title: Věc T-108/09: Žaloba podaná dne 16. března 2009 — Ravensburger v. OHIM — Educa Borras (MEMORY)

text:
               6.6.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/16

         Žaloba podaná dne 16. března 2009 — Ravensburger v. OHIM — Educa Borras (MEMORY)
   (Věc T-108/09)
   2009/C 129/27
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Ravensburger AG, (Ravensburg, Německo) (zástupci: R. Kunze, advokát a solicitor a G. Würtenberger, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Educa Borras S. A. (Sant Quirze del Valles, Španělsko)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 8. ledna 2009 ve věci R 305/2008-2; a

               —

               uložit OHIM náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: Slovní ochranná známka MEMORY pro výrobky zařazené do tříd 9 a 28

      Majitel ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Účastník řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: Další účastnice řízení před odvolacím senátem.

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Prohlášení neplatnosti dotčené ochranné známky Společenství

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) ve spojení s čl. 51 odst. 1 písm. a) nařízení Rady č. 40/94, jelikož odvolací senát v době námitkového řízení nesprávně vycházel z popisného charakteru a nedostatečné rozlišovací schopnosti pojmu „memory“, a tudíž nevzal na vědomí, že mohou být zohledněny pouze okolnosti, které existovaly k okamžiku zápisu dotčené známky. Porušení uvedených předpisů spočívá dále v tom, že odvolací senát nesprávně vycházel z popisné povahy pojmu „memory“ na základě pouze dvou důkazů o užívaní v Evropské unii a bez bližšího určení, zda tyto důkazy svědčí o popisném užívání, a při tom nevzal na zřetel po dlouhou dobu nenapadené používání dotčené zapsané ochranné známky pro hry v rámci soutěživého marketingu zaměřeného na spotřebitele. Potvrzení popisné povahy a neexistence rozlišovací schopnosti dané zapsané ochranné známky odvolacím senátem nepřípustně vycházelo z neověřených zdrojů ze zemí nacházejících se mimo Evropskou unii. Konečně byl porušen článek 75 nařízení Rady č. 40/94, jelikož odvolací senát protiprávně zamítl žádost žalobkyně o nařízení jednání.


title: Věc C-325/13 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 17. června 2013 Peek & Cloppenburg KG proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 18. dubna 2013 ve věci T-506/11, Peek & Cloppenburg KG v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

text:
               24.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 245/4

         Kasační opravný prostředek podaný dne 17. června 2013 Peek & Cloppenburg KG proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 18. dubna 2013 ve věci T-506/11, Peek & Cloppenburg KG v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc C-325/13 P)
   2013/C 245/07
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Peek & Cloppenburg KG (Düsseldorf, Německo) (zástupce: Lange, advokát)

      Další účastník řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Peek & Cloppenburg KG (Hamburg, Německo)

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozsudek Tribunálu Evropské unie ze dne 18. dubna 2013 ve věci T-506/11;

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu ze dne 28. února 2011 ve věci R 53/2005-1;

               —

               uložit Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu a Peek & Cloppenburg KG (Hamburg) náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek namítá porušení čl. 8 odst. 4 nařízení č. 207/2009 (1) chybným výkladem znaku „poskytuje […] právo zakázat užívání pozdější ochranné známky“.
   Na rozdíl od názoru Tribunálu nelze vycházet z toho, že požadavek tohoto ustanovení spočívá pouze v tom, aby význam uplatněného práva nebyl pouze místní. Předmětný znak je nutno vykládat v tom smyslu, že okruh označení, jejichž význam není pouze místní, jež mohou být namítány, dále zužuje. Tento výklad spočívá v tom, že předmětné vnitrostátní právo musí jeho majiteli poskytovat právo zakázat užívání pozdější ochranné známky na celém území členského státu, v němž má toto právo svůj původ.
   Pro tento výklad hovoří smysl námitkového řízení proti přihlášce ochranné známky Společenství, ustanovení článků 110 a 110 nařízení č. 207/2007, jakož i chápání totožného znaku článku 8 odst. 4 nařízení č. 207/2007 v článku 4 odst. 4 písm. b) směrnice 2008/95/ES (2).
   Německý zákonodárce provedl čl. 4 odst. 4 písm. b) směrnice 2008/95/ES do vnitrostátního práva se správným výkladem v tom smyslu, že předmětné právo musí jeho majiteli dávat právo zakázat užívání pozdější ochranné známky na celém území Spolkové republiky Německo. Výklad znaku „poskytuje […] právo zakázat užívání pozdější ochranné známky“ je relevantní pro rozhodnutí sporu.
   Podpůrně účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek namítá porušení čl. 8 odst. 4 nařízení č. 207/2009 chybným výkladem znaku „jehož význam není pouze místní“ Tribunálem. Opírá se přitom o smysl námitkového řízení a účel omezení okruhu vnitrostátních označení, jež mohou být namítána, o normativní kontext s články 110 a 111 nařízení č. 207/2009, jakož i o ustanovení čl. 4 odst. 4 písm. b) směrnice 2008/95/ES.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, s. 1).

      (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/95/ES ze dne 22. října 2008, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách (Úř. věst. L 299, s. 25).


title: Věc F-86/09: Žaloba podaná dne 21. října 2009 — W v. Komise

text:
               16.1.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 11/40

         Žaloba podaná dne 21. října 2009 — W v. Komise
   (Věc F-86/09)
   2010/C 11/77
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: W (Brusel, Belgie) (zástupce: E. Boigelot, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství

      Předmět a popis sporu

   Návrh na zrušení rozhodnutí, jímž nebyl žalobci přiznán příspěvek na domácnost

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí Úřadu pro správu a vyplácení individuálních nároků ze dne 5. března 2009, jímž nebyl žalobci přiznán příspěvek na domácnost;

               —

               zrušit zamítnutí stížnosti podané žalobcem dne 2. dubna 2009, zaregistrované pod č. R/149/09 na základě čl. 90 odst. 2 služebního řádu, které vydal generální ředitel DG Admin, jakožto orgán oprávněný ke jmenování dne 17. července 2009;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-139/07 P: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 29. června 2010 — Evropská komise v. Technische Glaswerke Ilmenau GmbH, Finská republika, Švédské království ( „Kasační opravný prostředek — Přístup k dokumentům orgánů — Nařízení (ES) č. 1049/2001 — Dokumenty související s řízením o kontrole státních podpor — Výjimka vztahující se k ochraně cílů vyšetřování — Povinnost dotyčného orgánu provést konkrétní a individuální přezkum obsahu dokumentů, kterých se týká žádost o přístup“ )

text:
               28.8.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 234/2

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 29. června 2010 — Evropská komise v. Technische Glaswerke Ilmenau GmbH, Finská republika, Švédské království
   (Věc C-139/07 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Přístup k dokumentům orgánů - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Dokumenty související s řízením o kontrole státních podpor - Výjimka vztahující se k ochraně cílů vyšetřování - Povinnost dotyčného orgánu provést konkrétní a individuální přezkum obsahu dokumentů, kterých se týká žádost o přístup)
   2010/C 234/02
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: V. Kreuschitz, P. Aaltoet C. Docksey, zmocněnci)

      Další účastníci řízení: Technische Glaswerke Ilmenau GmbH (zástupci: C. Arhold a N. Wimmer, Rechtsanwälte), Finská republika (zástupce: J. Heliskoski, zmocněnec), Švédské království (zástupkyně: K. Wistrand, S. Johannesson a K. Petkovska, zmocněnkyně)

      Vedlejší účastník podporující Technische Glaswerke Ilmenau GmbH: Dánské království (zástupkyně: B. Weis Fogh, zmocněnkyně)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (pátého senátu) ze dne 14. prosince 2006, Technische Glaswerke Ilmenau v. Komise (T-237/02), kterým Soud zrušil rozhodnutí Komise ze dne 28. května 2002 v rozsahu, v němž odepírá žalobkyni přístup k dokumentům souvisejícím s vyšetřovacími řízeními o státních podporách jí poskytnutých — Použití nařízení (ES) č. 1049/2001 na dokumenty související s vyšetřovacími řízeními o státních podporách — Povinnost dotyčného orgánu provést konkrétní a individuální posouzení obsahu dokumentů, kterých se týká žádost o přístup

      Výrok

               1)

               Body 1 a 3 výroku rozsudku Soudu prvního stupně Evropských společenství ze dne 14. prosince 2006, Technische Glaswerke Ilmenau v. Komise (T-237/02), se zrušují.

               2)

               Žaloba podaná u Soudu prvního stupně Evropských společenství a znějící na zrušení rozhodnutí Komise Evropských společenství ze dne 28. května 2002 v rozsahu, v němž odepírá přístup k dokumentům souvisejícím s řízeními o kontrole státních podpor poskytnutých společnosti Technische Glaswerke Ilmenau GmbH, se zamítá.

               3)

               Technische Glaswerke Ilmenau GmbH ponese kromě vlastních nákladů řízení i náklady řízení vynaložené Evropskou komisí jak v řízení v prvním stupni, tak v souvislosti s řízením o tomto kasačním opravném prostředku.

               4)

               Dánské království, Finská republika a Švédské království ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 140, 23.6.2007.


title: Věc T-474/07: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 5. října 2009 — Komise v. CAE Consulting Sven Rau

text:
               21.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/62

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 5. října 2009 — Komise v. CAE Consulting Sven Rau
   (Věc T-474/07) (1)

   2009/C 282/116

      Jednací jazyk: němčina

   Předseda prvního senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 79, 29.3.2008.


title: Věc F-9/12: Žaloba podaná dne 20. ledna 2012 — ZZ v. Parlament

text:
               5.5.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 133/30

         Žaloba podaná dne 20. ledna 2012 — ZZ v. Parlament
   (Věc F-9/12)
   2012/C 133/60
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: ZZ (zástupci: L. Lévi, M. Vandenbussche, advokáti)

      Žalovaný: Evropský parlament

      Předmět a popis sporu

   Návrh, aby bylo Evropskému parlamentu uloženo zaplatit náhradu hmotné a nehmotné újmy, kterou žalobkyně údajně utrpěla na základě pochybení spojených se správou jeho seznamu úspěšných uchazečů

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Uznat mimosmluvní odpovědnost Parlamentu za pochybení spojená se správou svého seznamu úspěšných uchazečů;

               —

               nahradit hmotnou újmu žalobkyně odhadovanou pro období od prosince 2003 do prosince 2011 na 749 449,30 eur, plus důchodové fondy, a pro pozdější období až do řádného věku pro odchod do důchodu měsíčně vyplácet čisté částky odpovídající platům stanoveným pro úředníky skupiny AD počínaje druhým rokem v platové třídě AD 9 platovém stupni 2, při zohlednění běžného služebního postupu úředníka téže platové třídy, spolu s odpovídajícími příspěvky zdravotní pojišťovně. Všechny tyto částky by měly být zvýšeny o úroky z prodlení se sazbou stanovenou Evropskou centrální bankou navýšenou o dva procentní body;

               —

               nahradit nehmotnou újmu žalobkyně odhadovanou 70 000 eur;

               —

               uložit Evropskému parlamentu náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-484/04: Žaloba podaná dne 23. listopadu 2004 Komisí Evropských společenství proti Spojenému království Velké Británie a Severního Irska

text:
               5.2.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 31/7

         Žaloba podaná dne 23. listopadu 2004 Komisí Evropských společenství proti Spojenému království Velké Británie a Severního Irska
   (Věc C-484/04)
   (2005/C 31/16)
   Jednací jazyk: angličtina
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 23. listopadu 2004 žaloba směřující proti Spojenému království Velké Británie a Severního Irska podaná Komisí Evropských společenství, zastoupenou Gérardem Rozetem a Nicolou Yerrellem, zmocněnci, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Komise Evropských společenství navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               prohlásil, že Spojené království Velké Británie a Severního Irska tím, že použilo odchylku na pracovníky, jejichž pracovní doba se částečně neměří nebo není předem určena nebo si ji může určit pracovník sám; a nepřijalo vhodné předpisy pro provedení práv na denní odpočinek nebo dobu odpočinku v týdnu, nesplnilo povinnosti vyplývající z čl. 17 odst. 1 směrnice Rady 93/104/ES ze dne 23. listopadu 1993 o některých aspektech úpravy pracovní doby (1) a článku 249 ES.

