title: Oprava sdělení v Úředním věstníku ve věci T-68/03 ( Úř. věst. C 247, 20.10.2007, s. 22 )

text:
               24.11.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 283/47

         Oprava sdělení v Úředním věstníku ve věci T-68/03

      (
            „Úřední věstník Evropské unie“ C 247 ze dne 20. října 2007, s. 22
         )

   (2007/C 283/84)
   Sdělení v Úř. věst. ve věci T-68/03, Olympiaki Aeroporia Ypiresies v. Komise, je třeba číst následovně:

         „Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 12. září 2007 – Olympiaki Aeroporia Ypiresies v. Komise
         (Věc T-68/03) (1)

         (‚Státní podpory - Podpora na restrukturalizaci poskytnutá Řeckou republikou letecké společnosti Olympic Airways - Rozhodnutí, kterým se prohlašuje podpora za neslučitelnou se společným trhem a nařizuje se její navrácení - Zneužití podpory - Nové podpory - Důkazní břemeno - Právo být vyslechnut - Kritérium soukromého věřitele - Nesprávné skutkové zjištění - Zjevně nesprávné posouzení - Odůvodnění - Článek 87 odst. 1 a 3 písm. c) ES‘)
         (2006/C 000/01)
         Jednací jazyk: řečtina
         Účastnice řízení

            Žalobkyně: Olympiaki Aeroporia Ypiresies AE, dříve Olympiaki Aeroporia AE (Atény, Řecko) (zástupci: původně D. Waelbroeck, E. Bourtzalas, advokáti, J. Ellison, M. Hall, advokáti, A. Kalogeropoulos, C. Tagaras, A. Chiotelis, advokáti, poté P. Anestis, advokát a T. Soames, advokát)

            Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: D. Triantafyllou a J. L. Buendía Sierra, zmocněnci, ve spolupráci s A. Oikonomou, advokátem)
         Předmět věci
         Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2003/372/ES, ze dne 11. prosince 2002 o podpoře poskytnuté Řeckem Olympic Airways (Úř. věst. 2003, L 132, s. 1).
         Výrok rozsudku

                     1)

                     Články 2 a 3 rozhodnutí Komise 2003/372 ze dne 11. prosince 2002 o podpoře poskytnuté Řeckem Olympic Airways se zrušují v rozsahu, ve kterém se týkají tolerování přetrvávání neplacení jednak letištních poplatků dlužných Olympic Airways Mezinárodnímu letišti Atény a jednak daně z přidané hodnoty dlužné Olympic Aviation z pohonných hmot a náhradních dílů.

                     2)

                     Ve zbývající části se žaloba zamítá.

                     3)

                     Olympiaki Aeroporia Ypiresies AE ponese 75 % vlastních nákladů řízení a nahradí 75 % nákladů řízení Komise. Komise ponese 25 % vlastních nákladů řízení a nahradí 25 % nákladů řízení Olympiaki Aeroporia Ypiresies.

      (1)  Úř. věst. C 112, 10.5.2003.“


title: Věc T-458/04: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 3. července 2007 – Au Lys de France v. Komise ( Hospodářská soutěž — Dominantní postavení — Trh poskytování místa k provozování maloobchodní činnosti na letišti Roissy-Charles-de-Gaulle patřící provozovateli Aéroports de Paris — Zamítnutí stížnosti — Žaloba na neplatnost — Nedostatek zájmu Společenství )

text:
               25.8.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 199/33

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 3. července 2007 – Au Lys de France v. Komise
   (Věc T-458/04) (1)

   („Hospodářská soutěž - Dominantní postavení - Trh poskytování místa k provozování maloobchodní činnosti na letišti Roissy-Charles-de-Gaulle patřící provozovateli Aéroports de Paris - Zamítnutí stížnosti - Žaloba na neplatnost - Nedostatek zájmu Společenství“)
   (2007/C 199/61)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Au Lys de France (Raincy, Francie) (zástupce: G. Lesourd, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: původně P. Oliver a O. Beynet, poté P. Oliver, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Aéroports de Paris (Paříž, Francie) (zástupci: H. Calvet a O. Billard, advokáti)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 17. září 2004 odkládající stížnost podanou žalobkyní proti veřejnoprávní instituci Aéroports de Paris pro porušení článku 82 Smlouvy o ES (věc COMP/D3/38.666 Au Lys de France v. Aéroports de Paris).
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Au Lys de France SA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 45, 19.2.2005.


title: Věc T-348/05 INTP: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 9. července 2009 — JSC Kirovo-Chepetsky Khimichesky Kombinat v. Rada ( Řízení — Výklad rozsudku )

text:
               29.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 205/31

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 9. července 2009 — JSC Kirovo-Chepetsky Khimichesky Kombinat v. Rada
   (Věc T-348/05 INTP)
   („Řízení - Výklad rozsudku“)
   2009/C 205/54
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: JSC Kirovo-Chepetsky Khimichesky Kombinat (Kirovo-Chepetsk, Rusko) (zástupce: B. Evtimov, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: J.-P. Hix, zmocněnec, ve spolupráci s G. Berrischem, advokátem)

      Vedlejší účastnice řízení podporující žalovanou: Komise Evropských společenství (zástupci: K. Talabér-Ritz a H. van Vliet, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žádost o výklad rozsudku Soudu ze dne 10. září 2008 (T-348/05)

      Výrok rozsudku

               1)

               Bod 1 výroku rozsudku Soudu ze dne 10. září 2008, JSC Kirovo-Chepetsky Khimichesky Kombinat v. Rada (T-348/05), je vykládán v tom smyslu, že nařízení Rady (ES) č. 945/2005 ze dne 21. června 2005, kterým se po částečném prozatímním přezkumu podle čl. 11 odst. 3 nařízení (ES) č. 384/96 mění nařízení (ES) č. 658/2002 o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu dusičnanu amonného pocházejícího z Ruska a nařízení (ES) č. 132/2001, týkající se uložení konečného antidumpingového cla z dovozu dusičnanu amonného pocházejícího mimo jiné z Ukrajiny, se zrušuje v rozsahu, ve kterém se týká JSC Kirovo-Chepetsky Khimichesky Kombinat.

               2)

               Společnost JSC Kirovo-Chepetsky Khimichesky Kombinat, Rada Evropské unie a Komise Evropských společenství ponesou vlastní náklady řízení.

               3)

               Písemné vyhotovení tohoto rozsudku se přikládá k písemnému vyhotovení rozsudku, jehož výklad byl proveden a do kterého se uvádí poznámka o tomto rozsudku.


title: Výmaz věci C-314/04

text:
               30.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 106/22

         Výmaz věci C-314/04 (1)

   (2005/C 106/47)

      (Jednací jazyk: španělština)

   Usnesením ze dne 28. ledna 2005 rozhodl předseda Soudního dvora Evropských společenství o výmazu věci C-314/04 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Valenciana (Španělsko): Ricardo Manuel Torres Aucejo proti Fondo de Garantía Salarial.

      (1)  Úř. věst. C 228, 11.9.2004


title: Věc T-466/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 5. července 2012 — Comercial Losan v. OHIM — McDonald’s International Property (Mc. Baby) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství Mc. Baby — Starší obrazová ochranná známka Společenství Mc Kids. always quality. always fun! — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“ )

text:
               11.8.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 243/16

         Rozsudek Tribunálu ze dne 5. července 2012 — Comercial Losan v. OHIM — McDonald’s International Property (Mc. Baby)
   (Věc T-466/09) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství Mc. Baby - Starší obrazová ochranná známka Společenství Mc Kids. always quality. always fun! - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)
   2012/C 243/30
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Comercial Losan, SLU (Zaragoza, Španělsko) (zástupce: A. Vela Ballesteros, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: J. Crespo Carrillo, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: McDonald’s International Property Co. Ltd (Wilmington, Delaware, Spojené státy americké)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 1. září 2009 (věc R 1706/2008-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi McDonald’s International Property Co. Ltd a Comercial Losan, SLU.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Comercial Losan, SLU se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 24, 30.1.2010.


title: Věc T-56/07 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 23. února 2007 Komisí Evropských společenství proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu vydanému dne 14. prosince 2006 ve věci F-122/05, Economidis v. Komise

text:
               28.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 95/46

         Kasační opravný prostředek podaný dne 23. února 2007 Komisí Evropských společenství proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu vydanému dne 14. prosince 2006 ve věci F-122/05, Economidis v. Komise
   (Věc T-56/07 P)
   (2007/C 95/94)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Komise Evropských společenství (zástupci: J. Currall a G. Berscheid, zmocněnci)

      Další účastník řízení: Ioannis Economidis (Woluwé-St-Etienne, Belgie)
   Návrhová žádání navrhovatelky

               —

               zrušit napadený rozsudek v rozsahu, v němž přijímá první dva žalobní důvody vycházející z protiprávnosti řízení o jmenování a porušení čl. 29 odst. 1, jakož i článku 31 služebního řádu a zrušuje jmenování jiné osoby na místo vedoucího oddělení „Biotechnologie a aplikovaná genomika“, které mělo za následek zamítnutí kandidatury žalobce v prvním stupni na toto pracovní místo;

               —

               rozhodnout sám o sporu, vyhovět návrhovým žádáním žalované v prvním stupni, a tedy zamítnout žalobu ve věci F-122/05;

               —

               podpůrně, postoupit věc Soudu pro veřejnou službu, aby rozhodl o zbývajících žalobních důvodech;

               —

               uložit žalobci v prvním stupni náhradu nákladů řízení v tomto stupni, jakož i náhradu nákladů řízení navrhovatelky u Soudu pro veřejnou službu.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Rozsudkem ze dne 14. prosince 2006, jehož zrušení se v rámci tohoto kasačního opravného prostředku navrhuje, zrušil Soud pro veřejnou službu rozhodnutí Komise ze dne 23. prosince 2004 o jmenování jiného uchazeče na místo vedoucího oddělení, a v důsledku toho o zamítnutí kandidatury žalobce.
   Na podporu svého návrhu na zrušení tohoto rozsudku Komise vznáší tři důvody kasačního opravného prostředku, z nichž první vychází z nesprávného použití judikatury „Kratz“ (1) v projednávaném případě v rozsahu, v němž nová použitelná právní úprava, tedy relevantní ustanovení služebního řádu a rozhodnutí Komise „SRZ“ (2) je odlišná od právní úpravy použité v rámci věci „Kratz“, což je úvaha, kterou Soud pro veřejnou službu neprávem opomenul zohlednit.
   Druhý důvod kasačního opravného prostředku uplatněný Komisí vychází z údajné rozpornosti odůvodnění napadeného rozsudku, která spočívá v tom, že se nejprve konstatovala relevance zásady oddělení funkcí a platové třídy, možnost obsadit místo pouze přeložením, přičemž platová třída je automaticky třída, kterou uchazeč měl ke dni jmenování, zatímco Soud pro veřejnou službu dále dospěl k závěru o povinnosti zveřejnit pracovní místa podle skupin dvou platových tříd.
   Zatřetí Komise tvrdí, že pokud povinnost zveřejnit pracovní místa vedoucích oddělení podle dvojic určených platových tříd, jak je uložená orgánům napadeným rozsudkem, měla být dodržena, žalobce v prvním stupni neměl právní zájem na podání žaloby a jeho žaloba musí být zamítnuta jako nepřípustná. Podle Komise napadený rozsudek tak překročil předmět žaloby v prvním stupni.

