title: Věc C-5/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Německo) dne 6. ledna 2011 — Trestní řízení proti Titu Alexanderu Jochenu Donnerovi

text:
               2.4.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 103/14

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Německo) dne 6. ledna 2011 — Trestní řízení proti Titu Alexanderu Jochenu Donnerovi
   (Věc C-5/11)
   2011/C 103/24
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesgerichtshof

      Účastníci původního řízení

   Titus Alexander Jochen Donner
   vedlejší účastník řízení:
   Generalbundesanwalt beim Bundesgerichtshof

      Předběžné otázky

   Je třeba články 34 a 36 SFEU, kterými se řídí volný pohyb zboží, vykládat v tom smyslu, že brání trestnosti napomáhání k nedovolenému rozšiřování děl chráněných autorskými právy vyplývající z uplatnění vnitrostátních předpisů trestního práva, jestliže při přeshraničním prodeji díla chráněného autorskými právy v Německu

               —

               je toto dílo přepraveno z členského státu Evropské unie do Německa a k převodu skutečné dispoziční moci k tomuto dílu dojde v Německu

               —

               avšak k převodu vlastnického práva došlo v jiném členském státě, v němž neexistovala ochrana tohoto díla autorskými právy, nebo tam nebyla vynutitelná?


title: Věc C-4/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sąd Apelacyjny w Warszawie (Polsko) dne 4. ledna 2016 – J. D. v. Prezes Urzędu Regulacji Energetyki

text:
               29.3.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 111/7

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sąd Apelacyjny w Warszawie (Polsko) dne 4. ledna 2016 – J. D. v. Prezes Urzędu Regulacji Energetyki
   (Věc C-4/16)
   (2016/C 111/09)
   Jednací jazyk: polština

      Předkládající soud

   Sąd Apelacyjny w Warszawie

      Účastníci původního řízení

      Odvolatel: J. D.

      Odpůrce: Prezes Urzędu Regulacji Energetyki

      Předběžná otázka

   Je třeba pojem, vodní energie‘ jakožto obnovitelný zdroj energie obsažený v čl. 2 písm. a) ve spojení s čl. 5 odst. 3 a bodem 30 odůvodnění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/28/ES ze dne 23. dubna 2009 o podpoře využívání energie z obnovitelných zdrojů a o změně a následném zrušení směrnic 2001/77/ES a 2003/30/ES (1) chápat tak, že zahrnuje pouze energii vyrobenou ve vodních elektrárnách, které využívají spádu vnitrozemských povrchových vod, včetně spádu řek, nebo také energii vyrobenou ve vodní elektrárně (která není přečerpávací elektrárnou ani elektrárnou s čerpadlem), jež se nachází v místě, kde se vypouští průmyslové odpadní vody jiného podniku?

      (1)  Úř. věst. L 140 s. 16.


title: Výmaz věci C-401/02

text:
               25.9.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 239/10

         Výmaz věci C-401/02 (1)

   (2004/C 239/18)
   Usnesením ze dne 2. června 2004 rozhodl předseda Soudního dvora Evropských společenství o výmazu věci C-401/02, Komise Evropských společenství proti Spolkové republice Německo.

      (1)  Úř. věst. C 19, 25.1.2003.


title: Věc T-315/16: Žaloba podaná dne 20. června 2016 – Tamasu Butterfly Europa v. EUIPO – adp Gauselmann (Butterfly)

text:
               8.8.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 287/29

         Žaloba podaná dne 20. června 2016 – Tamasu Butterfly Europa v. EUIPO – adp Gauselmann (Butterfly)
   (Věc T-315/16)
   (2016/C 287/35)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Tamasu Butterfly Europa GmbH (Moers, Německo) (zástupce: Rechtsanwalt C. Röhl)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: adp Gauselmann GmbH (Espelkamp, Německo)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „Butterfly“

      Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 17. března 2016, ve věci R 221/2015-1

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               pozměnil napadené rozhodnutí v tom smyslu, že vyhoví námitce v plném rozsahu vyhověno a zamítne přihlášku ochranné známky Evropské unie č. 011757549;

               —

               další účastnici řízení uložil náhradu nákladů řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009;

               —

               porušení čl. 8 odst. 4 nařízení č. 207/2009;

               —

               porušení čl. 8 odst. 5 nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-99/06: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Oberlandesgericht Stuttgart ze dne  7. února 2006  ve věci Raiffeisenbank Muntlangen eG proti Rolandu Schabelovi ostatní zúčastnění 1. předseda Landgericht Unkel, 2. Bezirksrevisor Stiglmair

text:
               22.4.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 96/6

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Oberlandesgericht Stuttgart ze dne 7. února 2006 ve věci Raiffeisenbank Muntlangen eG proti Rolandu Schabelovi ostatní zúčastnění 1. předseda Landgericht Unkel, 2. Bezirksrevisor Stiglmair
   (Věc C-99/06)
   (2006/C 96/11)
   Jednací jazyk: němčina
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Oberlandesgericht Stuttgart (Německo) ze dne 7. února 2006 ve věci Raiffeisenbank Muntlangen eG proti Rolandu Schabelovi ostatní zúčastnění 1. předseda Landgericht Unkel, 2. Bezirksrevisor Stiglmair, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 21. února 2006, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Oberlandesgericht Stuttgart žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následující otázce:
   Musí být směrnice Rady 69/335/EHS ze dne 17. července 1969 o nepřímých daních z kapitálových vkladů, ve znění směrnice Rady 85/303/EHS ze dne 10. června 1985 (1) vykládána tak, že ty poplatky, které vybírá notář, který je úředníkem, za notářský zápis právního úkonu spadajícího pod tuto směrnici v pozměněním znění, jsou daněmi ve smyslu směrnice, jestliže podle použitelných vnitrostátních právních předpisů jednak jako notáři mohou být činí také notáři, kteří jsou úředníky a tito jsou sami věřitelé dotčených poplatků a jednak notáři, kteří sice jsou úředníky, ale musí z poplatků za sepsání notářského zápisu v záležitostech týkajících se práva obchodních společností, které spadají pod tuto směrnici odvádět státní pokladně pouze paušální úhradu nákladů ve výši 15 % těchto poplatků, ale za ostatní činnosti musí nad rámec (paušální) úhrady nákladů odvádět poplatky státní pokladně, které stát používá k financování svých úkolů.

      (1)  Úř. věst. L 156, s. 23.


title: Věc C-367/14: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 17. září 2015 – Evropská komise v. Italská republika „Nesplnění povinnosti státem — Státní podpory — Podpory poskytnuté podnikům usazeným na území Benátek a Chioggia — Úlevy na sociálních příspěvcích — Nenavrácení podpor ve stanovené lhůtě — Rozsudek Soudního dvora, kterým se určuje nesplnění povinnosti — Nevykonání — Článek 260 odst. 2 SFEU — Peněžité sankce — Penále — Paušální částka“

text:
               9.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 371/12

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 17. září 2015 – Evropská komise v. Italská republika
   (Věc C-367/14) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Státní podpory - Podpory poskytnuté podnikům usazeným na území Benátek a Chioggia - Úlevy na sociálních příspěvcích - Nenavrácení podpor ve stanovené lhůtě - Rozsudek Soudního dvora, kterým se určuje nesplnění povinnosti - Nevykonání - Článek 260 odst. 2 SFEU - Peněžité sankce - Penále - Paušální částka“)
   (2015/C 371/15)
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: G. Conte, D. Grespan a B. Stromsky, zmocněnci)

      Žalovaná: Italská republika (zástupci: G. Palmieri, zmocněnkyně, ve spolupráci s P. Gentilim, avvocato dello stato)

      Výrok

               1)

               Italská republika tím, že ke dni, kdy uplynula lhůta stanovená ve výzvě dopisem vydané dne 21. listopadu 2012 Evropskou komisí, nepřijala všechna opatření, která vyplývají z rozsudku Komise v. Itálie (C-302/09, EU:C:2011:634), nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 260 odst. 1 SFEU.

               2)

               Italské republice se ukládá povinnost zaplatit Evropské komisi na účet „Vlastní zdroje Evropské unie“ ode dne vydání tohoto rozsudku a do dne vykonání rozsudku Komise v. Itálie (C-302/09, EU:C:2011:634) penále ve výši 12 milionů eur za každé pololetí, v němž došlo k prodlení při provádění opatření nezbytných ke splnění povinností vyplývajících z tohoto rozsudku Komise v. Itálie.

               3)

               Italské republice se ukládá povinnost zaplatit Evropské komisi na účet „Vlastní zdroje Evropské unie“ paušální částku ve výši 30 milionů eur.

               4)

               Italské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 395, 10.11.2014.


title: Věc C-158/12: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 11. dubna 2013 — Evropská komise v. Irsko ( „Nesplnění povinnosti státem — Životní prostředí — Směrnice 2008/1/ES — Článek 5 — Integrovaná prevence a omezování znečištění — Podmínky povolení pro existující zařízení — Povinnost zajistit, aby taková zařízení byla provozována v souladu s požadavky uvedené směrnice“ )

text:
               1.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 156/14

         Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 11. dubna 2013 — Evropská komise v. Irsko
   (Věc C-158/12) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Životní prostředí - Směrnice 2008/1/ES - Článek 5 - Integrovaná prevence a omezování znečištění - Podmínky povolení pro existující zařízení - Povinnost zajistit, aby taková zařízení byla provozována v souladu s požadavky uvedené směrnice)
   2013/C 156/21
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupce): S. Petrova a K. Mifsud-Bonnici, zmocněnci)

      Žalovaný: Irsko (zástupce: E. Creedon, zmocněnec)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Porušení čl. 5 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/1/ES ze dne 15. ledna 2008 o integrované prevenci a omezování znečištění (Úř. věst. L 24, s. 8) — Podmínky povolení pro existující zařízení — Povinnost zajistit, aby taková zařízení byla provozována v souladu s požadavky směrnice

      Výrok

               1)

               Irsko tím, že nejpozději do 30. října 2007 nevydalo povolení podle článků 6 a 8 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/1/ES ze dne 15. ledna 2008 o integrované prevenci a omezování znečištění či vhodným způsobem nepřezkoumalo a případně neaktualizovalo podmínky povolení třinácti existujících zařízení pro chov prasat a drůbeže a tím nezajistilo, aby tato zařízení byla provozována podle požadavků článků 3, 7, 9, 10 a 13, čl. 14 písm. a) a b) a čl. 15 odst. 2 této směrnice, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 5 odst. 1 uvedené směrnice.

