title: Věc C-834/18: Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 10. dubna 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Judicial da Comarca de Faro, Juízo do Trabalho de Portimão — Juiz 1 — Portugalsko) — Rolibérica Lda v. Autoridade para as Condições do Trabalho („Řízení o předběžné otázce — Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora — Silniční doprava — Nařízení (ES) č. 561/2006 — Článek 4 písm. i) — Pojem „týden“ — Týdenní doby odpočinku — Metody výpočtu“)

text:
               19.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 280/13

      Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 10. dubna 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Judicial da Comarca de Faro, Juízo do Trabalho de Portimão — Juiz 1 — Portugalsko) — Rolibérica Lda v. Autoridade para as Condições do Trabalho
      (Věc C-834/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora - Silniční doprava - Nařízení (ES) č. 561/2006 - Článek 4 písm. i) - Pojem „týden“ - Týdenní doby odpočinku - Metody výpočtu“)
      (2019/C 280/16)
      Jednací jazyk: portugalština

         Předkládající soud

      Tribunal Judicial da Comarca de Faro, Juízo do Trabalho de Portimão — Juiz 1

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Rolibérica Lda

         Žalovaný: Autoridade para as Condições do Trabalho

         Výrok

      Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 561/2006 ze dne 15. března 2006 o harmonizaci některých předpisů v sociální oblasti týkajících se silniční dopravy, o změně nařízení Rady (EHS) č. 3821/85 a (ES) č. 2135/98 a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 3820/85 musí být vykládáno v tom smyslu, že „týdenní doba odpočinku“ ve smyslu tohoto nařízení nemusí nutně skončit v průběhu „týdne“, jak je definován v čl. 4 písm. i) uvedeného nařízení.

         (1)  Úř. věst. C 112, 25.3.2019


               22.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 284/17

      Žádost o poradní stanovisko Soudního dvora ESVO předložená zemským soudem Fürstliches Landgericht dne 29. března 2019 ve věci Gable Insurance AG in Konkurs
      (Věc E-3/19)
      (2019/C 284/06)
      Dopisem ze dne 29. března 2019, který podatelna Soudního dvora ESVO obdržela dne 29. března 2019, knížecí zemský soud Fürstliches Landgericht požádal Soudní dvůr ESVO o poradní stanovisko ve věci Gable Insurance AG in Konkurs ohledně následujících otázek:

                  1.

                  První otázka se týká výkladu pojmu „pohledávka z pojištění“ podle čl. 268 odst. 1 písm. g) směrnice 2009/138/ES.

                              a)

                              Jaká kritéria se mají použít k určení, zda některé části dluhu nejsou dosud známy?

                              b)

                              Je nutné, aby pohledávka alespoň v zásadě vznikla, byla připuštěna a/nebo přihlášena před zahájením insolvenčního řízení (nebo případně před zrušením pojistných smluv v důsledku zahájení likvidačního řízení), aby mohla být považována za pohledávku z pojištění? Jestliže tomu tak není, vyvstává tato otázka:

                              c)

                              Stanoví směrnice 2009/138/ES časovou lhůtu pro možnost vzniku pohledávky z pojištění po zahájení insolvenčního řízení tak, aby se zabránilo neustálým odkladům sestavení konečné bilance a rozdělení výnosů věřitelům z důvodu neustálého přihlašování nových pohledávek, nebo pokud ne, jak směrnice 2009/138/ES řeší neurčité dluhy tohoto druhu?

                              d)

                              Rozumí se výrazem “… nebo zrušení…”, že se za pohledávku z pojištění považuje pouze pojistné, které dluží [pojišťovna] v důsledku zrušení smlouvy před zahájením likvidačního řízení, nebo jde o pohledávku z pojištění také v případě, kdy pojišťovna dluží pojistné v důsledku zrušení smlouvy po zahájení likvidačního řízení?

                  2.

                  Druhá otázka se týká výkladu pojmu „likvidační řízení“ podle čl. 268 odst. 1 písm. d) směrnice 2009/138/ES.
                  Musí být toto ustanovení vykládáno v tom smyslu, že soudní vyrovnání týkající se (individuálních) nároků z pojištění je možné rovněž nezávisle na vnitrostátních procesních pravidlech upravujících likvidační řízení nebo v rozporu s nimi, a pokud ano, jaké specifické požadavky uvedené směrnice musí být splněny, aby bylo dosaženo vyrovnání?

                  3.

                  Třetí otázka se týká vztahu mezi čl. 275 odst. 1 písm. a) a čl. 274 odst. 2 písm. g) směrnice 2009/138/ES.
                  Brání čl. 275 odst. 1 písm. a) vnitrostátnímu předpisu, jímž se provádí čl. 274 odst. 2 písm. g), jinými slovy předpisu upravujícímu přihlašování, ověřování a zjišťování pohledávek, který by vedl k nerovnému zacházení s věřiteli z pojištění?


title: Věc C-643/18: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 12. dubna 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landesgericht Korneuburg — Rakousko) — British Airways plc v. MF

text:
               26.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 288/39

      Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 12. dubna 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landesgericht Korneuburg — Rakousko) — British Airways plc v. MF
      (Věc C-643/18) (1)

      (2019/C 288/50)
      Jednací jazyk: němčina
      Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 4, 7.1.2019.


title: Věc C-149/19: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 12. června 2019 — (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Okresního súdu Bratislava V — Slovensko) — trestní řízení proti R.B.

text:
               26.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 288/39

      Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 12. června 2019 — (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Okresního súdu Bratislava V — Slovensko) — trestní řízení proti R.B.
      (Věc C-149/19) (1)

      (2019/C 288/51)
      Jednací jazyk: slovenština
      Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 148, 29.4.2019.


title: Věc C-244/19: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 5. června 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Handelsgericht Wien — Rakousko) — GB v. Decker KFZ-Handels u. — Reparatur GmbH, Volkswagen AG

text:
               26.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 288/40

      Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 5. června 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Handelsgericht Wien — Rakousko) — GB v. Decker KFZ-Handels u. — Reparatur GmbH, Volkswagen AG
      (Věc C-244/19) (1)

      (2019/C 288/52)
      Jednací jazyk: němčina
      Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 182, 27.5.2019.


title: Věc C-273/18: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 10. července 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Augstākā tiesa — Lotyšsko) — SIA „Kuršu zeme“ v. Valsts ieņēmumu dienests („Řízení o předběžné otázce — Společný systém daně z přidané hodnoty (DPH) — Směrnice 2006/112/ES — Nárok na odpočet DPH zaplacené na vstupu — Článek 168 — Řetězec dodání zboží — Odepření nároku na odpočet z důvodu existence tohoto řetězce — Povinnost příslušného daňového orgánu prokázat existenci zneužití“)

text:
               9.9.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 305/20

      Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 10. července 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Augstākā tiesa — Lotyšsko) — SIA „Kuršu zeme“ v. Valsts ieņēmumu dienests
      (Věc C-273/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Společný systém daně z přidané hodnoty (DPH) - Směrnice 2006/112/ES - Nárok na odpočet DPH zaplacené na vstupu - Článek 168 - Řetězec dodání zboží - Odepření nároku na odpočet z důvodu existence tohoto řetězce - Povinnost příslušného daňového orgánu prokázat existenci zneužití“)
      (2019/C 305/24)
      Jednací jazyk: lotyština

         Předkládající soud

      Augstākā tiesa

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: SIA „Kuršu zeme“

         Žalovaný: Valsts ieņēmumu dienests

         Výrok

      Článek 168 písm. a) směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty, ve znění směrnice Rady 2010/45/EU ze dne 13. července 2010 musí být vykládán v tom smyslu, že pro odepření nároku na odpočet daně z přidané hodnoty (DPH) zaplacené na vstupu není okolnost, že k pořízení zboží došlo na konci řetězce po sobě následujících prodejů mezi několika osobami a že osoba povinná k dani převzala dotčené zboží ve skladu osoby, která je součástí tohoto řetězce a která není osobou uvedenou na faktuře jako dodavatel, sama o sobě dostačující ke konstatování existence zneužití ze strany osoby povinné k dani nebo jiných osob zapojených do uvedeného řetězce, jelikož příslušný daňový orgán je povinen prokázat existenci neoprávněného daňového zvýhodnění, ze kterého měly tato osoba povinná k dani nebo tyto jiné osoby prospěch.

         (1)  Úř. věst. C 259, 23.7.2018.


title: Rozsudek Soudního dvora ze dne 14. května 2019 ve věci E-6/18 – Kontrolní úřad ESVO v. Island (nesplnění povinností státem ESVO – neprovedení – směrnice 2014/52/EU)

text:
               19.9.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 315/7

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
      ze dne 14. května 2019
      ve věci E-6/18
      Kontrolní úřad ESVO v. Island

         (nesplnění povinností státem ESVO – neprovedení – směrnice 2014/52/EU)

      (2019/C 315/08)
      Ve věci E-6/18, Kontrolní úřad ESVO v. Island – NÁVRH na prohlášení, že Island nesplnil své povinnosti podle aktu uvedeného v bodě 1a přílohy XX Dohody o Evropském hospodářském prostoru (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/52/EU ze dne 16. dubna 2014, kterou se mění směrnice Rady 2011/92/EU o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí), začleněného do Dohody o EHP protokolem 1 k uvedené dohodě, a podle článku 7 Dohody o EHP, neboť nepřijal opatření nezbytná k provedení aktu ve stanovené lhůtě, nebo o skutečnosti v každém případě neinformoval Kontrolní úřad ESVO, vynesl Soudní dvůr ve složení Páll Hreinsson, předseda, Per Christiansen (soudce-zpravodaj) a Bernd Hammermann, soudci, dne 14. května 2019 rozsudek, jehož výrok zní:
      Soudní dvůr tímto:

                  1.

                  prohlašuje, že Island nesplnil své povinnosti podle aktu uvedeného v bodě 1a přílohy XX Dohody o Evropském hospodářském prostoru (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/52/EU ze dne 16. dubna 2014, kterou se mění směrnice Rady 2011/92/EU o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí), začleněného do Dohody o EHP protokolem 1 k uvedené dohodě, a podle článku 7 Dohody o EHP, neboť ve stanovené lhůtě nepřijal opatření nutná k provedení uvedeného aktu;

                  2.

                  ukládá Islandu uhradit náklady řízení.


title: Věc C-562/19 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 2. července 2019 Evropskou komisí proti rozsudku Tribunálu (devátého senátu) vydanému dne 16. května 2019 ve spojených věcech T-836/16 a T-624/17, Polská republika v. Evropská komise

text:
               30.9.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 328/29

      Kasační opravný prostředek podaný dne 2. července 2019 Evropskou komisí proti rozsudku Tribunálu (devátého senátu) vydanému dne 16. května 2019 ve spojených věcech T-836/16 a T-624/17, Polská republika v. Evropská komise
      (Věc C-562/19 P)
      (2019/C 328/33)
      Jednací jazyk: polština

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: K. Herrmann, P.-J. Loewenthal, zmocněnci)

         Další účastníci řízení: Polská republika, Maďarsko

         Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušil v plném rozsahu rozsudek Tribunálu (devátého rozšířeného senátu) ze dne 16. května 2019 ve spojených věcech T-836/16 a T-624/17, Polská republika v. Komise, EU:T:2019:338, a

                  —

                  zamítl žaloby Polské republiky proti Komisi ve věci T-836/16 směřující ke zrušení rozhodnutí Komise C(2016) 5596 final ze dne 19. září 2016 o státní podpoře SA.44351 (2016/C) (ex 2016/NN), kterým se zahajuje formální vyšetřovací řízení a nařizuje se pozastavení polské daně z maloobchodního prodeje, a ve věci T-624/17 směřující ke zrušení rozhodnutí Komise (EU) 2018/160 ze dne 30. června 2017 o státní podpoře SA.44351 (2016/C) (ex 2016/NN), kterou poskytlo Polsko v souvislosti s daní z maloobchodního prodeje, a uložil Polské republice náhradu nákladů řízení v prvním stupni i v tomto řízení;

