title: Věc C-428/05: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Finanzgericht Hamburg ze dne  21. listopadu 2005  ve věci Firma Laub GmbH & Co. Vieh & Fleisch Import-Export proti Hauptzollamt Hamburg-Jonas

text:
               11.2.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 36/22

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Finanzgericht Hamburg ze dne 21. listopadu 2005 ve věci Firma Laub GmbH & Co. Vieh & Fleisch Import-Export proti Hauptzollamt Hamburg-Jonas
   (Věc C-428/05)
   (2006/C 36/44)
   Jednací jazyk: němčina
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Finanzgericht Hamburg (Německo) ze dne 21. listopadu 2005 ve věci Firma Laub GmbH & Co. Vieh & Fleisch Import-Export proti Hauptzollamt Hamburg-Jonas, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 2. prosince 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Finanzgericht Hamburg žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:
   Je náhrada ve smyslu čl. 11 odst. 3 prvního pododstavce první věty nařízení (EHS) č. 3665/87 (1) poskytnuta neprávem a je ji proto nutno vrátit, pokud oprávněná osoba předloží platební podklady teprve v řízení o navrácení a po uplynutí lhůt podle čl. 47 odst. 2 a čl. 48 odst. 2a) nařízení (EHS) č. 3665/87?

      (1)  Úř. věst. L 351, 14. 12. 1987, s. 1 (pozměněná verze viz Úř. věst. 1997, L 77, s. 12).


title: Věc C-619/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Augstākās tiesas Senāts (Lotyšská republika) dne 29. prosince 2010 — Trade Agency Ltd v. Seramico Investments Ltd

text:
               5.3.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 72/15

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Augstākās tiesas Senāts (Lotyšská republika) dne 29. prosince 2010 — Trade Agency Ltd v. Seramico Investments Ltd
   (Věc C-619/10)
   2011/C 72/25
   Jednací jazyk: lotyština

      Předkládající soud

   Augstākās tiesas Senāts

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Trade Agency Ltd

      Žalovaná: Seramico Investments Ltd

      Předběžné otázky

               1)

               V případě, kdy je k rozhodnutí zahraničního soudu přiloženo osvědčení stanovené v článku 54 nařízení č. 44/2001 (1), avšak žalovaný přesto namítá, že mu nebyla doručena žaloba, která byla podána v členském státě původu, je soud dožádaného členského státu při přezkumu důvodu odmítnutí uznání uvedeného v čl. 34 odst. 2 nařízení č. 44/2001 příslušný k tomu, aby sám přezkoumal, zda informace, které jsou uvedeny v osvědčení, odpovídají důkazům? Je takto široká pravomoc soudu dožádaného členského státu v souladu se zásadou vzájemné důvěry ve výkon spravedlnosti, která je zakotvena v šestnáctém a sedmnáctém bodu odůvodnění nařízení č. 44/2001?

               2)

               Je rozhodnutí vydané v nepřítomnosti žalovaného, jímž je vyřešen spor po meritorní stránce, aniž byl přezkoumán předmět žaloby a její základ, a v němž se neuvádí žádný argument týkající se opodstatněnosti žaloby, v souladu s článkem 47 Listiny a neporušuje právo žalovaného na spravedlivý proces, které je v uvedeném ustanovení zakotveno?

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (Úř. věst. L 12, s. 1; Zvl. vyd. 19/04, s. 42).


title: Věc C-467/13 P: Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 9. října 2014 – Industries Chimiques du Fluor SA (ICF) v. Evropská komise „Kasační opravný prostředek — Kartelové dohody — Celosvětový trh s fluoridem hlinitým — Právo na obhajobu — Obsah oznámení námitek — Výpočet výše pokuty — Pokyny z roku 2006 pro výpočet pokut — Bod 18 — Celková hodnota tržeb za zboží nebo služby, které souvisely s protiprávním jednáním — Povinnost uvést odvodnění — Přiměřená lhůta — Snížení výše pokuty“

text:
               9.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 46/13

         Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 9. října 2014 – Industries Chimiques du Fluor SA (ICF) v. Evropská komise
   (Věc C-467/13 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Kartelové dohody - Celosvětový trh s fluoridem hlinitým - Právo na obhajobu - Obsah oznámení námitek - Výpočet výše pokuty - Pokyny z roku 2006 pro výpočet pokut - Bod 18 - Celková hodnota tržeb za zboží nebo služby, které souvisely s protiprávním jednáním - Povinnost uvést odvodnění - Přiměřená lhůta - Snížení výše pokuty“)
   (2015/C 046/16)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Industries Chimiques du Fluor SA (ICF) (zástupci: P. Wytinck a D. Gillet, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: E. Gippini Fournier a N. von Lingen, zmocněnci)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Industries Chimiques du Fluor (ICF) se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 336, 16. 11. 2013.


title: Věc C-284/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Supremo (Španělsko) dne 7. června 2010 — Telefónica de España S.A. v. Administración del Estado

text:
               11.9.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 246/19

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Supremo (Španělsko) dne 7. června 2010 — Telefónica de España S.A. v. Administración del Estado
   (Věc C-284/10)
   ()
   2010/C 246/32
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Tribunal Supremo

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Telefónica de España S.A.

      Další účastník řízení: Administración del Estado

      Předběžná otázka

   „Umožňuje směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/13/ES (1) ze dne 10. dubna 1997 o společném rámci pro obecná povolení a individuální licence v odvětví telekomunikačních služeb, zejména pak článek 6 této směrnice, aby členské státy uložily držitelům obecného povolení platbu ročního poplatku, jehož výše se vypočte na základě procentního podílu z hrubých příjmů provozovatelů fakturovaných v příslušném roce, maximálně do výše 2 ‰, přičemž tento poplatek je určen k hrazení nákladů plynoucích z uplatnění režimu obecných povolení a licencí, jak stanoví článek 71 Ley č. 11/1998 de Telecomunicaciones ze dne 24. dubna 1998?“

      (1)  Úř. věst. L 117, s. 15.


title: Věc T-411/03: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne  15. března 2006  – Herbillon v. Komise ( Úředníci — Jmenování — Přezkum zařazení do platové třídy — Článek 31 odst. 2 služebního řádu )

text:
               6.5.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 108/17

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 15. března 2006 – Herbillon v. Komise
   (Věc T-411/03) (1)

   („Úředníci - Jmenování - Přezkum zařazení do platové třídy - Článek 31 odst. 2 služebního řádu“)
   (2006/C 108/28)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Georges Herbillon (Arlon, Belgie) (zástupci: N. Lhoëst a É. De Schietere de Lophem, avocats)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: G. Berscheid a C. Berardis-Kayser, zmocněnci)
   Předmět věci
   Jednak zrušení rozhodnutí Komise ze dne 20. prosince 2002 o konečném zařazení žalobce do platové třídy A7, stupně 3, a jednak zrušení rozhodnutí Komise ze dne 29. července 2003, kterým se zamítá stížnosti žalobce
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 35, 7.2.2004.


title: Věc C-377/07: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhofs (Německo) dne 8. srpna 2007 – STEKO Industriemontage GmbH v. Finanzamt Speyer-Germersheim

text:
               24.11.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 283/7

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhofs (Německo) dne 8. srpna 2007 – STEKO Industriemontage GmbH v. Finanzamt Speyer-Germersheim
   (Věc C-377/07)
   (2007/C 283/11)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Bundesfinanzhofs
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně a odpůrkyně: STEKO Industriemontage GmbH

      Žalovaný a navrhovatel: Finanzamt Speyer-Germersheim
   Předběžná otázka
   Brání článek 56 ES právní úpravě členského státu, podle které vstupuje zákaz odpočtu snižujícího zisk v souvislosti s podílem jedné kapitálové společnosti na jiné kapitálové společnosti pro zahraniční podíly dříve v platnost než pro tuzemské podíly?


title: Věc T-317/05: Žaloba podaná dne 16. srpna 2005 – Kustom Musical Amplification v. OHIM

text:
               29.10.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 271/23

         Žaloba podaná dne 16. srpna 2005 – Kustom Musical Amplification v. OHIM
   (Věc T-317/05)
   (2005/C 271/46)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Kustom Musical Amplification Inc. (Cincinnati, Spojené státy americké) (zástupci: M. Edenborough a T. Bamford, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   Návrhy žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu č. 1035/2004-2, nebo jej, podpůrně, zrušit částečně tak, aby určení zboží bylo omezeno na „Strunné nástroje, zejména profesionální elektrické kytary“ ve třídě 15;

               —

               předat přihlášku ochranné známky Společenství č. 3 206 372 úřadu ke zveřejnění;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení stěžovatelky/žalobkyně vynaložené jí v tomto odvolacím řízení a v odvolacím řízení před odvolacím senátem a před průzkumovým referentem.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: Trojrozměrná ochranná známka znázorňující tělo tzv. Beast-kytary pro zboží ve třídě 15 (strunné nástroje, zejména kytary) (přihláška ochranné známky Společenství č. 3 206 372)

      Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí přihlášky ochranné známky.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 nařízení č. 40/94.


title: Věc C-43/09 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 29. ledna 2009 Řeckou republikou proti rozsudku Soudu prvního stupně (osmého senátu) vydanému dne 19. listopadu 2008 ve věci T-404/05, Řecká republika v. Komise Evropských společenství

text:
               21.3.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 69/29

         Kasační opravný prostředek podaný dne 29. ledna 2009 Řeckou republikou proti rozsudku Soudu prvního stupně (osmého senátu) vydanému dne 19. listopadu 2008 ve věci T-404/05, Řecká republika v. Komise Evropských společenství
   (Věc C-43/09 P)
   (2009/C 69/53)
   Jednací jazyk: řečtina
   Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Řecká republika (zástupci: Kharalampos Meidanis a M. Tassopoulou)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelky)

               —

               vyhovět tomuto kasačnímu opravnému prostředku a prohlásit jej za opodstatněný;

               —

               zrušit rozsudek vydaný Soudem prvního stupně Evropských společenství dne 19. listopadu 2008 ve věci T-404/05, Řecká republika v. Komise, který je předmětem tohoto kasačního opravného prostředku, v celém jeho rozsahu;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Ve svém rozsudku ze dne 19. listopadu 2008, který je napadený tímto kasačním opravným prostředkem, Soud prvního stupně Evropských společenství zamítl žalobu v plném rozsahu.
   Na podporu kasačního opravného prostředku proti tomuto rozsudku Řecká republika uplatňuje tři důvody.
   V prvním důvodu kasačního opravného prostředku navrhovatelka tvrdí, že Soud prvního stupně nesprávně vyložil a nesprávně použil právo Společenství, pokud jde o otázku pravomoci Komise ratione temporis k uložení dotčené finanční opravy, a že jeho rozsudek obsahuje nesoudržné odůvodnění.
   Druhý důvod kasačního opravného prostředku se opírá o argument, podle kterého Soud nesprávně vyložil a použil právo Společenství, pokud jde o porušení zásady zákazu zpětné účinnosti ve vztahu k dodržení reklamních opatření, a že jeho rozsudek obsahuje v tomto ohledu nesoudržné odůvodnění.
   Třetí důvod kasačního opravného prostředku se opírá o skutečnost, že byla porušena zásada proporcionality práva Společenství.


title: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 14. dubna 2005 ve věci C-146/04: Komise Evropských společenství proti Nizozemskému království (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2000/69/ES a 2001/81/ES — Látky znečišťující ovzduší — Národní emisní stropy — Neprovedení směrnice)

text:
               11.6.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 143/12

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (šestého senátu)
   ze dne 14. dubna 2005
   ve věci C-146/04: Komise Evropských společenství proti Nizozemskému království (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2000/69/ES a 2001/81/ES - Látky znečišťující ovzduší - Národní emisní stropy - Neprovedení směrnice)
   (2005/C 143/15)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Ve věci C-146/04, jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES, podaná dne 19. března 2004, Komise Evropských společenství, (zmocněnci: M. van Beek a G. Valero Jordana) proti Nizozemskému království (zmocněnci: H. G. Sevenster a J. van Bakel), Soudní dvůr (šestý senát), ve složení A. Borg Barthet (zpravodaj), předseda senátu, S. von Bahr a J. Malenovský, soudci, generální advokát: P. Léger, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 14. dubna 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1.

