title: Věc T-123/05: Žaloba podaná dne 11. března 2005 Olivierem Chassagnem proti Komisi Evropských společenství

text:
               14.5.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 115/36

         Žaloba podaná dne 11. března 2005 Olivierem Chassagnem proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-123/05)
   (2005/C 115/65)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 11. března 2005 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Olivierem Chassagnem, s bydlištěm v Bruselu, zastoupeným Stéphanem Rodriguesem a Yolou Minatchy, advokáty, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Žalobce navrhuje, aby Soud:

               1)

               zrušil rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování ze dne 9. prosince 2004 týkajícího se odpovědi na stížnost žalobce ze dne 28. května 2004 a uložil mu povinnost z toho vyvodit příslušné důsledky,

               2)

               rozhodl, že jakákoli neodůvodněná a objektivně neodůvodnitelná diskriminace založená z geografického hlediska na příslušnosti či nepříslušnosti místa původu nebo místa výkonu práce k evropskému kontinentu je protiprávní, a tudíž prohlásil za protiprávní odstavec 4 článku 8 Přílohy VII předcházejícího služebního řádu,

               3)

               nezávisle na předcházejícím připomenul, že Réunion je nedílnou součástí Společenství na základě čl. 299 odst. 2 Smlovy o ES a rovněž se na něj v důsledku přistoupení jeho členského státu vztahuje Smlouva o ESAE a Smlouva o Evropské unii, a zdůraznil, že v tomto ohledu mají evropští úředníci pocházející z takového území právo na rovné zacházení jako úředníci pocházející z geografického hlediska z evropského území členského státu,

               4)

               přiznal žalobci jedno symbolické euro jako náhradu vzniklé nemajetkové újmy a částku 7 200 EUR jako náhradu vzniklé finanční škody,

               5)

               uložil žalované náhradu všech nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobce zpochybňuje rozhodnutí Komise, kterým mu jako úředníku pocházejícímu z francouzského zámořského departementu nebyla přiznána výhoda čl. 8 odst. 1 až 3 Přílohy VII služebního řádu, v jeho znění platném před 1. květnem 2004.
   Na podporu své žaloby se žalobce dovolává protiprávnosti právního základu napadeného rozhodnutí, tedy čl. 8 odst. 4 Přílohy VII předcházejícího služebního řádu. Podle žalobce toto ustanovení postrádá odůvodnění, je diskriminační a porušuje čl. 21 odst. 1 Listiny základních práv Evropské unie.
   Žalobce se kromě toho dovolává porušení povinnosti odůvodnění a porušení několika pravidel a obecných zásad práva Společenství, jako povinnosti péče, zjevně nesprávného posouzení, zásady rovnosti zacházení a zásady řádné správy.


title: Věc T-245/12: Žaloba podaná dne 4. června 2012 — Gamesa Eólica v. OHIM — Enercon (horizontální kombinace zelených barev)

text:
               11.8.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 243/24

         Žaloba podaná dne 4. června 2012 — Gamesa Eólica v. OHIM — Enercon (horizontální kombinace zelených barev)
   (Věc T-245/12)
   2012/C 243/43
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Gamesa Eólica, SL (Sarriguren, Španělsko) (zástupci: E. Armijo Chávarri a A. Sanz Cerralbo, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Enercon GmbH (Aurich, Německo)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 1. března 2012 ve věci R 260/2011-1;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: obrazová ochranná známka představující horizontální kombinaci zelených barev pro výrobky zařazené do třídy 7 — Přihláška ochranné známky Společenství č. 2346542

      Majitelka ochranné známky Společenství: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Účastnice řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Odůvodnění návrhu na prohlášení neplatnosti: Účastnice řízení navrhující prohlášení neplatnosti zakládá svůj návrh na čl. 52 odst. 1 písm. a) a na čl. 52 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 207/2009

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Prohlášení ochranné známky Společenství za neplatnou

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zrušení napadeného rozhodnutí a zamítnutí návrhu na prohlášení neplatnosti

      Dovolávané žalobní důvody:

               —

               porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 207/2009;

               —

               porušení článku 62 nařízení o ochranné známce Společenství; a

               —

               porušení čl. 52 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 207/2009.


title: Věc C-153/16: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 6. dubna 2017 – Evropská komise v. Slovinská republika „Nesplnění povinnosti státem — Nevhodné ukládání velkého množství použitých pneumatik — Skládkování v rozporu s požadavky stanovenými směrnicemi 2008/98/ES a 1999/31/ES — Trvalé a pokračující nebezpečí pro životní prostředí a lidské zdraví“

text:
               29.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 168/16

         Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 6. dubna 2017 – Evropská komise v. Slovinská republika
   (Věc C-153/16) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Nevhodné ukládání velkého množství použitých pneumatik - Skládkování v rozporu s požadavky stanovenými směrnicemi 2008/98/ES a 1999/31/ES - Trvalé a pokračující nebezpečí pro životní prostředí a lidské zdraví“)
   (2017/C 168/20)
   Jednací jazyk: slovinština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: E. Sanfrutos Cano a D. Kukovec, zmocněnci)

      Žalovaná: Slovinská republika (zástupce: A. Grum, zmocněnec)

      Výrok

               1)

               Slovinská republika tým, že na štěrkovišti nacházejícím se na území obce Lovrenc na Dravskem polju (Slovinsko) umožnila, aby došlo k stálému a trvalému nebezpečí pro životní prostředí a lidské zdraví z důvodu nevhodného ukládání velkého množství použitých pneumatik, jejich mísení s jiným odpadem, jakož i jejich skládkování v rozporu s ustanoveními směrnice Rady 1999/31/ES ze dne 26. dubna 1999 o skládkách odpadů, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 5 odst. 3 písm. d) této směrnice a z článků 12 a 13, jakož i z článku 36 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/98/ES ze dne 19. listopadu 2008 o odpadech a o zrušení některých směrnic.

               2)

               Žaloba se ve zbývající části zamítá.

               3)

               Slovinská republika ponese vlastní náklady řízení a ukládá se jí rovněž náhrada dvou třetin nákladů Evropské komise.

               4)

               Evropská komise ponese jednu třetinu vlastních nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 222, 20.6.2016.


title: Věc C-208/07: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 16. července 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bayerisches Landessozialgericht — Německo) — Petra von Chamier-Glisczinski v. Deutsche Angestellten-Krankenkasse ( Sociální zabezpečení — Nařízení (EHS) č. 1408/71 — Hlava III kapitola 1 — Články 18 ES, 39 ES a 49 ES — Věcné dávky k pokrytí rizika odkázanosti na péči třetího — Bydliště v jiném členském státě, než je příslušný stát — Systém sociálního zabezpečení členského státu bydliště nestanovící věcné dávky k pokrytí rizika odkázanosti na péči třetího )

text:
               12.9.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 220/2

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 16. července 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bayerisches Landessozialgericht — Německo) — Petra von Chamier-Glisczinski v. Deutsche Angestellten-Krankenkasse
   (Věc C-208/07) (1)

   („Sociální zabezpečení - Nařízení (EHS) č. 1408/71 - Hlava III kapitola 1 - Články 18 ES, 39 ES a 49 ES - Věcné dávky k pokrytí rizika odkázanosti na péči třetího - Bydliště v jiném členském státě, než je příslušný stát - Systém sociálního zabezpečení členského státu bydliště nestanovící věcné dávky k pokrytí rizika odkázanosti na péči třetího“)
   2009/C 220/02
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bayerisches Landessozialgericht

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Petra von Chamier-Glisczinski

      Žalovaná: Deutsche Angestellten-Krankenkasse

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Bayerisches Landessozialgericht — Výklad čl. 19 odst. 1 písm. a) a odst. 2 nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby a jejich rodiny pohybující se v rámci Společenství (Úř. věst. L 149, s. 2; Zvl. vyd. 05/01, s. 35) ve světle článků 18 ES, 39 ES a 49 ES a ve spojení s článkem 10 nařízení Rady (EHS) č. 1612/68 ze dne 15. října 1968 o volném pohybu pracovníků uvnitř Společenství (Úř. věst. L 257, s. 2; Zvl. vyd. 05/01, s. 15) — Vnitrostátní právní úprava, podle níž rodinný příslušník zaměstnané osoby s bydlištěm v jiném než příslušném členském státě, který má v posledně uvedeném členském státě nárok na kombinované dávky (peněžní dávky a věcné dávky), má nárok pouze na dávky ve stavu odkázanosti („Pflegegeld“) vypočtené podle práva příslušného státu, pokud právní předpisy bydliště nestanoví věcné dávky pro pečovatelské služby, které obdrží v tomto členském státě — Vývoz věcných dávek do jiného členského státu, jehož systém sociálního zabezpečení zahrnuje pouze peněžní dávky

      Výrok

               1)

               Pokud na rozdíl od systému sociálního zabezpečení příslušného státu systém sociálního zabezpečení členského státu, kde má bydliště osoba odkázaná na péči třetího, pojištěná jako rodinný příslušník zaměstnané osoby nebo osoby samostatně výdělečně činné ve smyslu nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, osoby samostatně výdělečně činné a jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství, ve znění pozměněném a aktualizovaném nařízením Rady (ES) č. 118/97 ze dne 2. prosince 1996, ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1386/2001 ze dne 5. června 2001, nestanoví poskytování věcných dávek v takových situacích odkázanosti na péči třetího, jako je situace této osoby, článek 19 ani čl. 22 odst. 1 písm. b) zmíněného nařízení jako takové nevyžadují poskytování takovýchto dávek mimo příslušný stát příslušnou institucí nebo na její účet.

               2)

               Pokud na rozdíl od systému sociálního zabezpečení příslušného státu systém sociálního zabezpečení členského státu, kde má bydliště osoba odkázaná na péči třetího, pojištěná jako rodinný příslušník zaměstnané osoby nebo osoby samostatně výdělečně činné ve smyslu nařízení č. 1408/71, ve znění pozměněném a aktualizovaném nařízením č. 118/97, ve znění nařízení č. 1386/2001, poskytování věcných dávek v daných situacích odkázanosti na péči třetího nestanoví, článek 18 ES za takových okolností, jako jsou okolnosti věci v původním řízení, nebrání takové právní úpravě, jako je právní úprava stanovená v § 34 části XI zákoníku sociálního zabezpečení (Sozialgesetzbuch), na jejímž základě příslušná instituce za takových okolností odmítne převzít, nezávisle na mechanismech zavedených článkem 19, popřípadě čl. 22 odst. 1 písm. b) zmíněného nařízení a na dobu neurčitou, náklady spojené s pobytem v pečovatelském zařízení nacházejícím se v členském státě bydliště až do výše částky rovnající se dávkám, na které by měla tato osoba nárok, kdyby jí tatáž péče byla poskytována ve smluvním zařízení nacházejícím se v příslušném státě.