                  —

                  podpůrně, v případě, že obě žaloby nebudou zamítnuty v plném rozsahu, vrátil věc Tribunálu k novému rozhodnutí o žalobních důvodech, které nebyly přezkoumány v prvním stupni, a vyhradil rozhodnutí o nákladech řízení v prvním stupni a v tomto řízení o kasačním opravném prostředku do přijetí konečného rozhodnutí ve věci.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Na podporu kasačního opravného prostředku uvádí Komise dva důvody.
      V rámci prvního důvodu Komise poukazuje na to, že Tribunál porušil čl. 107 odst. 1 SFEU, když konstatoval, že polská daň z maloobchodního prodeje není selektivní. Nesprávné právní posouzení Tribunálu vychází z následujících důvodů:

                  —

                  zaprvé, v bodech 63 až 68 napadeného rozsudku Tribunál nesprávně konstatoval, že Komise se dopustila pochybení, když z definice referenčního rámce vyloučila progresivní sazby polské daně z maloobchodního prodeje. Na rozdíl od tvrzení Tribunálu je postup přijatý Komisí v rozhodnutí, kterým bylo ukončeno řízení, v souladu s judikaturou Soudního dvora. Tribunál se tedy dopustil nesprávného právního posouzení při vymezení referenčního rámce;

                  —

                  zadruhé, v bodech 69 až 78 napadeného rozsudku Tribunál nesprávně konstatoval, že Komise neurčila správně cíl daně z maloobchodního prodeje, s ohledem na který je třeba posoudit srovnatelnou povahu podniků. Soudní dvůr opakovaně konstatoval, že pouze daňový cíl prostředku, definovaný jako předmět nebo skutečnost zdaněná dotčenou daní, je relevantní pro účely srovnatelnosti podniků. Jiné neoddělitelně spjaté cíle, jako je platební schopnost, mají význam pouze pro posouzení objektivního odůvodnění nerovného zacházení se srovnatelnými podniky. Skutečnost, že Tribunál uznal cíl přerozdělování, který má údajně polská daň z maloobchodního prodeje, ve fázi posouzení srovnatelnosti podniků, tedy představuje nesprávné právní posouzení;

                  —

                  zatřetí, v bodech 79 až 93 napadeného rozsudku Tribunál nesprávně konstatoval, že Komise se dopustila pochybení, když uvedla, že progresivní sazby daně z maloobchodního prodeje nejsou odůvodněny cílem přerozdělování. Tvrzení Tribunálu, že polská daň z maloobchodního prodeje není diskriminační a slouží cíli přerozdělování, vychází z nesprávného předpokladu, že podniky s vysokými příjmy (obratem) jsou ziskovější, než podniky s nižšími příjmy (obratem). Tribunál se tím dopustil nesprávného právního posouzení, když uznal, že cíl přerozdělování, který není neoddělitelně spjat s daní z maloobchodního prodeje, může odůvodnit nerovné zacházení s podniky. Kromě toho Tribunál, vycházeje z tohoto nesprávného předpokladu, přenesl důkazní břemeno, pokud jde o odůvodnění progresivních daňových sazeb údajným cílem přerozdělování, z členského státu na Komisi, která by musela prokázat, že takové odůvodnění neexistuje.

            V rámci druhého důvodu kasačního opravného prostředku Komise uvádí, že Tribunál porušil v bodech 104 až 109 napadeného rozsudku čl. 108 odst. 2 SFEU a čl. 13 odst. 1 nařízení Rady 2015/1589. Tribunál konstatoval, že Komise se dopustila zjevného pochybení, když rozhodla o zahájení formálního vyšetřovacího řízení a nařídila pozastavení polské daně z maloobchodního prodeje. Tribunál při tomto tvrzení vycházel z posouzení rozhodnutí, kterým bylo ukončeno formální vyšetřovací řízení. Tím, že použil na rozhodnutí o zahájení řízení stejný standard soudního přezkumu jako na posouzení platnosti konečného rozhodnutí, se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení. V případě prvně uvedeného rozhodnutí Tribunál totiž použil vyšší standard přezkumu, namísto toho, aby posoudil, zda Komise nemohla mít zjevně pochybnosti o neexistenci selektivnosti sporné daně.


title: Věc C-596/19 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 6. srpna de 2019 Evropskou komisí proti rozsudku Tribunálu (devátého senátu) vydanému dne 27. června 2019 ve věci T-20/17, Maďarsko v. Evropská komise

text:
               14.10.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 348/10

      Kasační opravný prostředek podaný dne 6. srpna de 2019 Evropskou komisí proti rozsudku Tribunálu (devátého senátu) vydanému dne 27. června 2019 ve věci T-20/17, Maďarsko v. Evropská komise
      (Věc C-596/19 P)
      (2019/C 348/11)
      Jednací jazyk: maďarština

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: V. Bottka a P.-J. Loewenthal, zmocněnci)

         Další účastnice řízení: Maďarsko, Polská republika

         Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

      Evropská komise ve svém kasačním opravném prostředku navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušil rozsudek Tribunálu (devátého senátu) ze dne 27. června 2019 ve věci T-20/17, Maďarsko v. Komise;

                  —

                  zamítl druhý a třetí žalobní důvod, které jsou uvedeny v žalobě podané Maďarskem k Tribunálu, kterými Maďarsko namítá nesplnění povinnosti uvést odůvodnění a zneužití pravomoci, a uložil Maďarsku náhradu veškerých nákladů řízení v prvním stupni a v řízení o kasačním opravném prostředku;

                  —

                  podpůrně, vrátil věc Tribunálu, aby vydal nové rozhodnutí, v němž se vyjádří k žalobním důvodům, které dosud nebyly posouzeny, a vyhradil rozhodnutí o nákladech řízení v prvním stupni a v řízení o kasačním opravném prostředku.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      V rámci prvního důvodu kasačního opravného prostředku Komise uvádí, že Tribunál porušil čl. 107 odst. 1 SFEU, když konstatoval, že struktura progresivních daňových sazeb maďarské daně z reklamy není selektivní. Komise opírá toto tvrzení o tři důvody:

                  —

                  Zaprvé, v bodech 78 až 83 napadeného rozsudku se Tribunál dopustil nesprávného posouzení, když konstatoval, že Komise při určení referenčního systému nesprávně vyloučila progresivní sazby maďarské daně z reklamy. Na rozdíl od toho, co konstatoval Tribunál, je přístup zvolený Komisí v jejím rozhodnutí slučitelný s judikaturou. Tribunál se tedy při stanovení referenčního systému dopustil nesprávného právního posouzení.

                  —

                  Zadruhé, v bodech 84 až 90 napadeného rozhodnutí se Tribunál dopustil nesprávného posouzení, když konstatoval, že Komise nesprávně určila cíl daně z reklamy, ve světle kterého je třeba posuzovat srovnatelnost. Podle ustálené judikatury Soudního dvora je z hlediska posouzení srovnatelnosti relevantní pouze předmět daně, na který se vztahuje opatření, to znamená, daňový cíl opatření daný zdanitelnou skutečností. Jiné cíle, jako je například daňová schopnost, jsou relevantní pouze z hlediska posouzení, zda lze objektivně odůvodnit jakékoliv rozlišování v důsledku daně, pokud jsou uvedené cíle inherentní povaze daně. Tribunál se tedy dopustil nesprávného právního posouzení, když se dovolává toho, že daň z reklamy má údajně cíl přerozdělování, pro účely posouzení srovnatelnosti.

                  —

                  Zatřetí, stanovisko Tribunálu uvedené v bodech 91 až 105 napadeného rozsudku, podle nějž se Komise dopustila pochybení, když dospěla k závěru, že cíl přerozdělování neodůvodňuje progresivní povahu daně založené na obratu. Tvrzení Tribunálu, že maďarská daň z reklamy není diskriminační a že slouží cíli přerozdělování, je založeno na nesprávném předpokladu, že podniky s vysokým obratem mají nutně větší zisky než podniky s nižším obratem. Na základě tohoto nesprávného předpokladu se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení, když akceptoval, k odůvodnění rozlišování způsobeného daní, účel, který nepatří k povaze uvedené daně. Kromě toho Tribunál připuštěním tohoto nesprávného předpokladu neoprávněně přenesl důkazní břemeno a nutil Komisi prokázat, že daňové sazby maďarské daně z reklamy nemohou být odůvodněny údajným přerozdělovacím účelem daně.

            V rámci druhého důvodu kasačního opravného prostředku Komise uvádí, že Tribunál porušil čl. 107 odst. 1 SFEU, když konstatoval, že odpočitatelnost ztrát ve výši 50 % není selektivní. Zaprvé, opatření není slučitelné s referenčním systémem, jehož má být součástí, jelikož umožňuje, aby si osoby povinné k dani, které musí platit daň v závislosti na obratu, odečetly převedené ztráty, což neodráží zisky podniku. Zadruhé, na rozdíl od toho, co uvádí Tribunál, opatření nemá obecnou povahu a nezávisí na nahodilé okolnosti; příjemce opatření týkajícího se předchozího daňového roku bylo možné v době zavedení daně identifikovat.


title: Věc C-188/19 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 24. února 2019 FV proti rozsudku Tribunálu (druhého rozšířeného senátu) vydanému dne 14. prosince 2018 ve věci T-750/16, FV v. Rada

text:
               21.10.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 357/3

      Kasační opravný prostředek podaný dne 24. února 2019 FV proti rozsudku Tribunálu (druhého rozšířeného senátu) vydanému dne 14. prosince 2018 ve věci T-750/16, FV v. Rada
      (Věc C-188/19 P)
      (2019/C 357/04)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: FV (zástupce: É. Boigelot, advokát)

         Další účastníci řízení: Rada Evropské unie, Evropský parlament, Evropská komise
      Usnesením ze dne 3. září 2019 Soudní dvůr (šestý senát) odmítl kasační opravný prostředek.


title: Věc C-317/19 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 16. dubna 2019 ND(*) proti usnesení Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 27. února 2019 ve věci T-581/18, ND(*) a OE (*) v. Komise

text:
                  21.10.2019

                  CS

                  Úřední věstník Evropské unie

                  C 357/4

         Kasační opravný prostředek podaný dne 16. dubna 2019 ND (*1) proti usnesení Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 27. února 2019 ve věci T-581/18,  ND (*1) a  OE (*1) v. Komise
         (Věc C-317/19 P)
         (2019/C 357/06)
         Jednací jazyk: francouzština

            Účastníci řízení

            Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek: ND (*1),  OE (*1) (zástupkyně: A. Bove, advokátka)

            Další účastnice řízení: Evropská komise
         Usnesením ze dne 3. září 2019 Soudní dvůr (šestý senát) zamítl kasační opravný prostředek

            (*1)  Údaje vymazané nebo nahrazené v rámci zajištění ochrany osobních dat a/nebo důvěrné povahy.


title: Věc C-462/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Comisión Nacional de los Mercados y la Competencia (Španělsko) dne 13. června 2019 – Asociación Estatal de Empresas Operadoras Portuarias (ASOPORT)

text:
               21.10.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 357/6

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Comisión Nacional de los Mercados y la Competencia (Španělsko) dne 13. června 2019 – Asociación Estatal de Empresas Operadoras Portuarias (ASOPORT)
      (Věc C-462/19)
      (2019/C 357/09)
      Jednací jazyk: španělština

         Předkládající soud

      Comisión Nacional de los Mercados y la Competencia

         Účastnice původního řízení

         Dotčená účastnice řízení: Asociación Estatal de Empresas Operadoras Portuarias (ASOPORT)

         Další účastníci řízení: Asociación Nacional de Empresas Estibadoras y Consignatarios de Buques (ANESCO), Comisiones Obreras, Coordinadora Estatal de Trabajadores del Mar (CETM), Confederación Intersindical Galega, Eusko Langileen Alkartasuna, Langile Abertzaleen Batzordeak, Unión General de Trabajadores (UGT)

         Předběžné otázky

                  1)

                  Musí být článek 101 SFEU vykládán v tom smyslu, že jsou zakázány dohody mezi hospodářskými subjekty a zástupci zaměstnanců, i když jsou nazvány kolektivními smlouvami, pokud stanoví, že podniky, které se oddělí od SAGEP, musí převzít zaměstnance náležející k SAGEP, a způsob, jakým se uvedené převzetí provede?