      (1)  Rozsudek Soudu ze dne 17. května 1995, Kratz v. Komise, T-10/94, Recueil 1995, s. II-1455.

      (2)  Rozhodnutí Komise ze dne 28. dubna 2004, C (2004) 1597, o středních řídících zaměstnancích, zveřejněné v Informations administratives č. 73/2004 ze dne 23. června 2004.


title: Věc C-503/15: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 16. února 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Secretario Judicial del Juzgado de Violencia sobre la Mujer Único de Terrassa – Španělsko) – Ramón Margarit Panicello v. Pilar Hernández Martínez „Řízení o předběžné otázce — Článek 267 SFEU — Soudní tajemník — Pojem ‚vnitrostátní soud‘ — Obligatorní jurisdikce — Výkon soudních funkcí — Nezávislost — Nedostatek pravomoci Soudního dvora“

text:
               10.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 112/8

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 16. února 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Secretario Judicial del Juzgado de Violencia sobre la Mujer Único de Terrassa – Španělsko) – Ramón Margarit Panicello v. Pilar Hernández Martínez
   (Věc C-503/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Článek 267 SFEU - Soudní tajemník - Pojem ‚vnitrostátní soud‘ - Obligatorní jurisdikce - Výkon soudních funkcí - Nezávislost - Nedostatek pravomoci Soudního dvora“)
   (2017/C 112/11)
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající orgán

   Secretario Judicial del Juzgado de Violencia sobre la Mujer Único de Terrassa

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: Ramón Margarit Panicello

      Odpůrkyně: Pilar Hernández Martínez

      Výrok

   Soudní dvůr Evropské unie nemá pravomoc k zodpovězení otázek předložených Secretario Judicial del Juzgado de Violencia sobre la Mujer Único de Terrassa (soudní tajemník soudu příslušného pro záležitosti násilí na ženách v Terrasse, Španělsko).

      (1)  Úř. věst. C 414, 14.12.2015.


title: Věc C-401/05: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 14. prosince 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemsko) – VDP Dental Laboratory NV v. Staatssecretaris van Financiën (Šestá směrnice o DPH — Osvobození od daně — Článek 13 část A odst. 1 písm. e) — Dosah osvobození — Výroba a oprava zubních náhrad zprostředkovatelem, který není zubním lékařem nebo zubním technikem — Pověření zubního technika subdodavatelským provedením)

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 331/17

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 14. prosince 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemsko) – VDP Dental Laboratory NV v. Staatssecretaris van Financiën
   (Věc C-401/05) (1)

   (Šestá směrnice o DPH - Osvobození od daně - Článek 13 část A odst. 1 písm. e) - Dosah osvobození - Výroba a oprava zubních náhrad zprostředkovatelem, který není zubním lékařem nebo zubním technikem - Pověření zubního technika subdodavatelským provedením)
   (2006/C 331/28)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Předkládající soud
   Hoge Raad der Nederlanden
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: VDP Dental Laboratory NV

      Žalovaný: Staatssecretaris van Financiën
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Hoge Raad der Nederlanden – Výklad článků 13, 17 a 28 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23) – Pojem „dodávání zubních náhrad uskutečňované zubními lékaři a zubními techniky“ – Dodání uskutečněné osobou povinnou k dani, která pověřila subdodavatelskou výrobou zubní náhrady zubního technika – Nárok na odpočet DPH u dodání do jiného členského státu, ve kterém je vyloučeno osvobození od daně
   Výrok
   Článek 13 část A odst. 1 písm. e) šesté směrnice Rady č. 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně, ve znění směrnice Rady 95/7/ES ze dne 10. dubna 1995, musí být vykládán v tom smyslu, že se nepoužije na dodání zubních náhrad uskutečněná takovým zprostředkovatelem, jako je dotčený ve věci v původním řízení, který není zubním lékařem nebo zubním technikem, ale který získal takové náhrady od zubního technika.

      (1)  Úř. věst. C 36, 11.2.2006.


title: Věc T-424/04: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 5. prosince 2006 – Angelidis v. Parlament ( Úředníci — Hodnotící zpráva — Žaloba na neplatnost — Neexistence předchozí porady s přímým nadřízeným — Odůvodnění — Žaloba na náhradu škody — Opožděné sestavení zprávy — Morální újma — Přípustnost )

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 331/38

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 5. prosince 2006 – Angelidis v. Parlament
   (Věc T-424/04) (1)

   („Úředníci - Hodnotící zpráva - Žaloba na neplatnost - Neexistence předchozí porady s přímým nadřízeným - Odůvodnění - Žaloba na náhradu škody - Opožděné sestavení zprávy - Morální újma - Přípustnost“)
   (2006/C 331/83)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Angel Angelidis (Lucemburk, Lucembursko) (zástupce: É. Boigelot, advokát)

      Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: M. Mustapha Pacha a J. de Wachter, zmocněnci)
   Předmět věci
   Jednak neplatnost hodnotící zprávy žalobce, úředníka Evropského parlamentu v platové třídě A3, za období od 1. ledna do 31. prosince 2002, a jednak žaloba na náhradu škody údajně vzniklé z důvodu různých údajných nepravidelností sporné hodnotící zprávy, jakož i z důvodu údajného zpoždění při sestavení uvedené zprávy
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 314, 18.12.2004.


title: Věc T-226/07: Žaloba podaná dne 20. června 2007 – Prana Haus v. OHIM (PRANAHAUS)

text:
               8.9.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 211/37

         Žaloba podaná dne 20. června 2007 – Prana Haus v. OHIM (PRANAHAUS)
   (Věc T-226/07)
   (2007/C 211/71)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Prana Haus (Freiburg, Německo) (zástupce: N. Hebeis, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu ze dne 18. dubna 2007 ve věci R 1611/2006-1;

               —

               nařídit Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu, aby zapsal do rejstříku ochranných známek Společenství přihlášku ochranné známky 4 839 916 „PRANAHAUS“, a

               —

               uložit Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „PRANAHAUS“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 16 a 35 (přihláška č. 4 839 916).

      Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí přihlášky.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 40/94 (1), neboť neexistuje žádný absolutní důvod pro zamítnutí zápisu přihlašované ochranné známky.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1994, L 11, s. 1).


title: Věc T-369/08: Žaloba podaná dne 4. září 2008 – EWRIA a další v. Komise

text:
               22.11.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/44

         Žaloba podaná dne 4. září 2008 – EWRIA a další v. Komise
   (Věc T-369/08)
   (2008/C 301/75)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: European Wire Rope Importers Association (EWRIA) (Hemer, Německo); Câbleries Namuroises SA (Namur, Belgie); Ropenhagen A/S (Vallensbæk Strand, Dánsko); Eisen- und Stahlhandelsgesellschaft mbH (Kaarst, Německo); Heko Industrieerzeugnisse (Hemer, Německo); Interkabel Internationale Seil- und Kabel-Handels GmbH (Solms, Německo); Jose Casañ Colomar SA (Valencia, Španělsko); Denwire Ltd. (Dudley, Spojené království) (zástupce: T. Liber, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobkyň

               —

               prohlásit žalobu za přípustnou;

               —

               zrušit rozhodnutí Komise ze dne 4. července 2008, kterým Komise zamítla návrh žalobkyň na částečný prozatímní přezkum antidumpingových opatření týkajících se ocelových drátěných lan za účelem změny rozsahu použití opatření a vyloučení lan pro všeobecné použití z definice výrobků platné pro opatření;

               —

               uložit Komisi, aby zahájila částečný prozatímní přezkum antidumpingových opatření uložených na dovoz ocelových drátěných lan za účelem změny rozsahu použití a vyloučení lan pro všeobecné použití z definice výrobků;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Touto žalobou žalobkyně navrhují, aby Soud zrušil rozhodnutí Komise ze dne 4. července 2008, které zamítlo návrh žalobkyň na částečný prozatímní přezkum antidumpingového cla z dovozu některých železných a ocelových lan a kabelů pocházejících z Čínské lidové republiky, Indie, Jihoafrické republiky, Ukrajiny a Ruské federace (1) s ohledem na vyloučení lan pro všestranné účely z definice výrobku. Komise zamítla zahájit prozatímní přezkum s odůvodněním, že chybí důkazy, že oba typy výrobků, ocelová drátěná lana a lana pro všestranné účely, nemají stejné fyzické, technické a chemické vlastnosti.
   Žalobkyně uplatňují na podporu svých tvrzení tři žalobní důvody.
   Zaprvé žalobkyně tvrdí, že tím, že orgány Společenství nezahájily částečný prozatímní přezkum, porušily čl. 11 odst. 3 a článek 21 základního nařízení (2). Tvrdí, že změna okolností, která odůvodňuje prozatímní přezkum, se může rovněž týkat definice dotyčného produktu.
   Zadruhé žalobkyně uvádí, že nezahájení částečného prozatímního přezkumu orgány Společenství představuje porušení legitimního očekávání žalobkyň. Tvrdí, že Komise sama žalobkyně vyzvala, aby při uplynutí přezkumné lhůty pro ocelová drátěná lana pocházející z Čínské lidové republiky, Indie, Jihoafrické republiky a Ukrajiny podaly návrh částečný prozatímní přezkum za účelem změny rozsahu použití dotčených opatření.
   Konečně se Komise tím, že nezahájila částečný prozatímní přezkum, dopustila zjevně nesprávného posouzení a porušila čl. 1 odst. 4 základního nařízení, když založila své závěry na široké definici výrobků, která ji vedla ke srovnání výrobků, které nejsou stejné, a tím dospěla k nesprávným závěrům.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1796/1999 ze dne 12. srpna 1999, ve znění nařízení 1858/2005 ze dne 8. listopadu 2005, kterým se ukládá konečné antidumpingové clo z dovozu ocelových lan a kabelů pocházejících z Čínské lidové republiky, Indie, Jihoafrické republiky a Ukrajiny na základě přezkumu nařízení před pozbytím platnosti podle čl. 11 odst. 2 nařízení (ES) č. 384/96 (Úř. věst. L 299, s. 1) a nařízení Rady (ES) č. 1601/2001 ze dne 2. srpna 2001, ve znění nařízení Rady (ES) č. 1279/2007 ze dne 30. října 2007, kterým se ukládá konečné antidumpingové clo na některá železná nebo ocelová lana a kabely pocházející z Ruské federace a zrušují antidumpingová opatření na dovoz některých železných nebo ocelových lan a kabelů pocházejících z Thajska a Turecka (Úř. věst. L 285, s. 1).

