasačního opravného prostředku vytýká Komise napadenému rozsudku, že je v něm stejnému výrazu přisuzován různý význam, a sice slovu „dokument“ v jednotném čísle v čl. 4 odst. 2 nařízení č. 1049/2001 a v článku 6 tohoto nařízení. Zatímco v čl. 4 odst. 2 toto slovo znamená, že při zamítnutí přístupu je třeba zabývat se každým dokumentem jednotlivě, vyložil Soud článek 6 tak, že přístup může být požadován i ohledně souhrnu dokumentů, které byly nazvány jako správní spis.
   Čtvrtým důvodem kasačního opravného prostředku Komise uplatňuje, že Soud porušil článek 255 ES tím, že své rozhodnutí nepřijal na základě normativního textu, ale na základě postulátů, které formuloval bez ohledu na normativní text.
   Konečně Komise uplatňuje, že Soud nesprávně konstatoval, že obě vyšetřovací řízení o podpoře poskytnuté Technische Glaswerke Ilmenau GmbH již byla ukončena v okamžiku rozhodnutí o žádosti o přístup ke správnímu spisu, takže orgány neměly zájem na utajení dokumentů, což je částečně nesprávné právě z důvodu, že před Soudem probíhalo řízení. Také se zdá, že Soud chybně dospěl k závěru, že nařízení 1049/2001 činí dřívější judikaturu a relevantní procesní ustanovení v oblasti dozoru nad státními podporami zastaralou.

      (1)  Úř. věst. C 331, s. 29.

      (2)  Úř. věst. L 145, s. 43; Zvl. vyd. 01/03, s. 331.


title: Věc T-202/16: Žaloba podaná dne 3. května 2016 – Keturi kambariai v. EUIPO – Coffee In (coffee inn)

text:
               25.7.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 270/46

         Žaloba podaná dne 3. května 2016 – Keturi kambariai v. EUIPO – Coffee In (coffee inn)
   (Věc T-202/16)
   (2016/C 270/53)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: UAB Keturi kambariai (Vilnius, Litva) (zástupce: R. Pumputienė, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: AS Coffee In (Tallin, Estonsko)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie v tříbarevném černo-oranžovo-bílém provedení obsahující slovní prvek „coffee inn“ – Přihláška č. 11 475 233

      Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 3. března 2016, ve věci R 137/2015-4

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil a v důsledku toho zamítl námitku a povolil zápis přihlašované ochranné známky;

               —

               uložil EUIPO a vedlejší účastnici náhradu nákladů tohoto řízení a řízení u odvolacího senátu.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení čl. 42 odst. 2 a 3 nařízení č. 207/2009;

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-344/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 19. listopadu 2014 – Out of the blue v. OHIM – Dubois a další (FUNNY BANDS) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství FUNNY BANDS — Starší vnitrostátní obchodní označení FUNNY BANDS — Jméno starší vnitrostátní internetové domény ‚www.funny-bands.com‘  — Relativní důvod pro zamítnutí — Článek 8 odst. 4 nařízení (ES) č. 207/2009 — Používání označení, které má širší než lokální rozsah, v obchodním styku — Článek 76 odst. 2 nařízení č. 207/2009 — Zamítnutí námitky“

text:
               12.1.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 7/34

         Rozsudek Tribunálu ze dne 19. listopadu 2014 – Out of the blue v. OHIM – Dubois a další (FUNNY BANDS)
   (Věc T-344/13) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství FUNNY BANDS - Starší vnitrostátní obchodní označení FUNNY BANDS - Jméno starší vnitrostátní internetové domény ‚www.funny-bands.com‘ - Relativní důvod pro zamítnutí - Článek 8 odst. 4 nařízení (ES) č. 207/2009 - Používání označení, které má širší než lokální rozsah, v obchodním styku - Článek 76 odst. 2 nařízení č. 207/2009 - Zamítnutí námitky“)
   (2015/C 007/37)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Out of the blue KG (Lilienthal, Německo) (zástupci: G. Hasselblatt a D. Kipping, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Pohlmann, zmocněnec)

      Další účastníci řízení před odvolacím senátem OHIM: Frédéric Dubois (Lasne, Belgie) a další

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 4. dubna 2013 (věc R 542/2012-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi Out of the blue KG a Frédéricem Duboisem a dalšími

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti Out of the blue KG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 260, 7.9.2013.


title: Věc T-411/08: Rozsudek Tribunálu ze dne 12. dubna 2013 — Artisjus v. Komise ( „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Autorská práva k veřejnému provozování uměleckých děl prostřednictvím internetu, družicového vysílání a kabelového přenosu — Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES — Rozdělení zeměpisného trhu — Dvoustranné dohody mezi vnitrostátními organizacemi pro kolektivní správu — Jednání ve vzájemné shodě vylučující možnost udělení licencí pro více území a více repertoárů — Důkaz — Presumpce neviny“ )

text:
               1.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 156/28

         Rozsudek Tribunálu ze dne 12. dubna 2013 — Artisjus v. Komise
   (Věc T-411/08) (1)

   (Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Autorská práva k veřejnému provozování uměleckých děl prostřednictvím internetu, družicového vysílání a kabelového přenosu - Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES - Rozdělení zeměpisného trhu - Dvoustranné dohody mezi vnitrostátními organizacemi pro kolektivní správu - Jednání ve vzájemné shodě vylučující možnost udělení licencí pro více území a více repertoárů - Důkaz - Presumpce neviny)
   2013/C 156/48
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Artisjus Magyar Szerzői Jogvédő Iroda Egyesület (Budapešť, Maďarsko) (zástupci: Z. Hegymegi-Barakonyi, P. Vörös a M. Horányi, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: F. Castillo de la Torre a V. Bottka, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise C(2008) 3435 final ze dne 16. července 2008 o řízení o použití článku 81 (ES) a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/C2/38.698 — CISAC)

      Výrok rozsudku

               1)

               Článek 3 rozhodnutí Komise C(2008) 3435 final ze dne ze dne 16. července 2008 o řízení o použití článku 81 (ES) a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/C2/38.698 — CISAC) se zrušuje v rozsahu, v němž se týká Artisjus Magyar Szerzői Jogvédő Iroda Egyesület.

               2)

               Článek 4 odst. 2 a 3 uvedeného rozhodnutí se zrušuje v rozsahu, v němž odkazuje na článek 3, pokud se jedná o Artisjus.

               3)

               Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení ve věci samé.

               4)

               Artisjus a Komise ponesou vlastní náklady související s řízení o předběžném opatření.

      (1)  Úř. věst. C 301, 22.11.2008.


title: Věc C-443/04: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozsudkem Hoge Raad der Nederlanden ze dne 15. října 2004 ve věci H. A. Solleveld proti Inspecteur van de Belastingsdienst – Ondernemingen Amersfoort

text:
               8.1.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/26

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozsudkem Hoge Raad der Nederlanden ze dne 15. října 2004 ve věci H. A. Solleveld proti Inspecteur van de Belastingsdienst – Ondernemingen Amersfoort
   (Věc C-443/04)
   (2005/C 6/49)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla rozsudkem Hoge Raad der Nederlanden (Holandsko) ze dne 15. října 2004 ve věci H. A. Solleveld proti Inspecteur van de Belastingsdienst – Ondernemingen Amersfoort, který došel kanceláři Soudního dvora dne 20. října 2004, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Hoge Raad der Nederlanden žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následující otázce:
   Má být čl. 13 část A odst. 1 písm. c) Šesté směrnice (1) vykládán tak, že od daně z přidané hodnoty jsou osvobozena plnění, která – všechna v rámci výše v bodech 3.1.2 a 3.1.3. popsané diagnostiky rušivého pole – spočívají v určení diagnózy, doporučení terapie a případném provedení léčení, i když tato plnění nespadají pod výkon lékařského nebo nelékařského zdravotnického povolání – tím, kdo tato plnění uskutečňuje – vymezeného příslušným členským státem?