                  2)

                  V případě kladné odpovědi na předchozí otázku, musí být článek 101 SFEU vykládán v tom smyslu, že brání takovým ustanovením vnitrostátního práva, jaká jsou obsažena v královském legislativním nařízení 9/2019, v rozsahu, v němž se vztahuje na kolektivní smlouvy, které ukládají určitou formu převzetí zaměstnanců, jež jde nad rámec pracovněprávních záležitostí a vede k harmonizaci obchodních podmínek?

                  3)

                  Pokud bude shledáno, že uvedená právní ustanovení jsou v rozporu s unijním právem, musí být judikatura Soudního dvora týkající se přednosti unijního práva a jeho důsledků, které vyplývají mimo jiné z rozsudků Simmenthal (1) a Fratelli Costanzo (2), vykládána v tom smyslu, že ukládá veřejnoprávnímu orgánu, jako je Comisión Nacional de los Mercados y de la Competencia, povinnost nepoužít ustanovení vnitrostátního práva, která jsou v rozporu s článkem 101 SFEU?

                  4)

                  V případě kladné odpovědi na první otázku, musí být článek 101 SFEU a nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (3) a povinnost zajistit účinnost unijní právní úpravy vykládány v tom smyslu, že vyžadují, aby takový správní orgán, jako je Comisión Nacional de los Mercados y de la Competencia, uložil subjektům, které se chovají tak, jak bylo popsáno, pokuty a penále?

         (1)  Rozsudek ze dne 15. prosince 1976, Simmenthal (35/76, EU:C:1976:180).

         (2)  Rozsudek ze dne 22. června 1989, Costanzo (103/88, EU:C:1989:256).

         (3)  Úř. věst. 2003, L 1, s. 1.


title: Věc C-464/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 14. června 2019 – Latte Villafranca SCRL, v likvidaci, a další v. Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA), Regione Veneto

text:
               21.10.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 357/7

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 14. června 2019 – Latte Villafranca SCRL, v likvidaci, a další v. Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA), Regione Veneto
      (Věc C-464/19)
      (2019/C 357/10)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Consiglio di Stato

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelé: Latte Villafranca SCRL, v likvidaci, Azienda Agricola Cordioli Cesarino e Noè società semplice, Cordioli Evaristo e Loredano società semplice, DZ, EA, FB

         Odpůrci: Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA), Regione Veneto

         Předběžné otázky

                  1)

                  Má být unijní právo v takové situaci, jako je situace, která je předmětem sporu v původním řízení, vykládáno v tom smyslu, že rozpor mezi ustanovením vnitrostátního právního předpisu a čl. 2 odst. 2 třetím pododstavcem nařízení Rady (EHS) č. 3950/92 (1) vede v důsledku k neexistenci povinnosti producentů uhradit doplňkovou dávku za podmínek stanovených tímto nařízením?

                  2)

                  Má být unijní právo, zejména pak obecná zásada ochrany legitimního očekávání, v takové situaci, jako je situace, která je předmětem sporu v původním řízení, vykládáno v tom smyslu, že ochrana legitimního očekávání nemůže být poskytnuta subjektům, které splnily povinnosti uložené členským státem a měly prospěch z účinků spojených se splněním této povinnosti, pokud je tato povinnost v rozporu s unijním právem?

                  3)

                  Mají být článek 9 nařízení Komise (ES) č. 1392/2001 (2) a pojem unijního práva „prioritní kategorie“ v takové situaci, jako je situace, která je předmětem sporu v původním řízení, vykládány v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je čl. 2 třetí pododstavec nařízení vlády s mocí zákona č. 157/2004, který stanoví rozdílné způsoby vrácení přeplatku, přičemž s ohledem na časové rozvržení a způsob vrácení rozlišuje mezi producenty, kteří jednali v souladu s vnitrostátním ustanovením, jež se ukázalo být v rozporu s unijním právem a producenty, kteří toto vnitrostátní ustanovení nedodrželi?

         (1)  Nařízení Rady (EHS) č. 3950/92 ze dne 28. prosince 1992, kterým se zavádí doplňková dávka v odvětví mléka a mléčných výrobků (Úř. věst. L 405, s. 1).

         (2)  Nařízení Komise (ES) č. 1392/2001 ze dne 9. července 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 3950/92, kterým se zavádí doplňková dávka v odvětví mléka a mléčných výrobků (Úř. věst. L 187, 10.7.2001, s. 19).


title: Věc C-468/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Commissione tributaria regionale di Venezia (Itálie) dne 17. června 2019 – Regione Veneto v. HD

text:
               21.10.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 357/7

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Commissione tributaria regionale di Venezia (Itálie) dne 17. června 2019 – Regione Veneto v. HD
      (Věc C-468/19)
      (2019/C 357/11)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Commissione tributaria regionale per il Veneto

         Účastníci původního řízení

         Odvolatel: Regione Veneto

         Odpůrce: HD

         Předběžné otázky

                  1)

                  Musí být „kulturní statky“, na které se vztahuje článek 36 SFEU, určeny podle kritéria stanoveného v čl. 2 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/60/EU ze dne 15. května 2014 (1), který přiznává určující hodnotu definici těchto statků uvedené ve vnitrostátních právních předpisech?

                  2)

                  Vztahuje se ochrana, kterou článek 36 SFEU přiznává „kulturním statkům“ také na „dobová vozidla“ uvedená ve směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/53/ES ze dne 18. září 2000 (2)?

                  3)

                  Zohledňují výše uvedená ustanovení unijního práva tudíž za účelem ochrany, který je jím vlastní, také vozidla, která italské právo kvalifikuje jako „vozidla s historickým nebo sběratelským významem“ z důvodu povinnosti zachovat je v původním stavu?

                  4)

                  Může být kromě toho ochrana „kulturních statků“, včetně „dobových vozidel“, stanovená v článku 36 SFEU a zmíněná v čl. 2 odst. 1 směrnice 2014/60/EU, jakož i v bodě 10 odůvodnění směrnice 2000/53/ES, ve světle bodu 26 akčního programu bezpečnosti silničního provozu přijatého dne 29. září 2005, vykládána v tom smyslu, že umožňuje členským státům, aby použily diskriminační daňové osvobození, které je vyhrazeno pro „vozidla se zvláštním historickým a sběratelským významem“, zatímco širší osvobození od daně je přiznáno všem vozidlům „s historickým a sběratelským významem“ v některých oblastech vnitrostátního území na základě regionálních a provinčních právních předpisů, které jsou použitelné jen v uvedených oblastech.

                  5)

                  V případě záporné odpovědi na předchozí otázku, umožňují však výše uvedená ustanovení unijního práva, aby vnitrostátní právní předpisy stanovily nepříznivé a diskriminační zacházení s „vozidly s historickým a sběratelským významem“ právě z důvodu jejich vetchosti, které zvyšuje daňovou zátěž kvůli jejich více znečišťujícím emisím, což omezuje ochranu, jež je jim přiznána, brání jejich zhodnocení a odrazuje jejich vlastníky, aby je zachovávaly?

                  6)

                  Umožňuje zásada volného pohybu zboží zakotvená v čl. 52 odst. 2 SEU a v článku 30 SFEU, a související zákaz opatření rovnocenných clům, ve světle kritérií stanovených v tomto ohledu v judikatuře Soudního dvora, členskému státu, aby stanovil pro vozidla uznaná za vozidla „s historickým a sběratelským významem“ diskriminační a nestejnorodé zacházení na celém vnitrostátním území, které se vztahuje na převod vlastnictví k těmto vozidlům mezi osobou, jež má své bydliště v [části] vnitrostátního území, v níž se uplatní osvobození od daně, a osobou, která má bydliště v [části] vnitrostátního území, v níž se naopak uplatní daň.

                  7)

                  Brání články 18, 19, 20, 21, 45 a 49 SFEU, které chrání základní svobody zaručené ve společném evropském prostoru, a zákaz přímé a nepřímé diskriminace stanovený ve směrnici Rady 2000/43/ES ze dne 29. června 2000 (3) tomu, aby nepříznivé a diskriminační daňové zacházení v rámci členského státu rozlišovalo vlastníky vozidel s historickým a sběratelským významem a postihovalo je jen na základě jejich bydliště?

                  8)

                  Konečně umožňují zásady svobody, nezávislosti a nestrannosti soudce, které jsou zakotveny a chráněny v článku 2 SEU, aby ve společném evropském prostoru byl zajištěn „spravedlivý proces“, členskému státu, aby právním předpisem zabránil soudu nezávisle uznat, že automobilové vozidlo má „zvláštní historický nebo sběratelský význam“ za účelem určení, zda je toto vozidlo osvobozeno od daně, a nutil soud opřít se jen o rozhodnutí přijatá v tomto ohledu soukromou osobou, která je k tomu výlučně určena?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/60/EU ze dne 15. května 2014 o navracení kulturních statků neoprávněně vyvezených z území členského státu a o změně nařízení (EU) č. 1024/2012 (přepracované znění) (Úř. věst. L 159, 28.5.2014, s. 1).

         (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/53/ES ze dne 18. září 2000 o vozidlech s ukončenou životností (Úř. věst. L 269, 21.10.2000, s. 34).

         (3)  Směrnice Rady 2000/43/ES ze dne 29. června 2000, kterou se zavádí zásada rovného zacházení s osobami bez ohledu na jejich rasu nebo etnický původ (Úř. věst. L 180, 19.7.2000, s. 22).


title: Věc C-478/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte suprema di cassazione (Itálie) dne 19. června 2019 – UBS Real Estate Kapitalanlagegesellschaft mbH v. Agenzia delle Entrate

text:
               21.10.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 357/9

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte suprema di cassazione (Itálie) dne 19. června 2019 – UBS Real Estate Kapitalanlagegesellschaft mbH v. Agenzia delle Entrate
      (Věc C-478/19)
      (2019/C 357/12)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Corte suprema di cassazione

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: UBS Real Estate Kapitalanlagegesellschaft mbH

         Žalovaná: Agenzia delle Entrate

         Předběžná otázka

      Brání unijní právo - a zejména ustanovení Smlouvy v oblasti svobody usazování a volného pohybu kapitálu, jak jsou vykládána Soudním dvorem - uplatnění ustanovení vnitrostátního práva, jako je ustanovení uvedené v čl. 35 odst. 10-b nařízení vlády s mocí zákona č. 223/2006 (v rozsahu, v němž vyhrazuje daňové zvýhodnění ve vztahu k daním ze zápisu hypotéky a daním z převodu nemovitostí a podniků uzavřeným nemovitostním investičním fondům)?


title: Věc C-481/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte costituzionale (Itálie) dne 21. června 2019 – DB v. Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob)

text:
               21.10.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 357/10

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte costituzionale (Itálie) dne 21. června 2019 – DB v. Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob)
      (Věc C-481/19)
      (2019/C 357/14)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Corte costituzionale

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatel: DB

         Odpůrkyně: Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob)

         Předběžné otázky

                  1)

                  Musí být čl. 14 odst. 3 směrnice 2003/6/ES (1), jelikož je stále použitelný ratione temporis, a čl. 30 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) č. 596/2014 (2) vykládány v tom smyslu, že umožňují členskému státu, aby nesankcionoval osobu, která odmítá odpovědět na otázky příslušného orgánu, ze kterých může vyplynout její odpovědnost za protiprávní jednání sankcionované správními sankcemi „trestní“ povahy?