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (Úř. věst. L 56, s. 1; Zvl. vyd. 11/10, s. 46).


title: Věc C-350/12 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 24. července 2012 Radou Evropské unie proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 4. května 2012 ve věci T-529/09, Sophie in 't Veld v. Rada Evropské unie

text:
               6.10.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 303/16

         Kasační opravný prostředek podaný dne 24. července 2012 Radou Evropské unie proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 4. května 2012 ve věci T-529/09, Sophie in 't Veld v. Rada Evropské unie
   (Věc C-350/12 P)
   2012/C 303/29
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Rada Evropské unie (zástupci: P. Berman, B. Driessen, Cs. Fekete, zmocněnci)

      Další účastnice řízení: Sophie in ’t Veld, Evropská komise

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek navrhuje, aby Soudní dvůr

               —

               zrušil napadený rozsudek Tribunálu,

               —

               vydal konečné rozhodnutí v otázkách, které jsou předmětem tohoto kasačního opravného prostředku,
               a

               —

               uložil žalobkyni ve věci T-529/09 náhradu nákladů řízení vynaložených Radou v řízení v prvním stupni a v řízení o tomto kasačním opravném prostředku.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Tento kasační opravný prostředek souvisí s výkladem výjimek týkajících se ochrany veřejného zájmu v oblasti mezinárodních vztahů a ochrany právního poradenství. První z těchto výjimek je stanovena formou absolutní výjimky z práva veřejnosti na přístup uvedené v čl. 4 odst. 1 písm. a) třetí odrážce nařízení (1) a druhá formou kvalifikované výjimky z práva veřejnosti na přístup uvedené v jeho čl. 4 odst. 2 druhé odrážce.
   Rada tvrdí, že se Tribunál při výkladu uvedených výjimek dopustil pochybení ve čtyřech případech.
   Tribunál zaprvé pochybil, když rozhodl, že neshoda při volbě právního základu nemůže porušovat zájmy Unie v oblasti mezinárodních vztahů (první část prvního důvodu kasačního opravného prostředku). Neshody mezi orgány ohledně pravomoci Unie a ohledně volby právního základu úzce souvisejí se spory o podstatě mezinárodních dohod. Kompetenční spory mezi orgány mohou mít navíc dopad na vyjednávací pozici Unie, nepříznivě ovlivnit její věrohodnost coby partnera při vyjednávání a ohrozit výsledek vyjednávání.
   Zadruhé Tribunál uplatnil nesprávné kritérium přezkumu a posouzení Rady týkající se významu daného dokumentu pro mezinárodní vztahy nahradil vlastním posouzením (druhá část prvního důvodu kasačního opravného prostředku). Pokud jde o ochranu veřejného zájmu v oblasti mezinárodních vztahů, použije se kritérium přezkumu, v jehož rámci se danému orgánu přizná „široký prostor pro uvážení“, a nikoli kritérium přezkumu, v jehož rámci se požaduje prokázání „skutečné a konkrétní“ újmy. Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když argumenty Rady posoudil v plném rozsahu s uplatněním požadavku na „skutečnou a konkrétní“ újmu, čímž posouzení Rady týkající se důsledků zpřístupnění dokumentu pro zahraniční politiku nahradil vlastním posouzením.
   Zatřetí se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení, když nezohlednil citlivý obsah požadovaného právního stanoviska ani konkrétní okolnosti, jež panovaly v době, kdy bylo o zpřístupnění požádáno (první část druhého důvodu kasačního opravného prostředku). Předmětem právního stanoviska byla citlivá mezinárodní jednání, která v době žádosti o zpřístupnění stále ještě probíhala, přičemž šlo o zásadní a životně důležité zájmy v oblasti transatlantické spolupráce při předcházení terorismu a jeho financování a boje proti němu a otázka volby právního základu, kterou se právní stanovisko zabývalo, byla předmětem neshod mezi orgány. Tribunál tyto specifické rysy právního poradenství nezohlednil.
   Tribunál konečně chybně připodobnil vyjednávání a uzavírání mezinárodní dohody legislativní činnosti orgánů, a to za účelem uplatnění kritéria převažujícího veřejného zájmu (druhá část druhého důvodu kasačního opravného prostředku). Tribunál tak nezohlednil významné rozdíly mezi vyjednáváním mezinárodních dohod, kdy je účast veřejnosti nutně omezena vzhledem k daným strategickým a taktickým zájmům, a uzavíráním a přebíráním takových dohod.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise, Úř. věst. L 145, s. 43


title: Věc F-99/14: Žaloba podaná dne 29. září 2014 – ZZ v. Rada

text:
               15.12.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 448/40

         Žaloba podaná dne 29. září 2014 – ZZ v. Rada
   (Věc F-99/14)
   (2014/C 448/51)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: ZZ (zástupkyně: M. Velardo, advokátka)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Předmět a popis sporu

   Částečné zrušení dvou sdělení zaměstnancům Rady v rozsahu, v jakém spojují nárok na proplacení cestovních výdajů z místa výkonu zaměstnání do místa původu a nárok na dobu na cestu s nárokem na příspěvek na práci v zahraničí a nárokem na příspěvek za pobyt v zahraničí a uložení povinnosti žalované zaplatit žalobkyni náhradu škody za údajně způsobenou majetkovou a nemajetkovou újmu

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Zrušit na základě článku 270 SFEU rozhodnutí obsažené ve sdělení zaměstnancům 13/14 (rozhodnutí č. 2/2014) ze dne 9. ledna 2014, kterým byla změněna pravidla vztahující se na dobu na cestu v návaznosti na to, že ode dne 1. ledna 2014 je účinné ustanovení článku 7 přílohy V služebního řádu, jakož i sdělení zaměstnancům 9/14 (rozhodnutí č. 12/2014), kterým byla změněna pravidla týkající se cestovních výdajů v návaznosti na to, že ode dne 1. ledna 2014 je účinné ustanovení článku 8 přílohy VII služebního řádu, přičemž tato ustanovení byla změněna nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 1023/2013 ze dne 22. října 2013, kterým se mění služební řád úředníků Evropské unie a pracovní řád ostatních zaměstnanců Evropské unie, zveřejněným v Úředním věstníku L 287 ze dne 29. října 2013. Návrh na zrušení se týká pouze části těchto sdělení zaměstnancům, která spojuje nárok na proplacení cestovních výdajů a nárok na dobu na cestu s nárokem na příspěvek na práci v zahraničí nebo nárokem na příspěvek za pobyt v zahraničí, jakož i článku 6 sdělení zaměstnancům 9/14, který zavádí nová kritéria stanovení místa původu,

               —

               uložit žalované povinnost zaplatit žalobkyni částku 1 69  051,96 eur jako náhradu způsobené majetkové újmy a částku 40  000 eur jako náhradu nemajetkové újmy,

               —

               uložit žalované povinnost zaplatit náhradu škody a úroky z prodlení a kompenzační úroky v rámci sazby 6,75 eur za způsobenou majetkovou a nemajetkovou újmu,

               —

               uložit Radě náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-4/05: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 26. října 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgericht Aachen – Německo) – Hasan Güzeli v. Oberbürgermeister der Stadt Aachen (Řízení o předběžné otázce — Přidružení EHS-Turecko — Volný pohyb pracovníků — Článek 10 odst. 1 rozhodnutí č. 1/80 Rady přidružení — Zamítnutí prodloužení povolení k pobytu tureckého pracovníka)

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/7

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 26. října 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgericht Aachen – Německo) – Hasan Güzeli v. Oberbürgermeister der Stadt Aachen
   (Věc C-4/05) (1)

   (Řízení o předběžné otázce - Přidružení EHS-Turecko - Volný pohyb pracovníků - Článek 10 odst. 1 rozhodnutí č. 1/80 Rady přidružení - Zamítnutí prodloužení povolení k pobytu tureckého pracovníka)
   (2006/C 326/14)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Verwaltungsgericht Aachen – Německo
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Hasan Güzeli

      Žalovaná: Oberbürgermeister der Stadt Aachen
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Verwaltungsgericht Aachen – Výklad čl. 10 odst. 1 rozhodnutí Rady přidružení EHS/Turecko – Nediskriminace tureckých pracovníků působících na řádném trhu práce pokud jde o pracovní podmínky – Odmítnutí prodloužit povolení k pobytu, čímž je ukončeno zaměstnání tureckého sezónního pracovníka, který má pracovní povolení na dobu neurčitou
   Výrok
   Článek 6 odst. 1 první odrážka rozhodnutí Rady přidružení EHS-Turecko č. 1/80 ze dne 19. září 1980 o vývoji přidružení musí být vykládán v tom smyslu, že turecký pracovník může uplatňovat práva, která mu toto ustanovení přiznává, pouze když je jeho zaměstnanecká činnost u druhého zaměstnavatele v souladu se zákonnými podmínkami hostitelského členského státu v oblasti vstupu na území a zaměstnání. Vnitrostátnímu soudu přísluší, aby v tomto ohledu provedl nezbytná zjištění za účelem určení, zda je tomu tak v případě tureckého pracovníka, který změnil zaměstnavatele před uplynutím období tří let stanoveného v čl. 6 odst. 1 druhé odrážce téhož rozhodnutí.
   Druhá věta čl. 6 odst. 2 rozhodnutí č. 1/80 musí být vykládána v tom smyslu, že je jejím cílem zajistit, aby období přerušení řádného zaměstnání z důvodu nedobrovolné nezaměstnanosti nebo dlouhodobé nemoci neměla dopad na práva, která turecký pracovník již nabyl na základě dříve ukončených období zaměstnání, jejichž délka je stanovena v každé ze tří odrážek odstavce 1 tohoto článku.

      (1)  Úř. věst. C 57, 5.4.2005.


title: Rozsudek Soudního dvora ze dne 24. září 2014 ve věci E-3/14 – Kontrolní úřad ESVO v. Norské království (Nesplnění povinností státem EHP – směrnice 2009/12/ES o letištních poplatcích)

text:
               23.4.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 131/6

         ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
   ze dne 24. září 2014
   ve věci E-3/14
   Kontrolní úřad ESVO v. Norské království
   (Nesplnění povinností státem EHP – směrnice 2009/12/ES o letištních poplatcích)
   (2015/C 131/06)
   Ve věci E-3/14, Kontrolní úřad ESVO v. Norské království – ŽALOBA na prohlášení, že nepřijetím opatření nutných k provedení aktu uvedeného v bodě 65a a přílohy XIII Dohody o Evropském hospodářském prostoru, tj. směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/12/ES ze dne 11. března 2009 o letištních poplatcích, začleněného do Dohody o EHP protokolem 1 k uvedené dohodě, a/nebo jejich neoznámením Kontrolnímu úřadu ESVO ve stanovené lhůtě nesplnilo Norské království své povinnosti podle uvedeného aktu a podle článku 7 Dohody o EHP, Soudní dvůr ve složení Carl Baudenbacher, předseda, Per Christiansen a Páll Hreinsson (soudce-zpravodaj), soudci, vynesl dne 24. září 2014 rozsudek, jehož výrok zní:
   Soudní dvůr tímto:

               1.

               prohlašuje, že nepřijetím všech opatření nutných k provedení aktu uvedeného v bodě 65a přílohy XIII Dohody o Evropském hospodářském prostoru (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/12/ES ze dne 11. března 2009 o letištních poplatcích) a začleněného do Dohody o EHP protokolem 1 k uvedené dohodě ve stanovené lhůtě nesplnilo Norské království své povinnosti podle tohoto aktu a podle článku 7 Dohody o EHP;

               2.

               ukládá Norskému království uhradit náklady řízení.


title: Věc T-787/14 P: Rozsudek Tribunálu ze dne 27. října 2016 – ECB v. Cerafogli „Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Zaměstnanci ECB — Přístup k dokumentům — Dokumenty týkající se sporu mezi účastníky řízení — Částečné odepření přístupu — Pravidlo souladu mezi žalobním návrhem a stížností — Námitka protiprávnosti“

text:
               12.12.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 462/14

         Rozsudek Tribunálu ze dne 27. října 2016 – ECB v. Cerafogli
   (Věc T-787/14 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Zaměstnanci ECB - Přístup k dokumentům - Dokumenty týkající se sporu mezi účastníky řízení - Částečné odepření přístupu - Pravidlo souladu mezi žalobním návrhem a stížností - Námitka protiprávnosti“)
   (2016/C 462/16)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská centrální banka (zástupci: původně E. Carlini, M. López Torres a F. Malfrère, poté E. Carlini a F. Malfrère, zmocněnci, ve spolupráci s B. Wägenbaurem, advokátem)

      Další účastnice řízení: Maria Concetta Cerafogli (Řím, Itálie) (zástupce: S. Pappas, advokát)

      Vedlejší účastnice podporující navrhovatelku: Evropská komise (zástupci: původně J. Currall a G. Gattinara, poté G. Gattinara, zmocněnci)

      Předmět

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (druhého senátu) ze dne 18. září 2014, Cerafogli v. ECB (F-26/12, EU:F:2014:218), znějící na zrušení tohoto rozsudku.

