title: Věc C-530/14 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 21. listopadu 2014 Evropskou komisí proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 11. září 2014 ve věci T-425/11, Řecko v. Komise

text:
               26.1.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 26/19

         Kasační opravný prostředek podaný dne 21. listopadu 2014 Evropskou komisí proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 11. září 2014 ve věci T-425/11, Řecko v. Komise
   (Věc C-530/14 P)
   (2015/C 026/23)
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: A. Bouchagiar, P.-J. Loewenthal, zmocněnci)

      Další účastnice řízení: Řecká republika

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozsudek Tribunálu (druhého senátu) ze dne 11. září 2014, oznámený Komisi dne 12. září 2014, ve věci T-425/11, Řecko v. Komise (ECLI:EU:T:2014:768);

               —

               vrátit věc Tribunálu k novému rozhodnutí;

               —

               rozhodnout o nákladech tohoto řízení později.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Kasační opravný prostředek je založen na jediném důvodu kasačního opravného prostředku: Tribunál nesprávně vyložil a použil čl. 107 odst. 1 SFEU, když rozhodl, že sporné opatření neposkytuje výhodu veřejným kasinům. Tento jediný důvod kasačního opravného prostředku Komise se dělí na tři části.
   Zaprvé v bodech 52 až 58 napadeného rozsudku Tribunál porušil čl. 107 odst. 1 SFEU, když rozhodl, že veřejná kasina nezískala výhody z placení nižších odvodů za každého vstupujícího zákazníka na základě sporného opatření, jelikož odváděné částky představovaly 80 % ze stanovených cen vstupenek, které vybrala veřejná a soukromá kasina.
   Zadruhé v bodech 59 až 68 napadeného rozsudku Tribunál porušil čl. 107 odst. 1 SFEU, když rozhodl, že nestačí, aby Komise posuzovala výhodu poskytnutou sporným opatřením jako přímou daňovou diskriminaci de iure, ale že Komise měla založit existenci zvýhodnění na ekonomické analýze účinků sporného opatření.
   Zatřetí v bodech 74 až 80 napadeného rozsudku Tribunál porušil čl. 107 odst. 1 SFEU, když rozhodl, že praxe volného vstupu nemůže posilovat zvýhodnění vyplývající ze sporného opatření, neboť toto opatření neposkytuje výhodu, a dále že aby bylo možno přijmout tento argument, Komise byla povinna prokázat, že v praxi byl počet umožněných volných vstupů příliš vysoký ve srovnání s cíli řeckých právních předpisů, které takovou praxi povolily, a že v důsledku toho byly porušeny podmínky stanovené předmětnou vnitrostátní právní úpravou.


title: Věc C-221/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha (Španělsko) dne 20. dubna 2016 – Iberdrola Renovables Castilla La Mancha S.A. v. Comisión Superior de Hacienda de la Comunidad Autónoma de Castilla-La Mancha

text:
               4.7.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 243/20

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha (Španělsko) dne 20. dubna 2016 – Iberdrola Renovables Castilla La Mancha S.A. v. Comisión Superior de Hacienda de la Comunidad Autónoma de Castilla-La Mancha
   (Věc C-221/16)
   (2016/C 243/21)
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha, Sala Contencioso-Administrativo, Sección Segunda

      Účastnice původního řízení

      Navrhovatelka: Iberdrola Renovables Castilla La Mancha S.A.

      Odpůrkyně: Comisión Superior de Hacienda de la Comunidad Autónoma de Castilla-La Mancha

      Předběžné otázky

               1)

               Mají být vytvořené „režimy podpory“ definované v čl. 2 písm. k) směrnice 2009/28/ES, a mezi nimi investiční pomoc spočívající v daňových úlevách, osvobození od daně a vrácení daně, jako nástroje zaměřené na dosažení cílů týkajících se spotřeby energií z obnovitelných zdrojů stanovených ve zmíněné směrnici 2009/28/ES chápány tak, že zmíněné pobídky nebo opatření mají povinný charakter a jsou pro členské státy závazné, s přímým účinkem pro jednotlivce, kteří se jich mohou dovolávat a domáhat se jich před všemi typy soudních a správních veřejných orgánů?

               2)

               Má být výčet „režimů podpory“ zmíněný v předchozí otázce jako je investiční pomoc spočívající v daňových úlevách, osvobození od daně a vrácení daně při použití formulace „mimo jiné“ chápán tak, že mezi tyto pobídky patří právě proto i [možnost] nezdanění, to znamená zákaz jakéhokoli typu zvláštního a jednotlivého poplatku, doplňujícího obecné daně, které dopadají na hospodářskou činnost a výrobu elektřiny pocházející z obnovitelných zdrojů? V rámci téhož odstavce se rovněž formuluje následující otázka: Má se [rovněž] chápat tak, že do tohoto výše uvedeného obecného zákazu vztahujícího se k souběhu, dvojímu zdanění či překrývání několika obecných nebo zvláštních daní, které mají vliv na různé etapy činností při výrobě energie z obnovitelných zdrojů, a dopadají na stejné zdanitelné plnění zpoplatněné zákonem o větrné energii, jehož se přezkum týká?

               3)

               V případě, že odpověď na předchozí otázku bude záporná a zdanění energie pocházející z obnovitelných zdrojů bude přijatelné, má být pojem „zvláštní důvody“ pro účely ustanovení čl. 1 odst. 2 směrnice 2008/118/ES vykládán tak, že účel, v němž spočívá, musí být odůvodněn výhradně tímto zvláštním důvodem, a že kromě toho daň, jež zatěžuje energie z obnovitelných zdrojů, musí mít z pohledu své struktury skutečně nefiskální povahu, a nikoli účel čistě rozpočtový nebo určený k získání peněžních prostředků?

               4)

               Má se podle článku 4 směrnice 2003/96/ES, který se vztahuje k úrovním zdanění, jež členské státy mají uplatňovat na energetické produkty a elektřinu, přičemž minimálními [úrovněmi] se podle směrnice rozumí celková výše přímých i nepřímých daní, které se uplatňují na tyto produkty v době jejich propuštění na spotřební trh, rozumět této úpravě tak, že tato výše má vést k vyloučení z úrovní zdanění požadovaných směrnicí takových vnitrostátních daní, které nemají skutečně nefiskální povahu jak z pohledu jejich struktury, tak z hlediska svého zvláštního účelu, vykládaného podle odpovědi na předchozí otázku?

               5)

               Představuje pojem správní poplatek použitý v čl. 13 odst. 1 písm. e) směrnice 2009/28/ES autonomní pojem unijního práva, který má být vykládán v širším smyslu jako synonymum a souhrnný pojem pro daň obecně?