                  2)

                  v případě záporné odpovědi na tuto první otázku, jsou čl. 14 odst. 3 směrnice 2003/6/ES, jelikož je stále použitelný ratione temporis, a čl. 30 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) č. 596/2014 slučitelné s články 47 a 48 Listiny základních práv Evropské unie, a to ve světle judikatury Evropského soudu pro lidská práva v oblasti článku 6 EÚLP a ústavních tradic společných členským státům, v rozsahu, v němž ukládají sankcionovat také osobu, která odmítá odpovědět na otázky příslušného orgánu, ze kterých může vyplynout její odpovědnost za protiprávní jednání sankcionované správními sankcemi „trestní“ povahy?“

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/6/ES ze dne 28. ledna 2003 o obchodování zasvěcených osob a manipulaci s trhem (zneužívání trhu) (Úř. věst. 2003, L 96, s. 16).

         (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 596/2014 ze dne 16. dubna 2014 o zneužívání trhu (nařízení o zneužívání trhu) a o zrušení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/6/ES a směrnic Komise 2003/124/ES, 2003/125/ES a 2004/72/ES. (Úř. věst. 2014, L 173, s. 1).


title: Věc C-496/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Commissione tributaria regionale della Campania (Itálie) dne 25. června 2019 – Antonio Capaldo SpA v. Agenzia delle dogane e dei monopoli – Ufficio delle dogane di Salerno

text:
               21.10.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 357/11

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Commissione tributaria regionale della Campania (Itálie) dne 25. června 2019 – Antonio Capaldo SpA v. Agenzia delle dogane e dei monopoli – Ufficio delle dogane di Salerno
      (Věc C-496/19)
      (2019/C 357/15)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Commissione tributaria regionale della Campania

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně a navrhovatelka: Antonio Capaldo SpA

         Žalovaná: Agenzia delle dogane e dei monopoli – Ufficio delle dogane di Salerno

         Předběžná otázka

      Brání fyzické ověření zboží uskutečněné při jeho dovozu zahájení řízení o přezkumu celního výměru podle článku 78 nařízení (EHS) č. 2913/92 (1), kterým se vydává celní kodex Společenství?“

         (1)  Nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 302, 19.10.1992, s. 1).


title: Věc C-497/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Audiencia Provincial de Zaragoza (Španělsko) dne 26. června 2019 – Ibercaja Banco, S.A., v. SO a TP

text:
               21.10.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 357/11

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Audiencia Provincial de Zaragoza (Španělsko) dne 26. června 2019 – Ibercaja Banco, S.A., v. SO a TP
      (Věc C-497/19)
      (2019/C 357/16)
      Jednací jazyk: španělština

         Předkládající soud

      Audiencia Provincial de Zaragoza

         Účastníci původního řízení

         Odvolatelka: Ibercaja Banco, S.A.

         Odpůrci v odvolacím řízení: SO a TP

         Předběžné otázky

                  1)

                  Je s unijním právem slučitelná vnitrostátní právní úprava, z níž vyplývá, že pokud určité zneužívající ujednání nebylo zrušeno v rámci počátečního soudního přezkumu z úřední povinnosti při nařízení výkonu exekučního titulu, tento přezkum brání tomu, aby je později tentýž soud mohl posoudit z úřední povinnosti, pokud již od počátku existovaly informace o právním a skutkovém stavu, přestože v rámci počátečního přezkumu nebyla ve výroku ani v odůvodnění vyjádřena žádná úvaha o platnosti těchto ujednání?

                  2)

                  Může povinný v případě, kdy již existují informace o právním a skutkovém stavu, jež vymezují zneužívající povahu ujednání ve spotřebitelské smlouvě, a kdy tuto povahu nenamítá v incidenčním řízení o námitce, kterou pro tyto účely může podle zákona vznést, po rozhodnutí o této incidenční námitce znovu zahájit nové incidenční řízení za účelem vyjasnění zneužívající povahy dalšího nebo dalších ujednání, když ji mohl namítat již na počátku v řádném postupu určeném zákonem? Konečně, dochází k prekluzi, která spotřebiteli brání v možnosti znovu namítnout zneužívající povahu jiného ujednání v tomtéž vykonávacím řízení, a dokonce i v pozdějším nalézacím řízení?

                  3)

                  Bude-li posouzen jako slučitelný s unijním právem závěr, že účastník není oprávněn k zahájení druhého nebo dalšího incidenčního řízení k posouzení zneužívající povahy ujednání, kterou mohl namítat již dříve, protože nezbytné informace o právním a skutkovém stavu již existovaly, může taková okolnost odůvodnit postup, v kterém by soud, vědom si této zneužívající povahy, mohl využít svého oprávnění a provést přezkum z úřední povinnosti?


title: Věc C-499/19 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 28. června 2019 Victorem Lupu proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 30. dubna 2019 ve věci T-558/18, Lupu v. EUIPO - Et Djili Soy Dzhihangir Ibryam (Djili DS)

text:
               21.10.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 357/12

      Kasační opravný prostředek podaný dne 28. června 2019 Victorem Lupu proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 30. dubna 2019 ve věci T-558/18, Lupu v. EUIPO - Et Djili Soy Dzhihangir Ibryam (Djili DS)
      (Věc C-499/19 P)
      (2019/C 357/17)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Victor Lupu (zástupkyně: P.A. Acsinte, advokátka)

         Další účastníci řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO), Et Djili Soy Dzhihangir Ibryam
      Usnesením ze dne 5. září 2019 Soudní dvůr (šestý senát) rozhodl o tom, že je kasační opravný prostředek nepřípustný.


title: Věc C-505/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgericht Wiesbaden (Německo) dne 3. července 2019 – WS v. Spolková republika Německo

text:
               21.10.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 357/12

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgericht Wiesbaden (Německo) dne 3. července 2019 – WS v. Spolková republika Německo
      (Věc C-505/19)
      (2019/C 357/18)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Verwaltungsgericht Wiesbaden

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: WS

         Žalovaná: Spolková republika Německo

         Předběžné otázky

                  1.

                  Má se článek 54 ÚPSD (1) ve spojení s článkem 50 Listiny základních práv Evropské unie (dále jen „Listina“) vykládat tak, že je ve všech smluvních státech Dohody ze dne 14. června 1985 mezi vládami států Hospodářské unie Beneluxu, Spolkové republiky Německo a Francouzské republiky o postupném odstraňování kontrol na společných hranicích (schengenské acquis podle článku 1 odstavec 2 rozhodnutí Rady 1999/435/ES ze dne 20. května 1999, Úř. věst. 2000, L 239, s. 13, dále jen „ÚPSD“) zakázáno již samotné zahájení trestního řízení pro tentýž čin, pokud německé státní zastupitelství poté, co obviněný splnil určité povinnosti a zejména zaplatil určitou peněžitou částku stanovenou státním zastupitelstvím, zastaví zahájené trestní řízení?

                  2.

                  Zakazuje čl. 21 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie (ve znění upraveném dne 7. června 2016, Úř. věst. 2016, C 202, s. 1, 47; dále jen „SFEU“) členským státům, aby vyhověly žádostem o zadržení, které podaly třetí země prostřednictvím mezinárodní organizace jako je Mezinárodní organizace kriminální policie - Interpol, pokud je osoba, které se žádost týká, občanem Evropské unie a členský stát, jehož je tato osoba státním příslušníkem, informoval mezinárodní organizaci, a tím také ostatní členské státy, o pochybnostech ohledně souladu této žádosti o zadržení se zákazem dvojího trestu?

                  3.

                  Brání čl. 21 odst. 1 SFEU samotnému zahájení trestních řízení a dočasnému zadržení v členských státech, jejichž není dotčená osoba státním příslušníkem, pokud je toto zadržení v rozporu se zákazem dvojího trestu?

                  4.

                  Mají se čl. 4 odst. 1 písm. a) a čl. 8 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/680 (2) ve spojení s článkem 54 ÚPSD a článkem 50 Listiny vykládat tak, že členské státy jsou povinny přijmout takovou právní úpravu, která zajistí, že red notices vydaná Mezinárodní organizací kriminální policie - Interpol, která mají vést k dalšímu trestnímu řízení, nebudou v žádném smluvním státě Dohody ze dne 14. června 1985 mezi vládami států Hospodářské unie Beneluxu, Spolkové republiky Německo a Francouzské republiky o postupném odstraňování kontrol na společných hranicích (Úř. věst. 2000, L 239, s. 13) dále zpracovávána, pokud předchozí řízení má za následek zastavení trestního stíhání s konečnou platností?

                  5.

                  Má mezinárodní organizace jako Mezinárodní organizace kriminální policie - Interpol - odpovídající úroveň ochrany údajů, jestliže nebylo vydáno rozhodnutí o odpovídající ochraně podle článku 36 směrnice 2016/680 a/nebo neexistují vhodné záruky podle článku 37 směrnice 2016/680?

                  6.

                  Smí členské státy dále zpracovávat údaje, které nechaly třetí země zapsat do oznámení o hledané osobě (red notice) vydaného Mezinárodní organizací kriminální policie - Interpol, jen tehdy, pokud třetí země s oznámením o hledané osobě spojí žádost o zadržení a vydání a požádá o provedení zadržení, které není v rozporu s evropským právem, zejména se zákazem dvojího trestu?

         (1)  Úmluva k provedení Schengenské dohody ze dne 14. června 1985 mezi vládami států Hospodářské unie Beneluxu, Spolkové republiky Německo a Francouzské republiky o postupném odstraňování kontrol na společných hranicích (Úř. věst. 2000, L 239, s. 19).

         (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/680 ze dne 27. dubna 2016 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů příslušnými orgány za účelem prevence, vyšetřování, odhalování či stíhání trestných činů nebo výkonu trestů, o volném pohybu těchto údajů a o zrušení rámcového rozhodnutí Rady 2008/977/SVV (Úř. věst. 2016, L 119, s. 89)


title: Věc C-512/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itálie) dne 3. července 2019 – Go Sun Srl, Malby Energy 4 Srl v. Ministero dello Sviluppo Economico a další

text:
               21.10.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 357/13

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itálie) dne 3. července 2019 – Go Sun Srl, Malby Energy 4 Srl v. Ministero dello Sviluppo Economico a další
      (Věc C-512/19)
      (2019/C 357/19)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Go Sun Srl, Malby Energy 4 Srl

         Žalovaní: Ministero dello Sviluppo Economico, Ministero dell’Economia e delle Finanze, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Autorità di Regolazione per l’Energia, Reti e Ambiente, Gestore dei Servizi Energetici SpA - GSE

         Předběžná otázka

      Brání unijní právo použití takového vnitrostátního ustanovení, jako je ustanovení čl. 26 odst. 3 nařízení vlády s mocí zákona č. 91/2014 přeměněného zákonem č. 116/2014, které významným způsobem snižuje platbu pobídek, které již byly přiznány na základě zákona a stanoveny na základě příslušných dohod podepsaných výrobci elektřiny fotovoltaickou přeměnou s Gestore dei servizi energetici s.p.a., veřejnou společností pověřenou výkonem této funkce;
      zejména, je toto vnitrostátní ustanovení slučitelné s obecnými zásadami unijního práva legitimního očekávání, právní jistoty, loajální spolupráce a užitečného účinku; s články 16 a 17 Listiny základních práv Evropské unie; se směrnicí 2009/28/ES (1) a s právní úpravou režimů podpory stanovených v této směrnici; s čl. 216 odst. 2 SFEU, zejména ve vztahu ke Smlouvě o energetické chartě?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/28/ES ze dne 23. dubna 2009 o podpoře využívání energie z obnovitelných zdrojů a o změně a následném zrušení směrnic 2001/77/ES a 2003/30/ES (Úř. věst. L 140, 5.6.2009, s. 16).


