title: Věc C-36/11: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 6. září 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Consiglio di Stato — Itálie) — Pioneer Hi Bred Italia Srl v. Ministero delle Politiche Agricole, Alimentari e Forestali ( „Zemědělství — Geneticky modifikované organismy — Směrnice 2002/53/ES — Společný katalog odrůd druhů zemědělských rostlin — Geneticky modifikované organismy zapsané do společného katalogu — Nařízení (ES) č. 1829/2003 — Článek 20 — Stávající produkty — Směrnice 2001/18/ES — Článek 26a — Opatření k předcházení nezáměrné přítomnosti geneticky modifikovaných organismů — Vnitrostátní opatření zakazující pěstování geneticky modifikovaných organismů zapsaných do společného katalogu a povolených jakožto stávající produkty do doby, než budou přijata opatření na základě článku 26a směrnice 2001/18/ES“ )

text:
               17.11.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 355/5

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 6. září 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Consiglio di Stato — Itálie) — Pioneer Hi Bred Italia Srl v. Ministero delle Politiche Agricole, Alimentari e Forestali
   (Věc C-36/11) (1)

   (Zemědělství - Geneticky modifikované organismy - Směrnice 2002/53/ES - Společný katalog odrůd druhů zemědělských rostlin - Geneticky modifikované organismy zapsané do společného katalogu - Nařízení (ES) č. 1829/2003 - Článek 20 - Stávající produkty - Směrnice 2001/18/ES - Článek 26a - Opatření k předcházení nezáměrné přítomnosti geneticky modifikovaných organismů - Vnitrostátní opatření zakazující pěstování geneticky modifikovaných organismů zapsaných do společného katalogu a povolených jakožto stávající produkty do doby, než budou přijata opatření na základě článku 26a směrnice 2001/18/ES)
   2012/C 355/06
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Consiglio di Stato

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: Pioneer Hi Bred Italia Srl

      Odpůrce: Ministero delle Politiche Agricole, Alimentari e Forestali

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Consiglio di Stato — Sezione Seconda — Výklad článků 16, 19, 22 a 26a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/18/ES ze dne 12. března 2001 o záměrném uvolňování geneticky modifikovaných organismů do životního prostředí a o zrušení směrnice Rady 90/220/EHS (Úř. věst. L 106, s. 1; Zvl. vyd. 15/06, s. 77) — Výklad článku 19 směrnice Rady 2002/53/ES ze dne 13. června 2002 o Společném katalogu odrůd druhů zemědělských rostlin (Úř. věst. L 193, s. 1; Zvl. vyd. 3/36, s. 281) — Žádost o vydání souhlasu s pěstováním GMO, které jsou uvedeny v evropském společném katalogu odrůd — Odmítnutí příslušným orgánem z důvodu neexistence vnitrostátních ustanovení právní úpravy v dané oblasti

      Výrok

               1)

               Vnitrostátní postup udělování souhlasu se nemůže uplatnit na pěstování takových geneticky modifikovaných organismů, jako jsou odrůdy kukuřice MON 810, pokud byl k používání těchto odrůd a k jejich uvádění na trh udělen souhlas na základě článku 20 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1829/2003 ze dne 22. září 2003 o geneticky modifikovaných potravinách a krmivech a uvedené odrůdy byly zapsány do společného katalogu odrůd druhů zemědělských rostlin upraveného směrnicí Rady 2002/53/ES ze dne 13. června 2002 o Společném katalogu odrůd druhů zemědělských rostlin ve znění nařízení č. 1829/2003.

               2)

               Článek 26a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/18/ES ze dne 12. března 2001 o záměrném uvolňování geneticky modifikovaných organismů do životního prostředí a o zrušení směrnice Rady 90/220/EHS ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/27/ES ze dne 11. března 2008 neumožňuje členskému státu, aby na svém území obecně zakázal pěstování takových geneticky modifikovaných organismů do doby, než budou přijata opatření k zajištění koexistence, jejichž cílem bude předcházet nezáměrné přítomnosti geneticky modifikovaných organismů v jiných plodinách.

      (1)  Úř. věst. C 89, 19.3.2011.


title: Věc T-424/11: Usnesení Tribunálu ze dne 13. prosince 2012 — Cementos Molins v. Komise

text:
               9.2.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/26

         Usnesení Tribunálu ze dne 13. prosince 2012 — Cementos Molins v. Komise
   (Věc T-424/11) (1)

   2013/C 38/48
   Jednací jazyk: španělština
   Předseda osmého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 282, 24.9.2011.


title: Věc C-221/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hof van beroep te Brussel (Belgie) dne 13. května 2015 – Openbaar Ministerie v. Etablissements Fr. Colruyt NV

text:
               10.8.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 262/5

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hof van beroep te Brussel (Belgie) dne 13. května 2015 – Openbaar Ministerie v. Etablissements Fr. Colruyt NV
   (Věc C-221/15)
   (2015/C 262/07)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hof van beroep te Brussel

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: Openbaar Ministerie

      Odpůrkyně: Etablissements Fr. Colruyt NV

      Předběžné otázky

               1)

               Brání čl. 15 odst. 1 směrnice 2011/64/EU (1), popřípadě ve spojení s čl. 20 a čl. 21 Listiny základních práv Evropské unie ze dne 7. prosince 2000 (2), vnitrostátnímu opatření, které zavazuje maloobchodníky k dodržování minimálních cen tím, že jim ohledně tabákových výrobků zakazuje uplatnit nižší cenu, jež je nižší než cena uvedená výrobcem/dovozcem na daňovém kolku?

               2)

               Brání článek 34 SFEU vnitrostátnímu opatření, které zavazuje maloobchodníky k dodržování minimálních cen tím, že jim ohledně tabákových výrobků zakazuje uplatnit nižší cenu, jež je nižší než cena uvedená výrobcem/dovozcem na daňovém kolku?

               3)

               Brání čl. 4 odst. 3 SFEU ve spojení s článkem 101 SFEU vnitrostátnímu opatření, které zavazuje maloobchodníky k dodržování minimálních cen tím, že jim ohledně tabákových výrobků zakazuje uplatnit nižší cenu, jež je nižší než cena uvedená výrobcem/dovozcem na daňovém kolku?

      (1)  Směrnice Rady 2011/64/EU ze dne 21. června 2011 o struktuře a sazbách spotřební daně z tabákových výrobků (Úř. věst. L 176, s. 24).

      (2)  Úř. věst. 2000, C. 364, s. 1.


title: Věc C-329/09 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 17. srpna 2009 Iride SpA, původně AMGA SpA proti rozsudku Soudu prvního stupně (osmého rozšířeného senátu) vydanému dne 11. června 2009 ve věci T-300/02, AMGA v. Komise

text:
               7.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 267/41

         Kasační opravný prostředek podaný dne 17. srpna 2009 Iride SpA, původně AMGA SpA proti rozsudku Soudu prvního stupně (osmého rozšířeného senátu) vydanému dne 11. června 2009 ve věci T-300/02, AMGA v. Komise
   (Věc C-329/09 P)
   2009/C 267/72
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Iride SpA, původně AMGA SpA (zástupci: L. Radicati di Brozolo a T. Ubaldi, advokáti)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství, A2A SpA, původně ASM Brescia SpA

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozsudek vydaný ve věci T-300/02 z důvodu zkreslení skutkových okolností spisu a pochybení v právních závěrech, ke kterým Soud došel na základě uvedených skutkových okolností, v části, v níž prohlašuje, že Azienda Mediterranea Gas e Acqua S.p.A. (AMGA) není osobně dotčena sporným rozhodnutím (1) a že žaloba, kterou podala ve věci T-300/02, je nepřípustná;

               —

               prohlásit za přípustnou žalobu podanou ve věci T-300/02 a vrátit věc Soudu prvního stupně, aby rozhodl ve věci samé ve smyslu článku 61 Statutu Soudního dvora;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení v obou stupních řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Navrhovatelka na podporu svého kasačního opravného prostředku uplatňuje jediný důvod kasačního opravného prostředku vycházející ze zkreslení skutkových okolností spisu a pochybení v právních závěrech, ke kterým Soud došel na základě nesprávných zjištění uvedených v rozsudku, v souladu s čl. 230 odst. 4 ES a relevantní judikaturou Společenství. Podle Iride Soud zejména zcela zkreslil důkazy, které mu tato společnost předložila k posouzení za účelem potvrzení, že AMGA je skutečným příjemcem individuální podpory poskytnuté na základě sporného režimu, jejíž navrácení Komise nařídila. Z důvodu tohoto zkreslení skutkových okolností spisu tedy Soud pochybil v právních závěrech, že tato společnost není osobně dotčena sporným rozhodnutím, a že tedy její žaloba je nepřípustná.

      (1)  Rozhodnutí Komise 2003/193/ES ze dne 5. června 2002 o státní podpoře poskytované Itálií ve formě osvobození od daně a půjček za zvýhodněných podmínek podnikům poskytujícím veřejné služby s většinovou veřejnou kapitálovou účastí (Úř. věst. L 77, s. 21).


title: Věc T-459/16: Žaloba podaná dne 19. srpna 2016 – Španělsko v. Komise

text:
               24.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 392/42

         Žaloba podaná dne 19. srpna 2016 – Španělsko v. Komise
   (Věc T-459/16)
   (2016/C 392/56)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Španělské království (zástupce: M. Sampol Pucurull, Abogado del Estado)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil prováděcí rozhodnutí Komise (EU) 2016/105 ze dne 21. června, kterým se z financování Evropskou unií vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF), v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV), v rozsahu, v němž se týká Španělského království ve vztahu k určitým podporám na plochu a v rozsahu, v němž z financování vylučuje 262 887 429,57 eur;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce jeden žalobní důvod, který se dělí na dvě části.

               1.

               Žalobce tvrdí, že Komisí uložená úprava porušuje článek 31 nařízení Rady (ES) č. 1290/2005 ze dne 21. června 2005 o financování společné zemědělské politiky (Úř. věst. L 209, s. 1), jakož i pokyny z roku 1997 (dokument VI/5330/97), které se týkají podmínek, jež musí být splněny při uložení opravy ve výši 25 % nebo 10 %. Toto porušení obsahuje též překročení pravomoci ze strany Komise při výkonu její posuzovací pravomoci a porušení zásady proporcionality a zásady právní jistoty.

                           —

                           Zaprvé, španělské orgány mají za to, že jednotlivé úpravy porušují čl. 31 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 1290/2005, ve vztahu k provádění pokynů z roku 1997 a ve vztahu k zásadě proporcionality, neboť Komisi chybí vážné důvody pro učinění závěru, že je třeba uložit finanční úpravu ve výši 25 % ve vztahu k pastvinám porostlým dřevinami za roky 2009 a 2013, s výjimkou uvedených pastvin pěti Autonomních společenství v roce 2009, ohledně kterých se má za to, že se použije čl. 73a odst. 2a nařízení Komise (ES) č. 796/2004 ze dne 21. dubna 2004, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro podmíněnost, odlišení a integrovaný administrativní a kontrolní systém podle nařízení Rady (ES) č. 1782/2003, který se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce (DO 2004 L 141, s. 18).

                     Španělské orgány rovněž zpochybňují uplatnění, ze strany Komise, úpravy ve výši 10 % pro roky 2009 a 2013 ve vztahu k pastvinám porostlým dřevinami a pastvinám, kde jsou dřeviny vysazovány pro rok 2009.