               6)

               Pro případ, že by odpověď na předchozí bude otázku kladná, předkládáme následující otázku: správní poplatky, které musí platit spotřebitelé, o nichž hovoří zmiňovaný čl. odst. 1 písm. e), mohou zahrnovat takové poplatky nebo finanční povinnosti, které v tomto případě mají kompenzovat škody způsobené dopadem [těchto energií] na životní prostředí a daň tak má přispět k nápravě a pokrytí nákladů na odstranění škod nebo negativní zátěže spojené s těmito dopady, ale ne takové poplatky či plnění, která váznou na čistých zdrojích energie a plní především účel rozpočtový nebo určený k získání peněžních prostředků?


title: Věc C-202/12: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 19. prosince 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Gerechtshof 's-Gravenhage — Nizozemsko) — Innoweb BV v. Wegener ICT Media BV, Wegener Mediaventions BV ( „Směrnice 96/9/ES — Právní ochrana databází — Článek 7 odst. 1 a 5 — Zvláštní právo pořizovatele databáze — Pojem „zužitkování“ — Podstatná část obsahu databáze — Specializovaný metavyhledávač“ )

text:
               22.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 52/10

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 19. prosince 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Gerechtshof 's-Gravenhage — Nizozemsko) — Innoweb BV v. Wegener ICT Media BV, Wegener Mediaventions BV
   (Věc C-202/12) (1)

   (Směrnice 96/9/ES - Právní ochrana databází - Článek 7 odst. 1 a 5 - Zvláštní právo pořizovatele databáze - Pojem „zužitkování“ - Podstatná část obsahu databáze - Specializovaný metavyhledávač)
   2014/C 52/14
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Gerechtshof Den Haag, dříve Gerechtshof 's-Gravenhage

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Innoweb BV

      Žalované: Wegener ICT Media BV, Wegener Mediaventions BV

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Gerechtshof te's-Gravenhage — Nizozemsko — Výklad čl. 7 odst. 1 a 5 směrnice Evropského parlamentu a Rady 96/9/ES ze dne 11. března 1996 o právní ochraně databází (Úř. věst. L 77, s. 20; Zvl. vyd. 13/15, s. 459) — Právo tvůrce databáze zakázat extrahování nebo opakované zužitkování podstatné části této databáze — Zákaz opakovaného a systematického zužitkování nepodstatných částí obsahu databáze, pokud předpokládá činnost, která je v rozporu s obvyklým užíváním databáze nebo nepřípustně poškozuje zájmy pořizovatele databáze — Dostatečná povaha opakovaného zužitkování nebo kumulativní podmínka systematického zužitkování — Opakované zužitkování prostřednictvím elektronického zpracování dat

      Výrok

   Článek 7 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 96/9/ES ze dne 11. března 1996 o právní ochraně databází musí být vykládán v tom smyslu, že hospodářský subjekt, který umístí na internet takový specializovaný metavyhledávač, jako je metavyhledávač dotčený v původním řízení, provádí zužitkování celého obsahu databáze chráněné tímto článkem 7 nebo jeho podstatné části, jestliže tento specializovaný metavyhledávač:

               —

               poskytuje koncovému uživateli formulář pro vyhledávání, jež v podstatě nabízí stejnou funkčnost jako formulář databáze;

               —

               překládá vyhledávací dotazy koncových uživatelů „v reálném čase“ do vyhledávače, kterým je vybavena databáze, takže jsou prohledávány všechny údaje této databáze, a

               —

               koncovému uživateli prezentuje nalezené výsledky ve formátu své internetové stránky, přičemž spojuje dublety v jediný prvek, ale v pořadí založeném na kritériích, která jsou srovnatelná s kritérii, jež používá vyhledávač dotyčné databáze pro prezentaci výsledků.

      (1)  Úř. věst. C 243, 11.8.2012.


title: Věc T-396/06: Žaloba podaná dne 21. prosince 2006 – Komise v. TGA Technische Gebäudeausrüstung Chemnitz

text:
               24.2.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 42/33

         Žaloba podaná dne 21. prosince 2006 – Komise v. TGA Technische Gebäudeausrüstung Chemnitz
   (Věc T-396/06)
   (2007/C 42/57)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: M. Šimerdová, R. Bierwagen, advokát)

      Žalovaná: TGA Technische Gebäudeausrüstung Chemnitz GmbH
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               uložit žalované, aby vrátila žalobkyni částku 32 440,80 eur včetně 4 % úroků z prodlení od 30. listopadu 1999;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně uzavřela s žalovanou smlouvu o činnostech Společenství v oblasti nejaderných energií (1994-1998) (1), přičemž v této smlouvě byla pro spory související s touto smlouvou dohodnuta příslušnost Soudu prvního stupně. Předmětem projektu byla konstrukce a zkušební zprovoznění zařízení pro vysoušení kůže.
   Komise tuto smlouvu dopisem ze dne 18. února 1999 vypověděla, neboť jí nebyla předložena řádná závěrečná zpráva. Žalobkyně k tomu uvádí, že vyúčtování, která jí následně žalovaná předložila byla z důvodu chybějících dokladů uznána pouze částečně. Vrácení dlužné částky mělo být žalobkyní několikrát požadováno a tvoří předmět této žaloby.

      (1)  Rozhodnutí Rady 94/806/ES ze dne 23. listopadu 1994 o schválení zvláštního programu výzkumu a technologického vývoje, včetně demonstrace v oblasti nejaderných energií (1994-1998) (Úř. věst. L 334, s. 87).


title: Věc C-400/14 P: Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 16. července 2015 – Basic AG Lebensmittelhandel v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Repsol YPF, SA „Kasační opravný prostředek — Článek 181 jednacího řádu Soudního dvora — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství — Slovní prvek ‚basic‘ — Starší obrazová ochranná známka Společenství — Slovní prvek‚BASIC‘ — Námitky majitele této ochranné známky — Částečné zamítnutí zápisu — Pojmy ‚distribuční služby‘ a ‚maloobchodní a velkoobchodní služby‘ — Působnost“

text:
               28.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 320/10

         Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 16. července 2015 – Basic AG Lebensmittelhandel v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Repsol YPF, SA
   (Věc C-400/14 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Článek 181 jednacího řádu Soudního dvora - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství - Slovní prvek ‚basic‘ - Starší obrazová ochranná známka Společenství - Slovní prvek‚BASIC‘ - Námitky majitele této ochranné známky - Částečné zamítnutí zápisu - Pojmy ‚distribuční služby‘ a ‚maloobchodní a velkoobchodní služby‘ - Působnost“)
   (2015/C 320/13)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Basic AG Lebensmittelhandel (zástupci: D. Altenburg a T. Haug, Rechtsanwälte)

      Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec), Repsol YPF, SA (zástupce: J. –B. Devaureix, advokát)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnosti Basic AG Lebensmittelhandel se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 431, 1.12.2014


title: Spojené věci T-423/13 a T-64/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 24. května 2016 – Good Luck Shipping v. Rada „Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Omezující opatření přijatá vůči některým osobám a subjektům ve snaze zabránit šíření jaderných zbraní v Íránu — Zmrazení finančních prostředků — Nesprávné právní posouzení — Právní základ — Nesprávné posouzení skutkového stavu — Neexistence důkazů“

text:
               4.7.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 243/28

         Rozsudek Tribunálu ze dne 24. května 2016 – Good Luck Shipping v. Rada
   (Spojené věci T-423/13 a T-64/14) (1)

   („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vůči některým osobám a subjektům ve snaze zabránit šíření jaderných zbraní v Íránu - Zmrazení finančních prostředků - Nesprávné právní posouzení - Právní základ - Nesprávné posouzení skutkového stavu - Neexistence důkazů“)
   (2016/C 243/28)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Good Luck Shipping LLC (Dubaj, Spojené arabské emiráty) (zástupci: F. Randolph, QC, M. Lester, barrister, M. Taher, solicitor)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: V. Piessevaux a B. Driessen, zmocněnci)

      Předmět věci

   Jednak návrh na zrušení rozhodnutí Rady 2013/270/SZBP ze dne 6. června 2013, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SBZP o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. 2013, L 156, s. 10), prováděcího nařízení Rady (EU) č. 552/2013 ze dne 6. června 2013, kterým se provádí nařízení (EU) č. 267/2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. 2013, L 156, s. 3), rozhodnutí Rady 2013/661/SZBP ze dne 15. listopadu 2013, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. 2013, L 306, s. 18) a prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1154/2013 ze dne 15. listopadu 2013 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. 2013, L 306, s. 3), v rozsahu, v němž se tyto akty týkají žalobkyně, a dále návrh znějící na určení nepoužitelnosti rozhodnutí Rady 2010/497/SBZP ze dne 10. října 2013, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SBZP o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. 2013, L 272, s. 46) a nařízení Rady (EU) č. 971/2013 ze dne 10. října 2013, kterým se mění nařízení Rady (EU) č. 267/2012 o přijetí omezujících opatření vůči Íránu (Úř. věst. 2013, L 272, s. 1).

      Výrok rozsudku

               1)

               Následující akty se zrušují v rozsahu, v němž se týkají společnosti Good Luck Shipping LLC:

                           —

                           rozhodnutí Rady 2013/270/SBZP ze dne 6. června 2013, kterým se mění rozhodnutí 2013/413/SBZP o omezujících opatřeních vůči Íránu;

                           —

                           prováděcí nařízení Rady (EU) č. 522/2013 ze dne 6. června 2013, kterým se provádí nařízení Rady (EU) č. 267/2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu;

                           —

                           rozhodnutí Rady 2013/661/SBZP ze dne 15. listopadu 2013, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SBZP o omezujících opatřeních vůči Íránu;

                           —

                           prováděcí nařízení Rady (EU) č. 1154/2013 ze dne 15. listopadu 2013, který se provádí nařízení Rady (EU) č. 267/2013 o omezujících opatřeních vůči Íránu.

               2)

               Účinky rozhodnutí 2013/661 se ve vztahu ke společnosti Good Luck Shipping zachovávají až do nabytí právní moci zrušení nařízení č. 1154/2013.

               3)

               Rada Evropské unie ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady vynaložené společností Good Luck Shipping.

      (1)  Úř. věst. C 325, 9.11.2013.


title: Věc C-173/14 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 8. dubna 2014 European Dynamics Belgium SA a dalšími proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 29. ledna 2014 ve věci T-158/12, European Dynamics Belgium a další v. EMA

text:
               16.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 184/18

         Kasační opravný prostředek podaný dne 8. dubna 2014 European Dynamics Belgium SA a dalšími proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 29. ledna 2014 ve věci T-158/12, European Dynamics Belgium a další v. EMA
   (Věc C-173/14 P)
   2014/C 184/22
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: European Dynamics Belgium SA, European Dynamics Luxembourg SA, Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE, European Dynamics UK Ltd (zástupce: V. Christianos, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská agentura pro léčivé přípravky (EMA)

      Návrhová žádání účastnic řízení podávajících kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozsudek Tribunálu ve věci T-158/12 ze dne 29. ledna 2014 a vrátit věc Tribunálu pro účely rozhodnutí;

               —

               uložit agentuře EMA náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

               1.

               Navrhovatelky tvrdí, že rozsudek Tribunálu ze dne 29. ledna 2014 ve věci T-158/12 obsahuje právní posouzení, která zjevně porušují normy unijního práva a která jsou zpochybňována v kasačním opravném prostředku.

               2.

               Podle navrhovatelek je třeba napadený rozsudek zrušit z důvodu zjevně nesprávných posouzení, zkreslení jejich argumentací, nesprávného odůvodnění, jakož i nesprávného výkladu a použití unijního práva.

               3.

               Konkrétně navrhovatelky předkládají čtyři zrušující důvody:

                           —

                           První důvod se týká nového zadávacího kritéria, které bylo doplněno během zadávacího řízení, ačkoli v technických specifikacích nebylo stanoveno. V souvislosti s uvedeným důvodem se navrhovatelky dovolávají zkreslení zrušujícího důvodu a argumentací, které uplatnily ve svých spisech, jakož i nedostatku odůvodnění.

                           —

                           Druhý důvod se týká posouzení kritéria kvalitativního výběru jako zadávacího kritéria. V souvislosti s tímto důvodem se navrhovatelky dovolávají nesprávného posouzení, nesprávného výkladu a použití unijního práva, jakož i nedostatku odůvodnění.

                           —

                           Třetí důvod se týká posouzení zkušenosti nabyté v rámci předchozích smluv s tímtéž zadavatelem. V souvislosti s uvedeným důvodem se navrhovatelky dovolávají nesprávného výkladu a použití unijního práva, nesprávného posouzení a nedostatku odůvodnění.