               2.

               uložil Spojenému království Velké Británie a Severního Irska náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   Použití odchylky v čl. 17 odst. 1
   Článek 17 odst. 1 směrnice umožňuje členským státům odchýlit se od určitých článků směrnice, pokud se vzhledem ke zvláštní povaze dotyčných činností délka pracovní doby neměří nebo není předem určena nebo si ji mohou určit sami pracovníci.
   Spojené království provedlo směrnici do vnitrostátního právního řádu prostřednictvím Working Time Regulations 1998 (SI 1998/1833) (dále jen „Nařízení z roku 1998“). Toto nařízení z roku 1998 původně v regulation č. 20 obsahovalo odchylku k ustanovením týkajícím se maximální týdenní pracovní doby, délky noční práce, denního odpočinku nebo doby odpočinku v týdnu a přestávek na odpočinek, jež plně odrážela ustanovení čl. 17 odst. 1 směrnice.
   Regulation č. 4 obsažené ve Working Time Regulations 1999 (SI 1999/3372) však následně zavedlo nový pododstavec do regulation č. 20 nařízení z roku 1998, a to s následujícím zněním:

                  „(2)

                  Jestliže se část pracovní doby pracovníka měří nebo je předem určena nebo si ji nemůže pracovník určit sám, nicméně zvláštní povaha dotyčných činností je taková, že, aniž by to vyžadoval zaměstnavatel, může pracovník vykonávat práci, jejíž délka se neměří nebo není předem určena nebo si ji může pracovník určit sám, regulations č. 4(1) a (2) a 6(1), (2) a (7) se použijí pouze na tu část jeho práce, která je měřena nebo předem určená anebo si ji pracovník nemůže určit sám“.

   (Regulations č. 4 a 6 upravují maximální týdenní pracovní dobu a délku noční práce).
   Tato novela přidala dodatkovou odchylku pro případy, kdy pracovní doba pracovníka částečně je a částečně není měřena, předem určena anebo si ji pracovník může určit sám. V takových případech se ustanovení týkající týdenní pracovní doby a noční práce použijí pouze ve vztahu k té části pracovníkovy práce, která je měřena, předem určena anebo si ji pracovník nemůže určit sám.
   Podle názoru Komise překračuje regulation č. 20(2) dovolené meze odchylky uvedené v čl. 17 odst. 1, která se použije pouze na pracovníky, jejichž pracovní doba jako celek není měřena, předem určena nebo si ji pracovníci mohou určit sami.
   Provedení ustanovení týkajících se dob odpočinku pracovníků
   Články 3 a 5 směrnice zavádějí minimální doby denního a týdenního odpočinku pro každého pracovníka. Odpovídající ustanovení vnitrostátních právních předpisů Velké Británie jsou obsažena v regulations č. 10 a 11 nařízení z roku 1998. Nicméně, oficiální pokyny vypracované Department of Trade and Industry týkající se provedení nařízení z roku 1998 stanoví v části 5 (nazvané „Pracovní volno“) následující:

      „Zaměstnavatelé musí zajistit, aby si pracovníci mohli vybrat jejich odpočinek, ale nemají povinnost zajistit, že si tito tento odpočinek vyberou“.

   Jinými slovy, zaměstnavatelům je dán pokyn, že nejsou povinni zajistit, aby si zaměstnanci skutečně zažádali a požívali dob odpočinku, na které mají nárok, ale aby pouze neexistovala překážka zabraňující pracovníkovi takto postupovat, pokud se tak rozhodne.
   Podle názoru Komise pokyny zjevně podporují a podněcují praxi nedodržování požadavků směrnice.

      (1)  Úř. věst. L 307, 13.12.1993, s. 18.


title: Věc T-277/06: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 7. května 2009 — Omnicare v. OHIM — Astellas Pharma (OMNICARE) ( Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství OMNICARE — Starší národní obrazová ochranná známka OMNICARE — Zamítnutí žádosti o navrácení do původního stavu )

text:
               4.7.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 153/35

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 7. května 2009 — Omnicare v. OHIM — Astellas Pharma (OMNICARE)
   (Věc T-277/06) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství OMNICARE - Starší národní obrazová ochranná známka OMNICARE - Zamítnutí žádosti o navrácení do původního stavu“)
   2009/C 153/67
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Omnicare, Inc. (Covington, Kentucky, Spojené státy) (zástupci: původně M. Edenborough, barrister a O. Patterson, solicitor, poté M. Edenborough)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: původně S. Laitinen, poté G. Schneider, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Soudem: Astellas Pharma GmbH (Mnichov, Německo) (zástupce: A. Franke, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 24. července 2006 (věc R 446/2006-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi Yamanouchi Pharma GmbH a Omnicare, Inc., které zamítlo žádost o navrácení do původního stavu podanou společností Omnicare, Inc.

      Výrok

               1)

               Rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 24. července 2006 (věc R 446/2006-2) se zrušuje.

               2)

               OHIM ponese vlastní náklady řízení a ukládá se mu rovněž náhrada nákladů řízení vynaložených společností Omnicare, Inc.

               3)

               Společnost Astellas Pharma GmbH ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 294, 2.12.2006.


title: Věc T-45/08: Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 14. listopadu 2008 – Transportes Evaristo Molina v. Komise ( Žaloba na neplatnost — Lhůta pro podání žaloby — Počátek lhůty — Zveřejnění v Úředním věstníku — Údajná neexistence aktivní legitimace v den zveřejnění — Nepřípustnost )

text:
               10.1.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/31

         Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 14. listopadu 2008 – Transportes Evaristo Molina v. Komise
   (Věc T-45/08) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Lhůta pro podání žaloby - Počátek lhůty - Zveřejnění v Úředním věstníku - Údajná neexistence aktivní legitimace v den zveřejnění - Nepřípustnost“)
   (2009/C 6/63)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Transportes Evaristo Molina, SA (El Ejido, Španělsko) (zástupci: A. Hernández Pardo, L. Ruiz Ezquerra a C. Flores Hernández, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupce: É. Gippini, zmocněnec)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2006/446/ES ze dne 12. dubna 2006 ohledně řízení podle článku 81 Smlouvy o ES (Věc COMP/B-1/38.348 – REPSOL C. P. P) (shrnutí zveřejněné v Úř. věst. L 176, s. 104), kterým se stávají závaznými nabídky společnosti REPSOL, přijatého v souladu s článkem 9 nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 [ES] a 82 [ES] (Úř. věst. L 1, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205).
   Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Není namístě rozhodnout o návrhu Repsol Comercial de Productos Petrolíferos, SA na vstup vedlejšího účastníka do řízení.

               3)

               Transportes Evaristo Molina, SA ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady vynaložené Komisí.

      (1)  Úř. věst. C 92, 12.4.2008.


title: Věc C-410/04: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne  6. dubna 2006  (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale Amministrativo Regionale per la Puglia) – Associazione Nazionale Autotrasporto Viaggiatori (ANAV) v. Comune di Bari, A.M.T.A.B. Servizio SpA (Volný pohyb služeb — Služba místní veřejné dopravy — Zadání zakázky bez nabídkového řízení — Zadání zakázky veřejnoprávní korporací podniku, jehož kapitál tato korporace vlastní)

text:
               17.6.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 143/12

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 6. dubna 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale Amministrativo Regionale per la Puglia) – Associazione Nazionale Autotrasporto Viaggiatori (ANAV) v. Comune di Bari, A.M.T.A.B. Servizio SpA
   (Věc C-410/04) (1)

   (Volný pohyb služeb - Služba místní veřejné dopravy - Zadání zakázky bez nabídkového řízení - Zadání zakázky veřejnoprávní korporací podniku, jehož kapitál tato korporace vlastní)
   (2006/C 143/21)
   Jednací jazyk: italština
   Předkládající soud
   Tribunale Amministrativo Regionale per la Puglia
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Associazione Nazionale Autotrasporto Viaggiatori (ANAV)

      Žalovaná: Comune di Bari, A.M.T.A.B. Servizio SpA
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Tribunale Amministrativo Regionale per la Puglia – Slučitelnost vnitrostátní právní úpravy umožňující obci zadat zakázku na správu služby místní veřejné dopravy akciové společnosti s výhradně veřejnou kapitálovou účastí s články 46, 49 a 86 ES – Zadání zakázky mimo postupy stanovené směrnicí Rady 92/50/EHS ze dne 18. června 1992 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na služby (Úř. věst. L 209, s. 1; Zvl. vyd. 06/01, s. 322)
   Výrok
   Články 43 ES, 49 ES a 86 ES, jakož i zásady rovného zacházení, zákazu diskriminace na základě státní příslušnosti a transparentnosti, nebrání vnitrostátní právní úpravě, která umožňuje veřejnoprávní korporaci zadat zakázku na veřejnou službu přímo společnosti, jejíž kapitál tato korporace zcela vlastní, za podmínky, že veřejnoprávní korporace vykonává nad touto společností kontrolu obdobnou té, kterou vykonává nad vlastními organizačními složkami a že tato společnost uskutečňuje většinu své činnosti s korporací, která ji vlastní.

      (1)  Úř. věst. C 300, 4.12.2004.


title: Věc C-91/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Německo) dne 6. března 2009 — Eis.de GmbH v. BBY Vertriebsgesellschaft mbH

text:
               6.6.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/4

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Německo) dne 6. března 2009 — Eis.de GmbH v. BBY Vertriebsgesellschaft mbH
   (Věc C-91/09)
   2009/C 129/06
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesgerichtshof

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Eis.de GmbH

      Žalovaná: BBY Vertriebsgesellschaft mbH

      Předběžná otázka

               1)

               Je dáno užívání ve smyslu čl. 5 odst. 1 druhé věty písm. a) směrnice 89/104/EHS (1), pokud třetí osoba bez souhlasu majitele ochranné známky uvede u provozovatele (internetového) vyhledávače jako klíčové slovo (Keyword) označení totožné s ochrannou známkou za tím účelem, aby se při zadání označení totožného s ochrannou známkou jako hledaného slova do vyhledávače objevil elektronický odkaz (Link) na webovou stránku třetí osoby podporující odbyt a sloužící jako reklama pro totožné zboží nebo služby v reklamním bloku, který je umístěn odděleně od seznamu odkazů, tento odkaz je označen jako inzerce a inzerce sama neobsahuje ani označení ani jiný odkaz na majitele ochranné známky nebo na jím nabízené výrobky?