                           —

                           Zadruhé, španělské orgány mají za to, že napadené rozhodnutí porušuje článek 31 nařízení (ES) č. 1290/2005, pokud jde o zásadu proporcionality a zásadu právní jistoty, když nebere ohled na čl. 73a odst. 2a nařízení (ES) č. 796/2004, ve vztahu k článku 137 nařízení Rady (ES) č. 73/2009 ze dne 19. ledna 2009, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce a kterým se mění nařízení (ES) č. 1290/2005, (ES) č. 247/2006, (ES) č. 378/2007 a zrušuje nařízení (ES) č. 1782/2003 (Úř. věst. L 30, s. 16).


title: Věc T-335/09: Žaloba podaná dne 24. srpna 2009 — Groupement Adriano, Jaime Ribeiro, Conduril — Construção v. Komise

text:
               7.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 267/72

         Žaloba podaná dne 24. srpna 2009 — Groupement Adriano, Jaime Ribeiro, Conduril — Construção v. Komise
   (Věc T-335/09)
   2009/C 267/131
   Jednací jazyk: portugalština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Groupement Adriano, Jaime Ribeiro, Conduril — Construção, ACE (Póvoa de Varzim, Portugalsko) (zástupci: A. Pinto Cardoso a L. Fuzeta da Ponte, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Komise obsažené ve faktuře č. 3230905272 ze dne 12. června 2009 a rozhodnutí obsažené v oznámení ze dne 3. srpna 2009, kterým bylo žalobci nařízeno zaplatit uvedenou fakturu ve lhůtě 15 dnů, spolu s dlužným úrokem, na základě smlouvy AH 04/2004 o výstavbě části dálnice mezi městy Tanger a Saida („Projekt středozemní obchvat“), financované společenstvím na základě Programu MEDA I;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Opatření jsou vykonatelná, neboť mají povahu konečného rozhodnutí, a jsou tudíž závazná, a strany mohou vznést žalobu.
   Obě opatření jsou mařena:

               Absolutním nedostatkem pravomocí: žalovaná není „pouvoir adjudicateur“ (zadavatel), neboť neexistuje jakékoli smluvní ustanovení, na jehož základě by žalovaná jednala. Žalovaná tudíž nejen nemá pravomoc, ale ani právní způsobilost v tomto řízení.

               Porušení základních procesních požadavků, zejména povinnosti odůvodnění: jak stanoví článek 253 Smlouvy, opatření Společenství musí být odůvodněna. Podle judikatury musí být odůvodnění výslovné, jasné, soudržné a relevantní. Opatření nesmí být mlčky předpokládáno, nevýslovné či zastřené. Nesmí dojít ke konfliktu mezi základy odůvodnění ani mezi odůvodněním a podmínkami provedení. Napadené rozhodnutí nevykazuje jakékoli odůvodnění. Rovněž došlo k porušení základních procesních požadavků tím, že nebylo uvedeno poučení o odvolání.

               Došlo k porušení pravidel Smlouvy, tedy článků 211 až 219, vnitřních předpisů samotné žalované a zásady „pacta sunt servanta“.


title: Věc T-70/10: Žaloba podaná dne 19. února 2010 — Feralpi v. Komise

text:
               17.4.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 100/61

         Žaloba podaná dne 19. února 2010 — Feralpi v. Komise
   (Věc T-70/10)
   2010/C 100/91
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Feralpi Holding SpA (Brescia, Itálie) (zástupci: G. Roberti, advokát, I. Perego, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit napadené rozhodnutí;

               —

               zrušit nebo snížit pokutu uloženou napadeným rozhodnutím;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Feralpi Holding uplatňuje následující žalobní důvody:

               —

               porušení zásady kolegiality tím, že Komise nepředložila kolegiu komisařů text napadeného rozhodnutí obsahující veškeré potřebné skutkové a právní okolnosti;

               —

               použití nesprávného právního základu. Žalobkyně má v tomto ohledu za to, že Komise nemohla založit napadené rozhodnutí, kterým se určuje porušení článku 65 Smlouvy o ESUO, na nařízení č. 1/2003 (1), poté, co uvedená Smlouva pozbyla platnosti;

               —

               porušení práv na obhajobu. Žalobkyně k tomuto bodu uvádí, že Komise jí nezaslala oznámení námitek a neumožnila jí vykonat její právo na obhajobu. Komise mimoto stanovila společnosti Feralpi Holding nepřiměřené lhůty a bránila jí ve výkonu práva na přístup do spisu;

               —

               porušení kritérií pro přičtení protiprávního jednání. Podle žalobkyně Komise neprávem přičetla protiprávní jednání společnosti Feralpi Holding, aniž by zohlednila změny struktury společnosti, k nimž v mezidobí došlo;

               —

               žalobkyně krom toho tvrdí, že Komise tím, že nezohlednila skutečnost, že kruhová ocel pro výztuž do betonu je zastupitelná jinými výrobky produkovanými v ocelářství, jako jsou trámy a mříže, dopustila se pochybení při vymezení relevantního trhu a bezdůvodně popřela komunitární rozměr relevantního zeměpisného trhu;

               —

               žalobkyně rovněž uvádí, že Komise kvalifikovala jednání analyzované v rozhodnutí jako jediné, komplexní a trvající porušení norem Společenství v oblasti hospodářské soutěže a tvrdila, že se společnost Feralpi Holding podílela na tomto porušení; Komise tímto porušila článek 65 ESUO a nesprávně posoudila skutkový stav;

               —

               v poslední řadě žalobkyně tvrdí, že se žalovaná dopustila pochybení při stanovení výše pokuty.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. L 1, 4.1.2003, s. 1).


title: Věc T-361/13: Žaloba podaná dne 9. července 2013 — Menelaus v. OHIM — Garcia Mahiques (VIGOR)

text:
               7.9.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 260/46

         Žaloba podaná dne 9. července 2013 — Menelaus v. OHIM — Garcia Mahiques (VIGOR)
   (Věc T-361/13)
   2013/C 260/82
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Menelaus BV (Amsterdam, Nizozemsko) (zástupci: A. von Mühlendahl a H. Hartwig, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastníci řízení před odvolacím senátem: V. Garcia Mahiques (Jesus Pobre, Španělsko), F. Garcia Mahiques (Jesus Pobre, Španělsko)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu vydané dne 23. dubna 2013 ve věci R 88/2012-2 v rozsahu, v němž zrušilo rozhodnutí zrušovacího oddělení OHIM ze dne 10. listopadu 2011 ve věci C-5061;

               —

               zamítl odvolání podané dalšími účastniky řízení proti rozhodnutí zrušovacího oddělení vydanému dne 10. listopadu 2011 ve věci C-5061;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení, včetně nákladů, které žalobkyně vynaložila v řízení před odvolacím senátem;

               —

               uložil Vincente Garcia Mahiquesovi a Felipe Garcia Mahiquesovi náhradu nákladů řízení, včetně nákladů, které žalobkyně vynaložila v řízení před odvolacím senátem, pokud další účastníci vstoupí do řízení před Tribunálem jako vedlejší účastníci.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: slovní ochranná známka VIGOR — přihláška ochranné známky Společenství č. 4 386 371.

      Majitelka ochranné známky Společenství: Menelaus B.V.

      Účastníci řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: Vincente Garcia Mahiques a Felipe Garcia Mahiques.

      Odůvodnění návrhu na prohlášení neplatnosti: důvody vyplývající z ustanovení čl. 8 odst. 1 písm. b) ve spojení s čl. 53 odst. 1 písm. a) nařízení č. 207/2009.

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: zamítnutí návrhu na prohlášení neplatnosti.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: částečné vyhovění odvolání, zrušení napadeného rozhodnutí v rozsahu, v němž zamítá návrh na prohlášení neplatnosti ve vztahu k některým výrobkům třídy 21 a zamítnutí odvolání ve zbývající části.

      Dovolávané žalobní důvody: porušení pravidla 22 bodu 4 a pravidel 79 až 82 nařízení Komise č. 2686/95 ze dne 13. prosince 1995, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 40/94 o ochranné známce Společenství; porušení ustanovení čl. 57 odst. 2 ve spojení s čl. 15 odst. 1 písm. a) nařízení č. 207/2009; porušení ustanovení čl. 57 odst. 2 ve spojení s čl. 15 odst. 1 písm. a) a s článkem 75 nařízení č. 207/2009; porušení ustanovení čl. 56 odst. 1 písm. b) ve spojení s čl. 41 odst. 1 nařízení č. 207/2009; porušení ustanovení čl. 57 odst. 2 a 3 ve spojení s čl. 76 odst. 2 a s pravidly 40 a 22 nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-363/14: Žaloba podaná dne 28. července 2014 – Evropský parlament v. Rada Evropské unie

text:
               22.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 329/10

         Žaloba podaná dne 28. července 2014 – Evropský parlament v. Rada Evropské unie
   (Věc C-363/14)
   2014/C 329/12
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Evropský parlament (zástupci: F. Drexler, A. Caiola, M. Pencheva, zmocněnci)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit prováděcí rozhodnutí Rady 2014/269/EU ze dne 6. května 2014, kterým se mění rozhodnutí 2009/935/SVV, pokud jde o seznam třetích států a organizací, se kterými Europol uzavře dohody (1);

               —

               uložit žalované náhradu veškerých nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu své žaloby předkládá Evropský parlament tři žalobní důvody.
   Evropský parlament zaprvé namítá, že Rada přijala rozhodnutí 2014/269/EU nesprávným rozhodovacím postupem. Parlament z toho dovozuje, že se Rada dopustila nejen porušení Smluv, ale také porušení podstatných procesních náležitostí.
   Evropský parlament zadruhé Radě vytýká, že použila buď právní základ, který byl vstupem Lisabonské smlouvy v platnost zrušen, anebo odvozený právní základ, což je podle judikatury Soudního dvora protiprávní.
   Konečně seznam třetích států a organizací, se kterými Europol uzavře dohody, je podle Parlamentu záležitostí spadající do oblasti legislativní. Tato záležitost musí být unijním zákonodárcem považována za zásadní součást upravované oblasti. Právní základ, který Rada použila, i její postup jsou proto z právního hlediska nesprávné.