                           —

                           Čtvrtý důvod se týká posouzení kritéria, jehož objektivní hodnocení nebylo možné. V souvislosti s uvedeným důvodem se navrhovatelky dovolávají zjevně nesprávného posouzení, nesprávného výkladu a použití unijního práva, jakož i nedostatku odůvodnění.


title: Věc F-58/12: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 12. prosince 2013 — Marcuccio v. Komise ( „Veřejná služba — Rozhodnutí o nuceném odchodu do důchodu z důvodu invalidity — Zrušení Soudem pro nedostatek odůvodnění — Návrh na výkon rozsudku — Návrh na opětovně přijetí do služebního poměru — Zrušení rozsudku Soudu — Nedostatek právního zájmu na řízení — Článek 266 SEU — Mimosmluvní odpovědnost orgánu — Žaloba, která je zčásti zjevně nepřípustná a zčásti zjevně postrádá jakýkoli právní základ“ )

text:
               1.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 31/20

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 12. prosince 2013 — Marcuccio v. Komise
   (Věc F-58/12) (1)

   (Veřejná služba - Rozhodnutí o nuceném odchodu do důchodu z důvodu invalidity - Zrušení Soudem pro nedostatek odůvodnění - Návrh na výkon rozsudku - Návrh na opětovně přijetí do služebního poměru - Zrušení rozsudku Soudu - Nedostatek právního zájmu na řízení - Článek 266 SEU - Mimosmluvní odpovědnost orgánu - Žaloba, která je zčásti zjevně nepřípustná a zčásti zjevně postrádá jakýkoli právní základ)
   2014/C 31/35
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Luigi Marcuccio (Tricase, Itálie) (zástupce: G. Cipressa, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Currall a G. Gattinara, zmocněnci, A. Dal Ferro, advokát)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení implicitního rozhodnutí Komise, kterým se zamítá žádost žalobce vykonat rozsudek Soudu pro veřejnou službu ze dne 4. listopadu 2008 ve věci F-41/06, Marcuccio v. Komise, a z tohoto titulu mu svěřit úkoly spojené s pracovním místem ve funkční skupině odpovídající jeho platové třídě, a dále návrh na náhradu škody.

      Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se odmítá zčásti jako zjevně nepřípustná a zčásti jako zjevně postrádající jakýkoli právní základ.

               2)

               Luigi Marcuccio ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 295, 29.9.2012, s. 33.


title: Věc C-372/05: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 15. prosince 2009 — Komise Evropských společenství v. Spolková republika Německo ( Nesplnění povinnosti státem — Osvobození dovozu vojenské výzbroje od cla )

text:
               27.2.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 51/3

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 15. prosince 2009 — Komise Evropských společenství v. Spolková republika Německo
   (Věc C-372/05) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Osvobození dovozu vojenské výzbroje od cla“)
   2010/C 51/04
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: C. Cattabriga, G. Wilms, D. Triantafyllou a H. Støvlbæk, zmocněnci)

      Žalovaná: Spolková republika Německo (zástupci: M. Lumma, zmocněnec, C. von Donat, Rechtsanwalt)

      Vedlejší účastníci podporující žalovanou: Dánské království (zástupce: J. Bering Liisberg, zmocněnec), Řecká republika (zástupci: E.-M. Mamouna, A. Samoni-Rantou a K. Boskovits, zmocněnci), Finská republika (zástupci: E. Bygglin a A. Guimaraes-Purokoski, zmocněnci)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Porušení článků 2, 9, 10 a 11 nařízení Rady (EHS, Euratom) č.1552/89 ze dne 29. května 1989, kterým se provádí rozhodnutí 88/376/EHS, Euratom o systému vlastních zdrojů Evropských společenství (Úř. věst. L 155, s. 1) a v období po 31. květnu 2000 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1150/2000 ze dne 22. května 2000, kterým se provádí rozhodnutí 94/728/ES, Euratom o systému vlastních zdrojů Společenství (Úř. věst. L 130, s. 1) — Osvobození dovozu vojenského materiálu od cla.

      Výrok

               1)

               Spolková republika Německo tím, že odmítla vypočítat, stanovit a poskytnout Komisi Evropských společenství vlastní zdroje plynoucí z dovozu vojenského materiálu v období od 1. ledna 1998 do 31. prosince 2002, jakož i tím, že odmítla zaplatit úroky z prodlení dlužné v důsledku toho, že Komisi Evropských společenství neposkytla uvedené vlastní zdroje, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 2 a 9 až 11 nařízení Rady (EHS, Euratom) č. 1552/89 ze dne 29. května 1989, kterým se provádí rozhodnutí 88/376/EHS, Euratom o systému vlastních zdrojů Společenství, ve znění nařízení Rady (Euratom, ES) č. 1355/96 ze dne 8. července 1996, a článků 2 a 9 až 11 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1150/2000 ze dne 22. května 2000, kterým se provádí rozhodnutí 94/728/ES, Euratom o systému vlastních zdrojů Společenství.

               2)

               Spolkové republice Německo se ukládá náhrada nákladů řízení.

               3)

               Dánské království, Řecká republika a Finská republika ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 296, 26.11.2005.


title: Věc C-198/11 P: Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 11. května 2012 — Lan Airlines SA v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Air Nostrum, Líneas Aéreas del Mediterráneo SA ( „Kasační opravný prostředek — Článek 119 jednacího řádu — Ochranná známka Společenství — Nařízení (ES) č. 40/94 — Článek 8 odst. 1 písm. b) — Slovní ochranná známka Společenství LÍNEAS AÉREAS DEL MEDITERRÁNEO LAM — Přihláška — Námitky majitelky starší slovní a obrazové ochranné známky LAN — Zamítnutí námitek — Neexistence nebezpečí záměny — Zjevně nepřípustný kasační opravný prostředek“ )

text:
               6.10.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 303/3

         Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 11. května 2012 — Lan Airlines SA v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Air Nostrum, Líneas Aéreas del Mediterráneo SA
   (Věc C-198/11 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Článek 119 jednacího řádu - Ochranná známka Společenství - Nařízení (ES) č. 40/94 - Článek 8 odst. 1 písm. b) - Slovní ochranná známka Společenství LÍNEAS AÉREAS DEL MEDITERRÁNEO LAM - Přihláška - Námitky majitelky starší slovní a obrazové ochranné známky LAN - Zamítnutí námitek - Neexistence nebezpečí záměny - Zjevně nepřípustný kasační opravný prostředek)
   2012/C 303/04
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Lan Airlines SA (zástupce: E. Armijo Chávarri, advokát)

      Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: O. Mondéjar Ortuño, zmocněnec) Air Nostrum, Líneas Aéreas del Mediterráneo SA

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) ze dne 8. února 2001, Lan Airlines v. OHIM — Air Nostrum, Líneas Aéreas del Mediterráneo (T-194/09), kterým Tribunál zamítl žalobu podanou proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 19. února 2009 (věc R 107/2008-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi Lan Airlines, SA a Air Nostrum, Líneas Aéreas del Mediterráneo, SA

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se odmítá.

