title: Věc C-518/04: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne  16. března 2006  – Komise Evropských společenství v. Řecká republika (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 92/43/EHS — Ochrana přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin — Ochrana druhů)

text:
               3.6.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 131/22

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 16. března 2006 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika
   (Věc C-518/04) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 92/43/EHS - Ochrana přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin - Ochrana druhů)
   (2006/C 131/39)
   Jednací jazyk: řečtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: M. Konstantinidis a M. van Beek, zmocněnci)

      Žalovaná: Řecká republika (zástupce: E. Skandalou, zmocněnec)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Porušení čl. 12 odst. 1 písm. b) směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin (Úř. věst. L 206, s. 7) – Ochrana zmije druhu Vipera schweizeri na ostrově Milos – Nepřijetí nezbytných opatření zakazujících rušení tohoto druhu během reprodukčního období, jakož i ničení nebo poškozování míst rozmnožování
   Výrok

               1)

               Řecká republika tím, že nepřijala ve stanovené lhůtě opatření nezbytná k zavedení účinného systému přísné ochrany zmije druhu Vipera schweizeri na ostrově Milos, zakazující úmyslné rušení tohoto druhu, zejména během reprodukčního období, období kdy jsou novorozené zmije závislé na matce, a během zimního spánku, jakož i veškeré ničení nebo poškozování míst rozmnožování nebo míst výskytu uvedeného druhu, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 12 odst. 1 písm. b) a d) směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin.

               2)

               Řecké republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 57, 5.3.2005.


title: Věc T-439/08: Rozsudek Tribunálu ze dne 21. října 2010 — Agapiou Joséphidès v. Komise a EACEA ( Přístup k dokumentům — Nařízení (ES) č. 1049/2001 — Dokumenty týkající se udělení Centra excelence Jean Monet Kyperské univerzitě — Dokumenty pocházející od třetí osoby — Částečné odepření přístupu — Žaloba na neplatnost — Lhůta pro podání žaloby — Nepřípustnost — Námitka protiprávnosti — Výjimka týkající se ochrany soukromí a osobnosti jednotlivce — Výjimka týkající se ochrany obchodních zájmů — Povinnost uvést odůvodnění )

text:
               4.12.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 328/29

         Rozsudek Tribunálu ze dne 21. října 2010 — Agapiou Joséphidès v. Komise a EACEA
   (Věc T-439/08) (1)

   (Přístup k dokumentům - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Dokumenty týkající se udělení Centra excelence Jean Monet Kyperské univerzitě - Dokumenty pocházející od třetí osoby - Částečné odepření přístupu - Žaloba na neplatnost - Lhůta pro podání žaloby - Nepřípustnost - Námitka protiprávnosti - Výjimka týkající se ochrany soukromí a osobnosti jednotlivce - Výjimka týkající se ochrany obchodních zájmů - Povinnost uvést odůvodnění)
   2010/C 328/48
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Kalliope Agapiou Joséphidès (Nikósie, Kypr) (zástupce: C. Joséphidès, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: M. Owsiany-Hornung a G. Rozet, zmocněnci); a Výkonná agentura pro vzdělávání, kulturu a audiovizuální oblast (EACEA) (zástupce: H. Monet, zmocněnec)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení jednak rozhodnutí Výkonné agentury pro vzdělávání, kulturu a audiovizuální oblast ze dne 1. srpna 2008 o žádosti o přístup k dokumentům, týkajícím se udělení Centra excelence Jean Monet Kyperské univerzitě a jednak rozhodnutí Komise K(2007) 3749 ze dne 8. srpna 2008 týkajícího se individuálního rozhodnutí o poskytnutí dotace v rámci Programu celoživotního vzdělávání, podprogramu Jean Monet.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Kalliope Agapiou Joséphidès se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 237, 20.12.2008.


title: Věc C-527/07: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 18. června 2009 [žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court) — Spojené království] — The Queen, Generics (UK) Ltd v. Licensing Authority (jednající prostřednictvím Medicines and Healthcare products Regulatory Agency) ( Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Směrnice 2001/83/ES — Humánní léčivé přípravky — Registrace — Důvody pro odmítnutí — Generika — Pojem referenční léčivý přípravek )

text:
               1.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 180/7

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 18. června 2009 [žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court) — Spojené království] — The Queen, Generics (UK) Ltd v. Licensing Authority (jednající prostřednictvím Medicines and Healthcare products Regulatory Agency)
   (Věc C-527/07) (1)

   („Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce - Směrnice 2001/83/ES - Humánní léčivé přípravky - Registrace - Důvody pro odmítnutí - Generika - Pojem ‚referenční léčivý přípravek‘“)
   2009/C 180/11
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court)

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: The Queen, Generics (UK) Ltd

      Žalovaný: Licensing Authority (jednající prostřednictvím Medicines and Healthcare products Regulatory Agency)

      Za účasti: Shire Pharmaceuticals Ltd, Janssen-Cilag AB

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court) — Výklad čl. 10 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/83/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků (Úř. věst. L 311, s. 67; Zvl. vyd. 13/27, s. 69) — Registrace — Zkrácený postup — Žádost o registraci generika referenčního léčivého přípravku — Pojem „referenční léčivý přípravek“ při přezkumu žádosti

      Výrok

   Takový léčivý přípravek, jakým je Nivalin ve věci v původním řízení, který nenáleží do působnosti nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 726/2004 ze dne 31. března 2004, kterým se stanoví postupy Společenství pro registraci humánních a veterinárních léčivých přípravků a dozor nad nimi a kterým se zřizuje Evropská agentura pro léčivé přípravky, a nebyl registrován v členském státě v souladu s použitelným právem Společenství, nemůže být považován za referenční léčivý přípravek ve smyslu čl. 10 odst. 2 písm. a) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/83/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/27/ES ze dne 31. března 2004.

      (1)  Úř. věst. C 22, 26.1.2008.


title: Věc C-628/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation (Francie) dne 2. prosince 2013 — Jean-Bernard Lafonta v. Autorité des marchés financiers

text:
               8.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 39/13

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation (Francie) dne 2. prosince 2013 — Jean-Bernard Lafonta v. Autorité des marchés financiers
   (Věc C-628/13)
   2014/C 39/20
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour de cassation

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: Jean-Bernard Lafonta

      Odpůrce: Autorité des marchés financiers

      Předběžná otázka

   Článek 1 bod 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/6/ES ze dne 28. ledna 2003 o obchodování zasvěcených osob a manipulaci s trhem (zneužívání trhu) (1) a čl. 1 odst. 1 směrnice Komise 2003/124/ES ze dne 22. prosince 2003, kterou se provádí směrnice (Evropského parlamentu a Rady) 2003/6, pokud jde o definici a uveřejňování důvěrných informací a definici manipulace s trhem (2), musejí být vykládány v tom smyslu, že informacemi přesné povahy ve smyslu těchto ustanovení mohou být pouze informace, na základě nichž je možné s dostatečným stupněm pravděpodobnosti vyvodit, že jakmile budou tyto informace uveřejněny, budou mít na ceny dotčených finančních nástrojů potenciální dopad v určitém směru?

      (1)  Úř. věst. L 96, s. 16.

      (2)  Úř. věst. L 339, s. 70.


title: Věc C-97/15: Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 14. července 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemsko) – Sprengen/Pakweg Douane BV v. Staatssecretaris van Financiën „Řízení o předběžné otázce — Společný celní sazebník — Kombinovaná nomenklatura — Čísla 8471 a 8521 — Vysvětlivky — Dohoda o obchodu s produkty informačních technologií — ‚Screenplays‘“

text:
               12.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 335/13

         Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 14. července 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemsko) – Sprengen/Pakweg Douane BV v. Staatssecretaris van Financiën
   (Věc C-97/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Společný celní sazebník - Kombinovaná nomenklatura - Čísla 8471 a 8521 - Vysvětlivky - Dohoda o obchodu s produkty informačních technologií - ‚Screenplays‘“)
   (2016/C 335/16)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hoge Raad der Nederlanden

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Sprengen/Pakweg Douane BV

      Žalovaný: Staatssecretaris van Financiën

      Výrok

   Kombinovaná nomenklatura uvedená v příloze I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku, ve znění vyplývajícím z nařízení Komise (ES) č. 1549/2006 ze dne 17. října 2006 a nařízení Komise (ES) č. 1214/2007 ze dne 20. září 2007, musí být vykládána v tom smyslu, že takové přístroje, jako jsou screenplays dotčené v původním řízení, jejichž funkcí je uchovávání multimediálních souborů a jejich reprodukce na televizoru nebo na videomonitoru, patří do čísla 8521 uvedené nomenklatury.

      (1)  Úř. věst. C 171, 26.5.2015.


title: Spojené věci C-250/14 a C-289/14: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 23. prosince 2015 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État – Francie) – Air France-KLM, dříve Air France (C-250/14), Hop!-Brit Air SAS, dříve Brit Air (C-289/14) v. Ministère des Finances et des Comptes publics „DPH — Uskutečnění zdanitelného plnění a vznik daňové povinnosti — Letecká doprava — Koupená, ale nevyužitá letenka — Poskytování přepravní služby — Vystavení letenky — Okamžik odvedení daně“

text:
               22.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 68/7

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 23. prosince 2015 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État – Francie) – Air France-KLM, dříve Air France (C-250/14), Hop!-Brit Air SAS, dříve Brit Air (C-289/14) v. Ministère des Finances et des Comptes publics
   (Spojené věci C-250/14 a C-289/14) (1)

   („DPH - Uskutečnění zdanitelného plnění a vznik daňové povinnosti - Letecká doprava - Koupená, ale nevyužitá letenka - Poskytování přepravní služby - Vystavení letenky - Okamžik odvedení daně“)
   (2016/C 068/09)
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Conseil d'État

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelky: Air France-KLM, dříve Air France (C-250/14), Hop!-Brit Air SAS, dříve Brit Air (C-289/14)

      Odpůrce: Ministère des Finances et des Comptes publics

      Výrok

               1)

               Článek 2 bod 1 a čl. 10 odst. 2 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně, ve znění směrnice Rady 1999/59/ES ze dne 17. června 1999, poté směrnice Rady 2001/115/ES ze dne 20. prosince 2001, musí být vykládány v tom smyslu, že vystavení letenek leteckými společnostmi podléhá dani z přidané hodnoty, jestliže cestující nevyužili vystavené letenky a nemohou dosáhnout vrácení jejich ceny.

               2)

               Článek 2 bod 1 a čl. 10 odst. 2 první a druhý pododstavec šesté směrnice 77/388, ve znění směrnice 1999/59, poté směrnice 2001/115, musí být vykládány v tom smyslu, že povinnost odvést daň z přidané hodnoty, která byla zaplacena při koupi letenky cestujícím, který ji nevyužil, vzniká v okamžiku přijetí platby za cenu letenky, ať již samotnou leteckou společností, třetí osobou jednající jejím jménem a na její účet nebo třetí osobou jednající vlastním jménem, avšak na účet letecké společnosti.