               2)

               Irsku se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 174, 16.6.2012.


title: Věc C-155/06: Žaloba podaná dne  23. března 2006  – Komise Evropských společenství v. Spojené království Velké Británie a Severního Irska

text:
               20.5.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 121/8

         Žaloba podaná dne 23. března 2006 – Komise Evropských společenství v. Spojené království Velké Británie a Severního Irska
   (Věc C-155/06)
   (2006/C 121/14)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: M. Patakia a D. Lawunmi, zmocněnci)

      Žalovaný: Spojené království Velké Británie a Severního Irska
   Návrhová žádání žalobkyně
   Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               určil, že Spojené království Velké Británie a Severního Irska tím, že nepřijalo ustanovení upravující vhodný zásah ve všech situacích přetrvávajícího vystavení se ionizujícímu záření vyplývajícímu z následků radiační mimořádné situace nebo v minulosti vykonávané činnosti nebo pracovní činnosti, nepřijalo veškerá konečná opatření nezbytná pro splnění povinností, které pro něho vyplývají z článku 53 Směrnice Rady 96/29/Euratom (1), kterou se stanoví základní bezpečnostní standardy na ochranu zdraví pracovníků a obyvatelstva před riziky vyplývajícími z ionizujícího záření;

               —

               uložil Spojené království Velké Británie a Severního Irska náhradu nákladů řízení

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Hlava IX směrnice stanoví povinnosti členských států týkající se přípravy a provedení zásahů v případech radiační mimořádné situace. Článek 53 stanoví, že členské státy jsou odpovědné za zásah v případě přetrvávajícího ozáření.
   Orgány Spojeného království uznaly, že jejich stávající právní úprava zcela neprovedla směrnici, jelikož nestanoví opatření pro všechny případy, ve kterých je zjištěno radioaktivní zamoření. Stížnost, která byla podnětem pro projednávanou věc, odhalila skutečnost, že není možné zjistit a přijmout opatření proti přetrvávajícímu ozáření z činností vykonávaných v minulosti, pro které nikdy nebylo vydáno povolení, zásah je pouze možný, pokud ozáření může být spojeno s danou činností vykonanou v minulosti na půdě, ve které je nyní možné radioaktivní zamoření zjištěno.

      (1)  Úř. věst. L 314, 4.12.1996, s. 20


title: Spojené věci C-556/15 a C-22/16: Usnesení Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 22. června 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Curtea de Apel Craiova, Tribunalul Bucureşti – Rumunsko) – Fondul Proprietatea SA v. Complexul Energetic Oltenia SA (C-556/15), SC Hidroelectrica SA (C-22/16) „Řízení o předběžné otázce — Článek 53 odst. 2 a článek 94 jednacího řádu Soudního dvora — Státní podpory — Účast společnosti, jejíž základní kapitál je z většiny vlastněn státem, na zvýšení základního kapitálu společnosti, jejímž jediným akcionářem je stát, nebo na tvorbě základního kapitálu obchodní společnosti vlastněné státem — Hypotetické otázky — Nedostatečné upřesnění skutkového kontextu — Zjevná nepřípustnost“

text:
               28.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 283/12

         Usnesení Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 22. června 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Curtea de Apel Craiova, Tribunalul Bucureşti – Rumunsko) – Fondul Proprietatea SA v. Complexul Energetic Oltenia SA (C-556/15), SC Hidroelectrica SA (C-22/16)
   (Spojené věci C-556/15 a C-22/16) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Článek 53 odst. 2 a článek 94 jednacího řádu Soudního dvora - Státní podpory - Účast společnosti, jejíž základní kapitál je z většiny vlastněn státem, na zvýšení základního kapitálu společnosti, jejímž jediným akcionářem je stát, nebo na tvorbě základního kapitálu obchodní společnosti vlastněné státem - Hypotetické otázky - Nedostatečné upřesnění skutkového kontextu - Zjevná nepřípustnost“)
   (2017/C 283/16)
   Jednací jazyk: rumunština

      Předkládající soud

   Curtea de Apel Craiova, Tribunalul Bucureşti

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Fondul Proprietatea SA

      Žalované: Complexul Energetic Oltenia SA (C-556/15), SC Hidroelectrica SA (C-22/16)

      Výrok

   Žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce podané rozhodnutím Curtea de Apel Craiova (odvolací soud Craiova, Rumunsko) ze dne 13. října 2015 a rozhodnutím Tribunalul București (soud prvního stupně v Bukurešti, Rumunsko) ze dne 3. července 2015 jsou zjevně nepřípustné.

      (1)  Úř. věst. C 38, 1.2.2016.

      Úř. věst. C 118, 4.4.2016.


title: Věc T-274/15: Žaloba podaná dne 29. května 2015 – Alcogroup a Alcodis v. Komise

text:
               24.8.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 279/38

         Žaloba podaná dne 29. května 2015 – Alcogroup a Alcodis v. Komise
   (Věc T-274/15)
   (2015/C 279/47)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Alcogroup (Brusel, Belgie) a Alcodis (Brusel) (zástupci: P. de Bandt, J. Dewispelaere a J. Probst, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadená rozhodnutí;

               —

               uložil Komisi náhradu veškerých nákladů tohoto řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně jediný žalobní důvod vycházející z toho, že Komise při přijímání a provádění napadených rozhodnutí porušila jejich právo na obhajobu a na nedotknutelnost obydlí a zásady řádné správy a proporcionality.


title: Věc C-109/06: Usnesení předsedy čtvrtého senátu Soudního dvora ze dne 1. února 2007 – Komise Evropských společenství v. Spolková republika Německo

text:
               14.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/27

         Usnesení předsedy čtvrtého senátu Soudního dvora ze dne 1. února 2007 – Komise Evropských společenství v. Spolková republika Německo
   (Věc C-109/06) (1)

   (2007/C 82/56)

      Jednací jazyk: němčina

   Předseda čtvrtého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 108, 6.5.2006.


title: Věc C-523/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberster Gerichtshof (Rakousko) dne 10. listopadu 2010 — Wintersteiger AG v. Products 4U Sondermaschinenbau GmbH

text:
               29.1.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 30/19

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberster Gerichtshof (Rakousko) dne 10. listopadu 2010 — Wintersteiger AG v. Products 4U Sondermaschinenbau GmbH
   (Věc C-523/10)
   ()
   2011/C 30/32
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Oberster Gerichtshofs

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Wintersteiger AG

      Žalovaný: Products 4U Sondermaschinenbau GmbH

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba formulaci „míst[o], kde došlo nebo může dojít ke škodné události“ v čl. 5 odst. 3 nařízení (ES) 44/2001 (nařízení Brusel I) (1) v případě údajného zásahu osoby usazené v jiném členském státě do práv z ochranné známky státu, ve kterém má sídlo soud, použitím klíčového slova (AdWord) totožného s touto ochrannou známkou v internetovém vyhledávači, jenž nabízí své služby pod různými Top-level-Domains (domény nejvyšší úrovně) podle země určení, vykládat v tom smyslu,

                           1.1.

                           že příslušnost je založena pouze tehdy, jestliže se klíčové slovo použije na té internetové stránce vyhledávače, jejíž Top-level-Domain je doménou státu, v němž má sídlo soud;

                           1.2.

                           že příslušnost je založena již pouze tím, že tuto internetovou stránku vyhledávače, na níž se použije klíčové slovo, lze otevřít ve státě, v němž má sídlo soud;

                           1.3.

                           že příslušnost závisí na tom, že kromě možnosti otevření internetové stránky musí být splněny další požadavky?

               2)

               Jestliže bude otázka v bodě 1.3 zodpovězena kladně:
               Podle jakých kritérií je třeba určit, zda je při použití ochranné známky státu, v němž má sídlo soud, jako AdWord (klíčové slovo) na internetové stránce vyhledávače s jinou Top-level-Domain podle země určení, než je doména státu, v němž má sídlo soud, založena příslušnost podle čl. 5 odst. 3 nařízení Brusel I?

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (Úř. věst. 2001, L 12, s. 1).


title: Věc C-515/09: Žaloba podaná dne 11. prosince 2009 — Evropská komise v. Estonská republika

text:
               13.3.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/25

         Žaloba podaná dne 11. prosince 2009 — Evropská komise v. Estonská republika
   (Věc C-515/09)
   2010/C 63/40
   Jednací jazyk: estonština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: A. Marghelis a K. Saaremäel-Stoilov)

      Žalovaná: Estonská republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že nepřijetím veškerých právních a správních předpisů nezbytných k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2006/21/ES ze dne 15. března 2006 o nakládání s odpady z těžebního průmyslu a o změně směrnice 2004/35/ES (1), nebo v každém případě jejich nesdělením Komisi nesplnila Estonská republika povinnosti, které pro ni vyplývají z uvedené směrnice;

               —

               uložit Estonské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Lhůta pro provedení směrnice do vnitrostátního právního řádu uplynula dne 1. května 2008.

      (1)  Úř. věst. L 102, s. 15.


title: Věc C-316/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Německo) dne 10. srpna 2009 — MSD Sharp & Dohme GmbH v. Merckle GmbH

text:
               7.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 267/35

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Německo) dne 10. srpna 2009 — MSD Sharp & Dohme GmbH v. Merckle GmbH
   (Věc C-316/09)
   2009/C 267/66
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesgerichtshof

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: MSD Sharp & Dohme GmbH

      Žalovaná: Merckle GmbH

      Předběžná otázka

   Soudnímu dvoru Evropských společenství se za účelem výkladu směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/83/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků (1), naposledy pozměněná směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2008/29/ES ze dne 11. března 2008 (2) pokládá následující předběžná otázka:
   Vztahuje se čl. 88 odst. 1 písm. a) směrnice 2001/83/ES o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků také na reklamu na léčivé přípravky na předpis určenou široké veřejnosti, pokud obsahuje pouze údaje, jež měl v rámci povolovacího řízení k dispozici orgán vydávající povolení a které jsou beztak přístupné pro kohokoli, kdo přípravek získá, a jež nejsou zájemci poskytnuty automaticky, nýbrž které jsou přístupné na internetu, a to pouze tomu, kdo si je sám vyhledá?

      (1)  Úř. věst. L 311, s. 67; Zvl vyd. 13/27, s. 69.

      (2)  Úř. věst. L 81, s. 51.


title: Věc F-121/05: Žaloba podaná dne  16. prosince 2005  – De Meerleer v. Komise

text:
               11.3.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 60/52

         Žaloba podaná dne 16. prosince 2005 – De Meerleer v. Komise
   (Věc F-121/05)
   (2006/C 60/97)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Michel De Meerleer (Ophain-Bois-Seigneur-Isaac, Belgie) (zástupce: E. Boigelot, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí komise pro otevřené výběrové řízení EPSO/A/19/04 ze dne 12. dubna 2005, kterým nebyla přijata přihláška žalobce a v důsledku toho žalobce nebyl připuštěn do výběrového řízení a nebyly opraveny jeho písemné zkoušky;

               —

               zrušit rozhodnutí komise ze dne 30. května 2005, kterým nebylo vyhověno návrhu žalobce ze dne 18. května 2005 na přezkoumání, jakož i na zrušení veškerých z něj vyplývajících a s ním souvisejících aktů;

               —

               v případě potřeby zrušit rozhodnutí AIPN ze dne 2. září 2005, které bylo žalobci oznámeno dne 14. září 2005 a kterým se zamítá stížnost žalobce, jež byla zapsána do rejstříku dne 13. června 2005 pod číslem jednacím R/493/05;