               Nizozemské království tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2000/69 ze dne 16. listopadu 2000 o mezních hodnotách pro benzen a oxid uhelnatý v ovzduší, jakož i se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2001/81/ES ze dne 23. října 2001 o národních emisních stropech pro některé látky znečišťující ovzduší, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z těchto směrnic.

               2.

               Nizozemskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 106, 30.04.2004.


title: Věc T-125/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 24. září 2015 – Viasat Broadcasting UK v. Komise „Státní podpory — Služba veřejnoprávního vysílání — Rozhodnutí prohlašující podpory za slučitelné s vnitřním trhem — Podpora poskytnutá dánskými orgány ve prospěch dánské veřejnoprávní televizní stanice TV2/Danmark — Veřejné financování poskytnuté na vyrovnání nákladů spjatých s plněním závazků veřejné služby — Slučitelnost podpory — Rozsudek Altmark“

text:
               23.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 389/26

         Rozsudek Tribunálu ze dne 24. září 2015 – Viasat Broadcasting UK v. Komise
   (Věc T-125/12) (1)

   („Státní podpory - Služba veřejnoprávního vysílání - Rozhodnutí prohlašující podpory za slučitelné s vnitřním trhem - Podpora poskytnutá dánskými orgány ve prospěch dánské veřejnoprávní televizní stanice TV2/Danmark - Veřejné financování poskytnuté na vyrovnání nákladů spjatých s plněním závazků veřejné služby - Slučitelnost podpory - Rozsudek Altmark“)
   (2015/C 389/26)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Viasat Broadcasting UK Ltd (West Drayton, Spojené království) (zástupci: S. Kalsmose-Hjelmborg a M. Honoré, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: L. Flynn a B. Stromsky, zmocněnci)

      Vedlejší účastníci podporující žalovanou: Dánské království (zástupci: původně C. Vang a V. Pasternak Jørgensen, zmocněnci, poté V. Pasternak Jørgensen, ve spolupráci s K. Lundgaard Hansenem, advokátem, a konečně C. Thorning, zmocněnec, ve spolupráci s K. Lundgaard Hansenem a R. Holgaardem, advokáty); a TV2/Danmark A/S (Odense, Dansko) (zástupce: O. Koktvedgaard, advokát)

      Předmět věci

   Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise 2011/839/EU ze dne 20. dubna 2011 o opatřeních učiněných Dánskem (C 2/03) ve prospěch TV2/Danmark (Úř. věst. L 340, s. 1)

      Výrok rozsudku

               1)

               Není důvodné rozhodnout o žalobě v části, v níž směřuje ke zrušení rozhodnutí Komise 2011/839/EU ze dne 20. dubna 2011 o opatřeních učiněných Dánskem (C 2/03) ve prospěch TV2/Danmark v rozsahu, v němž Komise měla za to, že příjmy z reklamy za roky 1995 a 1996 vyplacené společnosti TV2/Danmark prostřednictvím fondu TV2 představují státní podporu.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Společnost Viasat Broadcasting UK Ltd ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

               4)

               Dánské království ponese vlastní náklady řízení.

               5)

               Společnost TV2/Danmark A/S ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 138, 12.5.2012.


title: Věc T-58/10: Usnesení Tribunálu ze dne 11. ledna 2012 — Phoenix-Reisen a DRV v. Komise ( „Žaloba na neplatnost — Státní podpory — Německý režim týkající se náhrad vyplácených zaměstnancům podniků v platební neschopnosti a jejich financování — Rozhodnutí konstatující neexistenci státní podpory — Nepřípustnost“ )

text:
               25.2.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 58/9

         Usnesení Tribunálu ze dne 11. ledna 2012 — Phoenix-Reisen a DRV v. Komise
   (Věc T-58/10) (1)

   (Žaloba na neplatnost - Státní podpory - Německý režim týkající se náhrad vyplácených zaměstnancům podniků v platební neschopnosti a jejich financování - Rozhodnutí konstatující neexistenci státní podpory - Nepřípustnost)
   2012/C 58/17
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Phoenix-Reisen GmbH (Bonn, Německo); a Deutscher Reiseverband eV (DRV) (Berlín, Německo) (zástupce: R. Gerharz, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: L. Flynn a B. Martenczuk, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Spolková republika Německo (zástupci: T. Henze, J. Möller a B. Klein, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise K(2009) 8707 konečné ze dne 19. listopadu 2009, kterým se určuje, že režim týkající náhrad vyplácených zaměstnancům podniků v platební neschopnosti a jejich financování, stanovený německými právními předpisy, nepředstavuje státní podporu (podpora NN 55/2009) (Úř. věst. C 323, s. 5).

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá jako nepřípustná.

               2)

               Phoenix-Reisen GmbH a Deutscher Reiseverband eV (DRV) ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení, které vznily Evropské komisi.

               3)

               Spolková republika Německo ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 113, 1.5.2010.


title: Věc T-731/16: Usnesení Tribunálu ze dne 16. března 2017 – Perifereia Stereas Elladas v. Komise

text:
               8.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 144/63

         Usnesení Tribunálu ze dne 16. března 2017 – Perifereia Stereas Elladas v. Komise
   (Věc T-731/16) (1)

   (2017/C 144/98)
   Jednací jazyk: řečtina
   Předseda třetího senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 462, 12.12.2016.


title: Věc T-556/15: Žaloba podaná dne 25. září 2015 – Portugalsko v. Komise

text:
               30.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 398/64

         Žaloba podaná dne 25. září 2015 – Portugalsko v. Komise
   (Věc T-556/15)
   (2015/C 398/78)
   Jednací jazyk: portugalština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Portugalská republika (zástupci: L. Fernanes, M. Figueiredo, P. Estêvão a J. Almeida, zmocněnci)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise C(2015) 4076 (1) v rozsahu, v němž z důvodu „nedostatků v LPIS“ vylučuje z financování částku 13 7 3 89  156,95 EUR odpovídající výdajům vykázaným Portugalskou republikou v rámci opatření Ostatní přímé podpory, Plochy, v rozpočtových letech 2010, 2011 a 2012;

               —

               uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně následující žalobní důvody.

               A –

               K rozpočtovým rokům 2009 a 2010:

                           —

                           porušení zásady proporcionality a článku 5 SEU, neboť skutečnost, že Komise bez řádného odůvodnění odmítla výpočet předložený portugalskými orgány, přestože výpočty a předpoklady byly naprosto stejné jako výpočty a předpoklady, které Komise již akceptovala při dřívějších šetřeních, představuje spolu s uplatněním paušální opravy, ačkoli v plnění Akčního plánu IACS došlo prokazatelně k mnohým zlepšením, jednoznačné porušení zásady loajální spolupráce.

               B –

               K rozpočtovému roku 2011:

                           1.

                           porušení zásady loajální spolupráce spočívající v tom, že Komise v souvislosti s rozdíly ve fungování systému identifikace zemědělských pozemků (SIZP) a geografického informačního systému (GIS) pro rozpočtový rok 2011 zmařila veškeré úsilí vynaložené portugalskými orgány, zejména jimi přijatá opatření – Akční plán schválený certifikačním subjektem, který byl s odkazem specificky na hospodářský rok 2011 plněn se souhlasem a s vědomím Komise;

                           2.

                           porušení zásady kontradiktornosti spočívající v tom, že v uvědomění podle článku 11 nařízení (ES) č. 885/06 (2) v souvislosti s hospodářským rokem 2011 jsou jako předmět šetření uvedeny nesrovnalosti odhalené na úrovni SIZP, nicméně rozhodnutí je založeno na protiprávní konsolidaci nároků, o kterém není v písemnosti zaslané podle citovaného článku 11 žádná zmínka, takže portugalské orgány neměly možnost se k němu vyjádřit;

                           3.

                           porušení článku 11 nařízení (ES) č. 885/06 spočívající v tom, že rozhodnutí nebylo řádně odůvodněno, neboť jeho odůvodnění je nepřesné a jako takové je v rozporu se smyslem a cílem čl. 11 odst. 1 nařízení č. 885/2006.

               C –

               Navýšení/Sazby paušální opravy – K rozpočtovým rokům 2009 až 2011:

                           —

                           porušení čl. 31 odst. 2 nařízení č. 1290/2005 (3) a zásady proporcionality, jakož i sankční povahy AGRI/61 495/2002-REV1 spočívající v tom, že přijatá opatření (roz. rozhodnutí) nejsou přiměřená ani nezbytná pro dosažení sledovaného cíle a překračují meze toho, co je k dosažení tohoto cíle nezbytné, neboť portugalské orgány provádějí výpočty v souladu s pokyny Komise a posléze se tento orgán rozhodl uplatnit paušální opravu.

      (1)  Prováděcí rozhodnutí ze dne 22. června 2015, kterým se z financování Evropskou unií vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) (Úř. věst. L 182, s. 39).

      (2)  Nařízení Komise (ES) ze dne 21. června 2006, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1290/2005, pokud jde o akreditaci platebních agentur a dalších subjektů a schválení účetní závěrky EZZF a EZFRV (Úř. věst. L 171, s. 90).

