title: Věc C-72/11: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 21. prosince 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberlandesgericht Düsseldorf — Německo) — trestní řízení proti Mohsenu Afrasiabimu, Behzadu Sahabimu, Heinzi Ulrichu Kesselovi ( „Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Omezující opatření přijatá vůči Íránské islámské republice s cílem zabránit šíření jaderných zbraní — Nařízení (ES) č. 423/2007 — Článek 7 odst. 3 a 4 — Dodání a instalace slinovací pece v Íránu — Pojem „nepřímé zpřístupnění“ „hospodářského zdroje“ ve prospěch osoby, subjektu nebo orgánu vyjmenovaných v přílohách IV a V uvedeného nařízení — Pojem „obejití“ zákazu zpřístupnění“ )

text:
               18.2.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 49/13

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 21. prosince 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberlandesgericht Düsseldorf — Německo) — trestní řízení proti Mohsenu Afrasiabimu, Behzadu Sahabimu, Heinzi Ulrichu Kesselovi
   (Věc C-72/11) (1)

   (Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vůči Íránské islámské republice s cílem zabránit šíření jaderných zbraní - Nařízení (ES) č. 423/2007 - Článek 7 odst. 3 a 4 - Dodání a instalace slinovací pece v Íránu - Pojem „nepřímé zpřístupnění“„hospodářského zdroje“ ve prospěch osoby, subjektu nebo orgánu vyjmenovaných v přílohách IV a V uvedeného nařízení - Pojem „obejití“ zákazu zpřístupnění)
   2012/C 49/21
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Oberlandesgericht Düsseldorf

      Účastníci původního trestního řízení

   Mohsen Afrasiabi, Behzad Sahabi, Heinz Ulrich Kessel

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Oberlandesgericht Düsseldorf –Výklad čl. 7 odst. 3 a 4 nařízení Rady (ES) č. 423/2007 ze dne 19. dubna 2007 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 103 s. 1) — Dodání zařízení uvedeného v příloze II nařízení (ES) č. 423/2007 v nepoužitelném stavu íránské právnické osobě neuvedené v přílohách IV a V tohoto nařízení — Zařízení údajně určené k další výrobě ve prospěch subjektu uvedeného v těchto dvou přílohách — Rozsah zákazu zpřístupnění hospodářských zdrojů osobám, jejichž výčet je uveden v přílohách IV a V výše uvedeného nařízení — Pojem „nepřímé zpřístupnění“ — Současná použitelnost ustanovení zakazujících zpřístupnění hospodářských zdrojů na jedné straně a obejití tohoto zákazu na straně druhé

      Výrok

               1)

               Článek 7 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 423/2007 ze dne 19. dubna 2007 o omezujících opatřeních vůči Íránu musí být vykládán v tom smyslu, že zákaz nepřímého zpřístupnění hospodářského zdroje ve smyslu čl. 1 písm. i) tohoto nařízení zahrnuje jednání související s dodáním a instalací funkční slinovací pece, která však není okamžitě použitelná, v Íránu ve prospěch třetí osoby, která jedná jménem, pod kontrolou nebo na příkaz osoby, subjektu nebo orgánu uvedených v přílohách IV a V tohoto nařízení a má v úmyslu využívat tuto pec k výrobě zboží, které může přispět k šíření jaderných zbraní v tomto státě, ve prospěch takové osoby, subjektu nebo orgánu.

               2)

               Článek 7 odst. 4 nařízení č. 423/2007 musí být vykládán v tom smyslu, že:

                           —

                           zahrnuje činnosti, které pod pláštíkem formálního zdání, díky němuž nesplňují skutkovou podstatu porušení čl. 7 odst. 3 uvedeného nařízení, mají přesto za cíl nebo následek, přímý nebo nepřímý, zmaření zákazu stanoveného v posledně uvedeném ustanovení;

                           —

                           výrazy „vědomě“ a „záměrně“ implikují kumulativní prvky vědomí a vůle, které jsou dány, pokud osoba, která se účastní na činnosti mající takový cíl nebo následek, o něj záměrně usiluje, nebo má alespoň za to, že její účast může mít tento cíl nebo následek a je s touto možností srozuměna.

      (1)  Úř. věst. C 252, 27.8.2011.


title: Věc T-398/05: Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne  5. května 2006  – Tesoka v. FEACVT ( Přidělení Soudu pro veřejnou službu )

text:
               15.7.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 165/26

         Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 5. května 2006 – Tesoka v. FEACVT
   (Věc T-398/05) (1)

   („Přidělení Soudu pro veřejnou službu“)
   (2006/C 165/52)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Sabrina Tesoka (Overijse, Belgie) (zástupce: J.-L. Fagnart, advokát)

      Žalovaná: Fondation européenne pour l'amélioration des conditions de vie et de travail (FEACVT) (zástupce: C. Callanan, advokát)
   Předmět věci
   Žaloba podaná na základě článku 236 ES
   Výrok
   Věc T-398/05 se přiděluje Soudu pro veřejnou službu.

      (1)  Úř. věst. C 10, 14. 1. 2006.


title: Věc T-600/15: Usnesení Tribunálu ze dne 28. září 2016 – PAN Europe a další v. Komise „Žaloba na neplatnost — Přípravky na ochranu rostlin — Účinná látka sulfoxaflor — Zařazení do přílohy prováděcího nařízení (EU) č. 540/2011 — Nedostatek bezprostředního dotčení — Nepřípustnost“

text:
               21.11.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 428/16

         Usnesení Tribunálu ze dne 28. září 2016 – PAN Europe a další v. Komise
   (Věc T-600/15) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Přípravky na ochranu rostlin - Účinná látka sulfoxaflor - Zařazení do přílohy prováděcího nařízení (EU) č. 540/2011 - Nedostatek bezprostředního dotčení - Nepřípustnost“)
   (2016/C 428/18)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Pesticide Action Network Europe (PAN Europe) (Brusel, Belgie), Bee Life European Beekeeping Coordination (Bee Life) (Louvain la Neuve, Belgie), Unione nazionale associazioni apicoltori italiani (Unaapi) (Castel San Pietro Terme, Itálie) (zástupci: B. Kloostra a A. van den Biesen, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: L. Pignataro Nolin, G. von Rintelen a P. Ondrůšek, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh založený na článku 263 SFEU a znějící na zrušení prováděcího nařízení Komise (EU) 2015/1295 ze dne 27. července 2015, kterým se v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1107/2009 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh schvaluje účinná látka sulfoxaflor a mění příloha prováděcího nařízení Komise (EU) č. 540/2011 (Úř. věst. 2015, L 199, s. 8).

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Není již důvodné rozhodnout o návrzích European Crop Protection Association (ECPA), Dow AgroSciences Ltd a Dow AgroSciences Iberica SA na vstup do řízení v postavení vedlejších účastníků.

               3)

               Pesticide Action Network Europe (PAN Europe), Bee Life European Beekeeping Coordination (Bee Life) a Unione nazionale associazioni apicoltori italiani (Unaapi) ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

               4)

               PAN Europe, Bee Life, Unaapi, Komise, ECPA, Dow AgroSciences a Dow AgroSciences Iberica ponesou vlastní náklady řízení související s návrhy na vstup vedlejšího účastníka do řízení.

      (1)  Úř. věst. C 59, 15.2.2016.


title: Věc F-40/14: Žaloba podaná dne 30. dubna 2014 – ZZ v. Komise

text:
               1.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 292/60

         Žaloba podaná dne 30. dubna 2014 – ZZ v. Komise
   (Věc F-40/14)
   2014/C 292/78
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupce: S. Orlandi, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí týkajícího se výpočtu bonifikace nároku na důchod v důchodovém systému Unie za použití nových obecných prováděcích ustanovení k článkům 11 a 12 přílohy VIII služebního řádu.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               Určit nepoužitelnost článku 9 obecných prováděcích ustanovení ze dne 3. března 2011 k čl. 11 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu;

               —

               zrušit rozhodnutí ze dne 30. září 2013 a 9. prosince 2013 týkající se výpočtu bonifikace nároků na důchod nabytých žalobcem před jeho nástupem do služby v rámci převodu těchto nároků do důchodového systému institucí Evropské unie na základě obecných prováděcích ustanovení dne 3. března 2011 k čl. 11 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-45/05: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 24. května 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce College van Beroep voor het bedrijfsleven – Nizozemsko) – Maatschap Schonewille – Prins v. Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit ( Zemědělské struktury — Režimy podpor Společenství — Odvětví hovězího masa — Identifikace a evidence skotu — Porážková prémie — Vyloučení a snížení )

text:
               7.7.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 155/2

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 24. května 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce College van Beroep voor het bedrijfsleven – Nizozemsko) – Maatschap Schonewille – Prins v. Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit
   (Věc C-45/05) (1)

   („Zemědělské struktury - Režimy podpor Společenství - Odvětví hovězího masa - Identifikace a evidence skotu - Porážková prémie - Vyloučení a snížení“)
   (2007/C 155/02)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Předkládající soud
   College van Beroep voor het bedrijfsleven
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Maatschap Schonewille – Prins

      Žalovaný: Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – College van Beroep voor het bedrijfsleven – Výklad článku 21 nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem (Úř. věst. L 160, s. 21), článků 44 a 45 a čl. 47 odst. 2 nařízení Komise (ES) č. 2419/2001 ze dne 11. prosince 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro integrovaný administrativní a kontrolní systém pro některé režimy podpor Společenství zavedený nařízením Rady (EHS) č. 3508/92 (Úř. věst. L 327, s. 11) – Výklad článku 11 nařízení Komise (EHS) č. 3887/92 ze dne 23. prosince 1992, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro integrovaný administrativní a kontrolní systém pro některé režimy podpor Společenství (Úř. věst. L 391, s. 36) a článku 22 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1760/2000 ze dne 17. července 2000 o systému identifikace a evidence skotu, o označování hovězího masa a výrobků z hovězího masa a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 820/97 (Úř. věst. L 204, s. 1) – Porážková prémie – Dodržování nařízení č. 1760/2000 – Vyloučení a snížení upravená právem Společenství – Použití na vnitrostátní vyloučení a snížení – Opravy a doplňky údajů v počítačové databázi.
   Výrok

               1)

               Článek 21 nařízení č. 1254/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem musí být vykládán v tom smyslu, že nedodržení lhůty pro oznámení přesunu jednoho kusu skotu do zemědělského podniku nebo ze zemědělského podniku do počítačové databáze, kterou upravuje čl. 7 odst. 1 druhá odrážka nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1760/2000 ze dne 17. července 2000 o systému identifikace a evidence skotu, o označování hovězího masa a výrobků z hovězího masa a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 820/97, je důvodem nezpůsobilosti uvedeného skotu pro porážkovou prémii, a vede tedy k vyloučení poskytnutí této prémie na toto zvíře.

               2)

               Přezkum druhé předběžné otázky neodhalil skutečnosti, jimiž by mohla být z hlediska zásady proporcionality dotčena platnost článku 21 nařízení č. 1254/1999 v rozsahu, v jakém činí skot, u kterého nebyla dodržena lhůta pro oznámení uvedená v čl. 7 odst. 1 druhé odrážce nařízení č. 1760/2000, nezpůsobilým pro porážkovou prémii, a vede tedy k vyloučení poskytnutí této prémie na toto zvíře.