      (1)  Úř. věst. L 138, s. 104


title: Věc T-495/08: Žaloba podaná dne 14. listopadu 2008 – Ryanair v. Komise

text:
               7.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/41

         Žaloba podaná dne 14. listopadu 2008 – Ryanair v. Komise
   (Věc T-495/08)
   (2009/C 32/79)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Ryanair Ltd (Dublin, Irsko) (zástupci: E. Vahida, I. Metaxas-Maragkidis, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobkyně

               —

               konstatovat v souladu s články 230 ES a 231 ES, že konkludentní rozhodnutí Komise, kterým byl žalobkyni odepřen přístup k dokumentům, o jejichž zpřístupnění žádala žádostí ze dne 25. června 2008, je neplatné a že rozhodnutí Komise ze dne 8. října 2008, kterým byl odepřen přístup ke stejným dokumentům, je nicotné;

               —

               podpůrně konstatovat v souladu s články 230 ES a 231 ES, že rozhodnutí Komise ze dne 8. října 2008, kterým byl žalobkyni odepřen přístup k dokumentům, o jejichž zpřístupnění žádala žádostí ze dne 20. června 2008, je neplatné;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyní v rámci řízení a

               —

               přijmout jakékoliv jiné opatření, které by Soud považoval za vhodné.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně tímto návrhem žádá zrušení konkludentního rozhodnutí Komise, kterým se zamítá její žádost na základě nařízení č. 1049/2001 (1) o přístup k dokumentům týkajícím se řízení v oblasti státních podpor týkajících se předpokládané státní podpory poskytnuté dohodou s provozovatelem letiště Alghero. Tomuto rozhodnutí následovalo výslovné rozhodnutí ze dne 8. října 2008. Žalobkyně v této věci podpůrně navrhuje zrušení výslovného rozhodnutí.
   Žalobní důvody a hlavní argumenty uvedené žalobkyní jsou stejné jako ty, které byly uvedeny ve věci T-494/08 Ryanair v. Komise.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, s. 43; Zvl. vyd. 01/03, s. 331).


title: Věc C-40/12 P: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 26. listopadu 2013 — Gascogne Sack Deutschland GmbH, dříve Sachsa Verpackung GmbH v. Evropská komise ( „Kasační opravný prostředek — Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Trh s plastovými průmyslovými pytli — Přičitatelnost protiprávního jednání, kterého se dopustila dceřiná společnost, mateřské společnosti — Nepřiměřená délka řízení před Tribunálem — Zásada účinné soudní ochrany“ )

text:
               8.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 39/2

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 26. listopadu 2013 — Gascogne Sack Deutschland GmbH, dříve Sachsa Verpackung GmbH v. Evropská komise
   (Věc C-40/12 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Trh s plastovými průmyslovými pytli - Přičitatelnost protiprávního jednání, kterého se dopustila dceřiná společnost, mateřské společnosti - Nepřiměřená délka řízení před Tribunálem - Zásada účinné soudní ochrany)
   2014/C 39/02
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Gascogne Sack Deutschland GmbH, dříve Sachsa Verpackung GmbH (zástupci: F. Puel a L. François-Martin, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: F. Castillo de la Torre a N. von Lingen, zmocněnci)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) ze dne 16. listopadu 2011, Sachsa Verpackung v. Komise (T-79/06), kterým Tribunál zamítl zaprvé návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise C(2005) 4634 final ze dne 30. listopadu 2005 v řízení podle článku 81 ES (Věc COMP/38.354 — Průmyslové pytle) týkající se kartelové dohody na trhu s plastovými průmyslovými pytli a zadruhé návrh na změnu uvedeného rozhodnutí.

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Gascogne Sack Deutschland GmbH se ukládá náhrada nákladů tohoto řízení o kasačním opravném prostředku

      (1)  Úř. věst. C 89, 24.3.2012.


title: Věc C-458/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Trento (Itálie) dne 11. října 2012 — Lorenzo Amatori a další v. Telecom Italia SpA, Shared Service Center Srl

text:
               15.12.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 389/6

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Trento (Itálie) dne 11. října 2012 — Lorenzo Amatori a další v. Telecom Italia SpA, Shared Service Center Srl
   (Věc C-458/12)
   2012/C 389/09
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale di Trento

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Lorenzo Amatori a další

      Žalované: Telecom Italia SpA, Shared Service Center Srl

      Předběžné otázky

               1)

               Brání právní úprava Evropské unie v oblasti „převodu části podniku“ (zejména čl. 1 odst. 1 písm. a) a b), s odkazem na čl. 3 odst. 1 směrnice Rady č. 2001/23/ES (1)) takovému vnitrostátnímu ustanovení, jako je ustanovení čl. 2112 odst. 5 občanského zákoníku, které umožňuje, aby na nabyvatele přešly pracovní poměry převodce bez nutnosti souhlasu převáděných zaměstnanců, i když část podniku, které se převod týká, netvoří funkčně samostatnou hospodářskou jednotku, která existovala již před převodem, tak aby mohla být jako taková označena převodcem a nabyvatelem při jejím převodu?

               2)

               Brání právní úprava Evropské unie v oblasti „převodu části podniku“ (zejména čl. 1 odst. 1 písm. a) a b), s odkazem na čl. 3 odst. 1 směrnice Rady č. 2001/23/ES) takovému vnitrostátnímu ustanovení, jako je ustanovení čl. 2112 odst. 5 občanského zákoníku, které umožňuje, aby na nabyvatele přešly pracovní poměry převodce bez nutnosti souhlasu převáděných zaměstnanců, i když převádějící podnik má po převodu vůči nabyvatelce silné nadřazené postavení, které se projevuje úzkým vztahem dohledu a směšováním podnikatelského rizika?

      (1)  Směrnice Rady 2001/23/ES ze dne 12. března 2001 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se zachování práv zaměstnanců v případě převodů podniků, závodů nebo částí podniků nebo závodů, Úř. věst. L 82 s. 16; Zvl. vyd. 05/04, s. 98.


title: Věc T-139/07: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 4. září 2009 — Pioneer Hi-Bred International v. Komise ( Sbližování právních předpisů — Záměrné uvolňování geneticky modifikovaných organismů do životního prostředí — Postup k udělení souhlasu k uvedení výrobků na trh — Opomenutí Komise předložit návrh opatření regulativnímu výboru — Žaloba pro nečinnost — Bezpředmětnost sporu — Nevydání rozhodnutí ve věci samé )

text:
               7.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 267/64

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 4. září 2009 — Pioneer Hi-Bred International v. Komise
   (Věc T-139/07) (1)

   („Sbližování právních předpisů - Záměrné uvolňování geneticky modifikovaných organismů do životního prostředí - Postup k udělení souhlasu k uvedení výrobků na trh - Opomenutí Komise předložit návrh opatření regulativnímu výboru - Žaloba pro nečinnost - Bezpředmětnost sporu - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
   2009/C 267/115
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Pioneer Hi-Bred International, Inc. (Iowa, Spojené státy) (zástupce: J. Temple Lang, solicitor)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: původně D. Lawunmi a C. Zadra, zmocněnci, poté P. Oliver a C. Zadra, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh směřující v souladu s článkem 232 ES k určení, že Komise tím, že nepředložila na základě čl. 5 odst. 2 rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi (Úř. věst. L 184, s. 23; Zvl. vyd. 01/03, s. 124) regulativnímu výboru návrh opatření, která měla být přijata s ohledem na oznámení žalobkyně týkající se uvedení geneticky modifikované kukuřice 1507 na trh, Komise nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 18 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/18/ES ze dne 12. března 2001 o záměrném uvolňování geneticky modifikovaných organismů do životního prostředí a o zrušení směrnice Rady 90/220/EHS (Úř. věst. L 106, s. 1; Zvl. vyd. 15/06, s. 77)

      Výrok

               1)

               O této žalobě již není třeba rozhodnout.

               2)

               Komise Evropských společenství ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady řízení vynaložené společností Pioneer Hi-Bred International, Inc.

      (1)  Úř. věst. C 155, 7.7.2007.


title: Věc C-166/14: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 26. listopadu 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgerichtshof – Rakousko) – MedEval – Qualitäts-, Leistungs- und Struktur-Evaluierung im Gesundheitswesen GmbH „Řízení o předběžné otázce — Veřejné zakázky — Směrnice 89/665/EHS — Zásady efektivity a rovnocennosti — Přezkumné řízení při zadávání veřejných zakázek — Lhůta pro podání žaloby — Vnitrostátní právní úprava, která podmiňuje žalobu na náhradu škody předchozím určením protiprávnosti řízení — Prekluzivní lhůta, která začíná běžet nezávisle na tom, zda navrhovatel věděl o protiprávnosti“

text:
               1.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/4

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 26. listopadu 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgerichtshof – Rakousko) – MedEval – Qualitäts-, Leistungs- und Struktur-Evaluierung im Gesundheitswesen GmbH
   (Věc C-166/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Veřejné zakázky - Směrnice 89/665/EHS - Zásady efektivity a rovnocennosti - Přezkumné řízení při zadávání veřejných zakázek - Lhůta pro podání žaloby - Vnitrostátní právní úprava, která podmiňuje žalobu na náhradu škody předchozím určením protiprávnosti řízení - Prekluzivní lhůta, která začíná běžet nezávisle na tom, zda navrhovatel věděl o protiprávnosti“)
   (2016/C 038/04)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Verwaltungsgerichtshof

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: MedEval – Qualitäts-, Leistungs- und Struktur-Evaluierung im Gesundheitswesen GmbHM

      za přítomnosti: Bundesminister für Wissenschaft, Forschung und Wirtschaft, Hauptverband der österreichischen Sozialversicherungsträger, Pharmazeutische Gehaltskasse für Österreich

      Výrok

   Právo Evropské unie, a zejména zásada efektivity, brání vnitrostátní právní úpravě, která podání žaloby na náhradu škody za porušení pravidla práva upravujícího zadávání veřejných zakázek podmiňuje předchozím určením protiprávnosti řízení o zadání dotyčné zakázky z důvodu neexistence předchozího zveřejnění oznámení o zakázce, pokud tento návrh na určení protiprávnosti podléhá prekluzivní lhůtě šesti měsíců, která začíná běžet ode dne následujícího po dni zadání dotčené zakázky, a to nezávisle na tom, zda se navrhovatel mohl o existenci protiprávnosti tohoto rozhodnutí veřejného zadavatele dozvědět či nikoli.

      (1)  Úř. věst. C 282, 25. 8. 2014.


title: Věc C-451/13: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 4. července 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof – Německo) – Gigaset AG v. SKW Stahl- Metallurgie GmbH, SKW Stahl- Metallurgie Holding AG

text:
               15.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 315/46

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 4. července 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof – Německo) – Gigaset AG v. SKW Stahl- Metallurgie GmbH, SKW Stahl- Metallurgie Holding AG
   (Věc C-451/13) (1)

   2014/C 315/78
   Jednací jazyk: němčina
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 344, 23.11.2013


title: Věc C-517/11: Žaloba podaná dne 7. října 2011 — Evropská komise v. Řecká republika

text:
               10.12.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 362/14

         Žaloba podaná dne 7. října 2011 — Evropská komise v. Řecká republika
   (Věc C-517/11)
   2011/C 362/21
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: M. Patakia, I. Chatzigiannis a S. Petrova)

      Žalovaná: Řecká republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Řecká republika

                           1)

                           tím, že nepřijala opatření nezbytná k vyloučení poškozování přírodních stanovišť a stanovišť druhů, pro která byla určena ZOO1220009, a konkrétně tím, že nepřijala opatření nezbytná k zahájení operací týkajících se zastavení nezákonných vrtů, zavlažování, zneškodňování průmyslových odpadů a plánu hospodaření a integrovaného programu dohledu nad národním parkem jezer Koroneia-Volvi a Makedonikon Tempon, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 6 odst. 2 směrnice 92/43/EHS o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin, ve spojení s článkem 7 téže směrnice, a

                           2)

                           tím, že nevybudovala stokovou a čistící soustavu pro městské odpadní vody pro aglomeraci Langada, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 3 a čl. 4 odst. 1 a 3 směrnice Rady 91/271/EHS ze dne 21. května 1991 o čištění městských odpadních vod.

               —

               uložit Řecké republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

               1)

               Dotčené nesplnění povinnosti se týká poškození a znečištění jezera Koroneia (prefektura Soluň), k nimž došlo v důsledku řady činností škodících životnímu prostředí a neuplatnění legislativního rámce na ochranu tohoto jezera přijatého za tímto účelem Řeckou republikou.

               2)

               Za účelem dosažení souladu s unijními právními předpisy o ochraně životního prostředí zavedly řecké orgány systém na ochranu regionu (mezirezortní nařízení č. 6919/2004), zvláštní program na snížení znečištění vod jezera (mezirezortní nařízení č. 35308/1838/2005) a akční plán týkající se znečišťování dusičnany (mezirezortní nařízení č. 16175/824/2006) a schválily 21 opatření nezbytných k obnově jezera v rámci strategického plánu vypracovaného prefekturou (dále jen „strategický plán“). Současně zabezpečily financování těchto opatření z fondů Společenství [viz zejména rozhodnutí Fondu soudržnosti C(2005) 5779/19.12.2005, který financuje projekty v oblasti infrastruktury] a ze státních prostředků.