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Evropská centrální banka (ECB) ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vzniklé Marii Concettě Cerafogli.

               3)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 46, 9.2.2015.


title: Věc C-443/11: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 11. dubna 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rechtbank Amsterdam — Nizozemsko) — F.P. Jeltes, M. A. Peeters, J. G. J. Arnold v. Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen ( „Sociální zabezpečení migrujících pracovníků — Článek 45 SFEU — Nařízení (EHS) č. 1408/71 — Článek 71 — Plně nezaměstnaný atypický příhraniční pracovník, který si zachoval osobní a profesní vazby v členském státě posledního zaměstnání — Nařízení (ES) č. 883/2004 — Článek 65 — Nárok na dávky v členském státě bydliště — Odepření státu posledního zaměstnání vyplácet dávky — Přípustnost — Relevance rozsudku Soudního dvora ze dne 12. června 1986 , Miethe (1/85) — Přechodná ustanovení — Článek 87 odst. 8 — Pojem „nezměněná situace“  “ )

text:
               1.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 156/8

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 11. dubna 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rechtbank Amsterdam — Nizozemsko) — F.P. Jeltes, M. A. Peeters, J. G. J. Arnold v. Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen
   (Věc C-443/11) (1)

   (Sociální zabezpečení migrujících pracovníků - Článek 45 SFEU - Nařízení (EHS) č. 1408/71 - Článek 71 - Plně nezaměstnaný atypický příhraniční pracovník, který si zachoval osobní a profesní vazby v členském státě posledního zaměstnání - Nařízení (ES) č. 883/2004 - Článek 65 - Nárok na dávky v členském státě bydliště - Odepření státu posledního zaměstnání vyplácet dávky - Přípustnost - Relevance rozsudku Soudního dvora ze dne 12. června 1986, Miethe (1/85) - Přechodná ustanovení - Článek 87 odst. 8 - Pojem „nezměněná situace“)
   2013/C 156/12
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Rechtbank Amsterdam

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: F. P. Jeltes, M. A. Peeters, J. G. J. Arnold

      Žalovaný: Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Rechtbank Amsterdam — Výklad článku 45 SFEU, čl. 7 odst. 2 nařízení Rady (EHS) č. 1612/68 ze dne 15. října 1968 o volném pohybu pracovníků uvnitř Společenství (Úř. věst. L 257, s. 2; Zvl. vyd. 05/01, s. 15), článku 71 nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, osoby samostatně výdělečně činné a jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství (Úř. věst. L 149, s. 2; Zvl. vyd. 05/01, s. 35), a článku 65 a čl. 87 odst. 8 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 883/2004 ze dne 29. dubna 2004 o koordinaci systémů sociálního zabezpečení (Úř. věst. L 166, s. 1; Zvl. vyd. 05/05, s. 72) — Plně nezaměstnaný příhraniční pracovník — Nárok na dávky členského státu bydliště — Pracovník, který si zachoval své osobní a profesní vazby v členském státě, ve kterém byl naposledy zaměstnán a který má v tomto členském státě nejlepší vyhlídky na opětovné zařazení do pracovního procesu — Členský stát, který na základě svých vnitrostátních právních předpisů odmítá tomuto pracovníkovi poskytnout dávky v nezaměstnanosti pouze z důvodu, že má bydliště v jiném členském státě.

      Výrok

               1)

               Po nabytí účinnosti nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 883/2004 ze dne 29. dubna 2004 o koordinaci systémů sociálního zabezpečení, ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 988/2009 ze dne 16. září 2009, nesmí být ustanovení článku 65 tohoto nařízení vykládána ve světle výše uvedeného rozsudku Soudního dvora ze dne 12. června 1986 ve věci Miethe (1/85). Pokud jde o plně nezaměstnaného příhraničního pracovníka, který si v členském státě svého posledního zaměstnání zachoval osobní a profesní vazby takové povahy, že má v tomto státě nejlepší vyhlídky na opětovné pracovní začlenění, je třeba tento článek 65 chápat v tom smyslu, že takovému pracovníkovi umožňuje se zapsat doplňkově do evidence služeb zaměstnanosti uvedeného státu nikoli za účelem získání dávek v nezaměstnanosti v tomto státě, ale pouze za účelem získání pomoci při hledání nového zaměstnání.

               2)

               Pravidla týkající se volného pohybu pracovníků obsažená především v článku 45 SFEU musí být vykládána v tom smyslu, že nebrání tomu, aby členský stát posledního zaměstnání odmítl podle svého vnitrostátního práva přiznat plně nezaměstnanému příhraničnímu pracovníkovi, který má v tomto členském státě nejlepší šance na opětovné pracovní začlenění, dávky v nezaměstnanosti z důvodu, že tento pracovník nemá na jeho území bydliště, jelikož se podle ustanovení článku 65 nařízení č. 883/2004, ve znění pozdějších předpisů, použijí právní předpisy členského státu bydliště.

               3)

               Ustanovení čl. 87 odst. 8 nařízení č. 883/2004 je třeba použít na plně nezaměstnané příhraniční pracovníky, kteří vzhledem k vazbám, které si zachovali k členskému státu posledního zaměstnání, pobírají od tohoto státu dávky v nezaměstnanosti na základě právních předpisů tohoto členského státu v souladu s článkem 71 nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, osoby samostatně výdělečně činné a jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství, ve znění pozměněném a aktualizovaném nařízením Rady (ES) č. 118/97 ze dne 2. prosince 1996 (Úř. věst. L 28, s. 1; Zvl. vyd. 05/03, s. 3), ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 592/2008 ze dne 17. června 2008.

         Pojem „nezměněná situace“ ve smyslu čl. 87 odst. 8 nařízení č. 883/2004, ve znění pozdějších předpisů, musí být pojímán z hlediska vnitrostátních předpisů v oblasti sociálního zabezpečení. Je na vnitrostátním soudu, aby ověřil, zda takoví pracovníci, jako jsou M. A. Peeters a J. G. J. Arnold, splňují podmínky upravené těmito právními předpisy pro uplatnění nároku na opětovné vyplácení dávek v nezaměstnanosti, které jim byly přiznány podle uvedených právních předpisů v souladu s článkem 71 nařízení č. 1408/71, ve znění nařízení č. 118/97, které bylo pozměněno nařízením č. 592/2008.

      (1)  Úř. věst. C 355, 3.12.2011.


title: Věc T-212/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 15. prosince 2016 – Aldi v. EUIPO – Miquel Alimentació Grup (Gourmet) „Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie Gourmet — Starší národní slovní a obrazové ochranné známky GOURMET a Gourmet — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Podobnost označení — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               6.2.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/28

         Rozsudek Tribunálu ze dne 15. prosince 2016 – Aldi v. EUIPO – Miquel Alimentació Grup (Gourmet)
   (Věc T-212/15) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie Gourmet - Starší národní slovní a obrazové ochranné známky GOURMET a Gourmet - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Podobnost označení - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2017/C 038/38)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Aldi GmbH & Co. KG (Mülheim an der Ruhr, Německo) (zástupci: C. Fürsen, N. Lützenrath, U. Rademacher a N. Bertram, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: M. Eberl a M. Fischer, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice řízení před Tribunálem: Miquel Alimentació Grup, SA (Vilamalla, Španělsko) (zástupci: C. Duch Fonoll a R. Niebel, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 24. února 2015 (věc R 0314/2014-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Miquel Alimentació Grup a Aldi.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Aldi GmbH & Co. KG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 198, 15. 6. 2015.


title: Věc C-458/09 P: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 24. listopadu 2011 — Italská republika v. Evropská komise ( „Kasační opravný prostředek — Podpora poskytnutá italskými orgány podnikům nově kotovaným na Burze — Právní předpisy, které stanoví daňové výhody“ )

text:
               28.1.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 25/4

      Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 24. listopadu 2011 — Italská republika v. Evropská komise
      (Věc C-458/09 P) (1)

      (Kasační opravný prostředek - Podpora poskytnutá italskými orgány podnikům nově kotovaným na Burze - Právní předpisy, které stanoví daňové výhody)
      (2012/C 25/06)
      Jednací jazyk: italština

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Italská republika (zástupci: G. Palmieri, zmocněnkyně, a P. Gentili, avvocato dello Stato)

         Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: V. Di Bucci, D. Grespan a E. Righini, zmocněnci)

         Vedlejší účastnice podporující navrhovatelku: Finská republika (zástupkyně: M. Pere a H. Leppo, zmocněnkyně)

         Předmět věci

      Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (třetího senátu) ze dne 4. září 2009 Itálie v. Komise (T-211/05), kterým Tribunál zamítnul návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2006/261/ES ze dne 16. března 2005, o režimu podpor C 8/2004 (ex NN 164/2003), který Itálie začala uskutečňovat ve prospěch společností nedávno kótovaných na burze (Úř. věst. 2006, L 94, s. 42)

         Výrok

                  1)

                  Kasační opravný prostředek se zamítá.