               2)

               LAN Airlines SA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 186, 25.6.2011.


title: Věc C-174/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Supremo Tribunal Administrativo (Portugalsko) dne 9. dubna 2014 – – Saudaçor – Sociedade Gestora de Recursos e Equipamentos de Saúde dos Açores SA v. Fazenda Pública

text:
               7.7.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 212/15

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Supremo Tribunal Administrativo (Portugalsko) dne 9. dubna 2014 – – Saudaçor – Sociedade Gestora de Recursos e Equipamentos de Saúde dos Açores SA v. Fazenda Pública
   (Věc C-174/14)
   2014/C 212/16
   Jednací jazyk: portugalština

      Předkládající soud

   Supremo Tribunal Administrativo

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Saudaçor – Sociedade Gestora de Recursos e Equipamentos de Saúde dos Açores SA

      Žalovaný: Fazenda Pública

      Předběžné otázky

               1)

               Je vnitrostátní soud oprávněn vykládat pojem veřejnoprávní subjekt obsažený v čl. 13 odst. 1 prvním pododst. směrnice Rady 2006/112/ES (1) ze dne 28. listopadu 2006, podle normativního pojmu veřejnoprávní subjekt obsaženého v čl. 1 odst. 9 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/CE (2) ze dne 31. března 2004?

               2)

               Odpovídá pojmu veřejnoprávní subjekt, který vystupuje jako orgán veřejné moci, ve smyslu čl. 13 odst. 1 prvního pododstavce směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006, subjekt zřízený jako akciová společnost s výlučně veřejným kapitálem, jehož 100 % vlastníkem je Região Autónoma dos Açores (autonomní region Azory) a jehož cílem je provádění poradenských a řídících činností zaměřených na rozvoj a racionalizaci regionálního zdravotnického systému, a to v rámci plnění programových smluv uzavíraných s Região Autónoma dos Açores, přičemž na výše uvedený subjekt jsou přeneseny pravomoci orgánu, jež ve zmíněné oblasti náleží autonomnímu společenství, které je původně odpovědné za poskytování veřejné služby v oblasti zdravotnictví?

               3)

               Lze se ve světle ustanovení výše uvedené směrnice domnívat, že protiplnění, jež zmíněná společnost získává a které spočívá v poskytnutí finančních prostředků nezbytných k výkonu zmíněných programových smluv, představuje odměnu za poskytnuté služby, což by znamenalo, že může být zmíněná společnost považována za osobu povinnou k DPH?

               4)

               Splňuje v případě kladné odpovědi, výše uvedená společnost požadavky nezbytné k tomu, aby mohla spadat do působnosti ustanovení o osobách nepovinných k dani obsaženého v čl. 13 odst. 1 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006?

      (1)  Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1)

      (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služb (Úř. věst. L 134, s. 114)


title: Věc C-471/08: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 1. července 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Helsingin käräjäoikeus — Finsko) — Sanna Maria Parviainen v. Finnair Oyj ( „Sociální politika — Směrnice 92/85/EHS — Ochrana bezpečnosti a zdraví při práci těhotných zaměstnankyň a zaměstnankyň krátce po porodu nebo kojících zaměstnankyň — Článek 5 odst. 2 a čl. 11 bod 1 — Zaměstnankyně dočasně převedená na jiné pracovní místo po dobu svého těhotenství — Povinné převedení z důvodu rizika pro její bezpečnost nebo zdraví nebo pro bezpečnost nebo zdraví jejího dítěte — Nižší odměna než průměrná odměna vyplácená před tímto převedením — Předchozí odměna složená ze základní mzdy a různých příplatků — Výpočet mzdy, na kterou má těhotná zaměstnankyně nárok po dobu svého dočasného převedení“ )

text:
               28.8.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 234/9

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 1. července 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Helsingin käräjäoikeus — Finsko) — Sanna Maria Parviainen v. Finnair Oyj
   (Věc C-471/08) (1)

   (Sociální politika - Směrnice 92/85/EHS - Ochrana bezpečnosti a zdraví při práci těhotných zaměstnankyň a zaměstnankyň krátce po porodu nebo kojících zaměstnankyň - Článek 5 odst. 2 a čl. 11 bod 1 - Zaměstnankyně dočasně převedená na jiné pracovní místo po dobu svého těhotenství - Povinné převedení z důvodu rizika pro její bezpečnost nebo zdraví nebo pro bezpečnost nebo zdraví jejího dítěte - Nižší odměna než průměrná odměna vyplácená před tímto převedením - Předchozí odměna složená ze základní mzdy a různých příplatků - Výpočet mzdy, na kterou má těhotná zaměstnankyně nárok po dobu svého dočasného převedení)
   2010/C 234/13
   Jednací jazyk: finština

      Předkládající soud

   Helsingin käräjäoikeus

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Sanna Maria Parviainen

      Žalovaná: Finnair Oyj

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Helsingin käräjäoikeus — Výklad čl. 11 odst. 1 směrnice Rady 92/85/EHS ze dne 19. října 1992 o zavádění opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví při práci těhotných zaměstnankyň a zaměstnankyň krátce po porodu nebo kojících zaměstnankyň (Úř. věst. L 348, s. 1; Zvl. vyd. 05/02, s. 110) — Palubní průvodčí, která vykonávala funkci vedoucí kabiny, převedená z důvodu svého těhotenství na pracovní místo u pozemního letištního personálu, kde pobírala nižší mzdu, než kterou pobírala před převedením — Zachování odměny odpovídající odměně pobírané před převedením

      Výrok

   Článek 11 bod 1 směrnice Rady 92/85/EHS ze dne 19. října 1992 o zavádění opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví při práci těhotných zaměstnankyň a zaměstnankyň krátce po porodu nebo kojících zaměstnankyň (desátá směrnice ve smyslu čl. 16 odst. 1 směrnice 89/391/EHS) musí být vykládán v tom smyslu, že těhotná zaměstnankyně, která byla v souladu s čl. 5 odst. 2 této směrnice 92/85 z důvodu těhotenství dočasně převedena na jiné pracovní místo, kde vykonává jiné pracovní úkoly, než jaké vykonávala před tímto převedením, nemá právo na odměnu, kterou průměrně pobírala před uvedeným převedením. Kromě zachování své základní mzdy má taková zaměstnankyně podle uvedeného čl. 11 bodu 1 právo na složky odměny nebo příplatky spojené se svým pracovním postavením, jako jsou zejména příplatky spojené s její vedoucí funkcí, počtem jejích odpracovaných let a její profesní kvalifikací. I když čl. 11 bod 1 směrnice 92/85 nebrání použití metody výpočtu odměny, jež má být vyplacena takové zaměstnankyni, která je založena na průměrné výši příplatků spojených s pracovními podmínkami všech členů letových posádek ve stejném platovém stupni pobíraných za referenční období, nezohlednění uvedených složek odměny nebo uvedených příplatků musí být považováno za skutečnost, která je v rozporu s posledně uvedeným ustanovením.