               3)

               Článek 2 bod 1 a čl. 10 odst. 2 šesté směrnice 77/388, ve znění směrnice 1999/59, poté směrnice 2001/115, musí být vykládány v tom smyslu, že v případě, že třetí osoba prodává letenky letecké společnosti na její účet v rámci smlouvy o franšíze a za vystavené a propadlé letenky jí hradí paušální částku vypočítanou jako procentní podíl ročního obratu realizovaného na odpovídajících leteckých linkách, je tato částka zdanitelná jakožto protiplnění za uvedené letenky.

      (1)  Úř. věst. C 253, 4.8.2014.

      Úř. věst. C 261, 11.8.2014.


title: Věc T-58/08 P: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 5. října 2009 — Komise v. Roodhuijzen ( Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Úředníci — Sociální zabezpečení — Společný systém nemocenského pojištění — Pojištění partnera/partnerky úředníka, který/která není ženatý/vdaná )

text:
               21.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/43

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 5. října 2009 — Komise v. Roodhuijzen
   (Věc T-58/08 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Úředníci - Sociální zabezpečení - Společný systém nemocenského pojištění - Pojištění partnera/partnerky úředníka, který/která není ženatý/vdaná“)
   2009/C 282/80
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Komise Evropských společenství (zástupci: J. Currall a D. Martin, zmocněnci)

      Další účastník řízení: Anton Pieter Roodhuijzen (Lucemburk, Lucembursko) (zástupce: É. Boigelot, advokát)

      Předmět

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (prvního senátu) ze dne 27. listopadu 2007, Roodhuijzen v. Komise (F-122/06, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí), a směřující ke zrušení tohoto rozsudku.

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Komise Evropských společenství ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady řízení vynaložené Antonem Pieterem Roodhuijzenem v rámci tohoto řízení.

      (1)  Úř. věst. C 92, 12.4.2008.


title: Věc C-645/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation (Francie) dne 15. prosince 2016 – Conseils et mise en relations (CMR) SARL v. Demeures terre et tradition SARL

text:
               6.3.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 70/10

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation (Francie) dne 15. prosince 2016 – Conseils et mise en relations (CMR) SARL v. Demeures terre et tradition SARL
   (Věc C-645/16)
   (2017/C 070/16)
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour de cassation

      Účastnice původního řízení

      Navrhovatelka: Conseils et mise en relations (CMR) SARL

      Odpůrkyně: Demeures terre et tradition SARL

      Předběžná otázka

   Uplatní se článek 17 směrnice Rady 86/653/EHS ze dne 18. prosince 1986 o koordinaci právní úpravy členských států týkající se nezávislých obchodních zástupců (1) i v případě, že k zániku smlouvy o obchodním zastoupení dojde ve zkušební době, která je v této smlouvě stanovena?

      (1)  Úř. věst. L 382, s. 17; Zvl. vyd. 06/01, s. 177.


title: Věc T-103/08: Žaloba podaná dne 20. února 2008 – Polimeri Europa a Eni v. Komise

text:
               12.4.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 92/45

         Žaloba podaná dne 20. února 2008 – Polimeri Europa a Eni v. Komise
   (Věc T-103/08)
   (2008/C 92/88)
   Jednací jazyk: italština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Polimeri Europa SpA (Brindisi, Itálie), Eni SpA (Řím, Itálie) (zátupci: M. Siragusa, G. M. Roberti, F. Moretti, I. Perego, F. Cannizzaro, V. Ruotolo, V. Larocca a D. Durante, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyň

               —

               zrušit rozhodnutí v plném rozsahu nebo částečně, a to obzvláště v rozsahu, v němž se týká žalobkyň, se všemi následky, pokud jde o výši pokuty;

               —

               podpůrně, zrušit nebo snížit pokutu;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení a spojených výdajů.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Rozhodnutím K(2007) 5910 konečné ze dne 5. prosince 2007 ve věci COMP/F/38629 – Chloroprénový kaučuk (dále jen „CK“) Komise rozhodla, že žalobkyně, které ručily společně a nerozdílně, jsou společně s dalšími podniky odpovědné za porušení článku 81 ES, protože se i) dohodly o rozdělení a stabilizaci trhů, tržních podílů a prodeje, ii) stanovily a prosadily zvýšení cen a minimální ceny pro CK, iii) rozdělily si zákazníky a iv) vyměnily si důvěrné obchodní informace.
   Pro odůvodnění napadení tohoto rozhodnutí žalobkyně uplatňují, že rozhodnutí vykazuje následující vady:

               —

               porušení článku 81 ES a nedostatek odůvodnění, protože žalobkyni Eni byla neprávem přičtena odpovědnost za jednání, které uskutečnila dceřiná společnost. V této souvislosti není možné vycházet z odpovědnosti mateřské společnosti jen proto, že vlastnila 100 % základního kapitálu a krom toho žalovaná nesprávně posoudila skutečnosti, které prokazovaly, že byla dceřiná společnost skutečně nezávislá na mateřské společnosti.

               —

               Rozpor s dopisem, kterým bylo uzavřeno řízení proti podniku, který byl až do dne 1. ledna 2002 odpovědný za obchodování s CK, Syndial SpA, a porušení práv obhajoby.

               —

               Porušení článku 81 ES a nedostatek odůvodnění, protože žalobkyně Polimeri Europa je činěna odpovědnou za skutečnosti, které se staly v době, ve které nikoliv ona, ale jiná společnost, řídila obchod s CK.

               —

               Nedostatečné a rozporné odůvodnění, nedostatečné vyšetření a porušení článku 81 ES ve vztahu k posouzení skutkových okolností a důkazů.

               —

               Nedostatečné a rozporné odůvodnění rozhodnutí, nedostatečné vyšetření a porušení článku 81 ES, pokud se jedná o posouzení porušení jako jediného a pokračujícího protiprávního jednání.

               —

               Nesprávný výpočet doby trvání protiprávního jednání s ohledem na dostupné důkazy.

         Dále žalobkyně uplatňují, že sankce, která jim byla uložena, je protiprávní z důvodu porušení článku 81 ES, článku 23 nařízení (ES) č. 1/2003 a pokynů o metodě stanovování výše pokut.
   V této souvislosti také vytýkají porušení zásady proporcionality při zvýšení uložené pokuty z důvodu opakovaného protiprávního jednání a k dosažení odstrašujícího účinku, jakož i nedostatek odůvodnění ve vztahu k nepřiznání polehčujících okolností s ohledem na pasivní nebo bezvýznamnou úlohu při protiprávním jednání, omezenou účast na protiprávním jednání, ukončení účasti jimi samotnými a neprovádění dohod. Žalobkyně dále namítají, že spolupráce poskytnutá společností Syndial a žalobkyní Polimeri Europa nebyla zohledněna pro snížení pokuty podle uvedených pokynů.
   Konečně žalobkyně uvádí porušení článku 81 ES a sdělení Komise o neuložení nebo snížení pokut v případech kartelových dohod v rozsahu, v němž Komise nesprávně posoudila hodnotu důkazů poskytnutých společnostmi Syndial a Polimeri Europa a odmítla snížení pokuty podle tohoto sdělení.


title: Věc T-611/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 15. července 2015 – Australian Gold v. OHIM – Effect Management & Holding (HOT) „Ochranná známka Společenství — Řízení o prohlášení neplatnosti — Mezinárodní zápis s vyznačením Evropského společenství — Obrazová ochranná známka HOT — Absolutní důvody pro zamítnutí zápisu — Neexistence popisného charakteru — Rozlišovací způsobilost — Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 207/2009 — Článek 75 druhá věta nařízení č. 207/2009 — Vedlejší odvolání u odvolacího senátu — Článek 8 odst. 3 nařízení (ES) č. 216/96 — Vedlejší žaloba u Tribunálu — Článek 134 odstavec 3 jednacího řádu ze dne 2. května 1991“

text:
               14.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 302/50

         Rozsudek Tribunálu ze dne 15. července 2015 – Australian Gold v. OHIM – Effect Management & Holding (HOT)
   (Věc T-611/13) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Mezinárodní zápis s vyznačením Evropského společenství - Obrazová ochranná známka HOT - Absolutní důvody pro zamítnutí zápisu - Neexistence popisného charakteru - Rozlišovací způsobilost - Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 207/2009 - Článek 75 druhá věta nařízení č. 207/2009 - Vedlejší odvolání u odvolacího senátu - Článek 8 odst. 3 nařízení (ES) č. 216/96 - Vedlejší žaloba u Tribunálu - Článek 134 odstavec 3 jednacího řádu ze dne 2. května 1991“)
   (2015/C 302/64)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Australian Gold LLC (Indianapolis, Indiana, Spojené státy) (zástupci: A. von Mühlendahl a H. Hartwig, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: A. Poch a S. Hanne, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice řízení před Tribunálem: Effect Management & Holding GmbH (Vöcklabruck, Rakousko) (zástupce: H. Pernez, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 10. září 2013 (věc R 1881/2012-4) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Australian Gold LLC a Effect Management & Holding GmbH.

      Výrok

               1)

               Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 10. září 2013 (věc R 1881/2012-4) se zrušuje v rozsahu, v němž nerozhodlo o návrhu společnosti Australian Gold LLC týkajícím se „čisticích, lešticích, odmašťovacích a brusných přípravků“ náležejících do třídy 3 a „hygienických přípravků pro lékařské účely“ náležejících do třídy 5, a v rozsahu, v němž zrušilo a změnilo rozhodnutí zrušovacího oddělení pro „voňavkářské výrobky, éterické oleje, kosmetické přípravky, zejména šampony, sprchové gely, tělové vody a krémy na obličej“ náležející do třídy 3.

               2)

               Odvolání podané společností Effect Management & Holding GmbH před odvolacím senátem se zamítá v rozsahu, v němž se týká „voňavkářských výrobků, éterických olejů, kosmetických přípravků, zejména šamponů, sprchových gelů, tělových vod a krémů na obličej“.

               3)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               4)

               Návrh na změnu rozhodnutí podaný společností Effect Management & Holding se zamítá.