      (1)  Úř. věst. L 145, 13.06.1977, s. 1.


title: Věc T-291/03: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 12. září 2007 – Consorzio per la tutela del formaggio Grana Padano v. OHIM – Biraghi (GRANA BIRAGHI) ( Ochranná známka Společenství — Řízení o prohlášení neplatnosti — Slovní ochranná známka Společenství GRANA BIRAGHI — Ochrana označení původu, grana padano — Neexistence druhové povahy — Článek 142 nařízení (ES) č. 40/94 — Nařízení (EHS) č. 2081/92 )

text:
               20.10.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 247/23

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 12. září 2007 – Consorzio per la tutela del formaggio Grana Padano v. OHIM – Biraghi (GRANA BIRAGHI)
   (Věc T-291/03) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Slovní ochranná známka Společenství GRANA BIRAGHI - Ochrana označení původu, ‚grana padano‘ - Neexistence druhové povahy - Článek 142 nařízení (ES) č. 40/94 - Nařízení (EHS) č. 2081/92“)
   (2007/C 247/34)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Consorzio per la tutela del formaggio Grana Padano (Desenzano del Garda, Itálie) (zástupci: P. Perani, P. Colombo a A. Schmitt, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: M. Buffolo a O. Montalto, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice řízení na podporu žalovaného: Italská republika (zástupce: G. Aiello, avvocato dello Stato)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vedlejší účastnice řízení před Soudem: Biraghi SpA, (Cavallermaggiore, Itálie) (zástupci: F. Antenucci, F. Giuggia, P. Mayer a J.-L. Schiltz, advokáti)
   Předmět věci
   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 16. června 2003 (věc R 153/2002-1), týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi Consorzio per la tutela del formaggio Grana Padano a Biraghi SpA.
   Výrok

               1)

               Rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 16. června 2003 (věc R 153/2002-1) se zrušuje.

               2)

               OHIM ponese vlastní náklady řízení a kromě toho se mu ukládá náhrada nákladů řízení vynaložených Consorzio per la tutela del formaggio Grana Padano.

               3)

               Italská republika a Biraghi SpA ponesou každá vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 289, 29.11.2003.


title: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne  20. října 2005  ve věci C-468/03 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce VAT and Duties Tribunal, London): Overland Footwear Ltd proti Commissioners of Customs & Excise (Společný celní sazebník — Dovozní clo — Celní hodnota uvedená v celním prohlášení zahrnující nákupní provizi — Uložení cla na celou částku uvedenou v celním prohlášení — Přezkum celního prohlášení — Podmínky — Vrácení cla zaplaceného z nákupní provize)

text:
               10.12.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 315/4

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (druhého senátu)
   ze dne 20. října 2005
   ve věci C-468/03 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce VAT and Duties Tribunal, London): Overland Footwear Ltd proti Commissioners of Customs & Excise (1)

   (Společný celní sazebník - Dovozní clo - Celní hodnota uvedená v celním prohlášení zahrnující nákupní provizi - Uložení cla na celou částku uvedenou v celním prohlášení - Přezkum celního prohlášení - Podmínky - Vrácení cla zaplaceného z nákupní provize)
   (2005/C 315/07)
   Jednací jazyk: angličtina
   Ve věci C-468/03, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím VAT and Duties Tribunal, London (Spojené království) ze dne 29. září 2003, došlým Soudnímu dvoru dne 6. listopadu 2003, v řízení Overland Footwear Ltd proti Commissioners of Customs & Excise, Soudní dvůr (druhý senát), ve složení C. W. A. Timmermans, předseda, J. Makarczyk, C. Gulmann (zpravodaj), R. Schintgen a J. Klučka, soudci, generální advokát: M. Poiares Maduro, vedoucí soudní kanceláře: K. Sztranc, rada, vydal dne 20. října 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Články 29, 32 a 33 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství, je třeba vykládat tak, že nákupní provizi, která je zahrnuta v celní hodnotě uvedené v celním prohlášení a není v dovozním prohlášení vykázána odděleně od kupní ceny zboží, je třeba považovat za součást hodnoty transakce ve smyslu článku 29 téhož kodexu, a podléhá tudíž clu.

               2)

               Články 78 a 236 nařízení č. 2913/92 je třeba vykládat tak, že:

                           —

                           po propuštění dovezeného zboží mají celní orgány, kterým je podána žádost deklaranta o přezkum jeho celního prohlášení týkajícího se tohoto zboží, povinnost, s výhradou soudního přezkumu, buď odmítnout žádost formou odůvodněného rozhodnutí, nebo provést požadovaný přezkum;

                           —

                           pokud po provedení přezkumu zjistí, že celní hodnota uvedená v celním prohlášení zahrnovala chybně nákupní provizi, mají povinnost k nápravě formou vrácení dovozního cla uloženého na tuto provizi.

      (1)  Úř. věst. C 7, 10.1.2004.


title: Věc T-572/08 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 19. prosince 2008 Komisí Evropských společenství proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 13. listopadu 2008 ve věci F-90/07, Traore v. Komise

text:
               21.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/64

         Kasační opravný prostředek podaný dne 19. prosince 2008 Komisí Evropských společenství proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 13. listopadu 2008 ve věci F-90/07, Traore v. Komise
   (Věc T-572/08 P)
   (2009/C 44/109)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Komise Evropských společenství (zástupce: J. Currall, G. Berscheid a B. Eggers, zmocněnci)

      Další účastník řízení: Amadou Traore (Rhode-Saint-Genèse, Belgie)
   Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozsudek Soudu pro veřejnou službu ze dne 13. listopadu 2008 ve věci F-90/07 v rozsahu, v němž vyhověl prvnímu žalobnímu důvodu vycházejícímu z protiprávnosti postupu přijímacího řízení, porušení čl. 7 odst. 1 a čl. 29 odst. 1 služebního řádu, jakož i zásady rovného zacházení a práva na služební postup tím, že platová třída pracovních míst byla stanovena na AD9 až AD14 v rozsahu, v němž se týká pracovního místa operačního vedoucího v Tanzanii, a ruší zamítnutí kandidatury A. Traorea, jakož i jmenování S. na zmiňované pracovní místo;

               —

               zamítnout žalobu podanou A. Traorem k Soudu pro veřejnou službu ve věci F-90/07 v rozsahu, v němž jí bylo Soudem pro veřejnou službu vyhověno;

               —

               uložit žalobci v prvním stupni náhradu nákladů řízení v odvolacím stupni a rozhodnout podle práva o nákladech řízení v prvním stupni před Soudem pro veřejnou službu.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Tímto kasačním opravným prostředkem se Komise domáhá zrušení rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 13. listopadu 2008 vydaného ve věci Traore v. Komise, F-90/07, kterým Soud pro veřejnou službu zrušil rozhodnutí Komise ze dne 12. prosince 2006, jímž byla zamítnuta kandidatura M. Taoreho na místo operačního vedoucího delegace Komise v Tanzanii a rozhodnutí o jmenování jiného uchazeče na zmíněné pracovní místo, v rozsahu, v němž byla platová třída sporného pracovního místa stanovena na AD9 až AD14 (a nebyla omezena na jednu ze skupin dvou platových tříd AD9/AD10, AD11/AD12 nebo AD13/AD14).
   Na podporu svého kasačního opravného prostředku se Komise dovolává důvodů vycházejících:

               —

               z nesprávného právního posouzení, jehož se dopustil Soud pro veřejnou službu tím, že nevzal na vědomí rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 8. července 2008, Komise v. Economidis (T-56/07 P, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí) v rozsahu, v němž Soud pro veřejnou službu nesprávně omezil relevanci tohoto rozsudku na pouhý případ obsazení pracovního místa vedoucího oddělení, třebaže je třeba uplatnit stejné podmínky i na pracovní místa mimo rozsah, o který jde v projednávané věci;

               —

               z nerespektování zásady obecného zájmu služby a zásady dobré správy.


title: Věc C-439/07: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hof van Beroep te Brussel (Belgie) dne 24. září 2007 – Belgische staat v. K.B.C-bank N.V.

text:
               22.12.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 315/25

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hof van Beroep te Brussel (Belgie) dne 24. září 2007 – Belgische staat v. K.B.C-bank N.V.
   (Věc C-439/07)
   (2007/C 315/44)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Předkládající soud
   Hof van Beroep te Brussel
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Belgische staat

      Žalovaná: K.B.C-bank N.V.
   Předběžné otázky

               1)

               Je třeba vykládat směrnici Rady 90/435/EHS (1) ze dne 23. července 1990 o společném systému zdanění mateřských a dceřiných společností z různých členských států, zejména čl. 4 odst. 1 první odrážku v tom smyslu, že brání tomu, aby členský stát stanovil vyplacený zisk, který obdrží společnost tohoto členského státu od dceřiné společnosti z jiného členského státu jinak než likvidací dceřiné společnosti tím, že vyplacený zisk nejdříve zcela zahrne do vyměřovacího základu, aby jej následně odečetl ve výši 95 % z vyměřovacího základu, tento odpočet však omezí na zisk ve zdaňovacím období, ve kterém se uskutečnilo vyplacení zisku (po odpočtu určitých zákonem stanovených částek) (čl. 205 odst. 2 WIB ve spojení s článkem 77 KB/WIB), jelikož takové omezení odpočtu vyplácení zisku způsobuje, že mateřská společnost je zdaněna pro toto vyplacení zisku v pozdějším zdaňovacím období, ve kterém nedosáhla žádného nebo nedostatečného zdanitelného zisku ve zdaňovacím období, ve kterém jí byl zisk vyplacen, přinejmenším však, že jsou vyrovnány ztráty vzniklé ve zdaňovacím období na základě vyplacení zisku, které musí na základě čl. 4 odst. 1 první odrážky ve spojení s čl. 4 odst. 2 uvedené směrnice zůstat ve výši 95 % nezdaněny a že tyto ztráty tedy ve výši vyplacení zisku, který obdržela mateřská společnost, již nejsou převoditelné do pozdějšího zdaňovacího období?

               2)

               Pokud je třeba směrnici 90/435/EHS vykládat v tom smyslu, že belgická úprava je neslučitelná s čl. 4 odst. 1 první odrážkou ohledně vyplácení zisku, který obdržela belgická mateřská společnost od dceřiné společnosti se sídlem v EU, brání potom toto ustanovení směrnice rovněž použití belgického ustanovení na vyplácení zisku, který belgická mateřská společnost obdržela od belgické dceřiné společnosti, pokud se, jako v projednávaném případě, belgický zákonodárce při provádění směrnice do belgického práva rozhodl upravit čistě vnitrostátní skutkové stavy stejně jako skutkové stavy upravené směrnicí a přizpůsobil tedy belgické právo směrnici i pro čistě vnitrostátní skutkové stavy?

               3)

               Pokud je třeba směrnici 90/435/EHS vykládat v tom smyslu, že belgická úprava je neslučitelná s čl. 4 odst. 1 první odrážkou směrnice ohledně vyplácení zisku, který belgická mateřská společnost obdržela od dceřiné společnosti se sídlem v EU, a pokud se rozsudek Soudního dvora ze dne 17. července 1997, Leur-Bloem (C-281/05) použije rovněž na vyplácení zisku dceřiné společnosti se sídlem v Belgii, je potom s čl. 56 odst. 1 Smlouvy o ES neslučitelné, že Belgie používá nadále beze změny spornou právní úpravu na dividendy vyplacené dceřinou společností se sídlem ve třetím státě, jelikož s těmito dividendami je potom zacházeno méně příznivě než s tuzemskými dividendami a dividendami z EU?

               4)

               Brání článek 43 Smlouvy o ES použití právní úpravy členského státě, podle které při vyměření daně z příjmů právnických osob je osvobození vyplacení zisku od daně, který obdržela společnost ve zdaňovacím období od její dceřiné společnosti se sídlem v jiném členském státě, omezeno v prvně uvedeném členském státě na výši zisku ve zdaňovacím období, ve kterém se vyplacení zisku uskutečnilo (po odpočtu určitých zákonem stanovených částek), zatímco úplné osvobození vyplacení zisku od daně by bylo možné, pokud by tato společnost založila stálou provozovnu v jiném členském státě?

      (1)  Úř. věst. L 225, s. 6.


title: Věc C-486/08: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 22. dubna 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landesgericht Innsbruck — Rakousko) — Zentralbetriebsrat der Landeskrankenhäuser Tirols v. Land Tirol ( „Sociální politika — Rámcové dohody o částečném pracovním úvazku a o pracovních poměrech na dobu určitou — Znevýhodňující ustanovení stanovená vnitrostátní právní úpravou týkající se smluvních zaměstnanců zaměstnaných na částečný pracovní úvazek, příležitostných zaměstnanců a zaměstnanců zaměstnaných na základě smlouvy na dobu určitou — Zásada rovného zacházení“ )

text:
               19.6.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 161/9

      Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 22. dubna 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landesgericht Innsbruck — Rakousko) — Zentralbetriebsrat der Landeskrankenhäuser Tirols v. Land Tirol
      (Věc C-486/08) (1)

      („Sociální politika - Rámcové dohody o částečném pracovním úvazku a o pracovních poměrech na dobu určitou - Znevýhodňující ustanovení stanovená vnitrostátní právní úpravou týkající se smluvních zaměstnanců zaměstnaných na částečný pracovní úvazek, příležitostných zaměstnanců a zaměstnanců zaměstnaných na základě smlouvy na dobu určitou - Zásada rovného zacházení“)
      (2010/C 161/11)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Landesgericht Innsbruck

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Zentralbetriebsrat der Landeskrankenhäuser Tirols

         Žalovaná: Land Tirol

         Předmět věci

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Landesgericht Insbruck — Výklad ustanovení 4 bodu 1 a 2 přílohy směrnice Rady 97/81/ES ze dne 15. prosince 1997 o Rámcové dohodě o částečném pracovním úvazku uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS (Úř. věst. 1998, L 14, s. 9), ustanovení 4 přílohy směrnice Rady 1999/70/ES ze dne 28. června 1999 o rámcové dohodě o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS (Úř. věst. L 175, s. 43) a čl. 14 odst. 1 písm. c) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/54/ES ze dne 5. července 2006 o zavedení zásady rovných příležitostí a rovného zacházení pro muže a ženy v oblasti zaměstnání a povolání (Úř. věst. L 204, s. 23) — Vnitrostátní právní úprava týkající se smluvních zaměstnanců vylučující ze svého rozsahu působnosti určité kategorie zaměstnanců na částečný pracovní úvazek, příležitostné zaměstnance a zaměstnance zaměstnané na základě smlouvy na dobu určitou — Znevýhodňující ustanovení v souvislosti s nárokem na dovolenou, která platí pro zaměstnance, kteří snížili svůj úvazek z plného pracovního úvazku na částečný pracovní úvazek a pro zaměstnance, kteří využijí nároku na rodičovskou dovolenou v délce dvou roků — Zásada rovnosti zacházení se zaměstnanci mužského a ženského pohlaví, se zaměstnanci na plný a na částečný pracovní úvazek, jakož i se zaměstnanci s pracovní smlouvou na dobu určitou a se zaměstnanci s pracovní smlouvou na dobu neurčitou.