      (1)  První směrnice Rady 89/104/EHS ze dne 21. prosince 1988, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách; Úř. věst. L 40, 11.2.1989, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 92.


title: Věc T-812/14 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 25. února 2015 – BPC Lux 2 a další v. Komise „Řízení o předběžných opatřeních — Státní podpory — Finanční odvětví — Podpora poskytnutá v rámci restrukturalizace banky — Rozhodnutí nevznášet námitky — Návrh na odklad vykonatelnosti — Neexistence naléhavosti“

text:
               20.4.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 127/27

         Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 25. února 2015 – BPC Lux 2 a další v. Komise
   (Věc T-812/14 R)
   („Řízení o předběžných opatřeních - Státní podpory - Finanční odvětví - Podpora poskytnutá v rámci restrukturalizace banky - Rozhodnutí nevznášet námitky - Návrh na odklad vykonatelnosti - Neexistence naléhavosti“)
   (2015/C 127/37)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: BPC Lux 2 Sàrl (Senningerberg, Lucembursko); BPC UKI LP (George Town, Kajmanské ostrovy, Spojené království); Bennett Offshore Restructuring Fund, Inc. (George Town); Bennett Restructuring Fund LP (Wilmington, Delaware, Spojené státy); Queen Street Fund Ltd (George Town); BTG Pactual Global Emerging Markets and Macro Master Fund LP (George Town); BTG Pactual Absolute Return II Master Fund LP (George Town); CSS LLC (Chicago, Illinois, Spojené státy); Beltway Strategic Opportunities Fund LP (George Town); EJF Debt Opportunities Master Fund LP (George Town); EJF DO Fund (Cayman) LP (George Town); TP Lux HoldCo (Lucemburk, Lucembursko); VR Global Partners LP (George Town); Absalon II Ltd (Dublin, Irsko); CenturyLink, Inc. Defined Benefit Master Trust (Denver, Colorado, Spojené státy); City of New York Group Trust (New York, New York, Spojené státy); Dignity Health (San Francisco, Kalifornie, Spojené státy); GoldenTree Asset Management Lux Sàrl (Lucemburk); GoldenTree High Yield Value Fund Offshore 110 Two Ltd (Dublin), a San Bernardino County Employees Retirement Association (San Bernardino, Kalifornie, Spojené státy) (zástupci: J. Webber, M. Steenson, solicitors, a P. Fajardo, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: L. Flynn a P. J. Loewenthal, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na odklad vykonatelnosti rozhodnutí Komise C (2014) 5682 final ze dne 3. srpna 2014 nevznášet námitky proti státní podpoře SA.39250 určené na restrukturalizaci Banco Espirito Santo S.A., oznámené Portugalskem.

      Výrok

               1)

               Návrh na předběžné opatření se zamítá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc C-454/09: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 13. října 2011 — Evropská komise v. Italská republika ( „Nesplnění povinnosti státem — Státní podpory — Státní podpora ve prospěch společnosti New Interline SpA — Navrácení“ )

text:
               3.12.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 355/4

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 13. října 2011 — Evropská komise v. Italská republika
   (Věc C-454/09) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Státní podpory - Státní podpora ve prospěch společnosti New Interline SpA - Navrácení)
   2011/C 355/05
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: E. Righini, B. Stromsky a D. Grespan, zmocněnci)

      Žalovaná: Italská republika (zástupci: G. Palmieir, zmocněnec, P. Gentili a B. Tidore, avvocati dello Stato)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Nepřijetí všech předpisů nezbytných pro dosažení souladu s články 2, 3 a 4 rozhodnutí Komise 2008/697/ES ze dne 16. dubna 2008 o státní podpoře C 13/07 (ex NN 15/06), kterou Itálie poskytla ve prospěch společnosti New Interline [oznámeno pod číslem K(2008) 1321] ve stanovené lhůtě

      Výrok

               1)

               Italská republika tím, že ve stanovené lhůtě nepřijala veškerá opatření nezbytná k zajištění splnění povinností vyplývajících z rozhodnutí Komise 2008/697/ES ze dne 16. dubna 2008 o státní podpoře C 13/07 (ex NN 15/06 a N 734/06), kterou Itálie poskytla ve prospěch společnosti New Interline, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 249 čtvrtého pododstavce ES a z článků 2 a 3 uvedeného rozhodnutí.

               2)

               Italské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 24, 30.1.2010.


title: Věc F-50/07: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 25. listopadu 2008 – Hristova v. Komise ( Veřejná služba — Nábor — Otevřené výběrové řízení — Podmínky přijetí — Zamítnutí žádosti o pracovní místo — Odůvodnění — Diplomy )

text:
               21.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/70

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 25. listopadu 2008 – Hristova v. Komise
   (Věc F-50/07) (1)

   („Veřejná služba - Nábor - Otevřené výběrové řízení - Podmínky přijetí - Zamítnutí žádosti o pracovní místo - Odůvodnění - Diplomy“)
   (2009/C 44/120)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Valentina Hristova (Pavlikeni, Bulharsko) (zástupce: G. Kerelov, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: J. Currall a B. Eggers, zmocněnci)
   Předmět věci
   Zrušení rozhodnutí výběrové komise výběrového řízení EPSO/AST/14/06 o nepřipuštění žalobkyně ke zkouškám uvedeného výběrového řízení z důvodu, že nemá tříletou odbornou praxi v oblasti činnosti sekretariátu, dosaženou po získání vzdělání – Žádost o náhradu škody.
   Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí výběrové komise otevřeného výběrového řízení EPSO/AST/14/06 o nepřipuštění V. Hristové ke zkouškám uvedeného výběrového řízení se zrušuje.

               2)

               Žaloba se ve zbývající části zamítá.

               3)

               Komisi Evropských společenství se ukládá náhrada veškerých nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 79, 29.3.2008, s. 36.


title: Věc T-440/09: Žaloba podaná dne 3. listopadu 2009 — Azienda Agricola Bracesco v. Komise

text:
               19.12.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 312/42

         Žaloba podaná dne 3. listopadu 2009 — Azienda Agricola Bracesco v. Komise
   (Věc T-440/09)
   2009/C 312/69
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Azienda Agricola Bracesco Srl (Orgiano, Itálie) (zástupci: F. Tosello, S. Rizzioli, C. Pauly, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               uložit Evropské komisi v souladu s článkem 235 a čl. 288 odst. 2 ES náhradu škody ve prospěch společnosti Azienda Agricola Bracesco s.r.l., nyní v likvidaci, ve výši 335 000 eur, nebo jakoukoliv jinou částku, která bude stanovena během řízení a která bude v každém případě stanovena soudně, spolu se zákonnými úroky ode dne vymahatelnosti až do úplného splacení;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Projednávaná žaloba na náhradu škody vyplývající z mimosmluvní odpovědnosti Evropského společenství je podána v kontextu opatření Společenství boje proti ptačí chřipce.
   V tomto ohledu se uvádí, že z důvodu narušení evropského trhu s drůbeží vyvolaného snížením cen vyplývajícím z nižší poptávky spotřebitelů související s šířením ptačí chřipky Evropská komise rozhodla zasáhnout prostřednictvím nařízení č. 1010/2006 (1), které stanoví opatření na podporu chovatelů ptactva.
   Nicméně přestože právní předpis společenství v oblasti veterinárních otázek zahrnuje křepelky do pojmu drůbež, chovatelé ptactva činní v oblasti chovu a porážky těchto druhů byli neodůvodněně vyloučeni z přijímání podpor.
   Žalobkyně, Azienda Agricola Bracesco s.r.l. v likvidaci, uplatňuje, že jí vznikla neoprávněná škoda vyplývající z jednání Evropské komise, které spočívá v závažném a zjevném porušení jedné ze základních zásad právního řádu Společenství, a sice zásady zákazu diskriminace.

      (1)  Nařízení Komise (ES) č. 1010/2006 ze dne 3. července 2006 o některých výjimečných opatřeních na podporu trhu s vejci a drůbeží v některých členských státech (Úř. věst. L 180, s. 3).


title: Věc C-261/07: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank van Koophandel Antwerpen (Belgie) dne 1. června 2007 – VTB-VAB NV v. Total Belgium NV

text:
               25.8.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 199/18

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank van Koophandel Antwerpen (Belgie) dne 1. června 2007 – VTB-VAB NV v. Total Belgium NV
   (Věc C-261/07)
   (2007/C 199/28)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Předkládající soud
   Rechtbank van Koophandel Antwerpen (Belgie)
   Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: VTB-VAB NV

      Žalovaná: Total Belgium NV
   Předběžné otázka
   Brání směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/29 (1) o nekalých obchodních praktikách vnitrostátnímu ustanovení jako článku 54 belgického Wet betreffende de handelspraktijken en de voorlichting en bescherming van de consument ze dne 14. července 1991, které s výhradou případů, které jsou v něm taxativně uvedeny, zakazuje jakoukoliv vázanou nabídku prodejce spotřebiteli, včetně nabídky, při které je zboží, které spotřebitel musí koupit, spojeno s bezplatnou službou, jejíž odběr je vázán na koupi zboží, a to bez ohledu na okolnosti konkrétního případu, zejména bez ohledu na vliv, který konkrétní nabídka může mít na průměrného spotřebitele, a bez ohledu na to, zda tato nabídka musí být za konkrétních okolností považována za porušení profesní povinnosti řádné péče a řádných obchodních zvyklostí?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/29/ES ze dne 11. května 2005 o nekalých obchodních praktikách vůči spotřebitelům na vnitřním trhu a o změně směrnice Rady 84/450/EHS, směrnic Evropského parlamentu a Rady 97/7/ES, 98/27/ES a 2002/65/ES a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2006/2004 (Úř. věst. L 149, s. 22).


title: Věc C-294/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Raad van State (Nizozemsko) dne 22. května 2017 – Stichting Werkgroep Behoud de Peel v. College van gedeputeerde staten van Noord-Brabant

text:
               4.9.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 293/14

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Raad van State (Nizozemsko) dne 22. května 2017 – Stichting Werkgroep Behoud de Peel v. College van gedeputeerde staten van Noord-Brabant
   (Věc C-294/17)
   (2017/C 293/18)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Raad van State

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: Stichting Werkgroep Behoud de Peel

      Odpůrce: College van gedeputeerde staten van Noord-Brabant

      Předběžné otázky

               1)

               Brání čl. 6 odst. 2 a odst. 3 směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin (1) (Úř. věst. 1992, L 206; dále jen „směrnice o stanovištích“) zákonné právní úpravě, jejímž cílem je osvobodit projekty a jiné aktivity, které způsobují ukládání dusíku v rozsahu nepřekračujícím prahovou hodnotu nebo mezní bod, od povinnosti získat povolení, a tudíž je povolit bez udělení individuálního schválení, za předpokladu, že celkové vlivy všech projektů a jiných aktivit, v souvislosti s nimiž je možné využít této zákonné právní úpravy, byly podrobeny posouzení vlivů na životní prostředí před přijetím této zákonné právní úpravy?