               5)

               Každý účastník ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 24, 25.1.2014.


title: Věc T-330/05: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne  8. února 2006  – Aqua-Terra Bioprodukt v. OHIM

text:
               8.4.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 86/46

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 8. února 2006 – Aqua-Terra Bioprodukt v. OHIM
   (Věc T-330/05) (1)

   (2006/C 86/85)

      Jednací jazyk: němčina

   Předseda prvního senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 296, 26.11.2005.


title: Věc T-136/04: Žaloba podaná dne 8. dubna 2004 oblastí Vorderriss, Rassem Freiherem von Cramer-Klettem a Rechtelerverbandes Pfronten proti Komisi Evropských společenství

text:
               24.7.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 190/17

         Žaloba podaná dne 8. dubna 2004 oblastí Vorderriss, Rassem Freiherem von Cramer-Klettem a Rechtelerverbandes Pfronten proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-136/04)
   (2004/C 190/28)
   Jednací jazyk: němčina
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 8. dubna 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství oblastí Vorderriss se sídlem v Lenggries (Německo), Rassem Freiherrem von Cramer-Klettem, s bydlištěm v Aschau i. Chiemgau (Německo) a Rechtelerverbandes Pfronten, se sídlem ve Pfronten (Německo), zastoupenými advokátem Th. Schönefeldem.
   Žalobci navrhují, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise ze dne 22. prosince 2003, kterým se v souladu se směrnicí Rady 92/43/EHS přijímá seznam významných lokalit Společenství pro alpínskou biogeografickou oblast (1);

               —

               uložil Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení

         Žalobní důvody a hlavní tvrzení
   Žalobci jsou vlastníky lesních pozemků, které jsou spravovány v rámci lesního závodu jedním ze současných žalobců a které nyní byly, podle napadeného rozhodnutí, prohlášeny za významnou lokalitu Společenství (VLS) pro alpínskou biogeografickou oblast.
   Žalobci uplatňují, že napadené rozhodnutí zasahuje do jejich základních práv, která mají být zajištěna v rámci základních zásad právního řádu Společenství. Tento zásah do základních práv je formálně protiprávní, neboť při přijímání rozhodnutí Komise (a prováděním směrnice Rady 92/43/EHS (2)) nebyla zaručena účastnická práva dotčených vlastníků pozemků.
   Žalobci dále uvádějí, že napadené rozhodnutí též věcně porušuje vlastnická práva žalobců, neboť při stanovení VLS nebyla vůbec vzata v úvahu soukromá vlastnická práva žalobců (a jiných dotčených osob) a proto nedošlo ke zvážení zájmů spojených s vypracováním seznamu VLS a proti tomu stojícím soukromým zájmům žalobců. Napadené rozhodnutí je dále v rozporu se samotnou směrnicí 92/43/EHS, neboť otázka finančního narovnání, které má být poskytnuto, je zcela otevřená a neupravená.
   Žalobci kromě toho uplatňují, že napadené rozhodnutí je nepřiměřené, neboť samo o sobě je nezpůsobilé vytvořit soudržnou evropskou ekologickou síť a tím je jednotlivý seznam pouze pro jednu biogeografickou oblast k dosažení cílů ochrany směrnice nevhodný. Dále je napadené rozhodnutí nevhodné, protože nedošlo k potřebné koordinaci v rámci celého Společenství.

      (1)  Úř. věst. L 14 ze dne 21.1.2004, s. 21

      (2)  Směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin (Úř. věst. L 206, s. 7)


title: Věc T-26/12: Žaloba podaná dne 20. ledna 2012 — PT Musim Mas v. Rada

text:
               17.3.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 80/22

         Žaloba podaná dne 20. ledna 2012 — PT Musim Mas v. Rada
   (Věc T-26/12)
   2012/C 80/38
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: PT Perindustrian dan Perdagangan Musim Semi Mas (PT Musim Mas) (Medan, Indonésie) (zástupce: D. Luff, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               Zrušil články 1 a 2 prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1138/2011 ze dne 8. listopadu 2011 o uložení konečného antidumpingového cla a o konečném výběru prozatímního cla z dovozu některých mastných alkoholů a jejich směsí pocházejících z Indie, Indonésie a Malajsie (Úř. věst. L 293, s. 1) (dále jen „napadené nařízení“) v rozsahu, v němž se vztahují na žalobkyni;

               —

               nařídil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů.

               1)

               První žalobní důvod vycházející z tvrzení, že

                           —

                           Tribunál má pravomoc přezkoumat články 1 a 2 napadeného nařízení a jejich soulad s nařízením Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (1) (dále jen „základní nařízení“) a obecnými zásadami unijního práva.

               2)

               Druhý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že

                           —

                           Rada porušila čl. 2 odst. 10 písm. i) základního nařízení, jelikož:

                                       a)

                                       se dopustila zjevně nesprávného posouzení skutkových okolností a zneužila své pravomoci tím, že odmítla uznat, že žalobkyně a její prodejní pobočky v Singapuru tvoří „jedinou hospodářskou entitu“. Komise během svého šetření vědomě nepřihlédla ke skutečnostem předloženým žalobkyní, které se týkaly propojených společností;

                                       b)

                                       Rada právně dostačujícím způsobem neprokázala, že podmínky čl. 2 odst. 10 písm. i) základního nařízení byly splněny. Rada rovněž zneužila své pravomoci a dopustila se zjevně nesprávného posouzení tím, že použila čl. 2 odst. 10 písm. i) základního nařízení, přičemž vycházela z nesprávných a nesprávně vyložených skutečností, aby prokázala, že podmínky čl. 2 odst. 10 písm. i) byly splněny. Rada nepřihlédla ke skutečnostem, které žalobkyně předložila Komisi. Komise přitom tyto skutečnosti ověřila a během celého šetření je nevyvrátila.

               3)

               Třetí žalobní důvod vycházející z tvrzení, že

                           —

                           Rada porušila čl. 2 odst. 10 první pododstavec základního nařízení, jelikož:

                                       a)

                                       neprovedla spravedlivé srovnání mezi vývozní cenou a běžnou hodnotou. Neprokázala dostatečným způsobem rozdíly u činitelů ovlivňujících ceny a srovnatelnost cen. V rozporu s existující judikaturou neprokázala, že v případě neprovedení úpravy zaplacené provize, existuje asymetrie mezi běžnou hodnotou a vývozní cenou. Rada nepřihlédla k informacím a důkazům, které žalobkyně uvedla v dotazníku a během jejich kontrolních návštěv, i když tyto informace a důkazy prokazují, že ICOF S se rovněž zabývá domácím prodejem. Rada dále dostatečným způsobem neuvedla důvody, proč tyto informace a důkazy nezohlednila. Rada se tímto dopustila zjevně nesprávného posouzení skutkových okolností a zneužití pravomoci. Rada dále nedostatečně odůvodnila potřebu úpravy a tato úprava je vůči žalobkyni diskriminační.

                                       b)

                                       Rada se nevyvarovala zdvojení při odpočtu zisků z vývozní ceny. Rada nejdříve odečetla hypotetickou marži ve výši 5 % ze zisku ICOF E, když použila čl. 2 odst. 9 základního nařízení, a poté hypotetickou marži ve výši 5 % ze zisku ICOF S, a tímto odečetla neodpovídající celkovou hypotetickou marži ve výši 10 % z prodejní operace v rámci jedné skupiny. To je samozřejmě v rozporu se skutkovými okolnostmi a praxí pro tento typ obchodních operací. Komise jako vyšetřovací orgán by to měla vědět. Rada se tudíž dopustila zjevně nesprávného posouzení skutkových okolností týkajících se zisků v rámci skupiny a chybně, diskriminačně a nesmyslně použila čl. 2 odst. 10 základního nařízení.

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že

                           —

                           Rada při posouzení situace žalobkyně porušila zásadu řádné správy. Nepřihlédla totiž k informacím, důkazům a argumentům poskytnutých Komisi během šetření a namísto toho vycházela z formálních faktur, zaplacených provizí a smluv vytržených z kontextu, aby uměle navýšila dumpingovou marži žalobkyně. Komise i Rada měly při přijímání svých závěrů věnovat případu větší pozornost a provést jeho řádnou analýzu.

               5)

               Pátý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že

                           —

                           napadené nařízení bylo přijato v rozporu se zásadou rovnosti a zásadou zákazu diskriminace. Rada tím, že upravila vývozní cenu žalobkyně, vytvořila asymetrii mezi vývozní cenou a běžnou hodnotou, jelikož vycházela pouze z korporační a daňové struktury žalobkyně. Žalobkyně byla z tohoto důvodu poškozena dvojím odpočtem hypotetické ziskové marže. Obě situace jsou vůči žalobkyni diskriminační ve srovnání s ostatními prověřovanými společnostmi, jelikož tyto společnosti mají stejné náklady, které nebyly předmětem úpravy.

      (1)  Úř. věst. L 343, s. 51; oprava Úř. věst. L 7, s. 22


title: Věc C-33/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Gerechtshof Amsterdam (Nizozemsko) dne 26. ledna 2009 – Oracle Nederland BV v. Inspecteur der Belastingdients Utrecht-Gooi/kantoor Utrecht

text:
               18.4.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 90/9

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Gerechtshof Amsterdam (Nizozemsko) dne 26. ledna 2009 – Oracle Nederland BV v. Inspecteur der Belastingdients Utrecht-Gooi/kantoor Utrecht
   (Věc C-33/09)
   2009/C 90/14
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Gerechtshof Amsterdam

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Oracle Nederland BV

      Žalovaný: Inspecteur der Belastingdients Utrecht-Gooi/kantoor Utrecht.

      Předběžné otázky

               1)

               Musí být čl. 11 odst. 4 druhé směrnice (1) a čl. 17 odst. 6 šesté směrnice (2) vykládány v tom smyslu, že členský stát, který chce využít v těchto článcích přiznané možnosti (ponechat) vyloučení kategorie výdajů popsané jako výdaje

                           —

                           na „podávání jídla a pití zaměstnancům podnikatele“;

                           —

                           na „reklamní dárky nebo jiné pozornosti osobám, které v souvislosti s těmito pozornostmi, pokud jim za ně je nebo pokud by jim za ně byla vyfakturována daň zobratu, nejsou nebo by nebyly oprávněny k úplnému nebo podstatnému odpočtu daně“;

                           —

                           na „zajištění ubytování pro zaměstnance podnikatele“;

                           —

                           na „sport a zábavu pro zaměstnance podnikatele“

                     z odpočtu daně z přidané hodnoty, splnil podmínku uvedení kategorie dostatečně určitých předmětů a služeb?

               2)

               V případě kladné odpovědi na první otázku v souvislosti s některou z uvedených kategorií výdajů: je podle čl. 6 odst. 2 a čl. 17 odst. 2 a 6 šesté směrnice přípustné takové ustanovení vnitrostátního práva, o něž se jedná v projednávaném případě, které bylo přijato před vstupem této směrnice v platnost a podle něhož osoba povinná k dani nemůže daň z obratu, která byla zaplacena při koupi určitého zboží a služeb, protože za ně byla vyfakturována úplata včetně daně z obratu, plně odečíst, to znamená, že může provést odpočet pouze do výše daně dlužné za toto plnění?

               3)

               V případě, že je v souvislosti s „podáváním jídla a pití“ splněna podmínka uvedení kategorie dostatečně určitých předmětů a služeb: brání čl. 17 odst. 6 šesté směrnice změně existujícího vyloučení odpočtu daně, jestliže je u této změny možné vycházet z toho, že rozsah vyloučení je v zásadě omezen, přitom ale není možné vyloučit, že rozsah působnosti omezení odpočtu bude v ojedinělém případě v jednom roce především díky paušální povaze pozměněné úpravy rozšířen?

      (1)  Druhá směrnice Rady 67/228/EHS ze dne 11. dubna 1967 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Struktura a způsoby použití společného systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 71, s. 1303).