      (1)  Úř. věst. C 19, 24.1.2009.


title: Věc T-38/07: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. července 2011 — Shell Petroleum a další v. Komise ( „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Trh butadienového kaučuku a styren-butadienového kaučuku vyrobeného emulzní polymerizací — Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES — Přičitatelnost protiprávního jednání — Pokuty — Závažnost protiprávního jednání — Přitěžující okolnosti“ )

text:
               10.9.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/41

         Rozsudek Tribunálu ze dne 13. července 2011 — Shell Petroleum a další v. Komise
   (Věc T-38/07) (1)

   (Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Trh butadienového kaučuku a styren-butadienového kaučuku vyrobeného emulzní polymerizací - Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES - Přičitatelnost protiprávního jednání - Pokuty - Závažnost protiprávního jednání - Přitěžující okolnosti)
   2011/C 269/89
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Shell Petroleum NV (Haag, Nizozemsko); Shell Nederland BV (Haag); a Shell Nederland Chemie BV (Rotterdam, Nizozemsko) (zástupci: původně T. Snoep a J. Brockhoff, poté T. Snoep a S. Chamalaun, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně M. Kellerbauer, V. Bottka a J. Samnadda, poté M. Kellerbauer a V. Bottka, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh směřující ke zrušení rozhodnutí Komise K(2006) 5700 v konečném znění ze dne 29. listopadu 2006 v řízení podle článku 81 [ES] a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/F/38.638 — Butadienový kaučuk a styren-butadienový kaučuk vyrobený emulzní polymerizací) v rozsahu, ve kterém se týká společností Shell Petroleum NV a Shell Nederland BV, nebo podpůrně zrušení nebo snížení pokuty uložené společnostem Shell Petroleum, Shell Nederland a Shell Nederland Chemie BV

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnostem Shell Petroleum NV, Shell Nederland BV a Shell Nederland Chemie BV se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 82, 14.4.2007.


title: Věc C-16/10: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 17. února 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Spojené království) — The Number Ltd, Conduit Enterprises Ltd v. Office of Communications, British Telecommunications plc ( „Sbližování právních předpisů — Telekomunikace — Sítě a služby — Směrnice 2002/22/ES — Určení podniků pro poskytování univerzální služby — Uložení zvláštních povinností určenému podniku — Informační služba o účastnických číslech a účastnické seznamy“ )

text:
               2.4.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 103/8

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 17. února 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Spojené království) — The Number Ltd, Conduit Enterprises Ltd v. Office of Communications, British Telecommunications plc
   (Věc C-16/10) (1)

   (Sbližování právních předpisů - Telekomunikace - Sítě a služby - Směrnice 2002/22/ES - Určení podniků pro poskytování univerzální služby - Uložení zvláštních povinností určenému podniku - Informační služba o účastnických číslech a účastnické seznamy)
   2011/C 103/11
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   Court of Appeal (England Wales) (Civil Division)

      Účastníci původního řízení

      Odvolatelka: The Number Ltd, Conduit Enterprises Ltd

      Odpůrce: Office of Communications, British Telecommunications plc

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Court of Appeal (England Wales) (Civil Division) — Výklad směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/20/ES ze dne 7. března 2002 o oprávnění pro sítě a služby elektronických komunikací (autorizační směrnice) (Úř. věst. L 108, s. 21; Zvl. vyd. 13/29, s. 337), směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/21/ES ze dne 7. března 2002 o společném předpisovém rámci pro sítě a služby elektronických komunikací (rámcová směrnice) (Úř. věst. L 108, s. 33; Zvl. vyd. 13/29, s. 349) a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/22/ES ze dne 7. března 2002 o univerzální službě a právech uživatelů týkajících se sítí a služeb elektronických komunikací (směrnice o univerzální službě) (Úř. věst. L 108, s. 51; Zvl. vyd. 13/29, s. 367) — Určení podniků pro poskytování univerzální služby — Zvláštní povinnosti, které mohou být uloženy určenému podniku

      Výrok

   Článek 8 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/22/ES ze dne 7. března 2002 o univerzální službě a právech uživatelů týkajících se sítí a služeb elektronických komunikací (směrnice o univerzální službě) opravňuje členské státy, aby v případě, že se rozhodnou určit jeden nebo několik podniků podle tohoto ustanovení k tomu, aby zajistily poskytování univerzální služby nebo jejích různých prvků podle článků 4 až 7 a čl. 9 odst. 2 této směrnice, uložily těmto podnikům pouze zvláštní povinnosti upravené ustanoveními uvedené směrnice, které se týkají poskytování uvedené služby nebo jejích prvků samotnými určenými podniky koncovým uživatelům.

      (1)  Úř. věst. C 63, 13.3.2010.


title: Věc T-63/16: Žaloba podaná dne 15. února 2016 – E-Control v. ACER

text:
               2.5.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 156/49

         Žaloba podaná dne 15. února 2016 – E-Control v. ACER
   (Věc T-63/16)
   (2016/C 156/67)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Energie Control Austria für die Regulierung der Elektrizitäts und Erdgaswirtschaft (E-Control) (Vídeň, Rakousko) (zástupce: F. Schuhmacher, advokát)

      Žalovaná: Agentura pro spolupráci energetických regulačních orgánů (ACER)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí odvolacího senátu ACER ze dne 16. prosince 2015 ve věci A-001-2015; a