      (1)  Úř. věst. C 155, 7.7.2007.


title: Věc C-328/13: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 11. září 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberster Gerichtshof – Rakousko) – Österreichischer Gewerkschaftsbund v. Wirtschaftskammer Österreich – Fachverband Autobus-, Luftfahrt- und Schifffahrtsunternehmungen „Řízení o předběžné otázce — Směrnice 2001/23/ES — Zachování práv zaměstnanců v případě převodů podniků, provozoven nebo částí podniků nebo závodů — Povinnost nabyvatele zachovat pracovní podmínky sjednané kolektivní smlouvou až do vstupu jiné kolektivní smlouvy v platnost — Pojem, kolektivní smlouva‘ — Vnitrostátní právní úprava, která stanoví, že vypovězená kolektivní smlouva je účinná až do nabytí účinnosti jiné smlouvy“

text:
               17.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 409/15

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 11. září 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberster Gerichtshof – Rakousko) – Österreichischer Gewerkschaftsbund v. Wirtschaftskammer Österreich – Fachverband Autobus-, Luftfahrt- und Schifffahrtsunternehmungen
   (Věc C-328/13) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Směrnice 2001/23/ES - Zachování práv zaměstnanců v případě převodů podniků, provozoven nebo částí podniků nebo závodů - Povinnost nabyvatele zachovat pracovní podmínky sjednané kolektivní smlouvou až do vstupu jiné kolektivní smlouvy v platnost - Pojem, kolektivní smlouva‘ - Vnitrostátní právní úprava, která stanoví, že vypovězená kolektivní smlouva je účinná až do nabytí účinnosti jiné smlouvy“)
   2014/C 409/21
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Oberster Gerichtshof

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Österreichischer Gewerkschaftsbund

      Žalovaná: Wirtschaftskammer Österreich – Fachverband Autobus-, Luftfahrt- und Schifffahrtsunternehmungen

      Výrok

   Článek 3 odst. 3 směrnice Rady 2001/23/ES ze dne 12. března 2001 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se zachování práv zaměstnanců v případě převodů podniků, závodů nebo částí podniků nebo závodů, musí být vykládán v tom smyslu, že „pracovní podmínky sjednané v kolektivní smlouvě“ ve smyslu uvedeného ustanovení představují pracovní podmínky stanovené prostřednictvím kolektivní smlouvy, které na základě práva členského státu navzdory vypovězení uvedené smlouvy nadále mají účinky na pracovní vztahy, na které se přímo vztahovala před ukončením její platnosti, dokud uvedené pracovní vztahy nepodléhají nové kolektivní smlouvě nebo dokud není s dotčenými zaměstnanci uzavřena nová individuální smlouva.

      (1)  Úř. věst. C 274, 21.9.2013.


title: Věc C-428/07: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division, Administrative Court dne 14. září 2007 – The Queen na žádost Marka Horvatha v. Secretary of State for Environment, Food and Rural Affairs

text:
               8.12.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 297/22

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division, Administrative Court dne 14. září 2007 – The Queen na žádost Marka Horvatha v. Secretary of State for Environment, Food and Rural Affairs
   (Věc C-428/07)
   (2007/C 297/36)
   Jednací jazyk: angličtina
   Předkládající soud
   High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division, Administrative Court
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Mark Horvath

      Žalovaný: Secretary of State for Environment, Food and Rural Affairs
   Předběžné otázky

               1)

               V případě, že členský stát zavedl systém decentralizace veřejné správy, v jehož rámci si centrální orgány státní správy ponechávají pravomoc jednat s ohledem na celé území tohoto členského státu, s cílem zajistit splnění povinností tohoto členského státu vyplývajících z práva Společenství, ve vztahu k nařízení Rady (ES) č. 1782/2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce a kterým se mění nařízení (EHS) č. 2019/93, (ES) č. 1452/2001, (ES) č. 1453/2001, (ES) č. 1454/2001, (ES) č. 1868/94, (ES) č. 1251/1999, (ES) č. 1254/1999, (ES) č. 1673/2000, (EHS) č. 2358/71 a (ES) č. 2529/2001 (1) (Úř. věst. L 270, s. 1; Zvl. vyd. 03/40, s. 269) (dále jen „nařízení Rady“):

                           a)

                           Může členský stát zahrnout požadavky týkající se údržby viditelných veřejných cest do svých norem dobrého zemědělského a ekologického stavu podle článku 5 a přílohy IV nařízení Rady č. 1782/2003?

                           b)

                           Pokud z vnitřního ústavního uspořádání členského státu vyplývá, že různé decentralizované orgány mají legislativní pravomoci ve vztahu k různým územním celkům takového členského státu, představuje nepřípustnou diskriminaci, pokud takové územní celky uplatňují různé normy dobrého zemědělského a ekologického stavu podle článku 5 a přílohy IV nařízení Rady?

      (1)  Úř. věst. L 270, s. 1.


title: Věc T-25/04: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 12. září 2007 – González y Díez v. Komise ( Státní podpora — Podpory určené k pokrytí výjimečných nákladů na restrukturalizaci — Zrušení dřívějšího rozhodnutí — Uplynutí platnosti Smlouvy o ESUO — Pravomoc Komise — Kontinuita právního řádu Společenství — Neporušení podstatných formálních náležitostí — Ochrana legitimního očekávání — Zjevně nesprávné posouzení )

text:
               20.10.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 247/24

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 12. září 2007 – González y Díez v. Komise
   (Věc T-25/04) (1)

   („Státní podpora - Podpory určené k pokrytí výjimečných nákladů na restrukturalizaci - Zrušení dřívějšího rozhodnutí - Uplynutí platnosti Smlouvy o ESUO - Pravomoc Komise - Kontinuita právního řádu Společenství - Neporušení podstatných formálních náležitostí - Ochrana legitimního očekávání - Zjevně nesprávné posouzení“)
   (2007/C 247/36)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: González y Díez, SA (Villabona-Llanera, Španělsko) (zástupci: J. Díez-Hochleitner a A. Martínez Sánchez, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: původně J. Buendía Sierra, poté C. Urraca Caviedes, zmocněnci, ve spolupráci s J. Buendía Sierra, advokát)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení článků 1, 3 a 4 rozhodnutí Komise 2004/340/ES ze dne 5. listopadu 2003, o podporách na pokrytí výjimečných nákladů podniku González y Díez, SA (podpory pro rok 2001 a zneužívání podpor pro roky 1998 a 2000) a o změně rozhodnutí 2002/827/ESUO (Úř. věst. 2004, L 119, s. 26)
   Výrok rozsudku

               1)

               Článek 3 písm. b) v rozsahu, v němž se vztahuje na částku 54 057,63 eur (8 994 433 ESP), a čl. 4 odst. 1 písm. b) rozhodnutí Komise 2004/340/ES ze dne 5. listopadu 2003 o podporách na pokrytí výjimečných nákladů podniku González y Díez, SA (podpory pro rok 2001 a zneužití podpor pro roky 1998 a 2000) a o změně rozhodnutí 2002/827/ESUO se zrušují.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Žalobkyně ponese čtyři pětiny vlastních nákladů řízení a nahradí čtyři pětiny nákladů řízení vynaložených Komisí, která ponese pětinu vlastních nákladů řízení a nahradí pětinu nákladů řízení vynaložených žalobkyní.

      (1)  Úř. věst. C 71, 20.3.2004.


title: Věc C-491/10 PPU: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 22. prosince 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberlandesgericht Celle — Německo) — Joseba Andoni Aguirre Zarraga v. Simone Pelz ( „Soudní spolupráce v občanských věcech — Nařízení (ES) č. 2201/2003 — Příslušnost, uznávání a výkon rozhodnutí ve věcech manželských a ve věcech rodičovské zodpovědnosti — Rodičovská zodpovědnost — Právo péče o dítě — Únos dítěte — Článek 42 — Výkon rozhodnutí nařizujícího navrácení dítěte, které bylo vydáno příslušným (španělským) soudem — Pravomoc (německého) soudu výkonu zamítnout výkon uvedeného rozhodnutí v případě závažného porušení práv dítěte“ )

text:
               26.2.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/12

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 22. prosince 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberlandesgericht Celle — Německo) — Joseba Andoni Aguirre Zarraga v. Simone Pelz
   (Věc C-491/10 PPU) (1)

   (Soudní spolupráce v občanských věcech - Nařízení (ES) č. 2201/2003 - Příslušnost, uznávání a výkon rozhodnutí ve věcech manželských a ve věcech rodičovské zodpovědnosti - Rodičovská zodpovědnost - Právo péče o dítě - Únos dítěte - Článek 42 - Výkon rozhodnutí nařizujícího navrácení dítěte, které bylo vydáno příslušným (španělským) soudem - Pravomoc (německého) soudu výkonu zamítnout výkon uvedeného rozhodnutí v případě závažného porušení práv dítěte)
   2011/C 63/23
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Oberlandesgericht Celle

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Joseba Andoni Aguirre Zarraga

      Žalovaná: Simone Pelz

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Oberlandesgericht Celle — Výklad článku 42 nařízení Rady (ES) č. 2201/2003 ze dne 27. listopadu 2003 o příslušnosti a uznávání a výkonu rozhodnutí ve věcech manželských a ve věcech rodičovské zodpovědnosti a o zrušení nařízení (ES) č. 1347/2000 (Úř. věst. L 338, s. 1) — Únos dítěte — Výkon rozhodnutí nařizujícího navrácení dítěte, které bylo vydáno příslušným (španělským) soudem — Pravomoc (německého) soudu výkonu zamítnout výkon uvedeného rozhodnutí v případě závažného porušení práv dítěte

      Výrok

   Za takových okolností, jako jsou okolnosti věci v původním řízení, nemůže příslušný soud členského státu výkonu bránit výkonu osvědčeného rozhodnutí nařizujícího navrácení protiprávně přemístěného dítěte z důvodu, že soud členského státu původu, který dané rozhodnutí vydal, porušil článek 42 nařízení Rady č. 2201/2003 ze dne ze dne 27. listopadu 2003 o příslušnosti a uznávání a výkonu rozhodnutí ve věcech manželských a ve věcech rodičovské zodpovědnosti a o zrušení nařízení (ES) č. 1347/2000 vykládaný v souladu s článkem 24 Listiny základních práv Evropské unie, neboť posouzení takového porušení spadá výhradně do pravomoci soudů členského státu původu.

      (1)  Úř. věst. C 346, 18.12.2010


title: Věc C-557/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshofs (Německo) dne 29. října 2013 — Hermann Lutz v. Elke Bäuerle jakožto správkyně v úpadkovém řízení o majetku ECZ Autohandel GmbH

text:
               18.1.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 15/9

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshofs (Německo) dne 29. října 2013 — Hermann Lutz v. Elke Bäuerle jakožto správkyně v úpadkovém řízení o majetku ECZ Autohandel GmbH
   (Věc C-557/13)
   2014/C 15/12
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesgerichtshofs

      Účastníci původního řízení

      Žalovaný a navrhovatel v řízení o opravném prostředku „Revision“: Hermann Lutz

      Žalobkyně a odpůrkyně v řízení o opravném prostředku „Revision“: Elke Bäuerle jakožto správkyně v úpadkovém řízení o majetku ECZ Autohandel GmbH

      Předběžné otázky

               1)

               Použije se článek 13 nařízení Rady (ES) č. 1346/2000 ze dne 29. května 2000 o úpadkovém řízení (1), pokud k vyplacení, jež bylo napadeno správce podstaty v souvislosti s částkou zastavenou před zahájením úpadkového řízení, došlo až po zahájení tohoto řízení?

               2)

               V případě kladné odpovědi na první otázku:Vztahuje se námitka podle článku 13 nařízení č. 1346/2000 i na promlčecí lhůty, lhůty pro podání odpůrčí žaloby a prekluzivní lhůty, které jsou stanoveny právem státu, ve kterém napadený právní úkon (lex causae) vyvolává své účinky?