               3)

               Komise je však názoru, že řecké orgány doposud podstatně neprovedly příslušný právní rámec. Problém spočívající v poškozování jezera stále přetrvává a provedení některých z 21 opatření (jakožto podmínka nezbytná k získání nároku na financování z unijních zdrojů) se v důsledku toho zpozdilo. Vzhledem k chybějícímu pokroku při provádění plánovaných opatření se Komise rozhodla podat žalobu k Soudnímu dvoru.

               4)

               Komise má zejména za to, že řecké orgány porušují čl. 6 odst. 2, ve spojení s článkem 7 směrnice 92/43/EHS, jejichž cílem je vyloučit v oblastech zvláštní ochrany poškozování přírodních stanovišť a stanovišť druhů a vyrušování druhů, pro něž jsou tato území určena, a též chránit volně žijící ptáky.

               5)

               Řecká republika nepřijala podle tvrzení Komise opatření, která jsou nezbytná pro provedení všech operací, které sama schválila a které byly shledány zásadními pro dosažení cílů výše uvedených ustanovení.

               6)

               Konkrétně,

                           —

                           Nedošlo k definitivnímu zastavení nezákonných vrtů, které samy řecké orgány shledaly nezbytným pro obnovu jezera.

                           —

                           Doposud nedošlo k dostatečnému omezení zavlažování, jak to vyplývá ze skutečnosti, že řecké orgány neprokázaly, že plánovaná opatření byla přijata.

                           —

                           Studie o projektech společných zavlažovacích soustav a obohacování nenapjatých zvodnělých vrstev jezera Koroneia nebyla doposud schválena a nedošlo ke zneškodnění průmyslového odpadu, neboť smlouva týkající se projektu výstavby fermentačních nádrží nebyla podle všeho podepsána. Krom toho čtyři znečisťující průmyslová zařízení nadále protiprávně vykonávají svoji činnost.

                           —

                           Plán hospodaření a integrovaný program dohledu nad národním parkem jezer Koroneia-Volvi Makedonikon Tempon nebyly doposud schváleny.

               7)

               Komise je krom toho názoru, že Řecká republika porušuje články 3 a 4 směrnice 91/271/EHS, týkající se vypouštění a stokových soustav městských odpadních vod. Pokud jde o vybudování stokových soustav v Langadě, zařízení na sběr městských a průmyslových odpadních vod a o biologické čištění, Komise neobdržela od řeckých orgánů žádné informace, zda byla již skončena první plánovaná fáze projektu, tj. fáze, po jejímž skončení by polovina obyvatelstva obce Langada byla obsloužena. V každém případě druhá fáze sanace Langady, po jejímž skončení by bylo obslouženo celé obyvatelstvo, je ještě ve stádiu předběžného výzkumu.

               8)

               Konečně, pokud jde o sekundární čištění městských odpadních vod, předmětná smlouva nebyla ke dni, kdy řecké orgány odpověděly na odůvodněné stanovisko, ještě podepsána.


title: Věc T-370/06: Žaloba podaná dne 4. prosince 2006 – Kuwait Petroleum Corp. a další v. Komise

text:
               27.1.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 20/29

         Žaloba podaná dne 4. prosince 2006 – Kuwait Petroleum Corp. a další v. Komise
   (Věc T-370/06)
   (2007/C 20/45)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Kuwait Petroleum Corp. (Shuwaikh, Kuvajt), Kuwait Petroleum International Ltd (Woking, Spojené království), a Kuwait petroleum (Nederland) BV (Rotterdam, Nizozemsko) (zástupci: D. W. Hull, Dr. G. M. Berrisch, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyň

               —

               zrušit rozhodnutí Komise K (2006) 4090 ze dne 13. září 2006 v rozsahu, v němž se týká žalobkyň;

               —

               podpůrně snížit výši uložené pokuty;

               —

               v každém případě uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Rozhodnutím přijatým dne 13. září 2006 (dále jen „napadené rozhodnutí“) Komise uložila žalobkyním Kuwait Petroleum Corp. (dále jen „KPC“), Kuwait Petroleum International Ltd (dále jen „KPI“) a Kuwait Petroleum (Nederland) BV (dále jen „KPN“) společně a nerozdílně pokutu ve výši 16,632 milionů eur za porušování článku 81 ES stanovováním cen na nizozemském trhu s bitumenem. Všechny žalobkyně se tímto domáhají zrušení napadeného rozhodnutí nebo podpůrně snížení pokuty z těchto důvodů:
   Ve svém prvním žalobním důvodu žalobkyně tvrdí, že se Komise dopustila zjevného právního a skutkového omylu, protože použila nesprávný právní standard tím, že činila KPC a KPI zodpovědnými za úkony KPN a protože neposkytla náležité důkazy podle řádného právního standardu. Přesněji je tvrzeno, že Komise ve svém napadeném rozhodnutí konstatovala, že jak KPC, tak KPI odpovídají za angažovanost manažerů KPN v nizozemském bitumenovém kartelu z důvodu, že KPN je 100 % dceřinou společností KPC a že jak KPC, tak KPI vykonávají vůči KPN široké kontrolní pravomoci. Žalobkyně tvrdí, že mateřská společnost nemůže být činěna zodpovědnou pouze na základě vlastnických podílů a širokých kontrolních pravomocí a že Komise musí dokázat, že mateřská společnost vykonávala dostatečnou kontrolu nad chováním dceřiné společnosti na trhu dotčeném porušením, tak aby bylo možné rozumně předpokládat, že dceřiná společnost vzhledem k tomuto porušení nejednala autonomně.
   Ve svém druhém žalobním důvodu žalobkyně dále tvrdí, že napadené rozhodnutí musí být zrušeno nebo, podpůrně, pokuta musí být snížena, protože se Komise údajně dopustila právního omylu tím, že žalobkyním uložila pokutu v rozporu s oznámením o shovívavosti z roku 2002 (1), které stanoví, že pokud žadatel o zmírnění pokuty poskytne důkazy, které se vztahují ke skutečnostem, které předtím nebyly prokázány, a tyto skutečnosti mají přímý dopad na závažnost nebo trvání kartelu, Komise tyto skutečnosti nemůže proti žadateli o zmírnění použít.
   Konečně ve svém třetím žalobním důvodu žalobkyně tvrdí, že se Komise dopustila zjevně nesprávného posouzení při určení procentního snížení pokuty podle oznámení o shovívavosti z roku 2002, a proto uplatňují, že pokuta má být snížena o maximální částku 50 %.

      (1)  Oznámení o ochraně před pokutami a snížení pokut v případech kartelů (Úř. věst. 2002, C 45, s. 3).


title: Věc T-189/08: Rozsudek Tribunálu ze dne 18. března 2010 — Forum 187 v. Komise ( Žaloba na neplatnost — Státní podpory — Režim podpor ve prospěch koordinačních center usazených v Belgii — Nové rozhodnutí Komise přijaté v návaznosti na částečné zrušení Soudním dvorem — Sdružení — Nedostatek právního zájmu na podání žaloby — Nepřípustnost )

text:
               1.5.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 113/42

         Rozsudek Tribunálu ze dne 18. března 2010 — Forum 187 v. Komise
   (Věc T-189/08) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Státní podpory - Režim podpor ve prospěch koordinačních center usazených v Belgii - Nové rozhodnutí Komise přijaté v návaznosti na částečné zrušení Soudním dvorem - Sdružení - Nedostatek právního zájmu na podání žaloby - Nepřípustnost“)
   2010/C 113/66
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Forum 187 ASBL (Brusel, Belgie) (zástupci: A. Sutton a G. Forwood, barristers)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: N. Khan a C. Urraca Caviedes, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2008/283/ES ze dne 13. listopadu 2007 o režimu podpor zavedeném Belgií ve prospěch koordinačních center usazených v Belgii, kterým se mění rozhodnutí 2003/757/ES (Úř. věst. 2008, L 90, s. 7), v rozsahu, v němž neposkytuje výhledová přiměřená přechodná období koordinačním centrům dotčeným rozsudkem Soudního dvora ze dne 22. června 2006, Belgie a Forum 187 v. Komise (C-182/03 a C-217/03, Sb. rozh. s. I 5479).

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Sdružení Forum 187 ASBL se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 183, 19.7.2008.


title: Věc C-60/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale della Campania (Itálie) dne 11. února 2009 – Lucio Rubano v. Regione Campania, Comune di Cusano Mutri

text:
               18.4.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 90/15

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale della Campania (Itálie) dne 11. února 2009 – Lucio Rubano v. Regione Campania, Comune di Cusano Mutri
   (Věc C-60/09)
   2009/C 90/23
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale Amministrativo Regionale della Campania

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Lucio Rubano

      Žalovaný: Regione Campania, Comune di Cusano Mutri

      Předběžné otázky

               1)

               Je s články 152 a 153 Smlouvy o Evropské unii slučitelná existence jediné lékárny v obcích s méně než čtyřmi tisíci obyvatel?

               2)

               Je slučitelné s články 152 a 153 Smlouvy o Evropské unii, aby zřízení druhé lékárny v obcích s více než čtyřmi tisíci obyvatel podléhalo takovým podmínkám, jako jsou počet obyvatel přesahující o více než padesát procent daná kritéria, vzdálenost nejméně tří tisíc metrů od stávající provozovny a zvláštní požadavky na farmaceutickou službu z topografického a obslužného hlediska, které mají vyhodnotit buď místní zdravotnické jednotky (místní zdravotnická zařízení) či místní profesní komora, anebo obecně příslušné správní orgány v oblasti organizace a kontroly farmaceutických služeb?


title: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 13. července 2004 ve věci T-115/02, AVEX Inc. proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství obsahující písmeno „a“ — Starší obrazová ochranná známka Společenství obsahující písmeno „a“ — Nebezpečí záměny)

text:
               25.9.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 239/17

      ROZSUDEK SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 13. července 2004
   ve věci T-115/02, AVEX Inc. proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství obsahující písmeno „a“ - Starší obrazová ochranná známka Společenství obsahující písmeno „a“ - Nebezpečí záměny)
   (2004/C 239/35)
   Jednací jazyk: němčina
   Ve věci T-115/02, AVEX Inc., se sídlem v Tokiu (Japonsko), zastoupená J. Hofmannem, advokátem, proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (zmocněnci: D. Schennen a G. Schneider), přičemž druhým účastníkem řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupujícím jako vedlejší účastník před Soudem, je Ahlers AG, dříve Adolf Ahlers AG, se sídlem v Herfordu (Německo), zastoupená E. P. Kringsem, advokátem, jejímž předmětem je žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 11. února 2002 (věc R 634/2001-1), týkajícímu se námitek majitele obrazové ochranné známky Společenství obsahující písmeno „a“ proti zápisu obrazové ochranné známky Společenství obsahující písmeno „a“, Soud (druhý senát), ve složení J. Pirrung, předseda, A. W. H. Meij a N. J. Forwood, soudci; tajemník: I. Natsinas, rada, vydal dne 13. července 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Žalobkyni se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 144, 15.6.2002.


title: Věc T-494/14: Žaloba podaná dne 30. června 2014 – Klymenko v. Rada

text:
               1.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 292/51

         Žaloba podaná dne 30. června 2014 – Klymenko v. Rada
   (Věc T-494/14)
   2014/C 292/63
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Oleksandr Klymenko (Kyjev, Ukrajina) (zástupci: M. Shaw, QC, a I. Quirk, Barrister)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí 2014/216 a nařízení 381/2014 s okamžitým účinkem v rozsahu, v jakém se vztahuje na O. Klymenko, a

               —

               uložil Radě náhradu nákladů vynaložených O. Klymenkem v souvislosti s touto žalobou.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu své žaloby předkládá žalobce čtyři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vychází z porušení práv žalobce na obhajobu a práva na účinnou soudní ochranu, neboť si žalobce nebyl vědom vyšetřování vedeného proti němu, na jehož základě byl zařazen na seznam osob, subjektů a orgánů, na které se vztahují napadená omezující opatření, a nebyly mu v tomto ohledu poskytnuty žádné detaily ani Radou, ani ukrajinskými orgány. Žalobce dále tvrdí, že mu nebyly poskytnuty důvody pro zařazení na seznam, a neměl proto možnost podat připomínky.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází ze zjevně nesprávného posouzení důkazů, neboť skutkové okolnosti ukazují, že žalobce bojoval s korupcí, když byl ve funkci na Ukrajině, a že se nepodílel na zpronevěře ukrajinských státních finančních prostředků.