      (3)  Nařízení Rady (ES) ze dne 21. června 2005 o financování společné zemědělské politiky (Úř. věst. L 209, s. 1).


title: Věc T-482/13: Žaloba podaná dne 9. září 2013 — MedSkin Solutions Dr. Suwelack v. OHIM — Cryo-Save (CryoSafe)

text:
               26.10.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 313/33

         Žaloba podaná dne 9. září 2013 — MedSkin Solutions Dr. Suwelack v. OHIM — Cryo-Save (CryoSafe)
   (Věc T-482/13)
   2013/C 313/63
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: MedSkin Solutions Dr. Suwelack AG (Billerbeck, Německo) (zástupce: Rechtsanwalt A. Thünken)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Cryo-Save AG (Pfäffikon, Švýcarsko)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 4. července 2003 ve věci R 1759/2012-4 a změnil jej v tom smyslu, že odvolání podané žalobkyní u OHIM je odůvodněné, a zamítl námitku;

               —

               podpůrně, zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 4. července 2003 ve věci R 1759/2012-4 a vrátil věc příslušnému průzkumovému referentovi;

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „CryoSafe“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 5 a 40 — přihláška ochranné známky Společenství č. 9 619 586

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Cryo-Save AG

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Slovní ochranná známka „CryoSafe“ pro výrobky zařazené do třídy 10, 42 a 44

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Částečné vyhovění námitce

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009


title: Věc C-407/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte suprema di cassazione (Itálie) dne 17. července 2013 — Rotondo a další v. Rete Ferroviaria Italiana

text:
               26.10.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 313/7

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte suprema di cassazione (Itálie) dne 17. července 2013 — Rotondo a další v. Rete Ferroviaria Italiana
   (Věc C-407/13)
   2013/C 313/12
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Corte suprema di cassazione

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Francesco Rotondo a další

      Žalovaná: Rete Ferroviaria Italiana SpA

      Předběžné otázky

               1)

               Lze na práci v odvětví plavby použít ustanovení rámcové dohody o pracovních poměrech na dobu určitou, jež byla provedena směrnicí Rady 1999/70/ES (1), a zejména může se ustanovení 2 bod 1 vztahovat i na zaměstnance přijaté na dobu určitou na trajektové lodě, které zajišťují denní spoje?

               2)

               Brání rámcová dohoda provedená směrnicí Rady 1999/70/ES a zejména její ustanovení 3 bod 1 vnitrostátní právní úpravě, která stanoví (článek 332 zákoníku o letecké a lodní dopravě), že má být uvedena „doba trvání“ smlouvy, nikoliv její „konec“, a je s uvedenou směrnicí slučitelné ustanovení o době trvání smlouvy, kde je stanoven jasný termín jejího trvání („maximálně 78 dní“), ale kde není jasné, kdy k tomu má dojít.

               3)

               Brání rámcová dohoda, která je provedena směrnicí Rady 1999/70/ES, a zejména její ustanovení 3 bod 1 vnitrostátní právní úpravě (články 325, 326 a 332 zákoníku o letecké a lodní dopravě), která stanoví jako objektivní důvody uzavření smlouvy na dobu určitou uskutečnění plavby nebo plaveb, čímž v podstatě dochází k překrytí předmětu smlouvy (poskytnutí služby) a její příčiny (důvod uzavření smlouvy na dobu určitou).

               4)

               Brání rámcová dohoda, která je provedena směrnicí, vnitrostátní právní úpravě (a to ustanovením zákoníku o letecké a lodní dopravě), která vylučuje v případě využití obnovování smluv (které může představovat zneužití ve smyslu ustanovení 5), aby tyto smlouvy byly převedeny na pracovní poměr na dobu neurčitou (opatření stanovené v článku 326 zákoníku o letecké a lodní dopravě jen pro případ, že zaměstnanec poskytuje služby nepřetržitě po dobu delší než jeden rok, a za předpokladu, že mezi skončením smlouvy a uzavřením následující smlouvy neuběhne více než šedesát dní)

      (1)  Směrnice Rady 1999/70/ES ze dne 28. června 1999 o rámcové dohodě o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS (Úř. Věst L 175, s. 43)


title: Věc C-624/15: Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 18. května 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Vilniaus apygardos administracinis teismas – Litva) – UAB „Litdana“ v. Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos „Řízení o předběžné otázce — Daně — Daň z přidané hodnoty (DPH) — Směrnice 2006/112/ES — Článek 314 — Režim ziskové přirážky — Podmínky použití — Odepření vnitrostátních daňových orgánů přiznat osobě povinné k dani právo uplatnit režim ziskové přirážky — Údaje na fakturách týkající se jak uplatnění režimu ziskové přirážky dodavatelem, tak osvobození od DPH — Neuplatnění režimu ziskové přirážky dodavatelem na dodání — Náznaky vzbuzující podezření, že došlo k nesrovnalosti nebo k podvodu při dodání“

text:
               24.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 239/7

         Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 18. května 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Vilniaus apygardos administracinis teismas – Litva) – UAB „Litdana“ v. Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos
   (Věc C-624/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Daně - Daň z přidané hodnoty (DPH) - Směrnice 2006/112/ES - Článek 314 - Režim ziskové přirážky - Podmínky použití - Odepření vnitrostátních daňových orgánů přiznat osobě povinné k dani právo uplatnit režim ziskové přirážky - Údaje na fakturách týkající se jak uplatnění režimu ziskové přirážky dodavatelem, tak osvobození od DPH - Neuplatnění režimu ziskové přirážky dodavatelem na dodání - Náznaky vzbuzující podezření, že došlo k nesrovnalosti nebo k podvodu při dodání“)
   (2017/C 239/09)
   Jednací jazyk: litevština

      Předkládající soud

   Vilniaus apygardos administracinis teismas

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: UAB „Litdana“

      Žalovaný: Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos
   za přítomnosti: Klaipėdos apskrities valstybinė mokesčių inspekcija

      Výrok

   Článek 314 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty, ve znění směrnice Rady 2010/45/EU ze dne 13. července 2010, musí být vykládán v tom smyslu, že brání tomu, aby příslušné orgány členského státu odmítly přiznat osobě povinné k dani, která obdržela fakturu, na které jsou uvedeny údaje týkající se jak režimu ziskové přirážky, tak osvobození od daně z přidané hodnoty (DPH), právo uplatnit režim ziskové přirážky, byť z následné kontroly provedené uvedenými orgány vyplývá, že obchodník povinný k dani, který dodal použité zboží, ve skutečnosti tento režim na dodání tohoto zboží neuplatnil, ledaže příslušné orgány prokáží, že osoba povinná k dani nejednala v dobré víře nebo že nepřijala všechna rozumná opatření, která jsou v její moci, aby se ujistila, že plnění, které uskutečňuje, nevede k její účasti na daňovém podvodu, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu.

      (1)  Úř. věst. C 48, 8.2.2016.


title: Věc T-273/05: Žaloba podaná dne 20. července 2005 proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) The Black & Decker Corporation

text:
               3.9.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/55

         Žaloba podaná dne 20. července 2005 proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) The Black & Decker Corporation
   (Věc T-273/05)
   (2005/C 217/113)
   Jazyk, ve kterém byla sepsána žaloba: angličtina
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 20. července 2005 žaloba směřující proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) podaná The Black & Decker Corporation, se sídlem v Towson, Maryland (Spojené státy americké), zastoupenou P. Harrisem, advokátem.
   Atlas Copco Aktiebolag se sídlem ve Stockholmu (Švédsko) byla dalším účastníkem řízení před odvolacím senátem.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 3. května 2005 (věc R 786/2004-1);

               —

               prohlásil námitkové řízení B623 589 za nepřípustné;

               —

               uložil OHIM, aby žalobkyni nahradil náklady probíhajícího řízení, jakož i řízení o opravném prostředku.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

               Přihlašovatel ochranné známky Společenství:

               Žalobkyně

               Dotčená ochranná známka Společenství:

               Obrazová ochranná známka v černé a žluté barvě ve třídě 7 (ruční přenosné elektrické nářadí atd.)

               Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení:

               Atlas Copco Aktiebolag

               Namítaná ochranná známka nebo označení:

               Nezapsané ochranné známky a označení používané v obchodu ve všech členských státech pro elektrické nářadí

               Rozhodnutí námitkového oddělení:

               Zamítnutí námitek z důvodu jejich nepřípustnosti

               Rozhodnutí odvolacího senátu:

               Zrušení napadeného rozhodnutí a vrácení věci námitkovému oddělení k dalšímu projednání

               Žalobní důvody:

               Žalobkyně tvrdí, že námitky měly být prohlášeny za nepřípustné, jelikož neurčovaly dostatečně jasně dovolávané starší ochranné známky a označení v rozporu s pravidlem 18 odst. 1 nařízení č. 2868/1995 (1).

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 2868/1995 ze dne 13. prosince 1995, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 303 ze dne 15.12.1995, s. 1).


title: Věc T-430/11: Žaloba podaná dne 4. srpna 2011 — Telefónica v. Komise

text:
               24.9.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/47

         Žaloba podaná dne 4. srpna 2011 — Telefónica v. Komise
   (Věc T-430/11)
   2011/C 282/86
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Telefónica, SA (Madrid, Španělsko) (zástupci: J. Ruiz Calzado, advokát, M. Núñez-Müller, Rechtsanwalt, a J. Domínguez Pérez, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil čl. 1 odst. 1 rozhodnutí;

               —

               podpůrně, zrušil částečně odstavce 4 a 5 článku 1 rozhodnutí;

               —

               podpůrně, zrušil článek 4 rozhodnutí, nebo změnil odpovídajícím způsobem jeho rozsah, a

               —

               uložil Komisi náhradu veškerých nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Tato žaloba směřuje proti rozhodnutí Komise ze dne 12. ledna 2011, vydanému ve věci K 45/2007 (ex NN 51/2007, ex CP 9/2007), o daňových odpisech finančního goodwillu vzniklého nabytím podílu v zahraničních podnicích zavedených Španělskem.
   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou tytéž, jako byly uvedeny ve věci T-429/11, BBVA v. Komise.


title: Věc T-333/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 16. září 2013 — ATC a další v. Komise ( „Mimosmluvní odpovědnost — Veterinární politika — Bezpečnostní opatření v krizové situaci — Ochranná opatření související s vysoce patogenní influenzou ptáků ve třetích zemích — Zákaz dovozů volně žijících ptáků odchycených ve volné přírodě — Dostatečně závažné porušení právních pravidel, jejichž předmětem je přiznání práv jednotlivcům — Zjevné a závažné porušení mezí posuzovací pravomoci — Směrnice 91/496/ES a 92/65/ES — Zásada obezřetnosti — Povinnost péče — Přiměřenost“ )

text:
               9.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 325/22

         Rozsudek Tribunálu ze dne 16. září 2013 — ATC a další v. Komise
   (Věc T-333/10) (1)