      (2)  Šestá směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1).


title: Věc F-113/13: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 15. října 2015 – DI v. EASO „Veřejná služba — Zaměstnanci EASO — Smluvní zaměstnanec — Zkušební doba — Propuštění pro zjevnou nezpůsobilost — Žaloba na neplatnost — Soulad mezi žalobou a stížností — Neexistence — Zjevná nepřípustnost — Žaloba na náhradu škody“

text:
               23.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 389/66

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 15. října 2015 – DI v. EASO
   (Věc F-113/13)
   („Veřejná služba - Zaměstnanci EASO - Smluvní zaměstnanec - Zkušební doba - Propuštění pro zjevnou nezpůsobilost - Žaloba na neplatnost - Soulad mezi žalobou a stížností - Neexistence - Zjevná nepřípustnost - Žaloba na náhradu škody“)
   (2015/C 389/75)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: DI (zástupce: I. Vlaic, advokát)

      Žalovaný: Evropský podpůrný úřad pro otázky azylu (zástupci: L. Cerdán Ortiz-Quintana, zmocněnec, D. Waelbroeck a A. Duron, advokáti)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Evropského podpůrného úřadu pro otázky azylu (EASO) o ukončení pracovního poměru žalobce po skončení zkušební doby, která byla prodloužena o tři měsíce.

      Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se odmítá jako zjevně nepřípustná.

               2)

               DI ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropským podpůrným úřadem pro otázky azylu.


title: Věc T-687/13: Žaloba podaná dne 13. prosince 2013 — Unibail Management v. OHIM (Vyobrazení dvou čar a pěti hvězd)

text:
               22.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 52/42

         Žaloba podaná dne 13. prosince 2013 — Unibail Management v. OHIM (Vyobrazení dvou čar a pěti hvězd)
   (Věc T-687/13)
   2014/C 52/81
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Unibail Management (Paříž, Francie) (zástupci: L. Bénard, A. Rudoni, O. Klimis, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               částečně zrušil rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 3. září 2013 ve věci R 299/2013-2 v rozsahu, v němž jím byl zamítnut zápis ochranné známky Společenství č. 10 939 981 pro výrobky a služby zařazené do tříd 16, 35, 36, 38, 41 a 42;

               —

               uložil Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) náhradu nákladů

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka představovaná pěti hvězdami s pěti hroty umístěnými mezi dvěma horizontálními čarami pro výrobky a služby ve třídách 16, 35, 36, 38, 39, 41, 42 a 43 — přihláška ochranné známky Společenství č. 10 939 981

      Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí přihlášky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení článku 7 odst. 1 písm. b) ve spojení s čl. 75 první větou nařízení (ES) č. 207/2009


title: Věc T-345/04: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 11. září 2008 – Itálie v. Komise

text:
               22.11.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/61

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 11. září 2008 – Itálie v. Komise
   (Věc T-345/04) (1)

   (2008/C 301/102)

      Jednací jazyk: italština

   Předseda druhého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 262, 23.10.2004.


title: Věc T-84/17: Žaloba podaná dne 8. února 2017 – Consorzio IB Innovation v. Komise

text:
               27.3.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 95/24

         Žaloba podaná dne 8. února 2017 – Consorzio IB Innovation v. Komise
   (Věc T-84/17)
   (2017/C 095/32)
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Consorzio IB Innovation (Bentivoglio, Itálie) (zástupci: A. Masutti a P. Manzini, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zčásti nebo zcela zrušil napadené rozhodnutí na základě uplatněných žalobních důvodů;

               —

               uložil Komisi náhradu veškerých nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce pět žalobních důvodů.
   Tato žaloba byla podána proti rozhodnutí Generálního ředitelství Evropské komise pro výzkum a inovace ze dne 30. listopadu 2016 (č.j. Ares 2016-6711369), v němž Komise odsouhlasila konečnou zprávu společnosti Lubbock Fine č. 14-BA259-027 ze dne 21. listopadu 2016 a poté rozhodla, že Consorzio IB Innovation (dále jen „sdružení“ nebo „IBI“) mělo povinnost vrátit 294 925,43 eur ve vztahu ke smlouvě č. 261679-CONTAIN a 155 482,91 eur ve vztahu ke smlouvě č. 288383-ICARGO, a dále mělo povinnost ověřit, zda došlo k systémovým chybám ve vztahu k řadě dalších smluv.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z nesprávného a rozporuplného výkladu pojmů „příjemce“ a „třetí strany“ v rozporu s obecnou smlouvou a obecnými podmínkami obsaženými v příloze II obecné smlouvy.

                           —

                           Žalobce v tomto ohledu tvrdí, že s ohledem na charakteristické rysy sdružení, kolektivní subjekt, který je třeba považovat za příjemce ve vztahu k obecné smlouvě, sestává ze všech členů sdružení. Členové sdružení nejsou tudíž ve vztahu k příjemci třetími stranami, ale součástí příjemce samotného. Tudíž pracovníci poskytnutí těmito členy sdružení k úkolům uvedeným v obecné smlouvy by měli být považováni za pracovníky příjemce a nesmí být uvedeni v příloze I, jak se uvádí v napadeném rozhodnutí.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že napadené rozhodnutí postrádá právní základ, obsahuje rozporuplné odůvodnění a porušuje zásadu řádné správy.

                           —

                           Žalobce v tomto ohledu tvrdí, že napadené rozhodnutí musí nutně vycházet z výslovné právní normy a nikoli – jako v tomto případě – z Příručky k finančním záležitostem, kterou vydaly útvary Komise a která není právně závazná. Toto rozhodnutí rovněž porušuje zásadu řádné správy, která Komisi brání, aby přijímala opatření, jež jsou pro příjemce závazná a vycházejí z neúplné a rozporuplné zprávy auditora mimo Komisi.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z nesprávného výkladu a nesprávného použití článku II.15 odst. 2 písm. c) přílohy II obecných smluv CONTAIN a ICARGO.

                           —

                           Žalobce v tomto ohledu tvrdí, že poradci sdružení IBI, jimž bylo odmítnuto proplacení nepřímých nákladů, jsou odborníky bez závazků v jiném orgánu, jedná se o osoby samostatně výdělečně činné. Nevztahuje se na ně ani jedna ze situací, v nichž odstavec 2 písm. c) dotčeného ustanovení brání náhradě nákladů. Pokud se poradci sdružení IBI, kteří pracují z domu, nenacházejí v žádné ze dvou výjimečných situací, nutně se na ně vztahuje obecné pravidlo, tj. na nepřímé náklady se uplatňuje paušální náhrada ve výši 60 %.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení pravidel pro používání jazyků v Evropské unii.

                           —

                           Žalobce v tomto ohledu tvrdí, že auditorská zpráva a rozhodnutí žalované o přijetí této zprávy byly v angličtině, tedy v jiném než národním jazyce sdružení IBI. Byl tedy porušen článek 3 nařízení Rady (EHS) č. 1 ze dne 15. dubna 1958 o užívání jazyků v Evropském společenství pro atomovou energii.

               5.

               Pátý žalobní důvod vycházející z porušení zásady řádné správy z důvodu nedostatku péče při přezkoumání věci.

                           —

                           Žalobce v tomto ohledu tvrdí, že v situaci, kdy Komise pověří externího auditora úkolem prověřit přesnost projektového účetnictví, přechází povinnost řádné péče na tohoto auditora. Navíc jakmile Komise obdrží auditorskou zprávu, zásada řádné péče vyžaduje, aby ji Komise obzvláště pečlivě prověřila a dává Komisi pravomoc v případě nutnosti zasáhnout a opravit její obsah. Komise tuto povinnost řádné péče porušila.


title: Věc T-191/07: Žaloba podaná dne 31. května 2007 – Anheuser-Busch v. OHIM – Budějovický Budvar (BUDWEISER)

text:
               4.8.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 183/34

         Žaloba podaná dne 31. května 2007 – Anheuser-Busch v. OHIM – Budějovický Budvar (BUDWEISER)
   (Věc T-191/07)
   (2007/C 183/67)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Anheuser-Busch, Inc. (St. Louis, Spojené státy) (zástupkyně: V. von Bomhard, advokátka)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: Budějovický Budvar, národní podnik
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí R 299/2006-2 druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 20. března 2007;

               —

               podpůrně zrušit rozhodnutí R 299/2006-2 druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 20. března 2007 v rozsahu, v němž se týká výrobků „nealkoholické nápoje“;

               —

               uložit náhradu nákladů řízení žalovanému a dalšímu účastníku řízení před Úřadem pro harmonizaci na vnitřním trhu v případě, že vstoupí do řízení jako vedlejší účastník.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně.

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „BUDWEISER“ pro výrobky zařazené do třídy 32 (přihláška č. 24 646).

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Budějovický Budvar, národní podnik.

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Mezinárodní slovní ochranná známka „BUDWEISER“ pro výrobky zařazené do třídy 32, mezinárodní obrazová ochranná známka „Budweiser Budvar“ pro výrobky zařazené do tříd 31 a 32, jakož i mezinárodní obrazová ochranná známka „Budweiser Budvar“ pro výrobky zařazené do třídy 32.

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitkám a zamítnutí přihlášky.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení práva být vyslechnut, nesprávné použití čl. 74 odst. 2 nařízení (ES) č. 40/94 (1), jakož i porušení čl. 43 odst. 2 téhož nařízení; podpůrně porušení článku 73 tohoto nařízení kvůli nedostatečnosti odůvodnění.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1994, L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).


title: Věc T-170/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 2. února 2016 – Benelli Q. J. v. OHIM – Demharter (MOTOBI) „Ochranná známka Společenství — Řízení o zrušení — Slovní ochranná známka Společenství MOTOBI — Skutečné užívání ochranné známky — Článek 51 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               14.3.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 98/30

         Rozsudek Tribunálu ze dne 2. února 2016 – Benelli Q. J. v. OHIM – Demharter (MOTOBI)
   (Věc T-170/13) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Řízení o zrušení - Slovní ochranná známka Společenství MOTOBI - Skutečné užívání ochranné známky - Článek 51 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2016/C 098/38)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Benelli Q. J. Srl (Pesaro, Itálie) (zástupci: P. Lukácsi a B. Bozóki, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: původně F. Mattina, poté P. Bullock, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice řízení před Tribunálem: Demharter GmbH (Dillingen, Německo) (zástupce: A. Kohn, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 16. ledna 2013 (věc R 2080/2011-2), týkajícímu se řízení o zrušení mezi společnostmi Demharter GmbH a Benelli Q. J. Srl.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti Benelli Q. J. Srl se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 147, 25.5.2013.


title: Věc F-59/08: Žaloba podaná dne 30. června 2008 – Klug v. Evropská agentura pro léčiva

text:
               30.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 223/62

         Žaloba podaná dne 30. června 2008 – Klug v. Evropská agentura pro léčiva
   (Věc F-59/08)
   (2008/C 223/119)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Bettina Klug (Wiesbaden, Německo) (zástupce: S. Zickgraf, advokát)

