title: Věc C-245/15: Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 2. března 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Judecătoria Balş – Judeţul Olt – Rumunsko) – SC Casa Noastră SA v. Ministerul Transporturilor – Inspectoratul de Stat pentru Controlul în Transportul Rutier ISCTR „Řízení o předběžné otázce — Silniční doprava — Sociální právní předpisy — Výjimky — Nařízení (ES) č. 561/2006 — Článek 3 písm. a) — Nařízení (ES) č. 1073/2009 — Článek 2 bod 3 — Linková doprava zajišťující přepravu cestujících — Pojem — Bezplatná doprava, kterou pro své zaměstnance organizuje hospodářský subjekt, na pracoviště a z pracoviště, vozidly, která patří tomuto subjektu a která řídí jeden z jeho zaměstnanců“

text:
               18.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 121/2

         Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 2. března 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Judecătoria Balş – Judeţul Olt – Rumunsko) – SC Casa Noastră SA v. Ministerul Transporturilor – Inspectoratul de Stat pentru Controlul în Transportul Rutier ISCTR
   (Věc C-245/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Silniční doprava - Sociální právní předpisy - Výjimky - Nařízení (ES) č. 561/2006 - Článek 3 písm. a) - Nařízení (ES) č. 1073/2009 - Článek 2 bod 3 - Linková doprava zajišťující přepravu cestujících - Pojem - Bezplatná doprava, kterou pro své zaměstnance organizuje hospodářský subjekt, na pracoviště a z pracoviště, vozidly, která patří tomuto subjektu a která řídí jeden z jeho zaměstnanců“)
   (2017/C 121/02)
   Jednací jazyk: rumunština

      Předkládající soud

   Judecătoria Balş – Judeţul Olt

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: SC Casa Noastră SA

      Žalovaný: Ministerul Transporturilor – Inspectoratul de Stat pentru Controlul în Transportul Rutier ISCTR

      Výrok

   Článek 3 písm. a) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 561/2006 ze dne 15. března 2006 o harmonizaci některých předpisů v sociální oblasti týkajících se silniční dopravy, o změně nařízení Rady (EHS) č. 3821/85 a (ES) č. 2135/98 a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 3820/85, jakož i čl. 2 bod 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1073/2009 ze dne 21. října 2009 o společných pravidlech pro přístup na mezinárodní trh autokarové a autobusové dopravy a o změně nařízení (ES) č. 561/2006 musí být vykládány v tom smyslu, že dopravní služba určená pro přepravu pracovníků mezi bydlištěm a pracovištěm, kterou organizuje jejich zaměstnavatel, když délka tratě této linky nepřesahuje 50 km, spadá do působnosti výjimky stanovené v čl. 3 písm. a) nařízení č. 561/2006, podle které se toto nařízení na takovou službu nevztahuje.

      (1)  Úř. věst. C 337, 12.10.2015.


title: Věc F-101/09: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 13. září 2011 — AA v. Komise ( Veřejná služba — Jmenování — Dočasní zaměstnanci jmenovaní úředníky — Zařazení do platové třídy — Výkon pravomocného rozsudku — Ztráta příležitosti )

text:
               19.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 340/36

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 13. září 2011 — AA v. Komise
   (Věc F-101/09) (1)

   (Veřejná služba - Jmenování - Dočasní zaměstnanci jmenovaní úředníky - Zařazení do platové třídy - Výkon pravomocného rozsudku - Ztráta příležitosti)
   2011/C 340/72
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobce: AA (Brusel, Belgie) (zástupci: původně zastoupený K. Van Maldegemem a C. Mereuem, advokáti, poté K. Van Maldegemem, C. Mereuem a M. Velardem, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: C. Berardis-Kayser a J. Baquero Cruz, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí o zařazení žalobce do platové třídy AD6 platového stupně 2 a aby bylo žalované uloženo nahradit žalobci způsobenou škodu.

      Výrok rozsudku

               1)

               Evropské komisi se ukládá zaplatit žalobci jako náhradu hmotné újmy vzniklé před vyhlášením tohoto rozsudku částku představující rozdíl mezi odměnou po zaplacení sociálních odvodů a daní, kterou by pobíral, pokud by byl jmenován jako úředník v prozatímní platové třídě A*6 dne 1. srpna 2004 a pokud by dále jeho služební postup probíhal v souladu s postupem do dalších platových stupňů stanoveným služebním řádem úředníků Evropské unie a s průměrnou dobou strávenou úředníkem v každé platové třídě, tak jak vyplývá z přílohy I písm. b) služebního řádu, na straně jedné, a odměnou po zaplacení sociálních odvodů a daní, kterou žalobce pobíral mezi 1. srpnem 2004 a vyhlášením tohoto rozsudku nejprve jako úředník členského státu a poté, od 15. března 2009, jako úředník Evropské unie, na straně druhé, přičemž tento rozdíl je třeba vynásobit koeficientem 0,8.

               2)

               Evropské komisi se ukládá zaplatit žalobci částku 120 000 eur jako náhradu hmotné újmy vzniklé po vyhlášení tohoto rozsudku.

               3)

               Evropské komisi se ukládá zaplatit žalobci již splatné částky dlužné na základě výkonu tohoto rozsudku, navýšené o úroky z prodlení počítané ode dnů, ke kterým byly tyto částky splatné, a pokud tyto dny předcházely 15. březnu 2009, od tohoto dne. Tyto úroky, až do dne uskutečnění platby, se vypočítají na základě sazby stanovené Evropskou centrální bankou (ECB) pro hlavní refinanční operace, použitelné v dotyčném období, navýšené o dva procentní body.

               4)

               Evropské komisi se ukládá zaplatit žalobci částku 2 000 eur na základě nemajetkové újmy.

               5)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               6)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí dvě třetiny nákladů řízení vynaložených žalobcem.

               7)

               Žalobce ponese třetinu vlastních nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 63, 13.3.2010, s. 52.


title: Věc F-54/11: Žaloba podaná dne 4. května 2011 — ZZ v. Evropský veřejný ochránce práv

text:
               9.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 204/30

         Žaloba podaná dne 4. května 2011 — ZZ v. Evropský veřejný ochránce práv
   (Věc F-54/11)
   2011/C 204/55
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: ZZ (zástupci: L. Levi a A. Blot, advokáti)

      Žalovaný: Evropský veřejný ochránce práv

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí, kterým byla žalobkyni uložena sankce ve formě zproštění funkce beze ztráty nároků na důchod. V důsledku toho návrh na přijetí žalobkyně na její původní místo a podpůrně návrh na to, aby jí byla přiznána částka odpovídající odměně, která by jí byla vyplacena v období od data právní moci zproštění funkce do data, kdy dosáhne věku odchodu do důchodu. V každém případě, aby žalobkyni byla přiznána částka z titulu vzniklé nemajetkové újmy.

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Zrušit disciplinární rozhodnutí Evropského veřejného ochránce práv ze dne 20. července 2010, kterým byla žalobkyni uložena sankce ve formě zproštění funkce beze ztráty nároků na důchod;

               —

               případně zrušit rozhodnutí ze dne 18. ledna 2011, jímž byla výslovně zamítnuta stížnost;

         V případě potřeby:

               —

               konstatovat, že zrušením rozhodnutí o zproštění funkce je žalobkyně se zpětnou účinnosti od data právní moci rozhodnutí o zproštění funkce přijata na své původní místo administrátora v platové třídě A5 stupni 2 a že má nárok na vyplacení peněžitých nároků za celé uvedené období, včetně úroků z prodlení ve výši stanovené Evropskou centrální bankou zvýšené o 2 procentní body;

               —

               podpůrně uložit žalovanému povinnost vyplatit částku odpovídající odměně, kterou by žalobkyně obdržela od data právní moci zproštění funkce v srpnu 2010 do července 2040, kdy dosáhne věku odchodu do důchodu, a příslušnému vyrovnání nároků na důchod žalobkyně;

               —

               každopádně žalovanému uložit povinnost vyplatit částku 65 000 eur z titulu nemajetkové újmy, kterou žalobkyně utrpěla;

               —

               uložit Evropskému veřejnému ochránci práv náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-234/10: Usnesení Tribunálu ze dne 21. března 2012 — Ebro Foods v. Komise ( „Žaloba na neplatnost — Státní podpory — Režim podpor umožňující daňové odpisy finančního goodwillu vzniklého nabytím podílu v zahraničních podnicích — Rozhodnutí, kterým se prohlašuje režim podpor za neslučitelný se společným trhem a kterým se nenařizuje navrácení podpor — Nedostatek osobního dotčení — Nepřípustnost“ )

text:
               5.5.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 133/26

         Usnesení Tribunálu ze dne 21. března 2012 — Ebro Foods v. Komise
   (Věc T-234/10) (1)

   (Žaloba na neplatnost - Státní podpory - Režim podpor umožňující daňové odpisy finančního goodwillu vzniklého nabytím podílu v zahraničních podnicích - Rozhodnutí, kterým se prohlašuje režim podpor za neslučitelný se společným trhem a kterým se nenařizuje navrácení podpor - Nedostatek osobního dotčení - Nepřípustnost)
   2012/C 133/50
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Ebro Foods, SA, dříve Ebro Puleva, SA (Madrid, Španělsko) (zástupci: J. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, M. Muñoz de Juan a R. Calvo Salinero, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: R. Lyal a C. Urraca Caviedes, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení čl. 1 odst. 1 rozhodnutí Komise 2011/5/ES ze dne 28. října 2009 o daňových odpisech finančního goodwillu vzniklého nabytím podílu v zahraničních podnicích C 45/07 (ex NN 51/07, ex CP 9/07) zavedených Španělskem (Úř. věst. 2011, L 7, s. 48).

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Ebro Foods, SA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 195, 17.7.2010.


title: Věc T-516/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 25. září 2014 – Ted-Invest v. OHIM – Scandia Down (sensi scandia) „Ochranná známka Společenství – Řízení o prohlášení neplatnosti – Obrazová ochranná známka Společenství sensi scandia – Starší slovní ochranná známka Společenství SCANDIA HOME – Relativní důvod pro zamítnutí – Nebezpečí záměny – Článek 8 odst. 1 písm. b) a čl. 53 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               10.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 395/42

      Rozsudek Tribunálu ze dne 25. září 2014 – Ted-Invest v. OHIM – Scandia Down (sensi scandia)
      (Věc T-516/12) (1)

      („Ochranná známka Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Obrazová ochranná známka Společenství sensi scandia - Starší slovní ochranná známka Společenství SCANDIA HOME - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) a čl. 53 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009“)
      (2014/C 395/51)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Ted-Invest EOOD (Plovdiv, Bulharsko) (zástupce: A. Ivanova, advokát)

         Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: L. Rampini, zmocněnec)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Scandia Down LLC (Weehawken, New Jersey, Spojené státy) (zástupce: G. Farrington, advokát)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 6. září 2012 (věc R 2247/2011 1) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi Scandia Down LLC a Ted-Invest EOOD

         Výrok

                  1.

                  Žaloba se zamítá.

                  2.