   (Mimosmluvní odpovědnost - Veterinární politika - Bezpečnostní opatření v krizové situaci - Ochranná opatření související s vysoce patogenní influenzou ptáků ve třetích zemích - Zákaz dovozů volně žijících ptáků odchycených ve volné přírodě - Dostatečně závažné porušení právních pravidel, jejichž předmětem je přiznání práv jednotlivcům - Zjevné a závažné porušení mezí posuzovací pravomoci - Směrnice 91/496/ES a 92/65/ES - Zásada obezřetnosti - Povinnost péče - Přiměřenost)
   2013/C 325/37
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastníci řízení

      Žalobci: Animal Trading Company (ATC) BV (Loon op Zand, Nizozemsko); Avicentra NV (Malle, Belgie); Borgstein birds and Zoofood Trading vof (Wamel, Nizozemsko); Bird Trading Company Van der Stappen BV (Dongen, Nizozemsko); New Little Bird’s Srl (Anagni, Itálie); Vogelhuis Kloeg (Zevenbergen, Nizozemsko); a Giovanni Pistone (Westerlo, Belgie) (zástupci: M. Osse a J. Houdijk, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: F. Jimeno Fernández a B. Burggraaf, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žaloba na náhradu škody, která žalobcům údajně vznikla v důsledku toho, že Komise přijala rozhodnutí 2005/760/ES ze dne 27. října 2005 o některých ochranných opatřeních souvisejících s vysoce patogenní influenzou ptáků ve třetích zemích při dovozu ptáků chovaných v zajetí (Úř. věst. L 285, s. 60), jehož použitelnost byla následně prodloužena, a dále nařízení Komise (ES) č. 318/2007 ze dne 23. března 2007, kterým se stanoví veterinární podmínky dovozu některých ptáků do Společenství a jeho karanténní podmínky (Úř. věst. L 84, s. 7).

      Výrok rozsudku

               1)

               Evropské unii se ukládá povinnost nahradit škody způsobené společnostem Animal Trading Company (ATC) BV, Avicentra NV, Borgstein birds and Zoofood Trading vof, Bird Trading Company Van der Stappen BV, New Little Bird’s Srl, Vogelhuis Kloeg a Giovanimu Pistonemu z důvodu, že Evropská komise přijala a provedla zaprvé rozhodnutí 2005/760/ES ze dne 27. října 2005 o některých ochranných opatřeních souvisejících s vysoce patogenní influenzou ptáků ve třetích zemích při dovozu ptáků chovaných v zajetí, zadruhé rozhodnutí 2005/862/ES ze dne 30. listopadu 2005, kterým se mění rozhodnutí 2005/759/ES a 2005/760/ES týkající se ochranných opatření proti influenze ptáků kromě drůbeže, zatřetí rozhodnutí 2006/79/ES ze dne 31. ledna 2006, kterým se mění rozhodnutí 2005/759/ES a 2005/760/ES, pokud jde o prodloužení doby jejich použitelnosti, začtvrté rozhodnutí 2006/405/ES ze dne 7. června 2006, kterým se mění rozhodnutí 2005/710/ES, 2005/734/ES, 2005/758/ES, 2005/759/ES, 2005/760/ES, 2006/247/ES a 2006/265/ES, pokud jde o některá ochranná opatření týkající se vysoce patogenní influenzy ptáků, zapáté rozhodnutí 2005/522/ES ze dne 25. července 2006, kterým se mění rozhodnutí 2005/759/ES a 2005/760/ES, pokud jde o některá ochranná opatření související s vysoce patogenní influenzou ptáků a přesun některých živých ptáků do Společenství, zašesté rozhodnutí 2007/21/ES ze dne 22. prosince 2006, kterým se mění rozhodnutí 2005/760/ES, pokud jde o některá ochranná opatření související s vysoce patogenní influenzou ptáků a dovozem ptáků jiných než drůbež do Společenství, jakož i zasedmé rozhodnutí 2007/183/ES ze dne 23. března 2007, kterým se mění rozhodnutí 2005/760/ES.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Účastníci řízení předají Tribunálu ve lhůtě tří měsíců od data vyhlášení tohoto rozsudku vyčíslené částky náhrady škody, na nichž se společně dohodnou.

               4)

               Nebude-li dosaženo dohody, předají účastníci řízení ve stejné lhůtě Tribunálu své číselně vyjádřené návrhy.

               5)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.

      (1)  Úř. věst. C 274, 9.10.2010.


title: Věc C-119/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Østre Landsret (Dánsko) dne 25. února 2016 – C Danmark I v. Skatteministeriet

text:
               25.7.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 270/27

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Østre Landsret (Dánsko) dne 25. února 2016 – C Danmark I v. Skatteministeriet
   (Věc C-119/16)
   (2016/C 270/32)
   Jednací jazyk: dánština

      Předkládající soud

   Østre Landsret

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: C Danmark I

      Žalovaný: Skatteministeriet

      Předběžné otázky

               1.

               Musí být čl. 1 odst. 1 směrnice 2003/49/ES (1) ve spojení s jejím čl. 1 odst. 4 vykládán v tom smyslu, že společnost, která je rezidentem členského státu podle článku 3 této směrnice a která za takových okolností, jako jsou okolnosti v projednávané věci, získá úrok od dceřiné společnosti z jiného členského státu, je „skutečným vlastníkem“ tohoto úroku pro účely této směrnice?

                           1.1.

                           Má být pojem „skutečný vlastník“ podle čl. 1 odst. 1 směrnice 2003/49/ES ve spojení s jejím čl. 1 odst. 4 vykládán v souladu s příslušným pojmem nacházejícím se v článku 11 vzorové úmluvy OECD o daních z příjmu a majetku z roku 1977?

                           1.2.

                           V případě kladné odpovědi na otázku 1.1., je třeba tento pojem vykládat pouze s ohledem na komentář k článku 11 vzorové úmluvy OECD o daních z příjmu a majetku z roku 1977 (odstavec 8), anebo lze při výkladu použít i následné komentáře včetně dodatků z roku 2003 týkajících se „prostřednických společností“ (odstavec 8.1, nyní odstavec 10.1), a dodatků z roku 2014 týkajících se „smluvních či zákonných povinností“ (odstavec 10.2)?

                           1.3.

                           Lze-li komentář z roku 2003 zohlednit při tomto výkladu, je třeba k tomu, aby společnost nebyla považována za „skutečného vlastníka“ pro účely směrnice 2003/49/ES, potřeba, aby skutečně došlo k převedení finančních prostředků na osoby, které stát, jehož rezidentem je osoba, která úrok vyplácí, považuje za „skutečné vlastníky“ předmětného úroku, a pokud ano, je dále třeba, aby převod těchto prostředků proběhl současně se zaplacením úroku nebo v době blízké jeho zaplacení?

                                       1.3.1.

                                       Jaký význam má v této souvislosti to, že pro účely úvěru je využit vlastní kapitál, že předmětný úrok přirůstá k jistině, že příjemce úroku následně uskuteční v rámci skupiny převod na svou mateřskou společnost, která je rezidentem v tomtéž státě, s cílem upravit příjmy pro daňové účely podle platných právních předpisů tohoto státu, že předmětný úrok je následně přeměněn na vlastní kapitál ve společnosti, která je dlužníkem z úvěru, že příjemce úroku má smluvní či zákonnou povinnost převést jej na jinou osobu, a že většina osob, které stát, jehož rezidentem je osoba vyplácející úrok, považuje za „skutečné vlastníky“ úroku, je rezidenty v jiných členských státech nebo ve státech, s nimiž Dánsko uzavřelo smlouvu o zamezení dvojímu zdanění, takže podle dánských daňových předpisů by nebyl dán základ pro sražení daně u zdroje, pokud by tyto osoby byly poskytovateli úvěru a úrok jim tak plynul přímo?

                           1.4.

                           Jaký význam má pro posouzení otázky, zda lze příjemce úroku považovat za „skutečného vlastníka“ pro účely uvedené směrnice, pokud předkládající soud dospěl po posouzení skutkového stavu k závěru, že příjemce — který nemá povinnost převést přijatý úrok na jinou osobu na základě smlouvy ani zákona — nemá „plné“ právo na to „požívat a užívat“ úrok ve smyslu komentáře z roku 2014 ke vzorové úmluvě OECD o daních z příjmu a majetku z roku 1977?

               2.

               Je podmínkou k tomu, aby se členský stát mohl dovolávat čl. 5 odst. 1 směrnice týkajícího se uplatnění vnitrostátních předpisů zamezujících daňovým únikům a zneužití daňových režimů nebo čl. 5 odst. 2 této směrnice, že dotyčný členský stát přijal zvláštní vnitrostátní předpis provádějící článek 5 této směrnice nebo že vnitrostátní právní úprava obsahuje obecná ustanovení či zásady týkající se daňových úniků a zneužití daňových režimů, které lze vykládat v souladu s článkem 5?

                           2.1.

                           V případě kladné odpovědi na otázku 2, lze § 2 odst. 2 písm. d) zákona o korporační dani, který stanoví, že omezená povinnost k dani z úroku se nevztahuje na „úrok osvobozený od daně […] podle směrnice 2003/49/ES o společném systému zdanění úroků a licenčních poplatků mezi přidruženými společnostmi z různých členských států“, považovat za zvláštní vnitrostátní předpis ve smyslu článku 5 uvedené směrnice?

               3.

               Je ustanovení ve smlouvě o zamezení dvojímu zdanění, která byla sepsána podle vzorové úmluvy OECD o daních z příjmu a majetku, kterou uzavřely dva členské státy a podle níž je úrok zdaňován v závislosti na tom, zda je příjemce úroku považován za skutečného vlastníka úroku, smluvním ustanovením zamezujícím zneužití daňových režimů ve smyslu článku 5 směrnice?

               4.

               Musí členský stát, který nehodlá uznat, že společnost v jiném členském státě je skutečným vlastníkem úroku, a tvrdí, že společnost v jiném členském státě je tzv. umělou prostřednickou společností, určit na základě směrnice 2003/49/ES či článku 10 ES, koho v takovém případě považuje za skutečného vlastníka?

               5.

               Pokud se má za to, že společnost, která je rezidentem jednoho členského státu (mateřská společnost), není podle směrnice 2003/49/ES osvobozena od srážkové daně z úroku získaného od společnosti, která je rezidentem v druhém členském státě (dceřiná společnost), a mateřská společnost v tomto druhém členském státě zde má omezenou povinnost k dani z tohoto úroku, brání článek 43 ES ve spojení s článkem 48 ES právní úpravě, podle níž tento druhý členský stát vyžaduje, aby společnost, která má povinnost zaplatit srážkovou daň (dceřiná společnost), zaplatila v případě prodlení s platbou srážkové daně úrok z prodlení ve vyšší úrokové sazbě, než je sazba úroku z prodlení, kterou tento členský stát stanoví pro pohledávky z korporační daně (včetně příjmu z úroků) za společností, která je rezidentem v tomtéž členském státě?