      Žalovaná: Evropská agentura pro léčiva
   Předmět a popis sporu
   Zrušení hodnotící zprávy žalobkyně vyhotovené žalovanou za období od 31. prosince 2004 do 31. prosince 2006 a uložení žalované zaplatit náhradu škody a bolestné.
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že hodnotící zpráva žalobkyně vyhotovená žalovanou za období od 31. prosince 2004 do 31. prosince 2006 je neplatná;

               —

               určit, že neprodloužení pracovní smlouvy žalobkyně je neplatné;

               —

               uložit žalované zaplatit žalobkyni náhradu škody ve výši 200 000 eur;

               —

               uložit žalované zaplatit žalobkyni bolestné ve výši 35 000 eur.


title: Věc C-285/12: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 30. ledna 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État — Belgie) — Aboubacar Diakite v. Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides ( „Směrnice 2004/83/ES — Minimální normy týkající se podmínek přiznávání postavení uprchlíka nebo statusu podpůrné ochrany — Osoba, která má nárok na podpůrnou ochranu — Článek 15 písm. c) — Vážné a individuální ohrožení života nebo nedotknutelnosti civilisty v důsledku svévolného násilí během ozbrojeného konfliktu — Pojem „vnitrostátní ozbrojený konflikt“ — Výklad, který je nezávislý na mezinárodním humanitárním právu — Kritéria pro posouzení“ )

text:
               29.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 93/6

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 30. ledna 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État — Belgie) — Aboubacar Diakite v. Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides
   (Věc C-285/12) (1)

   (Směrnice 2004/83/ES - Minimální normy týkající se podmínek přiznávání postavení uprchlíka nebo statusu podpůrné ochrany - Osoba, která má nárok na podpůrnou ochranu - Článek 15 písm. c) - Vážné a individuální ohrožení života nebo nedotknutelnosti civilisty v důsledku svévolného násilí během ozbrojeného konfliktu - Pojem „vnitrostátní ozbrojený konflikt“ - Výklad, který je nezávislý na mezinárodním humanitárním právu - Kritéria pro posouzení)
   2014/C 93/09
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Conseil d'État

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Aboubacar Diakite

      Žalovaný: Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Conseil d'État (Belgie) — Výklad čl. 15 písm. c) směrnice Rady 2004/83/ES ze dne 29. dubna 2004 o minimálních normách, které musí splňovat státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, aby mohli žádat o postavení uprchlíka nebo osoby, která z jiných důvodů potřebuje mezinárodní ochranu, a o obsahu poskytované ochrany (Úř. věst. L 304, s. 12) — Odmítnutí přiznat postavení uprchlíka a podpůrnou ochranu — Osoba, která má nárok na podpůrnou ochranu — Pojem „vnitrostátní ozbrojený konflikt“ — Specifický autonomní výklad nebo přípustnost výkladu, který je v souladu s výkladem mezinárodního humanitárního práva — Kritéria pro posouzení

      Výrok

   Článek 15 písm. c) směrnice Rady 2004/83/ES ze dne 29. dubna 2004 o minimálních normách, které musí splňovat státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, aby mohli žádat o postavení uprchlíka nebo osoby, která z jiných důvodů potřebuje mezinárodní ochranu, a o obsahu poskytované ochrany musí být vykládán v tom smyslu, že pro účely použití tohoto ustanovení je třeba mít za to, že existuje vnitrostátní ozbrojený konflikt, stojí-li řádná armáda státu proti jedné nebo několika ozbrojeným skupinám, nebo stojí-li proti sobě dvě nebo více ozbrojených skupin, aniž je nezbytné, aby tento konflikt mohl být kvalifikován jako ozbrojený konflikt, který nemá mezinárodní ráz ve smyslu mezinárodního humanitárního práva, a aniž jsou intenzita ozbrojených střetů, stupeň organizace proti sobě stojících ozbrojených sil nebo délka konfliktu posuzovány odděleně od míry násilí panujícího na dotyčném území.

      (1)  Úř. věst. C 235, 4. 8. 2012.


title: Věc C-221/15: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 21. září 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hof van beroep te Brussel – Belgie) – trestní řízení proti Etablissements Fr. Colruyt NV „Řízení o předběžné otázce — Směrnice 2011/64/EU — Čl. 15 odst. 1 — Svobodné určování maximálních maloobchodních prodejních cen tabákových výrobků výrobci a dovozci — Vnitrostátní právní úprava zakazující prodej takových výrobků maloobchodníky za ceny nižší, než jsou uvedeny na daňovém kolku — Volný pohyb zboží — Článek 34 SFEU — Způsoby prodeje — Článek 101 SFEU ve spojení s čl. 4 odst. 3 SEU“

text:
               14.11.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 419/19

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 21. září 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hof van beroep te Brussel – Belgie) – trestní řízení proti Etablissements Fr. Colruyt NV
   (Věc C-221/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Směrnice 2011/64/EU - Čl. 15 odst. 1 - Svobodné určování maximálních maloobchodních prodejních cen tabákových výrobků výrobci a dovozci - Vnitrostátní právní úprava zakazující prodej takových výrobků maloobchodníky za ceny nižší, než jsou uvedeny na daňovém kolku - Volný pohyb zboží - Článek 34 SFEU - Způsoby prodeje - Článek 101 SFEU ve spojení s čl. 4 odst. 3 SEU“)
   (2016/C 419/23)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hof van beroep te Brussel

      Účastnice původního trestního řízení

   Etablissements Fr. Colruyt NV

      Výrok

               1)

               Článek 15 odst. 1 směrnice Rady 2011/64/EU ze dne 21. června 2011 o struktuře a sazbách spotřební daně z tabákových výrobků musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je ta, o kterou se jedná ve věci v původním řízení a která zakazuje maloobchodníkům, aby prodávali tabákové výrobky za nižší jednotkovou cenu, než je maloobchodní prodejní cena, kterou výrobce nebo dovozce uvedl na daňovém kolku, jenž je k těmto výrobkům připojen, jestliže byla tato cena svobodně určena výrobcem nebo dovozcem.

               2)

               Článek 34 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je ta, o kterou se jedná ve věci v původním řízení a která maloobchodníkům zakazuje prodávat tabákové výrobky za nižší jednotkovou cenu, než je cena, kterou výrobce nebo dovozce uvedl na daňovém kolku, jenž je k těmto výrobkům připojen, jestliže byla tato cena svobodně určena dovozcem.

               3)

               Článek 101 SFEU ve spojení s čl. 4 odst. 3 SEU musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je právní úprava dotčená ve věci v původním řízení, která zakazuje maloobchodníkům, aby prodávali tabákové výrobky za nižší jednotkovou cenu, než je cena, kterou výrobce nebo dovozce uvedl na daňovém kolku, jenž je připojen k těmto výrobkům.

      (1)  Úř. věst. C 262, 10.8.2015.


title: Spojené věci F-27/06 a F-75/06: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 24. května 2007 – Lofaro v. Komise (Úředníci — Dočasný zaměstnanec — Prodloužení zkušební doby — Propuštění po uplynutí zkušební doby — Akty zasahující do právního postavení — Lhůta pro podání stížnosti — Nepřípustnost)

text:
               7.7.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 155/44

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 24. května 2007 – Lofaro v. Komise
   (Spojené věci F-27/06 a F-75/06) (1)

   (Úředníci - Dočasný zaměstnanec - Prodloužení zkušební doby - Propuštění po uplynutí zkušební doby - Akty zasahující do právního postavení - Lhůta pro podání stížnosti - Nepřípustnost)
   (2007/C 155/81)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Alessandro Lofaro (Brusel, Belgie) (zástupce: J.-L. Laffineur, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: J. Currall a K. Herrmann, zmocněnci, ve věci F-27/06 ve spolupráci s F. Longfilsem, advokátem)
   Předmět spojených věcí
   Ve věci F-27/06:
   Jednak zrušení rozhodnutí Komise o prodloužení zkušební doby žalobce a ukončení jeho smlouvy po uplynutí této doby, a jednak návrh na náhradu škody.
   Ve věci F-75/06:
   Jednak zrušení rozhodnutí Komise ze dne 28. září 2005 o propuštění žalobce po uplynutí jeho zkušební doby a zrušení zprávy o zkušební době, na níž se toto rozhodnutí zakládá, a jednak návrh na náhradu škody.
   Výrok usnesení

               1)

               Žaloby se odmítají jako nepřípustné

               2)

               Každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  F-27/06: Úř. věst. C 208, 6.5.2006 s. 35 a F-75/06: Úř. věst. C 212, 2.9.2006. s. 48.


title: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne  27. října 2005  ve věci C-166/04: Komise Evropských společenství proti Řecké republice (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 79/409/EHS — Ochrana volně žijících ptáků a jejich stanovišť — Zvláště chráněné oblasti — Laguna Messolongi)

text:
               24.12.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 330/5

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (pátého senátu)
   ze dne 27. října 2005
   ve věci C-166/04: Komise Evropských společenství proti Řecké republice (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 79/409/EHS - Ochrana volně žijících ptáků a jejich stanovišť - Zvláště chráněné oblasti - Laguna Messolongi)
   (2005/C 330/09)
   Jednací jazyk: řečtina
   Ve věci C-166/04, jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES, podaná dne 2. dubna 2004, Komise Evropských společenství, (zmocněnci: M. Patakia a M. van Beek) proti Řecké republice (zmocněnkyně: E. Skandalou), Soudní dvůr (pátý senát), ve složení R. Silva de Lapuerta, zastupující předsedkyně pátého senátu, P. Kūris (zpravodaj) a J. Klučka, soudci, generální advokát: P. Léger, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 27. října 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Řecká republika tím, že nepřijala všechna nezbytná opatření pro zavedení a uskutečnění koherentního, specifického a úplného právního režimu schopného zajistit trvale udržitelné řízení a účinnou ochranu zvláště chráněné oblasti laguny Messalongi s ohledem na cíle zachování stanovené směrnicí Rady 79/409/EHS ze dne 2. dubna 1979 o ochraně volně žijících ptáků, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají na základě čl. 4 odst. 1 a odst. 2 této směrnice.

               2)

               Řecké republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 156, 12.6.2004.


title: Věc C-516/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshofs (Německo) dne 27. září 2013 — Dimensione Direct Sales s.r.l., Michele Labianca v. Knoll International S.p.A.

text:
               14.12.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 367/24

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshofs (Německo) dne 27. září 2013 — Dimensione Direct Sales s.r.l., Michele Labianca v. Knoll International S.p.A.
   (Věc C-516/13)
   2013/C 367/42
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesgerichtshof

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Dimensione Direct Sales s.r.l. Michele Labianca

      Žalovaná: Knoll International S.p.A.

      Předběžné otázky

               1)

               Zahrnuje právo na rozšiřování podle čl. 4 odst. 1 směrnice 2001/29/ES (1) právo veřejně nabízet originál díla nebo jeho rozmnoženiny ke koupi?
               V případě kladné odpovědi na první otázku:

               2)

               Zahrnuje právo veřejně nabízet originál díla nebo jeho rozmnoženiny ke koupi nejen smluvní nabídky, nýbrž také reklamní opatření?