               2)

               Brání čl. 6 odst. 2 a odst. 3 směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin (Úř. věst. 1992, L 206) tomu, aby bylo posouzení vlivů na životní prostředí pro program, v jehož rámci je posuzováno určité celkové množství depozic dusíku, základem pro udělení povolení (individuálního schválení) pro projekt nebo jinou aktivitu, který, resp. která má za následek ukládání dusíku, jenž se pohybuje v prostoru určeném pro jeho ukládání, jehož vlivy na životní prostředí byly posouzeny v rámci daného programu?

               3)

               Lze do posouzení vlivů na životní prostředí ve smyslu čl. 6 odst. 3 směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin (Úř. věst. 1992, L 206), provedeného pro program jako Programma Aanpak Stikstof 2015-2021 zahrnout příznivé účinky ochranných opatření a vhodných opatření na stávající areály typů přírodních stanovišť a stanovišť, která jsou dotčena v souvislosti s povinnostmi vyplývajícími z čl. 6 odst. 1 a odst. 2 této směrnice?

                           3a.

                           V případě kladné odpovědi na třetí otázku: Lze do posouzení vlivů na životní prostředí prováděného pro program zahrnout příznivé účinky ochranných opatření a vhodných opatření, pokud tato opatření v době provedení takového posouzení ještě nebyla provedena a ještě nepřišla o svůj příznivý účinek?

                     Má – za předpokladu, že toto posouzení vlivů na životní prostředí obsahuje konečné závěry, které se týkají účinků uvedených opatření a zakládají se na nejlepších příslušných vědeckých poznatcích – v této souvislosti význam, že provádění a výsledek opatření jsou monitorovány a – pokud z toho vyplývá, že tyto účinky jsou méně příznivé, než se předpokládalo v rámci posouzení vlivů na životní prostředí – a že v případě potřeby je následně provedena úprava?

               4)

               Lze příznivé účinky nezávislého úbytku depozic dusíku, který se mohl projevit v období platnosti Programma Aanpak Stikstof 2015-2021, zahrnout do posouzení vlivů na životní prostředí ve smyslu čl. 6 odst. 3 směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin (Úř. věst. 1992, L 206)?
               Má – za předpokladu, že toto posouzení vlivů na životní prostředí obsahuje konečné závěry, které se týkají uvedených vývojů a zakládají se na nejlepších příslušných vědeckých poznatcích – v této souvislosti význam, že nezávislý úbytek depozic dusíku je monitorován a – pokud z toho vyplývá, že tento úbytek je méně příznivý, než se předpokládalo v rámci posouzení vlivů na životní prostředí – a že v případě potřeby je následně provedena úprava?

               5)

               Mohou být nápravná opatření, která jsou přijata v rámci Programma Aanpak Stikstof 2015-2021 a jimiž se zamezuje tomu, aby určitý faktor znečišťující životní prostředí, jako například ukládání dusíku, mohl mít škodlivé účinky na stávající areály typů přírodních stanovišť nebo stanovišť, chápána jako ochranná opatření ve smyslu bodu 28 rozsudku Soudního dvora ze dne 25. května 2014, Briels a další (C 521/12, ECLI:EU:C:2014:330), která lze zahrnout do posouzení vlivů na životní prostředí ve smyslu čl. 6 odst. 3 směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin (Úř. věst. 1992, L 206)

                           5a.

                           V případě kladné odpovědi na pátou otázku: Mohou být příznivé účinky ochranných opatření, která lze zahrnout do posouzení vlivů na životní prostředí, zahrnuty do tohoto posouzení, pokud uvedená opatření v době provedení takového posouzení ještě nebyla provedena a která mají nadále svůj příznivý účinek?

                     Má – za předpokladu, že toto posouzení vlivů na životní prostředí obsahuje konečné závěry, které se týkají účinků uvedených opatření a zakládají se na nejlepších příslušných vědeckých poznatcích – v této souvislosti význam, že provádění a výsledek opatření jsou monitorovány a – pokud z toho vyplývá, že tyto účinky jsou méně příznivé, než se předpokládalo v rámci posouzení vlivů na životní prostředí – a že v případě potřeby je následně provedena úprava?

      (1)  Úř. věst. 1992, L 206, s. 7; Zvl. vyd. 15/02, s. 102.


title: Věc C-385/07 P: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 16. července 2009 — Der Grüne Punkt — Duales System Deutschland GmbH v. Komise Evropských společenství, Interseroh Dienstleistungs GmbH, Vfw AG, Landbell AG für Rückhol-Systeme, BellandVision GmbH ( Kasační opravný prostředek — Hospodářská soutěž — Článek 82 Smlouvy o ES — Systém sběru a využití obalů v Německu — Logo, Der Grüne Punkt — Poplatek splatný na základě smlouvy o užívání loga — Zneužití dominantního postavení — Výlučné právo majitele známky — Nepřiměřená délka řízení před Soudem — Přiměřená lhůta — Zásada účinné soudní ochrany — Články 58 a 61 statutu Soudního dvora )

text:
               12.9.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 220/3

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 16. července 2009 — Der Grüne Punkt — Duales System Deutschland GmbH v. Komise Evropských společenství, Interseroh Dienstleistungs GmbH, Vfw AG, Landbell AG für Rückhol-Systeme, BellandVision GmbH
   (Věc C-385/07 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Hospodářská soutěž - Článek 82 Smlouvy o ES - Systém sběru a využití obalů v Německu - Logo,‚Der Grüne Punkt“ - Poplatek splatný na základě smlouvy o užívání loga - Zneužití dominantního postavení - Výlučné právo majitele známky - Nepřiměřená délka řízení před Soudem - Přiměřená lhůta - Zásada účinné soudní ochrany - Články 58 a 61 statutu Soudního dvora“)
   2009/C 220/03
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Der Grüne Punkt — Duales System Deutschland GmbH (zástupci: W. Deselaers, E. Wagner a B. Meyring, Rechtsanwälte)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství (zástupci: W. Mölls a R. Bauer, zmocněnci), Vfw AG (zástupce: H. Wissel, Rechtsanwalt), Landbell AG für Rückhol-Systeme (zástupci: A. Rinne a M. Westrup, Rechtsanwälte), BellandVision GmbH (zástupci: A. Rinne a M. Westrup, Rechtsanwälte)

      Vedlejší účastnice podporující Komisi: Interseroh Dienstleistungs GmbH (zástupci: M. W. Pauly, A. Oexle a J. Kempkes, Rechtsanwälte)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (prvního senátu) ze dne 24. května 2007 Duales System Deutschland v. Komise (T-151/01), jímž Soud zamítl žalobu na neplatnost rozhodnutí Komise 2001/463/ES ze dne 20. dubna 2001 v řízení podle článku 82 ES (Věc COMP D3/34493 — DSD) (Úř. věst. L 166, s. 1) — Zneužití dominantního postavení — Systém sběru a využití obalů uváděných na trh v Německu a nesoucích logo „Zelený bod“ („Der Grüne Punkt“)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Der Grüne Punkt — Duales System Deutschland GmbH ponese své vlastní náklady, jakož i náklady tohoto řízení vynaložené Komisí Evropských společenství, Interseroh Dienstleistungs GmbH, Vfw GmbH, Landbell AG für Rückhol-Systeme a BellandVision GmbH.

      (1)  Úř. věst. C 269, 10.11.2009.


title: Věc T-295/06: Žaloba podaná dne 19. října 2006 – Base v. Komise

text:
               16.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 310/24

         Žaloba podaná dne 19. října 2006 – Base v. Komise
   (Věc T-295/06)
   (2006/C 310/46)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Base (Brusel, Belgie) (zástupci: A. Verheyden, Y. Desmedt a F. Bimont, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Komise tím, že neprávem nezahájila důkladné vyšetřovací řízení týkající se návrhu právních opatření oznámeného belgickým vnitrostátním regulačním orgánem (Institut Belge des Services Postaux, dále jen „IBPT“), porušila procesní pravidla uvedená v čl. 7 odst. 4 rámcové směrnice (1);

               —

               určit, že se Komise tím, že se neprávem domnívala, že BASE disponuje významnou tržní silou na trhu propojovacích poplatků hlasových hovorů ve své vlastní mobilní síti v Belgii, dopustila ve své analýze návrhu opatření oznámeného IBPT několika zjevně nesprávných posouzení;

               —

               určit, že se Komise tím, že nesprávně schválila opatření k nápravě navržená IBPT, zatímco prosazení každého z těchto opatření k nápravě je nepřiměřené a příliš přísné, porušila obecné zásady a základní cíle uvedené v Novém regulačním rámci. Komise zejména porušila jak obecné zásady, tak základní cíle uvedené v Novém regulačním rámci tím, že ustavila požadavek použití krátkodobých symetrických propojovacích poplatků, aniž by ohodnotila konkrétní dopady této symetrie na BASE, jakožto subjekt, který vstoupil na trh jako třetí v pořadí;

               —

               zrušit z důvodů, které byly uvedeny výše, rozhodnutí Komise v celém svém rozsahu;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Sporným rozhodnutím ze dne 4. srpna 2006 (věc BE/2006/0433) Komise po skončení první fáze šetření stanoveného čl. 7 odst. 3 směrnice 2002/21/ES schválila návrh rozhodnutí, který jí oznámil belgický vnitrostátní regulační orgán, IBPT, dne 7. července 2006 a které se týkalo velkoobchodního trhu s propojovacími poplatky hovorů v jednotlivých mobilních sítích v Belgii, podle kterého se IBPT předběžně rozhodla označit každého ze tří operátorů mobilních sítí v Belgii, mezi nimiž je i žalobkyně, jako využívající významné tržní síly na velkoobchodním trhu s propojovacími poplatky hlasových hovorů ve svých jednotlivých mobilních sítích a na tomto základě jim uložit určité povinnosti. Návrh rozhodnutí oznámený IBPT rovněž obsahoval rozhodnutí o zavedení mechanismu „glide path“, jehož účelem je postupné snižování úrovně propojovacích poplatků belgických mobilních operátorů do roku 2008.
   Na podporu své žaloby na neplatnost žalobkyně uplatňuje tři žalobní důvody.
   Svým prvním žalobním důvodem žalobkyně Komisi vytýká, že tím, že neprávem nezahájila důkladné vyšetřovací řízení podle čl. 7 odst. 4 směrnice 2002/21/ES, zatímco podle žalobkyně návrh opatření oznámený IBPT nemohl s odkazem na důkazy a úvahy obsažené v oznamovací dokumentaci odůvodnit označení žalobkyně jako operátora využívající významné tržní síly na velkoobchodním trhu s propojovacími poplatky hovorů v mobilních sítích v Belgii, porušila pravidla projednávání zavedená čl. 7 odst. 4 téže směrnice.
   Svým druhým žalobním důvodem žalobkyně uplatňuje několik zjevně nesprávných posouzení, kterých se Komise dopustila v rámci hodnocení významné síly žalobkyně na trhu s propojovacími poplatky hlasových hovorů v Belgii, tak jak je popsána vnitrostátním belgickým orgánem.
   V rámci třetího žalobního důvodu žalobkyně uplatňuje, že Komise v rámci svého posouzení opodstatněnosti a vhodné povahy nápravných opatření navrhnutých IBPT nerespektovala zásady a cíle Nového regulačního rámce v oblasti elektronických komunikací. Konkrétněji, žalobkyně tvrdí, že skutečnost, že Komise ustavila požadavek použití symetrických propojovacích poplatků, je zjevně v rozporu se zásadami proporcionality a nediskriminace, jelikož Komise dostatečně nezohlednila situaci žalobkyně a stávající objektivní odlišnosti mezi ní a ostatními mobilními operátory. Mimoto žalobkyně tvrdí, že tarifní úprava schválená Komisí představuje překročení pravomoci a porušuje článek 2 směrnice 2002/77/ES (2).