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází z neuvedení odůvodnění, nesplnění kritéria stanoveného v čl. 1 odst. 1 rozhodnutí 2014/119 a zneužití pravomocí, protože důvody pro zařazení žalobce na seznam jsou vágní a nekonkrétní. Žalobce tvrdí, že Rada tak neprokázala, že spadá pod kritérium čl. 1 odst. 1 rozhodnutí 2014/119, v důsledku čehož jeho zařazení na seznam představuje zneužití pravomocí.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z porušení práva vlastnit majetek a zásady proporcionality, jelikož zmrazení finančních prostředků žalobce nepředstavuje nezbytný a přiměřený zásah do jeho práva vlastnit majetek.


title: Rozsudek Soudního dvora ze dne 3. srpna 2016 ve spojených věcech E-26/15 a E-27/15 – Trestní řízení proti B a B v. Finanzmarktaufsicht (volný pohyb služeb – článek 36 Dohody o EHP – směrnice 2005/60/ES – proporcionalita)

text:
               13.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 120/25

         ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
   ze dne 3. srpna 2016
   ve spojených věcech E-26/15 a E-27/15
   Trestní řízení proti B a B v. Finanzmarktaufsicht
   (volný pohyb služeb – článek 36 Dohody o EHP – směrnice 2005/60/ES – proporcionalita)
   (2017/C 120/13)
   Ve spojených věcech E-26/15 a E-27/15, Trestní řízení proti B a B v. Finanzmarktaufsicht – ŽÁDOST k Soudu podle článku 34 Dohody mezi státy ESVO o zřízení Kontrolního úřadu a Soudního dvora, kterou podaly odvolací knížecí soud Lichtenštejnského knížectví (Fürstliches Obergericht) a Odvolací komise pro Úřad pro dohled nad finančními trhy (Beschwerdekommission der Finanzmarktaufsicht) ohledně výkladu směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/60/ES ze dne 26. října 2005 o předcházení zneužití finančního systému k praní peněz a financování terorismu – Soudní dvůr ve složení Carl Baudenbacher, předseda, Per Christiansen a Páll Hreinsson (soudce-zpravodaj), soudci, vynesl dne 3. srpna 2016 rozsudek, jehož výrok zní:

               1.

               Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/60/ES ze dne 26. října 2005 o předcházení zneužití finančního systému k praní peněz a financování terorismu musí být vykládána tak, že nebrání tomu, aby hostitelský stát EHP vztahoval požadavky náležité péče stanovené v jeho vnitrostátních právních předpisech na poskytovatele služeb pro svěřenectví a obchodní společnosti působící na jeho území v rámci volného pohybu služeb.

               2.

               Pokud však taková právní úprava způsobuje u činností vykonávaných podle pravidel upravujících volný pohyb služeb obtíže a dodatečné náklady a může vést ke kontrolám navíc ke kontrolám, které již provádí domovský stát EHP poskytovatele služeb pro svěřenectví a obchodní společnosti, a může tak poskytovatele těchto služeb od takových činností odradit, znamená taková úprava omezení volného pohybu služeb. Článek 36 Dohody o EHP musí být vykládán v tom smyslu, že není s takovou právní úpravou v rozporu, pokud je uplatňována nediskriminačním způsobem, je odůvodněna cílem boje proti praní peněz a financování terorismu, je vhodná pro uskutečnění tohoto cíle a nepřekračuje rámec toho, co je k dosažení tohoto cíle nezbytné. Aby bylo možné považovat vnitrostátní opatření hostitelského státu EHP v oblasti dohledu za přiměřená, nemělo by se obecně vycházet z existence podvodu, což by vedlo ke komplexním a systematickým kontrolám všech poskytovatelů, kteří jsou usazeni v jiných státech EHP a poskytují dočasně služby v hostitelském státě EHP. Kromě toho musí hostitelský stát EHP, pokud požaduje informace (např. dokumenty, které se nacházejí ve státě EHP, v němž je poskytovatel usazen), poskytnout poskytovateli služeb přiměřenou lhůtu k předložení těchto informací, například mu umožnit předložit kopie dokumentů. Délka takové přiměřené lhůty bude záviset na množství požadovaných dokumentů a na nosiči, na kterém jsou dokumenty uloženy.

               3.

               Odpovědi Soudního dvora na první a druhou otázku se nezmění ani v případě, že společnost, které jsou správní služby poskytovány, nemá sídlo v některém ze států EHP.


title: Věc T-672/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 20. října 2016 – August Wolff a Remedia v. Komise „Humánní léčivé přípravky – Článek 31 směrnice 2001/83/ES – Článek 116 směrnice 2001/83 – Účinná látka estradiol – Rozhodnutí Komise nařizující členským státům zrušení a změnu registrace léčivých přípravků pro lokální použití s hmotnostním podílem estradiolu 0,01 % – Důkazní břemeno – Proporcionalita – Rovné zacházení“

text:
               5.12.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 454/22

      Rozsudek Tribunálu ze dne 20. října 2016 – August Wolff a Remedia v. Komise
      (Věc T-672/14) (1)

      („Humánní léčivé přípravky - Článek 31 směrnice 2001/83/ES - Článek 116 směrnice 2001/83 - Účinná látka estradiol - Rozhodnutí Komise nařizující členským státům zrušení a změnu registrace léčivých přípravků pro lokální použití s hmotnostním podílem estradiolu 0,01 % - Důkazní břemeno - Proporcionalita - Rovné zacházení“)
      (2016/C 454/40)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Dr. August Wolff GmbH & Co. KG Arzneimittel (Bielefeld, Německo) a Remedia d.o.o. (Záhřeb, Chorvatsko) (zástupci: P. Klappich, C. Schmidt a P. Arbeiter, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: B.-R. Killmann M. Šimerdová a A. Sipos, zmocněnci)

         Předmět věci

      Žaloba podaná na základě článku 263 SFEU, jejímž předmětem je zrušení prováděcího rozhodnutí Evropské komise C (2014) 6030 final ze dne 19. srpna 2014 o registraci humánních léčivých přípravků pro lokální použití s vysokými koncentracemi estradiolu podle článku 31 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/83/ES v rozsahu, v jakém ukládá členským státům povinnosti ve vztahu k léčivým přípravkům pro lokální použití s hmotnostním podílem estradiolu 0,01 % uvedeným a neuvedeným v příloze I, s výjimkou omezení, že léčivé přípravky pro lokální použití s hmotnostním podílem estradiolu 0,01 % uvedené v příloze I prováděcího rozhodnutí smějí být aplikovány pouze intravaginálně.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti Dr. August Wolff GmbH & Co. KG Arzneimittel a Remedia d.o.o. se ukládá náhrada nákladů řízení, jakož i řízení o předběžném opatření.

         (1)  Úř. věst. C 439, 8.12.2014.


title: Věc C-58/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Supremo (Španělsko) dne 7. února 2011 — France Telecom España, S.A./

text:
               7.5.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 139/13

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Supremo (Španělsko) dne 7. února 2011 — France Telecom España, S.A./
   (Věc C-58/11)
   2011/C 139/24
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Tribunal Supremo

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: France Telecom España, S.A.

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba článek 13 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/20/ES (1) ze dne 7. března 2002 o oprávnění pro sítě a služby elektronických komunikací (autorizační směrnice) vykládat v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, která umožňuje ukládat poplatek za práva na instalování zařízení na obecním veřejném majetku operátorům, kteří používají síť k poskytování mobilních telefonních služeb, aniž jsou vlastníky této sítě?

               2)

               Pro případ, že tento poplatek bude shledán slučitelným s uvedeným článkem 13 směrnice 2002/20/ES, jsou podmínky, za nichž napadené obecní nařízení poplatek ukládá, v souladu s požadavky objektivity, přiměřenosti a nediskriminace, stanovenými uvedeným ustanovením, jakož i s potřebou zajistit optimální využití dotčených zdrojů?

               3)

               Je třeba uvedenému článku 13 směrnice 2002/20/ES přiznat přímý účinek?

      (1)  Úř. věst. L 108, s. 21; Zvl. vyd. 13/29, s. 337.


title: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 22. června 2005 ve věci T-171/05 R, Bart Nijs proti Účetnímu dvoru Evropských společenství (Řízení o předběžném opatření — Úředníci — Odklad provedení — Přípustnost)

text:
               3.9.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/44

      USNESENÍ SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 22. června 2005
   ve věci T-171/05 R, Bart Nijs proti Účetnímu dvoru Evropských společenství
   (Řízení o předběžném opatření - Úředníci - Odklad provedení - Přípustnost)
   (2005/C 217/96)
   Jednací jazyk: francouzština
   Ve věci T-171/05 R, Bart Nijs, úředník Účetního dvora Evropských společenství, s bydlištěm v Bereldange (Lucembursko), zastoupený F. Rollingerem, advokátem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku, proti Účetnímu dvoru Evropských společenství (zmocněnci: T. Kennedy, J.-M. Stenier a G. Corstens, s adresou pro účely doručování v Lucemburku), jejímž předmětem je návrh na odklad provedení rozhodnutí Účetního dvora ze dne 2. prosince 2004 o tom, že jiný úředník než žalobce bude povýšen na pozici hlavního překladatele se zařazením do třídy LA5 v nizozemské divizi překladatelské služby generálního sekretariátu Účetního dvora, vydal předseda Soudu dne 22. června 2005 usnesení, jehož výrok je následující:

               1)

               Návrh na předběžné opatření se zamítá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc C-338/15 P: Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 20. července 2016 – Claire Staelen v. Evropský veřejný ochránce práv „Kasační opravný prostředek – Mimosmluvní odpovědnost – Vyřízení stížnosti, která se týká vedení seznamu vhodných kandidátů v otevřeném výběrovém řízení, Evropským veřejným ochráncem práv – Jednací řád Soudního dvora – Článek 181“

text:
               5.12.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 454/9

      Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 20. července 2016 – Claire Staelen v. Evropský veřejný ochránce práv
      (Věc C-338/15 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Mimosmluvní odpovědnost - Vyřízení stížnosti, která se týká vedení seznamu vhodných kandidátů v otevřeném výběrovém řízení, Evropským veřejným ochráncem práv - Jednací řád Soudního dvora - Článek 181“)
      (2016/C 454/19)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Claire Staelen (zástupce: V. Olona, advokát)

         Další účastník řízení: Evropský veřejný ochránce práv (zástupci: původně G. Grill, poté L. Papadias, zmocněnci)

         Výrok

                  1)

                  Kasační opravný prostředek se zčásti odmítá a zčásti zamítá.