                  2)

                  Italské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

                  3)

                  Finská republika ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 24, 30.1.2010.


title: Věc C-282/13: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 22. ledna 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgerichtshof – Rakousko) – T-Mobile Austria GmbH v. Telekom-Control-Kommission „Řízení o předběžné otázce – Sítě a služby elektronických komunikací – Směrnice 2002/20/ES – Článek 5 odst. 6 – Práva na užívání rádiových frekvencí a čísel – Směrnice 2002/21/ES – Článek 4 odst. 1 – Právo na opravný prostředek proti rozhodnutí vnitrostátního regulačního orgánu – Pojem ‚podnik dotčený rozhodnutím přijatým vnitrostátním regulačním orgánem’ – Článek 9b – Převod individuálních práv na užívání rádiových frekvencí – Nové přidělení práv na užívání rádiových frekvencí v návaznosti na fúzi dvou podniků“

text:
               30.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 107/3

      Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 22. ledna 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgerichtshof – Rakousko) – T-Mobile Austria GmbH v. Telekom-Control-Kommission
      (Věc C-282/13) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Sítě a služby elektronických komunikací - Směrnice 2002/20/ES - Článek 5 odst. 6 - Práva na užívání rádiových frekvencí a čísel - Směrnice 2002/21/ES - Článek 4 odst. 1 - Právo na opravný prostředek proti rozhodnutí vnitrostátního regulačního orgánu - Pojem ‚podnik dotčený rozhodnutím přijatým vnitrostátním regulačním orgánem’ - Článek 9b - Převod individuálních práv na užívání rádiových frekvencí - Nové přidělení práv na užívání rádiových frekvencí v návaznosti na fúzi dvou podniků“)
      (2015/C 107/03)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Verwaltungsgerichtshof

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: T-Mobile Austria GmbH

         Žalovaná: Telekom-Control-Kommission

         za přítomnosti: Hutchison Drei Austria Holdings GmbH, dříve Hutchison 3G Austria Holdings GmbH, Hutchison Drei Austria GmbH, dříve Hutchison 3G Austria GmbH a Orange Austria Telecommunication GmbH, Stubai SCA, Orange Belgium SA, A1 Telekom Austria AG, Bundesministerin für Verkehr, Innovation und Technologie

         Výrok

      Článek 4 odst. 1 a článek 9b směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/21/ES ze dne 7. března 2002 o společném předpisovém rámci pro sítě a služby elektronických komunikací (rámcová směrnice), ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/140/ES ze dne 25. listopadu 2009, jakož i čl. 5 odst. 6 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/20/ES ze dne 7. března 2002 o oprávnění pro sítě a služby elektronických komunikací (autorizační směrnice), ve znění směrnice 2009/140, musejí být vykládány v tom smyslu, že podnik může být za takových okolností, jako jsou okolnosti dotčené v původním řízení, kvalifikován jako osoba dotčená ve smyslu čl. 4 odst. 1 směrnice 2002/21, ve znění směrnice 2009/140, pokud je tento podnik zajišťující sítě nebo služby elektronických komunikací konkurentem podniku nebo podniků, které jsou účastníky řízení o souhlasu s převodem práv na užívání rádiových frekvencí stanoveného v tomto čl. 5 odst. 6 a adresáty rozhodnutí vnitrostátního regulačního orgánu, a pokud toto rozhodnutí může mít vliv na postavení tohoto prvně uvedeného podniku na trhu.

         (1)  Úř. věst. C 260, 7. 9. 2013.


title: Věc C-87/08: Žaloba podaná dne 26. února 2008 – Komise Evropských společenství v. Česká republika

text:
               12.4.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 92/23

         Žaloba podaná dne 26. února 2008 – Komise Evropských společenství v. Česká republika
   (Věc C-87/08)
   (2008/C 92/45)
   Jednací jazyk: čeština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupce: P. Dejmek, zmocněnec)

      Žalovaná: Česká republika
   Návrhové žádání žalobkyně

               —

               určit, že nepřijetím veškerých právních a správních předpisů nezbytných k dosažení souladu se směrnicí Komise 2006/73/ES ze dne 10. srpna 2006, kterou se provádí směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/39/ES, pokud jde o organizační požadavky a provozní podmínky investičních podniků a o vymezení pojmů pro účely zmíněné směrnice (1), nebo v každém případě jejich nesdělením Komisi, nesplnila Česká republika povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 53 odst. 1 uvedené směrnice;

               —

               uložit České republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta pro provedení směrnice do vnitrostátního právního řádu uplynula dne 31. ledna 2007.

      (1)  Úř. věst. L 241, s. 26.


title: Věc T-326/08: Žaloba podaná dne 12. srpna 2008 – G. & C. v. Komise

text:
               25.10.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 272/37

         Žaloba podaná dne 12. srpna 2008 – G. & C. v. Komise
   (Věc T-326/08)
   (2008/C 272/74)
   Jednací jazyk: italština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: G. & C. Srl (Licata, Itálie) (zástupci: A. Maiorana, A. De Matteis a A. De Francesco, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit nařízení Komise (ES) č. 530/2008 ze dne 12. června 2008 zveřejněné v Úř. věst. L 155 ze dne 13. června 2008;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou totožné se žalobními důvody a hlavními argumenty uplatňovanými ve věci T-313/08, Veromar di Tudisco Alfio & Salvatore S.n.c. v. Komise.


title: Věc T-455/14: Žaloba podaná dne 17. června 2014 – Pirelli & C. v. Evropská komise

text:
               11.8.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 261/42

         Žaloba podaná dne 17. června 2014 – Pirelli & C. v. Evropská komise
   (Věc T-455/14)
   2014/C 261/68
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Pirelli & C. SpA (Miláno, Itálie) (zástupci: M. Siragusa, F. Moretti, G. Rizza a P. Ferrari, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                           —

                           zrušil rozhodnutí v rozsahu, v němž se týká žalobkyně, zejména jeho čl. 1 bod 5 písm. d), čl. 2 písm. g) a článek 4, výlučně pokud jde o zahrnutí žalobkyně na seznam osob, kterým je určeno rozhodnutí;

                  podpůrně

                           —

                           přiznal žalobkyni výhodu pořadí nebo právo námitky;
                           v případě rozhodnutí ve prospěch společnosti Prysmian v rámci případné žaloby na neplatnost podané touto společností proti rozhodnutí v rámci samostatného řízení

                           —

                           zrušil rozhodnutí nebo změnil čl. 2 písm. g) tak, že sníží pokutu uloženou solidárně společnosti Prysmian a žalobkyni;

                  v každém případě

                           —

                           uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žaloba směřuje proti rozhodnutí Komise ze dne 2. dubna 2014 C(2014)2139 final, v řízení podle článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP (věc AT.39610 – elektrické kabely)
   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně šest žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z porušení povinnosti uvést odůvodnění

                           —

                           Svým prvním žalobním důvodem Pirelli tvrdí, že ve svém rozhodnutí Komise neodpovídá na podrobné argumenty, které byly vzneseny ohledně nepoužitelnosti domněnky odpovědnosti mateřské společnosti ve vztahu Pirelli-Prysmian a dokonce na ně ani neodkazuje. Rozhodnutí je tedy stiženo absolutním nedostatkem odůvodnění a musí být zrušeno.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení obecných zásad a základních práv, které zakládá použití domněnky výkonu rozhodujícího vlivu

                           —

                           Svým druhým žalobním důvodem žalobkyně vytýká Komisi, že porušila základní práva žalobkyně zaručená články 48 a 49 niceské Listiny a čl. 6 odst. 2 a čl. 7 odst. 1 EÚLP. Dále přičtení odpovědnosti Pirelli představuje porušení práva na vlastnictví (článek 1 Dodatkového protokolu k EÚLP a článek 14 EÚLP, jakož i články 17 a 21 niceské Listiny) a je neslučitelné se zásadou neutrality uvedenou v článku 345 SFEU. Konečně se Komise dopustila zjevného porušení práva společnosti Pirelli na obhajobu, zaručeného článkem 6 EÚLP, jakož i čl. 48 odst. 2 niceské Listiny, protože žalobkyně nemohla obhajovat protiprávní jednání, které je jí vytýkáno, protože nedisponuje žádným užitečným důkazem k vyvrácení výtek vznesených proti společnosti Prysmian.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z nepoužitelnosti domněnky odpovědnosti mateřské společnosti, jelikož podmínky, které jí odůvodňují, nebyly splněny, a z porušení článku 101 SFEU

                           —

                           Svým třetím žalobním důvodem žalobkyně tvrdí, že se Komise dopustila pochybení tím, že v projednávaném případě použila domněnku odpovědnosti mateřské společnosti, čímž porušila článek 101 SFEU a tím, že nezohlednila, tak jak měla, zvláštnosti vztahu kontroly mezi Pirelli-Prysmian.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení zásady proporcionality

                           —

                           Svým čtvrtým žalobním důvodem žalobkyně tvrdí, že použití domněnky odpovědnosti mateřské společnosti v projednávaném případě porušuje zásadu proporcionality, jak je uvedena v čl. 5 odst. 4 SEU, jelikož nesměřuje k dosažení žádného z cílů sledovaných Komisí jejím použitím. Proto neexistoval žádný důvod pro rozšíření odpovědnosti ze společnosti Prysmian na Pirelli.

               5.

               Pátý žalobní důvod vycházející z porušení zásad proporcionality a rovného zacházení, které zakládá nesprávné použití zásady solidarity společností Pirelli a Prysmian, pokud jde o povinnost zaplatit pokutu Komisi a podpůrně skutečnost, že nebyla přijata přiměřená náprava ve vztahu k této zásadě

                           —

                           Svým pátým žalobním důvodem žalobkyně tvrdí, že skutečnost, že se společnosti Pirelli ukládá solidární odpovědnost se společností Prysmian, nejenže neumožňuje dosažení cílů, které Komise sleduje v oblasti sankcí, ale je dokonce neslučitelná s těmito cíli. Podpůrně, s cílem zohlednit rozdílnou odpovědnost přičítanou společnostem Prysmian a Pirelli měla Komise přiznat Pirelli alespoň výhodu pořadí nebo právo námitky. Nakonec Komise tím, že nepřiměřeně nezohlednila rozdílné situace žalobkyně a společnosti Prysmian, porušila zásadu proporcionality a rovného zacházení. Je tedy třeba, aby příslušný soud zrušil část sporného rozhodnutí týkající se pokuty nebo podpůrně změnil toto rozhodnutí v rámci výkonu soudního přezkumu v plné jurisdikci tak, že poskytne společnosti Pirelli výhodu pořadí nebo právo námitky.

               6.

               Šestý žalobní důvod vycházející z protiprávnosti rozhodnutí, kterou zakládá porušení článku 101 SFEU a článků 2 a 23 nařízení (ES) č. 1/2003, pokud jde o Prysmian

                           —

                           Svým šestým žalobním důvodem žalobkyně brání své právo na (částečné nebo úplné) zrušení rozhodnutí nebo alespoň snížení pokuty, které bude případně získáno společnosti Prysmian v rámci její žaloby proti rozhodnutí a odkazuje na argumenty Prysmian, s výjimkou těch, které by byly v její neprospěch.


title: Věc T-522/11: Žaloba podaná dne 28. září 2011 — Otero González v. OHIM — Apli-Agipa (APLI-AGIPA)

text:
               14.1.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 13/16

         Žaloba podaná dne 28. září 2011 — Otero González v. OHIM — Apli-Agipa (APLI-AGIPA)
   (Věc T-522/11)
   2012/C 13/33
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobce: José Luis Otero González (Barcelona, Španělsko) (zástupce: S. Correa, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Apli-Agipa SAS (Dormans, Francie)

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 13. července 2011 ve věci R 1454/2010-2, týkající se zápisu přihlašované známky pro následující výrobky: „fotografie, papírenské zboží, adhezní lepidla pro kancelářské účely a použití v domácnosti; štětce; psací stroje a kancelářské potřeby (s výjimkou nábytku); učební pomůcky (s výjimkou přístrojů); plastické obalové hmoty (neuvedené v jiných třídách); tiskařská písmena, stočky“.

               —

               zamítl přihlášku k zápisu ochranné známky Společenství č. 005676382 „APLI-AGIPA“ pro všechny výrobky zařazené do třídy 16;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Apli-Agipa SAS.

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „APLI-AGIPA“ pro výrobky zařazené do třídy 16.

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: žalobce.

      Namítaná ochranná známka nebo označení: španělská slovní ochranná známka „AGIPA“ a španělská obrazová ochranná známka obsahující slovní prvek „a-agipa“, obě přihlášené pro výrobky zařazené do třídy 16.