               3)

               V případě kladné odpovědi na druhou otázku: Určují se formální požadavky, které je třeba dodržet pro účely uplatnění nároku ve smyslu článku 13 nařízení č. 1346/2000, podle lex causae nebo se řídí podle lex fori concursus?

      (1)  Úř. věst. L 160, s. 1.


title: Věc C-346/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná cour d'appel de Mons (Belgie) dne 25. června 2013 — Ville de Mons v. KPN Group Belgium SA

text:
               31.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 252/22

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná cour d'appel de Mons (Belgie) dne 25. června 2013 — Ville de Mons v. KPN Group Belgium SA
   (Věc C-346/13)
   2013/C 252/35
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour d'appel de Mons

      Účastníci původního řízení

      Odvolatel: Ville de Mons

      Odpůrkyně: KPN Group Belgium SA

      Předběžná otázka

   Zakazuje článek 13 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/20/ES ze dne 7. března 2002 o oprávnění pro sítě a služby elektronických komunikací (autorizační směrnice) (1) územním samosprávným celkům uložit z rozpočtových nebo jiných důvodů poplatky za hospodářskou činnost telekomunikačních operátorů, v jejímž důsledku jsou na jejich území stožáry, sloupy nebo antény GSM používané k této činnosti?

      (1)  Úř. věst. L 108, s. 21, Zvl. vyd. 13/29, s. 337.


title: Věc C-188/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Naczelny Sąd Administracyjny (Polská republika) dne 28. května 2009 — Dyrektor Izby Skarbowej w Białymstoku v. Profaktor Kulesza, Frankowski, Trzaska spółka jawna w Białymstoku

text:
               15.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 193/6

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Naczelny Sąd Administracyjny (Polská republika) dne 28. května 2009 — Dyrektor Izby Skarbowej w Białymstoku v. Profaktor Kulesza, Frankowski, Trzaska spółka jawna w Białymstoku
   (Věc C-188/09)
   2009/C 193/06
   Jednací jazyk: polština

      Předkládající soud

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: Dyrektor Izby Skarbowej w Białymstoku

      Odpůrce: Profaktor Kulesza, Frankowski, Trzaska spółka jawna w Białymstoku

      Předběžné otázky

               1.

               Vylučuje čl. 2 odst. 1 a 2 První směrnice Rady 67/227/EHS (1) ze dne 11. dubna 1967 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu ve spojení s článkem 2, čl. 10 odst. 1 a 2, jakož i čl. 17 odst. 1 a 2 Šesté směrnice Rady 77/388/EHS (2) ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně, možnost zavést v souladu s čl. 111 odst. 2 ve spojení s odstavcem 1 zákona ze dne 11. března 2004 o dani ze zboží a služeb (Dz. U. č. 54, částka 535, ve znění změn a doplňků) ve vztahu k osobám povinným k dani, které uskutečňují obchody s fyzickými osobami, jež nevykonávají žádnou podnikatelskou činnost a s osobami vykonávajícími podnikatelskou činnost ve formě samostatného zemědělského provozu, a které porušují povinnost zaznamenávat obrat a částky splatné daně za použití registračních pokladen, přechodnou ztrátu práva na snížení částky splatné daně o částku ve výši 30 % daně účtované při nabytí zboží a služeb?

               2.

               Mohou „zvláštní opatření“ ve smyslu čl. 27 odst. 1 Šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně, s přihlédnutím k jejich povaze a cíli spočívajícím v přechodném omezení rozsahu práva na daňový odpočet osoby povinné k dani, jak je stanoveno v čl. 111 odst. 2 ve spojení s odstavcem 1 zákona ze dne 11. března 2004 o dani ze zboží a služeb (Dz. U. č. 54, částka 535, ve znění změna doplňků), existovat ve vztahu k osobám povinným k dani, které porušují povinnost zaznamenávat obrat a částky splatné daně za použití registračních pokladen, a vyžaduje v této souvislosti zavedení těchto „zvláštní opatření“ dodržení postupu podle čl. 27 odst. 2 až 4 Šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977?

               3.

               Zahrnuje právo členského státu uvedené v čl. 33 odst. 1 Šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně, oprávnění zavést ve vztahu k osobám povinným k dani, které porušují povinnost zaznamenávat obrat a částky splatné daně za použití registračních pokladen, sankci ve formě přechodné ztráty práva na snížení částky splatné daně o částku ve výši 30 % částky daně účtované při nabytí zboží a služeb, jak je upravena v čl. 111 odst. 2 ve spojení s odstavcem 1 zákona ze dne 11. března 2004 o dani ze zboží a služeb (Dz. U. č. 54, částka 535, ve znění změn a doplňků)?

      (1)  Úř.věst. 71, s. 1301; Zvl. vyd. 09/01, s. 3.

      (2)  Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23.


title: Věc T-133/06: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 23. října 2008 – TIM a TTV v. OHIM – Past Perfect (PAST PERFECT) ( Ochranná známka Společenství — Řízení o neplatnosti — Slovní ochranná známka Společenství PAST PERFECT — Zamítnutí návrhu na prohlášení neplatnosti — Článek 7 odst. 1 písm. b), c) a d) nařízení (ES) č. 40/94 — Článek 7 odst. 2 uvedeného nařízení )

text:
               6.12.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 313/29

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 23. října 2008 – TIM a TTV v. OHIM – Past Perfect (PAST PERFECT)
   (Věc T-133/06) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Řízení o neplatnosti - Slovní ochranná známka Společenství PAST PERFECT - Zamítnutí návrhu na prohlášení neplatnosti - Článek 7 odst. 1 písm. b), c) a d) nařízení (ES) č. 40/94 - Článek 7 odst. 2 uvedeného nařízení“)
   (2008/C 313/51)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: TIM The International Music Company AG a TTV Tonträger- Vertrieb-2000 GmbH (Hamburk, Německo) (zástupci: původně J. Wendt a G. Kukuk, poté J. Wendt, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: G. Schneider, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Soudem: Past Perfect Ltd (Bucknell, Oxfordshire, Spojené království) (zástupci: původně S. Disraeli, poté K. Tinkler, solicitors)
   Předmět věci
   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 3. února 2006 (věc R 150/2005-1) týkajícího se řízení o prohlášení neplatnosti mezi TIM The International Music Company AG a TTV-Tonträger-Vertrieb-2000 GmbH na straně jedné a Past Perfect Ltd na straně druhé
   Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               TIM The International Music Company AG a TTV Tonträger-Vertrieb-2000 GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 154, 1.7.2006.


title: Věc T-146/17: Žaloba podaná dne 7. března 2017 – Mondi v. ACER

text:
               24.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/34

         Žaloba podaná dne 7. března 2017 – Mondi v. ACER
   (Věc T-146/17)
   (2017/C 129/52)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Mondi (Vídeň, Rakousko) (zástupce: B. Rajal, advokát)

      Žalovaná: Agentura pro spolupráci energetických regulačních orgánů (ACER)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí odvolacího senátu žalované ze dne 17. února 2017 přijaté v řízení o odvolání A-001-2017 (consolidated), které se týká odmítnutí jejího návrhu na vedlejší účastenství, a

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z porušení článku 11 jednacího řádu odvolacího senátu žalované, jakožto i porušení článku 41 Listiny základních práv Evropské unie, jelikož se neoprávněně popřela existence oprávněného zájmu žalobkyně na výsledku odvolacího řízení.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení práva být vyslechnut, jelikož odvolací senát nezaslal žalobkyni stanovisko žalované k návrhu na její vedlejší účastenství.


title: Věc C-317/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Giudice di Pace – Ischia (Itálie) dne 15. července 2008 – Rosalba Alassini v. Telecom Italia S.p.A.

text:
               13.9.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 236/10

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Giudice di Pace – Ischia (Itálie) dne 15. července 2008 – Rosalba Alassini v. Telecom Italia S.p.A.
   (Věc C-317/08)
   (2008/C 236/15)
   Jednací jazyk: italština
   Předkládající soud
   Giudice di Pace – Ischia
   Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Rosalba Alassini

      Žalovaná: Telecom Italia S.p.A.
   Předběžná otázka
   Mají předpisy Společenství uvedené v článku 6 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod, ve směrnici 2002/22/ES (1), ve směrnici 1999/44/ES (2), v doporučení Komise 2001/310/ES (3) a ve směrnici 1998/257/ES (4), přímo závazný účinek a musí být vykládány v tom smyslu, že spory „v oblasti elektronických komunikací mezi konečnými uživateli a operátory, které vyplývají z nedodržení ustanovení týkajících se univerzální služby a práv konečných uživatelů stanovených právními předpisy, rozhodnutími orgánů, smluvními podmínkami a chartami služeb“ (spory stanovené článkem 2 rozhodnutí garančního orgánu č. 173/07/CONS) nesmí podléhat podmínce povinného pokusu o smír, při jejímž nedodržení se nelze obrátit na soud, přičemž mají přednost před úpravou vyplývající z čl. 3 odst. 1 výše uvedeného nařízení garančního orgánu pro komunikace.

      (1)  Úř. věst. L 108, s. 51; Zvl. vyd. 13/29, s. 367.

      (2)  Úř. věst. L 171, s. 12; Zvl. vyd. 15/04, s. 223.

      (3)  Úř. věst. L 109, s. 56.

      (4)  Úř. věst. L 115, p. 31 (Doporučení Komise).


title: Věc F-27/10: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 10. března 2011 — Begue a další v. Komise ( „Veřejná služba — Smluvní zaměstnanci — Příplatek poskytovaný pracovníkům za pravidelnou pracovní pohotovost — Články 55 a 56b služebního řádu — Nařízení (EHS, Euratom, ESUO) č. 495/77“ )

text:
               12.5.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/23

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 10. března 2011 — Begue a další v. Komise
   (Věc F-27/10) (1)

   (Veřejná služba - Smluvní zaměstnanci - Příplatek poskytovaný pracovníkům za pravidelnou pracovní pohotovost - Články 55 a 56b služebního řádu - Nařízení (EHS, Euratom, ESUO) č. 495/77)
   2012/C 138/44
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobci: Christian Begue a další (Marcy, Francie) (zástupce: A. Woimant, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: D. Martin a B. Eggers, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí, kterým bylo žalobcům odmítnuto vyplacení se zpětným účinkem příplatků za pracovní pohotovost stanovených v článku 56b služebního řádu.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Žalobci ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Komisí.