               3)

               Články 44 a 45 nařízení Komise (ES) č. 2419/2001 ze dne 11. prosince 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro integrovaný administrativní a kontrolní systém pro některé režimy podpor Společenství zavedený nařízením Rady (EHS) č. 3508/92, se nepoužijí na vyloučení poskytnutí porážkové prémie pro skot, u kterého nebyly údaje o přesunu do zemědělského podniku nebo ze zemědělského podniku oznámeny do počítačové databáze ve lhůtě stanovené v čl. 7 odst. 1 druhé odrážce nařízení č. 1760/2000, tak, aby vedly k tomu, že uvedený skot bude způsobilý pro porážkovou prémii, a to ani tehdy, jsou-li tyto údaje poskytnuté opožděně do uvedené databáze správné.

               4)

               Článek 11 nařízení Komise (EHS) č. 3887/92 ze dne 23. prosince 1992, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro integrovaný administrativní a kontrolní systém pro některé režimy podpor Společenství nebo článek 22 nařízení č. 1760/2000 musí být vykládány v tom smyslu, že členský stát nemůže stanovit vnitrostátní sankce spočívající ve snížení a vyloučení celkové částky podpory Společenství, kterou může nárokovat podnikatel, který podal žádost o porážkovou prémii, jelikož sankce této povahy jsou již podrobně uvedeny v nařízení č. 3887/92.

      (1)  Úř. věst. C 93, 16.4.2005.


title: Věc C-201/13: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 3. září 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hof van beroep te Brussel – Belgie) – Johan Deckmyn, Vrijheidsfonds VZW v. Helena Vandersteen a další („Řízení o předběžné otázce – Směrnice 2001/29/ES – Autorské právo a práva s ním související – Právo na rozmnožování – Výjimky a omezení – Pojem ‚parodie‘ – Autonomní pojem unijního práva“)

text:
               19.1.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 16/3

      Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 3. září 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hof van beroep te Brussel – Belgie) – Johan Deckmyn, Vrijheidsfonds VZW v. Helena Vandersteen a další
      (Věc C-201/13) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Směrnice 2001/29/ES - Autorské právo a práva s ním související - Právo na rozmnožování - Výjimky a omezení - Pojem ‚parodie‘ - Autonomní pojem unijního práva“)
      (2015/C 016/04)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      Hof van beroep te Brussel

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: Johan Deckmyn, Vrijheidsfonds VZW

         Žalovaní: Helena Vandersteen, Christiane Vandersteen, Liliana Vandersteen, Isabelle Vandersteen, Rita Dupont, Amoras II CVOH, WPG Uitgevers België

         Výrok

                  1)

                  Článek 5 odst. 3 písm. k) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/29/ES ze dne 22. května 2011 o harmonizaci určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti musí být vykládán v tom smyslu, že pojem „parodie“ uvedený v tomto ustanovení představuje autonomní pojem unijního práva.

                  2)

                  Článek 5 odst. 3 písm. k) směrnice 2001/29 musí být vykládán v tom smyslu, že podstatné znaky parodie jsou, že evokuje existující dílo a přitom se od něj zřetelně liší a že je komická nebo ironická. Pojem „parodie“ ve smyslu tohoto ustanovení nemusí splňovat podmínky, podle kterých by parodie měla vykazovat původní osobitost jinak než skrze zřetelné odlišnosti od parodovaného původního díla, měla by být racionálně připsatelná jinému autorovi než samotnému autorovi původního díla, měla by se týkat samotného původního díla nebo by měla uvádět zdroj parodovaného díla.
                  Uplatnění výjimky pro parodii ve smyslu čl. 5 odst. 3 písm. k) směrnice 2001/29 v určité konkrétní situaci však musí respektovat přiměřenou rovnováhu mezi zájmy a právy osob uvedených v článcích 2 a 3 této směrnice na straně jedné a svobodou projevu uživatele chráněného díla, který se dovolává výjimky pro parodii ve smyslu citovaného čl. 5 odst. 3 písm. k), na straně druhé.
                  Předkládající soud musí s přihlédnutím ke všem okolnostem věci v původním řízení posoudit, zda uplatnění výjimky pro parodii ve smyslu čl. 5 odst. 3 písm. k) směrnice 2001/29 za předpokladu, že kresba dotčená ve věci v původním řízení naplňuje uvedené podstatné znaky parodie, respektuje tuto přiměřenou rovnováhu.

         (1)  Úř. věst. C 189, 29. 6. 2013.


title: Věc C-100/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte (Itálie) dne 24. února 2012 — Fastweb SpA v. Azienda Sanitaria Locale di Alessandria

text:
               26.5.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 151/15

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte (Itálie) dne 24. února 2012 — Fastweb SpA v. Azienda Sanitaria Locale di Alessandria
   (Věc C-100/12)
   2012/C 151/25
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: Fastweb SpA

      Odpůrce: Azienda Sanitaria Locale di Alessandria

      Další účastnice řízení: Telecom Italia S.p.A., Path-net S.p.A.

      Předběžná otázka

   Brání zásady rovného zacházení s účastníky řízení, zákazu diskriminace a ochrany hospodářské soutěže ve veřejných nabídkových řízeních podle směrnice 89/665/EHS (1), naposledy pozměněné směrnicí 2007/66/ES (2), živému právu stanovenému v rozhodnutí plenárního shromáždění Consiglio di Stato č. 4 z roku 2011, podle kterého musí přezkumu vedlejšího opravného prostředku, který směřuje ke zpochybnění oprávnění hlavního navrhovatele napadením jeho přijetí do nabídkového řízení, nutně předcházet přezkum hlavního opravného prostředku a má ve vztahu k přezkumu hlavního opravného prostředku předběžný význam, a to i v případě, kdy má hlavní navrhovatel instrumentální zájem na obnovení celého výběrového řízení a nezávisle na počtu uchazečů, kteří se tohoto řízení zúčastnili, se zvláštním zřetelem na situace, kdy v řízení zůstali pouze dva uchazeči (kterými jsou hlavní navrhovatel a úspěšný uchazeč-vedlejší navrhovatel), přičemž každý z nich usiluje o vyloučení toho druhého z důvodu, že v předložených nabídkách nedodrželi minimální požadavky kladené na nabídku?

      (1)  Úř. věst. 395, s. 33.

      (2)  Úř. věst. 335, s. 31.


title: Věc T-296/14: Žaloba podaná dne 2. května 2014 – Erbslöh v. Komise

text:
               14.7.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 223/45

         Žaloba podaná dne 2. května 2014 – Erbslöh v. Komise
   (Věc T-296/14)
   2014/C 223/48
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Erbslöh AG (Velbert, Německo) (zástupci: T. Volz, M. Ringel, B. Wißmann, M. Püstow, C. Oehme a T. Wielsch, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Evropské Komise ze dne 18. prosince 2013 o zahájení formálního vyšetřovacího řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU proti Spolkové republice Německo ve věci podpory elektřiny z obnovitelných zdrojů a nižšího příplatku EEG pro uživatele s vysokou spotřebou energie, státní podpora SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN), v části, ve které se týká nižšího příplatku EEG pro uživatele s vysokou spotřebou energie;

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z neexistence zvýhodnění ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU

                           —

                           Žalobkyně tvrdí, že nižší příplatek EEG pro uživatele s vysokou spotřebou energie stanovený v zákoně o upřednostňování energií z obnovitelných zdrojů (Gesetz für den Vorrang erneuerbarer Energien)(dále jen „EEG“) nepředstavuje podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU. Na tomto místě uvádí, že uživatelé s vysokou spotřebou energie zajisté nebudou touto právní úpravou zvýhodněni. Zvláštní systém náhrad je spíše náhradou za mimořádné výdaje, které zvláštní mírou postihují žalobkyni a srovnatelné uživatele v rámci podpory výroby elektrické energie z obnovitelných zdrojů energie a slouží k obnovení konkurenceschopnosti uživatelů s vysokou spotřebou energie, kteří by byli příplatkem EEG především významným způsobem poškozeni.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z neexistence státních prostředků ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU

                           —

                           Žalobkyně dále tvrdí, že zvláštní systém náhrad nepředstavuje opatření poskytované „státem nebo ze státních prostředků“. V této souvislosti uvádí, že samotný příplatek EEG není státním prostředkem a proto také zřeknutí se tohoto prostředku prostřednictvím zvláštního systému náhrad nemůže představovat opatření poskytované ze státních prostředků.

                           —

                           Příplatek EEG není vybírán, spravován a už vůbec ne rozdělován státem nebo státem zřízenou veřejnou či soukromou institucí. Naopak, příplatek EEG mohou vybírat přímo provozovatelé přenosové sítě na základě příslušného soukromoprávního nároku. Příplatek EEG nepřipadá státnímu rozpočtu, zvláštní systém náhrad proto žádným způsobem, přímo či nepřímo, nesnižuje příjmy státu.

                           —

                           Prostředky EEG rovněž nejsou k dispozici státním orgánům. Nad prostředky EEG kromě toho neexistuje žádná veřejná kontrola, jako například kontrola ze strany Bundesamt für Wirtschaft und Ausfuhrkontrolle [Spolkový úřad pro hospodářství a kontrolu vývozu (BAFA)] nebo Bundesnetzagentur (Spolková agentura pro sítě).


title: Věc C-576/08: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 3. června 2009 — People's Mojahedin Organization of Iran v. Rada Evropské unie, Spojené království Velké Británie a Severního Irska, Komise Evropských společenství, Nizozemské království

text:
               29.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 205/30

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 3. června 2009 — People's Mojahedin Organization of Iran v. Rada Evropské unie, Spojené království Velké Británie a Severního Irska, Komise Evropských společenství, Nizozemské království
   (Věc C-576/08) (1)

   2009/C 205/53

      Jednací jazyk: angličtina

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 55, 7.3.2008.


title: Věc C-434/14: Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 7. dubna 2016 – (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Bari – Itálie) – trestní řízení proti Raffaelu Mignonemu „Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora — Totožné předběžné otázky — Články 49 SFEU a 56 SFEU — Svoboda usazování — Volný pohyb služeb — Hazardní hry — Vnitrostátní právní úprava — Změna uspořádání systému koncesí sjednocením data, k němuž uplynou doby platnosti — Nové koncesní řízení — Koncese s kratší dobou platnosti než předchozí koncese — Bezúplatné postoupení užívacího práva k vlastněnému hmotnému a nehmotnému majetku, který tvoří síť provozování her a přijímání sázek — Omezení — Naléhavé důvody obecného zájmu — Přiměřenost“

text:
               25.7.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 270/4

         Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 7. dubna 2016 – (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Bari – Itálie) – trestní řízení proti Raffaelu Mignonemu
   (Věc C-434/14) (1)

   („Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce - Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora - Totožné předběžné otázky - Články 49 SFEU a 56 SFEU - Svoboda usazování - Volný pohyb služeb - Hazardní hry - Vnitrostátní právní úprava - Změna uspořádání systému koncesí sjednocením data, k němuž uplynou doby platnosti - Nové koncesní řízení - Koncese s kratší dobou platnosti než předchozí koncese - Bezúplatné postoupení užívacího práva k vlastněnému hmotnému a nehmotnému majetku, který tvoří síť provozování her a přijímání sázek - Omezení - Naléhavé důvody obecného zájmu - Přiměřenost“)
   (2016/C 270/05)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale di Bari

      Účastník původního trestního řízení

   Raffaele Mignone

      Výrok

               1)

               Články 49 SFEU a 56 SFEU, jakož i zásada rovného zacházení a zásada efektivity musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání takové vnitrostátní právní úpravě týkající se hazardních her, jako je právní úprava dotčená v původním řízení, která z důvodu změny uspořádání systému sjednocením data, k němuž uplynou doby platnosti koncesí, stanoví, že bude uspořádáno nové koncesní řízení na koncese s kratší dobou platnosti, než je doba platnosti dříve udělených koncesí.