      Rozhodnutí námitkového oddělení: vyhovění námitkám.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: částečné vyhovění odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009, jelikož mezi kolidujícími ochrannými známkami existuje nebezpečí záměny.


title: Věc T-264/06: Žaloba podaná dne 22. září 2006 – DC-HADLER NETWORKS v. Komise

text:
               2.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 294/53

         Žaloba podaná dne 22. září 2006 – DC-HADLER NETWORKS v. Komise
   (Věc T-264/06)
   (2006/C 294/110)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: DC-HADLER NETWORKS (Brusel, Belgie) (zástupce: L. Muller, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobkyně

               —

               prohlásit projednávanou žalobu za přípustnou a opodstatněnou;

               —

               zrušit napadený akt.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně je v projednávané věci uchazečem v nabídkovém řízení pro projekt EuropeAid/122742/C/SUP/RU nazvaný „Social Integration of the Disabled in Privolzhsky Federal Okrug – Supply of social integration and rehabilitation-related equipment for the disabled and IT and office equipment for the information network“ spadající do rámce národního programu činnosti Tacis 2003 (1). Komise oznámila žalobkyni dopisem ze dne 20. června 2006, že její nabídka byla přijata pro položky 1, 2 a 4. Dne 14. července však Komise zaslala žalobkyni dopis, kterým jí sdělila, že zadavatel se rozhodl zrušit nabídkové řízení a nepodepsat s ní smlouvu z důvodu nedostatku konkurenčních nabídek. Žalobkyně se v rámci projednávané žaloby domáhá zrušení rozhodnutí obsaženého v posledně uvedeném dopise.
   Žalobkyně se na podporu své žaloby dovolává dvou žalobních důvodů.
   První žalobní důvod vychází z porušení podstatných formálních náležitostí, jelikož má žalobkyně za to, že odůvodnění Komise na podporu jejího rozhodnutí nezadat nakonec žalobkyni zakázku nemůže být považováno za dostatečné. Uplatňuje, že až na její žádost obsaženou v dopise zaslaném Komisi dne 17. července 2006, Komise upřesnila dopisem ze dne 27. července 2006, že základem jejího rozhodnutí je článek 101 nařízení Rady č. 1605/2002 (2). Žalobkyně je toho názoru, že odůvodnění Komise na podporu jejího sporného rozhodnutí neumožňuje ověřit důvody, které ji vedly k přezkoumání jejího dřívějšího rozhodnutí o zadání zakázky žalobkyni. Tvrdí, že tento nedostatek upřesnění odůvodnění ze strany Komise je tím významnější, že Komise přezkoumávala svůj dřívější úřední postoj.
   Druhý žalobní důvod vychází z porušení článku 253 ES. Žalobkyně má za to, že Komise při zrušení nabídkového řízení z důvodu nedostatku konkurenčních nabídek zjevně a závažně pochybila, když uvedla nepřesné a neúplné odůvodnění, neboť žalobkyni bylo zadáno v minulosti již několik zakázek, přestože byla jediným uchazečem.

      (1)  Program vycházející z nařízení (ES, Euratom) č. 99/2000 ze dne 29. prosince 1999 o poskytnutí pomoci partnerským státům ve východní Evropě a střední Asii (Úř. věst. L 12, s. 1).

      (2)  Nařízení (ES, Euratom) ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (Úř. věst. L 248, s. 1).


title: Věc C-665/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado Mercantil de Barcelona (Španělsko) dne 30. prosince 2011 — Alfonso Carlos Amselem Almor v. NCG Banco, S.A.

text:
               17.3.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 80/12

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado Mercantil de Barcelona (Španělsko) dne 30. prosince 2011 — Alfonso Carlos Amselem Almor v. NCG Banco, S.A.
   (Věc C-665/11)
   2012/C 80/16
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Juzgado Mercantil de Barcelona

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Alfonso Carlos Amselem Almor

      Žalovaná: NCG Banco, S. A.

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba případ, kdy úvěrová instituce nabízí klientovi, s nímž předtím uzavřela úvěrovou smlouvu zajištěnou zástavním právem, úrokový swap k zajištění rizika změny úrokových sazeb u výše uvedeného obchodu, považovat za službu investičního poradenství ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 4 směrnice MiFID (1)?

               2)

               Vede opomenutí provést posouzení vhodnosti stanovené v čl. 19 odst. 4 uvedené směrnice u neprofesionálního investora k absolutní neplatnosti úrokového swapu uzavřeného mezi investorem a poradenskou úvěrovou institucí?

               3)

               Pro případ, že by služba poskytnutá popsaným způsobem nebyla považována za investiční poradenství, vede pouhá skutečnost, že k nabytí komplexního finančního nástroje, jakým je úrokový swap, došlo bez posouzení přiměřenosti, stanoveného v čl. 19 odst. 5 směrnice MiFID, a to z důvodů přičitatelných investiční instituci, k absolutní neplatnosti smlouvy o nabytí [tohoto nástroje] uzavřené s toutéž úvěrovou institucí?

               4)

               Je podle čl. 19 odst. 9 směrnice MiFID pouhá skutečnost, že úvěrová instituce nabízí komplexní finanční nástroj vázaný na úvěr zajištěný zástavním právem, dostatečným důvodem pro neuplatnění povinností provést posouzení vhodnosti a přiměřenosti, které stanoví uvedený článek 19 a které je investiční instituce povinna provést u neprofesionálního investora?

               5)

               Je možnost neuplatnit povinnosti stanovené v článku 19 směrnice MiFID podmíněna tím, aby finanční produkt, na nějž je vázán nabízený finanční nástroj, podléhal zákonným standardům na ochranu investora obdobným těm, které vyžaduje uvedená směrnice?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/39/ES ze dne 21. dubna 2004 o trzích finančních nástrojů, o změně směrnice Rady 85/611/EHS a 93/6/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/12/ES a o zrušení směrnice Rady 93/22/EHS (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 06/07, s. 263).


title: Věc C-306/07: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Højesteret (Dánsko) dne 3. července 2007 – Ruben Andersen v. Kommunernes Landsforening jednající jménem obce Slagelse (dříve obec Skælskør)

text:
               8.9.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 211/22

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Højesteret (Dánsko) dne 3. července 2007 – Ruben Andersen v. Kommunernes Landsforening jednající jménem obce Slagelse (dříve obec Skælskør)
   (Věc C-306/07)
   (2007/C 211/42)
   Jednací jazyk: dánština
   Předkládající soud
   Højesteret (Dánsko).
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Ruben Andersen.

      Žalovaný: Kommunernes Landsforening jednající jménem obce Slagelse (dříve obec Skælskør).
   Předběžné otázky

               1)

               Má být čl. 8 odst. 1 směrnice Rady 91/533/EHS ze dne 14. října 1991 o povinnosti zaměstnavatele informovat zaměstnance o podmínkách pracovní smlouvy nebo pracovního poměru (1) vykládán v tom smyslu, že kolektivní smlouva, kterou mají být do vnitrostátního práva provedena její ustanovení, se nemůže použít na zaměstnance, jenž není členem organizace, která je stranou kolektivní smlouvy?

               2)

               V případě zamítavé odpovědi na první otázku: má být výraz „zaměstnanci, na něž se nevztahuje kolektivní smlouva nebo smlouvy týkající se pracovního poměru“, obsažený v čl. 8 odst. 2 této směrnice vykládán tak, že ustanovení kolektivní smlouvy, která se týkají povinnosti předchozího oznámení zaměstnavatele, se nemohou použít na zaměstnance, který není členem organizace, která je stranou kolektivní smlouvy?

               3)

               Vztahují se pojmy „pracovní smlouva na dobu určitou“ a „pracovní poměr na dobu určitou“ ve smyslu čl. 8 odst. 2 směrnice na krátkodobá zaměstnání nebo na všechny formy časově omezených zaměstnaneckých poměrů? V prvně uvedeném případě: podle jakých kritérií je třeba rozhodnout, zda je zaměstnanecký poměr považován za dočasný (krátkodobý)?

      (1)  Úř. věst. L 288, s. 32.


title: Věc T-286/06: Žaloba podaná dne 11. října 2006 – TORRES v. OHIM – Vinícola de Tomelloso (TORRE DE GAZATE)

text:
               16.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 310/19

         Žaloba podaná dne 11. října 2006 – TORRES v. OHIM – Vinícola de Tomelloso (TORRE DE GAZATE)
   (Věc T-286/06)
   (2006/C 310/39)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Miguel Torres, S.A., (Barcelona, Španělsko) (zástupci: E. Armijo Chávarri, M. A. Baz de San Ceferino a A. Castán Pérez-Gómez, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Vinícola de Tomelloso, S.C.L.
   Návrhy žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 27. července 2006 ve věci R 421/2004-2 a uložit OHIM náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Vinícola de Tomelloso, S.C.L.

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka TORRE DE GAZATE pro výrobky třídy 33 – přihláška č. 1 632 017

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Národní slovní ochranné známky TORRES, mezinárodní slovní ochranná známka TORRES a mezinárodní slovní ochranná známka LAS TORRES pro výrobky do třídy 33.

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitek

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (1) vzhledem k tomu, že výraz TORRE je dominantním prvkem v celkovém dojmu, který přihlašovaná ochranná známka vyvolává, že mezi označeními použitými pro kolidující ochranné známky existují fonetické a vzhledové podobnosti a že existuje nebezpečí záměny mezi těmito známkami, v důsledku čehož nemohou být užívány v obchodním styku současně.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1994, L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).


title: Věc T-43/07 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 14. února 2007 Neophytos Neophytou proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 13. prosince 2006 ve věci F-22/05, Neophytou v. Komise

text:
               14.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/48

         Kasační opravný prostředek podaný dne 14. února 2007 Neophytos Neophytou proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 13. prosince 2006 ve věci F-22/05, Neophytou v. Komise
   (Věc T-43/07 P)
   (2007/C 82/101)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatel): Neophytos Neophytou (Itzig, Lucembursko) (zástupce: S. A. Pappas, advokát)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání navrhovatele

               —

               zrušit rozhodnutí, které je předmětem kasačního opravného prostředku, a následně napadené rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Tímto kasačním opravným prostředkem se navrhovatel domáhá zrušení rozsudku Soudu pro veřejnou službu ve věci F-22/05, kterým jednak prohlásil jeho žalobu za nepřípustnou a jednak rozhodl, že nedošlo k porušení zásady zákazu diskriminace.
   Na podporu svého prvního důvodu navrhovatel tvrdí, že jeho argument týkající se složení výběrové komise měl být prohlášen za přípustný, jelikož se zakládal na nových skutkových okolnostech, které podle navrhovatele vyšly najevo v průběhu ústního jednání. Krom toho navrhovatel tvrdí, že ustavení komise, které bylo protiprávní, je otázkou příslušnosti, a mělo být proto přezkoumáno z úřední povinnosti. Navrhovatel proto tvrdí, že mu nemělo být bráněno tuto okolnost uplatnit.
   Navrhovatel také uvádí, že tato stížnost je přímo spojena s jeho druhým důvodem týkajícím se údajného porušení zásady zákazu diskriminace z důvodu protiprávního složení výběrové komise. Na tomto základě navrhovatel tvrdí, že Soud pro veřejnou službu výše uvedenou zásadu řádně neuplatnil, nebo alespoň neposkytl dostatečné odůvodnění zvláštních rysů předmětného výběrového řízení, jelikož neporozuměl jeho důvodům a řadou z nich se nezabýval.