               7.

               Pokud se má za to, že společnost, která je rezidentem jednoho členského státu (mateřská společnost), není podle směrnice 2003/49/ES osvobozena od srážkové daně z úroku získaného od společnosti, která je rezidentem v druhém členském státě (dceřiná společnost), a mateřská společnost v tomto druhém členském státě má v tomto státě omezenou povinnost k dani z tohoto úroku, brání článek 43 ES ve spojení s článkem 48 ES (a subsidiárně článek 56 ES) jako celek či zvlášť takové právní úpravě, podle níž:

                           a)

                           druhý členský stát vyžaduje, aby osoba, která vyplácí úrok, srazila u zdroje daň z tohoto úroku, a stanoví, že tato osoba má povinnost odvést orgánům daň, kterou nesrazila u zdroje, jestliže povinnost srazit daň u zdroje neplatí v případě, že je příjemce úroku rezidentem v tomto druhém členském státě?

                           (b)

                           by mateřská společnost v druhém členském státě nemusela zaplatit zálohy na korporační daň v prvních dvou zdaňovacích obdobích a korporační daň by začala platit k mnohem pozdějšímu datu, než je datum splatnosti srážkové daně?

                     Soudní dvůr Evropské unie je žádán, aby odpověď na otázku 5 zahrnul do odpovědi na otázku 6.

      (1)  Směrnice Rady 2003/49/ES ze dne 3. června 2003 o společném systému zdanění úroků a licenčních poplatků mezi přidruženými společnostmi z různých členských států (Úř. věst. 2003, L 157, s. 49; Zvl. vyd. 09/01, s. 380).


title: Věc T-603/14: Usnesení Tribunálu ze dne 15. září 2015 – Drex Technologies v. Rada

text:
               16.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 381/60

         Usnesení Tribunálu ze dne 15. září 2015 – Drex Technologies v. Rada
   (Věc T-603/14) (1)

   (2015/C 381/82)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda sedmého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 361, 13.10.2014.


title: Věc C-70/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgerichtshof (Rakousko) dne 17. února 2009 – Alexander Hengartner a Rudolf Gasser

text:
               1.5.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 102/12

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgerichtshof (Rakousko) dne 17. února 2009 – Alexander Hengartner a Rudolf Gasser
   (Věc C-70/09)
   2009/C 102/17
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Verwaltungsgerichtshof

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Alexander Hengartner, Rudolf Gasser

      Žalovaný: Vorarlberger Landesregierung

      Předběžná otázka

               1)

               Je lov, v případě, kdy oprávněný k lovu prodá zastřelenou zvěř v tuzemsku, samostatnou výdělečnou činností ve smyslu článku 43 ES, a to i tehdy, když z této činnosti nemá být celkově dosažen žádný zisk ?


title: Věc T-351/09: Usnesení Tribunálu ze dne 7. července 2011 — Acetificio Marcello de Nigris v. Komise ( „Žaloba na neplatnost — Zápis chráněného zeměpisného označení — Neexistence osobního dotčení — Nepřípustnost“ )

text:
               24.9.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/17

         Usnesení Tribunálu ze dne 7. července 2011 — Acetificio Marcello de Nigris v. Komise
   (Věc T-351/09) (1)

   (Žaloba na neplatnost - Zápis chráněného zeměpisného označení - Neexistence osobního dotčení - Nepřípustnost)
   2011/C 282/32
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Acetificio Marcello de Nigris Srl (Afragola, Itálie) (zástupci: P. Perani a P. Pozzi, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: P. Rossi a B. Rasmussen, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Italská republika (zástupci: G. Palmieri a S. Fiorentino, avvocati dello Stato)

      Předmět

   Návrh na zrušení nařízení Komise (ES) č. 583/2009 ze dne 3. července 2009 o zapsání názvu do rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení [Aceto Balsamico di Modena (CHZO)] (Úř. věst. L 175, s. 7)

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Není třeba rozhodnout o žádosti Consorzio Filiera Aceto Balsamico di Modena na vstup do řízení jako vedlejší účastnice.

               3)

               Acetificio Marcello de Nigris Srl ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

               4)

               Italská republika a Consorzio Filiera Aceto Balsamico di Modena ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 256, 24.10.2009.


title: Věc T-368/10: Žaloba podaná dne 3. září 2010 — Rubinetteria Cisal v. Komise

text:
               23.10.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 288/61

      Žaloba podaná dne 3. září 2010 — Rubinetteria Cisal v. Komise
      (Věc T-368/10)
      ()
      (2010/C 288/110)
      Jednací jazyk: italština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Rubinetteria Cisal SpA (Alzo Frazione di Pella, Itálie) (zástupce: M. Pinnarò, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhové žádání žalobkyně

                  —

                  zrušit rozhodnutí K(2010) 4185 ze dne 23. června 2010;

                  —

                  podpůrně, v případě, že by Tribunál nezrušil uloženou pokutu, snížit její částku na rozumnější úroveň,

                  —

                  uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Rozhodnutí napadené v tomto řízení je stejné jako ve věci T-364/10, Duravit a další v. Komise.
      Žalobkyně uplatňuje na podporu svých návrhových žádání následující žalobní důvody:
      I.   Porušení a nesprávné použití článků 101 SFEU a 53 EHP
      V tomto ohledu žalobkyně uplatňuje, že rozhodnutí v části, která se jí týká, je naprosto nesprávné, jelikož se společnost Cisal neúčastnila (ani nevědomky) dohody, omezila se na výměnu necitlivých a nevyhrazených obchodních informací a (téměř ve všech případech) poté, co samostatném učinila rozhodnutí, jelikož uvedené informace již byly na trhu známy.
      II.   Porušení zásady přiměřenosti a rovnosti
      Podle žalobkyně Komise nevzala v potaz skutečnost že role, zapojení, odpovědnost, získané výhody atd. se mezi výrobci značně liší. Konkrétně žalovaná nečiní žádný rozdíl a nevysvětluje proč uložila společnosti Cisal maximální sankci, zatímco Cisal: 1) se nezapojila do jednoho ze dvou sdružení (Michelangelo); ii) nikdy neměla dvoustranné kontakty; iii) nikdy se neúčastnila jednání, během nichž byly zkoumány tři výrobky (ale pouze armaturní a keramické výrobky), iv) vždy držela málo významnou část trhu.
      Pokud jde o částku pokuty, žalobkyně má za to, že Komise měla určit a vzít v potaz konkrétní dopad porušení na trh, jakož i rozsah relevantního zeměpisného trhu; žalovaná měla rovněž vzít v potaz skutečnou schopnost společnosti Cisal — z hospodářského hlediska — narušit hospodářskou soutěž, jakož i její konkrétní váhu.
      Žalobkyně konečně uplatňuje nesprávný základ pro výpočet, který byl použit při výpočtu pokuty, jakož i nezohlednění polehčujících okolností.


title: Věc T-394/16: Žaloba podaná dne 25. července 2016 – Omnicom International Holdings v. EUIPO – eBay (DATABAY)

text:
               3.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 364/16

      Žaloba podaná dne 25. července 2016 – Omnicom International Holdings v. EUIPO – eBay (DATABAY)
      (Věc T-394/16)
      (2016/C 364/13)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Omnicom International Holdings, Inc. (New York, Spojené státy) (zástupce: D. Farnsworth, Solicitor)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: eBay, Inc. (San Jose, Kalifornie, Spojené státy)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „DATABAY“ – Přihláška č. 12 353 975

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 12. května 2016, ve věci R 925/2015-1

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 5 nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-294/07: Žaloba podaná dne 27. července 2007 – Stepek v. OHIM – Masters Golf Company (GOLF-FASHION MASTERS THE CHOICE TO WIN)

text:
               6.10.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 235/19

         Žaloba podaná dne 27. července 2007 – Stepek v. OHIM – Masters Golf Company (GOLF-FASHION MASTERS THE CHOICE TO WIN)
   (Věc T-294/07)
   (2007/C 235/35)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobce: Wilhelm Stepek (Stadl-Paura, Rakousko) (zástupci: H. Heigl, W. Berger a G. Lehner, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: The Masters Golf Company Ltd.
   Návrhová žádání žalobce

               —

               určit, že rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu ze dne 23. května 2007 ve věci R 95/2007-1 bylo vydáno neoprávněně;

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu ze dne 23. května 2007 ve věci R 95/2007-1;

               —

               určit, že The Masters Golf Company Ltd. je povinna žalobci nahradit náklady řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Žalobce.

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka „GOLF-FASHION MASTERS THE CHOICE TO WIN“ pro výrobky zařazené do tříd 3, 9, 12, 18, 24, 25 a 28 (přihláška č. 3 136 041).

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: The Masters Golf Company Ltd.

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Národní obrazová ochranná známka „The Masters“ pro výrobky zařazené do třídy 25 a obrazová ochranná známka „The Masters GOLF COMPANY“ (ochranná známka Společenství č. 1 582 535) pro výrobky zařazené do tříd 12, 25 a 28.

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitkám a zamítnutí přihlášky pro výrobky zařazené do tříd 12, 25 a 28.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Ukončení řízení o odvolání a prohlášení odvolání za nepřípustné.