title: Věc C-517/19 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 8. července 2019 Maria Alvarez y Bejarano a další proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 30. dubna 2019 ve spojených věcech T-516/16 a T-536/16, Alvarez y Bejarano a další v. Komise

text:
               21.10.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 357/14

      Kasační opravný prostředek podaný dne 8. července 2019 Maria Alvarez y Bejarano a další proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 30. dubna 2019 ve spojených věcech T-516/16 a T-536/16, Alvarez y Bejarano a další v. Komise
      (Věc C-517/19 P)
      (2019/C 357/20)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek: Maria Alvarez y Bejarano, Ana-Maria Enescu, Lucian Micu, Angelica Livia Salanta, Svetla Shulga, Soldimar Urena de Poznanski, Angela Vakalis, Luz Anamaria Chu, Marli Bertolete, Maria Castro Capcha, Hassan Orfe El, Evelyne Vandevoorde (zástupci: S. Orlandi, T. Martin, advokáti)

         Další účastníci řízení: Evropská komise, Rada Evropské unie, Evropský parlament

         Návrhová žádání účastníků řízení podávajících kasační opravný prostředek

      Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelé“) navrhují, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušil napadený rozsudek;

                  —

                  zrušil rozhodnutí již neposkytnout navrhovatelům od roku 2014 dobu na cestu a náhradu ročních cestovních výdajů;

                  —

                  uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Navrhovatelé uvádí, že napadený rozsudek je stižen několika právními vadami.
      Zaprvé, Tribunál se dopustil v bodech 67 a 75 rozsudku nesprávného právního posouzení, když omezil rozsah soudního přezkumu, který má provést v „jasných“ případech.
      Zadruhé, Tribunál se dopustil v bodech 70 až 73 rozsudku nesprávného právního posouzení, když rozhodl, že navrhovatelé se nenachází ve srovnatelné situaci jako úředníci, jejichž nárok na dobu na cestu a náhradu jejich ročních cestovních výdajů byl zachován.
      Zatřetí, Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když v bodech 69 a 80 až 86 rozsudku rozhodl, že sporná právní úprava neporušuje zásadu proporcionality.


title: Věc C-518/19 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 8. července 2019 Jakov Ardalic a další proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 30. dubna 2019 ve spojených věcech T-523/16 a T-542/16, Ardalic a další v. Rada

text:
               21.10.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 357/15

      Kasační opravný prostředek podaný dne 8. července 2019 Jakov Ardalic a další proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 30. dubna 2019 ve spojených věcech T-523/16 a T-542/16, Ardalic a další v. Rada
      (Věc C-518/19 P)
      (2019/C 357/21)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek: Jakov Ardalic, Liliana Bicanova, Monica Brunetto, Claudia Istoc, Sylvie Jamet, Despina Kanellou, Christian Stouraitis, Abdelhamid Azbair, Abdel Bouzanih, Bob Kitenge Ya Musenga, El Miloud Sadiki, Cam Tran Thi (zástupci: S. Orlandi, T. Martin, advokáti)

         Další účastníci řízení: Rada Evropské unie, Evropský parlament

         Návrhová žádání účastníků řízení podávajících kasační opravný prostředek

      Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelé“) navrhují, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušil napadený rozsudek;

                  —

                  zrušil rozhodnutí již neposkytnout navrhovatelům od roku 2014 dobu na cestu a náhradu ročních cestovních výdajů;

                  —

                  uložil Radě náhradu nákladů řízení.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Navrhovatelé uvádí, že napadený rozsudek je stižen několika právními vadami.
      Zaprvé, Tribunál se dopustil v bodech 65 a 73 rozsudku nesprávného právního posouzení, když omezil rozsah soudního přezkumu, který má provést v „jasných“ případech.
      Zadruhé, Tribunál se dopustil v bodech 68 až 71 rozsudku nesprávného právního posouzení, když rozhodl, že navrhovatelé se nenachází ve srovnatelné situaci jako úředníci, jejichž nárok na dobu na cestu a náhradu jejich ročních cestovních výdajů byl zachován.
      Zatřetí, Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když v bodech 67 a 78 až 84 rozsudku rozhodl, že sporná právní úprava neporušuje zásadu proporcionality.


title: Věc C-538/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel Constanța (Rumunsko) dne 10. července 2019 – TS, UT, VU v. Casa Națională de Asigurări de Sănătate, Casa de Asigurări de Sănătate Constanța

text:
               21.10.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 357/16

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel Constanța (Rumunsko) dne 10. července 2019 – TS, UT, VU v. Casa Națională de Asigurări de Sănătate, Casa de Asigurări de Sănătate Constanța
      (Věc C-538/19)
      (2019/C 357/22)
      Jednací jazyk: rumunština

         Předkládající soud

      Curtea de Apel Constanța

         Účastníci původního řízení

         Žalobci-navrhovatelé: TS, UT, VU

         Žalované-odpůkyně: Casa Națională de Asigurări de Sănătate, Casa de Asigurări de Sănătate Constanța

         Předběžné otázky

                  1)

                  Lze skutečnost, že léčba, se kterou pojištěná osoba souhlasila, byla předepsána pouze lékařem jiného členského státu, než je členský stát, ve kterém má pojištěná osoba bydliště, postavit na roveň urgentní situaci, jak vyplývá z bodu 45 rozsudku ve věci C-173/09 (Elchinov), anebo představuje případ objektivní nemožnosti vyžádat si povolení stanovené v čl. 20 odst. 1 a 2 nařízení (ES) č. 883/2004 (1), které může být základem pro úplnou náhradu výdajů vynaložených při podstoupení vhodné léčby (nemocniční péče) v jiném členském státě, než je členský stát, ve kterém má pojištěná osoba bydliště, a to s přihlédnutím k tomu, že diagnóza a samotná potřeba naléhavě uskutečnit léčbu byly potvrzeny lékařem patřícím do systému zdravotního pojištění členského státu, ve kterém má [pojištěná osoba] bydliště, který však doporučil jinou léčbu, než byla léčba, se kterou pojištěná osoba vyslovila souhlas z důvodů, které lze ze strany této osoby považovat za relevantní, jež vykazuje přinejmenším stejný stupeň účinnosti, ale má tu výhodu, že nezpůsobuje zdravotní postižení?

                  2)

                  V případě kladné odpovědi na první otázku, je pojištěná osoba, poté co jí byla lékařem zařazeným do systému zdravotního pojištění členského státu, ve kterém má [pojištěná osoba] bydliště, stanovena diagnóza a léčba, kterou z důvodů, které lze považovat za relevantní, odmítne a přesune se do jiného členského státu za účelem vyslechnutí druhého lékařského názoru, který stanoví uskutečnění jiné léčby, jež představuje přinejmenším stejný stupeň účinnosti, ale má tu výhodu, že nezpůsobuje zdravotní postižení, což je léčba, se kterou pojištěná osoba souhlasí a která splňuje požadavky stanovené v čl. 20 odst. 2 druhé větě nařízení (ES) č. 883/2004, rovněž povinna požádat o povolení stanovené v čl. 20 odst. 1 výše uvedeného nařízení, aby měla nárok na náhradu nákladů vynaložených na posledně uvedenou léčbu?

                  3)

                  Brání článek 56 SFEU a čl. 20 odst. 1 a 2 nařízení (ES) č. 883/2004 takové vnitrostátní právní úpravě, která na jedné straně podřizuje povolení příslušné instituce k podstoupení vhodné léčby (nemocniční péče) v jiném členském státě, než je členský stát, ve kterém má [pojištěná osoba] bydliště, vypracování lékařské zprávy pouze ze strany lékaře, který vykonává svou činnost v systému zdravotního pojištění členského státu, ve kterém má [pojištěná osoba] bydliště, na základě doporučení primáře příslušné instituce tohoto členského státu, i když léčba, se kterou pojištěná osoba souhlasila z důvodů, které lze považovat za relevantní, vzhledem k tomu, že má tu výhodu, že nezpůsobuje zdravotní postižení, je předepsána pouze lékařem z jiného členského státu, kdy se jedná o druhý lékařský názor, a na druhé straně v rámci přístupného a předvídatelného postupu z lékařského hlediska nezaručuje efektivní analýzu, v rámci systému zdravotního pojištění členského státu, ve kterém má [pojištěná osoba] bydliště, možnosti uplatnění tohoto druhého lékařského názoru vyjádřeného v jiném členském státě?

                  4)

                  V případě kladné odpovědi na první a třetí otázku, má pojištěná osoba nebo její dědici, v závislosti na splnění dvou požadavků stanovených v čl. 20 odst. 2 druhé větě nařízení (ES) č. 883/2004, právo získat od příslušné instituce členského státu, ve kterém má bydliště pojištěná osoba, úplnou náhradu výdajů vynaložených na léčbu uskutečněnou v jiném členském státě?

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 883/2004 ze dne 29. dubna 2004 o koordinaci systémů sociálního zabezpečení. (Úř. věst. L 166, 30.4.2004, s. 1).


title: Věc C-544/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Administrativen săd Blagojevgrad (Bulharsko) dne 17. července 2019 – „ECOTEX BULGARIA“ EOOD v. Teritorialna direkcija na Nacionalna agencija za prichodite, Sofie

text:
               21.10.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 357/17

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Administrativen săd Blagojevgrad (Bulharsko) dne 17. července 2019 – „ECOTEX BULGARIA“ EOOD v. Teritorialna direkcija na Nacionalna agencija za prichodite, Sofie
      (Věc C-544/19)
      (2019/C 357/23)
      Jednací jazyk: bulharština

         Předkládající soud

      Administrativen săd Blagojevgrad

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelka:„ECOTEX BULGARIA“ EOOD

         Odpůrce: Teritorialna direkcija na Nacionalna agencija za prichodite, Sofie

         Předběžné otázky

      První otázka:
      Musí být článek 63 SFEU vykládán v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je právní úprava dotčená v původním řízení, podle níž smí být tuzemské platby od výše 10 000 leva (BGN) prováděny pouze bankovním převodem nebo vkladem na účet a která omezuje hotovostní výplaty dividend z nerozděleného zisku od výše 10 000 BGN? V případě, že článek 63 SFEU této právní úpravě nebrání: Je takové omezení odůvodněno cíli směrnice (EU) 2015/849 (1)?
      Druhá otázka:
      Musí být čl. 2 odst. 1 směrnice (ЕU) 2015/849 ve spojení s šestým bodem odůvodnění a články 4 a 5 této směrnice vykládán v tom smyslu, že nebrání takovému obecnému vnitrostátnímu ustanovení, jako je ustanovení dotčené v původním řízení, podle nějž smí být tuzemské platby od výše 10 000 BGN prováděny pouze bankovním převodem nebo vkladem na účet a která nepřihlíží k osobě nebo důvodu hotovostní platby a současně zahrnuje všechny hotovostní platby mezi fyzickými a právnickými osobami?

                  1)

                  V případě kladné odpovědi na tuto otázku: Umožňuje čl. 2 odst. 1 bod 3 písm. e) směrnice (ЕU) 2015/849 ve spojení s šestým bodem odůvodnění a články 4 a 5 této směrnice členským státům přijmout další obecná omezení tuzemských hotovostních plateb formou takového vnitrostátního ustanovení, jako je ustanovení dotčené v původním řízení, podle nějž smí být tuzemské platby od výše 10 000 BGN prováděny pouze bankovním převodem nebo vkladem na účet, je-li důvodem hotovostní platby „nerozdělený zisk“ (dividendy)?