               —

               uložit žalované, aby žalobci uhradila náhradu škody za způsobenou majetkovou a nemajetkovou újmu stanovenou ex aequo et bono ve výši 25 000 eur, s výhradou zvýšení či snížení v průběhu řízení;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobce se účastnil otevřeného výběrového řízení EPSO/A/19/04 pro vytvoření seznamu kandidátů vhodných na přijetí jakožto administrátorů zařazených v A7/A/6 v oblastech specializovaných na civilní inženýrství, chemické inženýrství, inženýrství chemických výrobků/chemického průmyslu a letecké dopravy. V návaznosti na úspěch v předběžných testech zaslal EPSO přihlášku doprovázenou požadovanými doklady. Po přezkoumání spisu komise žalobce vyloučila z výběrového řízení z důvodu nedostatku jeho odborných zkušeností.
   Žalobce tvrdí, že vzhledem k tomu, že došlo ke zjevně nesprávnému posouzení při hodnocení odborných zkušeností žalobce a při rozhodnutí o nepřijetí jeho přihlášky, porušila výběrová komise čl. 29 odst. 1 písm. a) a čl. 30 služebního řádu, článek 5 přílohy III služebního řádu, jakož i oznámení o výběrovém řízení. Mimoto uvedené rozhodnutí obsahovalo pouze nedostatečné odůvodnění.
   Mimoto žalobce výběrové komisi a AIPN vytýká, že porušily článek 25 služebního řádu, článek 7 přílohy III služebního řádu, jakož i oznámení o výběrovém řízení a zásadu rovného zacházení s uchazeči. Diskriminaci posledně uvedeného ve vztahu k ostatním uchazečům způsobilo zejména použití nespolehlivých informačních systémů při korespondenci s žalobcem.
   Podpůrně, v případě, že Soud nevyhoví jeho návrhu na zrušení napadených rozhodnutí, se žalobce domnívá, že nejvhodnější formou zadostiučinění za morální a hmotnou újmu, kterou mu rozhodnutí způsobilo, by bylo poskytnutí náhrady škody.


title: Věc C-469/09 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 26. listopadu 2009 Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava proti rozsudku Tribunálu (pátého rozšířeného senátu) vydanému dne 9. září 2009 ve spojených věcech T-30/01 až T-32/01 a T-86/02 až T-88/02, Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava a další v. Komise Evropských společenství

text:
               13.2.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 37/8

         Kasační opravný prostředek podaný dne 26. listopadu 2009 Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava proti rozsudku Tribunálu (pátého rozšířeného senátu) vydanému dne 9. září 2009 ve spojených věcech T-30/01 až T-32/01 a T-86/02 až T-88/02, Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava a další v. Komise Evropských společenství
   (Věc C-469/09 P)
   2010/C 37/11
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava (zástupci: I. Sáenz-Cortabarría Fernández a M. Morales Isasi, advokáti)

      Další účastnice řízení: Territorio Histórico de Vizcaya — Diputación Foral de Vizcaya, Territorio Histórico de Guipúzcoa — Diputación Foral de Guipúzcoa, Comunidad Autónoma del País Vasco — Gobierno Vasco, Confederación Empresarial Vasca (Confebask), Komise Evropských společenství a Comunidad Autónoma de la Rioja

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               prohlásit kasační opravný prostředek za přípustný a opodstatněný,

               —

               zrušit napadnutý rozsudek,

               —

               vyhovět žalobě podané v prvním stupni, konkrétně zrušit článek 3 sporného rozhodnutí,

               —

               podpůrně vrátit věc Tribunálu a případně mu uložit provedení odmítnutého důkazu,

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení v prvním stupni, jakož i v řízení o kasačním opravném prostředku, a Comunidad Autónoma de la Rioja, vedlejšího účastníka řízení, uložit náhradu nákladů řízení v prvním stupni.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

               1)

               Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když měl za to, že ukončení předběžného přezkumu týkajícího se sporného daňového opatření před nabytím účinnosti nařízení č. 659/1999 (1) vyžaduje výslovné rozhodnutí Komise v daném smyslu (adresované členskému státu).

               2)

               Tribunál se dopustil zkreslení rozhodnutí ze dne 28. listopadu 2000, když měl za to, že uvedené rozhodnutí ukončilo předběžný přezkum týkající se sporného daňového opatření na základě stížnosti podané v dubnu 1994. Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když měl za to, že přezkum sporného daňového opatření v roce 2000 měl být proveden v rámci řízení pro existující podpory.

               3)

               Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když nedodržel procesní pravidla týkající se důkazního břemene a hodnocení důkazů, zejména v souvislosti s písemným důkazem, jímž je rozhodnutí ze dne 28. listopadu 2000 (hodnověrnost a důkazní hodnota). Porušení práva na spravedlivý proces.

               4)

               Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když nedodržel procesní pravidla týkající se důkazního břemene a hodnocení důkazů v souvislosti s objektivními, relevantními, shodnými a rozhodujícími opěrnými body existujícími v projednávané věci, které dokazovaly, že Komise před rozhodnutím ze dne 28. listopadu 2000 přezkoumala sporné daňové opatření a tento přezkum ukončila. Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když nedospěl k závěru, že přezkum sporného daňového opatření v roce 2000 měl být proveden v rámci řízení pro existující podpory.

               5)

               Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když potvrdil kvalifikaci sporného daňového opatření přijatého v roce 1993, jako provozní podpory, na základě definice podpory spojené s investováním uvedené v pokynech týkajících se státních podpor pro regiony z roku 1998. Došlo k porušení zásady právní jistoty a zejména zásady zákazu retroaktivity.

               6)

               Došlo k nesprávnému právnímu posouzení v souvislosti s pojmem „relevantní informace“ pro přezkum daňového opatření v rámci státní podpory, což vedlo k tomu, že Tribunál nepovažoval dobu trvání předběžného přezkumu za nepřiměřenou.

               7)

               Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když nepovažoval dobu trvání přezkumu sporného daňového opatření v délce 79 měsíců za nepřiměřenou, a když konstatoval, že nedošlo k porušení čl. 14 odst. 1 nařízení (ES) č. 659/1999 ve spojení se zásadou právní jistoty.

               8)

               Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když nepovažoval dobu trvání přezkumu sporného daňového opatření v délce 79 měsíců za nepřiměřenou, a když konstatoval, že nedošlo k porušení čl. 14 odst. 1 nařízení (ES) č. 659/1999 ve spojení se zásadou řádné správy.

               9)

               Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když měl za to, že v konkrétním případě neexistují žádné mimořádné okolnosti, které by odůvodňovaly legitimní očekávání ohledně regulérnosti daňového opatření, jež brání nařízení vrátit podporu na základě čl. 14 odst. 1 nařízení (ES) č. 659/1999. Došlo ke zkreslení rozhodnutí.

               10)

               Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když měl za to, že v konkrétním případě nedošlo k porušení zásady rovného zacházení, jež brání nařízení vrátit podporu na základě čl. 14 odst. 1 nařízení (ES) č. 659/1999.

               11)

               Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když nedodržel procesní pravidla v souvislosti s prováděním důkazů a rozhodl neprovést dokazování navrhované žalobcem v souvislosti s předložením určitých dokumentů Komise, jež se s ohledem na odůvodnění Tribunálu k zamítnutí žaloby jeví jako podstatný pro obranu zájmů žalobce. Došlo k porušení práva na spravedlivý proces, zásady „rovnosti zbraní“ a práva na obhajobu.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (Úř. věst. L 83, s. 1; Zvl. vyd. 08/01, s. 339).


title: Věc T-512/12: Žaloba podaná dne 19. listopadu 2012 — Front Polisario v. Rada

text:
               23.2.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 55/14

         Žaloba podaná dne 19. listopadu 2012 — Front Polisario v. Rada
   (Věc T-512/12)
   2013/C 55/26
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Front populaire pour la libération de la saguia-el-hamra et du rio de oro (Front Polisario) (Laâyoune) (zástupce: C.-E. Hafiz, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadený akt a v důsledku toho všechny prováděcí akty

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobkyně předkládá pět žalobních důvodů na podporu své žaloby směřující proti i) rozhodnutí Rady 2012/497/EU ze dne 8. března 2012 o uzavření Dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropskou unií a Marockým královstvím o vzájemných liberalizačních opatřeních pro zemědělské produkty, zpracované zemědělské produkty, ryby a produkty rybolovu, o změně Evropsko-středomořské dohody zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Marockým královstvím na straně druhé a o nahrazení jejích protokolů č. 1, 2 a 3 včetně příloh (Úř. věst. L 241, s. 2), jakož i prováděcímu nařízení Komise (EU) č. 812/2012 ze dne 12. září 2012, kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 747/2001, pokud jde o celní kvóty Unie pro některé zemědělské produkty a zpracované zemědělské produkty pocházející z Maroka (Úř. věst. L 247, s. 7)
   Žalobkyně se domnívá, jakožto zástupce lidu Sahraoui, že je přímo a individuálně dotčená těmito akty.

               1)

               První žalobní důvod vychází zaprvé z porušení povinnosti uvést odůvodnění, ačkoliv bylo odůvodnění obzvláště nezbytné s ohledem na právní prostředí a zadruhé z porušení práva být vyslechnut, jelikož Front Polisario nebyla konzultována.

               2)

               Druhý žalobní důvod vychází z porušení základních práv chráněných článkem 67 SFEU, článkem 6 SEU a zásadami stanovenými judikaturou tím, že se zlehčuje právo na sebeurčení lidu Sahraoui a podporuje politika anexe vedená Marockou republikou, okupující silou podle žalobkyně. Žalobkyně dále uvádí porušení zásady soudržnosti stanovené v článku 7 SFEU tím, že se nerespektovala zásada suverenity, jakož i porušení hodnot, na kterých se zakládá Evropské unie a zásad řídících její vnější činnosti v rozporu s článkem 2 SEU, čl. 3 odst. 5 SEU, článkem 21 SEU a článkem 205 SFEU.

               3)

               Třetí žalobní důvod vychází z porušení mezinárodních dohod uzavřených Evropskou unií a zejména asociační dohody uzavřené mezi Evropskou unií a Marockým královstvím, jakož i Úmluvou OSN o mořském právu.

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z porušení řady norem mezinárodního práva, mezi nimi práva na sebeurčení, relativního účinku Smluv a zásadních ustanovení mezinárodního humanitárního práva.