title: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 9. prosince 2004 ve věci C-523/03: Komise Evropských společenství proti Biotrast SA (Rozhodčí doložka — Navrácení částek vyplacených na zálohách — Úroky — Řízení o rozsudku pro zmeškání)

text:
               19.2.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/10

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (čtvrtého senátu)
   ze dne 9. prosince 2004
   ve věci C-523/03: Komise Evropských společenství proti Biotrast SA (1)

   (Rozhodčí doložka - Navrácení částek vyplacených na zálohách - Úroky - Řízení o rozsudku pro zmeškání)
   (2005/C 45/19)
   Jednací jazyk: řečtina
   Ve věci C-523/03, jejíž předmětem je žaloba na základě článku 238 ES, podaná dne 15. prosince 2003, Komise Evropských společenství (zmocněnci: D. Triantafyllou, ve spolupráci s N. Korogiannakisem) proti Biotrast SA, se sídlem v Tesalonice (Řecko), Soudní dvůr (čtvrtý senát), ve složení K. Lenaerts (zpravodaj), předseda senátu, J. N. Cunha Rodrigues a K. Schiemann, soudci, generální advokát: P. Léger, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 9. prosince 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Společnosti Biotrast SA se ukládá zaplatit Komisi Evropských společenství částku 661 383,38 eur dlužnou jako jistinu, navýšenou o úroky s roční úrokovou sazbou ve výši 4,77 % od 31. prosince 2001 do 31. prosince 2002, s roční úrokovou sazbou ve výši 6,77 % od 1. ledna 2003 do data stávajícího rozsudku a s roční úrokovou sazbou použitelnou na základě řeckého práva, tedy v současné době čl. 3 odst. 2 zákona 2842/2000 o nahrazení drachmy eurem, v mezích roční úrokové sazby ve výši 6,77 %, od data stávajícího rozsudku až do úplného uhrazení dluhu.

               2)

               Společnosti Biotrast SA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 59, 6.3.2004.


title: Výmaz věci C-518/03

text:
               22.1.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 19/17

         Výmaz věci C-518/03 (1)

   (2005/C 19/37)

      (Jednací jazyk: švédština)

   Usnesením ze dne 8. září 2004 rozhodl předseda Soudního dvora Evropských společenství o výmazu věci C-518/03, Komise Evropských společenství proti Švédskému království.

      (1)  Úř. věst. C 47, 21.2.2004.


title: Věc C-6/11: Usnesení Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 25. listopadu 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court of Justice (Chancery Division) — Spojené království) — Daiichi Sankyo Company v. Comptroller-General of Patents, Designs and Trade Marks ( „Článek 104 odst. 3 první pododstavec jednacího řádu — Humánní léčivé přípravky — Dodatkové ochranné osvědčení — Nařízení (ES) č. 469/2009 — Články 3 a 4 — Podmínky pro získání osvědčení — Výraz „výrobek chráněný platným základním patentem“ — Kritéria — Existence dalších či odlišných kritérií pro léčivý přípravek obsahující více účinných látek“ )

text:
               10.3.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 73/10

         Usnesení Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 25. listopadu 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court of Justice (Chancery Division) — Spojené království) — Daiichi Sankyo Company v. Comptroller-General of Patents, Designs and Trade Marks
   (Věc C-6/11) (1)

   (Článek 104 odst. 3 první pododstavec jednacího řádu - Humánní léčivé přípravky - Dodatkové ochranné osvědčení - Nařízení (ES) č. 469/2009 - Články 3 a 4 - Podmínky pro získání osvědčení - Výraz „výrobek chráněný platným základním patentem“ - Kritéria - Existence dalších či odlišných kritérií pro léčivý přípravek obsahující více účinných látek)
   2012/C 73/17
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   High Court of Justice (Chancery Division)

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Daiichi Sankyo Company

      Žalovaná: Comptroller-General of Patents, Designs and Trade Marks

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — High Court of Justice (Chancery Division, Patents Court) — Výklad čl. 3 písm. a) a článku 4 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 469/2009 ze dne 6. května 2009 o dodatkových ochranných osvědčeních pro léčivé přípravky (Úř. věst. L 152, s. 1) — Podmínky získání osvědčení — Pojem „výrobek je chráněn platným základním patentem“ — Kritéria — Otázka existence dodatečných nebo odlišných kritérií v případě léčivého přípravku obsahujícího více než jednu účinnou látku

      Výrok

   Článek 3 písm. a) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 469/2009 ze dne 6. května 2009 o dodatkových ochranných osvědčeních pro léčivé přípravky musí být vykládán v tom smyslu, že brání tomu, aby příslušné orgány průmyslového vlastnictví členského státu vydaly dodatkové ochranné osvědčení, které se vztahuje na účinné látky, které nejsou uvedeny ve znění nároků základního patentu, který byl uplatněn na podporu takové žádosti.

      (1)  Úř. věst. C 63, 26.2.2011.


title: Věc C-583/15: Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 5. října 2016 – Evropská komise v. Portugalská republika „Nesplnění povinnosti státem — Dopravní politika — Nařízení (ES) č. 1071/2009 — Silniční doprava — Zjednodušení a správní spolupráce — Článek 16 odst. 1 a 5 — Vnitrostátní elektronický rejstřík podniků silniční dopravy — Vzájemné propojení vnitrostátních elektronických rejstříků“

text:
               28.11.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 441/6

      Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 5. října 2016 – Evropská komise v. Portugalská republika
      (Věc C-583/15) (1)

      („Nesplnění povinnosti státem - Dopravní politika - Nařízení (ES) č. 1071/2009 - Silniční doprava - Zjednodušení a správní spolupráce - Článek 16 odst. 1 a 5 - Vnitrostátní elektronický rejstřík podniků silniční dopravy - Vzájemné propojení vnitrostátních elektronických rejstříků“)
      (2016/C 441/08)
      Jednací jazyk: portugalština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: J. Hottiaux, M. M. Farrajota a P. Guerra e Andrade, zmocněnci)

         Žalovaná: Portugalská republika (zástupci: L. Inez Fernandes, M. Figueiredo a C. Guerra Santos, zmocněnci)

         Výrok

                  1)

                  Portugalská republika tím, že nezřídila vnitrostátní elektronický rejstřík podniků silniční dopravy a nepropojila jej s vnitrostátními elektronickými rejstříky ostatních členských států, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 16 odst. 1 a 5 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1071/2009 ze dne 21. října 2009, kterým se zavádějí společná pravidla týkající se závazných podmínek pro výkon povolání podnikatele v silniční dopravě a zrušuje směrnice Rady 96/26/ES.

                  2)

                  Portugalské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 38, 1.2.2016, s. 29.


title: Věc C-9/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Korkein hallinto-oikeus (Finsko) dne 9. ledna 2017 – Maria Tirkkonen

text:
               20.3.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 86/17

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Korkein hallinto-oikeus (Finsko) dne 9. ledna 2017 – Maria Tirkkonen
   (Věc C-9/17)
   (2017/C 086/21)
   Jednací jazyk: finština

      Předkládající soud

   Korkein hallinto-oikeus

      Účastnice původního řízení

      Navrhovatelka opravného prostředku: Maria Tirkkonen

      Další zúčastněná strana: Maaseutuvirasto

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba čl. 1 odst. 2 písm. a) směrnice 2004/18/ES o veřejných zakázkách (1) vykládat v tom smyslu, že se definice „veřejné zakázky“ ve smyslu této směrnice vztahuje na systém zadávání,

                           —

                           jehož prostřednictvím veřejnoprávní instituce usiluje o obstarání služeb na trhu v předem vymezeném časovém období, a jehož prostředním podle podmínek návrhu rámcové smlouvy, která je přiložena k výzvě k předkládání návrhů, uvedená instituce uzavře smlouvu se všemi hospodářskými subjekty, které splňují požadavky stanovené v dokumentaci k výběrovému řízení, jež se týkají požadavků na vhodnost předkladatelů návrhů a nabízených služeb, a podstoupí hodnocení, jehož podrobnosti jsou uvedeny ve výzvě k předkládání návrhů, a

                           —

                           k němuž nemohou během doby platnosti uvedené smlouvy přistoupit další subjekty?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby (Úř. věst. L 134, 2004, s. 114, Zvl. vyd. 6/7, s. 132).


title: Věc T-607/11 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 23. ledna 2012 — Henkel a Henkel France v. Komise ( „Řízení o předběžných opatřeních — Hospodářská soutěž — Rozhodnutí Komise, jímž bylo zamítnuto poskytnutí dokumentů vnitrostátnímu orgánu pro hospodářskou soutěž — Návrh na nařízení předběžných opatření — Neexistence právního zájmu na podání žaloby — Nedodržení formálních náležitostí — Neexistence prozatímní povahy požadovaných opatření — Nepřípustnost“ )

text:
               17.3.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 80/19

         Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 23. ledna 2012 — Henkel a Henkel France v. Komise
   (Věc T-607/11 R)
   (Řízení o předběžných opatřeních - Hospodářská soutěž - Rozhodnutí Komise, jímž bylo zamítnuto poskytnutí dokumentů vnitrostátnímu orgánu pro hospodářskou soutěž - Návrh na nařízení předběžných opatření - Neexistence právního zájmu na podání žaloby - Nedodržení formálních náležitostí - Neexistence prozatímní povahy požadovaných opatření - Nepřípustnost)
   2012/C 80/32
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Henkel AG & Co. KGaA (Düsseldorf, Německo); a Henkel France (Boulogne-Billancourt, Francie) (zástupci: R. Polley, T. Kuhn, F. Brunet a É. Paroche, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: N. Khan a P. J. O. Van Nuffel, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žádost o prozatímní opatření ohledně rozhodnutí Komise ze dne 30. září 2011 (věc COMP/39.579 — domácí čistící prostředky — a věc 09/007 F), kterým byla zamítnuta žádost francouzského orgánu pro hospodářskou soutěž, aby mu bylo — v rámci věci 09/007 F týkající se odvětví detergentů ve Francii — poskytnuto několik dokumentů předložených ve věci COMP/39.579.