      Dovolávané žalobní důvody: Protiprávnost výroku rozhodnutí, že je odvolání nepřípustné, jakož i přiřčení nákladů řízení The Masters Golf Company Ltd.


title: Věc T-333/08: Usnesení Tribunálu ze dne 16. prosince 2009 — Bull a další v. Komise

text:
               13.2.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 37/49

         Usnesení Tribunálu ze dne 16. prosince 2009 — Bull a další v. Komise
   (Věc T-333/08) (1)

   2010/C 37/74

      Jednací jazyk: francouzština

   Předseda šestého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 285, 8.11.2008.


title: Věc T-77/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 10. září 2015 – EE v. OHIM (Bílé tečky na šedém pozadí) „Ochranná známka Společenství — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství zobrazující bílé tečky na šedém pozadí — Absolutní důvod pro zamítnutí — Neexistence rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               26.10.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 354/30

         Rozsudek Tribunálu ze dne 10. září 2015 – EE v. OHIM (Bílé tečky na šedém pozadí)
   (Věc T-77/14) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství zobrazující bílé tečky na šedém pozadí - Absolutní důvod pro zamítnutí - Neexistence rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2015/C 354/33)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: EE Ltd (Hatfield, Spojené království) (zástupce: P. Brownlow, solicitor)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: P. Geroulakos, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 24. října 2013 (věc R 704/2013-1) týkajícímu se přihlášky k zápisu obrazového označení znázorňujícího bílé tečky na šedém pozadí jako ochranné známky Společenství.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti EE Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 135, 5.5.2014.


title: Věc T-404/06 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 22. prosince 2006 Fondation européenne pour la formation proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 26. října 2006 ve věci F-1/05, Landgren v. Fondation européenne pour la formation

text:
               24.2.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 42/37

         Kasační opravný prostředek podaný dne 22. prosince 2006 Fondation européenne pour la formation proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 26. října 2006 ve věci F-1/05, Landgren v. Fondation européenne pour la formation
   (Věc T-404/06 P)
   (2007/C 42/64)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastnice řízení

      Navrhovatelka: Fondation européenne pour la formation (Turín, Itálie) (zástupce: G. Vandersanden, advokát)

      Další účastnice řízení: Pia Landgren
   Návrhová žádání navrhovatelky

               —

               prohlásit tento kasační opravný prostředek za přípustný a opodstatněný;

               —

               v důsledku toho zrušit rozsudek Soudu pro veřejnou službu ze dne 26. října 2006 ve věci F-1/05, Landgren v. Fondation européenne pour la formation, který je předmětem tohoto kasačního opravného prostředku, a uznat na základě této skutečnosti legitimitu rozhodnutí o rozvázání pracovního poměru s odpůrkyní ze dne 25. června 2004 s následkem neexistence právního základu pro jakoukoliv náhradu škody;

               —

               uložit odpůrkyni náhradu nákladů řízení na tomto stupni, včetně toho, že ponese vlastní náklady řízení před Soudem prvního stupně.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Rozsudkem ze dne 26. října 2006, jehož zrušení je navrhováno v rámci tohoto kasačního opravného prostředku, Soud pro veřejnou službu zrušil rozhodnutí Fondation européenne pour la formation ze dne 25. června 2004 o rozvázání pracovního poměru na dobu neurčitou s P. Landgren jako dočasnou zaměstnankyní a vyzval účastnice řízení, aby se shodly na peněžním vyrovnání souvisejícím s protiprávností rozhodnutí.
   Na podporu návrhu na zrušení uvedeného rozsudku Fondation vznáší dva důvody kasačního opravného prostředku, přičemž první vychází z nedodržení rozsahu povinnosti odůvodnění. Navrhovatelka kasačního opravného prostředku tvrdí, že neexistuje žádný právní základ zavazující žalovanou odůvodnit rozhodnutí o rozvázání pracovního poměru s dočasným zaměstnancem a že konstatováním opaku napadený rozsudek porušuje článek 47 Pracovního řádu ostatních zaměstnanců (1) a judikaturu, která se vztahuje k tomuto ustanovení. Krom toho navrhovatelka kasačního opravného prostředku uplatňuje, že napadený rozsudek se neprávně opřel o smlouvy a dohody, které se nepoužijí na vztahy mezi orgány a jejich zaměstnanci. Rovněž tvrdí, že napadený rozsudek obsahuje protiklad mezi formálním požadavkem odůvodnění a legitimitou znalosti důvodů pro rozhodnutí o rozvázání smlouvy, kterou má zúčastněná osoba.
   V rámci druhého důvodu kasačního opravného prostředku navrhovatelka kasačního opravného prostředku uplatňuje, že napadený rozsudek obsahuje jednak nesprávné právní posouzení týkající se části o zkreslení skutečností, a jednak nedodržení obecného zájmu, jelikož došlo k nesprávnému posouzení materiálních skutečností, o kterých byla P. Landgren informována a které představují odůvodnění rozhodnutí o rozvázání pracovního poměru.

      (1)  Pracovní řád ostatních zaměstnanců Společenství (PŘOZ) byl definován v článku 3 nařízení Rady (EHS, Euratom, ESUO) č. 259/68 ze dne 29. února 1968, kterým se stanoví služební řád úředníků Evropských společenství a PŘOZ (Úř. věst. L 56, s. 1).


title: Věc T-87/07: Žaloba podaná dne 22. března 2007 – Scil Proteins v. OHIM – Indena (affilene)

text:
               26.5.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 117/27

         Žaloba podaná dne 22. března 2007 – Scil Proteins v. OHIM – Indena (affilene)
   (Věc T-87/07)
   (2007/C 117/43)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Scil Proteins GmbH (Halle, Německo) (zástupci: V. Dalichau, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: Indena SpA (Miláno, Itálie)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu žalovaného ze dne 23. ledna 2006 a opravné rozhodnutí druhého odvolacího senátu ze dne 31. ledna 2007 ve věci R 10/2006-2 v rozsahu, v jakém zamítá námitky ohledně výrobků „výtažků léčivých rostlin pro použití v […] kosmetickém a potravinářském průmyslu, nikoli pro účely diagnostiky“;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Indena SpA

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka „affilene “pro výrobky zařazené do třídy 1 – přihláška č. 2 751 931

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Slovní ochranná známka Společenství „AFFILIN “pro výrobky zařazené do tříd 1 a 5

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitkám v plném rozsahu

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Částečné vyhovění námitkám

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 40/94, neboť dotčené ochranné známky jsou si natolik podobné, že může dojít k jejich záměně rovněž ve vztahu ke zboží, pro něž byl zápis odvolacím senátem povolen.


title: Věc C-213/15 P: Kasační opravný prostředek podaný Evropskou komisí dne 8. května 2015 proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 27. února 2015 ve věci T-188/12, Patrick Breyer v. Evropská komise

text:
               27.7.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 245/7

         Kasační opravný prostředek podaný Evropskou komisí dne 8. května 2015 proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 27. února 2015 ve věci T-188/12, Patrick Breyer v. Evropská komise
   (Věc C-213/15 P)
   (2015/C 245/10)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: P. Van Nuffel a H. Krämer, zmocněnci)

      Další účastníci řízení: Patrick Breyer, Finská republika, Švédské království

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit napadený rozsudek;

               —

               následně ve věci rozhodnout a zamítnout žalobu;

               —

               uložit žalobci náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Evropská komise prostřednictvím svého kasačního opravného prostředku navrhuje, aby Soudní dvůr zrušil rozsudek Tribunálu ze dne 27. února 2015 ve věci T-188/12, Breyer v. Komise v části, v níž Tribunál zrušil rozhodnutí Komise ze dne 3. dubna 2012, kterým Komise odmítla žalobci poskytnout v plném rozsahu přístup k dokumentům týkajícím se provedení směrnice 2006/24 (1) Rakouskou republikou, jakož i k dokumentům, které se vztahují k věci, v níž byl vydán rozsudek ze dne 29. července 2010, Komise v. Rakousko (2), jakož i kterým byl odmítnut přístup k písemnostem, které v rámci této věci předložila Rakouská republika.
   Žalobce založil svou žalobu na neplatnost mj. sporného rozhodnutí na jediném žalobním důvodu, kterým v podstatě vytýká porušení čl. 2 odst. 3 nařízení č. 1049/2001 (3). Tribunál sporné rozhodnutí zrušil v části, v níž byl tímto rozhodnutím odepřen přístup k písemnostem předloženým v rámci této věci Rakouskou republikou. Tribunál k uplatněnému žalobnímu důvodu v podstatě uvedl, že předmětné písemnosti jsou dokumenty ve smyslu čl. 2 odst. 3 ve spojení s čl. 3 písm. a) nařízení č. 1049/2001 a tudíž spadají do působnosti tohoto nařízení, a že čl. 15 odst. 3 čtvrtý pododstavec SFEU nebrání použití nařízení č. 1049/2001 na předmětné písemnosti z důvodu jejich zvláštní povahy.
   Komise opírá svůj kasační opravný prostředek o jediný důvod kasačního opravného prostředku, kterým vytýká výklad čl. 15 odst. 3 SFEU, který tvoří základ závěru Tribunálu, že toto ustanovení nebrání použití nařízení č. 1049/2001 na sporné písemnosti z důvodu jejich zvláštní povahy.

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/24/ES ze dne 15. března 2006 o uchovávání údajů vytvářených nebo zpracovávaných v souvislosti s poskytováním veřejně dostupných služeb elektronických komunikací nebo veřejných komunikačních sítí a o změně směrnice 2002/58/ES, Úř. věst. L 105, s. 54.

      (2)  C-198/09, EU:C:2010:455.

      (3)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise, Úř. věst. L 145, s. 43; Zvl. vyd. 01/03, s. 331.


title: Věc T-300/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 22. května 2012 — Internationaler Hilfsfonds v. Komise ( „Přístup k dokumentům — Nařízení (ES) č. 1049/2001 — Dokumenty týkající se smlouvy LIEN 97 2011 — Částečné odepření přístupu — Určení předmětu původní žádosti — Výjimka týkající se ochrany soukromí a osobnosti jednotlivce — Výjimka týkající se ochrany rozhodovacího procesu — Zásada řádné správy — Konkrétní a individuální přezkum — Povinnost uvést odůvodnění“ )

text:
               30.6.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 194/19

         Rozsudek Tribunálu ze dne 22. května 2012 — Internationaler Hilfsfonds v. Komise
   (Věc T-300/10) (1)

   (Přístup k dokumentům - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Dokumenty týkající se smlouvy LIEN 97 2011 - Částečné odepření přístupu - Určení předmětu původní žádosti - Výjimka týkající se ochrany soukromí a osobnosti jednotlivce - Výjimka týkající se ochrany rozhodovacího procesu - Zásada řádné správy - Konkrétní a individuální přezkum - Povinnost uvést odůvodnění)
   2012/C 194/29
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Internationaler Hilfsfonds eV (Rosbach, Německo) (zástupce: H. Kaltenecker, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: P. Costa de Oliveira a T. Scharf, zmocněnci, ve spolupráci s R. van der Houtem, advokátem)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 29. dubna 2010, kterým se žalobkyni odepírá úplný přístup ke spisu týkajícímu se smlouvy LIEN 97-2011.

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Evropské komise ze dne 29. dubna 2010 se zrušuje v rozsahu, v němž implicitně odepírá přístup k jiným dokumentům, které předala evropskému veřejnému ochránci práv, než těm, které posledně uvedený označil ve spisech 1 až 4 spisu týkajícího se smlouvy LIEN 97 2011.

               2)

               Rozhodnutí Komise ze dne 29. dubna se zrušuje rovněž v rozsahu, v němž výslovně nebo implicitně odepírá přístup k dokumentům ze spisu týkajícího se smlouvy LIEN 97 2011 uvedeným v bodech 106, 134, 194 a 196 tohoto rozsudku.

               3)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               4)

               Komise ponese vlastní náklady, jakož i osm desetin nákladů vynaložených Internationaler Hilfsfonds eV.