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/21/ES ze dne 7. března 2002 o společném předpisovém rámci pro sítě a služby elektronických komunikací (rámcová směrnice) (Úř. věst. 2002 L 108, s. 33; Zvl. vyd. 13/29, s. 349).

      (2)  Směrnice Komise 2002/77/ES ze dne 16. září 2002 o hospodářské soutěži na trzích sítí a služeb elektronických komunikací (Úř. věst. 2002 L 249, s. 21; Zvl. vyd. 08/02, s. 178).


title: Věc T-328/09: Žaloba podaná dne 19. srpna 2009 — Producteurs de Légumes de France v. Komise

text:
               7.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 267/69

         Žaloba podaná dne 19. srpna 2009 — Producteurs de Légumes de France v. Komise
   (Věc T-328/09)
   2009/C 267/125
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Producteurs de Légumes de France (Paříž, Francie) (zástupce: O. Fachin, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství

      Návrhové žádání žalobkyně

               —

               zrušit napadené rozhodnutí na základě čl. 230 čtvrtého pododstavce smlouvy o ES;

               —

               uložit Komisi Evropských společenství náhradu veškerých nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobkyně se domáhá zrušení rozhodnutí Komise K(2009) 203 v konečném znění, ze dne 28. ledna 2009 (1), kterým Komise prohlásila státní podpory poskytnuté Francouzskou republikou producentům ovoce a zeleniny v rámci „ročních hospodářských plánů“, jejichž cílem je usnadnění uvádění zemědělských výrobků sklizených ve Francii na trh, za neslučitelné se společným trhem, a uložila Francouzské republice získat dotčené podpory zpět.
   Na podporu své žaloby žalobkyně uplatňuje dva žalobní důvody vycházející z:

               —

               porušení zásady legitimního očekávání v rozsahu, v němž skutečnost, že Komise mohla v průběhu období 1992 až 2002 o existenci ročních hospodářských plánů vědět, aniž by však zahájila řízení, mohla vést k důvěře producentů ve správnost ročních hospodářských plánů;

               —

               pochybení ohledně částky náhrad, o něž bylo žádáno v roce 2001, které ovlivňuje celkovou částku náhrad, jakož i případné úroky.

      (1)  Úř. věst. L 127, s. 11 — zveřejněné pod č. 2009/402/ES.


title: Věc C-489/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Debreceni Munkaügyi Bíróság (Maďarsko) dne 31. října 2012 — Lajos Tiborné Böszörményi v. Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal

text:
               16.3.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 79/3

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Debreceni Munkaügyi Bíróság (Maďarsko) dne 31. října 2012 — Lajos Tiborné Böszörményi v. Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal
   (Věc C-489/12)
   2013/C 79/05
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Debreceni Munkaügyi Bíróság

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Lajos Tiborné Böszörményi

      Žalovaný: Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal

      Předběžné otázky

               1)

               Lze článek 30 Listiny základních práv Evropské unie vykládat v tom smyslu, že má pouze zajistit možnost právní ochrany v případě neoprávněného (unjustified) či protiprávního propuštění?

               2)

               Znamená [uvedené ustanovení], že propuštění nemůže být neoprávněné (unjustified), pokud je zaměstnavatel v okamžiku propuštění povinen zaměstnanci písemně sdělit důvody propuštění?

               3)

               Má nesdělení důvodů propuštění samo o sobě za následek protiprávnost propuštění nebo může zaměstnavatel sdělit důvody propuštění zpětně, během případného sporného řízení?


title: Rozsudek soudu ze dne 17. prosince 2010 ve věci E-11/10 – Kontrolní úřad ESVO v. Lichtenštejnské knížectví (Nesplnění povinností smluvní stranou – směrnice 2006/54/ES o zavedení zásady rovných příležitostí a rovného zacházení pro muže a ženy v oblasti zaměstnání a povolání)

text:
               16.6.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 176/8

         ROZSUDEK SOUDU
   ze dne 17. prosince 2010
   ve věci E-11/10
   Kontrolní úřad ESVO v. Lichtenštejnské knížectví
   (Nesplnění povinností smluvní stranou – směrnice 2006/54/ES o zavedení zásady rovných příležitostí a rovného zacházení pro muže a ženy v oblasti zaměstnání a povolání)
   2011/C 176/05
   Ve věci E-11/10, Kontrolní úřad ESVO v. Lichtenštejnské knížectví – NÁVRH na prohlášení, že nepřijetím ve stanovené lhůtě veškerých opatření nutných k úplnému provedení aktu uvedeného v bodě 21b přílohy XVIII Dohody o EHP do vnitrostátních právních předpisů (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/54/ES ze dne 5. července 2006 o zavedení zásady rovných příležitostí a rovného zacházení pro muže a ženy v oblasti zaměstnání a povolání (přepracování)), začleněného do Dohody o EHP protokolem 1 k uvedené dohodě, nebo jejich neoznámením Kontrolnímu úřadu ESVO nesplnilo Lichtenštejnské knížectví své povinnosti podle článku 33 tohoto aktu a článku 7 Dohody o EHP, Soudní dvůr ve složení: Carl Baudenbacher, předseda, Thorgeir Örlygsson (soudce zpravodaj) a Henrik Bull, soudci, vynesl dne 17. prosince 2010 rozsudek, jehož výrok zní:
   Soud tímto:

               1)

               Konstatuje, že nepřijetím ve stanovené lhůtě veškerých opatření nutných k plnému provedení právního aktu uvedeného v bodě 21b přílohy XVIII Dohody o Evropském hospodářském prostoru (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/54/ES ze dne 5. července 2006 o zavedení zásady rovných příležitostí a rovného zacházení pro muže a ženy v oblasti zaměstnání a povolání (přepracování)) a začleněného do Dohody o EHP protokolem 1 k uvedené dohodě nebo jejich neoznámením Kontrolnímu úřadu nesplnilo Lichtenštejnské knížectví své povinnosti podle článku 33 této směrnice a podle článku 7 Dohody o EHP.

               2)

               Ukládá Lichtenštejnskému knížectví uhradit náklady řízení.


title: Věc C-90/09 P: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 20. ledna 2011 — General Química, SA, Repsol Química, SA, Repsol YPF, SA v. Evropská komise ( „Kasační opravný prostředek — Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Odvětví gumárenských chemikálií — Rozhodnutí konstatující porušení článku 81 ES — Skupina podniků — Společná a nerozdílná odpovědnost mateřské společnosti za porušení pravidel hospodářské soutěže jejími dceřinými společnostmi — Přičitatelnost odpovědnosti mateřské společnosti v čele skupiny“ )

text:
               12.3.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 80/2

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 20. ledna 2011 — General Química, SA, Repsol Química, SA, Repsol YPF, SA v. Evropská komise
   (Věc C-90/09 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Odvětví gumárenských chemikálií - Rozhodnutí konstatující porušení článku 81 ES - Skupina podniků - Společná a nerozdílná odpovědnost mateřské společnosti za porušení pravidel hospodářské soutěže jejími dceřinými společnostmi - Přičitatelnost odpovědnosti mateřské společnosti v čele skupiny)
   2011/C 80/03
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: General Química, SA, Repsol Química, SA, Repsol YPF, SA (zástupci: J. M. Jiménez-Laiglesia Oñate a J. Jiménez-Laiglesia Oñate, abogados)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: F. Castillo de la Torre a E. Gippini Fournier, zmocněnci)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (šestého senátu) ze dne 18. prosince 2008, General Química a další v. Komise (T-85/06), kterým Soud zamítl žalobu na částečnou neplatnost rozhodnutí Komise 2006/902/ES ze dne 21. prosince 2005 v řízení podle článku 81 [ES] a článku 53 Dohody o EHP proti Flexsys NV, Bayer AG, Crompton Manufacturing Co. Inc. (původně Uniroyal Chemical Co. Inc.), Crompton Europe Ltd, Chemtura Corp. (původně Crompton Corp.), General Química, SA, Repsol Química, SA, a Repsol YPF, SA (Věc COMP/F/C.38.443 — Gumárenské chemikálie) (Úř. věst. L 353, s. 50), jakož i podpůrně návrh na snížení pokuty uložené žalobkyním

      Výrok

               1)

               Rozsudek Soudu prvního stupně Evropských společenství ze dne 18. prosince 2008, General Química a další v. Komise, se zrušuje v rozsahu, v němž zamítá žalobu společností General Química SA, Repsol Química SA a Repsol YPF SA směřující ke zrušení rozhodnutí Komise 2006/902/ES ze dne 21. prosince 2005, které se týká řízení podle článku 81 Smlouvy o ES a článku 53 Dohody o EHP proti společnostem Flexsys NV, Bayer AG, Crompton Manufacturing Company Inc. (dříve Uniroyal Chemical Company Inc.), Crompton Europe Ltd, Chemtura Corporation (dříve Crompton Corporation), General Química SA, Repsol Química SA a Repsol YPF SA. (věc COMP/F/C.38.443 — Gumárenské chemikálie) v rozsahu, v němž Soud zaprvé neuvedl důvody přijaté na podporu závěru, podle kterého pokyn společnosti Repsol Química SA nařizující společnosti General Química SA, aby ukončila veškeré praktiky, které mohou porušovat pravidla hospodářské soutěže, sám o sobě postačoval k prokázání toho, že Repsol Química SA vykonávala na politiku General Química SA rozhodující vliv nejen na trhu, ale též pokud jde o protiprávní jednání, které je předmětem rozhodnutí 2006/902, a zadruhé konkrétně nezkoumal skutečnosti uplatněné společnostmi General Química SA, Repsol Química SA a Repsol YPF SA za účelem prokázání samostatnosti společnosti General Química SA při určování a provádění její obchodní politiky.

               2)

               Ve zbývající části se kasační opravný prostředek zamítá.

               3)

               Žaloba předložená společnostmi General Química SA, Repsol Química SA a Repsol YPF SA Soudu prvního stupně Evropských společenství se zamítá.

               4)

               Každá účastnice řízení ponese vlastní náklady v tomto stupni řízení; společnostem General Química SA, Repsol Química SA, jakož i Repsol YPF SA se ukládá náhrada veškerých nákladů souvisejících s řízením v prvním stupni.