                  Společnosti Ted-Invest EOOD se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 32, 2.2.2013.


title: Věc T-83/08: Rozsudek Tribunálu ze dne 2. února 2012 — Denki Kagaku Kogyo a Denka Chemicals v. Komise ( „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Trh s chloroprénovým kaučukem — Rozhodnutí, jímž se konstatuje porušení článku 81 ES a článku 53 Dohody o EHP — Stanovení cen — Rozdělení trhu — Důkaz účasti na kartelové dohodě — Důkaz distancování se od kartelové dohody — Doba trvání protiprávního jednání — Právo na obhajobu — Přístup ke spisu — Pokyny o metodě stanovování pokut — Zákaz zpětné účinnosti — Legitimní očekávání — Zásada proporcionality — Polehčující okolnosti“ )

text:
               17.3.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 80/16

         Rozsudek Tribunálu ze dne 2. února 2012 — Denki Kagaku Kogyo a Denka Chemicals v. Komise
   (Věc T-83/08) (1)

   (Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Trh s chloroprénovým kaučukem - Rozhodnutí, jímž se konstatuje porušení článku 81 ES a článku 53 Dohody o EHP - Stanovení cen - Rozdělení trhu - Důkaz účasti na kartelové dohodě - Důkaz distancování se od kartelové dohody - Doba trvání protiprávního jednání - Právo na obhajobu - Přístup ke spisu - Pokyny o metodě stanovování pokut - Zákaz zpětné účinnosti - Legitimní očekávání - Zásada proporcionality - Polehčující okolnosti)
   2012/C 80/23
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Denki Kagaku Kogyo Kabushiki Kaisha (Tokio, Japonsko); a Denka Chemicals GmbH (Düsseldorf, Německo) (zástupci: původně G. van Gerven, T. Franchoo a D. Fessenko, poté T. Franchoo, B. Bär-Bouyssière a A. de Beaugrenier, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: S. Noë a V. Bottka, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise K(2007) 5910 v konečném znění ze dne 5. prosince 2007, v řízení podle článku 81 [ES] a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/F/38.629 — Chloroprénový kaučuk) v rozsahu, v němž se týká žalobkyň a podpůrně návrh na snížení pokuty uložené tímto rozhodnutí solidárně žalobkyním.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Denki Kagaku Kogyo Kabushiki Kaisha a Denka Chemicals GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 107, 26.4.2008.


title: Věc T-516/08: Žaloba podaná dne 27. listopadu 2008 – Eriksen v. Komise

text:
               21.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/51

         Žaloba podaná dne 27. listopadu 2008 – Eriksen v. Komise
   (Věc T-516/08)
   (2009/C 44/90)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobce: Heinz Helmuth Eriksen (Ebeltoft, Dánsko) (zástupce: I. Anderson, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobce

               —

               uložit Komisi, aby zaplatila žalobci částku 800 000 eur nebo částku, kterou Soud bude považovat za správnou a spravedlivou za minulou, současnou a budoucí bolest, strádání a snížení kvality života z důvodu vážných poškození jeho zdraví vyplývajících ze svévolného a protiprávního odmítnutí Komise prosadit zavedení lékařského pozorování bývalých pracovníků Thule, pokud jde o nemoci spojené se zářením a podmínky;

               —

               uložit Komisi, aby zaplatila žalobci, zdravotnickým zařízením nebo poskytovatelům péče budoucí náklady na lékařskou péči a léky za účelem zlepšení a léčby jeho poškozeného zdraví, na které poukazuje v prvním výše uvedeném důvodu, které mu nejsou dostupné prostřednictvím státního systému zdravotní péče jeho členského státu;

               —

               uložit Komisi náhradu rozumných právních nákladů a výloh vynaložených žalobcem v souvislosti se zahájením tohoto řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   V projednávané věci podává žalobce žalobu z titulu mimosmluvní odpovědnosti, která vyplývá z náhrady škody, která podle něho vznikla v důsledku údajného protiprávního odmítnutí Komise splnit usnesení pléna Evropského parlamentu (1) a přimět Dánsko, aby uplatnilo ustanovení směrnice Rady 96/29/Euratom ze dne 13. května 1996, kterou se stanoví základní bezpečnostní standardy na ochranu zdraví pracovníků a obyvatelstva před riziky vyplývajícími z ionizujícího záření (2), na případ pracovníků, včetně žalobce, kteří byli postiženi jadernou havárií v Thule, Řecku.

      (1)  Zpráva Evropského parlamentu ze dne 20. dubna 2007 o důsledcích havárie v Thule v roce 1968 na veřejné zdraví (petice 720/2002) [2006/2012(INI)].

      (2)  Úř. věst. L 159, s. 1; Zvl. vyd. 05/02, s. 291.


title: Věc C-575/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Symvoulio tis Epikrateias (Řecko) dne 16. listopadu 2011 — Eleftherios-Themistoklis Nasiopoulos v. Ypourgos Ygeia kai Pronoias

text:
               28.1.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 25/36

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Symvoulio tis Epikrateias (Řecko) dne 16. listopadu 2011 — Eleftherios-Themistoklis Nasiopoulos v. Ypourgos Ygeia kai Pronoias
      (Věc C-575/11)
      (2012/C 25/70)
      Jednací jazyk: řečtina

         Předkládající soud

      Symvoulio tis Epikrateias (státní rada, Řecko)

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Eleftherios-Themistoklis Nasiopoulos

         Žalovaný: Ypourgos Ygeia kai Pronoias

         Předběžné otázky

      Je podle článku 43 Smlouvy o založení Evropského společenství a s ohledem na zásadu proporcionality cíl zajistit poskytování zdravotnických služeb na vysoké úrovni dostačující k tomu, aby odůvodnil omezování svobody usazování vyplývající ze systému platných opatření v konkrétním členském státě (hostitelském státě), která: a) umožňují výkon takových odborných činností výhradně těm, kdo mají právo vykonávat v tomto členském státě regulované povolání fyzioterapeuta, b) vylučují možnost částečného přístupu k takovému povolání, a c) znamenají tedy pro občana hostitelského státu, jenž v jiném členském státě (členském státě původu) získal doklad, který mu umožňuje vykonávat regulované povolání v tomto druhém členském státě spojené s poskytováním zdravotnických služeb (doklad, který mu ovšem z důvodu neexistence podmínek směrnice Rady 92/51/EHS ze dne 18. června 1992 o druhém obecném systému pro uznávání odborného vzdělávání a přípravy, kterou se doplňuje směrnice 89/48/EHS, Úř. věst. L 209, neumožňuje vykonávat povolání fyzioterapeuta v hostitelském členském státě), naprostou nemožnost vykonávat v hostitelském členském státě formou částečného přístupu k povolání fyzioterapeuta byť jen některé činnosti náležející k uvedenému povolání, tedy činnosti, které je zájemce oprávněn vykonávat v členském státě původu?


title: Věc T-119/05: Žaloba podaná dne 7. března 2005 Reckitt Benckiser N. V. proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

text:
               14.5.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 115/35

         Žaloba podaná dne 7. března 2005 Reckitt Benckiser N. V. proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc T-119/05)
   (2005/C 115/63)
   Jednací jazyk: angličtina
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 7. března 2005 žaloba směřující proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) podaná Reckitt Benckiser N. V., se sídlem v Hoofddorp (Nizozemsko), zastoupenou G.S.P. Vosem, advokátem.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí přijaté dne 17. prosince 2004 druhým odvolacím senátem Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ve věci R 43/2004-2.

               —

               povolil zápis ochranné známky Společenství č. 2 778 488

               —

               uložil Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

               Dotčená ochranná známka Společenství:

               Trojrozměrná ochranná známka tvořená průhlednou obdélníkovou tabletou se zaoblenými rohy na spodní straně a kulovitým zakončením na horní straně, obsahující skvrnitý modrý gel s velkým bílým jádrem, pro výrobky ve třídě 1 (změkčovače vody atd.) a 3 (prací prostředky atd.) – přihláška č. 2 778 488

               Rozhodnutí průzkumového referenta:

               Zamítnutí zápisu

               Rozhodnutí odvolacího senátu:

               Zamítnutí odvolání

               Dovolávané žalobní důvody:

                           —

                            Nesprávné použití čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94

                           —

                           Nesprávné použití čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 40/94


title: Věc C-243/12 P: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 19. června 2014 – FLS Plast A/S v. Evropská komise „Kasační opravný prostředek — Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Odvětví plastových průmyslových pytlů — Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES — Pravomoc Tribunálu provést soudní přezkum v plné jurisdikci — Povinnost uvést odůvodnění — Přičtení protiprávního jednání, kterého se dopustila dceřiná společnost, mateřské společnosti — Odpovědnost mateřské společnosti za zaplacení pokuty uložené dceřiné společnosti — Proporcionalita — Řízení před Tribunálem — Přiměřená lhůta rozhodování“

text:
               25.8.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/2

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 19. června 2014 – FLS Plast A/S v. Evropská komise
   (Věc C-243/12 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Odvětví plastových průmyslových pytlů - Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES - Pravomoc Tribunálu provést soudní přezkum v plné jurisdikci - Povinnost uvést odůvodnění - Přičtení protiprávního jednání, kterého se dopustila dceřiná společnost, mateřské společnosti - Odpovědnost mateřské společnosti za zaplacení pokuty uložené dceřiné společnosti - Proporcionalita - Řízení před Tribunálem - Přiměřená lhůta rozhodování“)
   2014/C 282/03
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: FLS Plast A/S (zástupci: M. Thill-Tayara a Y. Anselin, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: F. Castillo de la Torre a V. Bottka, zmocněnci, ve spolupráci s M. Gray, Barrister)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               FLS Plast A/S se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 319, 20.10.2012.


title: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 14. dubna 2005 ve věci C-385/03 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzhof): Hauptzollamt Hamburg-Jonas proti Käserei Champignon Hofmeister GmbH & Co. KG (Vývozní náhrady — Nesprávné prohlášení — Pojem „žádost“ — Sankce — Podmínky)

text:
               11.6.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 143/10

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (prvního senátu)
   ze dne 14. dubna 2005
   ve věci C-385/03 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzhof): Hauptzollamt Hamburg-Jonas proti Käserei Champignon Hofmeister GmbH & Co. KG (1)

   (Vývozní náhrady - Nesprávné prohlášení - Pojem „žádost“ - Sankce - Podmínky)
   (2005/C 143/11)
   Jednací jazyk: němčina
   Ve věci C-385/03, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím Bundesfinanzhof (Německo) ze dne 30. července 2003, došlým Soudnímu dvoru dne 12. září 2003, v řízení Hauptzollamt Hamburg-Jonas proti Käserei Champignon Hofmeister GmbH & Co. KG, Soudní dvůr (první senát), ve složení P. Jann, předseda senátu, N. Colneric, J. N. Cunha Rodrigues, E. Juhász (zpravodaj) a E. Levits, soudci, generální advokátka: C. Stix-Hackl, vedoucí soudní kanceláře: K. Sztranc, rada, vydal dne 14. dubna 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:
   Článek 11 odst. 1 první a druhý pododstavec nařízení Komise (EHS) č. 3665/87 ze dne 27. listopadu 1987, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu vývozních náhrad pro zemědělské produkty, ve znění nařízení Komise (ES) č. 2945/94 ze dne 2. prosince 1994, musí být vykládán v tom smyslu, že nesprávné údaje obsažené v dokumentu uvedeném v čl. 3 odst. 5 tohoto nařízení, tedy vývozním prohlášení nebo jakémkoliv jiném dokladu použitém při vývozu, jež mohou vést k náhradě vyšší, než je použitelná náhrada, způsobují uplatnění sankce stanovené v uvedeném článku. Toto pravidlo se použije i v případě, že v rámci žádosti o výplatu zmíněné v článku 47 téhož nařízení je výslovně prohlášeno, že pro některé produkty uvedené v tomto dokumentu není výplata vývozní náhrady požadována.