                  2)

                  Claire Staelen se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 294, 7.9.2015.


title: Věc T-181/14: Žaloba podaná dne 20. března 2014 – Nürburgring v. OHIM – Biedermann (Nordschleife)

text:
               19.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 151/29

         Žaloba podaná dne 20. března 2014 – Nürburgring v. OHIM – Biedermann (Nordschleife)
   (Věc T-181/14)
   2014/C 151/37
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Nürburgring GmbH (Nürburg, Německo) (zástupci: M. Viefhues a C. Giersdorf, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: Lutz Biedermann (Villingen-Schwenningen, Německo)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 20. ledna 2014 ve věci R 163/2013-4;

               —

               uložil žalovanému a případně dalším účastníkům řízení náhradu nákladu řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: žalobkyně.

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „Nordschleife“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 2 až 4, 6, 9, 11, 12, 14, 16, 18, 21, 22, 24 až 30, 32 až 34, 39, 41 a 43 – přihláška ochranné známky Společenství č. 7 379 399.

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Lutz Biedermann.

      Namítaná ochranná známka nebo označení: národní slovní ochranná známka „Management by Nordschleife“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 6, 9, 16, 25, 28 a 41.

      Rozhodnutí námitkového oddělení: částečné vyhovění námitkám.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Poslední publikace Soudního dvora v Úředním věstníku Evropské unieÚř. věst. C 193, 6.8.2005

text:
               20.8.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 205/38

         (2005/C 205/66)
   Poslední publikace Soudního dvora v Úředním věstníku Evropské unie

         Úř. věst. C 193, 6.8.2005

   Dřívější publikace

      Úř. věst. C 182, 23.7.2005

      Úř. věst. C 171, 9.7.2005

      Úř. věst. C 155, 25.6.2005

      Úř. věst. C 143, 11.6.2005

      Úř. věst. C 132, 28.5.2005

      Úř. věst. C 115, 14.5.2005

   Tyto texty jsou k dispozici na adrese:

               EUR-Lex: http://europa.eu.int/eur-lex

               CELEX: http://europa.eu.int/celex


title: Věc T-297/14: Usnesení Tribunálu ze dne 22. května 2015 – Walter Klein v. Komise „Státní podpory — Opatření přijatá Německem ve prospěch elektřiny z obnovitelných zdrojů energie a energeticky náročných podniků — Rozhodnutí o zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU — Přijetí konečného rozhodnutí po podání žaloby — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“

text:
               27.7.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 245/24

         Usnesení Tribunálu ze dne 22. května 2015 – Walter Klein v. Komise
   (Věc T-297/14) (1)

   („Státní podpory - Opatření přijatá Německem ve prospěch elektřiny z obnovitelných zdrojů energie a energeticky náročných podniků - Rozhodnutí o zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU - Přijetí konečného rozhodnutí po podání žaloby - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
   (2015/C 245/29)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Walter Klein GmbH & Co. KG (Wuppertal, Německo) (zástupci: T. Volz, M. Ringel, B. Wißmann, M. Püstow, C. Oehme a T. Wielsch, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: T. Maxian Rusche a R. Sauer, zmocněnci, ve spolupráci s A. Lukem a C. Maurerem, advokáty)

      Předmět věci

   Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise C (2013) 4424 final ze dne 18. prosince 2013 o zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU ve věci prováděcích opatření, která Spolková republika Německo zavedla ve prospěch elektřiny z obnovitelných zdrojů energie a velkých odběratelů energií [státní podpora SA. 33995 (2013/C) (ex 2013/NN)].

      Výrok

               1)

               O projednávané žalobě již není namístě rozhodnout.

               2)

               O návrhu na vstup do řízení jako vedlejší účastník řízení, podaném Kontrolním úřadem ESVO, již není namístě rozhodnout.

               3)

               Společnost Walter Klein GmbH & Co. KG ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí, včetně nákladů souvisejících s řízením o předběžném opatření.

               4)

               Kontrolní úřad ESVO ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 223, 14.7.2014.


title: Věc C-302/14: Žaloba podaná dne 24. června 2014 – Evropská komise v. Belgické království

text:
               1.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 292/19

         Žaloba podaná dne 24. června 2014 – Evropská komise v. Belgické království
   (Věc C-302/14)
   2014/C 292/23
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: P. Hetsch, O. Beynet, K. Herrmann, zmocněnci)

      Žalované: Belgické království

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Belgické království tím, že nepřijalo na určitých částech svého území ustanovení k provedení definic obsažených v článku 2 bodech 2, 7 a 9, a požadavků stanovených v čl. 8 odst. 1, čl. 9 odst. 1, čl. 11 odst. 2 až 5, článku 18 a přílohy II směrnice Evropského parlamentu a Rady 2010/31/EU ze dne 19. května 2010 o energetické náročnosti budov (1), nebo v každém případě Komisi neoznámilo tato ustanovení, nesplnilo povinnosti, které má na základě čl. 28 odst. 1 uvedené směrnice;

               —

               uložit Belgickému království na základě čl. 260 odst. 3 SFEU denní penále ve výši 42  178,50 EUR s účinností od vydání rozsudku Soudního dvora, splatné na účet vlastních zdrojů Evropské unie, za nesplnění povinnosti oznámit opatření k provedení směrnice přijatá legislativním postupem;

               —

               uložit Belgickému království náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Lhůta pro provedení směrnice 2010/31/EU uplynula dne 9. července 2012.

      (1)  Úř. věst. L 153, s. 13.


title: Věc T-653/13 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 6. prosince 2013 Karim Wahlströmem proti rozsudku vydanému dne 9. října 2013 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-116/12, Wahlström v. Frontex

text:
               22.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 52/38

         Kasační opravný prostředek podaný dne 6. prosince 2013 Karim Wahlströmem proti rozsudku vydanému dne 9. října 2013 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-116/12, Wahlström v. Frontex
   (Věc T-653/13 P)
   2014/C 52/74
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatel): Kari Wahlström (Espoo, Finsko) (zástupce: S. Pappas, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská agentura pro řízení operativní spolupráce na vnějších hranicích členských států Evropské unie (Frontex)

      Návrhová žádání

   Navrhovatel navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozsudek Soudu pro veřejnou službu ze dne 9. října 2013, kterým byla zamítnuta jeho žaloba;

               —

               vyhověl návrhovým žádáním předloženým v prvním stupni, neboť spor je podle navrhovatele věcí, ve které soudní řízení dovoluje rozhodnout;

               —

               uložil další účastnici řízení náhradu veškerých nákladů řízení

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   V rámci projednávaného kasačního opravného prostředku se navrhovatel domáhá zrušení rozsudku Soudu pro veřejnou službu (SVS), ve kterém SVS zamítl jeho žalobu, jejímž předmětem byly zrušení hodnotící zprávy žalobce za rok 2010 a návrh na náhradu škody.
   Na podporu kasačního opravného prostředku uplatňuje navrhovatel dva důvody.

               1)

               První důvod kasačního opravného prostředku vychází z nesprávného právního posouzení, kterého se dopustil SVS, když rozhodl, že neexistence dialogu mezi hodnotitelem a navrhovatelem v rámci hodnotícího období 2010 není podstatnou procesní vadou (bod 38 a násl. napadeného rozsudku). Navrhovatel tvrdí, že:

                           —

                           SVS nevzal v potaz stávající judikaturu;

                           —

                           Soud tím, že odůvodnění napadeného rozsudku založil na kontextu, ve kterém byla vypracována hodnotící zpráva, a nikoliv jen na otázce, zda konání se formálního rozhovoru mohlo mít vliv na řízení, překročil meze svého soudního přezkumu, když zasáhl do posuzovacích pravomocí správy.

               2)

               Druhý důvod kasačního opravného prostředku vychází z nesprávného právního posouzení, kterého se dopustil SVS, když rozhodl, že neexistence stanovení cílů pro první část roku 2010 nepředstavuje podstatnou procesní vadu, která může zpochybnit platnost dotčené hodnotící zprávy (bod 50 a násl. napadeného rozsudku). Navrhovatel tvrdí, že:

                           —

                           SVS porušil pokyny pro hodnocení, neboť tyto pokyny stanovily povinnost určit nové cíle v případě změny funkce zaměstnance během referenčního období;

                           —

                           skutečnost, že úkoly přidělené navrhovateli v jeho nové funkci byly popsány odkazem na dokumenty týkající se zřízení a fungování operační kanceláře, v žádném případě neznamená, že cíle, jichž má navrhovatel dosáhnout v souvislosti s těmito úkoly, mu byly stanoveny.


title: Věc F-37/09: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 29. června 2010 — Doyle v. Evropský policejní úřad (Europol) ( „Veřejná služba — Zaměstnanci Europolu — Neprodloužení smlouvy — Smlouva na dobu neurčitou — Článek 6 služebního řádu zaměstnanců Europolu — Zásada dodržení práva na obhajobu“ )

text:
               23.10.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 288/69

      Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 29. června 2010 — Doyle v. Evropský policejní úřad (Europol)
      (Věc F-37/09) (1)

      (Veřejná služba - Zaměstnanci Europolu - Neprodloužení smlouvy - Smlouva na dobu neurčitou - Článek 6 služebního řádu zaměstnanců Europolu - Zásada dodržení práva na obhajobu)
      (2010/C 288/129)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Margaret Doyle (Noordwijkerhout, Nizozemsko) (zástupci: původně P. de Casparis, advokátka, poté W. J. Dammingh a N. D. Dane, advokáti)

         Žalovaný: Evropský policejní úřad (Europol) (zástupci: D. Neumann a D. El Khoury, zmocněnci, ve spolupráci s B. Wägenbaurem a R. Van der Houtem, advokáty)

         Předmět věci

      Zrušení rozhodnutí ze dne 12. června 2008, kterým byla žalobkyně informována o nemožnosti nabídnout jí trvalé zaměstnání, jakož i rozhodnutí ze dne 7. ledna 2009, kterým byla zamítnuta její stížnost podaná proti prvnímu rozhodnutí

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Rozhodnutí ze dne 12 června 2008, kterým Evropský policejní úřad (Europol) odmítl uzavřít s M. Doyle smlouvu na dobu neurčitou, se zamítá.

                  2)

                  Europolu se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 167, 18.7.2009, s. 26.


title: Věc T-366/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 1. března 2017 – Francie v. Komise „Státní podpory — Námořní kabotáž — Podpory poskytnuté Francií ve prospěch společnosti Société Nationale Corse Méditerranée (SNCM) a společnosti Compagnie Méridionale de Navigation — Služba obecného hospodářského zájmu — Vyrovnání za službu, která doplňuje základní službu a má pokrýt období vysoké poptávky během turistické sezóny — Rozhodnutí, kterým se podpory prohlašují za neslučitelné s vnitřním trhem — Pojem ‚státní podpora‘ — Zvýhodnění — Rozsudek Altmark“

text:
               18.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 121/20

         Rozsudek Tribunálu ze dne 1. března 2017 – Francie v. Komise
   (Věc T-366/13) (1)

   („Státní podpory - Námořní kabotáž - Podpory poskytnuté Francií ve prospěch společnosti Société Nationale Corse Méditerranée (SNCM) a společnosti Compagnie Méridionale de Navigation - Služba obecného hospodářského zájmu - Vyrovnání za službu, která doplňuje základní službu a má pokrýt období vysoké poptávky během turistické sezóny - Rozhodnutí, kterým se podpory prohlašují za neslučitelné s vnitřním trhem - Pojem ‚státní podpora‘ - Zvýhodnění - Rozsudek Altmark“)
   (2017/C 121/29)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Francouzská republika (zástupci: původně E. Belliard, G. de Bergues, D. Colas a N. Rouam, poté G. de Bergues, D. Colas, F. Alabrune a J. Bousin, a nakonec D. Colas, F. Alabrune a J. Bousin, zmocněnci)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: M. Afonso a B. Stromsky, zmocněnci)

      Předmět

   Návrh založený na článku 263 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí Komise 2013/435/EU ze dne 2. května 2013 o státní podpoře SA.22843 (2012/C) (ex 2012/NN) poskytnuté Francií ve prospěch společnosti Société Nationale Corse Méditerranée a společnosti Compagnie Méridionale de Navigation (Úř. věst. 2013, L 220, s. 20).