      (1)  Úř. věst. C 179, 3.7.2010, s. 58.


title: Věc C-204/15: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 15. ledna 2016 – (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Augstākā tiesa – Lotyšsko) – Trestní řízení proti Valsts ieņēmumu dienests, za přítomnosti: SIA „Latspas“

text:
               18.4.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 136/23

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 15. ledna 2016 – (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Augstākā tiesa – Lotyšsko) – Trestní řízení proti Valsts ieņēmumu dienests, za přítomnosti: SIA „Latspas“
   (Věc C-204/15) (1)

   (2016/C 136/29)
   Jednací jazyk: lotyšština
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 228, 13.7.2015.


title: Věc C-342/04 P: Opravný prostředek podaný 10. srpna 2004 Hauptverband der Deutschen Bauindustrie e. V, Kaefer Isoliertechnik GmbH Co. KG a jednatele Jürgena Schmoldta proti usnesení vydanému dne 25. května 2004. Soudem prvního stupně Evropských společenství (třetím senátem) ve věci T-246/03, Jürgen Schmoldt, Kaefer Isoliertechnik GmbH Co. KG a Hauptverband der Deutschen Bauindustrie e. V proti Komisi Evropských společenství

text:
               23.10.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 262/17

         Opravný prostředek podaný 10. srpna 2004 Hauptverband der Deutschen Bauindustrie e. V, Kaefer Isoliertechnik GmbH Co. KG a jednatele Jürgena Schmoldta proti usnesení vydanému dne 25. května 2004. Soudem prvního stupně Evropských společenství (třetím senátem) ve věci T-246/03, Jürgen Schmoldt, Kaefer Isoliertechnik GmbH Co. KG a Hauptverband der Deutschen Bauindustrie e. V proti Komisi Evropských společenství
   (Věc C-342/04 P)
   (2004/C 262/30)
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byl předložen 10. srpna 2004 opravný prostředek podaný Hauptverband der Deutschen Bauindustrie e. V, Kaefer Isoliertechnik GmbH Co. KG a jednatelem Jürgenem Schmoldtem zastoupenými Prof. Dr. Dr. H.C. Hans-Peterem Schneiderem, bytem Rominteweg 3, D-30559 Hannover, proti usnesení vydanému dne 25. května 2004 Soudem prvního stupně Evropských společenství (třetím senátem) ve věci T-246/03, Jürgen Schmoldt, Kaefer Isoliertechnik GmbH Co. KG a Hauptverband der Deutschen Bauindustrie e. V proti Komisi Evropských společenství.
   Účastníci řízení podávající opravný prostředek navrhují, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil unesení a vrátil řízení k Soudu prvního stupně,

               —

               uložil účastníku, proti kterému je podán opravný prostředek, náhradu nákladů mezitímního sporu.

         Důvody opravného prostředku a hlavní argumenty
   V rozporu se zjištěními Soudu jsou účastníci řízení podávající opravný prostředek osobně postiženi napadeným rozhodnutím účastníka, proti kterému je podán opravný prostředek v původní věci.
   Účastníci řízení podávající opravný prostředek uplatňují osm důvodů opravného prostředku:

               (1)

               napadené usnesení vychází z nesprávného skutkového stavu: Je nesporné, že neexistuje zpráva ad hoc skupiny Stálého výboru ze dne 22. listopadu 2002. Ad hoc skupina, ustavená na 55. zasedání Stálého výboru ve dnech 10. a 11. září 2002 v rámci oznamovacího řízení podle čl. 5 odst. 1 směrnice 89/106/EHS nikdy nezasedala nebo nikdy nevydala takovou zprávu;

               (2)

               třetí účastník řízení podávající opravný prostředek nepodal žalobu „za svou osobu“: třetí účastník řízení podávající opravný prostředek je nesporně jednatelem spolkového specializovaného oddělení „Ochrana proti teplu, zimě, hluku a požáru“ prvého účastníka řízení podávajícího opravný prostředek, sjednocení podniků, které v Německu využívají stavební výrobky z této oblasti, a jako takový je činný u prvního účastníka řízení podávajícího opravný prostředek. Ke služebním úkolům třetího účastníka řízení podávajícího opravný prostředek patří zastupovat prvního účastníka řízení podávajícího opravný prostředek a na něj napojené podniky v rámci příslušné vnitrostátní a evropské normalizační práce;

               (3)

               právo Společenství stanoví pro účastníky řízení podávající opravný prostředek záruky řízení. Záruky řízení, vztahující se na Stálý výbor pro stavebnictví v čl. 5 odst. 1 a v sedmém bodu odůvodnění směrnice 89/106/EHS, musí být ve prospěch těch, které Stálý výbor odborně zapojí jakožto ad hoc skupinu na stanovisku nutném podle čl. 5 odst. 1;

               (4)

               V řízení podle čl. 5 odst. 1 směrnice 89/106/EHS nezastupoval třetí účastník řízení podávající opravný prostředek jakožto člen ad hoc skupiny Stálého výboru pro stavebnictví pouze prvního účastníka řízení podávajícího opravný prostředek, nýbrž samozřejmě také druhého účastníka řízení podávajícího opravný prostředek jakožto členský podnik. Druhý účastník řízení podávající opravný prostředek je nesporně členem spolkového specializovaného oddělení „Ochrana proti teplu, zimě, hluku a požáru“ prvého účastníka řízení podávajícího opravný prostředek;

               (5)

               Druhý účastník řízení podávající opravný prostředek objasnil Soudu na základě čtyř příkladů zásah do smluv, které jsou v běhu;

               (6)

               První účastník řízení podávající opravný prostředek – aniž by na tom záleželo – „vedl jednání“;

               (7)

               První účastník řízení podávající opravný prostředek se přímo podílel na evropské normalizační práci jakož i na řízení podle čl. 5 odst. 1 směrnice 89/106/EHS;

               (8)

               Rozhodnutí Soudu o nákladech bylo nevhodné.


title: Věc T-410/04: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne  27. října 2005  – Itálie v. Komise

text:
               24.12.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 330/25

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 27. října 2005 – Itálie v. Komise
   (Věc T-410/04) (1)

   (2005/C 330/62)

      Jednací jazyk: italština

   Předseda druhého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 19, 22.1.2005


title: Věc C-258/07: Žaloba podaná dne 31. května 2007 – Komise Evropských společenství v. Švédské království

text:
               4.8.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 183/22

         Žaloba podaná dne 31. května 2007 – Komise Evropských společenství v. Švédské království
   (Věc C-258/07)
   (2007/C 183/38)
   Jednací jazyk: švédština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: D. Kukovec a K. Nyberg, zmocněnci)

      Žalované: Švédské království
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Určit, že Švédské království tím, že nepřijalo všechny právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby (1), nebo v každém případě tím, že ustanovení těchto předpisů nesdělilo Komisi, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice;

               —

               uložit Švédskému království náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta pro provedení směrnice do vnitrostátního právního řádu uplynula dne 31. ledna 2006.

      (1)  Úř. věst. L 134, 2004, s. 114; Zvl. vyd. 06/07, s. 132.


title: Věc C-246/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Commissione tributaria provinciale di Siracusa (Itálie) dne 28. dubna 2016 – Enzo Di Maura v. Agenzia delle Entrate – Direzione Provinciale di Siracusa

text:
               18.7.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 260/26

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Commissione tributaria provinciale di Siracusa (Itálie) dne 28. dubna 2016 – Enzo Di Maura v. Agenzia delle Entrate – Direzione Provinciale di Siracusa
   (Věc C-246/16)
   (2016/C 260/33)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Commissione Tributaria Provinciale di Siracusa

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Enzo Di Maura

      Žalovaný: Agenzia delle Entrate – Direzione Provinciale di Siracusa

      Předběžné otázky

               1)

               Je s ohledem na čl. 11 část C odst. 1 a čl. 20 odst. 1 písm. b) druhou větu směrnice 77/388/EHS (1), jež se týkají snížení základu daně a opravy DPH účtované za zdanitelná plnění v případě celkového nebo částečného nezaplacení protiplnění dohodnutého mezi stranami, slučitelné se zásadami proporcionality a efektivity, zaručenými SFEU, a zásadou neutrality, která upravuje uplatňování DPH, uložit omezení, která znemožňují nebo činí nadměrně nákladné – i z hlediska časového, které souvisí s nepředvídatelnou délkou trvání konkurzního řízení – pro osobu povinnou k dani žádat o vrácení daně týkající se zcela nebo částečně nezaplaceného protiplnění?

               2)

               V případě kladné odpovědi na první otázku, je s výše uvedenými zásadami slučitelné právní ustanovení – jako je čl. 26 odst. 2 nařízení prezidenta republiky 633/1972, ve znění platném před změnami stanovenými čl. 1 odst. 126 a 127 zákona č. 208 ze dne 28. prosince 2015 – které podmiňuje právo na vrácení daně předložením důkazu o předchozím provedení neúspěšných konkurzních řízení, a sice podle judikatury a praxe finančního úřadu členského státu Evropské unie výlučně po neúspěšném konečném rozdělení výnosu nebo, v případě neexistence majetku, na základě konečného rozhodnutí o skončení úpadkového řízení, i když jsou tyto kroky poměrně nehospodárné z důvodu výše uplatněné pohledávky, vyhlídek na její vymožení a nákladů konkurzních řízení a vzhledem k tomu, že uvedené podmínky mohou každopádně nastat po letech ode dne zahájení úpadkového řízení?

      (1)  Šestá směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23).


title: Věc F-27/14: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 18. března 2015 – DK v. ESVČ „Veřejná služba — Zaměstnanci ESVČ — Úředník — Disciplinární řízení — Odvolání z funkce bez snížení nároků na důchod — Článek 25 přílohy IX služebního řádu — Probíhající trestní stíhání — Totožnost skutku, který posuzoval orgán oprávněný ke jmenování a trestní soud“

text:
               4.5.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 146/45

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 18. března 2015 – DK v. ESVČ
   (Věc F-27/14) (1)

   („Veřejná služba - Zaměstnanci ESVČ - Úředník - Disciplinární řízení - Odvolání z funkce bez snížení nároků na důchod - Článek 25 přílohy IX služebního řádu - Probíhající trestní stíhání - Totožnost skutku, který posuzoval orgán oprávněný ke jmenování a trestní soud“)
   (2015/C 146/60)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: DK (zástupce: S. Orlandi, advokát)

      Žalovaná: Evropská služba pro vnější činnost (ESVČ) (zástupci: S. Marquardt a M. Silva, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí, kterým byl žalobce s účinností k 1. únoru 2014 odvolán bez snížení svých nároků na důchod v návaznosti na disciplinární řízení zahájené poté, co byl žalobce vnitrostátními orgány obviněn z podvodů v souvislosti s evropskými veřejnými zakázkami, z padělání a pozměňování listin a jejich užití jako pravých, z praní peněz a z úplatkářství

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí ze dne 16. ledna 2014, kterým Evropská služba pro vnější činnost žalobce odvolala bez snížení jeho nároků na důchod, se zrušuje.

               2)

               Evropská služba pro vnější činnost ponese vlastní náklady řízení a ukládá se jí náhrada veškerých nákladů řízení vynaložených DK.

      (1)  Úř. věst. C 184, 16.6.2014, s. 43.


title: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 7. července 2005 ve věci C-353/03 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Court of Appeal): Société des produits Nestlé SA proti Mars UK Ltd (Ochranné známky — Směrnice 89/104/EHS — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Rozlišovací způsobilost získaná užíváním — Užívání jako součást zapsané ochranné známky nebo ve spojení s ní)

text:
               17.9.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 229/3

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (druhého senátu)
   ze dne 7. července 2005
   ve věci C-353/03 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Court of Appeal): Société des produits Nestlé SA proti Mars UK Ltd (1)

   (Ochranné známky - Směrnice 89/104/EHS - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Rozlišovací způsobilost získaná užíváním - Užívání jako součást zapsané ochranné známky nebo ve spojení s ní)
   (2005/C 229/05)
   Jednací jazyk: angličtina
   Ve věci C-353/03, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Spojené království) ze dne 25. července 2003, došlým Soudnímu dvoru dne 18. srpna 2003, v řízení Société des produits Nestlé SA proti Mars UK Ltd., Soudní dvůr (druhý senát), ve složení C. W. A. Timmermans, předseda senátu, R. Silva de Lapuerta, C. Gulmann (zpravodaj), P. Kūris a G. Arestis, soudci, generální advokát: J. Kokott, vedoucí soudní kanceláře: L. Hewlett, vrchní rada, vydal dne 7. července 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:
   Rozlišovací způsobilost ochranné známky uvedená v čl. 3 odst. 3 první směrnice Rady 89/104/EHS ze dne 21. prosince 1988, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách, může být získána v důsledku užívání této ochranné známky jako součásti zapsané ochranné známky nebo ve spojení s ní.