      (1)  Úř. věst. C 275, 15.11.2003


title: Věc C-152/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 1. dubna 2014 – AEEG v. Antonella Bertazzi a další

text:
               24.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 194/13

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 1. dubna 2014 – AEEG v. Antonella Bertazzi a další
   (Věc C-152/14)
   2014/C 194/16
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Consiglio di Stato

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: Autorità per l’energia elettrica e il gas (AEEG)

      Odpůrci: Antonella Bertazzi, Annalise Colombo, Maria Valeria Contin, Angela Filippina Marasco, Guido Guissani, Lucia Lizzi, Fortuna Peranio

      Předběžné otázky

               1)

               Lze vnitrostátní ustanovení (čl. 75 odst. 2 nařízení s mocí zákona č. 112 z roku 2008), které vůbec nezohledňuje léta odpracované služby u nezávislých orgánů v rámci smluv na dobu určitou, v případě stabilizace dotčených zaměstnanců ve výjimečných případech na základě výběrových řízení, která vůbec nejsou srovnatelná s přísnějším veřejným výběrovým řízením, které absolvovali jiní zaměstnanci, která jsou ale nicméně v souladu, protože jsou legislativně upravena, s čl. 97 odst. 3 italské Ústavy, jako posouzení způsobilosti plnit funkce, které mají být přiděleny, v zásadě považovat – ve vztahu k úkolům, které zůstaly nezměněny a naprosto stejné jak pro zaměstnance na dobu určitou, tak pro zaměstnance na dobu neurčitou – za odpovídající ustanovení 4 odst. 4 směrnice 1999/70/ES (1)?

               2)

                           a)

                           Mohly by se – v případě uznání neslučitelnosti výše uvedené právní úpravy se zásadami Společenství, pokud jde o dotčené zaměstnance na dobu určitou – identifikovat objektivní důvody pro výjimky z rovného zacházení, které je třeba zajistit dotčeným zaměstnancům s ohledem na zaměstnance na dobu neurčitou, pro „účely sociální politiky“, v případech potřeby zabránění „paralelnímu“ zařazení stabilizovaných zaměstnanců s ohledem na zaměstnance, kteří již byli přijati do stálé služby na základě obecného pravidla výběrového řízení pro přístup do orgánů veřejné správy (pravidla zavedeného – kromě legislativní výjimky, jako je výjimka, která v projednávaném případě stanoví pouze vykonání výběrového řízení – podle uvedeného čl. 97 odst. 3 Ústavy) a lze tyto důvody – s ohledem na to, co již Soudní dvůr [Evropské unie] uvedl v bodě 47 usnesení ze dne 7. března 2013 [věc C-393/11] – považovat za splněné z hlediska proporcionality tím, že se dočasným stabilizovaným zaměstnancům pouze přizná příplatek ad personam, který se sníží o případné zvýšení odměny a který není možné přehodnocovat, s přerušením běžného vývoje dosažené výše odměňování a přístupu k výběrovým řízením na vyšší funkce?

                           b)

                           Mohou naopak, jakmile je potvrzena způsobilost vykonávat určité úkoly, pravidelná posouzení řádného provádění těchto úkolů, pro účely přiznání výše odměny a vyšší funkce, s dalším výběrovým řízením pro kariérní postup, představovat odpovídající vyvážení pozic stabilizovaných zaměstnanců, s ohledem na pozice zaměstnanců přijatých na základě veřejného výběrového řízení, aniž by muselo dojít k neuznání počtu odpracovaných let a výše odměn prvně uvedených osob (avšak při neexistenci jakékoli znatelné výhody ve prospěch druhé skupiny osob, v rámci výše popsaného systému povyšování, přijatého v AEEG), s tím, že v projednávaném případě v důsledku toho neexistují objektivní důvody pro výjimku ze směrnice 1999/70/ES, pokud jde o vyžadované podmínky objektivity a transparentnosti, které je třeba vztáhnout na příslušné pracovní podmínky v konkrétním kontextu?

               3)

               Musí být v každém případě – jak se zdá odvoditelné z bodů 47 a 54 usnesení ze dne 7. března 2013 – připuštěna nepřiměřenost a diskriminující povaha úplného neuznání předchozích odpracovaných let (s následným nezbytným nepoužitím souvisejících vnitrostátních právních předpisů) – aniž by však byly porušeny požadavky na ochranu pozic úspěšných uchazečů výběrového řízení a aniž je dotčena posuzovací pravomoc správního orgánu při přijímání opatření (ve formě „bonusu“ nebo zvýhodnění, které má být přiznáno dotčeným úspěšným uchazečům výběrového řízení, při výběrovém řízení pro přijetí na vyšší funkce nebo jinými prostředky, které spadají do prostoru pro uvážení vnitrostátních orgánů k organizaci svých orgánů veřejné správy)?

      (1)  Směrnice Rady 1999/70/ES ze dne 28. června 1999 o rámcové dohodě o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS (Úř. věst. L 175, s. 43).


title: Věc C-245/08: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 19. března 2009 — Komise Evropských společenství v. Portugalská republika ( Nesplnění povinnosti státem — Volný pohyb osob — Volné poskytování služeb — Právo usazování — Následné úpravy po přistoupení Bulharské republiky a Rumunska )

text:
               16.5.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 113/12

         Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 19. března 2009 — Komise Evropských společenství v. Portugalská republika
   (Věc C-245/08) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Volný pohyb osob - Volné poskytování služeb - Právo usazování - Následné úpravy po přistoupení Bulharské republiky a Rumunska“)
   2009/C 113/22
   Jednací jazyk: portugalština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: P. Andrade a H. Støvlbæk, zmocněnci)

      Žalovaná: Portugalská republika (zástupci: L. Inez Fernandes a F. Fraústo de Azevedo, zmocněnci)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Nepřijetí ve stanovené lhůtě opatření nezbytných pro dosažení souladu se směrnicí Rady 2006/100/ES ze dne 20. listopadu 2006, kterou se z důvodu přistoupení Bulharska a Rumunska upravují některé směrnice v oblasti volného pohybu osob (Úř. věst. L 363, s. 141)

      Výrok

               1)

               Portugalská republika tím, že nepřijala všechna právní a správní ustanovení nezbytná pro dosažení souladu se směrnicí Rady 2006/100/ES ze dne 20. listopadu 2006, kterou se z důvodu přistoupení Bulharska a Rumunska upravují některé směrnice v oblasti volného pohybu osob, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 2 odst. 1 této směrnice.

               2)

               Portugalské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 183, 19.7.2008.


title: Věc C-115/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation (Francie) dne 6. března 2017 – Administration des douanes et droits indirects, Etablissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer) v. Hubert Clergeau, Jean-Luc Labrousse, Jean-Jacques Berthellemy, Alain Bouchet, Jean-Pierre Dubois, Marcel Géry, Jean-Paul Matrat, Jean-Pierre Paziot, Patrice Raillot

text:
               6.6.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 178/6

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation (Francie) dne 6. března 2017 – Administration des douanes et droits indirects, Etablissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer) v. Hubert Clergeau, Jean-Luc Labrousse, Jean-Jacques Berthellemy, Alain Bouchet, Jean-Pierre Dubois, Marcel Géry, Jean-Paul Matrat, Jean-Pierre Paziot, Patrice Raillot
   (Věc C-115/17)
   (2017/C 178/06)
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour de cassation

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelé: Administration des douanes et droits indirects, Etablissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer)

      Odpůrci: Hubert Clergeau, Jean-Luc Labrousse, Jean-Jacques Berthellemy, Alain Bouchet, Jean-Pierre Dubois, Marcel Géry, Jean-Paul Matrat, Jean-Pierre Paziot, Patrice Raillot

      Předběžná otázka

   Má být článek 49 Listiny základních práv vykládán v tom smyslu, že brání tomu, aby byl někdo odsouzen za to, že neoprávněné získal vývozní náhrady prostřednictvím podvodného jednání nebo nepravdivých prohlášení týkajících se povahy zboží, pro které byly náhrady požadovány, ačkoli se v důsledku změny právní úpravy, ke které došlo po předmětném skutku, stalo zboží, které bylo skutečně vyvezeno, pro tyto náhrady způsobilým?


title: Věc C-335/05: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Finanzgericht Köln ze dne  24. srpna 2005  ve věci Řízení letového provozu UR SP proti Bundesamt für Finanzen

text:
               10.12.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 315/8

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Finanzgericht Köln ze dne 24. srpna 2005 ve věci Řízení letového provozu UR SP proti Bundesamt für Finanzen
   (Věc C-335/05)
   (2005/C 315/15)
   Jednací jazyk: němčina
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Finanzgericht Köln ze dne 24. srpna 2005 ve věci Řízení letového provozu UR SP proti Bundesamt für Finanzen, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 15. září 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Finanzgericht Köln žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následující otázce:
   Je třeba čl. 2 odst. 2 třinácté směrnice Rady ze dne 17. listopadu o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu (směrnice 86/560/EHS) (1) vykládat restriktivně tak, že možnost podmínit vrácení daně poskytnutím srovnatelných výhod v oblasti daní z obratu třetími zeměmi vyhrazená členským státům tímto článkem se nevztahuje na takové státy, jaké se mohou jako smluvní strany dovolávat General Agreement on Trade in Services (Všeobecná dohoda o obchodu službami) – GATS – (BGB1. II 1994, 1473,1643) a její doložky nejvyšších výhod (čl. II. odst. 1 GATS)?

      (1)  Úř. věst. L 326, s. 40; Zvl. vyd. 09/01, s. 129.


title: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 9. června 2005 spojené věci C-211/03, C-299/03 a C-316/03 až C-318/03 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen): HLH Warenvertriebs GmbH, Orthica BC proti Spolkové republice Německo (Volný pohyb zboží — Rozlišení mezi léčivými přípravky a potravinami — Výrobek prodávaný v členském státu původu jako doplněk stravy, ale považovaný za léčivý přípravek v členském státu dovozu — Registrace)

text:
               6.8.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 193/4

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (prvního senátu)
   ze dne 9. června 2005
   spojené věci C-211/03, C-299/03 a C-316/03 až C-318/03 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen): HLH Warenvertriebs GmbH, Orthica BC proti Spolkové republice Německo (1)

   (Volný pohyb zboží - Rozlišení mezi léčivými přípravky a potravinami - Výrobek prodávaný v členském státu původu jako doplněk stravy, ale považovaný za léčivý přípravek v členském státu dovozu - Registrace)
   (2005/C 193/06)
   Jednací jazyk: němčina
   Ve spojených věcech C-211/03, C-299/03 a C-316/03 až C-318/03, jejichž předmětem jsou žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podané rozhodnutími Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen (Německo) ze dne 7. května a 4., 3., 7. a 8. července 2003, došlé Soudnímu dvoru dne 15. května, 11. a 24. července 2003, v řízeních HLH Warenvertriebs GmbH (C-211/03), Orthica BV (C-299/03 a C-316/03 až C-318/03) proti Spolkové republice Německo, za přítomnosti: Der Vertreter des öffentlichen Interesses beim Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen, Soudní dvůr (první senát), ve složení P. Jann, předseda senátu, N. Colneric, J. N. Cunha Rodrigues (zpravodaj), M. Ilešič a E. Levits, soudci, generální advokát: L. A. Geelhoed, vedoucí soudní kanceláře: K. Sztranc, rada, vydal dne 9. června 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Kvalifikace výrobku jako léčivého přípravku nebo potraviny musí být provedena, berouc v úvahu všechny vlastnosti výrobku, zjištěné jak v jeho původním stavu, tak pokud byl rozmíchán, v souladu s jeho návodem k použití, ve vodě nebo jogurtu.