               3)

               Dochází k porušení práva na rozšiřování také tehdy, jestliže na základě nabídky ke koupi originálu díla nebo jeho rozmnoženiny nedojde?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/29/ES ze dne 22. května 2001 o harmonizaci určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti, Úř. věst. L 167, s. 10; Zvl. vyd. 17/01 s. 230.


title: Věc T-48/16: Žaloba podaná dne 2. února 2016 – Sigma Orionis v. Komise

text:
               14.3.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 98/59

         Žaloba podaná dne 2. února 2016 – Sigma Orionis v. Komise
   (Věc T-48/16)
   (2016/C 098/75)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Sigma Orionis SA (Valbonne, Francie) (zástupci: S. Orlandi a T. Martin, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               rozhodl, že Evropská komise tím, že na základě protiprávně vypracované zprávy OLAF o vyšetřování zastavila všechny platby dlužné žalobkyni, porušila své smluvní povinnosti plynoucí z grantových smluv FP7 a H2020,

               —

               rozhodl, že Evropská komise tím, že na základě protiprávně vypracované zprávy OLAF o vyšetřování ukončila sporné grantové smlouvy FP7 a H2020, porušila své smluvní povinnosti plynoucí z těchto grantových smluv,

               —

               podpůrně nařídil ustanovit znalce, který určí částky nepopiratelně dlužné žalobkyni na základě sporných grantových smluv.

         V důsledku toho uložil žalované:

               —

               zaplatit protiprávně pozastavené částky na základě grantové smlouvy FP7, a sice 607 404,49 eur, spolu s úroky z prodlení podle článku II.5.5, počítanými ode dne splatnosti dlužných částek, ve výši stanovené Evropskou centrální bankou (ECB) pro hlavní refinanční operace, zvýšené o 3,5 procentních bodů,

               —

               zaplatit protiprávně pozastavené částky na základě grantové smlouvy H2020, a sice 226 688,68 eur, spolu s úroky z prodlení podle článku 21.11.1, počítanými ode dne splatnosti dlužných částek, ve výši stanovené Evropskou centrální bankou (ECB) pro hlavní refinanční operace, zvýšené o 3,5 procentních bodů,

               —

               nahradit žalobkyni další škodu, kterou utrpěla, oceněnou v tomto stadiu na 1 500 000 eur s výhradou zvýšení nebo snížení v průběhu řízení,

               —

               nahradit náklady řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z toho, že Komise nemůže opírat odůvodnění svého rozhodnutí zastavit platby dlužné žalobkyni, a to v plném rozsahu, o zprávu o vyšetřování vypracovanou s použitím protiprávně získaných důkazů. Žalobkyně v tomto ohledu tvrdí, že vzhledem k tomu, že Komise vycházela z důkazů získaných protiprávně, jak zastavení plateb, tak ukončení grantových smluv jsou protiprávní.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení zásady proporcionality, jelikož různé zprávy o technických auditech bez rozdílu konstatovaly, že žalobkyně použila prostředky v souladu se zásadami hospodárnosti, efektivnosti a řádného finančního řízení. Z toho plyne, že Komise nemůže tvrdit, že platně zjistila, že žalobkyně se v rámci jiných grantů dopustila nesrovnalostí, které mohou odůvodňovat ukončení smluv či zastavení veškerých plateb v rámci sporných grantových smluv. Účast na grantových smlouvách kromě toho představuje jediný zdroj financování žalobkyně a neexistence nových evropských projektů by vedla nevyhnutelně k úpadku.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z toho, že Komise zjevně a závažně porušila meze své posuzovací pravomoci, přičemž toto porušení může zakládat mimosmluvní odpovědnost Unie. Bylo poškozeno dobré jméno žalobkyně a rovněž rozsah jejích objednávek, což silně snižuje či dokonce vylučuje jakoukoliv vyhlídku na budoucí účast na nových evropských projektech. Účast na grantových smlouvách kromě toho představuje jediný zdroj financování žalobkyně a neexistence nových evropských projektů by vedla nevyhnutelně k úpadku.


title: Věc C-208/14: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 17. října 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Audiencia Provincial de Navarra, Sección Tercera – Španělsko) – Antonia Valdivia Reche v. Banco de Valencia SA

text:
               19.1.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 16/24

      Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 17. října 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Audiencia Provincial de Navarra, Sección Tercera – Španělsko) – Antonia Valdivia Reche v. Banco de Valencia SA
      (Věc C-208/14) (1)

      (2015/C 016/38)
      Jednací jazyk: španělština
      Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 223, 14.7.2014.


title: Věc T-314/99: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 16. října 2006 – Weghorst-Oliko v. Komise

text:
               16.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 310/29

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 16. října 2006 – Weghorst-Oliko v. Komise
   (Věc T-314/99) (1)

   (2006/C 310/62)

      Jednací jazyk: nizozemština

   Předseda druhého rozšířeného senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 63, 4.3.2000.


title: Věc T-243/14: Žaloba podaná dne 17. dubna 2014 – The Smiley Company v. OHIM (Shape of a face)

text:
               25.8.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/38

         Žaloba podaná dne 17. dubna 2014 – The Smiley Company v. OHIM (Shape of a face)
   (Věc T-243/14)
   2014/C 282/49
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: The Smiley Company SPRL (Brusel, Belgie) (zástupce: A. Freitag, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 16. ledna 2014 přijaté ve věci R 837/2013-1,

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: třírozměrná ochranná známka ve tvaru obličeje pro výrobky spadající do tříd 29 a 30 – přihláška ochranné známky Společenství č. 1 1 1 68  861

      Rozhodnutí průzkumového referenta: přihlašovaná ochranná známka není způsobilá zápisu podle čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009 o ochranné známce Společenství

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení 207/2009 o ochranné známce Společenství


title: Věc T-317/06: Žaloba podaná dne 23. listopadu 2006 – Panrico v. OHIM – HDN Development (Kristy Kreme DOUGHNUTS)

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/69

         Žaloba podaná dne 23. listopadu 2006 – Panrico v. OHIM – HDN Development (Kristy Kreme DOUGHNUTS)
   (Věc T-317/06)
   (2006/C 326/144)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Panrico, S.L. (Unipersonal) (Santa Perpètua de Mogola, Barcelona, Španělsko) (zástupce: D. Pellisé Irquiza, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: HDN Development Corp.
   Návrhy žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 8. srpna 2006 vydané v řízení o dovolání R 0194/2005-1, týkajícím se námitkového řízení č. B 303 992 proti přihlášce ochranné známky Společenství 1 298 785;

               —

               uložit OHIM a přihlašovatelce ochranné známky Společenství č. 1 298 785, HDN Development Corp., náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: HDN Development Corporation

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka se slovy „KRISPY KREME DOUGHNUTS“ (přihláška č. 1 298 785), pro výrobky tříd 25 a 30 a služby třídy 42.

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Španělské slovní ochranné známky „DOGHNUTS“ (č. 1 288 926) a „DONUT“ (č. 399 563) pro výrobky třídy 30, a obrazová ochranná známka „donuts“ pro výrobky třídy 25 a služby třídy 42.

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitek.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: Nesprávné použití čl. 8 odst. 1 písm. b) a článku 5 nařízení (ES) č. 40/94 o ochranné známce Společenství. V tomto ohledu žalobkyně uvádí, že ochranná známka Společenství, která je předmětem tohoto řízení, obsahuje jako hlavní prvek slovo „DOUGHNUTS“, což je zaměnitelné s kolidujícími ochrannými známkami ze skupiny DONUT-DONUTS-DOGHNUTS, které jsou užívány pro tytéž výrobky a služby, čímž vzniká závažné nebezpečí záměny pro španělskou veřejnost.


title: Věc C-148/12: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 13. března 2013 — Evropská komise v. Spolková republika Německo, podporovaná: Francouzskou republikou, Rumunskou republikou, Nizozemským královstvím a Slovenskou republikou

text:
               1.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 156/25

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 13. března 2013 — Evropská komise v. Spolková republika Německo, podporovaná: Francouzskou republikou, Rumunskou republikou, Nizozemským královstvím a Slovenskou republikou
   (Věc C-148/12) (1)

   2013/C 156/42
   Jednací jazyk: němčina
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 138, 12.5.2012.


title: Věc C-214/12 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 8. května 2012 Land Burgenland proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 28. února 2012 ve spojených věcech T-268/08 a T-281/08, Land Burgenland a Rakouská republika v. Evropská komise

text:
               30.6.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 194/16

         Kasační opravný prostředek podaný dne 8. května 2012 Land Burgenland proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 28. února 2012 ve spojených věcech T-268/08 a T-281/08, Land Burgenland a Rakouská republika v. Evropská komise
   (Věc C-214/12 P)
   2012/C 194/25
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Land Burgenland (zástupci: U. Soltész a P. Melcher, Rechtsanwälte, ve spolupráci s A. Eggerem, Rechtsanwalt)

      Další účastnice řízení: Evropská komise, Rakouská republika

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil rozsudek Tribunálu ze dne 28. února 2012 ve spojených věcech T-268/08 a T-281/08;

               —

               vydal sám ve věci konečné rozhodnutí a zrušil rozhodnutí Evropské komise 2008/719/ES ze dne 30. dubna 2008 o státní podpoře C 56/06 (ex NN 77/06) Rakouska na privatizaci společnosti Bank Burgenland (Úř. věst. L 239, s. 32) a uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení před Tribunálem a Soudním dvorem;

               —

               podpůrně k bodu 2 návrhového žádání, vrátil věc k rozhodnutí Tribunálu, přičemž Tribunál bude vázán právním posouzením provedeným v rozsudku Soudního dvora, a aby stanovil, že o nákladech řízení bude rozhodnuto později.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek se obrací prostřednictvím předmětného kasačního prostředku proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 28. února 2012 ve spojených věcech T-268/08 a T-281/08, kterým Tribunál zamítl žalobu navrhovatelky proti rozhodnutí Komise 2008/719/ES ze dne 30. dubna 2008 o státní podpoře Rakouska na privatizaci Bank Burgenland.
   Navrhovatelka uplatňuje čtyři důvody kasačního opravného prostředku:
   1)   Porušení práva být vyslechnut ze strany Tribunálu, neboť neprovedl přezkum podstatné části osmého žalobního důvodu

   Navrhovatelka prostřednictvím tvrzení, které nebylo předmětem přezkumu, tvrdila, že Komise v napadeném rozhodnutí zohlednila zvýhodnění spojené s „dodatečnými půjčkami“ ve výši 380 milionů eur a přitom nezohlednila zvýhodnění, které bylo spojené s půjčkami v objemu 320 milionů eur a které mělo za následek neexistenci jakéhokoliv „prvku podpory“ v rámci prodeje Bank Burgenland společnosti Grazer Wechselseitige Versicherung.
   Toto tvrzení podle ní Tribunál nepřezkoumal, ačkoliv navrhovatelka Tribunál na toto tvrzení v poznámkách ke zprávě k jednání ještě jednou výslovně upozornila, protože již nebylo obsaženo ve zprávě k jednání.
   2)   Porušení čl. 107 odst. 1 SFEU konstatováním, že Komise při posouzení nabídek, aniž by se dopustila nesprávného právního posouzení, nezohlednila rizika vyplývající pro Land Burgenland z „Ausfallhaftung“ (ručení v případě platební neschopnosti)