      Výrok

               1)

               Návrh na nařízení předběžného opatření se zamítá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc T-165/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 12. června 2012 — Stichting Regionaal Opleidingencentrum van Amsterdam v. OHIM — Investimust (COLLEGE) ( „Ochranná známka Společenství — Řízení o prohlášení neplatnosti — Slovní ochranná známka Společenství COLLEGE — Absolutní důvod pro zamítnutí — Neexistence popisného charakteru — Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 207/2009“ )

text:
               21.7.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/21

         Rozsudek Tribunálu ze dne 12. června 2012 — Stichting Regionaal Opleidingencentrum van Amsterdam v. OHIM — Investimust (COLLEGE)
   (Věc T-165/11) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Slovní ochranná známka Společenství COLLEGE - Absolutní důvod pro zamítnutí - Neexistence popisného charakteru - Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 207/2009)
   2012/C 217/44
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Stichting Regionaal Opleidingencentrum van Amsterdam (Amsterdam, Nizozemsko) (zástupce: R. van Leeuwen, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Investimust SA (Ženeva, Švýcarsko)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 12. ledna 2011 (věc R 508/2010-4) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi Stichting Regionaal Opleidingencentrum van Amsterdam a Investimust SA.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Stichting Regionaal Opleidingencentrum van Amsterdam se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 152, 21.5.2011.


title: Věc C-425/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Giustizia Amministrativa per la Regione siciliana (Itálie) dne 17. září 2014 — Impresa Edilux srl, jako zástupkyně ATI, Società Italiana Costruzioni e Forniture srl (SICEF) v. Assessorato Beni Culturali e Identità Siciliana — Servizio Soprintendenza Provincia di Trapani, Assessorato ai Beni Culturali e dell’Identità Siciliana, UREGA — Sezione provinciale di Trapani, Assessorato delle Infrastrutture e della Mobilità della Regione Siciliana

text:
               1.12.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 431/14

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Giustizia Amministrativa per la Regione siciliana (Itálie) dne 17. září 2014 — Impresa Edilux srl, jako zástupkyně ATI, Società Italiana Costruzioni e Forniture srl (SICEF) v. Assessorato Beni Culturali e Identità Siciliana — Servizio Soprintendenza Provincia di Trapani, Assessorato ai Beni Culturali e dell’Identità Siciliana, UREGA — Sezione provinciale di Trapani, Assessorato delle Infrastrutture e della Mobilità della Regione Siciliana
   (Věc C-425/14)
   (2014/C 431/20)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Consiglio di Giustizia Amministrativa per la Regione siciliana

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelky: Impresa Edilux srl, jako zástupkyně ATI e Società Italiana Costruzioni e Forniture srl (SICEF)

      Odpůrci: Assessorato Beni Culturali e Identità Siciliana – Servizio Soprintendenza Provincia di Trapani, Assessorato ai Beni Culturali e dell’Identità Siciliana, UREGA – Sezione provinciale di Trapani, Assessorato delle Infrastrutture e della Mobilità della Regione Siciliana

      Předběžné otázky

               1)

               Brání právo Evropské unie, a konkrétně článek 45 směrnice 2004/18/ES (1), takovému ustanovení, jako je čl. 1 odst. 17 zákona č. 190/2012, které veřejnému zadavateli umožňuje, aby stanovil jako legitimní důvod pro vyloučení podniků účastnících se zadávacího řízení to, že výše uvedené podniky nepřijaly závazky obsažené v tzv. „protokolech o legalitě“, či přijetí neprokázaly listinnými důkazy, a obecněji v dohodách mezi veřejnými zadavateli a podniky účastnícími se zadávacího řízení, jejichž cílem je bránit pronikání organizovaného zločinu do oblasti zadávání veřejných zakázek?

               2)

               Je možné ve smyslu článku 45 směrnice 2004/[18]/ES případné ustanovení v právním řádu členského státu o pravomoci týkající se vyloučení, které je popsáno v předcházející otázce, považovat za odchylku ze zásady taxativního výčtu důvodů pro vyloučení, která je odůvodněna imperativním požadavkem spočívajícím v zabránění fenoménu pokusů o pronikání organizovaného zločinu do řízení o zadávání veřejných zakázek?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby (Úř. věst. L 134, s. 114).


title: Věc C-451/03: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne  30. března 2006  (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Corte d'appello di Milano) – Servizi Ausiliari Dottori Commercialisti Srl v. Giuseppe Calafiori (Svoboda usazování — Volný pohyb služeb — Pravidla hospodářské soutěže vztahující se na podniky — Státní podpory — Střediska daňové pomoci — Výkon některých poradenských činností a daňové pomoci — Výlučné právo — Odměna za tyto činnosti)

text:
               17.6.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 143/4

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 30. března 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Corte d'appello di Milano) – Servizi Ausiliari Dottori Commercialisti Srl v. Giuseppe Calafiori
   (Věc C-451/03) (1)

   (Svoboda usazování - Volný pohyb služeb - Pravidla hospodářské soutěže vztahující se na podniky - Státní podpory - Střediska daňové pomoci - Výkon některých poradenských činností a daňové pomoci - Výlučné právo - Odměna za tyto činnosti)
   (2006/C 143/09)
   Jednací jazyk: italština
   Předkládající soud
   Corte d'appello di Milano
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Servizi Ausiliari Dottori Commercialisti Srl

      Žalovaný: Giuseppe Calafiori
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Corte d'appello di Milano – Výklad článků 4, 10, 43, 48, 49, 82, 86, 87 a 98 ES – Slučitelnost vnitrostátní právní úpravy týkající se přiznání příjmů přiznávající střediskům daňové pomoci výlučné právo vykonávat některé poradenské činnosti a pomoc podnikům a jejich zaměstnancům
   Výrok

               1)

               Články 43 ES a 49 ES musí být vykládány v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je právní úprava dotčená v původním řízení, která výlučně vyhrazuje právo vykonávat některé poradenské činnosti v daňové oblasti a daňovou pomoc střediskům daňové pomoci.

               2)

               Opatření, kterým členský stát stanoví výplatu vyrovnání ze státního rozpočtu ve prospěch některých podniků pověřených pomáhat daňovým poplatníkům, co se týče vypracování a odevzdání daňových přiznání finančnímu úřadu, musí být kvalifikováno jako státní podpora ve smyslu čl. 87 odst. 1 ES, pokud:

                           —

                           výše vyrovnání přesahuje to, co je nezbytné pro pokrytí všech nebo části nákladů vyvolaných plněním povinností veřejné služby, s ohledem na příjmy s tím související, jakož i na přiměřený zisk v souvislosti s plněním těchto povinností, a

                           —

                           vyrovnání není určeno na základě rozboru nákladů, které by průměrný podnik, řádně řízený a přiměřeně disponující nezbytnými prostředky k tomu, aby mohl splnit požadavky veřejné služby, vynaložil za účelem plnění těchto povinností, s ohledem na příjmy s tím související, jakož i na přiměřený zisk v souvislosti s plněním těchto povinností.

      (1)  Úř. věst. C 7, 10.1.2004.


title: Věc C-408/12 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 5. září 2012 YKK Corp., YKK Holding Europe BV, YKK Stocko Fasteners GmbH proti rozsudku Tribunálu (třetí senát) vydanému dne 27. června 2012 ve věci T-448/07 YKK Corp., YKK Holding Europe BV, YKK Stocko Fasteners GmbH v. Evropská komise

text:
               10.11.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 343/10

         Kasační opravný prostředek podaný dne 5. září 2012 YKK Corp., YKK Holding Europe BV, YKK Stocko Fasteners GmbH proti rozsudku Tribunálu (třetí senát) vydanému dne 27. června 2012 ve věci T-448/07 YKK Corp., YKK Holding Europe BV, YKK Stocko Fasteners GmbH v. Evropská komise
   (Věc C-408/12 P)
   2012/C 343/12
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: YKK Corp., YKK Holding Europe BV, YKK Stocko Fasteners GmbH (zástupci: D. Arts, W. Devroe, advokáti, E. Winter, Rechtsanwältin, F. Miotto, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastnic řízení podávajících kasační opravný prostředek:

               —

               Zrušit rozsudek Tribunálu ze dne 27. června 2012 ve věci T-448/07, YKK Corp., YKK Holding Europe BV, YKK Stocko Fasteners GmbH v. Evropská komise;

               —

               zrušit čl. 2 odst. 1 a čl. 2 odst. 3 napadeného rozhodnutí v rozsahu, v němž se týká účastnic řízení podávajících kasační opravný prostředek, a snížit příslušné pokuty;

               —

               uložit Evropské komisi náhradu nákladů řízení v prvním i v tomto stupni.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   V rámci prvního důvodu kasačního opravného prostředku účastnice podávající kasační opravný prostředek tvrdí, že Tribunál provedl nesprávné právní posouzení, když neuvedl důvody pro zamítnutí jejich žaloby stran nepřiměřené výchozí částky pokuty, což účastnicím podávajícím kasační opravný prostředek znemožňuje určit, zda Tribunál zamítl jejich žalobu z důvodu, že Komise (a) dostatečně nezohlednila dopad protiprávního jednání na trh; (b) nezohlednila dopad protiprávního jednání na trhu, jelikož nemusela. Rozhodl-li Tribunál v tom smyslu, že Komise dostatečně zohlednila dopad na trh, účastnice podávající kasační opravný prostředek zadruhé tvrdí, že Tribunál tak nesprávně vyložil napadnuté rozhodnutí a porušil unijní právo, a to čl. 23 odst. 2 a 3 nařízení 1/2003 (1) a judikaturu SDEU, podle níž platí, že pokud Komise pro účely zvýšení výchozí částky pokuty nad minimální částku 20 milionů eur stanovenou pokyny (2) považuje za účelné zohlednit dopad na trh, musí poskytnout konkrétní, důvěryhodné a dostatečné indicie, které jí umožní posoudit skutečný dopad protiprávního jednání na hospodářskou soutěž na tomto trhu. Rozhodl-li Tribunál v tom smyslu, že Komise nezohlednila dopad na trh, jelikož nemusela, účastnice podávající kasační opravný prostředek zatřetí tvrdí, že Tribunál tak nesprávně aplikoval unijní právní úpravu, podle níž musí být sankce ve vnitrostátním i unijním právu skutečné a odrazující, ale rovněž přiměřené ve vztahu k protiprávnímu jednání.
   V rámci druhého důvodu kasačního opravného prostředku účastnice podávající kasační opravný prostředek tvrdí, že Tribunál odpovídajícím způsobem nezdůvodnil, proč odmítl jejich žalobu týkající se toho, že Komise neuplatnila oznámení o shovívavosti z roku 2002. Účastnice podávající kasační opravný prostředek tvrdí, že Tribunál svým rozsudkem nesprávně vykládá unijní právo a konkrétně zásadu lex mitior, podle níž se příznivější právní úprava použije zpětně.
   V rámci třetího důvodu kasačního opravného prostředku účastnice podávající kasační opravný prostředek tvrdí, že Tribunál tím, že zamítl jejich žalobu týkající se skutečnosti, že Komise nesprávně použila 10 % strop na pokutu, pokud jde o spolupráci BWA v období před akvizicí společnosti Stocko společností YKK, za něž Stocko nese výlučnou odpovědnost, porušil čl. 23 odst. 2 nařízení č. 1/2003 včetně zásady proporcionality, zásady individuálnosti trestu a trestného činu, podle níž lze podnik trestat pouze za činy, které mu byly individuálně přičteny, jakož i zásady rovného zacházení.
   V rámci čtvrtého důvodu kasačního opravného prostředku účastnice podávající kasační opravný prostředek tvrdí, že Tribunál neuvedl dostatečné odůvodnění, když zamítl jejich žalobu týkající se toho, že Komise v napadeném rozhodnutí nesprávně použila násobící koeficient na období před akvizicí společnosti Stocko, a že v každém případě porušil čl. 23 odst. 2 nařízení č. 1/2003, zásadu individuality trestu a související zásadu proporcionality, jakož i zásadu rovného zacházení, když akceptoval, že navýšení pro účely odrazení bylo odůvodněné pro období před akvizicí společnosti Stocko společností YKK, za něž Stocko nese výlučnou odpovědnost.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. L 1, s. 1; Zvl. vyd 08/02, s. 205).

      (2)  Pokyny o metodách stanovování pokut udělených podle čl. 15 odst. 2 nařízení č. 17 a čl. 65 odst. 5 Smlouvy o ESUO (Úř. věst. C 9, 14.1.1998, s. 3).