               2)

               Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 178/2002 ze dne 28. ledna 2002, kterým se stanoví obecné zásady a požadavky potravinového práva, zřizuje se Evropský úřad pro bezpečnost potravin a stanoví postupy týkající se bezpečnosti potravin, představuje ve vztahu ke směrnici Evropského parlamentu a Rady 2002/46/ES ze dne 10. června 2002 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se doplňků stravy, dispozitivní právní úpravu, jejíž použití je vyloučeno, pokud jiný právní předpis Společenství, jako je uvedená směrnice, obsahuje zvláštní ustanovení pro některé kategorie potravin.

               3)

               Na výrobek, který splňuje jak podmínky pro potraviny, tak pro léčivé přípravky, se použijí pouze zvláštní ustanovení práva Společenství týkající se léčivých přípravků.

               4)

               Farmakologické vlastnosti výrobku jsou faktorem, na jehož základě orgánům členských států přísluší posoudit, vedle potenciálních účinků výrobku, zda může být podáván lidem za účelem stanovení lékařské diagnózy nebo k obnově, úpravě či ovlivnění fyziologických funkcí u lidí ve smyslu čl. 1 bodu 2 druhého pododstavce směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/83/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků. Riziko, které může užívání výrobku způsobit pro zdraví, je samostatným faktorem, který musí být rovněž vzat v úvahu příslušnými vnitrostátními orgány v rámci kvalifikace takového výrobku jako léčivého přípravku.

               5)

               Výrobek, který je léčivým přípravkem ve smyslu směrnice 2001/83, může být dovezen do jiného členského státu, pouze prostřednictvím registrace udělené v souladu s ustanoveními této směrnice, a to i když je legálně prodáván v jiném členském státu jako potravina.

               6)

               Pojem „bezpečné nejvyšší množství“ uvedený v čl. 5 odst. 1 písm. a) směrnice 2002/46 nemá pro účely provedení rozlišení mezi léčivými přípravky a potravinami význam.

               7)

               V rámci hodnocení rizik, která mohou potraviny nebo doplňky stravy představovat pro veřejné zdraví, členským státem, je možné vzít v úvahu kritérium nutriční potřeby obyvatelstva dotčeného členského státu. Nicméně nedostatek takové potřeby sám o sobě nestačí k odůvodnění úplného zákazu prodeje potravin nebo doplňků stravy legálně vyrobených nebo uvedených na trh v jiném členském státu buď podle článku 30 ES nebo podle článku 12 směrnice 2002/46.

               8)

               Skutečnost, že prostor pro uvážení vnitrostátních orgánů, pokud jde o konstatování nedostatku nutriční potřeby, je předmětem pouze omezeného soudního přezkumu, je v souladu s právem Společenství za podmínky, že vnitrostátní postup soudního přezkumu rozhodnutí přijatých v této oblasti těmito orgány umožňuje soudu rozhodujícímu o žalobě na neplatnost takového rozhodnutí použít efektivně v rámci přezkumu jeho legality relevantní zásady a pravidla práva Společenství.

               9)

               Článek 1 odst. 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 258/97 ze dne 27. ledna 1997 o nových potravinách a nových složkách potravin musí být vykládán v tom smyslu, že lidská spotřeba potraviny nebo složky potraviny byla ve Společenství zanedbatelná, pokud, berouc v úvahu všechny okolnosti projednávané věci, je prokázáno, že tato potravina nebo složka potraviny nebyla lidmi požívána ve významném množství před referenčním datem. 15. květen 1997 představuje referenční datum pro posouzení míry lidské spotřeby uvedené potraviny nebo složky potraviny.

               10)

               Vnitrostátní soud nemůže klást Evropskému úřadu pro bezpečnost potravin otázky týkající se kvalifikace výrobků. Stanovisko tohoto úřadu, případně vydané v oblasti tvořící předmět sporu probíhajícího před vnitrostátním soudem, může představovat důkazní materiál, který tento soud musí vzít v úvahu v rámci takového sporu.

      (1)  Úř. věst. C 200 z 23.8.2003.

      Úř. věst. C 275 z 15.11.2003.


title: Výmaz věci T-51/97

text:
               3.9.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/62

         Výmaz věci T-51/97 (1)

   (2005/C 217/122)

      (Jednací jazyk: nizozemština)

   Usnesením ze dne 16. června 2005 rozhodl předseda pátého senátu Soudu prvního stupně Evropských společenství o výmazu věci T-51/97, G. J. Meijer proti Radě Evropské unie a Komisi Evropských společenství.

      (1)  Úř. věst. C 142, 10.5.1997


title: Věc C-160/06: Žaloba podaná dne  24. března 2006  – Komise Evropských společenství v. Italská republika

text:
               3.6.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 131/33

         Žaloba podaná dne 24. března 2006 – Komise Evropských společenství v. Italská republika
   (Věc C-160/06)
   (2006/C 131/63)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: E. Montaguti, G. Zavvos, zmocněnci)

      Žalovaná: Italská republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že tím, že Italská republika nepřijala právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/51/ES (1) ze dne 18. června 2003 o ročních účetních závěrkách a konsolidovaných účetních závěrkách některých forem společností, bank a jiných finančních institucí a pojišťoven, nebo v každém případě tím, že nesdělila taková opatření Komisi, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z uvedené směrnice;

               —

               uložil Italské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta pro provedení uvedené směrnice do vnitrostátního práva uplynula dne 1. ledna 2005.

      (1)  Úř. věst. L 178, 17.7.2003, s. 16.


title: Věc T-496/07: Rozsudek Tribunálu ze dne 16. září 2013 — Repsol Lubricantes y Especialidades a další v. Komise ( „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Španělský trh s penetračním bitumenem — Každoroční dohody o rozdělení trhu a cenové koordinaci — Právo na obhajobu — Přičitatelnost protiprávního jednání — Zásada personality trestu a sankcí — Výpočet výše pokuty — Zásada překážky věci pravomocně rozsouzené“ )

text:
               16.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 336/14

         Rozsudek Tribunálu ze dne 16. září 2013 — Repsol Lubricantes y Especialidades a další v. Komise
   (Věc T-496/07) (1)

   (Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Španělský trh s penetračním bitumenem - Každoroční dohody o rozdělení trhu a cenové koordinaci - Právo na obhajobu - Přičitatelnost protiprávního jednání - Zásada personality trestu a sankcí - Výpočet výše pokuty - Zásada překážky věci pravomocně rozsouzené)
   2013/C 336/28
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Repsol Lubricantes y Especialidades, SA, původně Repsol Lubricantes YPF y Especialidades, SA (Madrid, Španělsko); Repsol Petróleo, SA (Madrid); a Repsol, SA, původně Repsol YPF, SA (Madrid) (zástupci: L. Ortiz Blanco, J. Buendía Sierra, M. Muñoz de Juan a Á. Givaja Sanz, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: F. Castillo de la Torre a C. Urraca Caviedes, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise K(2007) 4441 v konečném znění ze dne 3. října 2007 v řízení podle článku 81 [ES] [věc COMP/38.710 — Bitumen (Španělsko)], jakož i návrh na snížení pokuty uložené žalobkyním tímto rozhodnutím

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Návrhová žádání Evropské komise na zvýšení částky pokuty se zamítají.

               3)

               Repsol Lubricantes y Especialidades, SA, Repsol Petróleo, SA a Repsol, SA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 64, 08.03.2008.


title: Věc T-808/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 15. prosince 2016 – Španělsko v. Komise „Státní podpory — Digitální televizní vysílání — Podpora na zavedení digitálního pozemního televizního vysílání ve vzdálených a méně urbanizovaných oblastech Kastilie-La Mancha — Rozhodnutí, kterým se podpory prohlašují za neslučitelné s vnitřním trhem — Pojem ‚podnik‘ — Hospodářská činnost — Zvýhodnění — Služba obecného hospodářského zájmu — Narušení hospodářské soutěže — Článek 107 odst. 3 písm. c) SFEU — Povinnost řádné péče — Přiměřená lhůta — Právní jistota — Rovné zacházení — Proporcionalita — Subsidiarita — Právo na informace“

text:
               6.2.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/27

         Rozsudek Tribunálu ze dne 15. prosince 2016 – Španělsko v. Komise
   (Věc T-808/14) (1)

   („Státní podpory - Digitální televizní vysílání - Podpora na zavedení digitálního pozemního televizního vysílání ve vzdálených a méně urbanizovaných oblastech Kastilie-La Mancha - Rozhodnutí, kterým se podpory prohlašují za neslučitelné s vnitřním trhem - Pojem ‚podnik‘ - Hospodářská činnost - Zvýhodnění - Služba obecného hospodářského zájmu - Narušení hospodářské soutěže - Článek 107 odst. 3 písm. c) SFEU - Povinnost řádné péče - Přiměřená lhůta - Právní jistota - Rovné zacházení - Proporcionalita - Subsidiarita - Právo na informace“)
   (2017/C 038/36)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Španělské království (zástupci: původně A. Rubio González, poté A. Gavela Llopis, abogados del Estado)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: É. Gippini Fournier, P. Němečková a B. Stromsky, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na základě článku 263 SFEU znějící na zrušení rozhodnutí Komise C (2014) 6846 final ze dne 1. října 2014 o státní podpoře SA.27408 [(C 24/2010) (ex NN 37/2010, ex CP 19/2009)] poskytnuté orgány autonomní oblasti Kastilie-La Mancha na zavedení digitálního pozemního televizního vysílání ve vzdálených a méně urbanizovaných oblastech autonomní oblasti Kastilie-La Mancha, ve znění rozhodnutí C(2015) 7193 final ze dne 20. října 2015, kterým se opravují některé chyby v rozhodnutí C(2014) 6846 final.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Španělskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 34, 2.2.2015.


title: Věc T-599/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 21. května 2014 – Eni v. OHIM – Emi (IP) (ENI) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství ENI — Starší obrazová ochranná známka Společenství EMI — Nebezpečí záměny — Podobnost výrobků a služeb — Podobnost označení — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 — Částečné zamítnutí zápisu“

text:
               7.7.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 212/25

         Rozsudek Tribunálu ze dne 21. května 2014 – Eni v. OHIM – Emi (IP) (ENI)
   (Věc T-599/11) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství ENI - Starší obrazová ochranná známka Společenství EMI - Nebezpečí záměny - Podobnost výrobků a služeb - Podobnost označení - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Částečné zamítnutí zápisu“)
   2014/C 212/29
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Eni SpA (Řím, Itálie) (zástupci: D. De Simone a G. Orsoni, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: C. Negro a D. Botis, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Emi (IP) Ltd (Londýn, Spojené království) (zástupce: S. Malynicz, barrister)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 8. září 2011 (věc R 2439/2010-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Emi (IP) Ltd a Eni SpA.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti Eni SpA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 32, 4.2.2012.


title: Věc T-174/14: Usnesení Tribunálu ze dne 9. června 2015 – Dieckerhoff Guss v. Komise „Státní podpory — Opatření přijatá Německem ve prospěch elektřiny z obnovitelných zdrojů a energeticky náročných podniků — Rozhodnutí o zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU — Přijetí konečného rozhodnutí po podání žaloby — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“

text:
               7.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 294/51

         Usnesení Tribunálu ze dne 9. června 2015 – Dieckerhoff Guss v. Komise
   (Věc T-174/14) (1)

   („Státní podpory - Opatření přijatá Německem ve prospěch elektřiny z obnovitelných zdrojů a energeticky náročných podniků - Rozhodnutí o zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU - Přijetí konečného rozhodnutí po podání žaloby - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
   (2015/C 294/62)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Dieckerhoff Guss GmbH (Gevelsberg, Německo) (zástupci: H. Höfler, C. Kahle a V. Winkler, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: T. Maxian Rusche a R. Sauer, zmocněnci, ve spolupráci s C. Renner, advokátkou)

      Vedlejší účastník podporující žalovanou: Kontrolní úřad ESVO (zástupci: původně X. Lewis, M. Schneider a J. Kaasin, poté X. Lewis, M. Schneider, M. Moustakali a C. Perrin, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise C (2013) 4424 final ze dne 18. prosince 2013 o zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU ve věci prováděcích opatření, která Spolková republika Německo zavedla ve prospěch elektřiny z obnovitelných zdrojů energie a velkých odběratelů energií [státní podpora SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN)].