                  2)

                  V případě kladné odpovědi na tuto otázku: Umožňuje čl. 2 odst. 1 bod 3 písm. e) směrnice (ЕU) 2015/849 ve spojení s šestým bodem odůvodnění článku 5 této směrnice členským státům přijmout omezení tuzemských hotovostních plateb formou takového vnitrostátního ustanovení, jako je ustanovení dotčené v původním řízení, podle nějž smí být tuzemské platby od výše 10 000 BGN prováděny pouze bankovním převodem nebo vkladem na účet, je-li prahová hodnota nižší než 10 000 eur?

            Třetí otázka:
      Musí být čl. 58 odst. 1 a čl. 60 odst. 4 směrnice (ЕU) 2015/849 ve spojení s čl. 49 odst. 3 Listiny základních svobod Evropské unie vykládány v tom smyslu, že brání takovému vnitrostátnímu ustanovení, jako je ustanovení dotčené v původním řízení, které stanoví správní sankci za porušení omezení hotovostních plateb paušální částkou a neumožňuje odstupňované vyměření sankce při zohlednění konkrétních relevantních okolností?

                  1)

                  V případě, že tato otázka bude zodpovězena tak, že čl. 58 odst. 1 a čl. 60 odst. 4 směrnice (ЕU) 2015/849 při zohlednění čl. 49 odst. 3 Listiny základních práv Evropské unie nebrání takovému vnitrostátnímu ustanovení, jako je ustanovení dotčené v původním řízení, které stanoví správní sankci za porušení omezení hotovostních plateb paušální částkou, musí být článek 58 a čl. 60 odst. 4 směrnice 2015/849 při zohlednění zásady efektivity a práva na účinnou právní ochranu podle článku 47 Listiny vykládány v tom smyslu, že brání takovému vnitrostátnímu ustanovení, jako je ustanovení dotčené v původním řízení, které omezuje soudní přezkum, jestliže toto ustanovení nepřipouští, aby soud v případě podání opravného prostředku [proti uložené sankci] stanovil správní sankci přiměřenou konkrétním okolnostem, která je nižší, než stanovená minimální částka?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2015/849 ze dne 20. května 2015 o předcházení využívání finančního systému k praní peněz nebo financování terorismu, o změně nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 648/2012 a o zrušení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/60/ES a směrnice Komise 2006/70/ES (Text s významem pro EHP) (Úř. věst. 2015, L 141, s. 73).


title: Věc C-553/19 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 18. července 2019 International Tax Stamp Association Ltd (ITSA) proti usnesení Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 16. května 2019 ve věci T-396/18, ITSA v. Komise

text:
               21.10.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 357/18

      Kasační opravný prostředek podaný dne 18. července 2019 International Tax Stamp Association Ltd (ITSA) proti usnesení Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 16. května 2019 ve věci T-396/18, ITSA v. Komise
      (Věc C-553/19 P)
      (2019/C 357/24)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Tax Stamp Association Ltd (ITSA) (zástupce: F. Scanvic, advokát)

         Další účastnice řízení: Evropská komise

         Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušil usnesení Tribunálu Evropské unie ze dne 16. května 2019 ve věci ITSA v. Komise (T-396/18) a uznal aktivní legitimaci navrhovatelky a její právní zájem na podání žaloby;

                  —

                  zrušil nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) 2018/573 ze dne 15. prosince 2017 o klíčových prvcích smluv o uchovávání údajů, jež mají být uzavírány v rámci systému sledovatelnosti tabákových výrobků (1), prováděcí nařízení Komise (EU) 2018/574 ze dne 15. prosince 2017 o technických normách pro zavedení a provoz systému sledovatelnosti tabákových výrobků (2) a prováděcí rozhodnutí Komise (EU) 2018/576 ze dne 15. prosince 2017 o technických normách pro bezpečnostní prvky používané na tabákové výrobky (3).

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Navrhovatelka v zásadě tvrdí, že Tribunál ji nepřiznal právní zájem na podání žaloby proti nařízení v přenesené pravomoci 2018/573, prováděcímu nařízení 2018/574 a prováděcímu rozhodnutí 2018/576. Tribunál tedy neprávem odmítl jako nepřípustnou žalobu na neplatnost podanou žalobkyní proti těmto třem aktům Komise.
      Podle názoru navrhovatelky se jí dvě napadená nařízení týkají přímo, jakož i jejích členů. Další kritéria článku 263 SFEU jsou všechna splněna. Navíc, i když podstatná část napadeného rozhodnutí vyžaduje prováděcí akty ze strany členských států, není tomu tak v případě čl. 3 odst. 2 uvedeného rozhodnutí, který omezuje využití nezávislé třetí strany pouze pro jeden z ověřovacích elementů, které se mají použít na tabákové výrobky. Toto posledně uvedené ustanovení postačuje samo o sobě.
      Pokud jde o věc samotnou, navrhovatelka tvrdí, že napadené akty jsou v rozporu s článkem 8 Protokolu o odstranění nezákonného obchodu s tabákovými výrobky (4). Toto ustanovení zakazuje, aby bylo označování tabákových výrobků svěřeno tabákovému průmyslu, ačkoliv tři napadené akty Komise činí právě toto. Navrhovatelka doplňuje, že výše uvedený protokol, ačkoliv ještě nevstoupil v platnost, byl podepsán a uzavřený Unií, takže Unii zakazuje přijímat akty v rozporu s uvedeným protokolem.
      Okolnost, že směrnice 2014/40/EU (5) nezakazuje výslovně svěřit dotčené operace tabákovému průmyslu je irelevantní, jelikož zaprvé tato směrnice může a musí být vykládána v souladu s uvedeným protokolem a zadruhé, i za předpokladu, že by takový výklad nebyl možný, směrnice sama by byla v rozporu s uvedeným protokolem a tedy s evropskými smlouvami.

         (1)  Úř. věst. 2018, L 96, s. 1.

         (2)  Úř. vest. 2018, L 96, s. 7.

         (3)  Úř. vest.2018, L 96, s. 57.

         (4)  První protokol k Rámcové úmluvě Světové zdravotnické organizace o kontrole tabáku, přijatý v Soulu dne 12. listopadu 2012

         (5)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/40/EU ze dne 3. dubna 2014 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se výroby, obchodní úpravy a prodeje tabákových a souvisejících výrobků a o zrušení směrnice 2001/37 (Úř. věst. 2014, L 127, s. 1)


title: Věc C-554/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Kehl (Německo) dne 18. července 2019 – trestní řízení proti FU

text:
               21.10.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 357/19

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Kehl (Německo) dne 18. července 2019 – trestní řízení proti FU
      (Věc C-554/19)
      (2019/C 357/25)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Amtsgericht Kehl

         Účastník původního trestního řízení

      Staatsanwaltschaft Offenburg
      proti
      FU

         Předběžné otázky

                  1.

                  Musí být čl. 67 odst. 2 SFEU, jakož i články 22 a 23 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/399 ze dne 9. března 2016, kterým se stanoví kodex Unie o pravidlech upravujících přeshraniční pohyb osob (Schengenský hraniční kodex) (1), vykládány v tom smyslu, že brání vnitrostátní zákonné úpravě, která policejním orgánům dotčeného členského státu svěřuje pravomoc k tomu, aby v pásmu širokém 30 km od pozemní hranice tohoto členského státu s jinými smluvními státy Úmluvy k provedení Schengenské dohody ze dne 14. června 1985 mezi vládami států Hospodářské unie Beneluxu, Spolkové republiky Německo a Francouzské republiky o postupném odstraňování kontrol na společných hranicích, podepsané v Schengenu (Lucembursko) dne 19. června 1990, a k zabránění nebo ukončení nedovoleného vstupu na svrchované území tohoto členského státu nebo pobytu v něm nebo za účelem prevence určitých trestných činů, které směřují proti bezpečnosti hranice, zjišťovali totožnost každé osoby bez ohledu na její chování a existenci zvláštních okolností, a která je prostřednictvím ministerské vyhlášky doplněna následovně:

                              „a)

                              Přeshraniční trestná činnost je uskutečňována dynamicky (časově, místně a s použitím různých dopravních prostředků) a k jejímu potírání jsou tedy potřeba pružné policejní pravomoci. Výkon výše uvedené pravomoci ve výsledku směřuje k zabránění a ukončení přeshraniční trestné činnosti;

                              b)

                              Kontrolní opatření musí být uskutečňována v přesně vymezeném rámci výše uvedených kritérií článku 21 písm. a) Schengenského hraničního kodexu. Musí být koncipována tak, aby se jednoznačně lišila od systematických kontrol osob na vnějších hranicích a neměla stejný účinek jako kontroly na hranicích. Provádění těchto kontrolních opatření musí podléhat určitému rámci, aby bylo zajištěno, že jejich intenzita a četnost nebude rovnocenná hraničním kontrolám.

                              c)

                              Tento rámec má následující podobu:

                                          Kontrolní opatření nesmí být plánována natrvalo, nýbrž k nim dochází nepravidelně v různých časech, na různých místech a namátkově s ohledem na množství cestujících.

                                          Kontrolní opatření se neuskutečňují pouze u příležitosti překročení hranic. Dochází k nim na základě neustále aktualizovaných poznatků o situaci nebo zkušeností v oblasti ochrany hranic, které útvary spolkové policie rozvíjejí na základě vlastních informací o situaci nebo na základě informací jiných orgánů. Východiskem výkonu policejních opatření, jakož i jejich intenzity a četnosti jsou tedy obecné nebo konkrétní policejní informace nebo zkušenosti týkající se přeshraniční trestné činnosti, např. o často používaných dopravních prostředcích a trasách, o určitých způsobech chování, a rozbor dostupných informací o přeshraniční trestné činnosti, které pocházejí z vlastních zdrojů nebo od jiných orgánů.

                                          Vypracovávání kontrolních opatření je předmětem pravidelného služebního a odborného dohledu. Hlavní pravidla jsou obsažena v § 3 odst. 1 čtvrté větě Gemeinsame Geschäftsordnung der Bundesministerien (společný jednací řád spolkových ministerstev, zkráceně „GGO“) a v Grundsätze zur Ausübung der Fachaufsicht der Bundesministerien über den Geschäftsbereich (zásady výkonu odborného dohledu spolkových ministerstev nad jejich rezortem). Tato pravidla jsou pro oblast působnosti Bundespolizei (spolková policie, Německo) upřesněna v „Ergänzende Bestimmungen zur Ausübung der Dienst- und Fachaufsicht des BMI über die Bundespolizei“ (doplňující ustanovení o výkonu služebního a odborného dohledu Spolkového ministerstva vnitra nad spolkovou policií). Bundespolizeipräsidium (spolkové policejní prezidium, Německo) a jeho nadřízené orgány a útvary služebního a odborného dohledu upravily ve svých plánech rozdělení působnosti a provedly je prostřednictvím vlastních koncepcí.

                              d)

                              Za účelem zamezení několikanásobných kontrol mají být kontrolní opatření co nejvíce koordinována s ostatními orgány nebo musí být prováděna v rámci společných operací nebo jiných forem spolupráce.“?

                  2.

                  Musí být právo Evropské unie, a zejména čl. 4 odst. 3 druhý pododstavec [omissis] SEU, čl. 197 odst. 1 SFEU a čl. 291 odst. 1 SFEU, vykládáno v tom smyslu, že bez dalšího nebo na základě zvážení zájmu na trestním stíhání a zájmu obviněného brání použití poznatků nebo důkazů v trestním řízení, pokud byly získány na základě policejní kontroly obviněného, která je v rozporu s čl. 67 odst. 2 SFEU nebo s články 22 a 23 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/399 ze dne 9. března 2016, kterým se stanoví kodex Unie o pravidlech upravujících přeshraniční pohyb osob (Schengenský hraniční kodex)?