         Výrok

                  1)

                  Relevantní právo Unie, a zejména ustanovení 4 bod 2 rámcové dohody o částečném pracovním úvazku uzavřené dne 6. června 1997, která je obsažena v příloze směrnice Rady 97/81/ES ze dne 15. prosince 1997 o Rámcové dohodě o částečném pracovním úvazku uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS, ve znění směrnice Rady 98/23/ES ze dne 7. dubna 1998, musí být vykládáno v tom smyslu, že brání takovému vnitrostátnímu ustanovení, jako je § 55 odst. 5 zákona spolkové země Tyrolsko o smluvních zaměstnancích (Tiroler Landes-Vertragsbedienstetengesetz) ze dne 8. listopadu 2000 v jeho znění, které platilo až do 1. února 2009, podle nějž se při změně pracovního úvazku zaměstnance upraví ještě nevyčerpaná dovolená tím způsobem, že zaměstnanci, který přechází z plného pracovního úvazku na částečný pracovní úvazek, se zkrátí nárok na placenou dovolenou za kalendářní rok, který získal — aniž by měl možnost ho využít — během doby svého zaměstnání na plný pracovní úvazek, nebo si tuto dovolenou může vybrat pouze s nižší náhradou mzdy za dovolenou.

                  2)

                  Ustanovení 4 rámcové dohody o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené dne 18. března 1999, která je obsažena v příloze směrnice Rady 1999/70/ES ze dne 28. června 1999 o rámcové dohodě o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS, musí být vykládáno v tom smyslu, že brání takovému vnitrostátnímu ustanovení, jako je § 1 odst. 2 písm. m) zákona spolkové země Tyrolsko o smluvních zaměstnancích ze dne 8. listopadu 2000 v jeho znění, které platilo až do 1. února 2009, který z rozsahu působnosti tohoto zákona vylučuje zaměstnance, kteří mají pracovní smlouvu na dobu určitou, jež je omezena na maximálně šest měsíců, nebo kteří jsou zaměstnáváni jen příležitostně.

                  3)

                  Ustanovení 2 bod 6 rámcové dohody o rodičovské dovolené uzavřené dne 14. prosince 1995, obsažené v příloze směrnice Rady 96/34/ES ze dne 3. června 1996 o rámcové dohodě o rodičovské dovolené uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS, ve znění směrnice Rady 97/75/ES ze dne 15. prosince 1997, musí být vykládáno v tom smyslu, že brání takovému vnitrostátnímu ustanovení, jako je § 60 poslední věta zákona spolkové země Tyrolsko o smluvních zaměstnancích ze dne 8. listopadu 2000 v jeho znění, které platilo až do 1. února 2009, podle kterého pracovníci, kteří využijí svého práva na dvouletou rodičovskou dovolenou, ztrácí po uplynutí této dovolené nároky na placenou dovolenou za kalendářní rok získané během roku, který předcházel narození jejich dítěte.

         (1)  Úř. věst. C 44, 21.2.2009.


title: Věc T-541/12: Usnesení Tribunálu ze dne 2. dubna 2014 – Wedi v. OHIM – Mehlhose Bauelemente für Dachrand + Fassade (BALCO) „Ochranná známka Společenství — Námitky — Zpětvzetí námitek — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“

text:
               16.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 184/29

         Usnesení Tribunálu ze dne 2. dubna 2014 – Wedi v. OHIM – Mehlhose Bauelemente für Dachrand + Fassade (BALCO)
   (Věc T-541/12) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitky - Zpětvzetí námitek - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
   2014/C 184/50
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Wedi GmbH (Emsdetten, Německo) (zástupce: O. Bischof, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: původně A. Pohlmann, poté A. Schifko, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Mehlhose Bauelemente für Dachrand + Fassade (BALCO) (Herford, Německo) (zástupce: M. Wirtz, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 25. září 2012 (věc R 2255/2011-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi Mehlhose Bauelemente für Dachrand + Fassade GmbH & Co. KG a Wedi GmbH.

      Výrok

               1.

               O žalobě již není třeba rozhodnout.

               2.

               Žalobkyně a žalovaný ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 46, 16.2.2013.


title: Věc F-115/10: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (samosoudce) ze dne 18. června 2013 — Biwer a další v. Komise ( „Veřejná služba — Odměna — Rodinné přídavky — Příspěvek na vzdělání — Podmínky přiznání — Odečtení příspěvku stejné povahy vypláceného z jiných zdrojů — Zjevně neopodstatněná žaloba“ )

text:
               31.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 252/47

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (samosoudce) ze dne 18. června 2013 — Biwer a další v. Komise
   (Věc F-115/10) (1)

   (Veřejná služba - Odměna - Rodinné přídavky - Příspěvek na vzdělání - Podmínky přiznání - Odečtení příspěvku stejné povahy vypláceného z jiných zdrojů - Zjevně neopodstatněná žaloba)
   2013/C 252/82
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobci: Jacques Biwer a další (Bascharage, Lucembursko) (zástupce: F. Frabetti, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Currall a D. Martin, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise, na základě něhož se určité finanční pomoci členského státu studentům vyššího vzdělávání považují za dávky téže povahy, jako jsou rodinné přídavky, a tyto finanční pomoci se odečítají od příspěvku na vzdělání poskytovaného úředníkům, kteří jsou rodiči těchto studentů

      Výrok usnesení

               1)

               Žaloba J. Biwera a pěti ostatních žalobců, jejichž jména jsou uvedena v příloze, se zamítá jako zjevně postrádající jakýkoli právní základ.

               2)

               Jacques Biwer a pět ostatních žalobců, jejichž jména jsou uvedena v příloze, ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady vynaložené Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 30, 29.1.2011, s. 66.


title: Věc T-168/07: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 4. března 2009 – Professional Tennis Registry v. OHIM – Registro Profesional de Tenis (PTR PROFESSIONAL TENNIS REGISTRY) ( Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství PTR PROFESSIONAL TENNIS REGISTRY — Starší národní obrazová ochranná známka a obrazová ochranná známka Společenství RPT Registro Profesional de Tenis, S.L., a starší národní obrazová ochranná známka RPT European Registry of Professional Tennis — Relativní důvod pro zamítnutí — Neexistence nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 )

text:
               18.4.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 90/25

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 4. března 2009 – Professional Tennis Registry v. OHIM – Registro Profesional de Tenis (PTR PROFESSIONAL TENNIS REGISTRY)
   (Věc T-168/07) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství PTR PROFESSIONAL TENNIS REGISTRY - Starší národní obrazová ochranná známka a obrazová ochranná známka Společenství RPT Registro Profesional de Tenis, S.L., a starší národní obrazová ochranná známka RPT European Registry of Professional Tennis - Relativní důvod pro zamítnutí - Neexistence nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94“)
   2009/C 90/40
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Professional Tennis Registry, Inc. (Hilton Head Island, Jižní Karolína, Spojené státy) (zástupci: M. Vanhegan a B. Brandreth, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: D. Botis, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Soudem: Registro Profesinal de Tenis, SL (Madrid, Španělsko) (zástupce: M. Zarobe, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 28. února 2007 (věc R 1050/2005-1), týkajícímu se námitkového řízení mezi Registro Profesional de Tenis, SL, a Professional Tenis Registry, Inc.

      Výrok

               1)

               Rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 28. února 2007, ve znění opravy (věc R 1050/2005-1), se zrušuje.

               2)

               OHIM ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady řízení vynaložené Professional Tennis Registry, Inc.