      (1)  Úř. věst. C 90, 18.4.2009.


title: Věc T-158/17: Žaloba podaná dne 13. března 2017 – Post Telecom v. EIB

text:
               8.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 144/54

         Žaloba podaná dne 13. března 2017 – Post Telecom v. EIB
   (Věc T-158/17)
   (2017/C 144/73)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Post Telecom SA (Lucemburk, Lucembursko) (zástupci: M. Thewes, C. Saettel a T. Chevrier, advokáti)

      Žalovaná: Evropská investiční banka

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Evropské investiční banky (EIB) obsažené v jejím dopise ze dne 6. ledna 2011, kterým bylo žalobkyni oznámeno odmítnutí její nabídky, kterou předložila v rámci zadávacího řízení OP-1305 nazvaného „Komunikační služby metropolitní a dálkové sítě pro skupinu Evropské investiční banky“, jakož i rozhodnutí o udělení veřejné zakázky jinému uchazeči;

               —

               v rámci organizačních procesních opatření podle článku 89 jednacího řádu Tribunálu nebo jinak v rámci některého z důkazních opatření podle článku 91 uvedeného řádu vyzval EIB k upřesnění, zda byla v jakémkoli kontaktu se společností TELINDUS v souvislosti se zadávacím řízením, ať již před či po podání nabídek, zejména za účelem získání bližších vysvětlení k jejímu technickému řešení, a případně nařídil, aby EIB předložila veškeré dokumenty, k jejichž výměně v tomto ohledu došlo; a nařídil předložení jakéhokoli dokumentu ze spisu o zadání veřejných zakázek, který by dokládal kontakt mezi Evropskou investiční bankou a společností TELINDUS SA v souvislosti se zadávacím řízením, a to jak před nebo po podání nabídek;

               —

               uložil Evropské investiční bance povinnost k náhradě škody ve výši 1 247 415,60 eur vzniklé žalobkyni z titulu mimosmluvní odpovědnosti;

               —

               uložil Evropské investiční bance náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z porušení zásady rovného zacházení a transparentnosti, pokud jde o metodu hodnocení stanovenou v zadávací dokumentaci.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení povinnosti odůvodnění nebo nedostatečného odůvodnění, pokud jde o hodnocení nabídky uchazeče, kterému byla zakázka zadána, jakož i o hodnocení nabídky žalobkyně.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející ze zjevně nesprávného posouzení, porušení ustanovení zadávací dokumentace a porušení zásady rovného zacházení, kterých se dopustila EIB, pokud jde o hodnocení nabídky uchazeče, kterému byla zakázka zadána, a zejména hodnocení jeho nabídky z hlediska technického kritéria č. 1.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z administrativní chyby, zjevně nesprávného posouzení, porušení zadávací dokumentace, porušení zásady proporcionality a rovného zacházení a zneužití pravomoci, kterých se dopustila EIB, pokud jde o hodnocení nabídky žalobkyně. Tento žalobní důvod se dělí do dvou částí:

                           —

                           první část vycházející z chyby ve skutkovém zjištění nebo ze zjevně nesprávného posouzení, porušení zadávací dokumentace, zneužití pravomoci a porušení zásady proporcionality,

                           —

                           druhá část vycházející ze zjevně nesprávného posouzení.


title: Věc T-376/06: Rozsudek Tribunálu ze dne 24. března 2011 — Legris Industries v. Komise ( „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Odvětví měděných spojovacích tvarovek a spojovacích tvarovek ze slitin mědi — Rozhodnutí konstatující porušení článku 81 ES — Přičitatelnost protiprávního jednání“ )

text:
               14.5.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 145/19

         Rozsudek Tribunálu ze dne 24. března 2011 — Legris Industries v. Komise
   (Věc T-376/06) (1)

   (Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Odvětví měděných spojovacích tvarovek a spojovacích tvarovek ze slitin mědi - Rozhodnutí konstatující porušení článku 81 ES - Přičitatelnost protiprávního jednání)
   2011/C 145/27
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Legris Industries SA (Rennes, Francie) (zástupci: původně A. Wachsmann a C. Pommiès, poté A. Wachsmann a A. Carré, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: V. Bottka a A. Nijenhuis, zmocněnci, ve spolupráci s N. Coutrelisem, advokátem)

      Předmět

   Žaloba na částečné zrušení rozhodnutí Komise K(2006) 4180 ze dne 20. září 2006 v řízení podle článku 81 (ES) a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/F-1/38.121 — Spojovací tvarovky).

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnost Legris Industries SA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 42, 24.2.2007.


title: Věc C-215/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Varchoven kasacionen sad (Bulharsko) dne 11. května 2015 – Vasilka Ivanova Gogova v. Ilja Dimitrov Iljev

text:
               20.7.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 236/29

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Varchoven kasacionen sad (Bulharsko) dne 11. května 2015 – Vasilka Ivanova Gogova v. Ilja Dimitrov Iljev
   (Věc C-215/15)
   (2015/C 236/39)
   Jednací jazyk: bulharština

      Předkládající soud

   Varchoven kasacionen sad

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: Vasilka Ivanova Gogova

      Odpůrce: Ilja Dimitrov Iljev

      Předběžné otázky

               1)

               Jedná se v případě zákonem stanovené možnosti občanskoprávních soudů rozhodnout ve sporu, ve kterém se rodiče přou o vycestování jejich dítěte do zahraničí a vystavení dokladu totožnosti, a použitelné hmotné právo vyžaduje, aby byla tato rodičovská práva vykonávána s ohledem na dítě, o řízení týkající se „přiznání, výkonu, převedení a úplného nebo částečného odnětí rodičovské zodpovědnosti“ ve smyslu čl. 1 odst. 1 písm. b) ve spojení s čl. 2 bodem 7 nařízení Rady (ES) č. 2201/2003 (1) ze dne 27. listopadu 2003 o příslušnosti a uznávání a výkonu rozhodnutí ve věcech manželských a ve věcech rodičovské zodpovědnosti a o zrušení nařízení (ES) č. 1347/2000, na které je použitelný čl. 8 odst. 1 nařízení č. 2201/2003?

               2)

               Jedná se o důvody odůvodňující mezinárodní příslušnosti v občanskoprávních sporech týkajících se rodičovské zodpovědnosti, pokud rozhodnutí nahrazuje právní skutečnost, která je významná pro správní řízení týkající se dítěte a použitelné právo stanoví, že toto řízení má být vedeno v určitém členském státě Evropské unie?

               3)

               Je třeba mít za to, že se jedná o pokračování příslušnosti podle čl. 12 odst. 1 písm. b) nařízení č. 2201/2003, pokud zástupce odpůrce v řízení o kasační stížnosti nezpochybnil příslušnost soudu, ale tento zástupce nebyl zmocněn odpůrcem, nýbrž ustanoven soudem, a to vzhledem k obtížím spojeným s informováním odpůrce o tom, že se osobně či prostřednictvím zmocněného zástupce může účastnit projednávání sporu?

      (1)  Úř. věst. L 338, s. 1; Zvl. vyd. 19/06, s. 243.


title: Věc C-388/14: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 17. prosince 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Köln – Německo) – Timac Agro Deutschland GmbH v. Finanzamt Sankt Augustin „Řízení o předběžné otázce — Daňové právní předpisy — Korporační daň — Svoboda usazování — Stálá provozovna-nerezident — Zamezení dvojímu zdanění osvobozením příjmů stálé provozovny-nerezidenta od daně — Zohlednění ztrát takové stálé provozovny — Opětovné zahrnutí dříve odečtených ztrát v případě převodu stálé provozovny- nerezidenta — Konečné ztráty“

text:
               22.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 68/14

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 17. prosince 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Köln – Německo) – Timac Agro Deutschland GmbH v. Finanzamt Sankt Augustin
   (Věc C-388/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Daňové právní předpisy - Korporační daň - Svoboda usazování - Stálá provozovna-nerezident - Zamezení dvojímu zdanění osvobozením příjmů stálé provozovny-nerezidenta od daně - Zohlednění ztrát takové stálé provozovny - Opětovné zahrnutí dříve odečtených ztrát v případě převodu stálé provozovny- nerezidenta - Konečné ztráty“)
   (2016/C 068/17)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Finanzgericht Köln

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Timac Agro Deutschland GmbH

      Žalovaný: Finanzamt Sankt Augustin

      Výrok

               1)

               Článek 49 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání takovému daňovému režimu členského státu, jako je režim, o nějž se jedná ve věci v původním řízení, podle kterého v případě, že společnost-rezident převádí stálou provozovnu nacházející se v jiném členském státě na společnost-nerezidenta náležející do stejné skupiny jako prvně uvedená společnost, jsou dříve odečtené ztráty převáděné provozovny opět zahrnuty do zdanitelného výsledku hospodaření převádějící společnosti, pokud podle smlouvy o zamezení dvojímu zdanění jsou příjmy takové stálé provozovny v členském státě, ve kterém má sídlo společnost, jíž patřila tato provozovna, osvobozeny od daně.

               2)

               Článek 49 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání takovému daňovému režimu členského státu, jako je režim, o nějž se jedná ve věci v původním řízení, který v případě, že společnost-rezident převádí stálou provozovnu nacházející se v jiném členském státě na společnost-nerezidenta náležející do stejné skupiny jako prvně uvedená společnost, vylučuje možnost, aby při stanovení základu daně společnosti-rezidenta byly zohledněny ztráty převáděné provozovny, pokud podle smlouvy o zamezení dvojímu zdanění naleží výlučná pravomoc zdanit výsledky hospodaření této provozovny členskému státu jejího sídla.

      (1)  Úř. věst. C 372, 20.10.2014.


title: Věc C-653/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) (Spojené království) dne 19. prosince 2011 — Her Majesty's Commissioners of Revenue and Customs v. Paul Newey,, podnikající pod názvem Ocean Finance

text:
               3.3.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 65/6

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) (Spojené království) dne 19. prosince 2011 — Her Majesty's Commissioners of Revenue and Customs v. Paul Newey,, podnikající pod názvem Ocean Finance
   (Věc C-653/11)
   2012/C 65/13
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber)

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Her Majesty's Commissioners of Revenue and Customs

      Žalovaný: Paul Newey, podnikající pod názvem Ocean Finance

      Předběžné otázky

               1)

               Jakou váhu má za takových okolností, jako jsou okolnosti projednávané věci, přikládat vnitrostátní soud uzavřeným smlouvám, řeší-li tento soud otázku, která osoba poskytla služby, pro účely DPH? Zejména je postavení vyplývající ze smlouvy rozhodující pro kvalifikaci služby pro účely DPH?

               2)

               Není-li za takových okolností, jako jsou okolnosti projednávané věci, postavení vyplývající ze smlouvy rozhodující, za jakých okolností by měl vnitrostátní soud od postavení vyplývajícího ze smlouvy odhlédnout?

               3)

               Do jaké míry je za takových okolností, jako jsou okolnosti projednávané věci, zejména relevantní:

                           a)

                           zda je osoba, jež poskytuje službu na základě smlouvy, plně ovládána jinou osobou?

                           b)

                           zda jiná osoba, než je ta, která uzavírá smlouvu, disponuje obchodními znalostmi, kontakty a zkušenostmi?

                           c)

                           zda jsou všechny rozhodující složky poskytované služby nebo jejich podstatná část uskutečňovány jinou osobou, než je ta, která uzavírá smlouvu?

                           d)

                           zda obchodní riziko finanční ztráty a újmy na pověsti vyplývající z poskytování služby nese někdo jiný, než je ten, kdo uzavírá smlouvy?

                           e)

                           zda osoba poskytující službu na základě smlouvy využívá pro pořízení rozhodujících složek nezbytných pro poskytování takové služby jako subdodavatele osobu, jež prvně jmenovanou osobu ovládá, a taková subdodavatelská smlouva postrádá některé obchodní rysy?

               4)

               Měl by vnitrostátní soud za takových okolností, jako jsou okolnosti projednávané věci, odhlédnout od rozboru smluvního režimu?