      (1)  Úř. věst. C 251, 18.10.2003.


title: Věc T-190/04: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 4. října 2006 – Freixenet v. OHIM (Tvar bílé broušené láhve) ( Ochranná známka Společenství — Tvar bílé broušené láhve — Absolutní důvod pro zamítnutí — Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 40/94 (ES) — Neexistence rozlišovací způsobilosti — Porušení práv obhajoby — Článek 73 nařízení č. 40/94 )

text:
               18.11.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 281/32

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 4. října 2006 – Freixenet v. OHIM (Tvar bílé broušené láhve)
   (Věc T-190/04) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Tvar bílé broušené láhve - Absolutní důvod pro zamítnutí - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 40/94 (ES) - Neexistence rozlišovací způsobilosti - Porušení práv obhajoby - Článek 73 nařízení č. 40/94“)
   (2006/C 281/54)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Freixenet, SA (Sant Sadurní d'Anoia, Španělsko) (zástupci: F. de Visscher, E. Cornu, É. De Gryse a D. Moreau, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: I. Medrano Caballero, zmocněnec)
   Předmět věci
   Žaloba proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 11. února 2004 (věc R 97/2001-4), týkajícímu se zápisu ochranné známky ve tvaru bílé broušené láhve jako ochranné známky Společenství.
   Výrok rozsudku

               1.

               Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 11. února 2004 (věc R 97/2001-4) se zrušuje.

               2.

               Žaloba se ve zbývající části zamítá.

               3.

               OHIM ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady řízení vynaložené žalobkyní.

      (1)  Úř. věst. C 201, 7.8.2004.


title: Věc T-513/15: Žaloba podaná dne 7. září 2015 – Gruppe Nymphenburg Consult v. OHIM (Limbic® Map)

text:
               26.10.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 354/48

         Žaloba podaná dne 7. září 2015 – Gruppe Nymphenburg Consult v. OHIM (Limbic® Map)
   (Věc T-513/15)
   (2015/C 354/58)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Gruppe Nymphenburg Consult AG (Mnichov, Německo) (zástupci: R. Kunze a G. Würtenberger, Rechtsanwälte)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Společenství „Limbic® Map“ – přihláška č. 12 316 411

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 23. června 2015, ve věci R 1973/2014-1

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí týkající se přihlášky ochranné známky Společenství 012 316 411 Limbic® Map;

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 207/2009/nařízení č. 2868/95;

               —

               porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009/nařízení č. 2868/95;

               —

               porušení článku 63, čl. 75 první věty a článku 76nařízení č. 207/2009/nařízení č. 2868/95.


title: Věc C-313/07: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado Mercantil n° 3 Barcelona (Španělsko) dne 5. července 2007 – Kirtruna S. L. a Elisa Vigano v. Cristina Delgado Fernández de Heredia, Sergio Sabini Celio, Miguel Oliván Bascones, Red Elite de Electrodomésticos SA, Electro Calbet SA

text:
               8.9.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 211/25

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado Mercantil no 3 Barcelona (Španělsko) dne 5. července 2007 – Kirtruna S. L. a Elisa Vigano v. Cristina Delgado Fernández de Heredia, Sergio Sabini Celio, Miguel Oliván Bascones, Red Elite de Electrodomésticos SA, Electro Calbet SA
   (Věc C-313/07)
   (2007/C 211/47)
   Jednací jazyk: španělština
   Předkládající soud
   Juzgado Mercantil no 3 Barcelona
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Kirtruna, S. L. a Elisa Vigano

      Žalovaní: Cristina Delgado Fernández de Heredia, Sergio Sabini Celio, Miguel Oliván Bascones, Red Elite de Electrodomésticos SA, Electro Calbet SA
   Předběžné otázky

               1)

               Je třeba mít za to, že záruka toho, že nabyvatel, jež nabývá podnik v úpadku či výrobní jednotku takového podniku, nepřebírá dluhy vyplývající z pracovních smluv či pracovních vztahů, je-li úpadkové řízení spojeno alespoň s takovou ochranou, jaká je poskytována na základě směrnic Společenství, se vztahuje pouze a výhradně na závazky přímo spojené s pracovními smlouvami či jinými pracovními vztahy, nebo by měla být tato záruka v rámci celkové ochrany práv zaměstnanců a zachování pracovních míst rozšířena na další smlouvy, jež nejsou přímo pracovními smlouvami, avšak týkají se prostor, v nichž je provozována hospodářská činnost, nebo určitých výrobních prostředků či nástrojů, jež jsou nepostradatelné pro pokračování hospodářské činnosti?

               2)

               V tomtéž kontextu zaručení práv zaměstnanců, může nabyvatel výrobní jednotky získat od soudu, jež úpadkové řízení projednává a schvaluje převod, záruku ohledně práv vyplývajících nejen z pracovních smluv, ale rovněž z jiných smluv a závazků úpadce, jež jsou nepostradatelné pro zajištění pokračování hospodářské činnosti?

               3)

               Pokud se nabyvatel podniku v úpadku či výrobní jednotky takového podniku zaváže zachovat všechny pracovní smlouvy nebo jejich část, přičemž na něj přecházejí práva a povinnosti z těchto smluv, získává záruku, že vůči němu nebudou uplatněny nebo na něj nebudou převedeny další závazky převodce spojené s pracovními smlouvami či pracovními vztahy, do nichž vstupuje, zejména daňové povinnosti či dluhy na sociálním zabezpečení, nebo práva, jež mohou uplatňovat držitelé práv a povinností vzniklých na základě smluv uzavřených úpadcem, které byly převedeny na nabyvatele jako celek či jako součást výrobní jednotky?

               4)

               Konečně, může být směrnice 23/2001 (1) vykládána v tom smyslu, že pokud jde o převod výrobních jednotek či podniků, v jejichž případě byla soudně či správně vyhlášena platební neschopnost a jsou v likvidaci, vztahuje se ochrana nejen na pracovní smlouvy, ale rovněž na ostatní smlouvy s přímým a bezprostředním účinkem na zachování pracovních smluv?

               5)

               Poslední otázkou je, zda je čl. 149 odst. 2 Ley Concursal, pokud jde o převod podniku, neslučitelný s výše uvedenou směrnicí 23/2001 v rozsahu, v němž na nabyvatele převádí pracovněprávní závazky úpadce nebo osoby v platební neschopnosti, zejména případné dluhy úpadce vůči správě sociálního zabezpečení.

      (1)  Směrnice Rady 2001/23/ES ze dne 12. března 2001 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se zachování práv zaměstnanců v případě převodů podniků, závodů nebo částí podniků nebo závodů (Úř. věst. L 82, s. 16).


title: Věc T-22/13: Žaloba podaná dne 16. ledna 2013 — Senz Technologies v. OHIM — Impliva (Umbrellas)

text:
               6.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 101/19

         Žaloba podaná dne 16. ledna 2013 — Senz Technologies v. OHIM — Impliva (Umbrellas)
   (Věc T-22/13)
   2013/C 101/41
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Senz Technologies BV (Delft, Nizozemí) (zástupci: W. Hoyng a C. Zeri, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Impliva BV (Amsterdam, Nizozemí)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí třetího odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 26. září 2012 ve věci R 2453/2010-3;

               —

               vyhověl argumentům, které mu byly předloženy, a rozhodl, že zapsaný (průmyslový) vzor Společenství č. 000579032-0001 je platný;

               —

               uložil Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyní.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaný (průmyslový) vzor Společenství, jenž je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: (Průmyslový) vzor „Umbrellas“ — Zapsaný (průmyslový) vzor č. 000579032-0001

      Majitelka (průmyslového) vzoru Společenství: Žalobkyně

      Účastník řízení navrhující prohlášení neplatnosti (průmyslového) vzoru Společenství: Impliva BV

      Odůvodnění návrhu na prohlášení neplatnosti: Návrh na prohlášení neplatnosti se zakládá na článku 4 a článku 9 nařízení Rady č. 6/2002

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Vyhovění návrhu na prohlášení neplatnosti

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 a článku 6 ve spojení s čl. 25 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 6/2002


title: Věc T-98/09: Žaloba podaná dne 11. března 2009 – Tubesca v. OHIM – Tubos del Mediterráneo (T TUMESA TUBOS DEL MEDITERRANEO S. A.)

text:
               1.5.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 102/33

         Žaloba podaná dne 11. března 2009 – Tubesca v. OHIM – Tubos del Mediterráneo (T TUMESA TUBOS DEL MEDITERRANEO S. A.)
   (Věc T-98/09)
   2009/C 102/49
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Tubesca (Ailly-sur-Noye, Francie) (zástupce: F. Greffe, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: Tubos del Mediterráneo, SA (Sagunto, Španělsko)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 17. prosince 2008, odvolání R 518/2008-4.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Tubos del Mediterráneo, SA

      Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka „T TUMESA TUBOS DEL MEDITERRANEO S. A.“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 6, 35 a 42 – přihláška č. 4 085 098

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: národní slovní ochranná známka a mezinárodní obrazová ochranná známka „TUBESCA“ pro výrobky zařazené do tříd 6, 19 a 20

      Rozhodnutí námitkového oddělení: částečné vyhovění námitkám; částečné zamítnutí zápisu přihlášené ochranné známky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zrušení rozhodnutí námitkového oddělení a zamítnutí námitky

      Dovolávané žalobní důvody: U průměrně pozorného spotřebitele nebo konečného uživatele by mezi kolidujícími ochrannými známkami mohlo vzniknout nebezpečí záměny o to víc, že ochranné známky „TUBESCA“ jsou obecně známé a mají velkou rozlišovací způsobilost.


title: Věc C-341/15: Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 20. července 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgericht Wien – Rakousko) – Hans Maschek v. Magistratsdirektion der Stadt Wien – Personalstelle Wiener Stadtwerke „Řízení o předběžné otázce — Sociální politika — Směrnice 2003/88/ES — Článek 7 — Nárok na placenou dovolenou za kalendářní rok — Odchod do důchodu na žádost dotčené osoby — Pracovník, který nevyčerpal placenou dovolenou za kalendářní rok před skončením svého pracovního poměru — Vnitrostátní právní úprava, která vylučuje finanční náhradu za nevyčerpanou placenou dovolenou za kalendářní rok — Volno z důvodu nemoci — Úředníci“

text:
               19.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 343/7

         Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 20. července 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgericht Wien – Rakousko) – Hans Maschek v. Magistratsdirektion der Stadt Wien – Personalstelle Wiener Stadtwerke
   (Věc C-341/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Sociální politika - Směrnice 2003/88/ES - Článek 7 - Nárok na placenou dovolenou za kalendářní rok - Odchod do důchodu na žádost dotčené osoby - Pracovník, který nevyčerpal placenou dovolenou za kalendářní rok před skončením svého pracovního poměru - Vnitrostátní právní úprava, která vylučuje finanční náhradu za nevyčerpanou placenou dovolenou za kalendářní rok - Volno z důvodu nemoci - Úředníci“)
   (2016/C 343/10)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Verwaltungsgericht Wien