      Výrok

               1)

               O projednávané žalobě již není namístě rozhodnout.

               2)

               O návrzích na vstup do řízení jako vedlejší účastníci řízení, podaných společnostmi Flachglas Torgau GmbH a Saint-Gobain Isover G+H AG, Kronotex GmbH & Co. KG a Kronoply GmbH, Bayer MaterialScience AG, Sabic Polyolefine GmbH, Ineos Manufacturing Deutschland GmbH, Ineos Phenol GmbH a Ineos Vinyls Deutschland GmbH, jakož i Advansa GmbH, Akzo Nobel Industrial Chemicals GmbH, Aurubis AG, CBW Chemie GmbH, CFB Chemische Fabrik Brunsbüttel GmbH & Co. KG, Clariant Produkte (Deutschland) GmbH, Dralon GmbH, Hahl Filaments GmbH, Messer Produktionsgesellschaft mbH Siegen, Messer Produktionsgesellschaft mbH Salzgitter, Nabaltec AG, Siltronic AG a Wacker Chemie AG, již není namístě rozhodnout.

               3)

               Společnost Dieckerhoff Guss GmbH ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí, včetně nákladů souvisejících s řízením o předběžném opatření.

               4)

               Kontrolní úřad ESVO ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 142, 12.5.2014.


title: Věc F-142/11: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 24. června 2016 – Simpson v. Rada „Veřejná služba — Vrácení věci Soudu po zrušení — Úředníci — Postup v platové třídě — Rozhodnutí o nezařazení žalobce do platové třídy AD 9 po úspěšné účasti v otevřeném výběrovém řízení do platové třídy AD 9 — Povinnost uvést odůvodnění — Rovné zacházení — Zjevně nesprávné posouzení — Článek 81 jednacího řádu — Zjevně neopodstatněná žaloba“

text:
               8.8.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 287/36

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 24. června 2016 – Simpson v. Rada
   (Věc F-142/11) (1)

   („Veřejná služba - Vrácení věci Soudu po zrušení - Úředníci - Postup v platové třídě - Rozhodnutí o nezařazení žalobce do platové třídy AD 9 po úspěšné účasti v otevřeném výběrovém řízení do platové třídy AD 9 - Povinnost uvést odůvodnění - Rovné zacházení - Zjevně nesprávné posouzení - Článek 81 jednacího řádu - Zjevně neopodstatněná žaloba“)
   (2016/C 287/44)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Erik Simpson (Brusel, Belgie) (zástupce: M. Velardo, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: M. Bauer a E. Rebasti, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí o nepovýšení žalobce do platové třídy AD9 po úspěšné účasti ve výběrovém řízení EPSO/AD/113/07 „Vedoucí odboru (AD9) v oblasti překladu pro češtinu, estonštinu, maďarštinu, litevštinu, lotyštinu, maltštinu, polštinu, slovenštinu a slovinštinu“ a návrh na náhradu škody a úroky

      Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Erik Simpson ponese vlastní náklady řízení vynaložené ve věcech F-142/11, T-130/14 P a F-142/11 RENV a ukládá se mu náhrada nákladů řízení vynaložených Radou Evropské unie ve věci F-142/11.

               3)

               Rada Evropské unie ponese vlastní náklady řízení vynaložené ve věcech T-130/14 P a F-142/11 RENV.

      (1)  Úř. věst. C 65, 3.3.2012, s. 26 (původní věc).


title: Věc F-64/07: Žaloba podaná dne 28. června 2007 – S v. Evropský parlament

text:
               25.8.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 199/53

         Žaloba podaná dne 28. června 2007 – S v. Evropský parlament
   (Věc F-64/07)
   (2007/C 199/103)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Žalobce: S (zástupci: R. Mastroianni a F. Ferraro, advokáti)

      Žalovaný: Evropský parlament
   Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí Evropského parlamentu č. 305747 ze dne 29. března 2007 o zamítnutí stížnosti;

               —

               zrušit rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 27. července 2006 o přeřazení do Bruselu a o jmenování poradcem generálního ředitele pro informatiku;

               —

               zrušit všechny domnělé, předcházející, souběžné a následné akty a akty jakkoli s nimi související;

               —

               uložit Evropskému parlamentu náhradu škody vzniklé v důsledku takového rozhodnutí ve výši 400 000 eur nebo ve vyšší nebo nižší výši, o které bude mít Soud za to, že je spravedlivá;

               —

               uložit Evropskému parlamentu náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Na podporu své žaloby žalobce uplatňuje sedm žalobních důvodů, které mohou být shrnuty následovně:

               1.

               rozhodnutí o přeřazení je protiprávní, jelikož v něm chybí odůvodnění týkající se skutečností, pro které se Parlament rozhodl převést žalobce do Bruselu;

               2.

               rozhodnutí o přeřazení obsahující přeložení vážně nemocné osoby do vzdáleného místa je v rozporu se základním právem na zdraví, uvedeným v čl. 3 písm. p) a článku 152 ES, jakož i v článku 35 Listiny základních práv Evropské unie. Ochrana zdraví žalobce musí převážit nad zájmy služby;

               3.

               Parlament porušil povinnost péče, jakož i zásady řádné správy, nestrannosti, transparentnosti a právní jistoty. Orgán totiž před přijetím opatření přeřazení neprovedl příslušné šetření týkající se nepřátelského chování vůči žalobci ani z lékařského hlediska nezhodnotil účinky takového opatření na zdraví dotyčného;

               4.

               opatření přeřazení, které v podstatě představuje sankci, je nesmyslné a nepřiměřené s ohledem na skutky, které Parlament přičítá žalobci, tím spíše, že je tento posledně uvedený postižen vážnou patologií a jeho věk se blíží důchodovému věku;

               5.

               Parlament, který nevěnoval zvláštní pozornost situaci žalobce z důvodu jeho zdraví, porušil zásady zákazu diskriminace a „neminem laedere“;

               6.

               Parlament, který přijal opatření přeřazení, využil vlastní pravomoci, aby sankcionoval žalobce a způsobil předčasné ukončení jeho pracovního poměru, přičemž tak zneužil pravomoci a řízení, jakož i porušil články 7 a 86 služebního řádu úředníků Evropských společenství, jakož i přílohu IX tohoto řádu;

               7.

               žalobci nebylo umožněno, aby uplatnil své stanovisko k napadenému rozhodnutí o jeho přeřazení do Bruselu, přičemž došlo k porušení jeho práva obhajoby.


title: Věc T-320/15: Žaloba podaná dne 19. června 2015 – Impresa Costruzioni Giuseppe Maltauro SpA v. Komise

text:
               3.8.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 254/22

         Žaloba podaná dne 19. června 2015 – Impresa Costruzioni Giuseppe Maltauro SpA v. Komise
   (Věc T-320/15)
   (2015/C 254/25)
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Impresa Costruzioni Giuseppe Maltauro SpA (Vicenza, Itálie) (zástupci: M. Merola, advokát, M. Santacroce, advokátka, M. Toniolo, advokátka)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               v plném rozsahu zrušil napadené rozhodnutí, jímž Komise vyloučila Impresa Costruzioni Giuseppe Maltauro SpA z účasti ve výběrovém řízení o veřejných zakázkách a grantech financovaných ze souhrnného rozpočtu Evropské unie, včetně řízení č. JRC/IPR/2014/C.5/003 RC zveřejněného v Úř. věst. 2014/S 034-054569 a jeho opravy, na období dvou let a desíti měsíců;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Řízení o vyloučení bylo zahájeno na základě účasti žalobkyně na zúženém výběrovém řízení vyhlášeném Společným výzkumným střediskem dne 18. února 2014 na výstavbu nové budovy v Ispře. Komise si byla vědoma určitých nesrovnalostí ze strany žalobkyně.
   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z chyb při šetření, zkreslení skutečností a následného nesprávného právního posouzení pokud jde o nepoužití výjimky stanovené v posledním odstavci článku 106 odst. 1 finančního nařízení.

                           —

                           Žalobkyně v tomto ohledu tvrdí, že napadené rozhodnutí je stiženo chybami při šetření, zkreslením skutečností a následným nesprávným právním posouzením, jelikož poslední odstavec článku 106 odst. 1 nařízení č. 966/2012 nebyl v projednávané věci uplatněn. Komise zejména pochybila v tom, že nerozpoznala, že byla splněna kritéria podle čl. 106 odst. 1 písm. b) nařízení č. 966/2012 a že nevzala řádně v potaz písemné důkazy předložené v průběhu šetření společností Impresa Costruzioni Giuseppe Maltauro SpA k prokázání skutečnosti, že vůči Dr. Maltaurovi byla přijata „přiměřená opatření“.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že se čl. 106 odst. 1 písm. c) finančního nařízení nepoužije.

                           —

                           Žalobkyně v tomto ohledu podpůrně tvrdí, že napadené rozhodnutí je stiženo zkreslením skutečností a neuvedením důvodů, jelikož žalobkyni byla přičítána odpovědnost za vážné profesní pochybení podle čl. 106 odst. 1 písm. c) nařízení č. 966/2012. Dokumenty týkající se právních záležitostí Dr. Maltaura neprokazují, že Impresa Costruzioni Giuseppe Maltauro SpA nesplnila své povinnosti pokud jde o dohled a smluvní povinnosti, nebo že společnost měla prospěch z nezákonného jednání přičítaného jejímu původnímu řediteli. Neexistují tedy důkazy, které by podpořily názor, že Impresa Costruzioni Giuseppe Maltauro SpA se provinila vážným profesním pochybením podle citovaného důvodu pro vyloučení.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z porušení pravidla audi alteram parte.

                           —

                           Žalobkyně v tomto ohledu tvrdí, že napadené rozhodnutí porušuje pravidlo audi alteram parte, neboť vychází z informací, na něž Komise ve svém dopise o zahájení řízení neodkázala, tudíž Impresa Costruzioni Giuseppe Maltauro SpA neměla příležitost předložit svá vyjádření. Žalobkyně se tedy nemohla řádně bránit proti výsledkům šetření vedoucím k jejímu vyloučení ze všech řízení o udělení veřejných zakázek a grantů financovaných ze souhrnného rozpočtu Evropské unie a Evropského rozvojového fondu.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení zásady proporcionality při určení období vyloučení.