               3)

               Registro Profesional de Tenis, SL, ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 170, 21.7.2007.


title: Věc T-113/12: Žaloba podaná dne 5. března 2012 — Bial — Portela v. OHIM — Probiotical (PROBIAL)

text:
               9.6.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 165/20

         Žaloba podaná dne 5. března 2012 — Bial — Portela v. OHIM — Probiotical (PROBIAL)
   (Věc T-113/12)
   2012/C 165/35
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Bial — Portela & Ca, SA (São Mamede do Coronado, Portugalsko) (zástupci: B. Braga da Cruz a J. Pimenta, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Probiotical SpA (Novara, Itálie)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 20. prosince 2011 ve věci R 1925/2010-4;

               —

               přikázal žalovanému, aby zamítl zápis ochranné známky Společenství č. 2408128 „PROBIAL“; a

               —

               uložil další účastnici řízení před odvolacím senátem náhradu nákladu řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Dotčená ochranná známka Společenství: Tmavě a světlemodrá obrazová ochranná známka „PROBIAL“ pro výrobky spadající do tříd 1, 5 a 31 — přihláška ochranné známky Společenství č. 2408128

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: portugalská slovní ochranná známka č. 155284 „Bial“ zapsaná pro výrobky spadající do třídy 5; ochranná známka „Bial“ je v Portugalsku všeobecně známá; černobílá obrazová ochranná známka Společenství č. 1400183 „Bial“ zapsaná pro výrobky a služby spadající do tříd 3, 5 a 42; černobílá španělská obrazová ochranná známka č. 2026481 „Bial“ zapsaná pro služby spadající do třídy 35; mezinárodní ochranná známka vyvedená normálním písmem č. 490635 „Bial“ zapsaná pro výrobky spadající do třídy 5; firemní znak č. 868 s obrazovým označením „Bial“; firma č. 35157 se slovem „Bial“; logotyp č. 951 s obrazovým označením „Bial“

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitek

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení 207/2009, jelikož odvolací senát měl nesprávně za to, že dotčené ochranné známky nejsou natolik podobné, aby mohly být zaměněny.


title: Věc T-5/06: Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 27. června 2006 – Dánsko v. Komise ( Upuštění od projednání věci )

text:
               30.9.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 237/8

         Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 27. června 2006 – Dánsko v. Komise
   (Věc T-5/06) (1)

   („Upuštění od projednání věci“)
   (2006/C 237/14)
   Jednací jazyk: dánština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Dánské království (zástupce: J. Molde, zmocněnec)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: M. Kontantinidis a H. Støvlbæk, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise 2005/717/ES ze dne 13. října 2005, kterým se pro účely přizpůsobení technickému pokroku mění příloha směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/95/ES o omezení používání některých nebezpečných látek v elektrických a elektronických zařízeních (Úř. věst. L 271, s. 48).
   Výrok usnesení

               1)

               Soud upouští od projednávání věci T-5/06, aby umožnil Soudnímu dvoru rozhodnout o návrhu na zrušení.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.

      (1)  Úř. věst. C 74, 25.3.2006.


title: Věc T-293/04: Žaloba podaná dne 9. července 2004 Guy Tacheletem proti Komisi Evropských společenství

text:
               23.10.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 262/37

         Žaloba podaná dne 9. července 2004 Guy Tacheletem proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-293/04)
   (2004/C 262/70)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 9. července 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Guy Tacheletem, s bydlištěm v Rijmenam (Belgie), zastoupeným Nicolou Lhöestem, advokátem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Žalobce navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování ze dne 2. září 2003 v tom, že:

                           —

                           Komise žalobci neuznala k okamžiku jeho přijetí 48 měsíců služby v jeho platovém stupni;

                           —

                           Komise neumožnila služební postup žalobce v platové třídě dřívějším povýšením do platové třídy B3 a popřípadě povýšením do platové třídy B2 (nyní B*8);

                           —

                           Komise neprovedla srovnávací analýzu zásluh za hodnotící období pro povýšení, od kterých mohl být žalobce povýšen do platové třídy B3;

               —

               v případě potřeby zrušil výslovné rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování ze dne 16. března 2004, kterým se zamítá stížnost podaná žalobcem (R/714/03);

               —

               pro případ, že by žalovaná nemohla umožnit služební postup do platové třídy žalobce, uložil jí náhradu škody předběžně stanovenou na částku 125 000 EUR;

               —

               uložil žalované náhradu veškerých nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobce, který byl při svém přijetí v říjnu 1995 zařazen do platové třídy B5, stupně 3, napadá rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování přeřadit jej, během revize, do platové třídy B4, stupně 2 a nikoli do platové třídy B4, stupně 3, neumožnit jeho služební postup a neprovést srovnávací analýzu zásluh za hodnotící období pro povýšení, od kterých mohl být žalobce povýšen do třídy B3.
   Žalobce na podporu svých nároků uplatňuje:

               —

               co se týče počtu odsloužených let v platovém stupni v okamžiku přijetí, porušení rozhodnutí Komise ze dne 6. června 1973 a ze dne 1. září 1983 týkajících se kritérií použitelných pro jmenování do platové třídy a zařazení do platového stupně při přijetí, porušení čl. 5 odst. 3 služebního řádu a zásady rovnosti, a také nedodržení povinnosti odůvodnění rozhodnutí;

               —

               co se týče zamítnutí umožnit služební postup, porušení čl. 5 odst. 3 a článku 45 služebního řádu.


title: Věc T-76/17: Usnesení Tribunálu ze dne 6. dubna 2017 – TeamLava v. EUIPO – King.com (Icônes animées)

text:
               6.6.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 178/34

         Usnesení Tribunálu ze dne 6. dubna 2017 – TeamLava v. EUIPO – King.com (Icônes animées)
   (Věc T-76/17)
   (2017/C 178/56)
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda prvního senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.


title: Věc T-341/06: Žaloba podaná dne 1. prosince 2006 – Compagnie générale de Diététique v. OHIM (GARUM)

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/81

         Žaloba podaná dne 1. prosince 2006 – Compagnie générale de Diététique v. OHIM (GARUM)
   (Věc T-341/06)
   (2006/C 326/164)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Compagnie générale de Diététique SAS (Caen, Francie) (zástupci: J.-J. Evrard a T. de Haan, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)(OHIM)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit napadené rozhodnutí;

               —

               uložit Úřadu náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „GARUM“ pro výrobky zařazené do třídy 29 (přihláška č. 3501939)

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí zápisu

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 40/94 (1) v rozsahu, ve kterém oproti tomu, co konstatoval odvolací senát OHIM v napadeném rozhodnutí, není tato ochranná známka popisná vzhledem k výrobkům, pro které je zápis požadován a s ohledem na relevantní veřejnost.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1994, L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).


title: Věc T-52/15: Žaloba podaná dne 4. února 2015 – Sharif University of Technology v. Rada

text:
               27.4.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/52

         Žaloba podaná dne 4. února 2015 – Sharif University of Technology v. Rada
   (Věc T-52/15)
   (2015/C 138/70)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Sharif University of Technology (Teherán, Írán) (zástupce: M. Happold, Barrister)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil přílohu rozhodnutí Rady 2014/776/SBZP, přílohu II rozhodnutí Rady 2010/413/SZBP, přílohu prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1202/2014 a přílohu IX nařízení Rady (EU) č. 267/2012, a to v rozsahu, v němž se týkají žalobkyně;

               —

               určil, že žalobkyně má nárok na odškodnění újmy na dobrém jménu, kterou utrpěla z důvodu kroků učiněných Radou, a

               —

               uložil Radě náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyní.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobkyně se svou žalobou domáhá zrušení přílohy rozhodnutí Rady 2014/776/SZBP (1), přílohy II rozhodnutí Rady 2010/413/SZBP (2), přílohy k prováděcímu nařízení Rady (EU) č. 1202/2014 (3) a přílohy IX nařízení Rady (EU) č. 267/2012 (4), a to v rozsahu, v němž se týkají žalobkyně.
   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.
   První žalobní důvod vycházející z tvrzení, že Rada porušila práva žalobkyně na obhajobu a její právo na účinnou soudní ochranu.
   Druhý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že se Rada dopustila zjevně nesprávných právních posouzení, pokud jde o přijetí omezujících opatření vůči žalobkyni.
   Třetí žalobní důvod vycházející z tvrzení, že Rada porušila právo žalobkyně na vlastnictví a zásadu proporcionalit.
   Čtvrtý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že Rada zneužila své pravomoci tím, že přijala omezující opatření vůči žalobkyni.