      (1)  Úř. věst. C 246, 11.9.2010.


title: Věc T-266/13: Žaloba podaná dne 16. května 2013 — Brainlab v. OHIM (Curve)

text:
               27.7.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 215/14

         Žaloba podaná dne 16. května 2013 — Brainlab v. OHIM (Curve)
   (Věc T-266/13)
   2013/C 215/18
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Brainlab AG (Feldkirchen, Německo) (zástupce: J. Bauer, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 15. března 2013 ve věci R 2073/2012-4 a rozhodnutí Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 17. září 2012 v řízení o zápisu č. 008608473;

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „Curve“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 10, 35, 38, 41, 42, 44 a 45 — přihláška ochranné známky Společenství č. 8 608 473

      Rozhodnutí průzkumového referenta: zamítnutí přihlášky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 7 odst. 1 písm. f) nařízení č. 207/2009


title: Věc C-356/13: Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 20. listopadu 2014 – Evropská komise v. Polská republika „Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 91/676/EHS — Ochrana vod před znečištěním dusičnany ze zemědělských zdrojů — Nedostatečná identifikace vod, které jsou nebo by mohly být zasaženy znečištěním — Nedostatečné označení ohrožených oblastí — Akční programy — Neúplná opatření“

text:
               26.1.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 26/5

         Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 20. listopadu 2014 – Evropská komise v. Polská republika
   (Věc C-356/13) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 91/676/EHS - Ochrana vod před znečištěním dusičnany ze zemědělských zdrojů - Nedostatečná identifikace vod, které jsou nebo by mohly být zasaženy znečištěním - Nedostatečné označení ohrožených oblastí - Akční programy - Neúplná opatření“)
   (2015/C 026/06)
   Jednací jazyk: polština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: E. Manhaeve a K. Herrmann, zmocněnci)

      Žalovaná: Polská republika (zástupce: B. Majczyna, zmocněnec)

      Výrok

               1)

               Polská republika tím, že nedostatečně identifikovala vody, které by mohly být zasaženy znečištěním dusičnany ze zemědělských zdrojů, že nedostatečně označila ohrožené oblasti a že přijala akční programy, jako jsou ty, jež jsou upraveny v článku 5 směrnice Rady 91/676/EHS ze dne 12. prosince 1991 o ochraně vod před znečištěním dusičnany ze zemědělských zdrojů, obsahující opatření, jež nebyla v souladu s touto směrnicí, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 3 směrnice 91/676 ve spojení s přílohou I a z článku 5 uvedené směrnice ve spojení s přílohou II částí A bodem 2, jakož i přílohou III částí 1 bodem 1 této směrnice.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Polské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 344, 23.1.2013.


title: Věc C-233/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Nejvyšším správním soudem (Česká republika) dne 30. května 2008 – Milan Kyrian v. Celní úřad Tábor

text:
               15.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/26

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Nejvyšším správním soudem (Česká republika) dne 30. května 2008 – Milan Kyrian v. Celní úřad Tábor
   (Věc C-233/08)
   (2008/C 209/38)
   Jednací jazyk: čeština
   Předkládající soud
   Nejvyšší správní soud
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Milan Kyrian

      Žalovaný: Celní úřad Tábor
   Předběžné otázky

               1)

               Je třeba čl. 12 odst. 3 směrnice Rady ze dne 15. března 1976 o vzájemné pomoci při vymáhání pohledávek vyplývajících z některých dávek, cel, daní a jiných opatření (76/308/EHS) (1), vykládat tak, že jsou-li u soudu členského státu, ve kterém má sídlo dožádaný orgán, žalobou napadena opatření k vymáhání pohledávky, je tento soud oprávněn v souladu s právními předpisy tohoto členského státu zkoumat to, zda doklad o vymahatelnosti (exekuční titul) je vykonatelný a zda byl řádně doručen dlužníkovi?

               2)

               Vyplývá z obecných právních zásad práva Společenství, zejména zásad spravedlivého procesu, řádné správy a právního státu, že doručení dokladu o vymahatelnosti (exekučního titulu) dlužníkovi v jazyce jiném než jemu srozumitelném, který zároveň není úředním jazykem státu, ve kterém je dlužníkovi doručováno, způsobuje vadu, která umožňuje odepřít vymáhání na základě takového dokladu o vymahatelnosti (exekučního titulu)?

      (1)  Úř. věst. L 73, s. 18, zvláštní vydání v českém jazyce Kapitola 02 Svazek 01 s. 44.


title: Věc C-58/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhof (Německo) dne 6. února 2014 – Hauptzollamt Hannover v. Amazon EU Sàrl

text:
               12.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 142/13

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhof (Německo) dne 6. února 2014 – Hauptzollamt Hannover v. Amazon EU Sàrl
   (Věc C-58/14)
   2014/C 142/16
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesfinanzhof

      Účastníci původního řízení

      Žalovaný a navrhovatel v řízení o opravném prostředku „Revision“: Hauptzollamt Hannover

      Žalobkyně a odpůrkyně v řízení o opravném prostředku „Revision“: Amazon EU Sàrl

      Předběžné otázky

               1)

               Má být popis zboží v podpoložce 8543 7010 kombinované nomenklatury (1) chápán tak, že zahrnuje pouze taková zařízení, která mají výlučně překladatelské nebo slovníkové funkce?

               2)

               V případě záporné odpovědi na první otázku:
               Zahrnuje podpoložka 8543 7010 kombinované nomenklatury také zařízení, jejichž překladatelská nebo slovníková funkce není ve srovnání s jejich hlavní funkcí (v tomto případě čtecí funkci) podstatná?

      (1)  Nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku, ve znění nařízení Komise (EU) č. 861/2010, kterým se mění příloha I nařízení (EHS) č. 2658/87, Úř. věst. L 284, s. 1.


               14.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/1

         (2007/C 82/01)
   Poslední publikace Soudního dvora v Úředním věstníku Evropské unie

         Úř. věst. C 69, 24.3.2007

   Dřívější publikace

      Úř. věst. C 56, 10.3.2007

      Úř. věst. C 42, 24.2.2007

      Úř. věst. C 20, 27.1.2007

      Úř. věst. C 331, 30.12.2006

      Úř. věst. C 326, 30.12.2006

      Úř. věst. C 310, 16.12.2006

   Tyto texty jsou k dispozici na adrese:

               EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Věc T-37/07: Žaloba podaná dne 16. února 2007 – El Morabit v. Rada Evropské unie

text:
               14.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/44

         Žaloba podaná dne 16. února 2007 – El Morabit v. Rada Evropské unie
   (Věc T-37/07)
   (2007/C 82/95)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Mohamed El Morabit (Amsterodam, Nizozemsko) (zástupce: U. Sarikaya, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie
   Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit napadené rozhodnutí Rady.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobce napadá rozhodnutí Rady, kterým ho Rada zařadila do seznamu osob, skupin a subjektů, na které se vztahují omezující opatření nařízení Rady (ES) č. 2580/2001 ze dne 27. prosince 2001 o zvláštních omezujících opatřeních namířených proti některým osobám a subjektům s cílem bojovat proti terorismu (1).
   Žalobce uplatňuje, že sice byl soudem uznán vinným z účasti v teroristicky motivované zločinné organizaci, ale že proti tomuto rozhodnutí podal kasační opravný prostředek. Je docela dobře možné, že bude v řízení o opravném prostředku zproštěn viny. Rozhodnutí Rady tedy bylo vydáno předčasně.

      (1)  Úř. věst. L 344, s. 70; Zvl. vyd. 18/01, s. 207.


title: Věc C-375/06: Žaloba podaná dne 14. září 2006 – Komise Evropských společenství v. Portugalská republika

text:
               28.10.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 261/16

         Žaloba podaná dne 14. září 2006 – Komise Evropských společenství v. Portugalská republika
   (Věc C-375/06)
   (2006/C 261/29)
   Jednací jazyk: portugalština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: A. Caeiros a B. Schima, zmocněnci)

      Žalovaná: Portugalská republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Portugalská republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/105/ES (1) ze dne 16. prosince 2003, kterou se mění směrnice Rady 96/82/ES o kontrole nebezpečí závažných havárií s přítomností nebezpečných látek, nesplnila povinnost, která pro ni vyplývá z článku 2 výše uvedené směrnice 2003/105/ES;

               —

               podpůrně určit, že Portugalská republika tím, že o těchto předpisech neuvědomila neprodleně Komisi, nesplnila povinnost, která pro ni vyplývá z článku 2 výše uvedené směrnice 2003/105/ES;

               —

               uložit Portugalské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta stanovená k provedení směrnice uplynula dne 1. července 2005.

      (1)  Úř. věst. L 345, s. 97


title: Věc C-572/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgericht Berlin (Německo) dne 14. listopadu 2016 – INEOS Köln GmbH v. Spolková republika Německo

text:
               20.2.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 53/22

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgericht Berlin (Německo) dne 14. listopadu 2016 – INEOS Köln GmbH v. Spolková republika Německo
   (Věc C-572/16)
   (2017/C 053/29)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Verwaltungsgericht Berlin

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: INEOS Köln GmbH

      Žalovaná: Spolková republika Německo

      Předběžná otázka

   Brání ustanovení článku 10a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61 (1), jakož i ustanovení rozhodnutí Komise 2011/278/EU ze dne 27. dubna 2011, kterým se stanoví přechodná pravidla harmonizovaného přidělování bezplatných povolenek na emise platná v celé Unii podle článku 10a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES (2) vnitrostátní právní úpravě, která pro obchodovací období 2011 až 2020 stanoví hmotněprávní prekluzivní lhůtu pro žádosti o přidělení bezplatných povolenek na emise existujícím zařízením, které nebyly podány včas a v této souvislosti vylučuje opravu chyb nebo doplnění (neúplných) údajů v žádosti o přidělení, které byly zjištěny až po uplynutí lhůty stanovené členským státem?

      (1)  Úř. věst. L 275, s. 32; Zvl. vyd. 15/07, s. 631.