                           —

                           Žalobkyně v tomto ohledu podpůrně tvrdí, že rozhodnutí o vyloučení bylo přijato v rozporu se zásadou proporcionality, zejména v části, v níž stanoví období vyloučení na dva roky a deset měsíců. Délka tohoto období je zcela neopodstatněná, je v rozporu se smyslem a účelem pravidel stanovených v nařízení č. 966/2012 a nařízení č. 1268/2012, která upravují důvody pro vyloučení, a je zjevně nepřiměřená, neboť faktory, které by mohly mít negativní důsledky na profesní jednání Impresa Costruzioni Giuseppe Maltauro SpA, byly touto společností vyloučeny a neexistují další důvody, pro něž by se Komise musela obávat ztrát financí či dobré pověsti.


title: Věc C-493/12: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 12. prosince 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court of Justice (Chancery Division) — Spojené království) — Eli Lilly and Company Ltd v. Human Genome Sciences Inc ( „Humánní léčivé přípravky — Dodatkové ochranné osvědčení — Nařízení (ES) č. 469/2009 — Článek 3 — Podmínky pro získání osvědčení — Pojem „výrobek chráněný platným základním patentem“ — Kritéria — Znění nároků v základním patentu — Přesnost a specifičnost — Funkční definice účinné látky — Strukturální definice účinné látky — Evropská patentová úmluva“ )

text:
               15.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/14

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 12. prosince 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court of Justice (Chancery Division) — Spojené království) — Eli Lilly and Company Ltd v. Human Genome Sciences Inc
   (Věc C-493/12) (1)

   (Humánní léčivé přípravky - Dodatkové ochranné osvědčení - Nařízení (ES) č. 469/2009 - Článek 3 - Podmínky pro získání osvědčení - Pojem „výrobek chráněný platným základním patentem“ - Kritéria - Znění nároků v základním patentu - Přesnost a specifičnost - Funkční definice účinné látky - Strukturální definice účinné látky - Evropská patentová úmluva)
   2014/C 45/24
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   High Court of Justice (Chancery Division)

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Eli Lilly and Company Ltd

      Žalovaná: Human Genome Sciences Inc

      Předmět věci

   Výklad čl. 3 písm. a) a c) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 469/2009 ze dne 6. května 2009 o dodatkových ochranných osvědčeních pro léčivé přípravky (Úř. věst. L 152, s. 1) — Podmínky pro získání osvědčení — Pojem „výrobek chráněný platným základním patentem“ — Kritéria posouzení — Uplatnění kritérií na výrobky, které nejsou tvořeny kombinací léčivých přípravků a zdravotnických prostředků

      Výrok

   Článek 3 písm. a) nařízení (ES) č. 469/2009 Evropského parlamentu a Rady ze dne 6. května 2009 o dodatkových ochranných osvědčeních pro léčivé přípravky musí být vykládán v tom smyslu, že k tomu, aby bylo možné považovat účinnou látku za „chráněnou platným základním patentem“ ve smyslu tohoto ustanovení, není nezbytné, aby byla účinná látka uvedena ve znění nároků tohoto patentu pomocí vzorce její struktury. Je-li tato účinná látka ve znění nároků evropského patentu uděleného Evropským patentovým úřadem pokryta formulací její funkce, tento článek 3 písm. a) v zásadě nebrání tomu, aby pro tuto účinnou látku bylo vydáno dodatkové ochranné osvědčení za podmínky, že lze na základě takových patentových nároků vykládaných mj. s ohledem na popis vynálezu, jak stanoví článek 69 Úmluvy o udělování evropských patentů a protokol o jeho výkladu, konstatovat, že se tyto patentové nároky sice implicitně ale nevyhnutelně a specifickým způsobem týkají předmětné účinné látky, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu.

      (1)  Úř. věst. C 9, 12.1.2013.


title: Poslední publikace Soudního dvora v Úředním věstníku Evropské unieÚř. věst. C 93, 16.4.2005

text:
               30.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 106/44

         (2005/C 106/86)
   Poslední publikace Soudního dvora v Úředním věstníku Evropské unie

         Úř. věst. C 93, 16.4.2005

   Dřívější publikace

      Úř. věst. C 82, 2.4.2005

      Úř. věst. C 69, 19.3.2005

      Úř. věst. C 57, 5.3.2005

      Úř. věst. C 45, 19.2.2005

      Úř. věst. C 31, 5.2.2005

      Úř. věst. C 19, 22.1.2005

   Tyto texty jsou k dispozici na adrese:

               EUR-Lex: http://europa.eu.int/eur-lex

               CELEX: http://europa.eu.int/celex


title: Věc T-320/07: Rozsudek Tribunálu ze dne 23. listopadu 2011 — Jones a další v. Komise ( „Smlouva o ESUO — Dodání uhlí určeného pro průmyslové odvětví výroby elektřiny ve Spojeném království — Zamítnutí stížnosti poukazující na použití diskriminačních nákupních cen — Pravomoc Komise použít čl. 4 písm. b) UO po uplynutí splatnosti Smlouvy o ESUO na základě nařízení ES č. 1/2003 — Posouzení zájmu Společenství — Povinnosti v oblasti prošetření stížnosti — Zjevně nesprávné posouzení“ )

text:
               14.1.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 13/10

         Rozsudek Tribunálu ze dne 23. listopadu 2011 — Jones a další v. Komise
   (Věc T-320/07) (1)

   (Smlouva o ESUO - Dodání uhlí určeného pro průmyslové odvětví výroby elektřiny ve Spojeném království - Zamítnutí stížnosti poukazující na použití diskriminačních nákupních cen - Pravomoc Komise použít čl. 4 písm. b) UO po uplynutí splatnosti Smlouvy o ESUO na základě nařízení ES č. 1/2003 - Posouzení zájmu Společenství - Povinnosti v oblasti prošetření stížnosti - Zjevně nesprávné posouzení)
   2012/C 13/18
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobci: Daphne Jones (Neath, Spojené království), Glen Jones (Neath) a Fforch-Y-Garon Coal Co. Ltd (Neath) (zástupci: D. Jeffreys a S. Llewellyn Jones, solicitors)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: V. Di Bucci a J. Samnadda, zmocněnci)

      Vedlejší účastníci podporující žalovanou: Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupci: původně E. Jenkinson, poté C. Gibbs a V. Jackson a nakonec S. Hathaway, zmocněnci, ve spolupráci s J. Flynnem, QC), E.ON UK plc (Coventry, Spojené království) (zástupce: P. Lomas, solicitor) a International Power plc (Londýn, Spojené království) (zástupci: D. Anderson, QC, M. Chamberlain, barrister, S. Lister a D. Harrison, solicitors)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise SG-Greffe (2007) D/203626 ze dne 18. června 2007, které se týká použití článku 7 nařízení Komise (ES) č. 773/2004 ze dne 7. dubna 2004 o vedení řízení Komise podle článků 81 [ES] a 82 [ES] (Úř. věst. L 123, s. 18) a kterým byla zamítnuta stížnost žalobkyň týkající se porušení Smlouvy o ESUO (věc COMP/37.037-SWSMA).

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení Glena Jonese a Daphne Jones, jakož i společnosti Fforch-Y-Garon Coal Co. Ltd.

               3)

               Spojené království Velké Británie a Severního Irska, společnost E.ON UK plc a společnost International Power plc ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 247, 20.10.2007.


title: Věc C-491/07: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 22. prosince 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landesgericht für Strafsachen Wien – Rakousko) – Trestní řízení proti Vladimiru Turanskému ( Úmluva k provedení Schengenské dohody — Článek 54 — Zásada zákazu dvojího trestu — Rozsah působnosti — Pojem pravomocné odsouzení — Rozhodnutí, kterým policejní orgán zastavil trestní stíhání — Rozhodnutí, kterým není ukončeno trestní řízení a které nemá účinek zákazu dvojího trestu podle vnitrostátního práva )

text:
               21.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/19

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 22. prosince 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landesgericht für Strafsachen Wien – Rakousko) – Trestní řízení proti Vladimiru Turanskému
   (Věc C-491/07) (1)

   („Úmluva k provedení Schengenské dohody - Článek 54 - Zásada zákazu dvojího trestu - Rozsah působnosti - Pojem ‚pravomocné odsouzení‘ - Rozhodnutí, kterým policejní orgán zastavil trestní stíhání - Rozhodnutí, kterým není ukončeno trestní řízení a které nemá účinek zákazu dvojího trestu podle vnitrostátního práva“)
   (2009/C 44/32)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Landesgericht für Strafsachen Wien
   Účastník původního trestního řízení
   Vladimir Turansky
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Landesgericht für Strafsachen Wien – Výklad článku 54 Úmluvy k provedení Schengenské dohody ze dne 14. června 1985 mezi vládami států Hospodářské unie Beneluxu, Spolkové republiky Německo a Francouzské republiky o postupném odstraňování kontrol na společných hranicích (Úř. věst. 2000 L 239, s. 19) – Výklad zásady „ne bis in idem“ – Oblast působnosti – Rozhodnutí, kterým policejní orgán s konečnou platností ukončí trestní stíhání
   Výrok
   Zásada zákazu dvojího trestu zakotvená v článku 54 Úmluvy k provedení Schengenské dohody ze dne 14. června 1985 mezi vládami států Hospodářské unie Beneluxu, Spolkové republiky Německo a Francouzské republiky o postupném odstraňování kontrol na společných hranicích, podepsané dne 19. června 1990 v Schengenu (Lucembursko), se nepoužije na rozhodnutí, kterým orgán smluvního státu v rámci meritorního posouzení věci, která mu byla předložena, zastavil ve fázi předcházející obvinění osoby podezřelé ze spáchání trestného činu trestní stíhání, pokud tímto rozhodnutím o zastavení trestního stíhání nebylo podle vnitrostátního práva tohoto státu pravomocně ukončeno trestní řízení, a rozhodnutí tak nebrání dalšímu trestnímu stíhání pro tentýž čin v tomto státě.