               5)

               Pátý žalobní důvod vychází z protiprávnosti napadených aktů v rozsahu, v němž protiprávnost jednání Evropské unie sebou nese podle mezinárodního práva protiprávnost těchto aktů.


title: Věc C-503/07 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 19. listopadu 2007 Saint-Gobain Glass Deutschland GmbH proti rozsudku Soudu prvního stupně (třetího senátu) ze dne 11. září 2007 ve věci T-28/07, Fels-Werke GmbH, Saint-Gobain Glass Deutschland GmbH, Spenner-Zement GmbH & Co. KG v. Komise Evropských společenství

text:
               8.3.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 64/15

         Kasační opravný prostředek podaný dne 19. listopadu 2007 Saint-Gobain Glass Deutschland GmbH proti rozsudku Soudu prvního stupně (třetího senátu) ze dne 11. září 2007 ve věci T-28/07, Fels-Werke GmbH, Saint-Gobain Glass Deutschland GmbH, Spenner-Zement GmbH & Co. KG v. Komise Evropských společenství
   (Věc C-503/07 P)
   (2008/C 64/24)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Saint-Gobain Glass Deutschland GmbH (zástupci: H. Posser a S. Altenschmidt, advokáti)

      Další účastnice řízení: Fels-Werke GmbH, Spenner-Zement GmbH & Co. KG, Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit usnesení třetího senátu Soudu prvního stupně ze dne 11. září 2007 ve věci T-28/07 (Fels-Werke a další v. Komise Evropských společenství) v rozsahu, v němž se týká účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek;

               —

               zrušit čl. 1 bod 2 rozhodnutí Komise ze dne 29. listopadu 2006 o národním alokačním plánu pro přidělování povolenek na emise skleníkových plynů oznámeném Německem v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES (číslo dokumentu nezveřejněno) v rozsahu, v němž prohlašuje alokační záruku z prvního obchodovacího období, která je uvedena v kapitole 6.2 národního alokačního plánu Německa pod názvem „Přidělování podle § 8 ZuG 2007“, za neslučitelnou se směrnicí 2003/87/ES;

               —

               zrušit čl. 2 bod 2 tohoto rozhodnutí v rozsahu, v němž Spolkové republice Německo ukládá požadavky ohledně použití alokačních záruk z prvního obchodovacího období, které jsou uvedeny v kapitole 6.2 národního alokačního plánu Německa pod názvem „Přidělování podle § 8 ZuG 2007“ a nařizuje použití stejného koeficientu plnění jako pro ostatní srovnatelná zařízení;

               —

               podpůrně zrušit usnesení uvedené v bodě 1 a vrátit věc Soudu prvního stupně;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Svým napadeným usnesením Soud neuznal osobní dotčení účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek, a v důsledku toho její žalobu na neplatnost proti částem rozhodnutí Komise ze dne 29. listopadu 2006 o alokačním plánu pro přidělování povolenek na emise skleníkových plynů oznámeném Německem odmítl jako nepřípustnou.
   Na odůvodnění kasačního opravného prostředku účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek uvádí porušení procesního práva sloužícího jejím zájmům, jakož i hmotněprávní normy práva Společenství v čl. 230 odst. 4 ES.
   Zaprvé Soud údajně porušil zásady spravedlivého řízení a práva být vyslechnut. Chybějící osobní dotčení účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek totiž údajně v zásadě odůvodnil tím, že neprokázala jí tvrzenou příslušnost k uzavřenému okruhu provozovatelů, a zejména nepředložila seznam provozovatelů, v jejichž prospěch se uplatnil § 8 odst. 1 ZuG 2007. Soud však údajně v rámci vedeného řízení účastnici řízení podávající kasační opravný prostředek nikdy nevyzval k předložení seznamu podniků, na které se vztahuje alokační záruka. Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek nemusela být přesvědčena o závažnosti předložení takového seznamu i z dalších důvodů, protože ohraničenost a uzavřenost okruhu provozovatelů, na něž se vztahuje alokační záruka, vyplývá již z kogentní právní struktury ZuG 2007 uvedené vůči Soudu. Nadto Soud předložením takového seznamu požaduje něco, co účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek ve skutečnosti poskytnout nemůže.
   Zadruhé Soud údajně porušil čl. 230 odst. 4 ES tím, že neprávem neuznal osobní dotčení účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek. Okruh osob, pro které platí napadené rozhodnutí, totiž není, jak uvedl Soud, dán pouze „s větší nebo menší přesností“, nýbrž je ze zákona definitivním způsobem vymezen událostmi, ke kterým došlo v minulosti, a logicky jej nelze rozšířit. Ohledně provozovatelů, na něž se vztahuje alokační záruka § 8 ZuG 2007, lze navíc napadené rozhodnutí hodnotit také jako svazek jednotlivých rozhodnutí, jelikož zákaz další platnosti záruky se vztahuje na každého z nich.


title: Věc C-413/13: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 4. prosince 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Gerechtshof te 's-Gravenhage – Nizozemsko) – FNV Kunsten Informatie en Media v. Staat der Nederlanden „Řízení o předběžné otázce — Hospodářská soutěž — Článek 101 SFEU — Věcná působnost — Kolektivní smlouva — Ustanovení, které stanoví minimální odměnu pro samostatně výdělečně činné poskytovatele služeb — Pojem ‚podnik‘  — Pojem ‚zaměstnanec‘ “

text:
               9.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 46/11

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 4. prosince 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Gerechtshof te 's-Gravenhage – Nizozemsko) – FNV Kunsten Informatie en Media v. Staat der Nederlanden
   (Věc C-413/13) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Hospodářská soutěž - Článek 101 SFEU - Věcná působnost - Kolektivní smlouva - Ustanovení, které stanoví minimální odměnu pro samostatně výdělečně činné poskytovatele služeb - Pojem ‚podnik‘ - Pojem ‚zaměstnanec‘“)
   (2015/C 046/14)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Gerechtshof te 's-Gravenhage

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: FNV Kunsten Informatie en Media

      Žalovaný: Staat der Nederlanden

      Výrok

   Unijní právo musí být vykládáno v tom smyslu, že ustanovení kolektivní smlouvy, jaké je dotčeno ve věci v původním řízení, stanovující minimální odměny pro samostatně výdělečně činné poskytovatele služeb, kteří jsou členy jedné z organizací smluvních zaměstnanců a kteří na základě dohody o provedení práce vykonávají pro zaměstnávající subjekt tutéž činnost jako jeho zaměstnanci, nespadá do působnosti čl. 101 odst. 1 SFEU pouze tehdy, pokud tito poskytovatelé služeb představují „nepravé samostatně výdělečně činné osoby“, tedy poskytovatele nacházející se v situaci srovnatelné se situací zaměstnanců. Je věcí předkládajícího soudu, aby toto ověřil.

      (1)  Úř. věst. C 325, 9.11.2013.


title: Věc T-413/16: Žaloba podaná dne 31. července 2016 – Cham v. Rada

text:
               3.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 364/19

      Žaloba podaná dne 31. července 2016 – Cham v. Rada
      (Věc T-413/16)
      (2016/C 364/17)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Cham Holding (Damašek, Sýrie) (zástupce: E. Ruchat, advokát)

         Žalovaná: Rada Evropské unie

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  prohlásil žalobu za přípustnou a opodstatněnou;

                  —

                  v důsledku toho zrušil rozhodnutí (SZBP) 2016/850 ze dne 27. května 2016 a na ně navazující prováděcí akty v rozsahu, v němž se týkají žalobkyně;

                  —

                  uložil Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů, které jsou v podstatě stejné jako žalobní důvody uplatněné ve věci T-410/16, Makhlouf v. Rada, nebo jsou jim podobné.


title: Věc C-373/14 P: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 20. ledna 2016 – Toshiba Corporation v. Evropská komise „Kasační opravný prostředek — Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Článek 101 odst. 1 SFEU — Trh výkonových transformátorů — Ústní dohoda o rozdělení trhů (‚gentlemen’s agreement‘) — Omezení hospodářské soutěže z hlediska účelu — Překážky na vstupu — Domněnka o účasti na protiprávní kartelové dohodě — Pokuty — Pokyny pro výpočet pokut (2006) — Bod 18“

text:
               14.3.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 98/9

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 20. ledna 2016 – Toshiba Corporation v. Evropská komise
   (Věc C-373/14 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Článek 101 odst. 1 SFEU - Trh výkonových transformátorů - Ústní dohoda o rozdělení trhů (‚gentlemen’s agreement‘) - Omezení hospodářské soutěže z hlediska účelu - Překážky na vstupu - Domněnka o účasti na protiprávní kartelové dohodě - Pokuty - Pokyny pro výpočet pokut (2006) - Bod 18“)
   (2016/C 098/10)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Toshiba Corporation (zástupci: J. F. MacLennan, solicitor, A. Schulz, J. Jourdan a P. Berghe, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: F. Ronkes Agerbeek, J. Norris – Usher a K. Mojzesowicz, zmocněnci)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnosti Toshiba Corporation se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 339, 29.9.2014.


title: Věc F-126/15: Žaloba podaná dne 25. září 2015 – ZZ a další v. Soudní dvůr

text:
               14.12.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 414/42

         Žaloba podaná dne 25. září 2015 – ZZ a další v. Soudní dvůr
   (Věc F-126/15)
   (2015/C 414/53)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobci: ZZ a další (zástupci: S. Orlandi a T. Martin, advokáti)

      Žalovaný: Soudní dvůr Evropské unie

      Předmět a popis sporu

   Náhrada škody žalobců, která jim byla způsobena ztrátou jejich důchodových nároků, které získali ve vnitrostátním systému, po jejich převodu do důchodového systému Evropské unie.

      Návrhová žádání žalobců

               —

               Uložit Soudnímu dvoru jménem žalobců zaplatit částky uvedené v návrhu ve prospěch fondů nebo pojišťoven;

               —

               podpůrně, uložit Soudnímu dvoru zaplatit částku ve výši 61  121,08 eur ve prospěch ZZ, částku ve výši 1 29  440,98 eur ve prospěch [dalšího žalobce], částku ve výši 76  324,29 eur ve prospěch [dalšího žalobce] a částku ve výši 99  565,13 eur ve prospěch [dalšího žalobce], přičemž tyto částky musí být navýšeny o úroky ve výši 3,1 % ročně ode dne převodu jejich důchodových nároků do důchodového systému Evropské unie;

               —

               nebo podpůrně, rozhodnout, že se Soudní dvůr při převodu důchodových nároků žalobců dopustil pochybení;

               —

               uložit Soudnímu dvoru náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-246/08 R: Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 27. srpna 2008 – Melli Bank plc v. Rada ( Řízení o předběžných opatřeních — Nařízení (ES) č. 423/2007 — Omezující opatření proti Íránské islámské republice — Rozhodnutí Rady — Opatření ke zmražení finančních prostředků a hospodářských zdrojů — Návrh na odklad provádění — Nedostatek naléhavosti — Neexistence vážné a nenapravitelné újmy )

text:
               11.10.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 260/13

         Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 27. srpna 2008 – Melli Bank plc v. Rada
   (Věc T-246/08 R)
   („Řízení o předběžných opatřeních - Nařízení (ES) č. 423/2007 - Omezující opatření proti Íránské islámské republice - Rozhodnutí Rady - Opatření ke zmražení finančních prostředků a hospodářských zdrojů - Návrh na odklad provádění - Nedostatek naléhavosti - Neexistence vážné a nenapravitelné újmy“)
   (2008/C 260/23)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Melli Bank plc (Londýn, Spojené království) (zástupci: R. Gordon, QC, J. Stratford, M. Hoskins, barristers, R. Gwynne a T. Din, solicitors)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: M. Bishop a E. Finnegan, zmocněnec)

      Vedlejší účastníci na podporu žalované: Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupci: V. Jackson, zmocněnec, ve spolupráci s S. Lee, barrister) a Francouzská republika (zástupci: E: Belliard, G. de Bergues a L. Butel, zmocněnec)
   Předmět věci
   Návrh na odklad provádění bodu 4 tabulky B přílohy rozhodnutí Rady 2008/475/ES ze dne 23. června 2008, kterým se provádí čl. 7 odst. 2 nařízení (ES) č. 423/2007 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 163, s. 29) v rozsahu, v němž je Melli Bank plc uvedena na seznamu právnických osob, subjektů a orgánů, jejichž finanční prostředky a hospodářské zdroje jsou zmraženy.
   Výrok

               1)

               Návrh na předběžná opatření se zamítá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc C-583/08 P: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 20. května 2010 — Christos Gogos v. Evropská komise ( „Kasační opravný prostředek — Úředníci — Vnitřní výběrové řízení pro postup z jedné kategorie do druhé — Jmenování — Zařazení do platové třídy — Článek 31 odst. 2 služebního řádu — Pravomoc soudního přezkumu v plné jurisdikci — Spor majetkoprávní povahy — Délka trvání řízení před Soudem — Přiměřená lhůta — Žádost o spravedlivé odškodnění“ )

text:
               3.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 179/8