               2)

               Články 49 SFEU a 56 SFEU musí být vykládány v tom smyslu, že brání takovému vnitrostátnímu omezujícímu ustanovení, jako je ustanovení, o které se jedná ve věci v původním řízení, které ukládá koncesionáři, aby bezúplatně převedl užívací právo k vlastněnému hmotnému a nehmotnému majetku, který tvoří síť provozování a sběru hry, v případě ukončení činnosti z důvodu uplynutí doby platnosti koncese, jestliže toto omezení překračuje meze toho, co je nezbytné k dosažení cíle skutečně sledovaného tímto ustanovením, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu.

      (1)  Úř. věst. C 448, 15.12.2014.


title: Věc C-425/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Belgie) dne 26. září 2008 – Enviro Tech (Europe) Ltd v. Belgický stát

text:
               20.12.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 327/12

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Belgie) dne 26. září 2008 – Enviro Tech (Europe) Ltd v. Belgický stát
   (Věc C-425/08)
   (2008/C 327/21)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předkládající soud
   Conseil d'État
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Enviro Tech (Europe)

      Žalovaný: Belgický stát
   Předběžné otázky
   Otázka 1:

               —

               Je směrnice 2004/73/ES (1) v části, v níž klasifikuje nPB jako vysoce hořlavou látku (R11) pouze na základě zkoušky provedené při teplotě -10°C, v souladu s rámcovou směrnicí 67/548/EHS (2), konkrétněji s přílohou V bodem A.9 této směrnice, který stanoví metody určení bodů vzplanutí?

               —

               Je směrnice 2004/73/ES v části, v níž klasifikuje nPB jako látku toxickou pro reprodukci kategorie 2 (R60) jednak bez jasného prokázání pozorovaných toxických účinků při vhodných studiích na zvířatech k odůvodnění silné domněnky, že vystavení člověka takové látce může způsobovat toxické účinky na vývoj, a jednak na základě zkoušek, při kterých byly toxické účinky zjištěny pouze u zvířat vystavených koncentraci 250 PPM, tedy jedenáctinásobku nejvyšší a čtyřicetinásobku průměrné koncentrace nPB, které je vystaven člověk při nakládání s tímto produktem, v souladu s rámcovou směrnicí 67/548/EHS, konkrétněji s přílohou VI bodem 4.2.3. této směrnice?

               —

               Je směrnice 2004/73/ES v části, v níž klasifikuje nPB jako vysoce hořlavou látku (R11) a látku toxickou pro reprodukci kategorie 2 (R60) na základě zásady obezřetnosti, aniž by dodržovala metody a kritéria stanovená v přílohách V a VI směrnice 67/548/EHS, v souladu s rámcovou směrnicí 67/548/EHS, konkrétněji s přílohou V a VI této směrnice?

               —

               Je směrnice 2004/73/ES v části, v níž klasifikuje nPB jako vysoce hořlavou látku (R11) a látku toxickou pro reprodukci kategorie 2 (R60) na základě zkoušek, které se liší od zkoušek provedených na konkurenčních produktech, zejména halogenidech chloru, a při porušení zásady proporcionality, v souladu s rámcovou směrnicí 67/548/EHS?

         Otázka 2

               —

               Mělo se Belgické království v případě nesouladu směrnice 2004/73/ES se směrnicí 67/548/EHS zdržet provedení klasifikace nPB ve vnitrostátním právu tak, jak vyplývá ze směrnice 2004/73/ES, či dokonce odmítnout tuto klasifikaci, třebaže podle článku 2 směrnice 2004/73/ES Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu s touto směrnicí do 31. října 2005?

      (1)  Směrnice Komise 2004/73/ES ze dne 29. dubna 2004, kterou se po dvacáté deváté přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 67/548/EHS o sbližování právních a správních předpisů týkajících se klasifikace, balení a označování nebezpečných látek (Úř. věst. L 152, s. 1; Zvl. vyd. 13/34, s. 448).

      (2)  Směrnice Rady ze dne 27. června 1967 o sbližování právních a správních předpisů týkajících se klasifikace, balení a označování nebezpečných látek (Úř. věst. L 196, s. 1; Zvl. vyd. 13/01, s. 27).


title: Věc T-521/14: Žaloba podaná dne 4. července 2014 — Švédsko v. Komise

text:
               1.12.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 431/28

         Žaloba podaná dne 4. července 2014 — Švédsko v. Komise
   (Věc T-521/14)
   (2014/C 431/50)
   Jednací jazyk: švédština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Švédské království (zástupci: A. Falk a K. Sparrman, zmocněnci)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               určil, že Evropská komise tím, že nepřijala akty v přenesené pravomoci, jimiž se stanoví vědecká kritéria pro určení vlastností vyvolávajících narušení endokrinní činnosti, porušila čl. 5 odst. 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 528/2012 ze dne 22. května 2012 o dodávání biocidních přípravků na trh a jejich používání;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Podle čl. 5 odst. 3 nařízení o biocidních přípravcích (1) přijme Komise do 13. prosince 2013 akty v přenesené pravomoci, jimiž se stanoví vědecká kritéria pro určení vlastností vyvolávajících narušení endokrinní činnosti. Žalobce tvrdí, že Komise tím, že nepřijala takové akty v přenesené pravomoci, nepřijala opatření, která je právně povinna přijmout. Žalobce požádal Komisi, aby přijala akty v přenesené pravomoci v souladu s čl. 5 odst. 3 nařízení o biocidních přípravcích, avšak Komise se ve své odpovědi podle názoru žalobce nevyjádřila ve smyslu čl. 265 druhého pododstavce SFEU. Žalobce tvrdí, že Komise ke dni podání žaloby nepřijala ani opatření k ukončení údajné nečinnosti. Žalobce je toho názoru, že Komise má k dispozici údaje ke stanovení vědeckých kritérií pro určení vlastností vyvolávajících narušení endokrinní činnosti a uplatnění těchto kritérií, která se podle čl. 5 odst. 3 druhého a třetího pododstavce nařízení o biocidních přípravcích uplatní až do okamžiku, kdy Komise přijme akty v přenesené pravomoci obsahující kritéria pro látky vedoucí k narušení endokrinní činnosti.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 528/2012 ze dne 22. května 2012 o dodávání biocidních přípravků na trh a jejich používání (Úř. věst. 2012 L 167, s. 1).


title: Věc T-756/15: Žaloba podaná dne 21. prosince 2015 – Tengelmann Warenhandelsgesellschaft v. OHIM – Federation Internationale des Logis (T)

text:
               15.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 59/49

         Žaloba podaná dne 21. prosince 2015 – Tengelmann Warenhandelsgesellschaft v. OHIM – Federation Internationale des Logis (T)
   (Věc T-756/15)
   (2016/C 059/56)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Tengelmann Warenhandelsgesellschaft KG (Mülheim an der Ruhr, Německo) (zástupce: H. Prange, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Federation Internationale des Logis (Paříž, Francie)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Přihlašovatel sporné ochranné známky: žalobkyně

      Sporná ochranná známka: slovní ochranná známka Společenství „T“ – Přihláška č. 11 623 022

      Řízení před OHIM: námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: rozhodnutí pátého odvolacího senátu OHIM ze dne 31. srpna 2015 ve věci R 2653/2014-5

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil a změnil toho v tom smyslu, že se námitky v plném rozsahu zamítají;

               —

               uložil OHIM a případně dalšímu účastníkovi v řízení před odvolacím senátem náhradu nákladů řízení, včetně nákladů odvolacího řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-140/09: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 10. června 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Genova) — Fallimento Traghetti del Mediterraneo SpA v. Presidenza del Consiglio dei Ministri ( „Státní podpory — Dotace vyplácené podniku námořní dopravy, který na sebe vzal povinnosti veřejné služby — Vnitrostátní zákon, který stanoví možnost přiznat zálohy před schválením dohody“ )

text:
               31.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/9

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 10. června 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Genova) — Fallimento Traghetti del Mediterraneo SpA v. Presidenza del Consiglio dei Ministri
   (Věc C-140/09) (1)

   (Státní podpory - Dotace vyplácené podniku námořní dopravy, který na sebe vzal povinnosti veřejné služby - Vnitrostátní zákon, který stanoví možnost přiznat zálohy před schválením dohody)
   2010/C 209/12
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale di Genova

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Fallimento Traghetti del Mediterraneo SpA

      Žalovaná: Presidenza del Consiglio dei Ministri

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Tribunale di Genova — Státní podpory — Slučitelnost vnitrostátního zákona, který stanoví možnost poskytnout podpory podnikům námořní dopravy pověřeným výkonem smluv o veřejné službě, když mezi nimi a správním orgánem neexistuje dohoda a nejsou stanovena přesná kritéria k zabránění ovlivnění hospodářské soutěže, s články 86 až 88 ES.

      Výrok

   Právo Unie je třeba vykládat tak, že dotace vyplácené za okolností, kterými se vyznačuje spor v původním řízení, na základě vnitrostátních právních předpisů, které stanoví vyplácení záloh před schválením dohody, jsou státními podporami, pokud tyto dotace mohou ovlivnit obchod mezi členskými státy a narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž, což přísluší ověřit vnitrostátnímu soudu.

      (1)  Úř. věst. C 153, 4.7.2009.


title: Věc C-607/15 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 18. listopadu 2015 Magyar Bencés Kongregáció Pannonhalmi Főapátság proti usnesení Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 10. září 2015 ve věci T-453/14, Magyar Bencés Kongregáció Pannonhalmi Főapátság v. Evropský parlament

text:
               4.7.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 243/15

         Kasační opravný prostředek podaný dne 18. listopadu 2015 Magyar Bencés Kongregáció Pannonhalmi Főapátság proti usnesení Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 10. září 2015 ve věci T-453/14, Magyar Bencés Kongregáció Pannonhalmi Főapátság v. Evropský parlament
   (Věc C-607/15 P)
   (2016/C 243/15)
   Jednací jazyk: maďarština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Magyar Bencés Kongregáció Pannonhalmi Főapátság (zástupce: D. Sobor, ügyvéd)

      Další účastník řízení: Evropský parlament
   Soudní dvůr Evropské unie (šestý senát) usnesením ze dne 4. května 2016 kasační opravný prostředek zamítl a rozhodl, že navrhovatelka ponese vlastní náklady řízení.


title: Věc T-394/13: Žaloba podaná dne 2. srpna 2013 — Photo USA Electronic Graphic v. Rada

text:
               21.9.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 274/22

         Žaloba podaná dne 2. srpna 2013 — Photo USA Electronic Graphic v. Rada
   (Věc T-394/13)
   2013/C 274/37
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

   Žalobkyně: Photo USA Electronic Graphic (Peking, Čína) (zástupce: K. Adamantopoulos, lawyer)
   Žalovaná: Rada Evropské Unie