      (1)  Úř. věst. C 22, 26.1.2008.


title: Věc T-152/07: Žaloba podaná dne 7. května 2007 – Lange Uhren v. OHIM (obrazová ochranná známka představující hodinky)

text:
               7.7.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 155/35

         Žaloba podaná dne 7. května 2007 – Lange Uhren v. OHIM (obrazová ochranná známka představující hodinky)
   (Věc T-152/07)
   (2007/C 155/63)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Lange Uhren GmbH (Glashütte, Německo) (zástupce: M. Schaeffer, Rechtsanwalt)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu ze dne 15. února 2007 ve věci R 1176/2005-1;

               —

               určit, že ustanovení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (1) nebrání zveřejnění přihlášené ochranné známky Společenství č. 2 542 694 pro výrobky ve třídě 14 („Luxusní hodinářské předměty a přístroje na měření času; ciferníky pro luxusní hodinářské předměty“);

               —

               podpůrně určit, že přihlášená ochranná známka Společenství č. 2 542 694 získala rozlišovací způsobilost ve vztahu k zboží třídy 14, pro které je požadován zápis ochranné známky, na základě jejího užívání v obchodním styku podle čl. 7 odst. 3 nařízení č. 40/94;

               —

               uložit Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka představující hodinky pro zboží ve třídě 14 (přihláška č. 2 542 694)

      Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí přihlášky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání
   Dovolávané žalobní důvody:

               —

               Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 40/94, neboť přihlašovaná ochranná známka má požadovanou rozlišovací způsobilost;

               —

               Porušení čl. 7 odst. 3 nařízení č. 40/94, neboť bylo nesprávně určeno, že přihlášená ochranná známka nezískala rozlišovací způsobilost na základě jejího užívání v obchodním styku.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. Věst. 1994, L 11, s. 1).


title: Věc T-117/08: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 16. prosince 2008 – Itálie v. EHSV a Komise ( Překážka řízení — Námitka nepřípustnosti — Částečná nepřípustnost žaloby — Chybějící přičitatelnost jednání Komisi )

text:
               7.3.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 55/27

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 16. prosince 2008 – Itálie v. EHSV a Komise
   (Věc T-117/08) (1)

   („Překážka řízení - Námitka nepřípustnosti - Částečná nepřípustnost žaloby - Chybějící přičitatelnost jednání Komisi“)
   (2009/C 55/50)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Italská republika (zástupci: I. Bruni, zmocněnec, ve spolupráci s P. Gentilim, Avvocato dello Stato)

      Žalovaní: Evropský hospodářský a sociální výbor EHSV (zástupci: M. Bermejo Garde, zmocněnec, ve spolupráci s A. Dal Ferrem, advokát) a Komise Evropských společenství (zástupce: J. Currall, zmocněnec)

      Další účastník na podporu žalobkyně: Španělské království (zástupci: F. Díez Moreno, Abogado del Estado)
   Předmět věci
   Zrušení oznámení o výběrovém řízení č. 73/07 na pozici generálního tajemníka (třída A 16) Evropského hospodářského a sociálního výboru zveřejněného v Úředním věstníku Evropské unie dne 28. prosince 2007 (Úř. věst., C 316 A, s. 1), jakož i opravy tohoto oznámení zveřejněné v Úředním věstníku Evropské unie dne 30. ledna 2008 (Úř. věst. C 25 A, s. 21)
   Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná v rozsahu, v němž směřuje proti Komisi.

               2)

               Italská republika ponese vlastní náklady řízení vynaložené v rámci této žaloby v rozsahu, v němž směřuje proti Komisi a nahradí náklady řízení vynaložené Komisí.

      (1)  Úř. věst. C 116, 9.5.2008.


title: Věc C-145/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Gerechtshof Amsterdam (Nizozemsko) dne 14. března 2016 – Aramex Nederland BV v. Inspecteur van de Belastingdienst/Douane

text:
               6.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 200/8

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Gerechtshof Amsterdam (Nizozemsko) dne 14. března 2016 – Aramex Nederland BV v. Inspecteur van de Belastingdienst/Douane
   (Věc C-145/16)
   (2016/C 200/12)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Gerechtshof Amsterdam

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka v řízení o opravném prostředku: Aramex Nederland BV

      Odpůrce v řízení o opravném prostředku: Inspecteur van de Belastingdienst/Douane

      Předběžná otázka

   Je prováděcí nařízení Komise (EU) č. 301/2012 ze dne 2. dubna 2012 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury (1) platné?

      (1)  Úř. věst. 2012, L 99, s. 19.


title: Věc C-376/09: Žaloba podaná dne 22. září 2009 — Komise Evropských společenství v. Maltská republika

text:
               7.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 267/51

         Žaloba podaná dne 22. září 2009 — Komise Evropských společenství v. Maltská republika
   (Věc C-376/09)
   2009/C 267/85
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: A. Alcover San Pedro, E. Depasquale, zmocněnci)

      Žalovaná: Maltská republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Maltská republika tím, že na lodích nevyřadila z provozu systémy požární ochrany a hasicí přístroje s obsahem halonů, které nepředstavují kritické použití a tím, že tyto halony nebyly znovuzískány, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 4 odst. 4 bodu v) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2037/2000 ze dne 29. června 2000 o látkách, které poškozují ozonovou vrstvu (1);

               —

               uložit Maltské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Z ustanovení čl. 4 odst. 4 bodu v) a článku 16 nařízení ve spojení s ustanovením článku 2 Aktu o přistoupení, vyplývá, že Maltská republika byla povinna vyřadit z provozu systémy požární ochrany a hasicí přístroje s obsahem halonů, mimo kritická použití halonů ve smyslu přílohy VII nařízení, do 1. května 2004 a tyto halony pomocí vhodných technologií znovuzískat.
   Na základě skutečnosti, že Komise nemá žádné informace o tom, že by Maltská republika vyřadila z provozu systémy požární ochrany a hasicí přístroje s obsahem halonů, které nepředstavují kritické použití, na všech lodích, které jsou uvedeny na formuláři přiloženém k odpovědi na výzvu dopisem a že by tyto halony znovuzískala, dospěla Komise k závěru, že Maltská republika nesplnila své povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 4 odst. 4 bodu v) a článku 16 nařízení.

      (1)  Úř. věst. L 244, s. 1; Zvl. vyd. 15/05, s. 190.


title: Věc C-260/09 P: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 10. února 2011 — Activision Blizzard Germany GmbH (dříve CD-Contact Data GmbH) v. Evropská komise ( „Kasační opravný prostředek — Články 81 ES a 53 Dohody o EHP — Trh s konzolemi videoher a herními kazetami ochranné známky Nintendo — Omezení paralelních vývozů na tomto trhu — Dohoda mezi výrobcem a výhradním distributorem — Dohoda o distribuci umožňující pasivní prodeje — Prokázání shody vůle v případě, že neexistuje přímý listinný důkaz o omezení těchto prodejů — Úroveň důkazů vyžadovaná k prokázání vertikální dohody“ )

text:
               2.4.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 103/4

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 10. února 2011 — Activision Blizzard Germany GmbH (dříve CD-Contact Data GmbH) v. Evropská komise
   (Věc C-260/09 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Články 81 ES a 53 Dohody o EHP - Trh s konzolemi videoher a herními kazetami ochranné známky Nintendo - Omezení paralelních vývozů na tomto trhu - Dohoda mezi výrobcem a výhradním distributorem - Dohoda o distribuci umožňující pasivní prodeje - Prokázání shody vůle v případě, že neexistuje přímý listinný důkaz o omezení těchto prodejů - Úroveň důkazů vyžadovaná k prokázání vertikální dohody)
   2011/C 103/05
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Activision Blizzard Germany GmbH (zástupci: J.K. de Pree a E.N.M. Raedts, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: S. Noë a F. Ronkes Agerbeek, zmocněnci)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (osmého senátu) ze dne 30. dubna 2009, CD-Contact Data GmbH v. Komise Evropských společenství (T-18/03), kterým Soud snížil pokutu uloženou navrhovatelce a ve zbývající části zamítl žalobu znějící na zrušení rozhodnutí Komise 2003/675/ES ze dne 30. října 2002 v řízení podle článku 81 Smlouvy o ES (COMP/35.587 PO Videohry, COMP/35.706 PO Distribuce Nintendo a COMP/36.321 Omega-Nintendo, týkající se veškerých dohod a jednání ve shodě na trhu s konzolami Nintendo a s herními kazetami pro konzoli Nintendo, jejichž cílem je omezit paralelní vývozy těchto konzolí a kazet

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnosti Activision Blizzard Germany GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 220, 12.9.2009.


title: Věc C-376/11: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 19. července 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour d'appel de Bruxelles — Belgie) — Pie Optiek v. Bureau Gevers, European Registry for Internet Domains ( „Internet — Doména nejvyšší úrovně.eu — Nařízení (ES) č. 874/2004 — Jména domény — Registrace po etapách — Článek 12 odst. 2 — Pojem „nabyvatelé licence přednostních práv“ — Osoba oprávněná majitelem ochranné známky k registraci jména domény totožného s ochrannou známkou nebo podobného ochranné známce, a to vlastním jménem, avšak na účet tohoto majitele — Chybějící oprávnění k jiným způsobům užití označení jako ochranné známky“ )

text:
               29.9.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 295/15

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 19. července 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour d'appel de Bruxelles — Belgie) — Pie Optiek v. Bureau Gevers, European Registry for Internet Domains
   (Věc C-376/11) (1)

   (Internet - Doména nejvyšší úrovně.eu - Nařízení (ES) č. 874/2004 - Jména domény - Registrace po etapách - Článek 12 odst. 2 - Pojem „nabyvatelé licence přednostních práv“ - Osoba oprávněná majitelem ochranné známky k registraci jména domény totožného s ochrannou známkou nebo podobného ochranné známce, a to vlastním jménem, avšak na účet tohoto majitele - Chybějící oprávnění k jiným způsobům užití označení jako ochranné známky)
   2012/C 295/24
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour d'appel de Bruxelles

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Pie Optiek

      Žalované: Bureau Gevers, European Registry for Internet Domains

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Cour d'appel de Bruxelles — Výklad čl. 12 odst. 2 a čl. 21 odst. 1 písm. a) nařízení Komise (ES) č. 874/2004 ze dne 28. dubna 2004, kterým se stanoví obecná pravidla pro zavádění a funkce domény nejvyšší úrovně.eu a zásady, jimiž se řídí registrace (Úř. věst. L 162, s. 40) — Výklad čl. 4 odst. 2 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 733/2002 ze dne 22. dubna 2002 o zavádění domény nejvyšší úrovně.eu (Úř. věst. L 113, s. 1) — Spekulativní a zneužívající registrace — Pojem „nabyvatelé licence přednostních práv“ — Osoba oprávněná majitelem ochranné známky k registraci jména domény totožného s ochrannou známkou nebo podobného ochranné známce, a to vlastním jménem, avšak na účet tohoto majitele v případě neexistence jiných způsobů užití označení jako ochranné známky — Jméno domény registrované při neexistenci „práva nebo oprávněného zájmu“

      Výrok

   Článek 12 odst. 2 třetí pododstavec nařízení Komise (ES) č. 874/2004 ze dne 28. dubna 2004, kterým se stanoví obecná pravidla pro zavádění a funkce domény nejvyšší úrovně.eu a zásady, jimiž se řídí registrace, musí být vykládán v tom smyslu, že pojem „nabyvatelé licence přednostních práv“ se v situaci, kdy dotyčným přednostním právem je právo z ochranné známky, nevztahuje na osobu, která byla majitelem dané ochranné známky oprávněna pouze k registraci jména domény totožného s uvedenou ochrannou známkou nebo podobného uvedené ochranné známce, a to vlastním jménem, avšak na účet tohoto majitele, aniž je tato osoba oprávněna tuto ochrannou známku obchodně užívat v souladu s jejími vlastními funkcemi.