   Tribunál se v tomto ohledu opírá nesprávně o judikaturu, kterou nelze na projednávanou věc použít, resp. v rozsahu, v němž ji lze přinejmenším v zásadě použít, je v rozporu s úvahami Tribunálu.
   Tribunál navíc nezohlednil další judikaturu, která je v rozporu s jeho úvahami.
   Tribunál nakonec nesprávně považoval rizika vyplývající z Ausfallhaftung za rizika, k nimž lze přihlédnout, ačkoliv Ausfallhaftung představuje existující a tudíž zákonnou podporu.
   3)   Porušení čl. 107 odst. 1 SFEU konstatováním, že Komise se pro účely určení tržní ceny Bank Burgenland nesprávně opírala o nabídku sdružení

   Tribunál nesprávně nespatřoval ve výběru a použití metody k určení tržní ceny Bank Burgenland ze strany Komise žádné zjevně nesprávné posouzení.
   Tribunál navíc považoval nabídkové řízení provedené pro účely prodeje Bank Burgenland v rozporu s jednoznačnými konstatováními Komise za nabídkové řízení bez podmínek a opíral se o nesprávné konstatování Komise, aniž by jej přezkoumal, podle něhož „nedostatky postihující“ podmínky neovlivnily výši nabídek.
   Navíc Tribunál měl za to, že zohlednění nabídky sdružení ze strany Tribunálu, navzdory jejímu značnému navýšení, nebylo stiženo vadou, ačkoliv konstatování navýšení spočívalo v rozhodující míře na skutečnosti, že Ausfallhaftung není podstatné a že rizika vyplývající z Ausfallhaftung nelze zohlednit.
   4)   Porušení čl. 107 odst. 1 SFEU konstatováním, že Komise, aniž by se dopustila nesprávného právního posouzení, konstatovala, že ani výsledek ani doba trvání řízení před Finanzmarktaufsichtsbehörde (orgán regulace finančních trhů) (FMA) neodůvodnily prodej Bank Burgenland Grazer Wechselseitige Versicherung

   Tribunál považoval konstatování Komise, že neexistovaly žádné indicie, že FMA zakáže prodej sdružení, za bezchybné, avšak přitom nesprávně vycházel z toho, že indicie, které uvedla navrhovatelka, nebyly pro povolovacího řízení před FMA relevantní a FMA je nezohlednil.
   Tribunál navíc při konstatování, že neexistovaly žádné indicie, že doba trvání řízení před FMA značně ohrozí vyhlídky na privatizaci Bank Burgenland, nezohlednil konkrétní důkazy, které předložila žalobkyně.
   Tribunál nakonec uplatnil nesprávné kritérium přezkumu a kontroly.


title: Věc T-72/08: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. září 2010 — Travel Service v. OHIM — Eurowings Luftverkehrs (smartWings) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství smartWings — Starší národní a mezinárodní slovní a obrazové ochranné známky EUROWINGS a EuroWings — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Podobnost označení — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009) — Povinnost uvést odůvodnění — Článek 73 nařízení č. 40/94 (nyní článek 75 nařízení č. 207/2009) — Článek 79 nařízení č. 40/94 (nyní článek 83 nařízení č. 207/2009)“ )

text:
               6.11.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/25

         Rozsudek Tribunálu ze dne 13. září 2010 — Travel Service v. OHIM — Eurowings Luftverkehrs (smartWings)
   (Věc T-72/08) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství smartWings - Starší národní a mezinárodní slovní a obrazové ochranné známky EUROWINGS a EuroWings - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Podobnost označení - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009) - Povinnost uvést odůvodnění - Článek 73 nařízení č. 40/94 (nyní článek 75 nařízení č. 207/2009) - Článek 79 nařízení č. 40/94 (nyní článek 83 nařízení č. 207/2009))
   2010/C 301/40
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Travel Service a.s. (Praha, Česká republika) (zástupci: S. Hejdová a R. Charvát, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Eurowings Luftverkehrs AG (Norimberk, Německo) (zástupce: J. Schmidt, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 21. listopadu 2007 (věc R 1515/2006-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi Eurowings Luftverkehrs AG a Travel Service a.s.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Travel Service a.s. ponese kromě vlastních nákladů řízení také náklady vynaložené Úřadem pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) a společností Eurowings Luftverkehrs AG.

      (1)  Úř. věst. C 107, 26.4.2008.


title: Výmaz věci C-17/04

text:
               6.11.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 273/27

         Výmaz věci C-17/04 (1)

   (2004/C 273/54)
   Usnesením ze dne 29. července 2004 rozhodl předseda Soudního dvora Evropských společenství o výmazu věci C-17/04: Komise Evropských společenství proti Španělskému království.

      (1)  Úř. věst. C 59, 6.3.2004.


title: Věc T-409/13: Žaloba podaná dne 2. srpna 2013 — Companhia Previdente a Socitrel v. Komise

text:
               14.12.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 367/30

         Žaloba podaná dne 2. srpna 2013 — Companhia Previdente a Socitrel v. Komise
   (Věc T-409/13)
   2013/C 367/53
   Jednací jazyk: portugalština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: COMPANHIA PREVIDENTE — Sociedade de Controle de Participações Financeiras, SA (Lisabon, Portugalsko) a SOCITREL — Sociedade Industrial de Trefilaria, SA (Trofa, Portugalsko) (zástupci: D. Proença de Carvalho, J. Caimoto Duarte, F. Proença de Carvalho a T. Luísa Faria, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               prohlásil žalobu za přípustnou a odůvodněnou,

               —

               zrušil rozhodnutí Generálního ředitelství Evropské komise pro hospodářskou soutěž ze dne 24. května 2013 (D/2013/048425), kterým bylo zamítnuto snížení, z důvodu platební neschopnosti, pokuty uložené společnosti SOCITREL v řízení podle článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP, a kterým byla společnost COMPANHIA PREVIDENTE společně a nerozdílně uložena povinnost zaplatit uvedenou pokudu,

               —

               uplatnil snížení pokuty uložené žalobkyním s ohledem na jejich platební neschopnost.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně dva žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod vychází z porušení povinnosti odůvodnění uvedené v článku 296 SFEU ze strany Komise, neboť Komise nezohlednila údaje předložené skupinou COMPANHIAS PREVIDENTE ohledně její platební neschopnosti.

                           —

                           Žalobkyně jsou toho náízoru, že Komise porušila článek 296 SFEU, jelikož řádně neodůvodnila odmítnutí snížit pokutu z důvodu platební neschopnosti, jelikož nebyly zvlášť analyzovány podmínky, které podle rozhodovací praxe Evropské komise (zejména bodu 35 pokynů ke způsobu výpočtu pokut uložených podle čl. 23 odst. 2 písm. a) nařízení Rady (ES) č. 1/2003 (1), dále jen „pokyny“) a podle judikatury unijních soudů týkající se platební neschopnosti, musí být splněny, aby bylo možné v tomto rámci snížit pokutu; rovněž řádně neposoudila tvrzení ohledně splnění uvedených podmínek ze strany skupiny COMPANHIA PREVIDENTE uvedená CP během dotčeného řízení před Evropskou komisí.

               2)

               Druhý žalobní důvod vychází z nesprávného posouzení skutkového stavu, ze zjevně nesprávného posouzení a z porušení zásady proporcionality, neboť Komise neprovedla snížení pokuty z důvodu platební neschopnosti skupiny COMPANHIA PREVIDENTE.

                           —

                           Žalobkyně zastávají názor, že došlo k nesprávnému posouzení skutkového stavu, ke zjevně nesprávnému posouzení a k porušení zásady proporcionality, protože nebyly řádně zohledněny všechny relevantní skutečnosti a protože nebyli vhodně přezkoumány důkazy předložené společností COMPANHIA PREVIDENTE během řízení o přezkumu pokuty z důvodu platební neschopnosti podle bodu 35 pokynů, jelikož pokuta převyšuje finanční možnosti skupiny COMPANHIA PREVIDENTE.

         Žalobkyně krom toho žádají podle článku 261 SFEU o snížení pokuty, z důvodu platební neschopnosti, uložené společnosti SOCITREL, za jejíž zaplacení odpovídá společnost COMPANHIA PREVIDENTE společně a nerozdílně.

      (1)  Úř. věst. L 1, s. 1.


title: Věc F-87/05: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 30. června 2006 – Ott a další v. Komise ( Úředníci — Hodnotící období 2004 — Nezapsání na seznam povýšených úředníků — Článek 111 jednacího řádu Soudu prvního stupně — Žaloba zčásti zjevně nepřípustná a zčásti zjevně neopodstatněná )

text:
               12.8.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 190/34

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 30. června 2006 – Ott a další v. Komise
   (Věc F-87/05) (1)

   („Úředníci - Hodnotící období 2004 - Nezapsání na seznam povýšených úředníků - Článek 111 jednacího řádu Soudu prvního stupně - Žaloba zčásti zjevně nepřípustná a zčásti zjevně neopodstatněná“)
   (2006/C 190/63)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobci: Martial Ott (Oberanven, Lucembursko), Fernando Lopez Tola (Lucemburk, Lucembursko) a Francis Weiler (Itzig, Lucembursko) (zástupci: G. Bounéou a F. Frabetti, advokáti)

      Žalovaná: Komise (zástupci: C. Berardis-Kayser a D. Martin, zmocněnci)
   Předmět věci
   Jednak zrušení rozhodnutí ze dne 30. listopadu 2004 zveřejněné v Administrativních informacích č. 130 2004 ze dne 30. listopadu 2004, kterým Komise Evropských společenství rozhodla o seznamu úředníků povýšených za hodnotící období 2004, v tom, že tento seznam neuvádí jména žalobců, a jednak podpůrně zrušení bodů přidělených za hodnotící období 2004.
   Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se zamítá zčásti jako zjevně nepřípustná a zčásti jako zjevně neopodstatněná.