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil prováděcí nařízení Rady (EU) č. 412/2013 ze dne 13. května 2013 o uložení konečného antidumpingového cla a o konečném výběru prozatímně uloženého cla na dovoz keramického stolního a kuchyňského nádobí a náčiní pocházejícího z Čínské lidové republiky (Úř. věst. L 131, s. 1),

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.
   První žalobní důvod vychází z tvrzení, že Komise a Rada (dále jen „orgány“) se dopustily zjevně nesprávného posouzení, když zahrnuly keramické hrnečky s povrchovou úpravou z polyesteru mezi produkty podrobené šetření.
   Druhý žalobní důvod vychází z tvrzení, že zařazením keramické hrnečky s povrchovou úpravou do skupiny s jinými druhy stolního a kuchyňského nádobí z kameniny, orgány neprovedly spravedlivé porovnání a porušily tím čl. 2 odst. 10 nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (Úř. věst. L 343, s. 51) (dále jen „základní nařízení“).
   Třetí žalobní důvod vychází z tvrzení, že orgány porušily čl. 3 odst. 7 základního nařízení, když neprovedly řádnou analýzu účinků na situaci průmyslu Unie protisoutěžních praktik vyšetřovaných Bundeskartellamt (německý úřad pro hospodářskou soutěž). V tomto ohledu žalobce tvrdí, že se orgány dopustily zjevně nesprávného posouzení, když dospěly k závěru, že protisoutěžní praktiky neměly účinky na mikro- a makro-ekonomické ukazatele.
   Čtvrtý žalobní důvod vychází z tvrzení, že orgány porušily čl. 3 odst. 2 základního nařízení, když neprovedly objektivní posouzení situace průmyslu Unie. V tomto ohledu žalobce tvrdí, že orgány se dopustily zjevně nesprávného posouzení, když dospěly k závěru, že protisoutěžní praktiky neměly účinky na mikro- a makro-ekonomické ukazatele.


title: Věc T-160/04: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 15. října 2008 – Potamianos v. Komise ( Veřejná služba — Dočasný zaměstnanec — Neprodloužení smlouvy uzavřené na dobu určitou )

text:
               6.12.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 313/23

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 15. října 2008 – Potamianos v. Komise
   (Věc T-160/04) (1)

   („Veřejná služba - Dočasný zaměstnanec - Neprodloužení smlouvy uzavřené na dobu určitou“)
   (2008/C 313/41)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Gerasimos Potamianos (Grimbergen, Belgie) (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis a É. Marchal, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: J. Currall a H. Tserepa-Lacombe, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení rozhodnutí orgánu oprávněného k uzavírání smluv o přijetí neprodloužit žalobci smlouvu uzavřenou na dobu určitou.
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Gerasimos Potamianos a Komise ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 168, 26.6.2004.


title: Věc T-143/16: Žaloba podaná dne 4. dubna 2016 – Intesa Sanpaolo v. EUIPO – Intesia Group Holding (INTESA)

text:
               30.5.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 191/39

         Žaloba podaná dne 4. dubna 2016 – Intesa Sanpaolo v. EUIPO – Intesia Group Holding (INTESA)
   (Věc T-143/16)
   (2016/C 191/52)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Intesa Sanpaolo SpA (Torino, Itálie) (zástupci: P. Pozzi a G. Ghisletti, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Intesia Group Holding GmbH (Böblingen, Německo)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Majitelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Ochranná známka Evropské unie „INTESA“ – Ochranná známka Evropské unie č. 3 105 277

      Řízení před EUIPO: Řízení o prohlášení neplatnosti

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 21. ledna 2016, ve věci R 632/2015-1

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil dalším účastníkům řízení náhradu nákladů v tomto řízení, jakož i náhradu nákladů EUIPO vynaložených ve zrušovacím a odvolacím řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 51 odst. 1 písm. a) a čl. 51 odst. 2 nařízení č. 207/2009


title: Věc C-178/14: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 5. března 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Düsseldorf – Německo) – Vario Tek GmbH v. Hauptzollamt Düsseldorf „Řízení o předběžné otázce — Celní unie a společný celní sazebník — Kombinovaná nomenklatura — Sazební zařazení — Položka 8525 80 — Televizní kamery, digitální fotoaparáty a videokamery se záznamem obrazu i zvuku (kamkordéry) — Podpoložky 8525 80 91 a 8525 80 99 — Videokamery zabudované do sportovních brýlí — Funkce, optický zoom‘ — Nahrávání souborů z externích zdrojů“

text:
               27.4.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/21

         Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 5. března 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Düsseldorf – Německo) – Vario Tek GmbH v. Hauptzollamt Düsseldorf
   (Věc C-178/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Celní unie a společný celní sazebník - Kombinovaná nomenklatura - Sazební zařazení - Položka 8525 80 - Televizní kamery, digitální fotoaparáty a videokamery se záznamem obrazu i zvuku (kamkordéry) - Podpoložky 8525 80 91 a 8525 80 99 - Videokamery zabudované do sportovních brýlí - Funkce, optický zoom‘ - Nahrávání souborů z externích zdrojů“)
   (2015/C 138/28)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Finanzgericht Düsseldorf

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Vario Tek GmbH

      Žalovaný: Hauptzollamt Düsseldorf

      Výrok

               1)

               Kombinovaná nomenklatura uvedená v příloze I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku, ve znění vyplývajícím z nařízení Komise (EU) č. 1006/2011 ze dne 27. září 2011, musí být vykládána v tom smyslu, že skutečnost, že takové videokamery zabudované do sportovních brýlí, jako jsou videokamery ve věci v původním řízení, nemají funkci „optický zoom“, nebrání zařazení těchto brýlí do podpoložek 8525 80 91 a 8525 80 99 této nomenklatury.

               2)

               Kombinovaná nomenklatura uvedená v příloze I nařízení č. 2658/87, ve znění vyplývajícím z nařízení č. 1006/2011, musí být vykládána v tom smyslu, že skutečnost, že takové videokamery zabudované do sportovních brýlí, jako jsou videokamery ve věci v původním řízení, nabízejí možnost nahrávat a ukládat na vyměnitelné médium videosoubory a audiosoubory z externího zdroje, brání jejich zařazení do podpoložky 8525 80 91 této nomenklatury, může-li být tato nahrávka pořízena samostatně a nezávisle na externím zařízení či software.

      (1)  Úř. věst. C 223, 14.7.2014.


title: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 17. března 2005 ve věci T-362/03, Antonio Milano proti Komisi Evropských společenství (Veřejná služba — Přijímání do zaměstnání — Výběrové řízení — Nezařazení do výběrového řízení — Žaloba na neplatnost a náhradu škody)

text:
               28.5.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 132/27

      ROZSUDEK SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 17. března 2005
   ve věci T-362/03, Antonio Milano proti Komisi Evropských společenství (1)

   (Veřejná služba - Přijímání do zaměstnání - Výběrové řízení - Nezařazení do výběrového řízení - Žaloba na neplatnost a náhradu škody)
   (2005/C 132/49)
   Jednací jazyk: italština
   Ve věci T-362/03, Antonio Milano, s bydlištěm v Isernia (Itálie), zastoupený S. Scaranem, advokátem, proti Komisi Evropských společenství (zmocněnec: J. Currall, ve spolupráci s A. Dal Ferro, advokátem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku), jejímž předmětem je zrušení rozhodnutí, která odmítla kandidaturu žalobce v rámci všeobecného výběrového řízení COM/A/4/02 za účelem vytvoření seznamu osob způsobilých k výkonu funkce vedoucího zastoupení (platová třída A 3) v Římě a uložení žalované náhrady vzniklé škody, Soud (třetí senát), ve složení M Jaeger, předseda, J. Azizi a E. Cremona, soudci; vedoucí soudní kanceláře: J. Palacio González, vrchní rada, vydal dne 17. března 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Každý účastník ponese své náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 304, 13.12.2003


title: Věc T-436/15: Usnesení Tribunálu ze dne 11. března 2016 – Consorzio Vivaisti viticoli pugliesi a Negro Daniele v. Komise „Žaloba na neplatnost — Zemědělství — Ochrana proti organismům škodlivým rostlinám — Opatření proti zavlékání bakterie Xylella fastidiosa do Evropské unie a proti jejímu rozšiřování na území Unie — Nařizovací akt vyžadující přijetí prováděcích opatření — Nedostatek osobního dotčení — Žádost o úpravu návrhových žádání — Nepřípustnost“

text:
               2.5.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 156/45

         Usnesení Tribunálu ze dne 11. března 2016 – Consorzio Vivaisti viticoli pugliesi a Negro Daniele v. Komise
   (Věc T-436/15) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Zemědělství - Ochrana proti organismům škodlivým rostlinám - Opatření proti zavlékání bakterie Xylella fastidiosa do Evropské unie a proti jejímu rozšiřování na území Unie - Nařizovací akt vyžadující přijetí prováděcích opatření - Nedostatek osobního dotčení - Žádost o úpravu návrhových žádání - Nepřípustnost“)
   (2016/C 156/60)
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobci: Consorzio Vivaisti viticoli pugliesi (Otranto, Itálie) a Negro Daniele (Otranto) (zástupci: V. Pellegrino a A. Micolani, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: D. Bianchi a I. Galindo Martín, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení prováděcího rozhodnutí Komise (EU) 2015/789 ze dne 18. května 2015 o opatřeních proti zavlékání organismu Xylella fastidiosa (Wells et al.) do Unie a proti jeho rozšiřování na území Unie (Úř. věst. L 125, s. 36) v rozsahu, v němž je vinná réva (Vitis) uvedena v příloze I tohoto rozhodnutí a v němž článek 9 tohoto rozhodnutí zakazuje její přemísťování v rámci Unie, a to ve vymezených oblastech nebo mimo ně

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Consorzio Vivaisti viticoli pugliesi a Negro Daniele se ukládá náhrada nákladů řízení, včetně nákladů souvisejících s řízením o předběžných opatřeních.