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 20. května 2010 — Christos Gogos v. Evropská komise
   (Věc C-583/08 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Úředníci - Vnitřní výběrové řízení pro postup z jedné kategorie do druhé - Jmenování - Zařazení do platové třídy - Článek 31 odst. 2 služebního řádu - Pravomoc soudního přezkumu v plné jurisdikci - Spor majetkoprávní povahy - Délka trvání řízení před Soudem - Přiměřená lhůta - Žádost o spravedlivé odškodnění“)
   2010/C 179/12
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Christos Gogos (zástupci: N. Korogiannakis a P. Katsimani, dikigoroi)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: J. Currall, zmocněnec, a P. Anestis, dikigoros)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (sedmého senátu) ze dne 15. října 2008, Gogos v. Komise (T 66/04), kterým Soud zamítl žalobu směřující ke zrušení rozhodnutí Komise zařadit žalobce při jeho jmenování do platové třídy A7

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Christos Gogos a Evropská komise ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 44, 21.2.2009.


title: Věc F-87/14: Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 30. června 2015 – EI v. Rada

text:
               10.8.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 262/44

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 30. června 2015 – EI v. Rada
   (Věc F-87/14) (1)

   (2015/C 262/62)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda třetího senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 431, 1.12.2014, s. 49.


title: Věc C-518/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour du travail de Bruxelles (Belgie) dne 28. září 2015 – Ville de Nivelles v. Rudy Matzak

text:
               14.12.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 414/21

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour du travail de Bruxelles (Belgie) dne 28. září 2015 – Ville de Nivelles v. Rudy Matzak
   (Věc C-518/15)
   (2015/C 414/26)
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour du travail de Bruxelles

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: Ville de Nivelles

      Odpůrce: Rudy Matzak

      Předběžné otázky

               1)

               Musí být čl. 17 odst. 3 písm. c) bod iii) směrnice 2003/88 o některých aspektech úpravy pracovní doby (1) vykládán tak, že členské státy opravňuje, aby vyloučily určité kategorie požárníků, přijaté veřejnými požárními službami, ze souhrnu předpisů zajišťujících provedení této směrnice, včetně předpisu, jenž definuje pracovní dobu a dobu odpočinku?

               2)

               Vzhledem k tomu, že směrnice 2003/88 o některých aspektech úpravy pracovní doby stanoví pouze minimální normy, musí být vykládána tak, že nebrání tomu, aby vnitrostátní zákonodárce zachoval nebo přijal méně omezující definici pracovní doby?

               3)

               Musí být článek 2 směrnice 2003/88 o některých aspektech úpravy pracovní doby v části, v níž definuje základní pojmy používané v této směrnici, a především pojmy pracovní doba a doba odpočinku, s přihlédnutím k čl. 153 odst. 5 SFEU a cílům této směrnice vykládán tak, že se nepoužije na pojem pracovní doby, jenž musí umožňovat určení odměn hrazených v případě domácí pohotovosti?

               4)

               Brání směrnice 2003/88 o některých aspektech úpravy pracovní doby tomu, aby doba domácí pohotovosti byla považována za pracovní dobu, jestliže omezení pracovníka po dobu pohotovosti (jako je povinnost odpovídat na zavolání zaměstnavatele do 8 minut) velmi významně omezují možnosti věnovat se dalším činnostem, ačkoli se jedná o pohotovost v místě bydliště pracovníka?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/88/ES ze dne 4. listopadu 2003 o některých aspektech úpravy pracovní doby (Úř. věst. L 299, s. 9; Zvl. vyd. 05/04, s. 381).


title: Věc C-337/12 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 16. července 2012 Pi-Design AG, Bodum France a Bodum Logistics A/S proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 8. května 2012 ve věci T-331/10, Yoshida Metal Industry Co. Ltd v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

text:
               29.9.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 295/19

         Kasační opravný prostředek podaný dne 16. července 2012 Pi-Design AG, Bodum France a Bodum Logistics A/S proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 8. května 2012 ve věci T-331/10, Yoshida Metal Industry Co. Ltd v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc C-337/12 P)
   2012/C 295/33
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Pi-Design AG, Bodum France a Bodum Logistics A/S (zástupce: H. Pernez, advokát)

      Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) a Yoshida Metal Industry Co. Ltd

      Návrhová žádání účastnic řízení podávajících kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozsudek Tribunálu,

               —

               prohlásil ochrannou známku společenství č. 1 371 244 za neplatnou,

         podpůrně

               —

               vrátit věc Tribunálu a uložit mu, aby vrátil věc odvolacímu senátu v případě zrušení jeho rozhodnutí,

               —

               uložit společnosti YOSHIDA METAL INDUSTRY CO. LTD. náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Navrhovatelky tvrdí, že napadený rozsudek je třeba zrušit z důvodu, že Tribunál porušil čl. 7 odst. 1 písm. e) bod ii) nařízení o ochranné známce Společenství tím, že nesprávně uplatnil kritérium při určení základních vlastností napadeného označení a zkreslil důkazy, které mu byly předloženy.


title: Věc C-494/09: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 17. února 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Commissione Tributaria Provinciale di Alessandria — Itálie) — Bolton Alimentari SpA v. Agenzia Dogane Ufficio delle Dogane di Alessandria ( „Řízení o předběžné otázce — Přípustnost — Celní právo — Celní kvóta — Celní kodex — Článek 239 — Nařízení (EHS) č. 2454/93 — Články 308a, 308b a 905 — Nařízení (ES) č. 975/2003 — Tuňák — Vyčerpání kvóty — Datum otevření — Neděle“ )

text:
               2.4.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 103/6

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 17. února 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Commissione Tributaria Provinciale di Alessandria — Itálie) — Bolton Alimentari SpA v. Agenzia Dogane Ufficio delle Dogane di Alessandria
   (Věc C-494/09) (1)

   (Řízení o předběžné otázce - Přípustnost - Celní právo - Celní kvóta - Celní kodex - Článek 239 - Nařízení (EHS) č. 2454/93 - Články 308a, 308b a 905 - Nařízení (ES) č. 975/2003 - Tuňák - Vyčerpání kvóty - Datum otevření - Neděle)
   2011/C 103/09
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Commissione Tributaria Provinciale di Alessandria

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Bolton Alimentari SpA

      Žalovaná: Agenzia Dogane Ufficio delle Dogane di Alessandria

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Commissione Tributaria Provinciale di Alessandra — Výklad článku 239 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 302, s. 1; Zvl. vyd. 02/04, s. 307) — Výklad článků 308a až 308c, čl. 899 druhého pododstavce a čl. 905 odst. 1 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení (EHS) č. 2913/92 (Úř. věst. L 253, s. 1; Zvl. vyd. 02/06, s. 3) — Vrácení nebo prominutí dovozního cla — Možnost členského státu, aby sám rozhodl o žádosti o vrácení cla — Pojem „zvláštní situace“ ve smyslu čl. 239 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2913/92 — Dovozce Společenství vyloučený z celní kvóty otevřené v neděli z důvodu zavírací doby vnitrostátních celních úřadů

      Výrok

               1)

               Články 308a až 308c nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství, ve znění nařízení Komise (ES) č. 214/2007 ze dne 28. února 2007, musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání tomu, aby Evropská komise přijala rozhodnutí vylučující hospodářský subjekt z celní kvóty z důvodu, že tato kvóta byla vyčerpána v den svého otevření, který připadá na neděli, tedy den, kdy jsou celní úřady v členském státě, kde je dotčený hospodářský subjekt usazen, zavřené.

               2)

               Články 308a až 308c nařízení č. 2454/93, ve znění nařízení č. 214/2007, musí být vykládány v tom smyslu, že neukládají členskému státu povinnost požádat Evropskou komisi o odklad otevření celní kvóty, aby bylo zajištěno spravedlivé a nediskriminační zacházení s dovozci, pokud otevření této celní kvóty připadá na neděli, tedy den, kdy jsou celní úřady v dotyčném členském státě zavřené, a pokud hrozí vyčerpání uvedené kvóty v den jejího otevření, jelikož celní úřady v jiných členských státech jsou v neděli otevřené.

               3)

               V jiných případech než v případech uvedených v čl. 899 odst. 1 nařízení č. 2454/93, ve znění nařízení č. 214/2007, má celní orgán členského státu pravomoc sám rozhodnout o žádosti o vrácení cla uvedené v čl. 239 odst. 2 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství, ve znění nařízení Rady (ES) č. 1791/2006 ze dne 20. listopadu 2006, má-li tento orgán za to, že Evropské komisi nelze přičítat žádné porušení předpisů a že dotčená žádost nespadá pod žádný jiný případ uvedený v čl. 905 odst. 1 uvedeného nařízení č. 2454/93.

               4)

               Článek 239 nařízení č. 2913/92, ve znění nařízení č. 1791/2006, musí být vykládán v tom smyslu, že se může vztahovat na vyloučení dovozce Evropské unie z celní kvóty, jejíž datum otevření připadá na neděli, z důvodu nedělní zavírací doby celních úřadů v členském státě, kde je tento dovozce usazen.

      (1)  Úř. věst. C 24, 30.1.2010.


title: Věc C-31/11: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 19. července 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof — Německo) — Marianne Scheunemann v. Finanzamt Bremerhaven ( „Svoboda usazování — Volný pohyb kapitálu — Přímé daně — Dědická daň — Způsoby výpočtu daně — Nabytí podílu jediného společníka v kapitálové společnosti se sídlem ve třetím státu děděním — Vnitrostátní právní úprava vylučující daňová zvýhodnění u podílů v takových společnostech“ )

text:
               29.9.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 295/6

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 19. července 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof — Německo) — Marianne Scheunemann v. Finanzamt Bremerhaven
   (Věc C-31/11) (1)

   (Svoboda usazování - Volný pohyb kapitálu - Přímé daně - Dědická daň - Způsoby výpočtu daně - Nabytí podílu jediného společníka v kapitálové společnosti se sídlem ve třetím státu děděním - Vnitrostátní právní úprava vylučující daňová zvýhodnění u podílů v takových společnostech)
   2012/C 295/09
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesgerichtshof

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Marianne Scheunemann

      Žalovaný: Finanzamt Bremerhaven

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Bundesfinanzhof — Výklad článků 56 a 58 ES –Nabytí podílu jediného společníka v kapitálové společnosti se sídlem ve třetím státu náležejícího k soukromému majetku zůstavitele děděním — Dědická daň — Vnitrostátní právní úprava stanovící daňová zvýhodnění pro společnosti se sídlem nebo obchodním vedením v tuzemsku

      Výrok

   Taková právní úprava členského státu, jako je právní úprava dotčená ve věci v původním řízení, která pro účely výpočtu dědické daně vylučuje použití některých daňových zvýhodnění na dědictví ve formě podílu na kapitálové společnosti se sídlem ve třetím státu, zatímco stejná zvýhodnění přiznává v případě dědění takového podílu, pokud se sídlo společnosti nachází v členském státu, se dotýká především výkonu svobody usazování ve smyslu článku 49 a násl. SFEU, pokud tento podíl svému držiteli umožňuje, aby vykonával jistý vliv na rozhodování uvedené společnosti a určoval její činnosti. Tyto články nejsou určeny k použití na situaci týkající se podílu drženého ve společnosti, jejíž sídlo se nachází ve třetím státu.