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z porušení podstatných procesních náležitostí.
               V řízení, které vedlo k přijetí napadeného rozhodnutí, nebyly dodrženy podstatné procesní náležitosti, konkrétně základní procesní právo společnosti E-Control napadnout legalitu stanoviska ACER č. 09/2015 ze dne 23. září 2015 o souladu rozhodnutí národních regulačních orgánů o schválení metod přidělování přeshraniční přenosové kapacity ve střední a východní Evropě s nařízením (ES) č. 714/2009 (1) a s rámcovými pokyny pro správu a přidělování dostupné přenosové kapacity pro propojení mezi vnitrostátními systémy, obsaženými v příloze I uvedeného nařízení (dále jen „stanovisko“), a právo společnosti E-Control na vyslechnutí jejího právního stanoviska.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z nesprávného právního posouzení v tom, že stanovisko nepředstavuje rozhodnutí ve smyslu článku 19 nařízení (ES) č. 713/2009 (2).
               Odvolací senát ACER se dopustil nesprávného právního posouzení, když rozhodl, že odvolání společnosti E-Control proti stanovisku je nepřípustné, jelikož stanovisko ACER nepředstavuje rozhodnutí ve smyslu článku 19 nařízení (ES) č. 713/2009, čímž upřel společnosti E-Control právo na odvolání. Stanovisko, proti kterému bylo podáno odvolání, představuje rozhodnutí ve smyslu článku 19 nařízení (ES) č. 713/2009, neboť má pro společnost E-Control bezprostřední právní účinky. Právo na odvolání tedy existuje a odvolací senát musí posoudit odvolání společnosti E-Control meritorně.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z neexistence řádného odůvodnění.
               Odvolací senát ACER napadené rozhodnutí řádné neodůvodnil, jelikož jeho právní posouzení se v zásadě omezuje na závěr, že stanovisko představuje prozatímní opatření a přípravný krok pro potenciální další jednání Komise. Napadené rozhodnutí není založeno na posouzení právních argumentů společnosti E-Control a neobsahuje řádné odůvodnění (potenciálně opačných) názorů odvolacího senátu ACER.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z nesprávného uplatnění relevantních právních zásad.
               Odvolací senát ACER se při právním posouzení odvolání společnosti E-Control omezil na závěr, že stanovisko ACER představuje prozatímní a předběžné opatření, které slouží pouze jako přípravný krok pro potenciální budoucí jednání Komise. Podle názoru odvolacího senátu ACER tedy stanovisko jakožto prozatímní opatření nemůže být předmětem odvolání. Tento právní názor není správný. Stanovisko představuje nezávislý, konečný a samostatný akt agentury Evropské unie a představuje tedy samo o sobě předmět žaloby na neplatnost a tudíž i odvolání podle článku 19 nařízení (ES) č. 713/2009. Kdyby odvolací senát uplatnil relevantní právní zásady správně, stanovisko by zrušil.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 714/2009 ze dne 13. července 2009 o podmínkách přístupu do sítě pro přeshraniční obchod s elektřinou a o zrušení nařízení (ES) č. 1228/2003 (Úř. věst. L 211, s. 15).

      (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 713/2009, ze dne 13. července 2009 , kterým se zřizuje Agentura pro spolupráci energetických regulačních orgánů (Úř. věst. L 211, s. 1).


title: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 20. ledna 2005 ve věci C-464/01 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberster Gerichtshof): Johann Gruber proti Bay Wa AG (Bruselská úmluva — Článek 13 první pododstavec — Podmínky použití — Pojem „spotřebitelská smlouva“ — Koupě střešních tašek zemědělcem k pokrytí hospodářství využívaného zčásti k soukromému a zčásti k podnikatelskému účelu)

text:
               5.3.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 57/1

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (druhého senátu)
   ze dne 20. ledna 2005
   ve věci C-464/01 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberster Gerichtshof): Johann Gruber proti Bay Wa AG (1)

   (Bruselská úmluva - Článek 13 první pododstavec - Podmínky použití - Pojem „spotřebitelská smlouva“ - Koupě střešních tašek zemědělcem k pokrytí hospodářství využívaného zčásti k soukromému a zčásti k podnikatelskému účelu)
   (2005/C 57/02)
   Jednací jazyk: němčina
   Ve věci C-464/01, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě Protokolu ze dne 3. června 1971 o výkladu Úmluvy ze dne 27. září 1968 o soudní příslušnosti a o výkonu rozhodnutí v občanských a obchodních věcech Soudním dvorem, podaná rozhodnutím Oberster Gerichtshof (Rakousko) ze dne 8. listopadu 2001, došlým Soudnímu dvoru dne 4. prosince 2001, v řízení Johann Gruber proti Bay Wa AG, Soudní dvůr (druhý senát), ve složení C. W. A. Timmermans, předseda senátu, C. Gulmann, R. Schintgen (zpravodaj), G. Arestis a J. Klučka, soudci, generální advokát: F. G. Jacobs, vedoucí soudní kanceláře: M.-F. Contet, vrchní rada, vydal dne 20. ledna 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:
   Pravidla o příslušnosti stanovená Úmluvou ze dne 27. září 1968 o soudní příslušnosti a o výkonu rozhodnutí v občanských a obchodních věcech, ve znění Úmluvy ze dne 9. října 1978 o přistoupení Dánského království, Irska a Spojeného království Velké Británie a Severního Irska, Úmluvy ze dne 25. října 1982 o přistoupení Řecké republiky, Úmluvy ze dne 26. května 1989 o přistoupení Španělského království a Portugalské republiky a Úmluvy ze dne 29. listopadu 1996 o přistoupení Rakouské republiky, Finské republiky a Švédského království, musí být vykládána následujícím způsobem:

               —

               osoba, jež uzavřela smlouvu týkající se zboží určeného zčásti k účelu podnikatelskému a zčásti k účelu, jež se netýká její podnikatelské činnosti, nemá právo dovolávat se prospěchu ze zvláštních pravidel o příslušnosti uvedených v článcích 13 až 15 uvedené Úmluvy, ledaže je podnikatelský účel natolik okrajový, že má zanedbatelnou úlohu v celkovém kontextu dotčené transakce, přičemž skutečnost, že nepodnikatelská stránka převažuje, nemá v tomto ohledu vliv;

               —

               je věcí soudu, u nějž je řízení vedeno, rozhodnout, zda dotčená smlouva byla uzavřena v rozsahu nikoliv zanedbatelném k uspokojení potřeb týkajících se podnikatelské činnosti dotyčné osoby, nebo zda naopak podnikatelský účel měl pouze nepatrnou úlohu;

               —

               za tím účelem je namístě, aby uvedený soud vzal v úvahu veškeré relevantní skutkové poznatky objektivně vyplývající ze spisu; není naopak třeba přihlížet k okolnostem nebo skutečnostem, o nichž mohl smluvní partner vědět při uzavření smlouvy, ledaže se osoba, jež se dovolává postavení spotřebitele, chovala takovým způsobem, že mohla u druhé smluvní strany oprávněně vyvolat dojem, že jedná za podnikatelským účelem.