      (1)  Rozhodnutí Rady 2014/776/SZBP ze dne 7. listopadu 2014, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 325, s. 19).

      (2)  Rozhodnutí Rady 2010/413/SZBP ze dne 26. července 2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení společného postoje 2007/140/SZBP (Úř. věst. L 195, s. 39).

      (3)  Prováděcí nařízení Rady (EU) č. 1202/2014 ze dne 7. listopadu 2014, kterým se provádí nařízení (EU) č. 267/2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 325, s. 3).

      (4)  Nařízení Rady (EU) č. 267/2012 ze dne 23. března 2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení nařízení (EU) č. 961/2010 (Úř. věst. L 88, s. 1).


title: Věc C-406/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 21. října 2009 — Realchemie Nederland BV v. Bayer CropScience AG

text:
               19.12.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 312/25

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 21. října 2009 — Realchemie Nederland BV v. Bayer CropScience AG
   (Věc C-406/09)
   2009/C 312/41
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hoge Raad der Nederlanden

      Účastnice původního řízení

      Navrhovatelka kasačního opravného prostředku: Realchemie Nederland BV

      Odpůrkyně v řízení o kasačním opravném prostředku: Bayer CropScience AG

      Předběžné otázky

               1)

               Je nutno pojem „věci občanské a obchodní“ obsažený v článku 1 nařízení Brusel I (1) vykládat v tom smyslu, že se toto nařízení použije i na uznávání a výkon rozhodnutí, jež zahrnuje uložení platby pořádkové pokuty podle § 890 Zivilprozessordnung (německý občanský soudní řád)?

               2)

               Je nutno článek 14 směrnice 2004/48 o dodržování práv vykládat v tom smyslu, že se použije i na řízení, jehož předmětem je výkon

                           (i)

                           rozhodnutí o porušení práva duševního vlastnictví vydaného v jiném členském státě,

                           (ii)

                           rozhodnutí vydaného v jiném členském státě, kterým byla uložena pořádková nebo donucovací pokuta pro neuposlechnutí zákazu porušování práva duševního vlastnictví,

                           (iii)

                           usnesení o nákladech vydaných v jiném členském státě, která vycházejí z rozhodnutí uvedených v bodě (i) a (ii)?

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (Úř. věst. L 12, s. 1; Zvl. vyd. 19/04, s. 42).


title: Věc F-8/06: Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 23. září 2008 – Tolios a další v. Účetní dvůr

text:
               22.11.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/67

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 23. září 2008 – Tolios a další v. Účetní dvůr
   (Věc F-8/06) (1)

   (2008/C 301/132)

      Jednací jazyk: francouzština

   Předseda prvního senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 74, 25.3.2006, s. 35.


title: Věc T-469/07: Rozsudek Tribunálu ze dne 11. července 2013 — Philips Lighting Poland a Philips Lighting v. Rada ( „Dumping — Dovoz elektronických integrovaných kompaktních fluorescenčních výbojek (CFL i) pocházejících z Číny, Vietnamu, Pákistánu a Filipín — Pozbytí platnosti antidumpingových opatření — Přezkum — Článek 4 odst. 1, čl. 5 odst. 4 a čl. 9 odst. 1 nařízení (ES) č. 384/96 (nyní čl. 4 odst. 1, čl. 5 odst. 4 a čl. 9 odst. 1 nařízení (ES) č. 1225/2009) — Pojem „výrobní odvětví Společenství“ — Zjišťování újmy — Povinnost uvést odůvodnění“ )

text:
               31.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 252/28

         Rozsudek Tribunálu ze dne 11. července 2013 — Philips Lighting Poland a Philips Lighting v. Rada
   (Věc T-469/07) (1)

   (Dumping - Dovoz elektronických integrovaných kompaktních fluorescenčních výbojek (CFL i) pocházejících z Číny, Vietnamu, Pákistánu a Filipín - Pozbytí platnosti antidumpingových opatření - Přezkum - Článek 4 odst. 1, čl. 5 odst. 4 a čl. 9 odst. 1 nařízení (ES) č. 384/96 (nyní čl. 4 odst. 1, čl. 5 odst. 4 a čl. 9 odst. 1 nařízení (ES) č. 1225/2009) - Pojem „výrobní odvětví Společenství“ - Zjišťování újmy - Povinnost uvést odůvodnění)
   2013/C 252/44
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Philips Lighting Poland S.A. (Piła, Polsko); a Philips Lighting BV (Eindhoven, Nizozemsko) (zástupci: L. Catrain González, advokát, a E. Wright, barrister)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: původně J. P. Hix, zmocněnec, ve spolupráci s G. Berrischem a G. Wolfem, advokáty, poté J. P. Hix a B. Driessen, zmocněnci, ve spolupráci s G. Berrischem)

      Vedlejší účastnice podporující žalobkyně: Hangzhou Duralamp Electronics Co., Ltd (Hangzhou, Čína) (zástupci: M. Gambardella a V. Villante, advokáti); a GE Hungary Ipari és Kereskedelmi Zrt. (GE Hungary Zrt) (Budapešť, Maďarsko) (zástupce: P. De Baere, advokát)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Evropská komise (zástupci: H. van Vliet a K. Talabér-Ritz, zmocněnci); a Osram GmbH (Mnichov, Německo) (zástupce: R. Bierwagen, advokát)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení nařízení Rady (ES) č. 1205/2007 ze dne 15. října 2007, kterým se na základě přezkumu před pozbytím platnosti podle čl. 11 odst. 2 nařízení (ES) č. 384/96 ukládá antidumpingové clo z dovozu elektronických integrovaných kompaktních fluorescenčních výbojek (CFL i) pocházejících z Čínské lidové republiky a rozšiřuje se na dovoz téhož výrobku z Vietnamské socialistické republiky, Pákistánské islámské republiky a Filipínské republiky (Úř. věst. L 272, s. 1).

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Philips Lighting Poland S. A. a Philips Lighting BV ponesou vlastní náklady a nahradí náklady řízení vynaložené Radou Evropské unie, s výjimkou nákladů vynaložených Radou v souvislosti s vedlejším účastenstvím společností Hangzhou Duralamp Electronics Co., Ltd a GE Hungary Ipari és Kereskedelmi Zrt (GE Hungary Zrt), a náklady řízení vynaložené společností Osram GmbH.

               3)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení.

               4)

               Hangzhou Duralamp Electronics a GE Hungary ponesou vlastní náklady řízení a nahradí Radě náklady vynaložené v souvislosti s jejich vedlejším účastenstvím.