               5)

               Je-li odpověď na čtvrtou otázku záporná, jsou daňové důsledky takového smluvního uspořádání, o jaké jde v projednávané věci, daňovým zvýhodněním, jehož poskytnutí by bylo v rozporu s účelem šesté směrnice (1) ve smyslu bodů 74 až 86 rozsudku Soudního dvora ve věci C-255/02, Halifax a další?

               6)

               Je-li odpověď na pátou otázku kladná, jak je třeba překvalifikovat takové smluvní uspořádání, o jaké jde v projednávané věci?

      (1)  Šestá směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1).


title: Věc F-89/13: Žaloba podaná dne 18. září 2013 — ZZ v. Komise

text:
               25.1.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/39

         Žaloba podaná dne 18. září 2013 — ZZ v. Komise
   (Věc F-89/13)
   2014/C 24/73
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupce: L. Mansullo, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení třech srážek ve výši 504, 67 euro vybraných z dávek žalobce v invaliditě za měsíce leden až březen 2013.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí obsažená v důchodových výměrech žalobce za měsíce leden až březen 2013 o provedení srážky ve výši 504, 67 euro z dávek v invaliditě, na které má žalobce nárok za výše uvedené měsíce,

               —

               v rozsahu, v němž je to nezbytné, zrušit rozhodnutí, bez ohledu na jeho formu, které zamítá stížnost ze dne 13. dubna 2013 podanou pro výše uvedeným rozhodnutím,

               —

               zrušit všechna rozhodnutí obsažená v dopise ze dne 22. dubna 2013 označeného na první straně nahoře referenčním číslem „Ref. Ares(2013)790217- 23/04/2013“,

               —

               uložit Komisi, aby žalobci zaplatila tyto částky: 1) částku 504,67 euro, zvýšenou o úroky v sazbě 10 % ročně s roční kapitalizací od 1. února 2013 až do dne skutečného zaplacení této částky; 2) částku 504,67 euro, zvýšenou o úroky v sazbě 10 % ročně s roční kapitalizací od 1. března 2013 až do dne skutečného zaplacení této částky; 3) částku 504,67 euro, zvýšenou o úroky v sazbě 10 % ročně s roční kapitalizací od 1. dubna 2013 až do dne skutečného zaplacení této částky,

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-392/09 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 2. března 2011 — 1. garantovaná v. Komise ( „Předběžné opatření — Hospodářská soutěž — Rozhodnutí Komise, kterým se ukládá pokuta — Bankovní záruka — Návrh na odklad vykonatelnosti — Fumus boni juris — Finanční újma — Mimořádné okolnosti — Naléhavost — Vážení zájmů — Částečný a podmíněný odklad vykonatelnosti“ )

text:
               21.5.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 152/20

         Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 2. března 2011 — 1. garantovaná v. Komise
   (Věc T-392/09 R)
   (Předběžné opatření - Hospodářská soutěž - Rozhodnutí Komise, kterým se ukládá pokuta - Bankovní záruka - Návrh na odklad vykonatelnosti - Fumus boni juris - Finanční újma - Mimořádné okolnosti - Naléhavost - Vážení zájmů - Částečný a podmíněný odklad vykonatelnosti)
   2011/C 152/36
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: 1. garantovaná a. s. (Bratislava, Slovensko) (zástupci: původně M. Powell, solicitor, A. Sutton a G. Forwood, barristers, poté M. Powell a G. Forwood)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Bourke a N. von Lingen, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na odklad vykonatelnosti rozhodnutí Komise K(2009) 5791 v konečném znění ze dne 22. července 2009 týkajícího se řízení podle článku 81 (ES) a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/39.396 — Činidla na bázi karbidu vápníku a hořčíku pro ocelářský a plynárenský průmysl).

      Výrok

               1)

               Návrh na vstup Jaroslava Červenky, Milana Hoška, Romana Murara, Adriána Vološina, Milana Kasanického a Petera Fratiče do řízení jako vedlejších účastníků se zamítá.

               2)

               Odkládá se povinnost žalobkyně, společnosti 1. garantovaná a.s., zřídit ve prospěch Evropské komise bankovní záruku pro zamezení okamžitého výběru pokuty, která byla žalobkyni uložena na základě článku 2 rozhodnutí Komise K(2009) 5791 v konečném znění ze dne 22. července 2009, jež se týká řízení podle článku 81 [ES] a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/39.396 — Činidla na bázi karbidu vápníku a hořčíku pro ocelářský a plynárenský průmysl), a to do doby, než nastane jedna z níže uvedených událostí:

                           —

                           splatnost dlouhodobých půjček dne 11. července 2012;

                           —

                           vynesení rozsudku, kterým se končí hlavní řízení;

                     a za podmínky, že:

                           —

                           od oznámení tohoto usnesení nepostoupí žalobkyně, přímo ani nepřímo, svůj podíl ve své dceřiné společnosti G1 Investment Ltd bez předchozího souhlasu Komise;

                           —

                           ve lhůtě jednoho měsíce od oznámení tohoto usnesení předloží žalobkyně předsedovi Tribunálu písemnou dohodu, na jejímž základě její dceřiná společnost G1 Investment a dceřiná společnost posledně uvedené společnosti, Bounty Commodities Ltd, nemohou převést svá aktiva na třetí osobu bez předchozího souhlasu Komise;

                           —

                           po oznámení tohoto usnesení zaplatí žalobkyně Komisi částku ve výši 2,1 milionu eur;

                           —

                           ve lhůtě jednoho měsíce od oznámení tohoto usnesení a poté každé tři měsíce až do vynesení rozhodnutí v hlavním řízení, nebo kdykoli nastane událost, která by mohla mít vliv na její budoucí schopnost uhradit uloženou pokutu, předloží žalobkyně Komisi písemnou zprávu o vývoji svých aktiv, a především svých dlouhodobých investic.

               3)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc C-248/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curte de Apel Cluj (Rumunsko) dne 23. května 2011 — trestní řízení proti Rareșu Doralin Nilașovi, Gicu Agenor Gânscăovi, Ana-Maria Oprean (rozené Șchiopu), Sergiu-Dan Dascălovi, Ionuțu Horea Baboșovi

text:
               27.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 252/13

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curte de Apel Cluj (Rumunsko) dne 23. května 2011 — trestní řízení proti Rareșu Doralin Nilașovi, Gicu Agenor Gânscăovi, Ana-Maria Oprean (rozené Șchiopu), Sergiu-Dan Dascălovi, Ionuțu Horea Baboșovi
   (Věc C-248/11)
   2011/C 252/26
   Jednací jazyk: rumunština

      Předkládající soud

   Curte de Apel Cluj

      Účastníci původního řízení

   Rareș Doralin Nilaș, Gicu Agenor Gânscă, Ana-Maria Oprean (rozená Șchiopu), Sergiu-Dan Dascăl, Ionuț Horea Baboș

      Předběžné otázky

               1)

               Mají se čl. 4 [odst. 1] bod 14, jakož i články 9 až 14 směrnice 2004/39/ES (1) vykládat tak, že se použijí jak na hlavní trh pro obchodování povolený CNVM [Comisia Națională a Valorilor Mobiliare (Národní komisí pro cenné papíry)], tak na vedlejší trh pro obchodování, který se v roce 2005 sloučil absorpcí s hlavním trhem, avšak nadále byl považován za trh oddělený od regulovaného trhu, aniž byla jeho právní povaha upřesněna právními předpisy?

               2)

               Je třeba vykládat ustanovení čl. 4 [odst. 1] bodu 14 směrnice 2004/39/ES tak, že pod pojem regulovaný trh nespadají ty systémy obchodování, které nesplňují požadavky hlavy III směrnice 2004/39/ES ?

               3)

               Je třeba vykládat ustanovení článku 47 směrnice 2004/39/ES tak, že trh, který nebyl přihlášen příslušným vnitrostátním orgánem a který se nenachází na seznamu regulovaných trhů, nepodléhá právnímu režimu, který se použije na regulované trhy, především pokud jde o právní předpisy trestající zneužívání trhu v rámci směrnice 2003/6/ES?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/39/ES ze dne 21. dubna 2004 o trzích finančních nástrojů, o změně směrnice Rady 85/611/EHS a 93/6/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/12/ES a o zrušení směrnice Rady 93/22/EHS (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 06/07, s. 263).


title: Věc T-231/13: Usnesení Tribunálu ze dne 7. července 2014 – Wepa Lille v. Komise „Žaloba na neplatnost — Životní prostředí — Směrnice 94/62/ES — Obaly a obalové odpady — Směrnice 2013/2/EU — Role, trubice a válce, na kterých jsou navinuty flexibilní materiály — Nedostatek bezprostředního dotčení — Nepřípustnost“

text:
               15.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 315/53

         Usnesení Tribunálu ze dne 7. července 2014 – Wepa Lille v. Komise
   (Věc T-231/13) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Životní prostředí - Směrnice 94/62/ES - Obaly a obalové odpady - Směrnice 2013/2/EU - Role, trubice a válce, na kterých jsou navinuty flexibilní materiály - Nedostatek bezprostředního dotčení - Nepřípustnost“)
   2014/C 315/89
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Wepa Lille (Bousbecque, Francie) (zástupci: J.-M. Leprêtre a N. Chahid-Nouraï, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: Alcover San Pedro a J. F. Brakeland, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na částečné zrušení směrnice Komise 2013/2/EU ze dne 7. února 2013, kterou se mění příloha I směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/62/ES o obalech a obalových odpadech (Úř. věst. L 37, s. 10), a to v rozsahu, v němž Komise zařazuje role, trubice a válce, na kterých jsou navinuty flexibilní materiály, kromě těch, které slouží jako součást výrobních strojů a které se nepoužívají k úpravě výrobku jako prodejní jednotky, na seznam názorných příkladů použití kritérií, jimiž se upřesňuje pojem „obal“.

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Wepa Lille ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 171, 15.6.2013.


title: Věc C-233/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di La Spezia (Itálie) dne 14. května 2012 — Simone Gardella v. Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS)

text:
               21.7.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/11

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di La Spezia (Itálie) dne 14. května 2012 — Simone Gardella v. Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS)
   (Věc C-233/12)
   2012/C 217/22
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale di La Spezia

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Simone Gardella

      Žalovaný: Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS)

      Předběžné otázky

               1)

               Musí být články 20, 45, 48 a 145 až 147 SFEU a článek 15 Listiny základních práv Evropské unie vykládány v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě nebo vnitrostátní správní praxi, které pracovníkovi členského státu neumožňují převést nároky na důchod získané v rámci systému sociálního zabezpečení jeho státu, kde byl dříve pojištěn, do systému důchodového pojištění mezinárodní organizace, která se nachází na území jiného státu Evropské unie, kde dotyčný pracuje a je pojištěn?