      (1)  Úř. věst. C 113, 09.04.2011.


title: Věc C-146/08 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 3. dubna 2008 Efkon AG proti rozsudku Soudu prvního stupně (pátého senátu) vydanému dne 22. ledna 2008 ve věci T-298/04, Efkon AG v. Evropský parlament a Rada Evropské unie

text:
               5.7.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/14

         Kasační opravný prostředek podaný dne 3. dubna 2008 Efkon AG proti rozsudku Soudu prvního stupně (pátého senátu) vydanému dne 22. ledna 2008 ve věci T-298/04, Efkon AG v. Evropský parlament a Rada Evropské unie
   (Věc C-146/08 P)
   (2008/C 171/25)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Efkon AG (zástupce: M. Novak, advokát)

      Další účastníci řízení: Evropský parlament, Rada Evropské unie a Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit napadené usnesení Soudu prvního stupně ze dne 22. ledna 2008 (T-298/04) jako protiprávní a nařídit Soudu, aby provedl řádné řízení a vydal rozhodnutí ve věci;

               —

               zrušit napadené ustanovení směrnice tak, jak je navrhováno v žalobě, jako neplatné a určit, že žalovaní ponesou náklady řízení;

               —

               dále určit, že usnesení ze dne 22. ledna 2008 jako rozhodnutí o žalobě, která byla podána dne 21. července 2004, představuje porušení článku 6 EÚLP, a již z tohoto důvodu je třeba žalobkyni zaručit právní ochranu.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) zakládá svůj kasační opravný prostředek proti uvedenému usnesení Soudu na nesprávném výkladu čl. 230 odst. 4 ES a na vadě řízení, ke které došlo v průběhu řízení.
   Soud prvního stupně odmítl žalobu jako nepřípustnou s odůvodněním, že navrhovatelka není napadeným právním aktem bezprostředně a osobně dotčena ve smyslu čl. 230 odst. 4 ES.
   Tento právní názor je právně nesprávný. Soud přehlíží, že zásah do duševního vlastnictví jako takový vyvolává bezprostřední a osobní dotčení, které vede k bezprostřednímu a osobnímu dotčení ve smyslu čl. 230 odst. 4 ES. Podstata patentu spočívá v tom, že určitému právnímu subjektu je přiznáno výhradní, časově omezené právo. Takové právo může případně uděleno pouze jednomu určitému právnímu subjektu. Žádný jiný nemá tato práva, čímž zásah do tohoto práva právním aktem Společenství nezbytně způsobuje osobní a bezprostřední dotčení.
   Argument Soudu, že kromě navrhovatelky existují ještě další poskytovatelé elektronických mýtných systémů, kteří by případně byli dotčeni stejným způsobem jako navrhovatelka, a proto neexistuje žádné bezprostřední a osobní dotčení, není rozhodný. Bezprostřední a osobní dotčení ve smyslu čl. 230 odst. 4 ES nemůže být vyloučeno tím, že existují rovněž další osoby dotčené napadeným právním aktem, pokud tyto osoby nedisponovaly žádným patentem.
   Zamítnutí sdělení navrhovatelky, ze kterého vyplývá, že vyvinula ISO-CALM-infračervený standard a obdržela za něj státní vyznamenání, je uplatňováno jako porušení práva být vyslechnut. Konečně nelze přijmout délku řízení čtyř let a představuje jako taková vážnou vadu řízení.


title: Věc T-491/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 14. července 2016 – Volkswagen v. EUIPO (ConnectedWork) „Ochranná známka Evropské unie — Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie ConnectedWork — Absolutní důvod pro zamítnutí — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b) a článek 75 nařízení (ES) č. 207/2009 — Povinnost uvést odůvodnění“

text:
               29.8.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 314/23

         Rozsudek Tribunálu ze dne 14. července 2016 – Volkswagen v. EUIPO (ConnectedWork)
   (Věc T-491/15) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie ConnectedWork - Absolutní důvod pro zamítnutí - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) a článek 75 nařízení (ES) č. 207/2009 - Povinnost uvést odůvodnění“)
   (2016/C 314/31)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Volkswagen AG (Wolfsburg, Německo) (zástupce: U. Sander, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: M. Eberl a A. Schifko, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 29. června 2015 (věc R 160/2015-5) týkajícímu se přihlášky slovního označení ConnectedWork jako ochranné známky Evropské unie.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Volkswagen AG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 337, 12. 10. 2015.


title: Věc C-633/11 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 8. prosince 2011 Grand Hotel Abi d’Oru SpA proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 20. září 2011 ve spojených věcech T-394/08, T-408/08, T-453/08 a T-454/08, Regione autonoma della Sardegna a další v. Komise

text:
               21.4.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 118/10

         Kasační opravný prostředek podaný dne 8. prosince 2011 Grand Hotel Abi d’Oru SpA proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 20. září 2011 ve spojených věcech T-394/08, T-408/08, T-453/08 a T-454/08, Regione autonoma della Sardegna a další v. Komise
   (Věc C-633/11 P)
   2012/C 118/15
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Grand Hotel Abi d’Oru SpA (zástupci: D. Dodaro a R. F. Masuri, avvocati)

      Další účastníci řízení: Evropská komise, Regione autonoma della Sardegna, Selene di Alessandra Cannas Sas a další

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozsudek Tribunálu vydaný dne 20. září 2011 ve spojených věcech T-394/08, T-408/08, T-453/08 a T-454/08 v rozsahu, v němž

                           a)

                           zamítá výtku vznesenou navrhovatelkou vycházející z porušení povinnosti oznámit rozhodnutí o opravě, stanovené čl. 254 odst. 3 ES a čl. 20 odst. 1 nařízení (ES) č. 659/99 (1) (body 103 až 112 rozsudku)

                           b)

                           zamítá žalobní důvod vznesený navrhovatelkou vycházející z nedostatku odůvodnění pokud jde o posouzení pobídkového účinku sporných podpor (body 136 až 145 a 218 až 228 rozsudku) a

                     obsahuje zkreslení žalobních důvodů, nesprávné právní posouzení, nelogické a rozporné odůvodnění;

               —

               zrušit rozhodnutí Evropské komise 2008/854/ES ze dne 2. července 2008 o režimu podpory „regionální zákon č. 9 z roku 1998 — zneužití podpory N 272/98“ C 1/04 (ex NN 158/03 a CP 15/2003) (Úř. věst. L 302, s. 9);

               —

               uložit Evropské komisi náhradu nákladů řízení v prvním stupni a o kasačním opravném prostředku.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Napadený rozsudek je stižen nepřesným použitím článku 254 ES, jakož i nařízení (ES) č. 659/99 a nelogickým a rozporným odůvodněním v rozsahu, v němž tvrdí, že „rozhodnutí o opravě bylo určeno výslovně Italské republice a nikoliv příjemců sporného režimu. V důsledku toho čl. 254 odst. 3 ES nezavazoval Komisi k tomu, aby oznámila rozhodnutí o opravě Grand Hotel Abi d’Oru“ (bod 107 rozsudku). Toto odůvodnění je dle názoru navrhovatelky v rozporu s body 71 a 72 samotného rozsudku.
   Rozsudek dále neumožňuje rozpoznat odlišnou funkční kvalifikaci rozhodnutí o opravě oproti rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení, jehož napojení na již zahájené řízení podle názoru navrhovatelky ukládá povinnost zohlednit účastníky řízení, kteří se v praxi již účastnili samotného řízení. Chyba, které se dopustil Tribunál při připodobnění rozhodnutí o opravě k rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení vedla k nepřesnému posouzení dosahu použitelnosti čl. 20 odst. 1 nařízení č. 659/1999.
   Napadený rozsudek je stižen zkreslením žalobních důvodů, nesprávným právním posouzením a nelogickým a rozporným odůvodněním v rozsahu, v němž Tribunál neodůvodnil, byť jen implicitně, důvody pro zamítnutí výtky vycházející ze zjevného pochybení, kterého se Komise dopustila při posouzení pobídkového účinku podpory.
   Konečně jak Komise v napadeném rozhodnutí tak Tribunál ve zpochybněném rozsudku zkreslili úmysly navrhovatelky tím, že jí přisoudili úmysl převést na individuální úroveň rozhodnutí, které se týkalo obecného režimu a že v důsledku tohoto neporozumění nesprávně nezohlednili dopad, který skutečnosti, na něž je navrhovatelka upozornila, mohly mít na obecné posouzení dosahu režimu podpor.

      (1)  Úř. věst. L 83, s. 1, Zvl. vyd. 08/01, s. 339.


title: Věc T-357/12: Žaloba podaná dne 7. srpna 2012 — Sachi Premium-Outdoor Furniture v. OHIM — Gandia Blasco (křesla)

text:
               13.10.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 311/13

         Žaloba podaná dne 7. srpna 2012 — Sachi Premium-Outdoor Furniture v. OHIM — Gandia Blasco (křesla)
   (Věc T-357/12)
   2012/C 311/17
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Sachi Premium-Outdoor Furniture, Lda (Estarreja, Portugalsko) (zástupce: M. Oehen Mendes, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Gandia Blasco, SA (Valencie, Španělsko)

      Návrhová žádání

               —

               zrušit rozhodnutí třetího odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 27. dubna 2012 (R 969/2011-3);

               —

               prohlásit napadený vzor Společenství č. 1512633-0003 za neplatný, a

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaný vzor Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: Vzor pro „křesla, pohovky“ — zapsaný vzor Společenství č. 1512633-0003.

      Majitelka vzoru Společenství: Žalobkyně.

      Účastnice řízení navrhující prohlášení neplatnosti vzoru Společenství: Další účastnice řízení před odvolacím senátem.

      Odůvodnění návrhu na prohlášení neplatnosti: Další účastnice řízení před odvolacím senátem se domáhá prohlášení neplatnosti zapsaného vzoru Společenství na základě článků 4 až 9 nařízení Rady č. 6/2002; vzor Společenství zapsaný pod č. 52113-0001 pro „křesla“.

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Zamítnutí návrhu na prohlášení neplatnosti.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zrušení sporného rozhodnutí a prohlášení neplatnosti sporného zapsaného vzoru Společenství.