      (2)  Úř. věst. L 130, s. 1.


title: Věc C-449/11 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 1. září 2011 Solvay Solexis SpA proti rozsudku Tribunálu (šestého rozšířeného senátu) vydanému dne 16. června 2011 ve věci T-195/06, Solvay Solexis v. Komise

text:
               22.10.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 311/29

         Kasační opravný prostředek podaný dne 1. září 2011 Solvay Solexis SpA proti rozsudku Tribunálu (šestého rozšířeného senátu) vydanému dne 16. června 2011 ve věci T-195/06, Solvay Solexis v. Komise
   (Věc C-449/11 P)
   2011/C 311/48
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Solvay Solexis SpA (zástupci: T. Salonico, G.L. Zampa a G. Barone, avvocati)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit napadený rozsudek a rozhodnutí v rozsahu, v němž prohlašují účast společnosti Ausimont na protiprávním jednání před květnem-zářím 1997 za prokázanou, a v důsledku toho znovu vypočíst výši pokuty uložené navrhovatelce v článku 2 rozhodnutí;

               —

               zrušit napadený rozsudek a rozhodnutí v rozsahu, v němž pro období po květnu-září 1997 neuznávají malou závažnost jednání společnosti Ausimont z důvodu její neúčasti na kartelové dohodě o omezení výrobních kapacit a v němž ji začleňují do nesprávné kategorii pro určení základní výše pokuty, a v důsledku toho znovu vypočíst výši pokuty uložené navrhovatelce v článku 2 rozhodnutí;

               —

               podpůrně zrušit napadený rozsudek v částech, na které odkazují výše uvedená návrhová žádání, a vrátit věc Tribunálu k novému rozhodnutí;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

               I.

               Porušení článku 101 SFEU a článku 2 nařízení (ES) č. 1/2003 (1), nedostatečnost a rozpornost odůvodnění a současně zkreslení důkazů, neboť není prokázáno, že jednání společnosti Ausimont od května 1995 do května — září 1997 může být kvalifikováno jako účast na „dohodě“ nebo na „jednání ve vzájemné shodě“. Krom toho odmítnutí objektivních důkazů předložených navrhovatelkou k prokázání toho, že se společnost Ausimont ve výše uvedené době chovala velmi konkurenčně a nezávisle, není odůvodněno.

               II.

               Porušení zásad rovného zacházení, zákazu nediskriminace a právní jistoty, zejména z důvodu nedodržení pokynů o metodě stanovování pokut z roku 1998 (2), a nedostatek odůvodnění a zjevné zkreslení důkazů, pokud jde o posouzení závažnosti jednání společnosti Ausimont a o určení výše pokuty, která byla této společnosti uložena.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. L 1, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205).

      (2)  Pokyny o metodě stanovování pokut uložených podle čl. 15 odst. 2 nařízení č. 17 a čl. 65 odst. 5 Smlouvy o ESUO (Úř. věst. C 9, s. 3; Zvl. vyd. 08/01, s. 171).


title: Věc T-103/14 R II: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 18. září 2014 – Frucona Košice v. Komise „Řízení o předběžných opatřeních — Státní podpory — Lihoviny a líh — Odepsání daňového dluhu v rámci řízení o kolektivní platební neschopnosti — Rozhodnutí prohlašující podporu za neslučitelnou se společným trhem a nařizující její vrácení — Návrh na odklad vykonatelnosti — Nová žádost — Neexistence nových skutečností — Neexistence fumus boni juris — Neexistence naléhavosti“

text:
               17.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 409/44

         Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 18. září 2014 – Frucona Košice v. Komise
   (Věc T-103/14 R II)
   („Řízení o předběžných opatřeních - Státní podpory - Lihoviny a líh - Odepsání daňového dluhu v rámci řízení o kolektivní platební neschopnosti - Rozhodnutí prohlašující podporu za neslučitelnou se společným trhem a nařizující její vrácení - Návrh na odklad vykonatelnosti - Nová žádost - Neexistence nových skutečností - Neexistence fumus boni juris - Neexistence naléhavosti“)
   2014/C 409/63
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Frucona Košice a.s. (Košice, Slovensko) (zástupci: K. Lasok, QC, B. Hartnett, J. Holmes, barristers, a O. Geiss, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: L. Armati, P. J. Loewenthal a K. Walkerová, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na odklad vykonatelnosti rozhodnutí Komise 2014/342/EU ze dne 16. října 2013 o státní podpoře č. SA.18211 (C 25/2005) (ex NN 21/2005) poskytnuté Slovenskou republikou ve prospěch podniku Frucona Košice, a. s. (Úř. věst. 2014, L 176, s. 38), v rozsahu, v němž nařizuje Slovenské republice, aby přistoupila k navrácení podpory.

      Výrok

               1)

               Návrh na vydání předběžného opatření se zamítá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc C-173/09: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 5. října 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Administrativen sad Sofia-grad — Bulharsko) — Georgi Ivanov Elchinov v. Natsionalna zdravnoosiguritelna kasa ( Sociální zabezpečení — Volný pohyb služeb — Zdravotní pojištění — Nemocniční péče poskytnutá v jiném členském státě — Předchozí povolení — Podmínky použití čl. 22 odst. 2 druhého pododstavce nařízení (EHS) č. 1408/71 — Způsoby, jakými se účastníkovi zdravotního pojištění hradí výdaje na nemocniční péči vynaložené v jiném členském státě — Povinnost soudu nižšího stupně respektovat pokyny soudu vyššího stupně )

text:
               4.12.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 328/6

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 5. října 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Administrativen sad Sofia-grad — Bulharsko) — Georgi Ivanov Elchinov v. Natsionalna zdravnoosiguritelna kasa
   (Věc C-173/09) (1)

   (Sociální zabezpečení - Volný pohyb služeb - Zdravotní pojištění - Nemocniční péče poskytnutá v jiném členském státě - Předchozí povolení - Podmínky použití čl. 22 odst. 2 druhého pododstavce nařízení (EHS) č. 1408/71 - Způsoby, jakými se účastníkovi zdravotního pojištění hradí výdaje na nemocniční péči vynaložené v jiném členském státě - Povinnost soudu nižšího stupně respektovat pokyny soudu vyššího stupně)
   2010/C 328/09
   Jednací jazyk: bulharština

      Předkládající soud

   Administrativen sad Sofia-grad

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Georgi Ivanov Elchinov

      Žalovaná: Natsionalna zdravnoosiguritelna kasa

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Administrativen sad Sofia-grad — Výklad článku 49 Smlouvy o ES a čl. 22 odst. 1 písm. c) a odst. 2 druhého pododstavce nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, osoby samostatně výdělečně činné a jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství (Úř. věst. L 149, s. 2), ve znění pozměněném a aktualizovaném nařízením Rady (ES) č. 118/97 ze dne 2. prosince 1996 (Úř. věst. L 28, s. 1) — Zdravotní pojištění — Odmítnutí příslušné vnitrostátní instituce povolit výdaje financované z jejího rozpočtu (formulář E 112) za účelem získání účinnější lékařské péče v jiném členském státě, než je členský stát bydliště pojištěného pacienta — Domněnka nezbytné souvislosti mezi tímto financováním a existencí tohoto druhu léčení v tuzemsku — Pojem „léčení, které dotyčné osobě nemůže být poskytnuto v členském státě bydliště“ — Způsoby povolení financování a režim použitelný na úhradu vynaložených výdajů — Povinnost nižšího vnitrostátního soudu respektovat výkladové pokyny soudu vyššího stupně, o nichž se domnívá, že jsou v rozporu s právem Společenství

      Výrok

               1)

               Právo Unie brání tomu, aby vnitrostátní soud, kterému přísluší rozhodnout v návaznosti na vrácení věci soudem vyššího stupně, který rozhodoval v rámci kasačního opravného prostředku, byl v souladu s vnitrostátním procesním právem vázán právními posouzeními soudu vyššího stupně, jestliže se s ohledem na výklad, který požadoval od Soudního dvora, domnívá, že uvedená posouzení nejsou v souladu s právem Unie.

               2)

               Článek 49 ES a článek 22 nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, osoby samostatně výdělečně činné a jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství, ve znění pozměněném a aktualizovaném nařízením Rady (ES) č. 118/97 ze dne 2. prosince 1996, ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1992/2006 ze dne 18. prosince 2006, brání právní úpravě členského státu vykládané v tom smyslu, že ve všech případech vylučuje náhradu výdajů na nemocniční péči poskytnutou bez předchozího povolení v jiném členském státě.

               3)

               Pokud jde o péči, která nemůže být poskytnuta v členském státě, na jehož území má účastník zdravotního pojištění bydliště, čl. 22 odst. 2 druhý pododstavec nařízení č. 1408/71, ve znění pozměněném a aktualizovaném nařízením č. 118/97, ve znění nařízení č. 1992/2006, musí být vykládán v tom smyslu, že povolení požadované podle odstavce 1 písm. c) bodu i) téhož článku nelze odmítnout:

                           —

                           jestliže v případě, kdy jsou výkony stanovené vnitrostátními právními předpisy uvedeny na seznamu, který sice použitý způsob léčení výslovně a přesně neuvádí, ale definuje druhy léčení hrazené příslušnou institucí, je prokázáno podle obvyklých výkladových zásad a v návaznosti na přezkum založený na objektivních a nediskriminačních kritériích, který zohledňuje všechny relevantní lékařské poznatky a dostupné vědecké údaje, že tento způsob léčení odpovídá druhům léčení uvedeným na tomto seznamu, a

                           —

                           jestliže alternativní léčení vykazující stejný stupeň účinnosti nelze poskytnout v přiměřené době v členském státě, na jehož území má účastník zdravotního pojištění bydliště.

                     Tentýž článek brání tomu, aby vnitrostátní orgány, které se mají vyjádřit k žádosti o předchozí povolení, při použití tohoto ustanovení uplatnily domněnku, že nemocniční péče, která nemůže být poskytnuta v členském státě, na jehož území má účastník zdravotního pojištění bydliště, není uvedena mezi výkony, jejichž úhradu stanoví právní předpisy tohoto státu, a naopak že nemocniční péče uvedená mezi těmito výkony může být poskytována v uvedeném členském státě.

               4)

               Jestliže je prokázáno, že odmítnutí vydat povolení požadované na základě čl. 22 odst. 1 písm. c) bodu i) nařízení č. 1408/71, ve znění pozměněném a aktualizovaném nařízením č. 118/97, ve znění nařízení č. 1992/2006, nebylo opodstatněné, zatímco poskytování nemocniční péče bylo ukončeno a s ní související výdaje již účastník zdravotního pojištění vynaložil, vnitrostátní soud musí příslušné instituci podle vnitrostátních procesních pravidel uložit povinnost nahradit uvedenému účastníkovi zdravotního pojištění částku, kterou by příslušná instituce běžně uhradila, kdyby bylo povolení řádně vydáno.
               Uvedená částka je rovna částce určené podle ustanovení právních předpisů, kterým podléhá instituce členského státu, na jehož území byla nemocniční péče poskytnuta. Pokud je tato částka nižší než částka, která by vyplývala z použití právních předpisů platných v členském státě bydliště v případě hospitalizace v posledně uvedeném členském státě, musí krom toho příslušná instituce účastníkovi zdravotního pojištění poskytnout doplňkovou náhradu odpovídající rozdílu mezi těmito dvěma částkami, a to v mezích skutečně vynaložených výdajů.

      (1)  Úř. věst. C 180, 1.8.2009.