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Francouzská republika ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí, včetně nákladů souvisejících s řízením o předběžném opatření.

      (1)  Úř. věst. C 252, 31.8.2013.


title: Věc C-28/05: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 15. června 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce College van Beroep voor het bedrijfsleven – Nizozemsko) – G. J. Dokter, Maatschap Van den Top, W. Boekhout v. Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit (Zemědělství — Tlumení slintavky a kulhavky — Směrnice 85/511/EHS — Směrnice 90/425/EHS — Vyšetření ke zjištění slintavky a kulhavky provedená laboratoří neuvedenou v příloze směrnice 85/511/EHS — Prostor pro uvážení vnitrostátních orgánů — Zásada proporcionality — Zásada dodržování práv obhajoby)

text:
               12.8.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 190/5

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 15. června 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce College van Beroep voor het bedrijfsleven – Nizozemsko) – G. J. Dokter, Maatschap Van den Top, W. Boekhout v. Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit
   (Věc C-28/05) (1)

   (Zemědělství - Tlumení slintavky a kulhavky - Směrnice 85/511/EHS - Směrnice 90/425/EHS - Vyšetření ke zjištění slintavky a kulhavky provedená laboratoří neuvedenou v příloze směrnice 85/511/EHS - Prostor pro uvážení vnitrostátních orgánů - Zásada proporcionality - Zásada dodržování práv obhajoby)
   (2006/C 190/08)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Předkládající soud
   College van Beroep voor het bedrijfsleven
   Účastníci původního řízení

      Žalobci: G. J. Dokter, Maatschap Van den Top, W. Boekhout

      Žalovaný: Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – College van Beroep voor het bedrijfsleven – Výklad směrnice Rady 85/511/EHS ze dne 18. listopadu 1985, kterou se zavádějí opatření Společenství pro tlumení slintavky a kulhavky (Úř. věst. L 315, s. 11; Zvl. vyd. 03/06, s. 265) – Čl. 11 odst. 1 první odrážka, čl. 13 odst. 1 druhá odrážka a příloha B – Přímý účinek – Laboratoř neuvedená v příloze B – Prostor pro uvážení vnitrostátních orgánů
   Výrok

               1)

               Směrnice Rady 85/511/EHS ze dne 18. listopadu, kterou se zavádějí opatření Společenství pro tlumení slintavky a kulhavky, jak byla pozměněna směrnicí Rady 90/423/EHS ze dne 26. června 1990, musí být vykládána v tom smyslu, že změny údajů laboratoře uvedené v příloze B této směrnice, které v ní nebyly zapsány podle postupu stanoveného v článku 17 této směrnice, mají za následek, že tato laboratoř ztratí statut laboratoře uvedené v této příloze pouze tehdy, pokud tyto změny mohou mít důsledky pro bezpečnost laboratoře, co se týče rizika šíření viru slintavky a kulhavky během vyšetření jí provedených, a pokud takto zvyšují riziko kontaminace místních vnímavých zvířat. Krom toho uvedená směrnice 85/511 nebrání tomu, aby členský stát přijal opatření k tlumení slintavky a kulhavky stanovená v čl. 10 odst. 1 směrnice Rady 90/425/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních a zootechnických kontrolách v obchodu s některými živými zvířaty a produkty uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu, na základě výsledku šetření provedeného laboratoří, která není uvedena v příloze B téže směrnice 85/511.

               2)

               Příslušný orgán musí učinit rozhodnutí na základě výsledků vyšetření poskytnutých laboratoří, která má statut laboratoře zapsané v příloze B směrnice 85/511 a v zásadě přijmout opatření stanovená touto směrnicí nebo jakékoliv jiné opatření, které je s ohledem na nutnost neodkladného a účinného tlumení slintavky a kulhavky nezbytné. Příslušný orgán musí zohlednit i výsledek poskytnutý laboratoří, která nemá takový statut, aby popřípadě přijal vhodná opatření, která jsou stanovena právními předpisy Společenství. Protože však tato laboratoř již nutně neposkytuje stejné záruky důvěryhodnosti jako laboratoř, která má statut laboratoře zapsané v uvedené příloze, příslušný orgán se musí před přijetím vhodných opatření ujistit o důvěryhodnosti uvedeného výsledku. Tento orgán každopádně může přijmout opatření k tlumení slintavky a kulhavky pouze při zachování obecných zásad práva Společenství, jako jsou zejména zásada proporcionality a základní práva.

      (1)  Úř. věst. C 93, 16.4.2005.


title: Věc T-127/07 P: Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 10. června 2008 – Bligny v. Komise ( Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Otevřené výběrové řízení — Podmínky připuštění — Nepřipuštění k opravě písemné zkoušky — Oznámení o výběrovém řízení — Neúplná kandidatura — Důkaz občanství — Zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek )

text:
               2.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 197/24

         Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 10. června 2008 – Bligny v. Komise
   (Věc T-127/07 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Otevřené výběrové řízení - Podmínky připuštění - Nepřipuštění k opravě písemné zkoušky - Oznámení o výběrovém řízení - Neúplná kandidatura - Důkaz občanství - Zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek“)
   (2008/C 197/43)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Francesco Bligny (Tassin-la-Demi-Lune, Francie) (zástupce: P. Lebel-Nourissat, advokát)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství (zástupci: J. Currall a K. Herrmann, zmocněnci)
   Předmět věci
   Kasační opravný prostředek podaný proti usnesení Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (druhého senátu) ze dne 15. února 2007, Bligny v. Komise (F-142/06 a F-142/06 AJ, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí), směřující ke zrušení tohoto usnesení.
   Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Francesco Bligny ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady řízení vynaložené Komisí.

      (1)  Úř. věst. C 140, 23.6.2007.


title: Věc C-396/07: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 27. listopadu 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Korkein oikeus – Finsko) – Mirja Juuri v. Fazer Amica Oy (Sociální politika — Směrnice 2001/23/ES — Zachování práv zaměstnanců — Převod podniků — Článek 4 odst. 2 — Podstatná změna pracovních podmínek při převodu podniku — Kolektivní smlouva — Ukončení pracovní smlouvy ze strany pracovníka — Ukončení pracovní smlouvy přičitatelné zaměstnavateli — Důsledky — Peněžitá náhrada ze strany zaměstnavatele)

text:
               24.1.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 19/7

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 27. listopadu 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Korkein oikeus – Finsko) – Mirja Juuri v. Fazer Amica Oy
   (Věc C-396/07) (1)

   (Sociální politika - Směrnice 2001/23/ES - Zachování práv zaměstnanců - Převod podniků - Článek 4 odst. 2 - Podstatná změna pracovních podmínek při převodu podniku - Kolektivní smlouva - Ukončení pracovní smlouvy ze strany pracovníka - Ukončení pracovní smlouvy přičitatelné zaměstnavateli - Důsledky - Peněžitá náhrada ze strany zaměstnavatele)
   (2009/C 19/11)
   Jednací jazyk: finština
   Předkládající soud
   Korkein oikeus
   Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Mirja Juuri

      Žalovaná: Fazer Amica Oy
   Předmět
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Korkein oikeus – Výklad čl. 4 odst. 2 směrnice Rady 2001/23/ES ze dne 12. března 2001 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se zachování práv zaměstnanců v případě převodů podniků, závodů nebo částí podniků nebo závodů (Úř. věst. L 82, s. 16; Zvl. vyd. 05/04, s. 98) – Odpovědnost zaměstnavatele vůči zaměstnanci, který ukončí sám svou pracovní smlouvu z důvodu podstatného zhoršení svých pracovních podmínek v důsledku převodu podniků, který vedl k použití jiné kolektivní smlouvy
   Výrok
   Článek 4 odst. 2 směrnice Rady 2001/23/ES ze dne 12. března 2001 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se zachování práv zaměstnanců v případě převodů podniků, závodů nebo částí podniků nebo závodů musí být vykládán v tom smyslu, že v případě ukončení pracovní smlouvy nebo pracovního poměru na základě splnění podmínek použití uvedeného ustanovení a bez jakéhokoli porušení povinností vyplývajících z uvedené směrnice nabyvatelem neukládá členským státům povinnost zaručit zaměstnanci nárok na peněžitou náhradu vůči tomuto nabyvateli za týchž podmínek jako v případě nároku, jehož se může dovolávat zaměstnanec v případě, že jeho zaměstnavatel protiprávně ukončí jeho pracovní smlouvu nebo pracovní poměr. Vnitrostátní soud je však povinen v rozsahu své pravomoci zaručit, aby nabyvatel v takových případech přinejmenším nesl důsledky, které použitelné vnitrostátní právo spojuje s ukončením pracovní smlouvy nebo pracovního poměru ze strany zaměstnavatele, jako je výplata mzdy a ostatních dávek odpovídajících podle tohoto práva výpovědní době, kterou musí zaměstnavatel dodržet.
   Je věcí předkládajícího soudu, aby posoudil situaci dotčenou v původním řízení s ohledem na výklad ustanovení čl. 3 odst. 3 směrnice 2001/23, podle něhož po dni převodu podniku není zaručeno zachování pracovních podmínek dohodnutých v kolektivní smlouvě, jejíž doba platnosti uplyne k uvedenému dni převodu podniku.

      (1)  Úř. věst. C 269, 10.11.2007.


title: Věc T-327/02: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 13. července 2006 – Muller Marine a další v. Komise

text:
               16.9.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 224/53

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 13. července 2006 – Muller Marine a další v. Komise
   (Věc T-327/02) (1)

   (2006/C 224/110)

      Jednací jazyk: nizozemština

   Předseda třetího rozšířeného senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 323, 21.12.2002.


title: Věc C-13/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank van eerste aanleg te Brussel (Belgie) dne 11. ledna 2010 — Knubben Dak-en Leidekkersbedrijf BV v. Belgický stát

text:
               27.3.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 80/14

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank van eerste aanleg te Brussel (Belgie) dne 11. ledna 2010 — Knubben Dak-en Leidekkersbedrijf BV v. Belgický stát
   (Věc C-13/10)
   2010/C 80/25
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Rechtbank van eerste aanleg te Brussel

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Knubben Dak-en Leidekkersbedrijf BV

      Žalovaný: Belgický stát

      Předběžné otázky

               1)

               Brání právo Společenství, konkrétně zásada volného pohybu služeb podle článku 56 SFEU (dříve článek 49 Smlouvy o ES), právní úpravě jako je právní úprava obsažená v článku 1 a článku 1a královského nařízení č. 20 ze dne 20. července 1970, podle níž může být snížená sazba DPH uplatněna na stavební práce pouze tehdy, pokud je poskytovatel služeb zaregistrován v Belgii jako podnikatel podle článku 400 a článku 401 zákona o dani z příjmů z roku 1992?