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení článků 5 až 7 nařízení Rady 6/2002.


title: Věc F-46/08: Žaloba podaná dne 6. května 2008 – Thoss v. Účetní dvůr

text:
               5.7.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/51

         Žaloba podaná dne 6. května 2008 – Thoss v. Účetní dvůr
   (Věc F-46/08)
   (2008/C 171/103)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Nicole Thoss (Dommeldange, Lucemburské velkovévodství) (zástupce: P. Goergen, advokát)

      Žalovaný: Evropský účetní dvůr
   Předmět a popis sporu
   Zrušení rozhodnutí Účetního dvora ze dne 20. března 2006, kterým se žalobkyni zamítá přiznání pozůstalostního důchodu v důsledku úmrtí jejího manžela.
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Účetního dvora ze dne 20. března 2006, kterým se žalobkyni zamítá přiznání pozůstalostního důchodu stanoveného čl. 16 odst. 1 nařízení č. 2290/77 a následné rozhodnutí ze dne 28. září 2006;

               —

               nařídit Evropskému účetnímu dvoru, aby žalobkyni přiznal pozůstalostní důchod stanovený čl. 16 odst. 1 nařízení č. 2290/77 se zpětným účinkem od 1. prosince 2003;

               —

               uložit Evropskému účetnímu dvoru náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-456/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgericht Berlin (Německo) dne 28. srpna 2015 – BASF SE v. Spolková republika Německo

text:
               23.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 389/16

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgericht Berlin (Německo) dne 28. srpna 2015 – BASF SE v. Spolková republika Německo
   (Věc C-456/15)
   (2015/C 389/18)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Verwaltungsgericht Berlin

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: BASF SE

      Žalovaná: Spolková republika Německo

      Předběžné otázky

               1)

               Je rozhodnutí 2013/448/EU (1) neplatné a v rozporu s cíli směrnice 2003/87/ES potud, pokud stanoví roční opravný koeficient pro všechna odvětví tak, že při stanovení maximálního ročního množství povolenek podle čl. 10a odst. 5 směrnice 2003/78 (industry cap) nebyly zohledněny emise z odpadových plynů používaných pro výrobu elektrické energie a emise připadající na výrobu tepla v kogeneračních zařízeních kombinujících výrobu tepla a elektřiny?

               2)

               Je rozhodnutí 2013/448/EU neplatné a v rozporu s cíli směrnice 2003/87/ES potud, pokud vytváří nerovnováhu tím, že vylučuje emise související se spalováním odpadových plynů a s teplem vyprodukovaným při kogeneraci ze základu výpočtu uvedeného v čl. 10a odst. 5 písm. a) a b), zatímco bezplatné přidělování, pokud jde o takové emise ze zařízení, na které se nevztahuje čl. 10a odst. 3 směrnice 2003/87/ES, se uskutečňuje podle čl. 10a odst. 1 a čl. 10a odst. 4 směrnice 2003/87/ES a rozhodnutí 2011/278/EU (2)?

               3)

               Je rozhodnutí 2013/448/EU neplatné a v rozporu s cíli směrnice 2003/87/ES potud, pokud stanoví roční opravný koeficient jednotný pro všechna odvětví tak, že při stanovení maximálního ročního množství povolenek podle čl. 10a odst. 5 směrnice 2003/87/ES (industry cap) nebyly vzaty v úvahu emise ze zařízení, na která se jako první začaly vztahovat povinnosti obchodování s povolenkami ve druhém období, a emise ze zařízení, která byla zařazena do obchodování s povolenkami na základě postupu „opt-in“?

               4)

               Je rozhodnutí 2013/448/EU neplatné a v rozporu s cíli směrnice 2003/87/ES potud, pokud stanoví jednotný opravný koeficient pro všechna odvětví tak, že při stanovení maximálního ročního počtu povolenek podle čl. 10a odst. 5 směrnice 2003/87/ES (industry cap) emise ze zařízení, která byla uzavřena před 30. červnem 2011, byly zohledněny jako započitatelné položky, zatímco emise ze zařízení, která byla poprvé uvedena do provozu ve druhém období, zohledněny nebyly?

               5)

               Je rozhodnutí 2013/448/EU neplatné a porušuje zásady řádné správy uplatňované v právním státu, které jsou stanoveny v článku 298 SFEU a v článku 41 Listiny základních práv Evropské unie v rozsahu, v němž stanoví roční opravný koeficient pro všechna odvětví, jelikož výpočet opravného koeficientu nebyl zveřejněn?

      (1)  Rozhodnutí Komise ze dne 5. září 2013 o vnitrostátních prováděcích opatřeních pro přechodné bezplatné přidělování povolenek na emise skleníkových plynů v souladu s čl. 11 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES (oznámeno pod číslem C(2013) 5666) (Úř. věst. 2013 L 240, s. 27).

      (2)  Rozhodnutí Komise ze dne 27. dubna 2011, kterým se stanoví přechodná pravidla harmonizovaného přidělování bezplatných povolenek na emise platná v celé Unii podle článku 10a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES (oznámeno pod číslem C(2011) 2772) (Úř. věst. 2011 L 130, s. 1).


title: Věc C-165/08: Žaloba podaná dne 17. dubna 2008 – Komise Evropských společenství v. Polská republika

text:
               19.7.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 183/11

         Žaloba podaná dne 17. dubna 2008 – Komise Evropských společenství v. Polská republika
   (Věc C-165/08)
   (2008/C 183/20)
   Jednací jazyk: polština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: B. Doherty a A. Szmytkowska, zmocněnci)

      Žalovaná: Polská republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Polská republika tím, že zavedla zákaz volného oběhu osiva geneticky modifikovaných odrůd a zákaz zápisu geneticky modifikovaných druhů do vnitrostátního katalogu odrůd, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají ze směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/18/ES (1) jako celku, a zejména z jejích článků 22 a 23 jakož i ze směrnice Rady 2002/53/ES (2), a zejména z jejího čl. 4 odst. 4 a článku 16;

               —

               uložit Polské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Vnitrostátní předpis, podle kterého „osivo geneticky modifikovaných odrůd nelze uvést do volného oběhu na území Polské republiky“, je v rozporu se směrnicí 2001/18/ES, která stanoví zásady uvádění do oběhu geneticky modifikovaných organismů. Článek 22 této směrnice členským státům zakazuje ukládat další podmínky týkající se uvádění na trh organismů uvedených na trh na úrovni Společenství, zatímco článek 23 směrnice upravuje pouze omezení nebo zákazy, které lze uplatnit ve vztahu k jednotlivých geneticky modifikovaným organismům a za zvláštních podmínek. Žádné z těchto ustanovení neumožňuje členskému státu zakázat obecně a neodůvodněně na svém území oběh celé kategorie geneticky modifikovaných organismů, v tomto případě osiva. Výše citované ustanovení je rovněž v rozporu se směrnicí 2002/53/ES, a zejména s jejím článkem 16, jelikož stanoví omezení uvedení na trh ohledně osiva odrůd uvedených ve společném katalogu odrůd druhů zemědělských rostlin.
   Vnitrostátní předpis, podle kterého „se geneticky modifikované odrůdy nezapisují do vnitrostátního katalogu“, je v rozporu se směrnicí 2002/53/ES. Článek 4 odst. 4 této směrnice členským státům neumožňuje obecně zakázat zápis do vnitrostátního katalogu geneticky modifikovaných odrůd, nýbrž jim pouze ukládá povinnost ujistit se v průběhu zápisu takových odrůd do vnitrostátního katalogu, že každá z nich byla povolena v souladu s právem Společenství týkajícím se geneticky modifikovaných organismů.

      (1)  Úř. věst. L 106, 17.4.2001, s. 1; Zvl. vyd. 15/06, s. 77.

      (2)  Úř. věst. L 193, 20.7.2002, s. 1; Zvl. vyd. 03/36, s. 281.


title: Věc T-681/14: Žaloba podaná dne 18. září 2014 – El-Qaddafi v. Rada

text:
               1.12.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 431/31

         Žaloba podaná dne 18. září 2014 – El-Qaddafi v. Rada
   (Věc T-681/14)
   (2014/C 431/54)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Aisha Muammer Mohamed El-Qaddafi (Maskat a Omán) (zástupce: J. Jones, Barrister)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               přijal organizační procesní opatření podle článku 64 svého jednacího řádu, který požaduje, aby Rada předložila veškeré informace podporující zařazení žalobkyně do napadených opatření;

               —

               v plném rozsahu nebo částečně zrušil rozhodnutí Rady 2011/137/SZBP o omezujících opatřeních s ohledem na situaci v Libyi, ve znění rozhodnutí Rady 2014/380/SZBP ze dne 23. června 2014, v rozsahu, v němž se týká žalobkyně;

               —

               v plném rozsahu nebo částečně zrušil nařízení Rady (EU) č 204/2011 ze dne 2. března 2011 prováděné prováděcím nařízení Rady (EU) č 689/2014 ze dne 23 června 2014, kterým se provádí čl. 16 odst. 2 nařízení (EU) č 204/2011 o omezujících opatřeních s ohledem na situaci v Libyi, v rozsahu, v němž se týká žalobkyně;

               —

               uložil Radě náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z toho, že Tribunál má pravomoc přezkoumat legalitu omezujících opatření vůči žalobkyni, uložených Radou Evropské unie, jež byla přijata za účelem účinného prosazování režimu sankcí uložených Radou bezpečnosti Organizace spojených národů Rada ve vztahu k Libyi. Žalobkyně tvrdí, že opatření EU provádějící omezující opatření, o nichž bylo rozhodnuto na mezinárodní úrovni, nejsou vyňata z pravomoci na základě skutečnosti, že slouží provedení rezolucí přijatých Radou bezpečnosti OSN podle kapitoly VII Charty OSN.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že Tribunál má pravomoc provést úplný meritorní přezkum zákonnosti napadených opatření EU, jimiž se provádějí rezoluce Rady bezpečnosti Organizace spojených národů, které ukládají omezující opatření vůči žadateli. To zahrnuje zkoumání, zda jsou důvody, kterých se dovolává Rada ve svém rozhodnutí potvrzujícím zařazení žalobkyně, jsou opodstatněné a dostatečně podrobné a konkrétní.

               3.

               Třetí důvod kasačního opravného prostředku, jímž je tvrzeno, že napadená opatření EU porušují právo žalobkyně na obhajobu, jakož i její právo na účinnou soudní ochranu. Žalobkyně tvrdí, že Rada neuvedla důvody či konkrétní důkazy, které by odůvodnily její pokračující zařazení.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z toho, že sporná opatření EU porušují zásadu proporcionality a základní práva žalobkyně, včetně jejího práva na vlastnictví a na respektování soukromého a rodinného života.

               5.

               Pátý žalobní důvod vycházející z toho, že zařazení žalobkyně je neopodstatněné, nepřesné, neodůvodněné a nedostatečně podrobné, jelikož žalobkyně nepředstavuje žádnou hrozbu pro mezinárodní mír a bezpečnost. Žalobkyně tvrdí, že pokračující zařazení pouze na základě rodinné souvislosti se zesnulým vůdcem svrženého Kaddáfího režimu je v rozporu s právem EU. Žalobkyně dále tvrdí, že nebyla zapojena do žádných událostí v Libyi, které představují hrozbu pro mezinárodní mír a bezpečnost.


title: Věc C-225/16: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 26. července 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemsko) – trestní řízení proti Mossovi Ouhramimu „Řízení o předběžné otázce — Prostor svobody, bezpečnosti a práva — Navracení neoprávněně pobývajících státních příslušníků třetích zemí — Směrnice 2008/115/ES — Článek 11 odst. 2 — Rozhodnutí o zákazu vstupu přijaté před vstupem této směrnice v platnost a vztahující se na delší dobu, než je doba stanovená uvedenou směrnicí — Počátek běhu doby zákazu vstupu“

text:
               18.9.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 309/12

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 26. července 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemsko) – trestní řízení proti Mossovi Ouhramimu
   (Věc C-225/16) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Prostor svobody, bezpečnosti a práva - Navracení neoprávněně pobývajících státních příslušníků třetích zemí - Směrnice 2008/115/ES - Článek 11 odst. 2 - Rozhodnutí o zákazu vstupu přijaté před vstupem této směrnice v platnost a vztahující se na delší dobu, než je doba stanovená uvedenou směrnicí - Počátek běhu doby zákazu vstupu“)
   (2017/C 309/15)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hoge Raad der Nederlanden

      Účastník původního trestního řízení

   Mossa Ouhrami

      Výrok

   Článek 11 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/115/ES ze dne 16. prosince 2008 o společných normách a postupech v členských státech při navracení neoprávněně pobývajících státních příslušníků třetích zemí musí být vykládán v tom smyslu, že délka zákazu vstupu uvedená v tomto ustanovení, která v zásadě nepřekročí pět let, musí být počítána ode dne, kdy dotyčný skutečně opustil území členských států.