      (1)  Úř. věst. C 328, 5. 10. 2015.


title: Spojené věci C-124/16, C-188/16 et C-213/16: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 22. března 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Amtsgericht München, Landgericht München I – Německo) – trestní řízení proti Ianos Tranca (C-124/16), Tanja Reiter (C-213/16) Ionel Opria (C-188/16) „Řízení o předběžné otázce — Justiční spolupráce v trestních věcech — Směrnice 2012/13/EU — Právo na informace v trestním řízení — Právo na informace o obvinění — Doručení trestního příkazu — Podmínky — Povinnost zvolit si zmocněnce — Obviněný, který nemá trvalé bydliště nebo trvalý pobyt — Lhůta pro podání odporu plynoucí od doručení zmocněnci“

text:
               29.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 168/15

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 22. března 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Amtsgericht München, Landgericht München I – Německo) – trestní řízení proti Ianos Tranca (C-124/16), Tanja Reiter (C-213/16) Ionel Opria (C-188/16)
   (Spojené věci C-124/16, C-188/16 et C-213/16) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Justiční spolupráce v trestních věcech - Směrnice 2012/13/EU - Právo na informace v trestním řízení - Právo na informace o obvinění - Doručení trestního příkazu - Podmínky - Povinnost zvolit si zmocněnce - Obviněný, který nemá trvalé bydliště nebo trvalý pobyt - Lhůta pro podání odporu plynoucí od doručení zmocněnci“)
   (2017/C 168/19)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Amtsgericht München, Landgericht München I

      Účastníci původního trestního řízení

   Ianos Tranca (C-124/16), Tanja Reiter (C-213/16) a Ionel Opria (C-188/16)

      za přítomnosti: Staatsanwaltschaft München I

      Výrok

   Článek 2, čl. 3 odst. 1 písm. c) a čl. 6 odst. 1 a 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2012/13/EU ze dne 22. května 2012 o právu na informace v trestním řízení musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání takové právní úpravě členského státu, jako je úprava dotčená ve věci v původním řízení, která v rámci trestního řízení stanoví, že obviněný, který nemá v tomto členském státu trvalý pobyt ani nemá v tomto státu nebo ve svém státu původu trvalé bydliště, je povinen zvolit si zmocněnce pro doručování trestního příkazu vydaného proti němu, a že lhůta pro podání odporu proti tomuto příkazu, předtím než se stane vykonatelným, začíná běžet od doručení uvedeného příkazu tomuto zmocněnci.
   Článek 6 směrnice 2012/13 však vyžaduje, aby se dotčená osoba při výkonu trestního příkazu, jakmile se o něm skutečně dozví, nacházela ve stejném postavení, jako kdyby jí byl uvedený příkaz osobně doručen, a zejména vyžaduje, aby mohla využít celou lhůtu pro podání odporu, a případně mohla využít navrácení lhůty pro zmeškání.
   Je na předkládajícím soudu, aby dbal na to, aby se vnitrostátní postup při navrácení lhůty pro zmeškání a podmínky, na které je vázáno uplatnění tohoto postupu, použily v souladu s těmito požadavky, a tedy tento postup umožnil účinný výkon práv, jak stanoví uvedený článek 6.

      (1)  Úř. věst. C 260, 18.7.2016.


title: Věc T-99/14: Žaloba podaná dne 17. února 2014 – Alesa v. Komise

text:
               7.4.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 102/41

         Žaloba podaná dne 17. února 2014 – Alesa v. Komise
   (Věc T-99/14)
   2014/C 102/62
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Alesa Srl (Chieti, Itálie) (zástupce: N. Giampaolo, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               Úvodem v rámci předběžného opatření nařídil pozastavení uzavření smlouvy č. DCI ASIE/2013/329-453 Evropskou komisí jménem Čínské lidové republiky ve prospěch konsorcia vedeného společností GIZ GmbH, zveřejněné dne 3. prosince 2013, v hodnotě 9 304 400 eur;

               —

               Ve věci samé vyhověl žalobě na základě důvodů uvedených v žalobě a následně zrušil uzavření smlouvy č. DCI ASIE/2013/329 453 Evropskou komisí jménem Čínské lidové republiky ve prospěch konsorcia vedeného společností GIZ GmbH, zveřejněné v TED (Tenders electronic Daily portal internet) dne 3. prosince 2013, v hodnotě 9 304 400 eur;

               —

               Ve věci samé uložil Evropské komisi náhradu újmy, která vznikla samotné žalobkyni a složkám konsorcia Sharewich z různých důvodů uvedených v žalobě, ve výši 900 000 eur nebo ve výši, kterou Tribunál uzná za spravedlivou;

               —

               Uložil Evropské komisi náhradu nákladů tohoto řízení ve prospěch žalobkyně;

               —

               Ve smyslu a pro účely článku 277 SFEU posoudil zákonnost/nezákonnost a použitelnost/nepoužitelnost čl. 266 odst. 1 pravidel pro uplatňování finančního nařízení a článku 2.4.13 PRAG 2013 (Praktický průvodce postupy udílení veřejných zakázek u vnějších akcí ES) v souvislosti s jinými předpisy v oblasti řízení a zadávání veřejných zakázek v rozsahu, v němž po zrušení zahájeného řízení, bez ohledu na hodnotu smlouvy a na to, zda je tato hodnota vyšší, než prahová hodnota stanovená platnými předpisy, může veřejný zadavatel zahájit vyjednávací řízení s jedním či více uchazeči přímo, aniž by o tom předtím uvědomil ostatní uchazeče vyloučené z přímého vyjednávání.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Tato žaloba směřuje proti zadávacímu řízení týkajícímu se smlouvy (Contract Award) č. DCI ASIE/2013/329-453 uzavřené Evropskou komisí s konsorciem GIZ GmbH v rámci zadávacího řízení zahájeného oznámením o zakázce č. 2012/S 223 366462, jejímž předmětem je poskytování služeb technické pomoci ministerstvu rozvoje měst a venkovských oblastí (MOHURD) Čínské lidové republiky spočívajících v převodu evropských osvědčených postupů v politice urbanizace a snížení emisí skleníkových plynů (projekt „Trvale udržitelná urbanizace – Spojení mezi ekologickými městy v Evropě a v Číně“).
   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vychází z porušení, nesprávného výkladu a použití nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 1268/2012 ze dne 29. října 2012 o prováděcích pravidlech k nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 966/2012 a překročení diskreční pravomoci Evropské komise a jejích výborů a delegací při výkonu jejich funkce veřejného zadavatele (Contracting Autority);

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z porušení, nesprávného výkladu a použití článku 2.4.13 PRAG 2013 a překročení diskreční pravomoci Evropské komise a jejích výborů a delegací při výkonu jejich funkce veřejného zadavatele (Contracting Autority);

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází z porušení, nesprávného výkladu a použití zásad transparentnosti uvedených v článku 15 SFEU a článku 298 SFEU, jakož i čl. 102 odst. 1 (Zásady použitelné na veřejné zakázky) a čl. 112 odst. 1 (Zásady rovného zacházení a transparentnosti) nařízení (EU, Euratom) č. 966/2012 a překročení diskreční pravomoci Evropské komise a jejích výborů a delegací při výkonu jejich funkce veřejného zadavatele (Contracting Autority);

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z porušení, nesprávného výkladu a použití základních zásad uvedených v článku 2 směrnice 18/2004/ES a jiných právních odkazů uvedených v této směrnici v oblasti řízení a zadávání veřejných zakázek na služby a překročení diskreční pravomoci Evropské komise a jejích výborů a delegací při výkonu jejich funkce veřejného zadavatele (Contracting Autority).


title: Věc C-461/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesverwaltungsgericht (Německo) dne 22. srpna 2013 — Bund für Umwelt und Naturschutz Deutschland e. V. v. Spolková republika Německo

text:
               30.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 352/3

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesverwaltungsgericht (Německo) dne 22. srpna 2013 — Bund für Umwelt und Naturschutz Deutschland e. V. v. Spolková republika Německo
   (Věc C-461/13)
   2013/C 352/03
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesverwaltungsgericht

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Bund für Umwelt und Naturschutz Deutschland e.V.

      Žalovaná: Spolková republika Německo

      Vedlejší účastnice řízení: Freie Hansestadt Bremen

      Předběžné otázky

               1)

               Musí být čl. 4 odst. 1 písm. a) bod i) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/60/ES ze dne 23. října 2000, kterou se stanoví rámec pro činnost Společenství v oblasti vodní politiky (1), ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/31/ES ze dne 23. dubna 2009 (2) — dále jen „rámcová směrnice o vodě“ — vykládán v tom smyslu, že členské státy jsou povinny — s výhradou udělení výjimky — zamítnout povolení záměru, pokud tento záměr může způsobit zhoršení stavu útvaru povrchových vod, nebo se u této právní úpravy jedná o pouhý cíl pro plány povodí?

               2)

               Je třeba vykládat pojem „zhoršení stavu“ v čl. 4 odst. 1 písm. a) bodu i) rámcové směrnice o vodě v tom smyslu, že zahrnuje pouze nepříznivé změny, které vedou k zařazení do nižší třídy podle přílohy V směrnice?
               V případě záporné odpovědi na druhou otázku:

               3)

               Za jakých podmínek se jedná o „zhoršení stavu“ ve smyslu čl. 4 odst. 1 písm. a) bodu i) rámcové směrnice o vodě?

               4)

               Musí být čl. 4 odst. 1 písm. a) bod ii), jakož i bod iii) rámcové směrnice o vodě vykládán v tom smyslu, že členské státy jsou povinny — s výhradou udělení výjimky — zamítnout povolení záměru, pokud tento záměr ohrožuje dosažení dobrého stavu útvaru povrchových vod, respektive dobrého ekologického potenciálu a dobrého chemického stavu povrchových vod v době rozhodné podle směrnice nebo se u této právní úpravy jedná o pouhý cíl pro plány povodí?

      (1)  Úř. věst. L 327, s. 1; Zvl. vyd. 15/05, s. 275.

      (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/31/ES ze dne 23. dubna 2009 o geologickém ukládání oxidu uhličitého a o změně směrnice Rady 85/337/EHS, směrnic Evropského parlamentu a Rady 2000/60/ES, 2001/80/ES, 2004/35/ES, 2006/12/ES a 2008/1/ES a nařízení (ES) č. 1013/2006 ( Úř. věst. L 140, 5.6.2009, s. 114).


title: Věc T-532/08: Žaloba podaná dne 5. prosince 2008 – Norilsk Nickel Harjavalta Oy a Umicore NV v. Komise Evropských společenství

text:
               21.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/53

         Žaloba podaná dne 5. prosince 2008 – Norilsk Nickel Harjavalta Oy a Umicore NV v. Komise Evropských společenství
   (Věc T-532/08)
   (2009/C 44/94)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Norilsk Nickel Harjavalta Oy (Harjavalta, Finsko) a Umicore SA/NV (Brusel, Belgie) (zástupce: K. Nordlander, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyň

               —

               prohlásit tuto žalobu za přípustnou;

               —

               zrušit napadené akty;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů tohoto řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Svou žalobou se žalobkyně domáhají zrušení specifické položky pro skupinu čtyř sloučenin příbuzných uhličitanu nikelnatému – hydrátu uhličitanu niklu, čistého uhličitanu nikelnatého a dvou dalších sloučenin (dále jen „uhličitany nikelnaté“) – ve směrnici Komise 2008/58/ES (1) (dále jen „směrnice – 30. přizpůsobení technickému pokroku“), která je přizpůsobením směrnice 67/548/EHS (2) (dále jen „směrnice o nebezpečných látkách“) technickému pokroku.
   Žalobkyně především uplatňují, že upravená klasifikace uhličitanů nikelnatých nebyla založena na použitelných právních kritériích. Podle žalobkyň je upravená klasifikace uhličitanů nikelnatých v rozporu s požadavky směrnice o nebezpečných látkách, protože nebyla podložena údaji a nepředstavovala přizpůsobení se technickému pokroku. Namísto toho žalobkyně tvrdí, že Komise upravila klasifikaci uhličitanů nikelnatých na základě hodnocení rizika uhličitanů nikelnatých provedeného za jiným účelem podle nařízení (ES) č. 793/93 (3) (dále jen „nařízení o hodnocení rizika“). Žalobkyně dále tvrdí, že se Komise zejména opřela o na návrh na výjimku, v němž čtyři různé společnosti, včetně žalobkyň, žádaly o povolení k neprovedení určitých zkoušek vyžadovaných nařízením o hodnocení rizika. Tento návrh neposkytoval podle žalobkyň žádné údaje na podporu jakýchkoli změn v klasifikaci uhličitanů nikelnatých, zahrnutých ve směrnici – 30. přizpůsobení technickému pokroku.
   Žalobkyně se tedy domáhají zrušení dvou samostatných aktů Evropské komise:

               —

               upravené klasifikace uhličitanů nikelnatých v položce 028-010-00-0 v příloze 1 F směrnice – 30. přizpůsobení technickému pokroku;

               —

               rozhodnutí Komise použít návrh na výjimku podaný žalobkyněmi podle nařízení o hodnocení rizika jako základu pro spornou položku.