         (1)  Úř. věst,. 2016, L 77, s. 1.


title: Věc C-555/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Stuttgart (Německo) dne 19. července 2019 – Fussl Modestraße Mayr GmbH v. SevenOne Media GmbH

text:
               21.10.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 357/21

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Stuttgart (Německo) dne 19. července 2019 – Fussl Modestraße Mayr GmbH v. SevenOne Media GmbH
      (Věc C-555/19)
      (2019/C 357/26)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Landgericht Stuttgart

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: Fussl Modestraße Mayr GmbH

         Žalovaná: SevenOne Media GmbH

         Předběžné otázky

                  1.

                  Musí být

                              a)

                              čl. 4 odst. 1 směrnice 2010/13/EU (1),

                              b)

                              unijněprávní zásada rovnosti a

                              c)

                              pravidla uvedená v článku 56 SFEU týkající se volného pohybu služeb, vykládány v tom smyslu, že brání úpravě ve vnitrostátním právu, která zakazuje regionální šíření reklamy v rozhlasovém a televizním vysílání s povolením pro celý členský stát?

                  2.

                  Je nutno první otázku posoudit odchylně, pokud vnitrostátní právo umožňuje zákonnou úpravu, podle níž lze regionální šíření reklamy připustit zákonem, a v tomto případě je regionální šíření reklamy možné s úředním povolením, které je k tomu dále zapotřebí?

                  3.

                  Je nutno první otázku posoudit odchylně, pokud možnost připustit regionální reklamu, popsaná ve druhé otázce, není ve skutečnosti využívána a regionální reklama je proto zcela zakázána?

                  4.

                  Musí být článek 11 Listiny základních práv Evropské unie s ohledem na článek 10 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod, jakož i na judikaturu Evropského soudu pro lidská práva, zejména zásada plurality informací, vykládán v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jaká je popsána v první, druhé a třetí otázce?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2010/13/EU ze dne 10. března 2010 o koordinaci některých právních a správních předpisů členských států upravujících poskytování audiovizuálních mediálních služeb (směrnice o audiovizuálních mediálních službách) (Úř. věst. 2010, L 95, s. 1).


title: Věc C-595/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itálie) dne 23. července 2019 – Fototre Srl v. Ministero dello Sviluppo Economico a další

text:
               21.10.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 357/23

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itálie) dne 23. července 2019 – Fototre Srl v. Ministero dello Sviluppo Economico a další
      (Věc C-595/19)
      (2019/C 357/28)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Fototre Srl

         Žalovaní: Ministero dello Sviluppo Economico, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Gestore dei servizi energetici (GSE) SpA

         Předběžné otázky

      Brání právo Evropské unie použití takového vnitrostátního ustanovení, jako je čl. 26 odst. 2 a 3 nařízení s mocí zákona č. 91/2014, přeměněného na zákon zákonem č. 116/2014, které významným způsobem snižuje nebo zpožďuje platbu pobídek, které již byly přiznány na základě zákona a stanoveny na základě příslušných dohod podepsaných výrobci elektřiny fotovoltaickou přeměnou s Gestore dei servizi energetici s.p.a., veřejnou společností pověřenou výkonem této funkce?
      Je toto vnitrostátní ustanovení zejména slučitelné s obecnými zásadami unijního práva legitimního očekávání, právní jistoty, loajální spolupráce a užitečného účinku; s články 16 a 17 Listiny základních práv Evropské unie; se směrnicí 2009/28/ES (1) a s právní úpravou režimů podpory stanovených v této směrnici; s čl. 216 odst. 2 SFEU, zejména ve vztahu ke Smlouvě o energetické chartě?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/28/ES ze dne 23. dubna 2009 o podpoře využívání energie z obnovitelných zdrojů a o změně a následném zrušení směrnic 2001/77/ES a 2003/30/ES (Úř. věst. L 140, 5.6.2009, s. 16).


title: Věc C-600/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Audiencia Provincial de Zaragoza (Španělsko) dne 6. srpna 2019 – MA v. Ibercaja Banco, SA

text:
               21.10.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 357/23

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Audiencia Provincial de Zaragoza (Španělsko) dne 6. srpna 2019 – MA v. Ibercaja Banco, SA
      (Věc C-600/19)
      (2019/C 357/29)
      Jednací jazyk: španělština

         Předkládající soud

      Audiencia Provincial de Zaragoza

         Účastníci původního řízení

         Odvolatel: MA

         Odpůrkyně: Ibercaja Banco, SA

         Další účastník řízení: PO

         Předběžné otázky

                  1)

                  Je se zásadou efektivity stanovenou v čl. 6 odst. 1 směrnice Rady 93/13/EHS, (1) jak ji vykládá Soudní dvůr Evropské unie, slučitelná vnitrostátní právní úprava, z níž vyplývá, že pokud určité zneužívající ujednání nebylo zrušeno v rámci počátečního soudního přezkumu z úřední povinnosti při nařízení výkonu exekučního titulu [negativní kontrola platnosti jeho ustanovení], brání tento přezkum tomu, aby je později tentýž soud mohl posoudit z úřední povinnosti, pokud již od počátku existovaly informace o právním a skutkovém stavu, přestože v rámci tohoto počátečního přezkumu nebyla ve výroku ani v odůvodnění vyjádřena nijak zmíněna platnost jeho ustanovení?

                  2)

                  Může povinný v případě, kdy již existují informace o právním a skutkovém stavu, jež vymezují zneužívající povahu ujednání ve spotřebitelské smlouvě, a kdy tuto povahu nenamítá v incidenčním řízení o námitce stanoveném pro tyto účely zákonem, po rozhodnutí o této incidenční námitce znovu zahájit nové incidenční řízení za účelem vyjasnění zneužívající povahy dalšího nebo dalších ujednání, když ji mohl namítat již na počátku v řádném postupu určeném zákonem? Stručně řečeno, dochází k prekluzi, která spotřebiteli brání v možnosti znovu namítnout zneužívající povahu jiného ujednání v tomtéž vykonávacím řízení, a dokonce i v pozdějším nalézacím řízení?

                  3)

                  Bude-li posouzen jako slučitelný se směrnicí 93/13 závěr, že účastník není oprávněn k zahájení druhého nebo dalšího incidenčního řízení k posouzení zneužívající povahy ujednání, kterou mohl namítat již dříve, protože nezbytné informace o právním a skutkovém stavu již existovaly, může taková okolnost odůvodnit postup, v kterém by soud, vědom si této zneužívající povahy, mohl využít svého oprávnění a provést přezkum z úřední povinnosti?

                  4)

                  V případě udělení příklepu a vydražení nemovitosti, případně ve prospěch samotného věřitele, a poté, co došlo k převodu vlastnictví nemovitosti poskytnuté jako zástava, která již byla realizována, je s evropským právem slučitelný výklad, podle kterého poté, co byl proces ukončen a bylo dosaženo jím sledovaného cíle, to znamená realizace zástavy, je možné, aby dlužník podával nové incidenční námitky za účelem určení neplatnosti některého zneužívajícího jednání s dopadem na vykonávací řízení, nebo zda je možné, aby po uvedeném převodu vlastnictví, který může být ve prospěch věřitele a který byl zapsán do katastru nemovitostí, soud provedl přezkum z úřední povinnosti, který povede ke zrušení celého vykonávacího řízení nebo ovlivní částky zajištěné hypotékou, takže mohou být dotčeny podmínky, za kterých byly činěny nabídky?

         (1)  Směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o zneužívajících ujednáních ve spotřebitelských smlouvách. (Úř. věst. 1993, L 95, s. 29).


title: Věc C-602/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgericht Köln (Německo) dne 9. srpna 2019 – kohlpharma GmbH v. Spolková republika Německo

text:
               21.10.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 357/24

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgericht Köln (Německo) dne 9. srpna 2019 – kohlpharma GmbH v. Spolková republika Německo
      (Věc C-602/19)
      (2019/C 357/30)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Verwaltungsgericht Köln

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: kohlpharma GmbH

         Žalovaná: Spolková republika Německo

         Předběžné otázky

                  1.

                  Je podle zásady volného pohybu zboží zakotvené v článku 34 SFEU a zásad paralelního dovozu léčivých přípravků z ní odvozených nutný souhlas vnitrostátního regulačního orgánu se změnou údajů o dávkování paralelně dováženého léčivého přípravku i v případě, že platnost referenční registrace uplynula a změna je odůvodněna převzetím údajů o tuzemském léčivém přípravku jiné lékové formy, jehož účinná látka je v podstatě shodná, v kombinaci s údaji o paralelně dováženém léčivém přípravku, schválenými ve státu vývozu?

                  2.

                  Může vnitrostátní orgán s ohledem na články 34 a 36 SFEU odmítnout udělení souhlasu s takovouto změnou s odkazem na skutečnost, že paralelní dovozci jsou osvobozeni od povinnosti předkládat periodicky aktualizované zprávy o bezpečnosti a vzhledem k neexistenci tuzemské referenční registrace nejsou k dispozici aktuální údaje o posouzení prospěšnosti a rizik, platná tuzemská registrace se týká jiné lékové formy a na rozdíl od registrace pro stejnou lékovou formu ve státu vývozu se vztahuje na jinou koncentraci účinné látky a navíc shrnutí dvou lékových forem v informačních textech není myslitelné?


title: Věc C-608/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 12. srpna 2019 – Istituto nazionale per l’assicurazione contro gli infortuni sul lavoro (INAIL) v. Zennaro Giuseppe Legnami Sas di Zennaro Mauro & C.

text:
               21.10.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 357/25

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 12. srpna 2019 – Istituto nazionale per l’assicurazione contro gli infortuni sul lavoro (INAIL) v. Zennaro Giuseppe Legnami Sas di Zennaro Mauro & C.
      (Věc C-608/19)
      (2019/C 357/31)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Consiglio di Stato

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelka: Istituto nazionale per l’assicurazione contro gli infortuni sul lavoro (INAIL)

         Odpůrkyně: Zennaro Giuseppe Legnami Sas di Zennaro Mauro & C.

         Předběžná otázka

      Musí být pravidla týkající se poskytování podpory stanovená v článcích 3 a 6 nařízení č. 1407/2013 (1) vykládána v tom smyslu, že žádající podnik, který z důvodu kumulace s předchozími podporami překročil přípustný strop, se může až do skutečného vyplacení požadované podpory rozhodnout pro snížení podpory (prostřednictvím úpravy nebo změny projektu) nebo pro (úplné nebo částečné) vzdání se předchozích podpor, včetně těch, které již případně přijal, a to s cílem znovu splňovat horní hranici přípustné podpory, a musí být uvedená ustanovení vykládána v tom smyslu, že uvedené různé možnosti (změna nebo vzdání se) lze uplatnit i v případě, kdy nejsou výslovně stanoveny ve vnitrostátní právní úpravě nebo ve veřejném oznámení týkajícím se poskytnutí podpory?

         (1)  Nařízení Komise (EU) č. 1407/2013 ze dne 18. prosince 2013 o použití článků 107 a 108 Smlouvy o fungování Evropské unie na podporu de minimis. (Úř. věst. 2013, L 352, s. 1).


title: Věc C-616/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court (Irsko) dne 16. srpna 2019 – M.S., M.W., G.S. v. Minister for Justice and Equality

text:
               21.10.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 357/26

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court (Irsko) dne 16. srpna 2019 – M.S., M.W., G.S. v. Minister for Justice and Equality
      (Věc C-616/19)
      (2019/C 357/32)
      Jednací jazyk: angličtina

         Předkládající soud

      High Court (Irsko)

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelé: M.S., M.W., G.S.

         Odpůrce: Minister for Justice and Equality

         Předběžné otázky

                  1.

                  Znamená odkaz na „dotyčný členský stát“ v čl. 25 odst. 2 písm. d) a e) směrnice 2005/85 (1) a) první členský stát, který žadateli o azyl poskytl ochranu rovnocennou s azylem, nebo b) druhý členský stát, kterému je podána následná žádost o mezinárodní ochranu, nebo c) kterýkoli z těchto členských států?