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Hans Maschek

      Žalovaný: Magistratsdirektion der Stadt Wien – Personalstelle Wiener Stadtwerke

      Výrok

   Článek 7 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/88/ES ze dne 4. listopadu 2003 o některých aspektech úpravy pracovní doby musí být vykládán v tom smyslu, že:

               —

               brání takovým vnitrostátním právním předpisům, jako jsou právní předpisy dotčené ve věci v původním řízení, které zbavují nároku na finanční náhradu za nevyčerpanou placenou dovolenou za kalendářní rok pracovníka, jehož pracovní poměr byl rozvázán z důvodu jeho žádosti o odchod do důchodu a který nemohl před rozvázáním tohoto pracovního poměru vyčerpat svůj nárok na dovolenou;

               —

               pracovník má při odchodu do důchodu nárok na finanční náhradu za placenou dovolenou za kalendářní rok, kterou nevyčerpal proto, že svou funkci nevykonával z důvodu nemoci;

               —

               pracovník, jehož pracovní poměr skončil a který na základě dohody uzavřené se zaměstnavatelem byl zavázán se nedostavit na své pracoviště v průběhu určitého období, které předcházelo jeho odchodu do důchodu, přičemž stále pobíral plat, nemá nárok na finanční náhradu za placenou dovolenou za kalendářní rok, na kterou mu vznikl nárok, nevyčerpanou v průběhu tohoto období, ledaže nárok na dovolenou nemohl vyčerpat z důvodu nemoci;

               —

               je věcí členských států, aby se rozhodly, zda poskytnou pracovníkům dodatečnou placenou dovolenou k minimální čtyřtýdenní placené dovolené za kalendářní rok, která je stanovena v článku 7 směrnice 2003/88. Za takové situace mohou členské státy přiznat pracovníkovi, který z důvodu nemoci nemohl před skončením svého pracovního poměru vyčerpat celou svoji dodatečnou placenou dovolenou za kalendářní rok, nárok na finanční náhradu odpovídající této dodatečné době. Je věcí členských států, aby stanovily podmínky pro přiznávání tohoto nároku.

      (1)  Úř. věst. C 346, 19.10.2015.


title: Věc T-205/13 P: Usnesení Tribunálu ze dne 27. listopadu 2013 — Marcuccio v. Komise ( „Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Odmítnutí žaloby v prvním stupni jako zjevně nepřípustné — Žaloba podaná faxem ve lhůtě pro podání žaloby a podepsaná prostřednictvím razítka uvádějícího podpis advokáta — Předložení originálu po lhůtě — Opožděnost žaloby — Zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek“ )

text:
               15.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/33

         Usnesení Tribunálu ze dne 27. listopadu 2013 — Marcuccio v. Komise
   (Věc T-205/13 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Odmítnutí žaloby v prvním stupni jako zjevně nepřípustné - Žaloba podaná faxem ve lhůtě pro podání žaloby a podepsaná prostřednictvím razítka uvádějícího podpis advokáta - Předložení originálu po lhůtě - Opožděnost žaloby - Zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek)
   2014/C 45/57
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Luigi Marcuccio (Tricase, Itálie) (zástupce: G. Cipressa, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: C. Berardis-Kayser a G. Gattinara, zmocněnci)

      Předmět

   Kasační opravný prostředek podaný proti usnesení Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (druhého senátu) ze dne 28. ledna 2013, Marcuccio v. Komise (F-100/12) a znějící na zrušení tohoto usnesení.

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Luigi Marcucio ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí v tomto stupni.

      (1)  Úř. věst. C 156, 1.6.2013.


title: Věc T-277/07: Žaloba podaná dne 20. července 2007 – Secure Computing v. OHIM – Investronica (SECUREOS)

text:
               6.10.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 235/14

         Žaloba podaná dne 20. července 2007 – Secure Computing v. OHIM – Investronica (SECUREOS)
   (Věc T-277/07)
   (2007/C 235/25)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Secure Computing Corporation (Minnesota, Spojené státy) (zástupci: H. P. Kunz-Hallstein a R. Kunz-Hallstein, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Investronica, SA
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu žalovaného ze dne 25. dubna 2007 ve věci R 1063/2006-1;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně.

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „SECUREOS“ pro výrobky zařazené do třídy 9 (přihláška č. 2 659 944).

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Investronica, S.A.

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Slovní ochranná známka „SECUREURO“ (ochranná známka Společenství č. 2 126 290) pro výrobky a služby zařazené do tříd 7, 9, 16, 35, 36, 37 a 42 jakož i obrazová ochranná známka „secureuro“ (ochranná známka Společenství č. 2 418 135) pro výrobky a služby zařazené do tříd 7, 9, 16, 35 a 36.

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitkám a zamítnutí přihlášky.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1, článku 73 a čl. 74 odst. 1 druhé věty nařízení (ES) č. 40/94 (1).

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1994, L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).


title: Věc T-58/15: Usnesení Tribunálu ze dne 16. února 2016 – Ludwig Bertram v. OHIM – Seni Vita (Sanivita)

text:
               18.4.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 136/45

         Usnesení Tribunálu ze dne 16. února 2016 – Ludwig Bertram v. OHIM – Seni Vita (Sanivita)
   (Věc T-58/15) (1)

   (2016/C 136/63)
   Jednací jazyk: němčina
   Předseda pátého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 118, 13.4.2015.


title: Věc T-447/05: Žaloba podaná dne  22. prosince 2005  – Plantations de Mbanga v. Komise

text:
               25.3.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 74/24

         Žaloba podaná dne 22. prosince 2005 – Plantations de Mbanga v. Komise
   (Věc T-447/05)
   (2006/C 74/47)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Société des plantations de Mbanga (SPM) SA (Douala, Cameroun) (zástupci: P. Soler Couteaux, S. Cahn, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit nařízení Komise (ES) č. 2015/2005 ze dne 9. prosince 2005 o dovozu banánů pocházejících ze zemí AKT v rámci celní kvóty otevřené nařízením Rady (ES) č. 1964/2005 o celních sazbách pro banány během ledna a února 2006, Úř. věst. L 324,

               —

               uložit Komisi a Radě náhradu veškerých nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   V rámci změn zvláštního režimu kvót na obchodování s třetími zeměmi, který je součástí organizačních opatření trhu v oblasti banánů, svěřilo nařízení Rady Evropské Unie (1) Komisi mimo jiné pravomoc přijmout nezbytná opatření k provedení tohoto nařízení, jakož i přechodná opatření týkající se správy celní kvóty pro banány pocházející ze zemí AKT. Komise zachovala ve svém nařízení č. 2015/2005 ze dne 9. prosince 2005 (2) během ledna a února 2006, dřívější režim přidělování dovozních licencí na základě historického odkazu (3), jak byl původně upraven nařízením č. 896/2001. V rámci této žaloby je požadováno zrušení nařízení č. 2015/2005.
   Žalobkyně na podporu své žaloby uplatňuje, že nařízení č. 2015/2005 tím, že zavedlo režim přidělování dovozních licencí na základě historického odkazu a podání netradičních hospodářských subjektů, porušilo:

               —

               smluvní ustanovení upravující trh s banány,

               —

               filozofii a zásady zakotvené v ustanoveních Společenství v oblasti společné zemědělské politiky, společné organizace trhu s banány, jakož i vlastní ustanovení dotčené právní úpravy Společenství,

               —

               zásady zakotvené v článcích 81 ES a 82 ES, jelikož umožňuje tradičním hospodářským subjektům zneužívat společně dominantní postavení, které jim podle žalobkyně poskytují právní a správní předpisy, a jelikož také zvýhodňuje protisoutěžní jednání na trhu Společenství s banány,

               —

               zásady zakotvené v článku 87 ES, neboť má za následek poskytnutí významné finanční výhody pouze některým tradičním dovozcům, kteří jsou významní z hlediska historického a kteří by mohli využít prodeje licencí získaných neoprávněně zdarma,

               —

               zásadu proporcionality, neboť neumožňuje vznik a rozvoj činností netradičních věrohodných a životaschopných dovozců, neboť tito dovozci mohou existovat pouze s podporou tradičního dovozce; žalobkyně dále uplatňuje, že nařízení, jehož zrušení požaduje, neumožňuje pěstitelům banánů z AKT využít rovnocenně přednosti poskytnuté banánům z AKT, neboť tohoto režimu využívají nadměrně někteří tradiční dovozci, kteří jsou významní z historického hlediska,

               —

               zásadu zákazu diskriminace, neboť by měl uplatnit rovnocenné zacházení se všemi tradičními dovozci z AKT, zatímco ve skutečnosti neoprávněně zvýhodňuje některé tradiční dovozce významné z historického hlediska.

         Žalobkyně se rovněž dovolává na podporu svých návrhů porušení zásad legitimního očekávání a svobodného výkonu výdělečných činností.

      (1)  Nařízení (ES) č. 1964/2005 ze dne 29. listopadu 2005 o celních sazbách pro banány během ledna a února 2006, Úř. věst. L 316, 2.12.2005.

      (2)  Nařízení Komise (ES) č. 2015/2005 ze dne 9. prosince 2005 o dovozu banánů pocházejících ze zemí AKT v rámci celní kvóty otevřené nařízením Rady (ES) č. 1964/2005 o celních sazbách pro banány během ledna a února 2006, Úř. věst. L 324, s. 5.

      (3)  Který žalobkyně napadá ve věci T-128/05 probíhající před Soudem


title: Věc T-402/11: Žaloba podaná dne 29. července 2011 — Preparados Alimenticios del Sur v. Komise

text:
               24.9.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/39

         Žaloba podaná dne 29. července 2011 — Preparados Alimenticios del Sur v. Komise
   (Věc T-402/11)
   2011/C 282/74
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Preparados Alimenticios del Sur, SL (Murcia, Španelsko) (zástupce: I. Acero Campos, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhové žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí o předání spisu týkajícího se žádosti o snížení cla španělskému celnímu úřadu;

               —

               nařídil Komisi, aby rozhodla o žádosti o snížení cla podané společností Prealisur S.L., která má přímý vliv na žádost podanou společností Zukan S.L.;

               —

               nařídil Komisi, aby za účelem rozhodnutí o uvedené žádosti přijala opatření a uskutečnila nezbytné kroky, včetně opatření a kroků proti španělské celní správě, aby tak získala všechny skutečnosti nezbytné k rozhodnutí ve věci, včetně dokumentů, o nichž Komise tvrdí, že je žádala od španělské celní správy a tato je nepředala;

               —

               uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Tato žaloba směřuje proti rozhodnutí Evropské komise ze dne 29. června 2011, kterým je předán španělské celní správě spis o žádosti o snížení cla za účelem, aby rozhodla o žádosti žalobkyně o snížení cla (spis č. 003-004-005-006-2009 RRPP-J Y REC 04/10) vzhledem k tomu, že Komise nemá dostatečné informace k tomu, aby o ni rozhodla. Španělská celní správa předtím předala Komisi uvedený spis na základě čl. 220 odst. 2 písm. b) nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 302, s. 1).
   Na podporu své žaloby se žalobkyně dovolává čtyř žalobních důvodů.