         Na podporu svých návrhových žádání uplatňují žalobkyně, že napadené akty nejsou v souladu s požadavky směrnice o nebezpečných látkách z následujících důvodů:

               a)

               napadené akty nejsou v souladu s podrobnými kritérii a požadavky vědeckých údajů pro zařazení do každé nebezpečné třídy v příloze VI směrnice o nebezpečných látkách;

               b)

               při přijetí napadených aktů nepřihlédla Komise k podstatným vlastnostem uhličitanů nikelnatých v souvislosti s běžným zacházením a používáním požadovaným směrnicí o nebezpečných látkách;

               c)

               napadené akty nepředstavují přizpůsobením směrnice o nebezpečných látkách technickému pokroku, a jako takové nemají v rámci práva ES žádný právní základ;

               d)

               přijetím napadeného rozhodnutí a založením sporné položky na hodnocení rizika uhličitanů nikelnatých podle nařízení o hodnocení rizika, namísto použití článku 4 a přílohy VI kritérií pro klasifikaci, překročila Komise své pravomoci podle směrnice o nebezpečných látkách.

         Kromě toho žalobkyně uplatňují, že upravená klasifikace uhličitanů nikelnatých ve směrnici – 30. přizpůsobení technickému pokroku musí být zrušena, protože Komise nesplnila povinnost uvést důvody, na nichž je založena, jak vyžaduje článek 253 ES.

      (1)  Směrnice Komise 2008/58/ES ze dne 21. srpna 2008, kterou se po třicáté přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 67/548/EHS o sbližování právních a správních předpisů týkajících se klasifikace, balení a označování nebezpečných látek (Úř. věst. L 246, s. 1).

      (2)  Směrnice Rady ze dne 27. června 1967 o sbližování právních a správních předpisů týkajících se klasifikace, balení a označování nebezpečných látek (Úř. věst. 196, s. 1; Zvl. vyd. 13/1, s. 27).

      (3)  Nařízení Rady (EHS) č. 793/93 ze dne 23. března 1993 o hodnocení a kontrole rizik existujících látek (Úř. věst. L 84, s. 1; Zvl. vyd. 15/02, s. 212 ).


title: Věc C-549/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Förvaltningsrätten i Linköping (Švédsko) dne 22. října 2015 – E.ON Biofor Sverige AB v. Statens energimyndighet

text:
               11.1.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 7/11

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Förvaltningsrätten i Linköping (Švédsko) dne 22. října 2015 – E.ON Biofor Sverige AB v. Statens energimyndighet
   (Věc C-549/15)
   (2016/C 007/17)
   Jednací jazyk: švédština

      Předkládající soud

   Förvaltningsrätten i Linköping

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: E.ON Biofor Sverige AB

      Žalovaný: Statens energimyndighet

      Předběžné otázky

               1)

               Musí být pojmy „hmotnostní bilance“ a „směs“ v čl. 18 odst. 1 směrnice 2009/28 (1) vykládány ve smyslu, že členské státy jsou povinny povolit obchod s bioplynem mezi členskými státy skrze propojenou plynovou síť?

               2)

               Pokud bude odpověď na první otázku záporná, bude v takovém případě příslušné ustanovení směrnice slučitelné s článkem 34 SFEU navzdory skutečnosti, že jeho použití bude mít pravděpodobně za účinek omezení obchodu?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/28/ES ze dne 23. dubna 2009 o podpoře využívání energie z obnovitelných zdrojů a o změně a následném zrušení směrnic 2001/77/ES a 2003/30/ES (Úř. věst. L 140, s. 16).


title: Věc T-417/12: Žaloba podaná dne 21. září 2012 — SFC Jardibric v. OHIM — Aqua Center Europa (AQUA FLOW)

text:
               1.12.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 373/6

         Žaloba podaná dne 21. září 2012 — SFC Jardibric v. OHIM — Aqua Center Europa (AQUA FLOW)
   (Věc T-417/12)
   2012/C 373/11
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: SFC Jardibric (St Jean de la Ruelle, Francie) (zástupce: J.-L. Fourgoux, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Aqua Center Europa, SA (Madrid, Španělsko) a

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 20. července 2012 ve věci R 2230/2010-4, kterým bylo zamítnuto odvolání proti rozhodnutí zrušovacího oddělení ze dne 16. září 2010;

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: Obrazová ochranná známka obsahující slovní prvek „AQUA FLOW“ pro výrobky zařazené do tříd 6, 7, 9, 11, 17, 19 a 21 — ochranná známka Společenství č. 1162064

      Majitelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Účastnice řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: Aqua Center Europa, SA

      Odůvodnění návrhu na prohlášení neplatnosti: Národní obrazová ochranná známka obsahující slovní prvek „VAQUA FLOW“ pro výrobky zařazené do třídy 11

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Návrhu na zrušení se vyhovuje

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Odvolání se zamítá

      Dovolávané žalobní důvody:

               —

               Porušení čl. 54 odst. 2 nařízení č. 207/2009 (1);

               —

               neexistence nebezpečí záměny výrobků;

               —

               neexistence záměny označení.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, 24.3.2009, s. 1).


title: Věc C-461/15: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 8. září 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgericht Berlin – Německo) – E.ON Kraftwerke GmbH v. Bundesrepublik Deutschland „Řízení o předběžné otázce — Životní prostředí — Systém pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů v Evropské unii — Směrnice 2003/87/ES — Harmonizované přidělování bezplatných povolenek na emise — Rozhodnutí 2011/278/EU — Změna přidělování — Článek 24 odst. 1 — Informační povinnost provozovatele zařízení — Rozsah“

text:
               31.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 402/11

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 8. září 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgericht Berlin – Německo) – E.ON Kraftwerke GmbH v. Bundesrepublik Deutschland
   (Věc C-461/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Životní prostředí - Systém pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů v Evropské unii - Směrnice 2003/87/ES - Harmonizované přidělování bezplatných povolenek na emise - Rozhodnutí 2011/278/EU - Změna přidělování - Článek 24 odst. 1 - Informační povinnost provozovatele zařízení - Rozsah“)
   (2016/C 402/14)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Verwaltungsgericht Berlin

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: E.ON Kraftwerke GmbH

      Žalovaná: Bundesrepublik Deutschland

      Výrok

   Článek 24 odst. 1 rozhodnutí Komise 2011/278/EU ze dne 27. dubna 2011, kterým se stanoví přechodná pravidla harmonizovaného přidělování bezplatných povolenek na emise platná v celé Unii podle článku 10a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES, musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání tomu, aby členský stát od podniků, na které se vztahuje povinnost obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů v Evropské unii a tyto povolenky jsou jim bezplatně přiděleny, vyžadoval, aby poskytovaly informace týkající se všech plánovaných nebo skutečných změn kapacity, úrovně činnosti a provozu zařízení, a zároveň tento požadavek neomezil jen na informace týkající se změn, jež by měly na toto přidělování dopad.

      (1)  Úř. věst. C 398, 30. 11. 2015.


title: Výmaz věci T-453/04

text:
               23.7.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 182/45

         Výmaz věci T-453/04 (1)

   (2005/C 182/84)

      (Jednací jazyk: maďarština)

   Usnesením ze dne 27. května 2005 rozhodl předseda třetího senátu Soudu prvního stupně Evropských společenství o výmazu věci T-453/04, Péter Lesetár proti Komisi Evropských společenství.

      (1)  Úř. věst. C 57, 5.3.2005


title: Věc T-130/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 24. března 2010 — Eliza v. OHIM — Went Computing Consultancy Group (eliza) ( „Ochranná známka Společenství — Námitka — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství obsahující slovo eliza — Starší slovní ochranná známka Společenství ELISE — Relativní důvody pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Zamítnutí zápisu — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (později článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)“ )

text:
               22.5.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 134/33

         Rozsudek Tribunálu ze dne 24. března 2010 — Eliza v. OHIM — Went Computing Consultancy Group (eliza)
   (Věc T-130/09) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitka - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství obsahující slovo eliza - Starší slovní ochranná známka Společenství ELISE - Relativní důvody pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Zamítnutí zápisu - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (později článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)“)
   2010/C 134/56
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Eliza Corporation (Beverly, Spojené státy) (zástupce: R. Köbbing, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Went Computing Consultancy Group BV (Utrecht, Nizozemsko) (zástupce: A. Meijboom, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 28. července 2008 (věc R 1244/2008-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi Went Computing Consultancy Group BV a Eliza Corp.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Eliza Coroporation ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Úřadem pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) a Went Computing Consultancy Group BV.

      (1)  Úř. věst. C 153, 4.7.2009.


title: Věc C-349/12: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 14. února 2013 — (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Fővárosi Törvényszék (dříve Fővárosi Bíróság) — Maďarsko) — Peró Gáz Kft v. János Balla

text:
               4.5.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/12

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 14. února 2013 — (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Fővárosi Törvényszék (dříve Fővárosi Bíróság) — Maďarsko) — Peró Gáz Kft v. János Balla
   (Věc C-349/12) (1)

   2013/C 129/23
   Jednací jazyk: maďarština
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 311, 13.10.2012.


title: Věc T-140/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 22. ledna 2015 – Teva Pharma a Teva Pharmaceuticals Europe v. EMA „Humánní léčivé přípravky — Léčivé přípravky pro vzácná onemocnění — Žádost o registraci generické verze léčivého přípravku pro vzácná onemocnění imatinibu — Rozhodnutí agentury EMA o nepřijetí žádosti o registraci — Výhradní právo na trhu“

text:
               9.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 81/13

         Rozsudek Tribunálu ze dne 22. ledna 2015 – Teva Pharma a Teva Pharmaceuticals Europe v. EMA
   (Věc T-140/12) (1)

   („Humánní léčivé přípravky - Léčivé přípravky pro vzácná onemocnění - Žádost o registraci generické verze léčivého přípravku pro vzácná onemocnění imatinibu - Rozhodnutí agentury EMA o nepřijetí žádosti o registraci - Výhradní právo na trhu“)
   (2015/C 081/16)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Teva Pharma BV (Utrecht, Nizozemsko) a Teva Pharmaceuticals Europe BV (Utrecht) (zástupci: D. Anderson, QC, K. Bacon, barrister, G. Morgan a C. Drew, solicitors)

      Žalovaná: Evropská agentura pro léčivé přípravky (EMA) (zástupci: T. Jabłoński, M. Tovar Gomis a N. Rampal Olmedo, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Evropská komise (zástupci: E. White, P. Mihaylova a M. Šimerdová, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí agentury EMA ze dne 24. ledna 2012, kterým bylo odmítnuto vyhovět žádosti žalobkyň o registraci generické verze léčivého přípravku pro vzácná onemocnění imatinibu, imatinibu Ratiopharm, pokud jde o léčivé účinky týkající se léčby chronické myeloidní leukémie.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Teva Pharma BV a Teva Pharmaceuticals Europe BV ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou agenturou pro léčivé přípravky (EMA).