               2)

               Musí být v závislosti na odpovědi na první otázku založen nárok na převod nároků i v případě, že nebyla uzavřena zvláštní dohoda mezi domovským členským státem pracovníka nebo jeho institucí důchodového zabezpečení a danou mezinárodní organizací?


title: Věc T-406/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 14. května 2014 – Donau Chemie v. Komise „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Trh karbidu vápníku a hořčíku pro ocelářský a plynárenský průmysl v EHP, s výjimkou Irska, Španělska, Portugalska a Spojeného království — Rozhodnutí konstatující porušení článku 81 ES — Stanovení cen a rozdělení trhů — Pokuty — Článek 23 nařízení (ES) č. 1/2003 — Pokyny o metodě stanovování pokut z roku 2006 — Polehčující okolnosti — Spolupráce během správního řízení — Povinnost uvést odůvodnění — Rovné zacházení — Proporcionalita — Platební schopnost“

text:
               30.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 202/17

         Rozsudek Tribunálu ze dne 14. května 2014 – Donau Chemie v. Komise
   (Věc T-406/09) (1)

   („Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Trh karbidu vápníku a hořčíku pro ocelářský a plynárenský průmysl v EHP, s výjimkou Irska, Španělska, Portugalska a Spojeného království - Rozhodnutí konstatující porušení článku 81 ES - Stanovení cen a rozdělení trhů - Pokuty - Článek 23 nařízení (ES) č. 1/2003 - Pokyny o metodě stanovování pokut z roku 2006 - Polehčující okolnosti - Spolupráce během správního řízení - Povinnost uvést odůvodnění - Rovné zacházení - Proporcionalita - Platební schopnost“)
   2014/C 202/20
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Donau Chemie AG (Vídeň, Rakousko) (zástupci: S. Polster, W. Brugger a M. Brodey, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně N. von Lingen a M. Kellerbauer, zmocněnci, ve spolupráci s T. Eilmansbergerem, profesorem, poté N. von Lingen a M. Kellerbauer)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení článku 2 rozhodnutí Komise C (2009) 5791 final ze dne 22. července 2009, v řízení podle článku 81 [ES] a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/39.396 – Činidla na bázi karbidu vápenatého a hořečnatého pro ocelářský a plynárenský průmysl) v rozsahu, v němž se týká žalobkyně, jakož i podpůrně návrh na snížení pokuty uložené žalobkyni uvedeným rozhodnutím

      Výrok rozsudku

               1)

               Částka pokuty uložená Donau Chemie AG podle čl. 2 písm. c) rozhodnutí Komise C (2009) 5791 final ze dne 22. července 2009 v řízení podle článku 81 [ES] a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/39.396 – Činidla na bázi karbidu vápenatého a hořečnatého pro ocelářský a plynárenský průmysl) se stanoví ve výši 4,35 milionu eur.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Donau Chemie ponese 90 % vlastních nákladů řízení a nahradí 90 % nákladů vynaložených Evropskou komisí. Komise ponese 10 % vlastních nákladů řízení a ponese 10 % nákladů vynaložených Donau Chemie.

      (1)  Úř. věst. C 312, 19.12.2009.


title: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 27. července 2004 ve věci T- 148/04 R, TQ3 Travel Solutions Belgium SA proti Komisi Evropských společenství (Veřejné zakázky na služby — Zadávací řízení podle práva Společenství — Předběžné opatření — Návrh na odklad vykonatelnosti a na předběžná opatření — Naléhavost — Nedostatek)

text:
               23.10.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 262/27

      USNESENÍ SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 27. července 2004
   ve věci T- 148/04 R, TQ3 Travel Solutions Belgium SA proti Komisi Evropských společenství
   (Veřejné zakázky na služby - Zadávací řízení podle práva Společenství - Předběžné opatření - Návrh na odklad vykonatelnosti a na předběžná opatření - Naléhavost - Nedostatek)
   (2004/C 262/53)
   Jednací jazyk: francouzština
   Ve věci T- 148/04 R, TQ3 Travel Solutions Belgium SA, se sídlem v Mechelenu (Belgie), zastoupená R. Ergecem a K. Möricem, advokáty, proti Komisi Evropských společenství (zmocněnci: L. Parpala a E.Manhaeve, s adresou pro účely doručování v Lucemburku) podporované Wagon-Lits Travel SA, se sídlem v Bruselu (Belgie), zastoupenou F. Herbertem, H. Van Peerem, advokáty, a D. Harrisonem, advokátem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku, jejímž předmětem je návrh, aby byla jednak odložena vykonatelnost rozhodnutí Komise o tom, že žalobkyni nebude zadána položka č.1 zakázky, jež byla předmětem vyhlášení č. 2003/S 143-129409, na poskytování služeb cestovní kanceláře, a o zadání této položky jinému podniku a jednak aby byla Komisi uložena povinnost přijmout opatření nezbytná k odkladu účinků rozhodnutí o zadání této zakázky nebo smlouvy uzavřené v návaznosti na toto rozhodnutí, předseda Soudu vydal dne 27. července 2004 usnesení, jehož výrok je následující:

               1)

               Návrh na předběžné opatření se zamítá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc T-540/15: Žaloba podaná dne 18. září 2015 – De Capitani v. Parlament

text:
               30.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 398/57

         Žaloba podaná dne 18. září 2015 – De Capitani v. Parlament
   (Věc T-540/15)
   (2015/C 398/72)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Emilio De Capitani (Brusel, Belgie) (zástupci: O. Brouwer a J. Wolfhagen, advokáti)

      Žalovaný: Evropský parlament

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Evropského parlamentu A (2015) 4931 ze dne 8. června 2015 o zamítnutí úplného přístupu k dokumentům LIBE-2013-0091-02 a LIBE 2013-0091-03 týkajícím se legislativního návrhu nařízení Evropského parlamentu a Rady o zřízení agentury Evropské unie pro spolupráci a vzdělávání a výcvik v oblasti prosazování práva (Europol) a o zrušení rozhodnutí 2009/371/SVV a 2005/681/SVV,

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení, včetně nákladů řízení v případě vedlejšího účastenství.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce dva žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z nesprávného právního posouzení a nesprávného použití čl. 4 odst. 3 prvního pododstavce nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, s. 43).
               Žalobce tvrdí, že se Evropský parlament dopustil nesprávného právního posouzení a nesprávně použil čl 4 odst. 3 první pododstavec nařízení č. 1049/2001, neboť:

                           —

                           přístup k požadovaným dokumentům, které jsou součástí legislativního procesu, konkrétně, skutečně a nehypoteticky nenarušuje legislativní rozhodovací proces,

                           —

                           Evropský parlament nebere v úvahu, že zejména po přijetí Lisabonské smlouvy podléhají přípravné legislativní dokumenty zásadě nejširšího možného přístupu,

                           —

                           v případě, že by byl čl. 4 odst. 3 použitelný na přípravné legislativní práce i po vstupu Lisabonské smlouvy a Listiny základních práv Evropské unie v platnost, Evropský parlament by se dopustil nesprávného právního posouzení a nesprávné by použil kritérium převažujícího veřejného zájmu.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z nedostatku odůvodnění podle článku 296 SFEU
               Podle žalobce Evropský parlament neodůvodnil odepření přístupu k požadovaným dokumentům na základě čl. 4 odst. 3 prvního pododstavce nařízení č. 1049/2001, jelikož neuvedl důvody, (i) proč by úplné zpřístupnění požadovaných dokumentů skutečně a konkrétně narušilo dotčený rozhodovací proces a (ii) proč v tomto případě neexistuje převažující veřejný zájem.


20150731017616692015/C 270/142722014CJC27020150817CS01CSINFO_JUDICIAL20150611131311Věc C-272/14: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 11. června 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Vestre Landsret – Dánsko) – Skatteministeriet v. Baby Dan A/S „Řízení o předběžné otázce – Celní unie a společný celní sazebník – Kombinovaná nomenklatura – Sazební zařazení – Položky 7318 a 8302 – Výrobek speciálně určený k upevnění bezpečnostních zábran na ochranu dětí“
 ---documentbreak--- C2702015CS1310120150611CS0014131131Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 11. června 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Vestre Landsret – Dánsko) – Skatteministeriet v. Baby Dan A/S
   (Věc C-272/14) (
         1
      )
   „„Řízení o předběžné otázce — Celní unie a společný celní sazebník — Kombinovaná nomenklatura — Sazební zařazení — Položky 7318 a 8302 — Výrobek speciálně určený k upevnění bezpečnostních zábran na ochranu dětí““2015/C 270/14Jednací jazyk: dánština
      Předkládající soud

   Vestre Landsret

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Skatteministeriet

      Žalovaná: Baby Dan A/S

      Výrok

   Kombinovaná nomenklatura uvedená v příloze I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku, ve znění vyplývajícím postupně z nařízení Komise (ES) č. 1214/2007 ze dne 20. září 2007 a nařízení Komise (ES) č. 1031/2008 ze dne 19. září 2008 musí být vykládána v tom smyslu, že takový výrobek, o jaký se jedná ve věci v původním řízení, který umožňuje připevnit na zeď nebo zárubeň odnímatelné dětské bezpečnostní zábrany, musí být zařazen pod položku 7318 kombinované nomenklatury.
   (
         1
      ) – Úř. věst. C 253, 4.8.2014.


title: Věc T-306/09: Usnesení Tribunálu ze dne 2. dubna 2014 – Val’hor v. Komise „Státní podpory — Rámcový režim činností prováděných mezioborovými zemědělskými organizacemi uznanými ve Francii ve prospěch příslušníků zastoupených zemědělských odvětví — Financování dobrovolnými příspěvky, které se staly povinnými — Rozhodnutí prohlašující režim podpory za slučitelný se společným trhem — Zrušení rozhodnutí — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“

text:
               10.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 175/43

         Usnesení Tribunálu ze dne 2. dubna 2014 – Val’hor v. Komise
   (Věc T-306/09) (1)

   („Státní podpory - Rámcový režim činností prováděných mezioborovými zemědělskými organizacemi uznanými ve Francii ve prospěch příslušníků zastoupených zemědělských odvětví - Financování dobrovolnými příspěvky, které se staly povinnými - Rozhodnutí prohlašující režim podpory za slučitelný se společným trhem - Zrušení rozhodnutí - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
   2014/C 175/58
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Val’hor (Paříž, Francie) (zástupci: V. Ledoux a B. Néouze, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně B. Stromsky a C. Urraca Caviedes, poté B. Stromsky a S. Thomas a nakonec M. Stromsky, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C(2008) 7846 final ze dne 10. prosince 2008 o státní podpoře č. 561/2008 týkající se rámcového režimu činností prováděných mezioborovými zemědělskými organizacemi uznanými ve Francii ve prospěch příslušníků zastoupených zemědělských odvětví.

      Výrok

               1)

               O žalobě již není třeba rozhodovat.

               2)

               Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 244, 10.10.2009.


title: Věc T-333/14: Žaloba podaná dne 13. května 2014 – Helbrecht v. OHIM – Lenci Calzature(SportEyes)

text:
               21.7.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 235/29

         Žaloba podaná dne 13. května 2014 – Helbrecht v. OHIM – Lenci Calzature(SportEyes)
   (Věc T-333/14)
   2014/C 235/39
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Andreas Helbrecht (Hilden, Německo) (zástupce: C. König, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Lenci Calzature SpA (Turchetto-Montecarlo, Itálie)

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí pátého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 27. února 2014 ve věci R 830/2013-5;

               —

               uložil náhradu nákladu řízení Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) a společnosti Lenci Calzatura S.p.A, bude-li tato společnost vedlejším účastníkem tohoto řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Žalobce

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „SportEyes“ pro výrobky ve třídě třídy 25 – přihláška ochranné známky Společenství č. 7 5 04  525

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Lenci Calzature SpA

      Namítaná ochranná známka nebo označení: obrazové ochranné známky obsahující, slovní prvky „EYE SPORT EYE“, „EYE fashion EYE“ a „EYE“, pro výrobky ve třídě 25

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitce

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009