      (1)  Úř. věst. C 51, 23.2.2008


title: Věc T-312/08: Usnesení Tribunálu ze dne 24. března 2010 — Ellinikos Niognomon v. Komise

text:
               22.5.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 134/50

         Usnesení Tribunálu ze dne 24. března 2010 — Ellinikos Niognomon v. Komise
   (Věc T-312/08) (1)

   2010/C 134/81

      Jednací jazyk: angličtina

   Předseda osmého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 272, 25.10.2008.


title: Věc C-328/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Německo) dne 11. července 2012 — Ralph Schmidt (jako insolvenční správce majetku Aletty Zimmermann) v. Lilly Hertel

text:
               6.10.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 303/14

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Německo) dne 11. července 2012 — Ralph Schmidt (jako insolvenční správce majetku Aletty Zimmermann) v. Lilly Hertel
   (Věc C-328/12)
   2012/C 303/26
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesgerichtshof

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Ralph Schmidt (jako insolvenční správce majetku Aletty Zimmermann)

      Žalovaná: Lilly Hertel

      Předběžná otázka

   Za účelem výkladu čl. 3 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 1346/2000 ze dne 29. května 2000 o úpadkovém řízení (1) se předkládá následující předběžná otázka:
   Jsou soudy členského státu, na jehož území bylo zahájeno úpadkové řízení na majetek dlužníka, příslušné rozhodovat o odpůrčí žalobě podané v rámci úpadkového řízení proti žalovanému, který nemá bydliště nebo statutární sídlo na území členského státu?

      (1)  Úř. věst. L 160, s. 1; Zvl. vyd. 19/01, s. 191.


title: Věc T-430/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 30. září 2016 – Flowil International Lighting v. EUIPO – Lorimod Prod Com (Silvania Food) „Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie Silvania Food — Starší slovní ochranné známky Evropské unie SYLVANIA — Relativní důvody pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 — Článek 8 odst. 5 nařízení č. 207/2009“

text:
               14.11.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 419/42

         Rozsudek Tribunálu ze dne 30. září 2016 – Flowil International Lighting v. EUIPO – Lorimod Prod Com (Silvania Food)
   (Věc T-430/15) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie Silvania Food - Starší slovní ochranné známky Evropské unie SYLVANIA - Relativní důvody pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Článek 8 odst. 5 nařízení č. 207/2009“)
   (2016/C 419/54)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Flowil International Lighting (Holding) BV (Amsterdam, Nizozemsko) (zástupce: J. Güell Serra, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: L. Rampini, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO: SC Lorimod Prod Com, Srl (Simleul Silvaniei, Rumunsko)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 8. května 2015 (věc R 616/2014-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Flowil International Lighting (Holding) a SC Lorimod Prod Com.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Flowil International Lighting (Holding) BV se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 320, 28. 9. 2015.


title: Věc C-233/07: Žaloba podaná dne 11. května 2007 – Komise Evropských společenství v. Portugalská republika

text:
               21.7.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 170/12

         Žaloba podaná dne 11. května 2007 – Komise Evropských společenství v. Portugalská republika
   (Věc C-233/07)
   (2007/C 170/21)
   Jednací jazyk: portugalština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: S. Pardo Quintillán a P. Andrade, zmocněnci)

      Žalovaná: Portugalská republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Určit, že Portugalská republika

                           —

                           tím, že během koupací sezóny nepodrobila městské odpadní vody z aglomerace na Estorilském pobřeží před jejich vypuštěním do moře přinejmenším důkladnému primárnímu čištění a režimu desinfekce, jak stanoví článek 2 rozhodnutí 2001/720/ES (1),

                           —

                           že mimo koupací sezónu nepodrobila městské odpadní vody z aglomerace na Estorilském pobřeží před jejich vypuštěním přinejmenším primárnímu čištění, jak stanoví článek 3 rozhodnutí 2001/720/ES,

                           —

                           a že dopustila, aby vypouštění městských odpadních vod z aglomerace na Estorilském pobřeží mělo nepříznivé důsledky pro životní prostředí,

                     nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 2, 3 a 5 rozhodnutí 2001/720/ES;

               —

               uložit Portugalské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   V roce 1999 Portugalsko požádalo Komisi, aby vypouštění odpadních vod z aglomerace na Estorilském pobřeží do Atlantického oceánu poblíž ústí řeky Tagus bylo podřízeno méně přísným požadavkům na čištění.
   Komise určila, že požadavky stanovené v ustanovení o odchylce směrnice 91/271/EHS (2) byly dodrženy, a žádosti Portugalska vyhověla prostřednictvím rozhodnutí 2001/720/ES.
   Z odpovědí portugalských orgánů na výzvu dopisem a odůvodněné stanovisko je zjevné, že Portugalská republika nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z výše uvedených článků rozhodnutí 20001/720/ES.

      (1)  Rozhodnutí Komise ze dne 8. října 2001, kterým se Portugalsku povoluje výjimka týkající se čištění městských odpadních vod z aglomerace na Estorilském pobřeží (Úř. věst. 2001 L 269, p. 14) (neoficiální překlad).

      (2)  Směrnice Rady ze dne 21. května 1991 o čištění městských odpadních vod Úř. věst. L 135, 30.5.1991.


title: Spojené věci C-217/15 a C-350/15: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého 2017 senátu) ze dne 5. dubna 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Santa Maria Capua Vetere – Itálie) – trestní řízení proti Massimovi Orsimu (C-217/15), Lucianovi Baldettimu (C-350/15) „Řízení o předběžné otázce — Daně — Daň z přidané hodnoty — Směrnice 2006/112/ES — Články 2 a 273 — Vnitrostátní právní úprava, která za nezaplacení daně z přidané hodnoty stanoví správní sankci i trestní sankci — Listina základních práv Evropské unie — Článek 50 — Zásada ne bis in idem — Totožnost osoby, proti níž je vedeno správní řízení nebo trestní řízení — Neexistence“

text:
               29.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 168/5

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého 2017 senátu) ze dne 5. dubna 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Santa Maria Capua Vetere – Itálie) – trestní řízení proti Massimovi Orsimu (C-217/15), Lucianovi Baldettimu (C-350/15)
   (Spojené věci C-217/15 a C-350/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Daně - Daň z přidané hodnoty - Směrnice 2006/112/ES - Články 2 a 273 - Vnitrostátní právní úprava, která za nezaplacení daně z přidané hodnoty stanoví správní sankci i trestní sankci - Listina základních práv Evropské unie - Článek 50 - Zásada ne bis in idem - Totožnost osoby, proti níž je vedeno správní řízení nebo trestní řízení - Neexistence“)
   (2017/C 168/05)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale di Santa Maria Capua Vetere

      Účastníci původního trestního řízení

   Massimo Orsi (C-217/15), Luciano Baldetti (C-350/15)

      Výrok

   Článek 50 Listiny základních práv Evropské unie musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je úprava dotčená v původním řízení, která umožňuje vedení trestního stíhání pro nezaplacení daně z přidané hodnoty poté, co za tytéž skutky byla pravomocně uložena daňová sankce, byla-li tato sankce uložena společnosti s právní osobností právnické osoby, kdežto trestní stíhání bylo zahájeno proti fyzické osobě.

      (1)  Úř. věst. C 245, 27.7.2015.