               3)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 165, 9.6.2012.


title: Věc F-105/11: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 13. června 2012 — Davids v. Komise ( „Veřejná služba — Dočasní zaměstnanci — Dočasný zaměstnanec, jímž je obsazeno stálé pracovní místo — Neobnovení pracovní smlouvy na dobu určitou — Posuzovací pravomoc správního orgánu — Článek 8 PŘOZ — Článek 4 rozhodnutí generálního ředitele OLAF ze dne 30. června 2005 o nové politice přijímání a zaměstnávání dočasných zaměstnanců OLAF — Maximální trvání smluv dočasného zaměstnance — Zneužití práva“ )

text:
               28.7.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 227/37

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 13. června 2012 — Davids v. Komise
   (Věc F-105/11) (1)

   (Veřejná služba - Dočasní zaměstnanci - Dočasný zaměstnanec, jímž je obsazeno stálé pracovní místo - Neobnovení pracovní smlouvy na dobu určitou - Posuzovací pravomoc správního orgánu - Článek 8 PŘOZ - Článek 4 rozhodnutí generálního ředitele OLAF ze dne 30. června 2005 o nové politice přijímání a zaměstnávání dočasných zaměstnanců OLAF - Maximální trvání smluv dočasného zaměstnance - Zneužití práva)
   2012/C 227/61
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Hans Davids (Doorn, Nizozemsko), (zástupci: D. Abreu Caldas, S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis a É. Marchal, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Currall a D. Martin, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žaloba na zrušení rozhodnutí generálního ředitele OLAF, kterým byla zamítnuta žádost žalobce o prodloužení jeho smlouvy dočasného zaměstnance ve smyslu čl. 2 písm. b) PŘOZ

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá

               2)

               Každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 6, 7.1.2012, s. 26.


title: Věc C-293/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberster Gerichtshof (Rakousko) dne 13. června 2014 – Gebhart Hiebler v. Walter Schlagbauer

text:
               8.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 303/21

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberster Gerichtshof (Rakousko) dne 13. června 2014 – Gebhart Hiebler v. Walter Schlagbauer
   (Věc C-293/14)
   2014/C 303/27
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Oberster Gerichtshof

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Gebhart Hiebler

      Žalovaný: Walter Schlagbauer

      Předběžné otázky

               1)

               Je celá podnikatelská činnost kominíka vyjmuta z oblasti působnosti směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/123/ES ze dne 12. prosince 2006 o službách na vnitřním trhu (1) na základě jejího čl. 2 odst. 2 písm. i) z důvodu, že kominíci plní také úkoly v oblasti požární policie (protipožární prohlídky, vydávání odborných posudků v rámci stavebních řízení atd.)?
               Bude-li na první otázku odpovězeno záporně:

               2)

               Je právní úprava vnitrostátního práva, podle níž je živnostenské oprávnění kominíka zásadně omezeno na určitý „obvod čištění“, slučitelná s čl. 10 odst. 4 a čl. 15 odst. 1, čl. 15 odst. 2 písm. a) a čl. 15 odst. 3 směrnice 2006/123/ES?

      (1)  Úř. věst. L 376, s. 36.


title: Věc C-244/15: Žaloba podaná dne 27. května 2015 – Evropská komise v. Řecká republika

text:
               3.8.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 254/10

         Žaloba podaná dne 27. května 2015 – Evropská komise v. Řecká republika
   (Věc C-244/15)
   (2015/C 254/13)
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: D. Triantafyllou a W. Roels, zmocněnci)

      Žalovaná: Řecká republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Řecká republika tím, že zavedla a ponechala v platnosti právní předpisy stanovující osvobození od dědické daně, pokud jde o první nemovitost určenou k bydlení, jež zakládají diskriminaci v tom smyslu, že se vztahují pouze na příslušníky Evropské unie s bydlištěm v Řecku, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 63 SFEU a článku 40 Dohody o Evropském hospodářském prostoru;

               —

               uložit Řecké republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

               1.

               Rozdílné daňové zacházení s rezidenty v Řecku, kteří nejsou vlastníky nemovitosti (kteří jsou osvobozeni od dědické daně), a nerezidenty v Řecku, pokud jde o první nemovitost určenou k bydlení nabytou na základě dědické sukcese, představuje neodůvodněné omezení volného pohybu kapitálu ve smyslu článku 63 SFEU (viz též článek 65 SFEU).

               2.

               Rozdílné daňové zacházení s rezidenty v Řecku a nerezidenty v Řecku představuje neodůvodněné rozlišování srovnatelných situací, neboť nerezidenti se též mohou přestěhovat do Řecka, aby se tak nacházeli ve stejném postavení jako rezidenti již nacházející se v Řecku, a navíc osvobození není spojeno s obýváním nemovitosti nabyté na základě dědické sukcese jejím vlastníkem, takže místo bydliště nemůže být kritériem, na jehož základě se osvobození přiznává. Kritérium bydliště zakrývá kritérium státní příslušnosti, neboť rezidenty v Řecku jsou v převážné většině řečtí státní příslušnicí a naopak.

               3.

               Takové rozlišování, které není spojeno s obýváním nemovitosti jejím vlastníkem, nelze odůvodnit na základě kritérií sociální politiky, ani potřebou zajistit veřejné příjmy.


title: Věc C-437/09: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 3. března 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal de grande instance de Périgueux — Francie) — AG2R Prévoyance v. Beaudout Père et Fils SARL ( „Hospodářská soutěž — Články 101 SFEU, 102 SFEU a 106 SFEU — Systém zdravotního připojištění — Kolektivní smlouva — Povinná účast v pojištění u určeného pojistitele — Výslovné vyloučení možnosti osvobození od povinné účasti v pojištění — Pojem „podnik“  “ )

text:
               30.4.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 130/5

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 3. března 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal de grande instance de Périgueux — Francie) — AG2R Prévoyance v. Beaudout Père et Fils SARL
   (Věc C-437/09) (1)

   (Hospodářská soutěž - Články 101 SFEU, 102 SFEU a 106 SFEU - Systém zdravotního připojištění - Kolektivní smlouva - Povinná účast v pojištění u určeného pojistitele - Výslovné vyloučení možnosti osvobození od povinné účasti v pojištění - Pojem „podnik“)
   2011/C 130/08
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Tribunal de grande instance de Périgueux

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: AG2R Prévoyance

      Žalovaná: Beaudout Père et Fils SARL

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Tribunal de grande instance de Périgueux — Hospodářská soutěž — Vnitrostátní právní úprava, podle které jsou všechny podniky spadající do určitého profesního odvětví povinny účastnit se pojištění u jediného určeného pojistitele — Pojem podniku ve smyslu článku 81 ES — Pojistitel požadující, aby podnik, který již uzavřel pojistnou smlouvu poskytující vyšší pojistné krytí, zaplatil pojistné — Výslovné vyloučení možnosti osvobození od povinné účasti v pojištění — Soulad takového systému povinné účasti v pojištění s články 81 a 82 ES — Možné riziko zneužití dominantního postavení

      Výrok

               1)

               Článek 101 SFEU ve spojení s čl. 4 odst. 3 SEU musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání rozhodnutí orgánů veřejné moci, podle kterého se dohoda vzešlá z kolektivního vyjednávání a upravující povinnou účast v systému zdravotního připojištění bez možnosti osvobození od této povinné účasti stala na žádost organizací zastupujících zaměstnavatele a zaměstnance z určitého odvětví činnosti závaznou pro všechny podniky z daného odvětví.

               2)

               Musí-li být činnost spočívající ve správě takového systému zdravotního připojištění, jako je systém v původním řízení, kvalifikována jako hospodářská činnost, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu, články 102 SFEU a 106 SFEU musí být vykládány v tom smyslu, že za takových okolností, jako jsou okolnosti věci v původním řízení, nebrání tomu, aby orgány veřejné moci přiznaly instituci zdravotně sociálního připojištění výlučné právo spravovat tento systém, aniž by se podniky z dotyčného odvětví činnosti mohly od povinné účasti v uvedeném systému osvobodit.

      (1)  Úř. věst. C 24, 30.1.2010.


title: Věc T-246/09: Žaloba podaná dne 29. června 2009 — Insula v. Komise

text:
               15.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 193/30

         Žaloba podaná dne 29. června 2009 — Insula v. Komise
   (Věc T-246/09)
   2009/C 193/48
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Conseil scientifique international pour le développement des îles (Insula) (Paříž, Francie) (zástupci: P. Marsal a J.-D. Simonet, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství

      Návrhové žádání žalobce

               —

               prohlásit žalobu za přípustnou a opodstatněnou;

               —

               určit, že požadavek Komise na vrácení částky 189 241,64 eur je neopodstatněný a následně uložit Komisi vystavit dobropis na částku 189 241,64 eur;

               —

               uložit Komisi, aby zaplatila částku 212 597 eur jako náhradu škody;

               —

               podpůrně, určit, že žalobce má právo na vyrovnávací příspěvek ve výši 230 025 eur;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Touto žalobou, která byla podána na základě rozhodčí doložky, se žalobce domáhá, aby Soud určil, že oznámení o dluhu ze dne 25. září 2008, ze dne 26. března 2009 a ze dne 26. května 2009, v nichž Komise na základě zprávy o auditu Evropského úřadu pro boj proti podvodům (OLAF) požadovala vrácení záloh vyplacených žalobci, jsou v rozporu s ustanoveními smluv IST-2001-35077 DIAS.NET a IST-1999-20896 MEDIS uzavřených v rámci zvláštního programu pro činnost Společenství týkající se výzkumu, technologického vývoje a názorného předvádění v oblasti otevřené informační společnosti (1998–2002). Podpůrně žalobce podává návrh na náhradu škody.
   Na podporu své žaloby uplatňuje žalobce čtyři žalobní důvody.
   V prvním žalobním důvodu popírá splatnost pohledávky uplatňované Komisí a tvrdí, že všechny výdaje oznámené Komisi je nutné považovat za uznatelné
   V druhém žalobním důvodu tvrdí, že Komise porušila povinnost loajality během provádění smlouvy v tom smyslu, že řádně neplnila své vlastní závazky stanovené smlouvou, konkrétně, že otálela s odpovědí na návrh na provedení dalších opatření podaný žalobcem a že neoprávněně ukončila smlouvu MEDIS z důvodu nedostatečných výsledků, ačkoli tato otázka nikdy předtím nevyvstala, a podle názoru žalobce mohla být přičítána pouze Komisi.
   Třetím žalobním důvodem se žalobce dovolává nepřiměřené povahy finanční sankce uložené Komisí za domnělé porušení některých povinností týkajících se účetnictví, které by ani tehdy, pokud by byla prokázána jejich existence, nezaložilo podle zásad belgického správního a občanského práva nárok na vrácení takřka všech dohodnutých záloh. Žalobce se proto dovolává svého práva na náhradu za vykonané služby.
   Ve čtvrtém žalobním důvodu žalobce tvrdí, že Komise porušila zásadu řádné správy a právo být vyslechnut v rámci vedení procesu ověřování a auditu.


title: Věc C-402/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Anotato Dikastirio Kyprou (Kypr) dne 16. července 2013 — Cypra Limited v. Kyperská republika

text:
               21.9.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 274/13

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Anotato Dikastirio Kyprou (Kypr) dne 16. července 2013 — Cypra Limited v. Kyperská republika
   (Věc C-402/13)
   2013/C 274/23
   Jednací jazyk: řečtina

      Předkládající soud

   Anotato Dikastirio Kyprou

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Cypra Limited

      Žalovaná: Kyperská republika

      Předběžné otázky

               1)

               Přiznávají ustanovení nařízení 854/2004/ES (1) příslušnému orgánu diskreční pravomoc ke stanovení doby porážky zvířat, vzhledem k tomu, že tento orgán má povinnost určit úředního veterinárního lékaře k provedení kontroly týkající se porážky zvířat, nebo je příslušný orgán povinen určit uvedeného veterinárního lékaře v časovém rozmezí, ve kterém dochází k porážce, stanoveném podle osoby provádějící porážku?