      (1)  Úř. věst. C 232, 27.6.2016.


title: Věc C-577/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court of Justice (Chancery Division), Patents Court (Spojené království) dne 14. listopadu 2013 — Actavis Group PTC EHF, Actavis UK Ltd v. Boehringer Ingelheim Pharma GmbH & Co. KG

text:
               1.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 31/2

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court of Justice (Chancery Division), Patents Court (Spojené království) dne 14. listopadu 2013 — Actavis Group PTC EHF, Actavis UK Ltd v. Boehringer Ingelheim Pharma GmbH & Co. KG
   (Věc C-577/13)
   2014/C 31/03
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   High Court of Justice (Chancery Division), Patents Court

      Účastnice původního řízení

      Žalobci: Actavis Group PTC EHF, Actavis UK Ltd

      Žalovaná: Boehringer Ingelheim Pharma GmbH & Co. KG

      Předběžné otázky

               1)

                           a)

                           Lze se dovolávat patentu jako „platného základního patentu“ podle čl. 3 písm. a) nařízení (ES) č. 469/2009 (1) (dále jen „nařízení“) pro přípravek obsahující kombinaci dvou účinných látek v případě, že patent v době udělení neobsahuje nárok, který výslovně uvádí kombinaci těchto látek, ale mohl by být změněn tak, aby takový nárok obsahoval, a to ať je či není taková změna provedena?

                           b)

                           Je možné se dovolávat patentu, který byl změněn po svém udělení a buď i) před nebo ii) po vydání dodatkového ochranného osvědčení (dále jen „DOO“), jako „platného základního patentu“ pro účely splnění podmínky uvedené v čl. 3 písm. a) nařízení?

                           c)

                           Podá-li žadatel žádost o DOO pro přípravek obsahující účinné látky A a B v případě, že

                                       i)

                                       po dni podání žádosti o DOO, avšak před vydáním DOO, je platný základní patent, který je Evropským patentem (Spojené království) (dále jen „patent“), pozměněn tak, že zahrnuje nárok, který výslovně uvádí účinné látky A a B,
                                       a

                                       ii)

                                       podle vnitrostátního práva se má za to, že tato změna je vždy účinná ode dne udělení patentu,

                                 může se tento žadatel o DOO dovolávat tohoto patentu v jeho pozměněné formě pro účely splnění podmínky stanovené v čl. 3 písm. a)?

               2)

               Je nutné zohlednit, zda kombinace účinných látek A a B představuje vynález, který je odlišný a oddělený od přípravku obsahujícího jen účinnou látku A, při rozhodování o tom, zda ke dni podání žádosti o DOO pro výrobek obsahující kombinaci účinných látek A a B byly splněny podmínky uvedené v článku 3 v případě, že i) platný základní patent zahrnuje nárok na přípravek obsahující účinnou látku A a další nárok na přípravek obsahující kombinaci účinných látek A a B a ii) již bylo vydáno DOO pro přípravek obsahující účinnou látku A („přípravek X“)?

               3)

               Brání nařízení, konkrétně jeho čl. 3 písm. c), čl. 3 písm. d) nebo čl. 13 odst. 1, aby majiteli patentu bylo vydáno DOO pro přípravek Y v případě, že platný základní patent „chrání“ na základě čl. 3 písm. a):

                           a)

                           přípravek obsahující účinnou látku A (dále jen „přípravek X“) a

                           b)

                           přípravek obsahující kombinaci účinné látky A a účinné látky B (dále jen „přípravek Y“).
                           a v případě, že:

                           c)

                           přípravek X byl registrován jako léčivý přípravek,

                           d)

                           bylo vydáno DOO pro přípravek X a

                           e)

                           následně byl zvlášť registrován přípravek Y jako léčivý přípravek.

                     Podpůrně, může-li být DOO vydáno pro přípravek Y, má být doba jeho platnosti posuzována s ohledem na vydání registrace pro přípravek X, nebo pro přípravek Y?

               4)

               V případě záporné odpovědi na otázku 1 písm. a), kladné odpovědi na otázku 1 písm. b) bod i) a záporné odpovědi na otázku 1 písm. b) bod ii), a jestliže:

                           i)

                           v souladu s čl. 7 odst. 1 nařízení je žádost o DOO pro přípravek podána ve lhůtě šesti měsíců počítané ode dne, ke kterému byl výrobek platně registrován jako léčivý přípravek podle směrnice 2001/83/ES (2) nebo směrnice 2001/82/ES (3),

                           ii)

                           po podání žádosti o DOO vznese příslušný úřad průmyslového vlastnictví potenciální námitku proti vydání DOO podle čl. 3 písm. a) nařízení,

                           iii)

                           po vznesení výše uvedené potenciální námitky ze strany příslušného úřadu průmyslového vlastnictví a s cílem vyhovět této námitce je podána žádost o změnu platného základního patentu, kterého se dovolává žadatel o DOO, a této žádosti je vyhověno,

                           iv)

                           po změně platného základního patentu je takto pozměněný patent v souladu s čl. 3 písm. a),

                     brání nařízení o DOO příslušnému úřadu průmyslového vlastnictví, aby uplatňoval vnitrostátní procesní ustanovení umožňující a) přerušit řízení o žádosti o DOO tak, aby žadatel o DOO mohl požádat o změnu základního patentu, a b) pokračovat v řízení o uvedené žádosti později, po provedení této změny, přičemž v řízení je pokračováno

                           —

                           po šesti měsících ode dne, ke kterému byl výrobek platně registrován jako léčivý přípravek, ale

                           —

                           ve lhůtě šesti měsíců počítané ode dne, ke kterému bylo vyhověno žádosti o změnu platného základního patentu?

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 469/2009 ze dne 6. května 2009 o dodatkových ochranných osvědčeních pro léčivé přípravky (Úř. věst. L 152, s. 1)

      (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/83/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků (Úř. věst. L 311, s. 67 ú

      (3)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/82/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se veterinárních léčivých přípravků (Úř. věst. L 311, s. 1)


title: Věc C-447/13 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 6. srpna 2013 Riccardem Nencinim proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 4. června 2013 ve věci T-431/10, Nencini v. Evropský parlament

text:
               19.10.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 304/7

         Kasační opravný prostředek podaný dne 6. srpna 2013 Riccardem Nencinim proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 4. června 2013 ve věci T-431/10, Nencini v. Evropský parlament
   (Věc C-447/13 P)
   2013/C 304/13
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Riccardo Nencini (zástupce: M. Chiti, advokát)

      Další účastník řízení: Evropský parlament

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

               —

               Zrušit poté, co bude v případě nutnosti shledána protiprávnost/neplatnost článku 85b nařízení Komise (ES, Euratom) č. 2342/2002 (1) ze dne 23. prosince 2002 a článku 73a nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 (2) ze dne 25. června 2002, rozsudek vydaný Tribunálem Evropské unie dne 4. června 2013 ve spojených věcech T-431/10 a T-560/10, Nencini v. Evropský parlament a změnit uvedený rozsudek v tom smyslu, že po vyhovění žalobním důvodům uplatněným v řízení před Tribunálem Evropské unie budou akty napadené v řízení v prvním stupni prohlášeny za protiprávní;

               —

               podpůrně za sporného předpokladu, že uložení povinnosti R. Nencinimu k vrácení sporných částek bude potvrzeno, znovu spravedlivě určit — po zrušení a změně napadeného rozsudku — dotčené částky, nebo vrátit věc Generálnímu sekretariátu Parlamentu k novému spravedlivému stanovení sporné částky;

               —

               zrušit rozsudek v části týkající se nákladů řízení, a v důsledku toho změnit rozsudek v tom smyslu, že Parlamentu bude uložena náhrada nákladů vynaložených v řízení ve věci T-431/10 a bude mu uložena náhrada nákladů vynaložených v řízení ve věci T-560/10, nebo v každém případě uloženo, že ponese vlastní náklady vynaložené v posledně zmíněné věci;

               —

               v každém případě uložit Evropskému parlamentu náhradu nákladů vynaložených v řízení o kasačním opravném prostředku.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Zaprvé, navrhovatel namítá porušení pravidel o promlčení a zásad právní jistoty, efektivity a rozumnosti. Tribunál podle něj zamítl jeho návrhy z důvodu, že shledal, že promlčecí lhůta začala skutečně běžet od doručení rozhodnutí o vrácení a o dluhu, i tedy jedenáct let po skončení parlamentní funkce R. Nenciniho.
   Zadruhé, navrhovatel poukazuje na nesprávné právní posouzení, pokud jde o porušení zásady kontradiktornosti a účinnosti ochrany, neboť se skutečnosti, na kterých je založeno rozhodnutí, částečně liší od těch, které byly dříve zpochybněny.
   Zatřetí, navrhovatel poukazuje na nesprávné použití pravidel pro poskytování náhrad a příspěvků poslancům Parlamentu („pravidla NPP“), pokud jde o sporné částky náhrady cestovních výdajů a sporné částky příspěvků na sekretariát. Konkrétně tvrdí, že pojem „bydliště“ byl vyložen chybně, neboť se tento pojem neshoduje s pojmem „místo obvyklého pobytu“; dále tvrdí, že ke zneužití nedošlo z vícerých hledisek a že je rozporuplné považovat neuvedení jmen všech příjemců příspěvků na pomoc sekretariátu za prostou „formální nesrovnalost“, a zároveň mít za to, že tato nesrovnalost nemohla být podle tehdy platných nejasných pravidel zhojena.
   Začtvrté se kasační opravný prostředek zakládá na porušení zásady proporcionality při stanovení výše částky, která má být vrácena. Uložení povinnosti vrátit obdrženou částku v plné výši by bylo absurdní.
   V poslední řadě navrhovatel namítá pochybení, k němuž došlo při stanovení výše nákladů, k jejichž náhradě byl R. Nencini povinen. Náklady vynaložené na napadení prvního rozhodnutí, které bylo následně vzato zpět, byly důsledkem nesprávného postupu protistrany, která ostatně tuto nesrovnalost uznala, když — po doručení první žaloby — nahradila toto rozhodnutí jiným rozhodnutí v italském jazyce.

      (1)  Nařízení Komise (ES, Euratom) č. 2342/2002ze dne 23. prosince 2002 o prováděcích pravidlech k nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství; Úř. věst. L 357, s. 1.

      (2)  Nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/200 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství; Úř. věst. L 248, s. 1.


title: Výmaz věci C-454/02

text:
               11.9.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 228/35

         Výmaz věci C-454/02 (1)

   (2004/C 228/75)
   Usnesením ze dne 8. června 2004 rozhodl předseda Soudního dvora Evropských společenství o výmazu věci C-454/02 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundessozialgericht): Karin Bautz proti AOK Baden-Württemberg.

      (1)  Úř. věst. C 70, 22.3.2003.