               1)

               První žalobní důvod vycházející z porušení některých článků nařízení Komise (EHS) č. 2454/1993 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 253, s. 1).

                           —

                           Žalobkyně uplatňuje zejména porušení článků 872 a 873 uvedeného nařízení, neboť nebyla informována o úmyslu Komise vydat nepříznivé rozhodnutí, což by jí umožnilo předložit vyjádření v tomto ohledu, a nebyla informována o žádosti o informace, kterou předložila Evropská komise španělské správě a v důsledku toho o prodloužení lhůty k rozhodnutí o žádosti o snížení cla.

               2)

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 220 odst. 2 písm. b) celního kodexu, jelikož toto ustanovení nestanoví, že omyl správního orgánu musí spočívat v činnosti, jak má za to Komise, vzhledem k tomu, že předává spis pro nedostatek informací od toho, kdo se dopustil omylu, kterým není nikdo jiný než španělská správa.

               3)

               Třetí žalobní důvod vycházející z vnitřního řádu Komise, zejména přílohy, která obsahuje kodex řádného úředního chování zaměstnanců Evropské komise ve vztazích s veřejností.

                           —

                           Žalobkyně tvrdí v tomto ohledu, že napadené rozhodnutí porušuje obecné zásady řádné správy, obecné zásady řádného úředního chování a právo zúčastněných stran být informován o svých právech. Podle žalobkyně Komise také nepředložila žádný z požadovaných dokumentů, ani v tomto ohledu nic neuvedla v rozhodnutí, které je předmětem této žaloby.

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení Listiny základních práv Evropské unie.

                           —

                           Žalobkyně uplatňuje zejména porušení článků 41, 42, 47, 48 a 51 uvedené Listiny.


title: Věc T-579/15: Žaloba podaná dne 5. října 2015 – For Tune v. OHIM – Gastwerk Hotel Hamburg (fortune)

text:
               30.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 398/70

         Žaloba podaná dne 5. října 2015 – For Tune v. OHIM – Gastwerk Hotel Hamburg (fortune)
   (Věc T-579/15)
   (2015/C 398/84)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: For Tune sp. z o.o. (Varšava, Polsko) (zástupkyně: K. Popławska, advokátka)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Gastwerk Hotel Hamburg GmbH & Co. KG (Hamburk, Německo)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Společenství obsahující slovní prvek „fortune“ – Přihláška č. 1 1 5 25  491

      Řízení před OHIM: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu OHIM ze dne 7. srpna 2015, ve věci R 2808/2014-5

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil OHIM a další účastnici v řízení před odvolacím senátem náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Výmaz věci C-38/04

text:
               30.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 106/21

         Výmaz věci C-38/04 (1)

   (2005/C 106/41)

      (Jednací jazyk: nizozemština)

   Usnesením ze dne 4. února 2005 rozhodl předseda pátého senátu Soudního dvora Evropských společenství o výmazu věci C-38/04: Komise Evropských společenství proti Nizozemskému království.

      (1)  Úř. věst. C 71, 20.03.2004


title: Věc T-814/14: Žaloba podaná dne 17. prosince 2014 – Banco Espírito Santo v. Komise

text:
               13.4.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 118/29

         Žaloba podaná dne 17. prosince 2014 – Banco Espírito Santo v. Komise
   (Věc T-814/14)
   (2015/C 118/38)
   Jednací jazyk: portugalština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Banco Espírito Santo, S.A. (zástupci: M. Gorjão-Henriques a L. Bordalo e Sá, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil body 9 a 18 přílohy II rozhodnutí Komise C(2014) 5682 final, ze dne 3. srpna 2014, státní podpora č. SA.39250 (2014/N) – Portugalsko, Řešení krize Banco Espírito Santo, S.A., v rozsahu, v němž na žalobkyni (Banco Espírito Santo, S.A. nebo „BES“) klade, nebo může být v tomto smyslu vykládáno, odpovědnost za zajištění odměny kontrolního správce nebo platby jakýchkoliv jiných výdajů v souvislosti s tímto správcem;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z porušení právních norem týkajících se uplatňování Smlouvy – uložení povinnosti BES nést náklady související s kontrolou plnění závazků, které na sebe vzala Portugalská republika:

                           —

                           BES se ukládají povinnosti v souvislosti s jednáním třetí osoby, ke kterému nedala souhlas a z nějž nemá prospěch, a které nebylo zvoleno na základě kritérií, jež zaručují dodržování zásady ekonomicky nejvýhodnějšího řešení, s případným z toho plynoucím negativním dopadem na věřitele a akcionáře BES;

                           —

                           podle napadeného rozhodnutí je kontrolní správce jmenován fondem pro řešení krizí. Nicméně vzhledem k tomu, že odpovědnost jmenovat jediného kontrolního správce přísluší pouze Portugalské republice, nelze akceptovat, že za výdaje na jeho odměnu odpovídá plně BES. Tato volba nezohledňuje zásady, z nichž vycházejí státní podpory: (i) posiluje zvýhodnění překlenovací banky, jelikož ji osvobozuje od nákladů na řešení krize, které by jí jinak ze zákona příslušely; (ii) narušuje hospodářskou soutěž ve prospěch překlenovací banky, jelikož ji osvobozuje od nákladů, které nebyly vyčísleny v povolení státní podpory.

                           —

                           v právních předpisech EU v oblasti státních podpor neexistuje základ pro to, aby byla povinnost odměňování kontrolního správce uložena BES, která, jak je třeba připomenout, není adresátem rozhodnutí ani příjemcem podpory;

                           —

                           nařízení (EU) č. 806/2014 o jednotném mechanismu pro řešení krizí, použitelné od roku 2016, v tomto ohledu nic neupřesňuje, třebaže v článku 19 s úlohou správce počítá, a žádná upřesnění nepřinášejí ani nařízení č. 1093/2010 či směrnice 2014/59/EU, jejíž lhůta k provedení dosud neuplynula;

                           —

                           v rámci práva EU, a v rozsahu působnosti generálního ředitelství Evropské komise pro hospodářskou soutěž, útvaru odpovědného za vypracování sporného rozhodnutí, existují jednoznačná výkladová ustanovení týkající se kontrolního správce a jeho odměňování, která mohou sloužit k zaplnění legislativních mezer v souvislosti s posuzovanou situací, zejména pokud jde o kvantitativní strukturu odměny kontrolního správce, která musí být založena na dohodě mezi stranami, aniž je dotčeno její schválení ze strany Evropské komise a nezbytná nezávislost a prostředky, které je třeba poskytnout;

                           —

                           Evropská komise nemůže žalobkyni uložit způsob, jakým bude kontrolní správce v praxi odměňován, takže závazné uložení takové finanční zátěže ze strany Evropské komise (to znamená bez předchozího souhlasu BES, a to již v souvislosti s její výší) nemá právní oporu ani v nařízení (EU) č. 806/2014, ani v jakémkoliv jiném právním předpise;

                           —

                           samotná Evropská komise v napadeném rozhodnutí pouze uvedla, že kontrolní správce má být odměňován špatnou bankou a tato odměna má být koncipována „tak, aby neohrožovala nezávislost a efektivitu správce při výkonu jeho funkce“. Neexistuje tedy konkrétní definice struktury odměny, zejména jak má být provedena v praxi, ani její limity.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení zásad legitimního očekávání, právní jistoty a vázanosti správních orgánů vlastními akty:

                           —

                           Komise porušila zásady legitimního očekávání, právní jistoty a vázanosti správních orgánů vlastními akty v rozsahu, v němž BES ukládá, nebo lze mít za to, že ukládá, povinnost nést náklady související s kontrolním správcem;

                           —

                           výše uvedený závěr platí tím více, že je třeba konstatovat, že BES, která je z hlediska rozhodnutí třetí osobou, byla zcela vyloučena z procesu výběru kontrolního správce, takže nemohla, aniž by byly dotčeny prostředky a nezávislost požadované rozhodnutím, zajistit dodržení svých povinností (a povinností jejích správců při správě cizího majetku), ve snaze zajistit, aby tato kontrola závazků představovala pro BES menší finanční zátěž

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z porušení zásady proporcionality:

                           —

                           Komise porušila zásadu proporcionality, když BES uložila, aby jednostranně a v celém rozsahu nesla náklady, které jsou vzhledem k současné finanční situaci BES coby subjektu, který je předmětem opatření k řešení krize, nejen mimořádně zatěžující a vysoké, ale rovněž překračují meze přiměřenosti v úzkém slova smyslu;

                           —

                           je tomu tak především proto, že podle BES odpovědnost za takové výdaje, vzhledem tomu, že ji nepřevzala Portugalská republika formou závazku, přísluší samotné Evropské komisi, na základě její vlastní odpovědnosti v oblasti řešení krizí bankovních institucí a závazků přijatých členskými státy v souvislosti s těmito opatřeními.


title: Věc T-91/15: Žaloba podaná dne 19. února 2015 – AEDEC v. Komise

text:
               20.4.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 127/34

         Žaloba podaná dne 19. února 2015 – AEDEC v. Komise
   (Věc T-91/15)
   (2015/C 127/47)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Žalobce: Asociación Española para el Desarrollo de la Epidemiología Clínica (AEDEC) (Madrid, Španělsko) (zástupce: R. López López, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí o odmítnutí požadovaného financování, vydané Generálním ředitelstvím pro výzkum a inovace Evropské komise, ředitelstvím E (zdravotnictví), v rámci výzvy H2020-HCO-2014 přijaté dne 4. září 2014, přičemž navrhuje i prověření kvalit samotného projektu.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby uvádí žalobce porušení obecných zásad řádné správy, transparentnosti a rovného zacházení, a to z níže uvedených důvodů:
   Konsorcium LATIN PLAN, koordinované sdružením AEDEC, je hodné toho, aby mu byl udělen grant nabízený ve výzvě H2020-HCO-2014, takže rozhodnutí, které ho zamítá, i rozhodnutí, které toto zamítnutí potvrzuje, jsou zjevně nespravedlivá, a to s ohledem na následující okolnosti:

               a)

               Korespondence Evropské komise v průběhu vyhodnocování projektu chybně identifikovala koordinátora projektu, takže byla zasílána osobě, která nebyla statutárním orgánem, kontaktní osobou ani koordinátorem předmětného projektu. Tato okolnost je pro projednávanou věc mimořádně významná, jelikož uvedená osoba nemá nic společného se sdružením AEDEC a v konsorciu LATIN PLAN působí jako člen finského týmu.
               Evropská komise zjevně dospěla k závěru, že uvedené osobě nemůže být grant udělen – neboť měla za to, že projekt LATIN PLAN koordinovala coby člen AEDEC a zároveň byla členem finského týmu – a to na základě „zákazu akumulace“, kterým se řídí právo Společenství v oblasti grantů a podle kterého může témuž příjemci být z rozpočtu udělen na každou akci pouze jeden grant. Každý partner týmu LATIN PLAN žádá o jedno financování z rozpočtu. Kdyby byl grant nakonec udělen tomuto týmu, získala by – podle chybného závěru Komise – dotčená osoba příjmy jako člen AEDEC i jako součást finského týmu.

               b)