               2)

               Přiznávají ustanovení nařízení 854/2004/ES příslušnému orgánu diskreční pravomoc k odmítnutí určení úředního veterinárního lékaře k provedení veterinární kontroly legální porážky zvířat, pokud byla oznámena přesná doba, ve které se u schválených jatek bude konat?

      (1)  Nařízení Evropského Parlamentu a Rady (ES) č. 854/2004 ze dne 29. dubna 2004, kterým se stanoví zvláštní pravidla pro organizaci úředních kontrol produktů živočišného původu určených k lidské spotřebě (Úř. věst. L 139, s. 206; Zvl. vyd. 03/45, s. 75).


title: Věc F-161/12: Žaloba podaná dne 28. prosince 2012 — ZZ v. ECDC

text:
               23.2.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 55/27

         Žaloba podaná dne 28. prosince 2012 — ZZ v. ECDC
   (Věc F-161/12)
   2013/C 55/47
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupce: V. Kolias, advokát)

      Žalované: Evropské středisko pro prevenci a kontrolu nemocí (ECDC)

      Předmět a popis sporu

   Návrh na náhradu nemajetkové újmy, kterou žalobce údajně utrpěl z důvodu svého propuštění.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               Uložit žalovanému, aby nahradil žalobci nemajetkovou újmu ve výši nejméně 118 500 eur;

               —

               uložit ECDC náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-238/11 P: Usnesení Tribunálu ze dne 8. července 2013 — Marcuccio v. Komise ( „Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Úředníci — Příspěvek v invaliditě — Dlužné částky — Úroky z prodlení — Kasační opravný prostředek částečně zjevně nepřípustný a částečně zjevně neopodstatněný“ )

text:
               31.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 252/31

         Usnesení Tribunálu ze dne 8. července 2013 — Marcuccio v. Komise
   (Věc T-238/11 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Úředníci - Příspěvek v invaliditě - Dlužné částky - Úroky z prodlení - Kasační opravný prostředek částečně zjevně nepřípustný a částečně zjevně neopodstatněný)
   2013/C 252/50
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Luigi Marcuccio (Tricase, Itálie) (zástupce: G. Cipressa, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupcei: J. Currall a C. Berardis-Kayser, zmocněneci, ve spolupráci s A. Dal Ferro, avocat)

      Předmět

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (prvního senátu) ze dne 15. února 2011, Marcuccio v. Komise (F-81/09), a směřující ke zrušení tohoto rozsudku.

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               L. Marcuccio ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení, které v tomto stupni vynaložila Evropská komise.

      (1)  Úř. věst. C 186, 25.6.2011.


title: Věc T-250/14: Žaloba podaná dne 22. dubna 2014 – EEB v. Komise

text:
               24.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 194/30

         Žaloba podaná dne 22. dubna 2014 – EEB v. Komise
   (Věc T-250/14)
   2014/C 194/39
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: European Environmental Bureau (EEB) (Brusel, Belgie) (zástupci: C. Stothers, Solicitor, M. Van Kerckhove a C. Simphal, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil implicitní rozhodnutí Evropské komise ze dne 13. února 2014, které je podle čl. 8 odst. 3 nařízení č. 1049/2001 (1) považováno za negativní odpověď odpírající vydání úplných a neupravených kopií korespondence se dvěma členskými státy, která se týká jejich navrhovaných přechodných národních plánů (PNP) vyjímající některá spalovací zařízení z nových emisních limitů v letech 2016 až 2020;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce pět žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z tvrzení, že žalovaná protiprávně uplatnila čl. 4 odst. 2 první pododstavec nařízení (ES) č. 1049/2001 v případě, kde je to výslovně vyloučeno na základě čl. 6 odst. 1 nařízení (ES) č. 1367/2006 (2).

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že žalobkyně protiprávně nevyložila výjimky stanovené v článku 4 nařízení (ES) č. 1049/2001 restriktivně, což vyžaduje čl. 6 odst. 1 nařízení (ES) č. 1367/2006 a čl. 4 odst. 4 Aarhuské úmluvy.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z tvrzení, že žalovaná protiprávné uskutečnila konzultace se třetími stranami na základě čl. 4 odst. 4 nařízení (ES) č. 1049/2001 v případě, kdy je zřejmé, že dokument měl být zveřejněn, a protiprávně se o tyto konzultace opírala s cílem prodloužit lhůtu pro odpověď.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že žalovaná protiprávně nevzala v úvahu, na které části dokumentu se vztahovala výjimka, a nezpřístupnila zbývající část na základě čl. 4 odst. 6 nařízení č. 1049/2001.

               5.

               Pátý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že žalovaná tím, že oddalovala zpřístupnění dokumenty, neposkytla veřejnosti možnost, aby se včas a účinně podílela na přípravě, změnách a přezkumu PNP, pokud jsou všechny možnosti volby stále otevřené, jak to vyžaduje článek 9 nařízení (ES) č. 1367/2006.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, s. 43; Zvl. vyd. 01/03, s. 331).

      (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1367/2006 ze dne 6. září 2006 o použití ustanovení Aarhuské úmluvy o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí na orgány a subjekty Společenství (Úř. věst. L 264, s. 13).


title: Věc T-356/09: Žaloba podaná dne 16. září 2009 — Komise v. Association Fédération Club B2A

text:
               7.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 267/78

         Žaloba podaná dne 16. září 2009 — Komise v. Association Fédération Club B2A
   (Věc T-356/09)
   2009/C 267/139
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: A. M. Rouchaud-Joët a N. Bambara, zmocněnci, ve spolupráci s E. Bouttierem, advokátem)

      Žalovaný: Association Fédération Club B2A (Étupes, Francie)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               uložit Fédération, zastoupené jejím předsedou, zaplatit žalobkyni […] EUR (…), odpovídající základní částce 62 500 EUR a částce […] EUR (…) úroků z prodlení k […];

               —

               uložit Fédération zaplatit částku 7 000 EUR k pokrytí nákladů, které Evropské komisi vznikly při vymáhání pohledávky;

               —

               uložit Fédération náhradu nákladů tohoto řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Evropské společenství, zastoupené Komisí, uzavřelo s žalovaným smlouvu o poskytnutí dotace týkající se projektu „vytvoření a organizování federace Grand Est regionálních sítí Business Angels“. Projekt, během kterého Komise vyplatila žalovanému částku 62 500 EUR jakožto zálohu, byl dokončen dne 30. září 2002.
   V rámci smlouvy se žalovaný mimo jiné zavázal předložit závěrečnou zprávu. Vzhledem k tomu, že předložená zpráva byla neúplná, Komise žalovaného vyzvala, aby předložil zprávu, která bude v souladu se stanovenými cíli. Komise poté, co tato výzva, jakož i řada dopisů zůstaly ze strany žalovaného bez odpovědi, zaslala žalovanému oznámení o dluhu a poté příkaz k navrácení částky 62 500 EUR.
   Vzhledem k tomu, že tato pohledávka nebyla zaplacena, Komise žádá, aby bylo žalovanému uloženo zaplatit dlužnou částku, jakož i náhradu vzniklé škody k pokrytí veškerých nákladů, které Komisi vznikly při vymáhání pohledávky, přičemž tvrdí, že i) žalovaný nedodržel povinnosti stanovené ve smlouvě, když nepředložil úplnou závěrečnou zprávu, a že ii) částku 62 500 EUR Komise vyplatila jakožto zálohu až do schválení závěrečné zprávy.


title: Věc C-115/15: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 30. června 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) – Spojené království) – Secretary of State for the Home Department v. NA „Řízení o předběžné otázce — Články 20 SFEU a 21 SFEU — Směrnice 2004/38/ES — Článek 13 odst. 2 první pododstavec písm. c) — Nařízení (EHS) č. 1612/68 — Článek 12 — Právo pobytu rodinných příslušníků občana Unie — Manželství mezi občanem Unie a státním příslušníkem třetí země — Akty domácího násilí — Rozvod po odjezdu občana Unie — Zachování práva pobytu státního příslušníka třetího státu pečujícího o společné děti, které jsou občany Unie“

text:
               12.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 335/14

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 30. června 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) – Spojené království) – Secretary of State for the Home Department v. NA
   (Věc C-115/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Články 20 SFEU a 21 SFEU - Směrnice 2004/38/ES - Článek 13 odst. 2 první pododstavec písm. c) - Nařízení (EHS) č. 1612/68 - Článek 12 - Právo pobytu rodinných příslušníků občana Unie - Manželství mezi občanem Unie a státním příslušníkem třetí země - Akty domácího násilí - Rozvod po odjezdu občana Unie - Zachování práva pobytu státního příslušníka třetího státu pečujícího o společné děti, které jsou občany Unie“)
   (2016/C 335/18)
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Secretary of State for the Home Department

      Žalovaný: NA

      Za přítomnosti: Aire Centre

      Výrok

               1)

               Článek 13 odst. 2 první pododstavec písm. c) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004 o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států, o změně nařízení (EHS) č. 1612/68 a o zrušení směrnic 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS musí být vykládán v tom smyslu, že státní příslušník třetího státu rozvedený s občanem Unie, z jehož strany se během manželství stal obětí domácího násilí, nemůže mít na základě tohoto ustanovení nárok na zachování práva pobytu v hostitelském členském státě, pokud zahájení řízení o rozvodu následovalo po odjezdu manžela či manželky, který je občanem Unie, z tohoto členského státu.

               2)

               Článek 12 nařízení Rady (EHS) č. 1612/68 ze dne 15. října 1968 o volném pohybu pracovníků uvnitř Společenství musí být vykládán v tom smyslu, že dítě a rodič, který je státním příslušníkem třetího státu, do jehož výlučné péče je dítě svěřeno, mají na základě tohoto ustanovení právo pobytu v hostitelském členském státě v situaci, jakou je situace v původním řízení, kdy druhý rodič je občanem Unie a pracoval v tomto členském státě, ale ukončil pobyt v tomto členském státě dříve, než tam dítě zahájilo školní docházku.

               3)

               Článek 20 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že nepřiznává právo pobytu v hostitelském členském státě ani nezletilému občanu Unie, který v tomto členském státě, jehož není státním příslušníkem, pobývá od svého narození, ani rodiči, státnímu příslušníku třetího státu, do jehož výlučné péče je tento nezletilec svěřen, pokud tyto osoby mají právo pobytu v tomto členském státě na základě ustanovení sekundárního unijního práva.

               4)

               Článek 21 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že přiznává uvedenému nezletilému občanu Unie právo pobytu v hostitelském členském státě, pokud splňuje podmínky uvedené v čl. 7 odst. 1 směrnice 2004/38, což musí ověřit předkládající soud. Pokud tomu tak je, téže ustanovení umožňuje rodiči, který o tohoto občana Unie skutečně pečuje, pobývat s ním v hostitelském členském státě.

      (1)  Úř. věst. C 171, 26.5.2015.