      (1)  Úř. věst. C 298, 8.10.2011.


title: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 10. března 2005 ve věci 469/03 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Bologna): Filomeno Mario Miraglia (Článek 54 úmluvy k provedení Schengenské dohody — Zásada zákazu dvojího trestu — Rozsah působnosti — Rozhodnutí soudních orgánů členského státu vzdát se trestního stíhání osoby z důvodu zahájení obdobného řízení v jiném členském státě)

text:
               28.5.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 132/10

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (pátého senátu)
   ze dne 10. března 2005
   ve věci 469/03 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Bologna): Filomeno Mario Miraglia (1)

   (Článek 54 úmluvy k provedení Schengenské dohody - Zásada zákazu dvojího trestu - Rozsah působnosti - Rozhodnutí soudních orgánů členského státu vzdát se trestního stíhání osoby z důvodu zahájení obdobného řízení v jiném členském státě)
   (2005/C 132/19)
   Jednací jazyk: italština
   Ve věci C-469/03, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 35 EU, podaná rozhodnutím Tribunale di Bologna (Itálie) ze dne 22. září 2003, došlým Soudnímu dvoru dne 10. listopadu 2003, v trestním řízení proti Filomenu Mariu Miragliovi, Soudní dvůr (pátý senát), ve složení R. Silva de Lapuerta, předsedkyně senátu, R. Schintgen (zpravodaj) a P. Kūris, soudci, generální advokát: A. Tizzano, vedoucí soudní kanceláře: L. Hewlett, vrchní rada, vydal dne 10. března 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:
   Zásada zákazu dvojího trestu, upravená v článku 54 úmluvy k provedení Schengenské dohody ze dne 14. června 1985 mezi vládami států Hospodářské unie Beneluxu, Spolkové republiky Německo a Francouzské republiky o postupném odstraňování kontrol na společných hranicích, podepsané dne 19. června 1990 v Schengenu, se neuplatní na rozhodnutí soudních orgánů členského státu, kterým se zastavuje trestní řízení poté, co se státní zastupitelství rozhodlo nepokračovat v trestním stíhání z důvodu, že trestní stíhání proti témuž obviněnému pro tentýž čin bylo zahájeno v jiném členském státě, aniž by bylo provedeno posouzení věci samé.

      (1)  Úř. věst. C 21, 24.1.2004.


title: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 20. června 2005 ve věci T-138/04, Cementir – Cementerie del Tirreno SpA proti Komisi Evropských společenství (Žádost o zrušení dopisu Komise, kterým se určuje částka úroků z prodlení použitelných na pokutu uloženou žalobkyni — Pojem aktu, který potvrzuje akt předcházející — Přípustnost)

text:
               17.9.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 229/21

      USNESENÍ SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 20. června 2005
   ve věci T-138/04, Cementir – Cementerie del Tirreno SpA proti Komisi Evropských společenství (1)

   (Žádost o zrušení dopisu Komise, kterým se určuje částka úroků z prodlení použitelných na pokutu uloženou žalobkyni - Pojem aktu, který potvrzuje akt předcházející - Přípustnost)
   (2005/C 229/46)
   Jednací jazyk: italština
   Ve věci T-138/04, Cementir – Cementerie del Tirreno SpA, se sídlem v Římě (Itálie), zastoupená D. Fosselardem a P. Fattorim, advokáty, proti Komisi Evropských společenství (zmocněnci: R. Lyal a V. Di Bucci), jejímž předmětem je žádost o zrušení dopisu Komise ze dne 28. ledna 2004, kterým se určuje částka úroků z prodlení použitelných na pokutu dlužnou žalobkyní, Soud (druhý senát), ve složení J. Pirrung, předseda, N. J. Forwood a S. Papasavvas, soudci; vedoucí soudní kanceláře: H. Jung, vydal dne 20. června 2005 usnesení, jehož výrok je následující:

               1)

               Žaloba se zamítá jako nepřípustná.

               2)

               Žalobkyni se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 118, 30.4.2004.


title: Věc T-267/07: Rozsudek Tribunálu ze dne 7. června 2013 — Itálie v. Komise ( „EZOZF — Záruční sekce — Schválení účetní závěrky — Výdaje vyloučené z financování — Značné zpoždění v rámci posouzení sdělení předaných na základě čl. 5 odst. 2 nařízení (EHS) č. 595/91 ze strany Komise — Článek 32 odst. 5 nařízení (ES) č. 1290/2005 — Povinnost uvést odůvodnění — Přiměřená lhůta“ )

text:
               3.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 225/60

         Rozsudek Tribunálu ze dne 7. června 2013 — Itálie v. Komise
   (Věc T-267/07) (1)

   (EZOZF - Záruční sekce - Schválení účetní závěrky - Výdaje vyloučené z financování - Značné zpoždění v rámci posouzení sdělení předaných na základě čl. 5 odst. 2 nařízení (EHS) č. 595/91 ze strany Komise - Článek 32 odst. 5 nařízení (ES) č. 1290/2005 - Povinnost uvést odůvodnění - Přiměřená lhůta)
   2013/C 225/133
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Italská republika (zástupci: G. Aiello a S. Fiorentino, avvocati dello Stato)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: C. Cattabriga a F. Erlbacher, zmocněnci)

      Předmět věci

   Částečné zrušení rozhodnutí Komise 2007/327/ES ze dne 27. dubna 2007 o schválení účetních závěrek platebních agentur členských států týkajících se výdajů financovaných záruční sekcí Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) pro rozpočtový rok 2006 (Úř. věst. L 122, s. 51).

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Komise 2007/327/ES ze dne 27. dubna 2007 o schválení účetních závěrek platebních agentur členských států týkajících se výdajů financovaných záruční sekcí Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) pro rozpočtový rok 2006 se zrušuje v rozsahu, v němž Italské republice ukládá nést 50 % finančních důsledků vyplývajících ze zpětného nezískání částek týkajících se těchto případů nesrovnalostí: Coprap (IT/1987/001), Tabacchi Levante (IT/1987/002), Casearia Sarda (IT/1991/001), Beca (IT/1994/009), Soc.Coop.Super (IT/1995/003/A), Vinicola Magna (IT/1995/005/A), Eurotrade (IT/1995/015/A), COASO — Italiana Tabacchi (IT/1995/016/A), Ionia (IT/1995/017/A), Beca (IT/1995/018), Addeo Fruit (IT/1995/021), Quaranta (IT/1996/003), D’Apolito (IT/1996/007), Sibillo (IT/1996/016), Agrocom (IT/1996/019), Procaccini (IT/1996/020), Addeo Fruit (IT/1996/023), Mediterrane Vini (IT/1996/001), Oleificio Centro Italia (IT/1996/029), Procaccini (IT/1997/002), Soc.Coop.Super (IT/1997/006/A), Savict (IT/1997/01), Agricola S. Giuseppe (IT/1997/012), Terra D’Oro (IT/1997/017/A), Toscana Tabacchi (IT/1997/018).

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Italská republika ponese čtyři pětiny vlastních nákladů řízení a nahradí čtyři pětiny nákladů řízení Evropské komise.

               4)

               Komise ponese jednu pětinu vlastních nákladů řízení a nahradí jednu pětinu nákladů řízení Italské republiky.

      (1)  Úř. věst. C 223, 22.9.2007.


title: Věc C-565/12: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 27. března 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal d'instance d'Orléans – Francie) – LCL Le Crédit Lyonnais, SA v. Fesih Kalhan „Ochrana spotřebitele — Smlouvy o spotřebitelském úvěru — Směrnice 2008/48/ES — Články 8 a 23 — Povinnost věřitele ověřit před uzavřením smlouvy úvěruschopnost dlužníka — Vnitrostátní ustanovení ukládající vyhledávání v databázi — Zánik nároku na smluvní úroky v případě porušení takové povinnosti — Účinná, přiměřená a odrazující sankce“

text:
               19.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 151/4

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 27. března 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal d'instance d'Orléans – Francie) – LCL Le Crédit Lyonnais, SA v. Fesih Kalhan
   (Věc C-565/12) (1)

   („Ochrana spotřebitele - Smlouvy o spotřebitelském úvěru - Směrnice 2008/48/ES - Články 8 a 23 - Povinnost věřitele ověřit před uzavřením smlouvy úvěruschopnost dlužníka - Vnitrostátní ustanovení ukládající vyhledávání v databázi - Zánik nároku na smluvní úroky v případě porušení takové povinnosti - Účinná, přiměřená a odrazující sankce“)
   2014/C 151/04
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Tribunal d'instance d'Orléans

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: LCL Le Crédit Lyonnais, SA

      Žalovaný: Fesih Kalhan

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Tribunal d'instance d'Orléans – Výklad článku 23 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/48/ES ze dne 23. ubna 2008 o smlouvách o spotřebitelském úvěru a o zrušení směrnice Rady 87/102/EHS (Úř. věst. L 133, s. 66) s ohledem na směrnici Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách ve spotřebitelských smlouvách (Úř. věst. L 95, s. 29; Zvl. vyd. 15/02, s. 288) – Povinnost úvěrové agentury ověřit úvěruschopnost vypůjčovatele – Požadavek účinných přiměřených a odrazujících sankcí v případě porušení této povinnosti věřitelem – Zánik práva na smluvní úroky – Přípustnost zachování vymahatelných zákonných úroků podle navýšené zákonné sazby.

      Výrok

   Článek 23 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/48/ES ze dne 23. dubna 2008 o smlouvách o spotřebitelském úvěru a o zrušení směrnice Rady 87/102/EHS musí být vykládán v tom smyslu, že brání uplatnění vnitrostátního sankčního režimu, podle kterého v případě, že věřitel poruší svou povinnost posoudit před uzavřením smlouvy úvěruschopnost dlužníka tím, že vyhledává v příslušné databázi, zaniká věřiteli nárok na smluvní úroky, ale ze zákona má nárok na zákonné úroky splatné od vydání soudního rozhodnutí, kterým se tomuto dlužníkovi ukládá splacení zbylých dlužných částek, a tyto úroky jsou nadto navýšeny o pět procentních bodů, jestliže posledně uvedený svůj dluh nesplatil ve lhůtě dvou měsíců od vydání tohoto rozhodnutí, pokud předkládající soud konstatuje, že v takovém případě, jaký nastal ve věci v původním řízení, týkajícím se okamžité splatnosti jistiny půjčky z důvodu neplnění ze strany dlužníka, nejsou částky, které může věřitel získat po uplatnění této sankce, významně nižší než částky, které by mohl získat, kdyby dodržel svou povinnost ověřit úvěruschopnost dlužníka.

      (1)  Úř. věst. C 38, 9. 2. 2013.


title: Věc F-33/12: Žaloba podaná dne 9. března 2012 — ZZ v. ERCEA

text:
               23.6.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 184/23

         Žaloba podaná dne 9. března 2012 — ZZ v. ERCEA
   (Věc F-33/12)
   2012/C 184/49
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobce: ZZ (zástupce: M. Velardo)

      Žalovaná: Výkonná agentura Evropské rady pro výzkum (ERCEA)

      Předmět a popis sporu

   Částečné zrušení smlouvy žalobce uzavřené s ERCEA v části, v níž je zařazen do platové třídy AD 10.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí ERCEA a rozhodnutí o zamítnutí stížnosti žalobce v části, v níž zařazují žalobce do platové třídy 10;

               —

               uložit ERCEA náhradu majetkové újmy, která žalobci vznikla, vypočtenou na základě rozdílu v platu mezi AC3a a AC3b, funkční skupina III, za celou dobu trvání jeho smlouvy s ERCEA, a náhradu nemajetkové újmy, která žalobci vznikla, jakož i zaplacení úroků z prodlení ve výši 6,75 % za vzniklou nemajetkovou a majetkovou újmu;

               —

               uložit Výkonné agentuře Evropské rady pro výzkum (ERCEA) náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-191/13: Žaloba podaná dne 5. dubna 2013 — Španělsko v. Komise

text:
               25.5.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 147/29

         Žaloba podaná dne 5. dubna 2013 — Španělsko v. Komise
   (Věc T-191/13)
   2013/C 147/53
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Španělské království (zástupce: S. Centeno Huerta, agente)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil oznámení o otevřeném výběrovém řízení EPSO/AD/248/13 — Administrátoři (AD 6) v oblasti správy budov, a

               —

               uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Důvody a hlavní argumenty jsou totožné s důvody a hlavními argumenty uvedenými ve věci T-148/13, Španělsko v. Komise.