               Ve zprávě o hodnocení projektů se uvádí, že nebyla řádně vysvětlena ani odůvodněna asymetrie mezi financováním, které z rozpočtu žádají jednotlivé týmy, jež jsou členy konsorcia LATIN PLAN, což vedlo ke snížení bodového hodnocení projektu. Žalobce nepopírá, že mezi financováním požadovaným z rozpočtu jednotlivými týmy či partnery panuje asymetrie, ale nesouhlasí s tím, že by ji nevysvětlil. Konkrétně v odstavci o odůvodnění financování je důkladně a podrobně vysvětleno, proč ze všech partnerů žádá nejvíce peněz sdružení AEDEC.

               c)

               Dále je nutno poukázat na to, že projekt je kvalitní z vědeckého hlediska. Tým obdržel 11 bodů z celkových 15 nejvýše možných a překročil hranici kvality 10 bodů stanovenou ve výzvě. Předmětný projekt získal více bodů než jiné projekty, kterým granty byly uděleny, takže napadené rozhodnutí je nespravedlivé.


title: Věc F-135/14: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 16. prosince 2015 – DE v. EMA „Veřejná služba — Zaměstnanci EMA — Umístění do dočasné výslužby — Akt nepříznivě zasahující do právního postavení — Právo na slyšení — Porušení“

text:
               8.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 48/95

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 16. prosince 2015 – DE v. EMA
   (Věc F-135/14) (1)

   („Veřejná služba - Zaměstnanci EMA - Umístění do dočasné výslužby - Akt nepříznivě zasahující do právního postavení - Právo na slyšení - Porušení“)
   (2016/C 048/107)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: DE (zástupci: S. Rodrigues a A. Blot, advokáti)

      Žalovaná: Evropská agentura pro léčivé přípravky (EMA) (zástupci: S. Marino, T. Jabłoński a N. Rampal Olmedo, zmocněnci, D. Waelbroeck a A. Duron, advokáti)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí EMA přeložit žalobce do dočasné výslužby a nahradit nemajetkovou újmu, kterou žalobce údajně utrpěl.

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí ze dne 31. ledna 2014, jímž Evropská agentura pro léčivé přípravky přeložila žalobce do dočasné výslužby, se zrušuje.

               2)

               Evropské agentuře pro léčivé přípravky se ukládá, aby DE uhradila částku 10 000 eur.

               3)

               Evropská agentura pro léčivé přípravky ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené DE.

      (1)  Úř. věst. C 16, 19.1.2015, s. 50.


title: Rozsudek Soudu ze dne 10. prosince 2010 ve věci E-1/10 – Periscopus AS v. Oslo Børs ASA a Erik Must AS (Směrnice 2004/25/ES – Získání kontroly – Povinná nabídka – Přizpůsobení nákupní ceny – Jasně určené okolnosti a jasně určená kritéria – Odkaz na tržní cenu)

text:
               12.5.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 141/13

         ROZSUDEK SOUDU
   ze dne 10. prosince 2010
   ve věci E-1/10
   Periscopus AS v. Oslo Børs ASA a Erik Must AS
   (Směrnice 2004/25/ES – Získání kontroly – Povinná nabídka – Přizpůsobení nákupní ceny – Jasně určené okolnosti a jasně určená kritéria – Odkaz na tržní cenu)
   2011/C 141/13
   Ve věci E-1/10 mezi Periscopus AS a Oslo Børs AS a Erik Must AS – ŽÁDOST k Soudu podle článku 34 Dohody mezi státy ESVO o zřízení Kontrolního úřadu a Soudního dvora podaná soudem Oslo tingrett (okresní soud v Oslo) týkající se výkladu čl. 5 odst. 4 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/25/ES o nabídkách převzetí ze dne 21. dubna 2004 začleněné do Dohody o EHP protokolem 1 k uvedené dohodě, Soud ve složení Carl Baudenbacher, předseda a soudce-zpravodaj, Thorgeir Örlygsson a Henrik Bull, soudci, vynesl dne 10. prosince 2010 rozsudek, jehož výrok zní:
   Druhý pododstavec čl. 5 odst. 4 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/25/ES o nabídkách převzetí ze dne 21. dubna 2004 brání vnitrostátní právní úpravě, která stanoví, že cena nabízená v rámci povinné nabídky musí být upravena tak, aby byla nejméně stejně vysoká jako „tržní cena“, v konstelacích, v nichž je nepochybné, že „tržní cena“ je vyšší než cena vypočítaná podle hlavního pravidla stanoveného v souladu s prvním pododstavcem čl. 5 odst. 4 uvedené směrnice, bez bližšího objasnění termínu „tržní cena“. Dále je zejména nutné objasnit časové období potřebné ke stanovení „tržní ceny“, zda musí být „tržní cena“ vypočtena na základě průměru váženého podle příslušných objemů nebo ne, a zda ke stanovení „tržní ceny“ jsou nutné skutečné obchody nebo zda dostačují trvalé nákupní či prodejní příkazy.


title: Věc C-440/09: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 3. března 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Sąd Najwyższy (Polská republika) — Zakład Ubezpieczeń Społecznych Oddział w Nowym Sączu v. Stanisławě Tomaszewské ( „Sociální zabezpečení migrujících pracovníků — Článek 45 odst. 1 nařízení (EHS) č. 1408/71 — Minimální doba požadovaná vnitrostátním právem pro získání nároku na starobní důchod — Zohlednění dob pojištění získaných v jiném členském státě — Součet — Způsob výpočtu“ )

text:
               30.4.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 130/5

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 3. března 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Sąd Najwyższy (Polská republika) — Zakład Ubezpieczeń Społecznych Oddział w Nowym Sączu v. Stanisławě Tomaszewské
   (Věc C-440/09) (1)

   (Sociální zabezpečení migrujících pracovníků - Článek 45 odst. 1 nařízení (EHS) č. 1408/71 - Minimální doba požadovaná vnitrostátním právem pro získání nároku na starobní důchod - Zohlednění dob pojištění získaných v jiném členském státě - Součet - Způsob výpočtu)
   2011/C 130/09
   Jednací jazyk: polština

      Předkládající soud

   Sąd Najwyższy

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Zakład Ubezpieczeń Społecznych Oddział w Nowym Sączu

      Žalovaná: Stanisławě Tomaszewské

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Sąd Najwyższy — Výklad čl. 45 odst. 1 nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby a jejich rodiny pohybující se v rámci Společenství (Úř. Věst. L 149, s. 2; Zvl. vyd. 05/01, s. 35), jakož i čl. 15 odst. 1 písm. a) nařízení Rady (EHS) č. 574/72 ze dne 21. března 1972, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 1408/71 (Úř. věst. L 74, s. 1; Zvl. vyd. 05/01, s. 83) — Předčasné pobírání starobního důchodu na základě dob pojištění v určité délce — Způsob výpočtu přispívání — Součet dob pojištění získaných v jiném členském státě a dob pojištění získaných v dotyčném členském státě před nebo po připočtení dodatečných dob, který jsou stanoveny vnitrostátními právními předpisy a činí jednu třetinu dob pojištění

      Výrok

   Článek 45 odst. 1 nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, na osoby samostatně výdělečně činné a jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství, ve znění pozměněném a aktualizovaném nařízením Rady (ES) č. 118/97 ze dne 2. prosince 1996, ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1992/2006 ze dne 18. prosince 2006, je třeba vykládat v tom smyslu, že při určování minimální doby pojištění požadované vnitrostátním právem pro získání nároku na starobní důchod migrujícím pracovníkem musí příslušná instituce dotyčného členského státu pro účely stanovení limitu, jenž nesmí přesáhnout nepříspěvkové doby ve vztahu k příspěvkovým dobám, jak jsou upraveny právními předpisy tohoto členského státu, přihlédnout ke všem dobám pojištění získaným v průběhu výdělečné činnosti migrujícího pracovníka, včetně dob získaných v jiných členských státech.

      (1)  Úř. věst. C 37, 13.2.2010.


title: Spojené věci C-338/04, C-359/04 a C-360/04: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 6. března 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Larino, Tribunale di Teramo – Itálie) – trestní řízení proti Massimilianu Placanicovi (C-338/04), Christianu Palazzesemu (C-359/04), Angelu Sorricchiovi (C-360/04) (Svoboda usazování — Volný pohyb služeb — Výklad článků 43 ES a 49 ES — Hazardní hry — Sběr sázek na sportovní události — Požadavek koncese — Vyloučení subjektů založených v některých formách kapitálových společností — Požadavek policejního povolení — Trestní sankce)

text:
               28.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 95/3

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 6. března 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Larino, Tribunale di Teramo – Itálie) – trestní řízení proti Massimilianu Placanicovi (C-338/04), Christianu Palazzesemu (C-359/04), Angelu Sorricchiovi (C-360/04)
   (Spojené věci C-338/04, C-359/04 a C-360/04) (1)

   (Svoboda usazování - Volný pohyb služeb - Výklad článků 43 ES a 49 ES - Hazardní hry - Sběr sázek na sportovní události - Požadavek koncese - Vyloučení subjektů založených v některých formách kapitálových společností - Požadavek policejního povolení - Trestní sankce)
   (2007/C 95/04)
   Jednací jazyk: italština
   Předkládající soud
   Tribunale di Larino, Tribunale di Teramo
   Účastník původního trestního řízení
   Massimiliano Placanica (C-338/04), Christian Palazzese (C-359/04), Angelo Sorricchio (C-360/04)
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Tribunale di Larino – Výklad článků 43 a násl. a 49 ES a rozsudku Soudního dvora vydaného ve věci C-243/01, Gambelli a další – Vnitrostátní zákon, který trestněprávně postihuje propagaci a sběr sázek na různé události, a zejména na sportovní události – Sběr sázek prostřednictvím internetu subjektem bez licence jménem společnosti, která má oprávnění ke své činnosti v jiném členském státě
   Výrok

               1)

               Vnitrostátní právní úprava, která zakazuje výkon činností sběru, přijímání, registrace a předávání návrhů sázek, zejména na sportovní události, bez koncese nebo policejního povolení vydaných dotyčným členským státem, je omezením svobody usazování, jakož i volného pohybu služeb upravených v článku 43 ES, respektive v článku 49 ES.

               2)

               Předkládajícím soudům přísluší ověřit, zda vnitrostátní právní úprava v rozsahu, v němž omezuje počet subjektů působících v odvětví hazardních her, skutečně odpovídá cíli předcházet provozování činností v tomto odvětví ke kriminálním nebo podvodným účelům.

               3)

               Články 43 ES a 49 ES musejí být vykládány v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je úprava dotčená ve věcech v původním řízení, která vylučuje, a navíc i nadále bude vylučovat subjekty založené ve formě kapitálových společností, jejichž akcie jsou kótovány na regulovaných trzích, z odvětví hazardních her.

               4)

               Články 43 ES a 49 ES musejí být vykládány v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je právní úprava dotčená ve věcech v původním řízení, která ukládá trestní sankci takovým osobám, jako jsou obvinění v původním řízení, za výkon organizované činnosti sběru sázek bez koncese nebo policejního povolení vyžadovaných vnitrostátními právními předpisy, pokud tyto osoby nemohly získat uvedené koncese či uvedená povolení z toho důvodu, že tento členský stát jim je v rozporu s právem Společenství odmítl udělit.

      (1)  Úř. věst. C 273, 6.11.2004.

      Úř. věst. C 262, 23.10.2004.