      Úř. věst. C 311, 21.9.2015.


title: Věc C-574/14: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 15. září 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Sąd Najwyższy – Polsko) – PGE Górnictwo i Energetyka Konwencjonalna SA v. Prezes Urzędu Regulacji Energetyki „Řízení o předběžné otázce — Státní podpory — Dlouhodobé smlouvy o prodeji kapacity a elektrické energie — Náhrady za dobrovolné ukončení — Rozhodnutí Komise, jímž se prohlašuje slučitelnost státní podpory s vnitřním trhem — Ověření legality podpory vnitrostátním soudem — Roční úprava uvízlých nákladů — Okamžik zohlednění příslušnosti výrobce elektrické energie ke skupině podniků“

text:
               14.11.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 419/8

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 15. září 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Sąd Najwyższy – Polsko) – PGE Górnictwo i Energetyka Konwencjonalna SA v. Prezes Urzędu Regulacji Energetyki
   (Věc C-574/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Státní podpory - Dlouhodobé smlouvy o prodeji kapacity a elektrické energie - Náhrady za dobrovolné ukončení - Rozhodnutí Komise, jímž se prohlašuje slučitelnost státní podpory s vnitřním trhem - Ověření legality podpory vnitrostátním soudem - Roční úprava uvízlých nákladů - Okamžik zohlednění příslušnosti výrobce elektrické energie ke skupině podniků“)
   (2016/C 419/09)
   Jednací jazyk: polština

      Předkládající soud

   Sąd Najwyższy

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: PGE Górnictwo i Energetyka Konwencjonalna SA

      Žalovaný: Prezes Urzędu Regulacji Energetyki

      Výrok

               1)

               Článek 107 SFEU a čl. 4 odst. 3 SEU ve spojení s čl. 4 odst. 2 rozhodnutí Komise 2009/287/ES ze dne 25. září 2007 o státní podpoře, kterou Polsko poskytlo v rámci dlouhodobých smluv o prodeji kapacity a elektrické energie, a státní podpoře, kterou Polsko hodlá poskytnout v rámci odškodnění za dobrovolné ukončení dlouhodobých smluv o prodeji kapacity a elektrické energie, musejí být vykládány v tom smyslu, že brání tomu, aby, pokud Evropská komise přezkoumala režim státních podpor ve světle sdělení Komise ze dne 26. července 2001 o metodice analýzy státních podpor souvisejících s uvízlými náklady a považovala ho slučitelný s vnitřním trhem před jeho zavedením, vnitrostátní orgány a soudy při provádění dotčené podpory samy ověřovaly její soulad se zásadami obsaženými v této metodice.

               2)

               Článek 4 odst. 1 a 2 rozhodnutí 2009/287 musí být ve světle sdělení Komise ze dne 26. července 2001 o metodice analýzy státních podpor souvisejících s uvízlými náklady vykládán v tom smyslu, že za takových okolností, jako jsou okolnosti věci v původním řízení, vyžaduje, aby při určení roční úpravy náhrady uvízlých nákladů, která má být zaplacena výrobci patřícímu do skupiny podniků, byla zohledněna tato příslušnost a tudíž finanční výsledek této skupiny ke dni, kdy byla tato úprava provedena.

      (1)  Úř. věst. C 89, 16.03.2015


title: Věc C-545/09: Žaloba podaná dne 22. prosince 2009 — Evropská komise v. Spojené království Velké Británie a Severního Irska

text:
               13.3.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/31

         Žaloba podaná dne 22. prosince 2009 — Evropská komise v. Spojené království Velké Británie a Severního Irska
   (Věc C-545/09)
   2010/C 63/51
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: J. Currall, B. Eggers, zmocněnci)

      Žalované: Spojené království Velké Británie a Severního Irska

      Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               určil, že čl. 12 odst. 4 písm. a) Úmluvy o statutu Evropských škol (1) musí být vykládána a uplatňována tak, aby bylo zajištěno, aby učitelé přidělení členským státem měli během svého vyslání právo na stejný postup v zaměstnání a platový nárůst jako učitelé zaměstnaní v tomto členském státě, a že skutečnost, že určití učitelé přidělení Spojeným královstvím jsou během svého přidělení zbaveni práva na přístup k lepším platovým podmínkám [známým pod názvy „threshold pay“ (příplatek nad rámec platu), „excellent teacher system“ (režim pro vynikající učitele), „advanced skills teachers“ (učitelé s výjimečnými předpoklady)] a práva na další příplatky jako [„teaching and learning responsibility payments“ (příplatky za zodpovědnost za vzdělávání)], jakož i práva na postup ve stávajících platových tabulkách, na který mají nárok učitelé zaměstnaní ve školách v Anglii a Walesu, je neslučitelná s čl. 12 odst. 4 písm. a) a čl. 25 odst. 1 Úmluvy.

               —

               uložil Spojenému království Velké Británie a Severního Irska náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Tento návrh je žádostí podle článku 26 Úmluvy o statutu Evropských škol (dále jen „Úmluva“) o rozhodnutí týkající se výkladu a uplatňování čl. 12 odst. 4 písm. a) a čl. 25 odst. 1 Úmluvy.
   V souladu s Úmluvou jsou učitelé Evropských škol vysíláni jejich domovskými členskými státy. Článek 12 odst. 4 písm. a) Úmluvy stanoví, že přidělení učitelé „si zachovají postup v zaměstnání a důchodové nároky zaručené jejich vnitrostátními právními předpisy“. Platy učitelů přidělených Spojeným královstvím jsou přesto během období vyslání „zmraženy“. Učitelé přidělení k Evropským školám jsou tak zbaveni práva na přístup k lepším platovým podmínkám [známým pod názvy „threshold pay“ (příplatek nad rámec platu), „excellent teacher system“ (režim pro vynikající učitele), „advanced skills teachers“ (učitelé s výjimečnými předpoklady)] a práva na další příplatky [jako „teaching and learning responsibility payments“ (příplatky za zodpovědnost za vzdělávání)], jakož i práva na postup ve stávajících platových tabulkách, na který mají nárok učitelé zaměstnaní ve školách v Anglii a Walesu.
   Tato praxe je v rozporu se zněním a cílem čl. 12 odst. 4 písm. a) Úmluvy. Vede ke snížení důchodových nároků dotčených učitelů a zpomalení jejich kariérního postupu po návratu do Spojeného království. Navíc má negativní dopady na rozpočet Unie, z kterého je hrazen rozdíl mezi nižším vnitrostátním platem a doplatkem Společenství pro přidělené učitele.
   Článek 12 odst. 4 písm. a) Úmluvy a v důsledku toho čl. 25 odst. 1 musí být proto vykládán a uplatňován tak, aby byl přiděleným učitelům zajištěn plný přístup k lepším platovým podmínkám, postup v současných platových tabulkách a další příplatky.

      (1)  Úř. věst. L 212, 17.8.1994, s. 3, Zvl. vyd. 16/01, s. 16.


title: Věc C-453/06: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 12. dubna 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesverwaltungsgericht – Německo) – 01051 Telecom GmbH v. Spolková republika Německo za přítomnosti Vodafone D2 GmbH

text:
               28.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 96/29

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 12. dubna 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesverwaltungsgericht – Německo) – 01051 Telecom GmbH v. Spolková republika Německo za přítomnosti Vodafone D2 GmbH
   (Věc C-453/06) (1)

   (2007/C 96/62)

      Jednací jazyk: němčina

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 326, 30.12.2006.


title: Věc C-519/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Kúria (Maďarsko) dne 19. listopadu 2012 — OTP Bank Nyilvánosan Működő Részvénytársaság v. Hochtief Solutions AG

text:
               16.2.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 46/13

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Kúria (Maďarsko) dne 19. listopadu 2012 — OTP Bank Nyilvánosan Működő Részvénytársaság v. Hochtief Solutions AG
   (Věc C-519/12)
   2013/C 46/24
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Kúria

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: OTP Bank Nyilvánosan Működő Részvénytársaság

      Žalovaný: Hochtief Solutions AG

      Předběžná otázka

   Lze nárok obchodní společnosti podávající opravný prostředek — poskytovatelky úvěru —, vznesený vůči (zahraniční) společnosti — příjemkyni úvěru —, která v rozhodné době držela majetkový podíl umožňující vykonávat nad první uvedenou společností přímou kontrolu, přičemž mezi stranami není přímý smluvní vztah, kvalifikovat jako smlouvu na základě čl. 5 bodu 1 písm. a) nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 (1), o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech, s přihlédnutím k tomu, že kontrolující společnost je povinna převzít odpovědnost za dluhy kontrolované společnosti?

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000, o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (Úř. věst. L 12, s. 1; Zvl. vyd. 19/04, s. 42).