               2)

               Každý účastník řízení nese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 315, 10.12.2005 (věc původně zapsaná do rejstříku Soudu prvního stupně Evropských společenství pod číslem T-349/05 a postoupená Soudu pro veřejnou službu Evropské unie usnesením ze dne 15.12.2005).


title: Věc C-261/15: Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 21. září 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Vredegerecht te Ieper – Belgie) – Nationale Maatschappij der Belgische Spoorwegen NV v. Gregory Demey „Železniční přeprava — Nařízení (ES) č. 1371/2007 — Práva a povinnosti cestujících — Chybějící přepravní doklad — Nenapravení ve stanovených lhůtách — Přestupek“

text:
               14.11.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 419/20

         Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 21. září 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Vredegerecht te Ieper – Belgie) – Nationale Maatschappij der Belgische Spoorwegen NV v. Gregory Demey
   (Věc C-261/15) (1)

   („Železniční přeprava - Nařízení (ES) č. 1371/2007 - Práva a povinnosti cestujících - Chybějící přepravní doklad - Nenapravení ve stanovených lhůtách - Přestupek“)
   (2016/C 419/25)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Vredegerecht te Ieper

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Nationale Maatschappij der Belgische Spoorwegen NV

      Žalovaný: Gregory Demey

      Výrok

   Článek 6 odst. 2 poslední věta přípojku A k úmluvě o mezinárodní železniční přepravě (COTIF) ze dne 9. května 1980, ve znění pozměňovacího protokolu k úmluvě o mezinárodní železniční přepravě ze dne 3. června 1999, který je obsažen v příloze I nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1371/2007 ze dne 23. října 2007 o právech a povinnostech cestujících v železniční přepravě, musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání vnitrostátním ustanovením, která stanovují, že osoba, jež cestuje vlakem bez přepravního dokladu určeného k tomuto účelu a nenapraví situaci ve lhůtách stanovených těmito ustanoveními, není ve smluvním vztahu se železničním podnikem.

      (1)  Úř. věst. C 270, 17.8.2015.


title: Věc T-512/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 5. listopadu 2013 — Rusal Armenal v. Rada ( „Dumping — Dovoz některých hliníkových fólií pocházejících z Arménie, Brazílie a Čínské lidové republiky — Přistoupení Arménie k WTO — Status podniku působícího v tržním hospodářství — Článek 2 odstavec 7 nařízení (ES) č. 384/96 — Slučitelnost s antidumpingovou dohodou — Článek 277 SFEU“ )

text:
               14.12.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 367/27

         Rozsudek Tribunálu ze dne 5. listopadu 2013 — Rusal Armenal v. Rada
   (Věc T-512/09) (1)

   (Dumping - Dovoz některých hliníkových fólií pocházejících z Arménie, Brazílie a Čínské lidové republiky - Přistoupení Arménie k WTO - Status podniku působícího v tržním hospodářství - Článek 2 odstavec 7 nařízení (ES) č. 384/96 - Slučitelnost s antidumpingovou dohodou - Článek 277 SFEU)
   2013/C 367/48
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Rusal Armenal ZAO (Jerevan, Arménie) (zástupce: B. Evtimov, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: původně J. P. Hix, zmocněnec, ve spolupráci s G. Berrischem a G. Wolfem, advokáti, poté J. P. Hix a B. Driessen, zmocněnec, ve spolupráci s G. Berrischem a nakonec J. P. Hix a B. Driessen)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Evropská komise (zástupci: M. França a C. Clyne, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení nařízení Rady (ES) č. 925/2009 ze dne 24. září 2009 o uložení konečného antidumpingového cla a o konečném výběru prozatímně uloženého cla na dovoz některých hliníkových fólií pocházejících z Arménie, Brazílie a Čínské lidové republiky (Úř. věst. L 262, s. 1).

      Výrok rozsudku

               1)

               Nařízení Rady (ES) č. 925/2009 ze dne 24. září 2009 o uložení konečného antidumpingového cla a o konečném výběru prozatímně uloženého cla na dovoz některých hliníkových fólií pocházejících z Arménie, Brazílie a Čínské lidové republiky se zrušuje v rozsahu, ve kterém se týká společnosti Rusal Armenal ZAO.

               2)

               Rada Evropské unie nahradí náklady řízení společnosti Rusal Armenal.

               3)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 80, 27.3.2010.


title: Věc C-580/14: Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 17. prosince 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgericht Berlin – Německo) – Sandra Bitter, jakožto insolvenční správkyně společnosti Ziegelwerk Höxter GmbH v. Bundesrepublik Deutschland „Řízení o předběžné otázce — Směrnice 2003/87/ES — Systém pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů — Pokuta za překročení emisí — Proporcionalita“

text:
               22.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 68/19

         Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 17. prosince 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgericht Berlin – Německo) – Sandra Bitter, jakožto insolvenční správkyně společnosti Ziegelwerk Höxter GmbH v. Bundesrepublik Deutschland
   (Věc C-580/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Směrnice 2003/87/ES - Systém pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů - Pokuta za překročení emisí - Proporcionalita“)
   (2016/C 068/24)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Verwaltungsgericht Berlin

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Sandra Bitter, jakožto insolvenční správkyně společnosti Ziegelwerk Höxter GmbH

      Žalovaná: Bundesrepublik Deutschland

      Výrok

   Přezkum položené otázky neodhalil žádnou skutečnost, kterou by mohla být z hlediska zásady proporcionality dotčena platnost čl. 16 odst. 3 druhé věty směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/29/ES ze dne 23. dubna 2009, v rozsahu, v němž stanoví pokutu ve výši 100 eur za každou vypuštěnou tunu ekvivalentu oxidu uhličitého, pro kterou provozovatel nevyřadil povolenky.

      (1)  Úř. věst. C 96, 23. 3. 2015.


title: Věc C-340/09: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 9. prosince 2010 — Evropská komise v. Španělské království ( „Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 1999/22/ES — Článek 4 odst. 2 až 5 — Chov volně žijících živočichů — Zoologická zahrada“ )

text:
               19.2.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 55/12

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 9. prosince 2010 — Evropská komise v. Španělské království
   (Věc C-340/09) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 1999/22/ES - Článek 4 odst. 2 až 5 - Chov volně žijících živočichů - Zoologická zahrada)
   2011/C 55/20
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: S. Pardo Quintillán a D. Recchia, zmocněnci)

      Žalované: Španělské království (zástupci: B. Plaza Cruz a N. Díaz Abad, zmocněnci)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Porušení čl. 4 odst. 2, 3, 4 a 5 směrnice Rady 1999/22/ES ze dne 29. března 1999 o chovu volně žijících živočichů v zoologických zahradách (Úř. věst. L 94, s. 24; Zvl. vyd. 15/04, s. 140)

      Výrok

               1)

               Španělské království tím, že ve stanovené lhůtě nepřijalo všechna opatření, která jsou v souvislosti se zoologickými zahradami, které jsou předmětem této žaloby, nacházejícími se v provinciích Aragon, Asturias, Baleares, Canarias, Cantabria, Castilla -León, Valencia, Extremadura a Galícia v oblasti dohledu, udělování licencí a případně uzavření těchto zařízení podle čl. 4 odst. 2 až 5 směrnice Rady 1999/22/ES ze dne 29. března 1999 o chovu volně žijících živočichů v zoologických zahradách nezbytná, nesplnilo povinnosti, které pro něj z uvedené směrnice vyplývají.

               2)

               Španělskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 256, 24.10.2009.


title: Věc C-308/13 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 5. června 2013 společností Italiana Calzature SpA proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 9. dubna 2013 ve věci T-336/11, Società Italiana Calzature SpA v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

text:
               10.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 233/2

         Kasační opravný prostředek podaný dne 5. června 2013 společností Italiana Calzature SpA proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 9. dubna 2013 ve věci T-336/11, Società Italiana Calzature SpA v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)
   (Věc C-308/13 P)
   2013/C 233/03
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Società Italiana Calzature SpA (zástupci: A. Rapisardi a C. Ginevra, advokáti)

      Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), VICINI SpA

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozsudek č. 564397 vydaný Tribunálem Evropské unie ve věci T-336/11 dne 9. dubna 2013, oznámený téhož dne, vyhovět návrhovým žádáním formulovaným Società Italiana Calzature SpA (dále jen „SIC“) v žalobě v prvním stupni, zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu ze dne 8. dubna 2011 ve věci R 634/2010-2 a v souladu s rozhodnutím námitkového oddělení ze dne 5. března 2010 o námitce B 1 350 711 konstatovat a prohlásit, že pro ochrannou známku Společenství VICINI č. 6513386 musí být odmítnut zápis z důvodu nedostatku novosti, jelikož je podobná a je možné ji zaměnit se starším slovním označením „ZANOTTI“, které je předmětem ochranné známky Společenství zapsané pod č. 244 277 a italské ochranné známky zapsané pod č. 452 869, jejichž majitelem je SIC;

               —

               uložit OHIM náhradu veškerých nákladů a poplatků v řízení v obou stupních;

               —

               uložit VICINI S.p.A, aby zaplatila SIC všechny náklady v přechozích fázích řízení před námitkovým oddělením a odvolacím senátem.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Rozsudek Tribunálu je stižen nedostatkem a rozporností odůvodnění. Vizuální přednostní postavení grafického prvku oproti slovnímu prvku přihlašované ochranné známky a doplnění slov „Giuseppe“ a „Design“ ke slovu „ZANOTTI“ nepostačuje k vyloučení nebezpečí záměny mezi kolidujícími ochrannými známkami, a to s ohledem na vlastnosti dotčených slovních prvků a zejména skutečnost, že nemají rozlišovací povahu.
   Tribunál se dopustil pochybení, když uvedl, že slovo „ZANOTTI“, které představuje slovní prvek přihlašované ochranné známky, nemá nezávislou rozlišovací funkci, čímž z tohoto pohledu vyloučil rovněž riziko záměny mezi kolidujícími ochrannými známkami.


title: Věc T-464/16 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 22. srpna 2016 HI proti rozsudku vydanému dne 10. června 2016 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-133/15, HI v. Komise

text:
               10.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 371/24

         Kasační opravný prostředek podaný dne 22. srpna 2016 HI proti rozsudku vydanému dne 10. června 2016 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-133/15, HI v. Komise
   (Věc T-464/16 P)
   (2016/C 371/26)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: HI (Brusel, Belgie) (zástupce: M. Velardo, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

   Navrhovatel navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozsudek ze dne 10. června 2016 ve věci F-133/15 a sám ve věci rozhodl;

               —

               případně vrátil věc Soudu pro veřejnou službu;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení vynaložených v obou stupních řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Na podporu kasačního opravného prostředku předkládá navrhovatel čtyři důvody.

               1.

               První důvod kasačního opravného prostředku vychází z porušení unijního práva v souvislosti s povinností uvést odůvodnění a práva na obhajobu, a to v rozsahu, v němž orgán Evropské komise oprávněný ke jmenování podrobně neupřesnil důvody, na jejichž základě uložil navrhovateli disciplinární sankci v podobě zařazení o dvě platové třídy níže v téže funkční skupině.

               2.

               Druhý důvod kasačního opravného prostředku vychází z porušení unijního práva, kterého se měl Soud pro veřejnou službu (dále jen „SVS“) dopustit v souvislosti s dodržením přiměřené lhůty, práva na obhajobu a povinnosti uvést odůvodnění. SVS též údajně zkreslil skutkové okolnosti a důkazy.

               3.

               Třetí důvod kasačního opravného prostředku vychází ze zkreslení skutkových okolností a důkazů a z porušení unijního práva a článku 41 Listiny základních práv Evropské unie, kterého se měl SVS dopustit.

               4.

               Čtvrtý důvod kasačního opravného prostředku vychází z porušení zásady proporcionality, kterého se měl SVS dopustit.