                  2.

                  V případě, že se státní příslušník třetí země, kterému byla poskytnuta mezinárodní ochrana v podobě doplňkové ochrany v prvním členském státě, přestěhuje na území druhého členského státu, představuje podání další žádosti o mezinárodní ochranu v druhém členském státě zneužití práv, takže druhý členský stát je oprávněn přijmout opatření, které stanoví, že taková následná žádost je nepřípustná?

                  3.

                  Má být článek 25 směrnice 2005/85 vykládán v tom smyslu, že brání tomu, aby členský stát, který není vázán směrnicí 2011/95 (2), ale je vázán nařízením č. 604/2013 (3), přijal takové opatření, jako je opatření dotčené v projednávané věci, podle kterého se považuje za nepřípustnou žádost o azyl podaná státním příslušníkem třetí země, kterému byla dříve přiznána doplňková ochrana jiným členským státem?

         (1)  Směrnice Rady 2005/85/ES ze dne 1. prosince 2005 o minimálních normách pro řízení v členských státech o přiznávání a odnímání postavení uprchlíka (Úř. věst. L 326, 13.12.2005, s. 13).

         (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/95/EU ze dne 13. prosince 2011 o normách, které musí splňovat státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, aby mohli požívat mezinárodní ochrany, o jednotném statusu pro uprchlíky nebo osoby, které mají nárok na doplňkovou ochranu, a o obsahu poskytnuté ochrany (Úř. věst. L 337, 20.12.2011, s. 9).

         (3)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 604/2013 ze dne 26. června 2013, kterým se stanoví kritéria a postupy pro určení členského státu příslušného k posuzování žádosti o mezinárodní ochranu podané státním příslušníkem třetí země nebo osobou bez státní příslušnosti v některém z členských států (Úř. věst. L 180, 29.6.2013, s. 31).


title: Věc C-658/19: Žaloba podaná dne 4. září 2019 – Evropská komise v. Španělské království

text:
               21.10.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 357/27

      Žaloba podaná dne 4. září 2019 – Evropská komise v. Španělské království
      (Věc C-658/19)
      (2019/C 357/34)
      Jednací jazyk: španělština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: D. Nardi, G. von Rintelen a S. Pardo Quintillán, zmocněnci)

         Žalovaný: Španělské království

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  určil, že Španělské království tím, že do 6. května 2018 nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/680 ze dne 27. dubna 2016 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů příslušnými orgány za účelem prevence, vyšetřování, odhalování či stíhání trestných činů nebo výkonu trestů, o volném pohybu těchto údajů a o zrušení rámcového rozhodnutí Rady 2008/977/SVV (1), nebo v každém případě tím, že tyto předpisy nesdělilo Komisi, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 63 odst. 1 uvedené směrnice;

                  —

                  uložil v souladu s čl. 260 odst. 3 SFEU Španělskému království povinnost zaplatit na účet, který Komise určí, denní penále ve výši 89 548,20 EUR s účinností ode dne vyhlášení rozsudku, kterým se konstatuje nesplnění povinnosti přijmout, nebo v každém případě sdělit Komisi předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí (EU) 2016/680/EU;

                  —

                  uložil v souladu s čl. 260 odst. 3 SFEU Španělskému království povinnost zaplatit na účet, který Komise určí, paušální částku ve výši rovnající se denní částce ve výši 21 321,00 EUR vynásobené počtem dní trvání protiprávního stavu, bude-li výsledná částka vyšší než minimální paušální částka ve výši 5 290 000 EUR;

                  —

                  uložil Španělskému království náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      V souladu s čl. 63 odst. 1 směrnice (EU) 2014/2016 měly členské státy do 6. května 2018 přijmout a zveřejnit právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí a znění těchto předpisů měly neprodleně sdělit Komisi.
      Komise nebyla zpravena o přijetí a vstupu v platnost žádného vyžadovaného prováděcího opatření ani se žádnou jinou cestou nedozvěděla, že by směrnice byla provedena.
      Španělské království tedy směrnici (EU) 2016/680 ani po více než roce od uplynutí lhůty pro provedení neprovedlo.

         (1)  Úř. věst. 2016, L 119, s. 89


title: Věc T-217/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 10. září 2019 – DK v. ESVČ („Veřejná služba – Disciplinární řízení – Odsouzení v trestním řízení – Sankce spočívající v pozastavení vyplácení části důchodu – Zjevně nesprávné posouzení – Přiměřenost – Povinnost uvést odůvodnění – Polehčující okolnosti – Odpovědnost“)

text:
               21.10.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 357/30

      Rozsudek Tribunálu ze dne 10. září 2019 – DK v. ESVČ
      (Věc T-217/18) (1)

      („Veřejná služba - Disciplinární řízení - Odsouzení v trestním řízení - Sankce spočívající v pozastavení vyplácení části důchodu - Zjevně nesprávné posouzení - Přiměřenost - Povinnost uvést odůvodnění - Polehčující okolnosti - Odpovědnost“)
      (2019/C 357/36)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: DK (zástupci: S. Orlandi a T. Martin, advokáti)

         Žalovaná: Evropská služba pro vnější činnost (zástupci: S. Marquardt a R. Spac, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh na základě článku 270 SFEU znějící zaprvé na zrušení rozhodnutí ESVČ ze dne 23. května 2017, jímž byla žalobci uložena disciplinární sankce, a zadruhé na náhradu újmy, kterou žalobce údajně utrpěl tím, že ESVČ porušila jeho právo na obhajobu v rámci trestního řízení, jež vůči němu probíhá před belgickými soudy.

         Výrok rozsudku

                  1)

                     Žaloba se zamítá.

                  2)

                     DK se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 211, 18.6.2018.


title: Věc T-308/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 4. září 2019 – Hamás v. Rada („Společná zahraniční a bezpečnostní politika – Omezující opatření namířená proti osobám, skupinám a subjektům s cílem bojovat proti terorismu – Zmrazení finančních prostředků – Možnost kvalifikace orgánu třetího státu jako příslušného orgánu ve smyslu společného postoje 2001/931/SZBP – Skutkový základ rozhodnutí o zmrazení finančních prostředků – Povinnost uvést odůvodnění – Nesprávné posouzení – Zásada nevměšování – Právo na obhajobu – Právo na účinnou soudní ochranu – Ověřování aktů Rady“)

text:
               21.10.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 357/30

      Rozsudek Tribunálu ze dne 4. září 2019 – Hamás v. Rada
      (Věc T-308/18) (1)

      („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření namířená proti osobám, skupinám a subjektům s cílem bojovat proti terorismu - Zmrazení finančních prostředků - Možnost kvalifikace orgánu třetího státu jako příslušného orgánu ve smyslu společného postoje 2001/931/SZBP - Skutkový základ rozhodnutí o zmrazení finančních prostředků - Povinnost uvést odůvodnění - Nesprávné posouzení - Zásada nevměšování - Právo na obhajobu - Právo na účinnou soudní ochranu - Ověřování aktů Rady“)
      (2019/C 357/37)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Hamás (Dauhá, Katar) (zástupkyně: L. Glock, advokátka)

         Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: původně B. Driessen a A. Sikora-Kalėda, poté B. Driessen a S. Van Overmeire, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 263 SFEU znějící na zrušení rozhodnutí Rady (SZBP) 2018/475 ze dne 21. března 2018, kterým se aktualizuje seznam osob, skupin a subjektů, na něž se vztahují články 2, 3 a 4 společného postoje 2001/931/SZBP o uplatnění zvláštních opatření k boji proti terorismu, a kterým se zrušuje rozhodnutí (SZBP) 2017/1426 (Úř. věst. 2018, L 79, s. 26), a prováděcího nařízení Rady (EU) 2018/468 ze dne 21. března 2018, kterým se provádí čl. 2 odst. 3 nařízení (ES) č. 2580/2001 o zvláštních omezujících opatřeních namířených proti některým osobám a subjektům s cílem bojovat proti terorismu a kterým se zrušuje prováděcí nařízení (EU) 2017/1420 (Úř. věst. 2018, L 79, s. 7), a dále rozhodnutí Rady (SZBP) 2018/1084 ze dne 30. července 2018, kterým se aktualizuje seznam osob, skupin a subjektů, na něž se vztahují články 2, 3 a 4 společného postoje 2001/931/SZBP o uplatnění zvláštních opatření k boji proti terorismu, a kterým se zrušuje rozhodnutí 2018/475 (Úř. věst. 2018, L 194, s. 144), a prováděcího nařízení Rady (EU) 2018/1071 ze dne 30. července 2018, kterým se provádí čl. 2 odst. 3 nařízení (ES) č. 2580/2001 o zvláštních omezujících opatřeních namířených proti některým osobám a subjektům s cílem bojovat proti terorismu a kterým se zrušuje prováděcí nařízení 2018/468 (Úř. věst. 2018, L 194, s. 23).

         Výrok rozsudku

                  1)

                     Rozhodnutí Rady (SZBP) 2018/475 ze dne 21. března 2018, kterým se aktualizuje seznam osob, skupin a subjektů, na něž se vztahují články 2, 3 a 4 společného postoje 2001/931/SZBP o uplatnění zvláštních opatření k boji proti terorismu, a kterým se zrušuje rozhodnutí (SZBP) 2017/1426, prováděcí nařízení Rady (EU) 2018/468 ze dne 21. března 2018, kterým se provádí čl. 2 odst. 3 nařízení (ES) č. 2580/2001 o zvláštních omezujících opatřeních namířených proti některým osobám a subjektům s cílem bojovat proti terorismu a kterým se zrušuje prováděcí nařízení (EU) 2017/1420, rozhodnutí Rady (SZBP) 2018/1084 ze dne 30. července 2018, kterým se aktualizuje seznam osob, skupin a subjektů, na něž se vztahují články 2, 3 a 4 společného postoje 2001/931/SZBP o uplatnění zvláštních opatření k boji proti terorismu, a kterým se zrušuje rozhodnutí 2018/475, a prováděcí nařízení Rady (EU) 2018/1071 ze dne 30. července 2018, kterým se provádí čl. 2 odst. 3 nařízení (ES) č. 2580/2001 o zvláštních omezujících opatřeních namířených proti některým osobám a subjektům s cílem bojovat proti terorismu a kterým se zrušuje prováděcí nařízení 2018/468, se zrušují v rozsahu, v němž se vztahují na „„Hamás“, včetně „Hamas-Izz al-Din al-Qassem““.

                  2)

                     Rada Evropské unie ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Hamásem.

         (1)  Úř. věst. C 259, 23.7.2018.


title: Věc T-680/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 9. září 2019 – SLL Service v. EUIPO – Elfa International (LUMIN8) („Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie – Obrazová ochranná známka LUMIN8 – Starší slovní ochranná známka Evropské unie LUMI – Relativní důvod pro zamítnutí – Nebezpečí záměny – Článek 8 odstavec 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001“)

text:
               21.10.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 357/31

      Rozsudek Tribunálu ze dne 9. září 2019 – SLL Service v. EUIPO – Elfa International (LUMIN8)
      (Věc T-680/18) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie - Obrazová ochranná známka LUMIN8 - Starší slovní ochranná známka Evropské unie LUMI - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odstavec 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001“)
      (2019/C 357/38)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: SLL Service GmbH (Kolín, Německo) (zástupce: C. Schmitt, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: A. Lukošiūtė a H. O’Neill, zmocněnci)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Elfa International AB (Västervik,Švédsko)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 28. srpna 2018 (věc R 2752/2017-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi Elfa International a SLL Service.

         Výrok

                  1.

                     Žaloba se zamítá.

                  2.

                     Společnosti SLL Service GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 25, 21.1.2019.