               2)

               Brání právo Společenství, konkrétně zásada volného pohybu služeb podle článku 56 SFEU (dříve článek 49 Smlouvy o ES), právní úpravě jako je právní úprava obsažená v článku 400 a článku 401 zákona o dani z příjmů z roku 1992 a v královském nařízení ze dne 26. prosince 1998, podle níž platí povinnost zaregistrovat se jako podnikatel v Belgii neomezeně a stejnou měrou pro belgické poskytovatele služeb i pro poskytovatele služeb, kteří jsou usazeni v jiném členském státě Evropské unie?


title: Věc C-332/07: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgerichtshof (Rakousko) dne 17. července 2007 – Josef Holzinger v. Bundesministerium für Bildung, Wissenschaft und Kultur

text:
               10.11.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/17

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgerichtshof (Rakousko) dne 17. července 2007 – Josef Holzinger v. Bundesministerium für Bildung, Wissenschaft und Kultur
   (Věc C-332/07)
   (2007/C 269/34)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Verwaltungsgerichtshof
   Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: Josef Holzinger

      Odpůrce: Bundesministerium für Bildung, Wissenschaft und Kultur
   Předběžné otázky

               1)

               Má čl. 9 bod 1 přílohy I Dohody mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a Švýcarskou konfederací na straně druhé o volném pohybu osob (1) (neoficiální překlad) přímý účinek?

               2)

               Je nutné vykládat uvedené ustanovení v tom smyslu, že je nutné doby zaměstnání, které byly vykonány ve Švýcarsku před vstupem uvedené dohody (dne 1. června 2002) v platnost, zohlednit pro účely služebního postupu v rámci srovnatelné činnosti, která je později vykonávána v členském státě Evropského společenství, nezávisle na datu, kdy byly vykonány?

      (1)  Úř. věst. L 114, s. 6.


title: Věc C-556/10: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 28. února 2013 — Evropská komise v. Spolková republika Německo ( „Nesplnění povinnosti státem — Doprava — Rozvoj železnic Společenství — Směrnice 91/440/EHS — Článek 6 odst. 3 a příloha II — Směrnice 2001/14/ES — Článek 4 odst. 2 a čl. 14 odst. 2 — Provozovatel infrastruktury — Nezávislost z hlediska organizace a rozhodovacích pravomocí — Holdingová struktura — Směrnice 2001/14 — Článek 7 odst. 3 a čl. 8 odst. 1 — Stanovení poplatků na základě přímých nákladů — Zpoplatnění — Přímé náklady — Celkové náklady — Směrnice 2001/14 — Článek 6 odst. 2 — Neexistence podnětů ke snižování nákladů — Směrnice 91/440 — Článek 10 odst. 7 — Směrnice 2001/14 — Článek 30 odst. 4 — Regulační subjekt — Pravomoci“ )

text:
               20.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 114/7

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 28. února 2013 — Evropská komise v. Spolková republika Německo
   (Věc C-556/10) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Doprava - Rozvoj železnic Společenství - Směrnice 91/440/EHS - Článek 6 odst. 3 a příloha II - Směrnice 2001/14/ES - Článek 4 odst. 2 a čl. 14 odst. 2 - Provozovatel infrastruktury - Nezávislost z hlediska organizace a rozhodovacích pravomocí - Holdingová struktura - Směrnice 2001/14 - Článek 7 odst. 3 a čl. 8 odst. 1 - Stanovení poplatků na základě přímých nákladů - Zpoplatnění - Přímé náklady - Celkové náklady - Směrnice 2001/14 - Článek 6 odst. 2 - Neexistence podnětů ke snižování nákladů - Směrnice 91/440 - Článek 10 odst. 7 - Směrnice 2001/14 - Článek 30 odst. 4 - Regulační subjekt - Pravomoci)
   2013/C 114/07
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: G. Braun a H. Støvlbæk zmocněnci)

      Žalovaná: Spolková republika Německo (zástupci: T. Henze, J. Möller, N. Graf Vitzthum, zmocněnci, a R. Van der Hout, advokát)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Česká republika (zástupci: M. Smolek, J. Očková a T. Müller, zmocněnci), Italská republika (zástpci: G. Palmieri, zmocněnkyně a S. Fiorentino, avvocato dello Stato)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Nepřijetí veškerých opatření nezbytných pro dosažení souladu s čl. 6 odst. 3 a přílohou II směrnice Rady 91/440/EHS ze dne 29. července 1991 o rozvoji železnic Společenství (Úř. věst. L 237, s. 25; Zvl. vyd. 07/01, s. 341), jakož i článku 2, čl. 6 odst. 2, čl. 7 odst. 3, čl. 8 odst. 1, čl. 14 odst. 2 a čl. 30 odst. 4 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/14/ES ze dne 26. února 2001 o přidělování kapacity železniční infrastruktury, zpoplatnění železniční infrastruktury a o vydávání osvědčení o bezpečnosti (Úř. věst. L 75, s. 29; Zvl. vyd. 07/05, s. 376), ve stanovené lhůtě

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.

               3)

               Česká republika a Italská republika ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 38, 5.2.2011.


title: Věc F-58/15: Žaloba podaná dne 20. dubna 2015 – ZZ v. Komise

text:
               29.6.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/47

         Žaloba podaná dne 20. dubna 2015 – ZZ v. Komise
   (Věc F-58/15)
   (2015/C 213/76)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupci: S. Rodrigues a A. Tymen, advokáti)

      Žalovaná: Komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí o neproplacení léčebných výdajů manželovi žalobce z titulu doplňkového pojištění RCAM, které uzavřel, jakož i náhrada údajně vzniklé nemajetkové a majetkové újmy.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí Zúčtovací kanceláře v Ispra ze dne 9. července 2014, kterým odmítla proplatit léčebné výdaje v rozsahu požadovaném v žádosti žalobce ze dne 3. ledna 2014;

               —

               zrušit rozhodnutí Evropské komise ze dne 8. ledna 2015, kterým byla zamítnuta stížnost žalobce ze dne 16. září 2014 doplněná přípisem ze dne 29. září 2014;

               —

               uložit náhradu majetkové újmy vzniklé žalobci;

               —

               uložit náhradu nemajetkové újmy vzniklé žalobci vyčíslené ex aequo et bono na 5  000 eur;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-572/13: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 12. listopadu 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour d'appel de Bruxelles – Belgie) – Hewlett-Packard Belgium SPRL v. Reprobel SCRL „Řízení o předběžné otázce — Sbližování právních předpisů — Duševní vlastnictví — Autorské právo a práva s ním související — Směrnice 2001/29/ES — Výlučné právo na rozmnožování — Výjimky a omezení — Článek 5 odst. 2 písm. a) a b) — Výjimka pro reprografii — Výjimka pro soukromé rozmnožování — Požadavek na jednotné používání výjimek — Pojem ‚spravedlivá odměna‘ — Výběr poplatku z multifunkčních tiskáren z titulu spravedlivé odměny — Úměrná odměna — Paušální odměna — Souběh paušální a úměrné odměny — Způsob výpočtu — Příjemci spravedlivé odměny — Autoři a vydavatelé — Hudebniny“

text:
               18.1.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 16/3

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 12. listopadu 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour d'appel de Bruxelles – Belgie) – Hewlett-Packard Belgium SPRL v. Reprobel SCRL
   (Věc C-572/13) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Sbližování právních předpisů - Duševní vlastnictví - Autorské právo a práva s ním související - Směrnice 2001/29/ES - Výlučné právo na rozmnožování - Výjimky a omezení - Článek 5 odst. 2 písm. a) a b) - Výjimka pro reprografii - Výjimka pro soukromé rozmnožování - Požadavek na jednotné používání výjimek - Pojem ‚spravedlivá odměna‘ - Výběr poplatku z multifunkčních tiskáren z titulu spravedlivé odměny - Úměrná odměna - Paušální odměna - Souběh paušální a úměrné odměny - Způsob výpočtu - Příjemci spravedlivé odměny - Autoři a vydavatelé - Hudebniny“)
   (2016/C 016/03)
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour d'appel de Bruxelles

      Účastnice původního řízení

      Odvolatelka (účastnice řízení, vůči níž směřuje vzájemné odvolání): Hewlett-Packard Belgium SPRL

      Odpůrkyně (účastnice řízení podávající vzájemné odvolání): Reprobel SCRL

      Za přítomnosti: Epson Europe BV

      Výrok

               1)

               Článek 5 odst. 2 písm. a) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/29/ES ze dne 22. května 2001 o harmonizaci určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti a její čl. 5 odst. 2 písm. b) musí být vykládány v tom smyslu, že v případě pojmu „spravedlivá odměna“, který je v nich obsažen, je třeba rozlišovat podle toho, zda je rozmnoženina na papíře nebo podobném nosiči za použití jakékoliv fotografické techniky nebo jiného procesu s podobnými účinky pořízena kterýmkoliv uživatelem, anebo fyzickou osobou pro soukromé užití a pro účely, které nejsou přímo ani nepřímo komerční.

               2)

               Článek 5 odst. 2 písm. a) směrnice 2001/29 a její čl. 5 odst. 2 písm. b) brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je právní úprava ve věci v původním řízení, která opravňuje členský stát k tomu, aby část spravedlivé odměny připadající nositelům práv přidělil vydavatelům děl vytvořených autory, aniž mají tito vydavatelé jakoukoliv povinnost poskytnout těmto autorům – byť nepřímo – tu část odměny, o kterou byli autoři zkráceni.

               3)

               Článek 5 odst. 2 písm. a) směrnice 2001/29 a její čl. 5 odst. 2 písm. b) v zásadě brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je právní úprava ve věci v původním řízení, která zavádí nediferencovaný systém výběru spravedlivé odměny pokrývající rovněž rozmnoženiny hudebnin, a brání takovéto právní úpravě, která zavádí nediferencovaný systém výběru spravedlivé odměny pokrývající rovněž nelegální rozmnoženiny pořízené z neoprávněných zdrojů.

               4)

               Článek 5 odst. 2 písm. a) směrnice 2001/29 a její čl. 5 odst. 2 písm. b) brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je právní úprava ve věci v původním řízení, která zavádí systém kombinující pro účely financování spravedlivé odměny připadající nositelům práv dvě formy odměny, tj. zaprvé paušální odměnu, kterou ve fázi před pořizováním rozmnoženin platí subjekt Společenství vyrábějící, dovážející nebo nabývající přístroje umožňující rozmnožování chráněných děl, a to při uvedení těchto přístrojů do oběhu v tuzemsku, a zadruhé úměrnou odměnu placenou ve fázi po pořízení rozmnoženin a určenou pouze jednotkovou cenou vynásobenou počtem zhotovených rozmnoženin, kterou platí fyzické nebo právnické osoby pořizující tyto rozmnoženiny, jestliže:

                           —

                           paušální odměna placená ve fázi před pořizováním rozmnoženin se vypočítává výlučně podle rychlosti, s jakou je dotyčný přístroj schopen zhotovovat rozmnoženiny;

                           —

                           úměrná odměna vybíraná ve fázi po pořízení rozmnoženin se různí podle toho, zda osoba povinná poskytla, či neposkytla součinnost při výběru této odměny;

                           —

                           kombinovaný systém jako celek není vybaven mechanismy, zejména mechanismem vracení poplatků, které umožní vzájemně komplementární použití kritérií skutečné újmy a újmy stanovené paušálně ve vztahu k různým kategoriím uživatelů.

      (1)  Úř. věst. C 24, 25.1.2014.