      (1)  Úř. věst. C 56, 2.3.2002.


title: Věc T-349/12: Žaloba podaná dne 1. srpna 2012 — Leiner v. OHIM — Recaro (REVARO)

text:
               22.9.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 287/39

         Žaloba podaná dne 1. srpna 2012 — Leiner v. OHIM — Recaro (REVARO)
   (Věc T-349/12)
   2012/C 287/70
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Rudolf Leiner GmbH (Sankt Pölten, Rakousko) (zástupci: W. Emberger, I. Rudnay a L. Emberger, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Recaro Beteiligungs GmbH (Kaiserslautern, Německo)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               změnil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 16. května 2012 ve věci R 482/2011-1 tak, aby bylo vyhověno odvolání, a případně rozhodnutí zrušil.

               —

               uložil žalovanému a další účastnici řízení před odvolacím senátem náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka, která obsahuje slovní prvek „REVARO“ pro výrobky zařazené do tříd 11, 20 a 24

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Recaro Beteiligungs-GmbH

      Namítaná ochranná známka nebo označení: mezinárodní zápis „RECARO“ pro výrobky zařazené do tříd 10, 12, 14, 20, 25 a 28

      Rozhodnutí námitkového oddělení: vyhovění námitkám

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009


title: Věc C-197/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Supremo (Španělsko) dne 23. dubna 2010 — Unio de Pagesos de Catalunya v. Administración del Estado y Coordinadora de Organizaciones de Agricultores y Ganaderos — Iniciativa Rural del Estado Espaňol

text:
               17.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 195/4

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Supremo (Španělsko) dne 23. dubna 2010 — Unio de Pagesos de Catalunya v. Administración del Estado y Coordinadora de Organizaciones de Agricultores y Ganaderos — Iniciativa Rural del Estado Espaňol
   (Věc C-197/10)
   2010/C 195/07
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Tribunal Supremo

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Unio de Pagesos de Catalunya

      Žalovaný: Administración del Estado y Coordinadora de Organizaciones de Agricultores y Ganaderos — Iniciativa Rural del Estado Espaňol

      Předběžné otázky

   Jsou ustanovení čl. 9 odst. 2 písm. b) královského nařízení č. 1470/2007 ze dne 2. září 2007 v souladu s čl. 42 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 (1) ze dne 29. září 2003, s ohledem na to, že možnost získání nároků na jednotnou platbu z vnitrostátní rezervy je vázána na splnění podmínky, podle níž se musí jednat o mladé zemědělce, kteří svou činnost zahájili v rámci programu rozvoje venkova zavedeného na základě nařízení Rady č. 1698/2005 (2) ze dne 20. září 2005?

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 ze dne 29. září 2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce a kterým se mění nařízení (EHS) č. 2019/93, (ES) č. 1452/2001, (ES) č. 1453/2001, (ES) č. 1454/2001, (ES) č. 1868/94, (ES) č. 1251/1999, (ES) č. 1254/1999, (ES) č. 1673/2000, (EHS) č. 2358/71 a (ES) č. 2529/2001 (Úř. věst. L 270, s. 1).

      (2)  Nařízení Rady (ES) č 1698/2005 ze dne 20. září 2005 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) (Úř. věst. L 277, s. 1).


title: Věc C-387/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Krajowa Izba Odwoławcza (Polsko) dne 14. srpna 2014 — Esaprojekt Sp. z o.o v. Województwo Łódzkie

text:
               1.12.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 431/7

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Krajowa Izba Odwoławcza (Polsko) dne 14. srpna 2014 — Esaprojekt Sp. z o.o v. Województwo Łódzkie
   (Věc C-387/14)
   (2014/C 431/13)
   Jednací jazyk: polština

      Předkládající soud

   Krajowa Izba Odwoławcza

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Esaprojekt Sp. z o.o

      Žalovaný: Województwo Łódzkie

      Předběžné otázky

               1.

               Připouští článek 51 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby (dále také „směrnice 2004/18/ES“) (1) ve spojení se zásadou rovného a nediskriminačního zacházení s hospodářskými subjekty a zásadou transparentnosti, jež jsou uvedeny v článku 2 této směrnice, aby hospodářský subjekt v rámci vyjasnění či doplnění podkladů uvedl jiné realizované zakázky (tj. uskutečněné dodávky), než jsou ty, které uvedl v seznamu dodávek, jenž tvoří přílohu nabídky; může zejména poukazovat na zakázky realizované jiným hospodářským subjektem, pokud v nabídce neuvedl, že disponuje kapacitami tohoto subjektu?

               2.

               Je nutno článek 51 směrnice 2004/18/ES vykládat ve světle rozsudku Soudního dvora ze dne 10. října 2013, Manova (C-336/12), z něhož vyplývá, že „[z]ásada rovného zacházení musí být vykládána v tom smyslu, že nebrání tomu, aby veřejný zadavatel požadoval od uchazeče po uplynutí lhůty pro předložení žádostí o účast na zadávacím řízení poskytnutí dokumentů popisujících situaci tohoto uchazeče, jako je zveřejněná rozvaha, u nichž lze objektivně ověřit, zda existovaly již před uplynutím lhůty stanovené pro předložení žádosti o účast na zadávacím řízení, pokud dokumentace týkající se příslušné veřejné zakázky nepožadovala jejich poskytnutí výslovně pod hrozbou vyloučení žádosti o účast“, v tom smyslu, že doplnění podkladů je přípustné pouze v případě, že se týká podkladů, u nichž lze objektivně ověřit, že existovaly již před uplynutím lhůty pro předkládání nabídek nebo žádostí o účast na zadávacím řízení, nebo v tom smyslu, že Soudní dvůr uvedl pouze jednu z možností a doplnění podkladů je možné i v jiných případech, např. dodatečným předložením podkladů, které před uplynutím této lhůty neexistovaly, avšak mohou objektivním způsobem doložit splnění předpokladu pro účast?

               3.

               Je-li na druhou otázku nutno odpovědět v tom smyslu, že doplněny mohou být i jiné podklady než podklady uvedené v rozsudku Manova (C-336/12), lze pak pro doplnění předložit i podklady, které pocházejí od hospodářského subjektu, od třetí osoby jakožto subdodavatele nebo od jiného hospodářského subjektu, jehož schopnosti předmětný hospodářský subjekt využije, pokud tyto subjekty nebyly v rámci nabídky uvedeny?

               4.

               Připouští článek 44 ve spojení s čl. 48 odst. 2 písm. a) směrnice 2004/18/ES ve spojení se zásadou rovného zacházení s hospodářskými subjekty uvedenou v článku 2 této směrnice odvolání na využití schopnosti jiného hospodářského subjektu, které je uvedeno v čl. 48 odst. 3, a to prostřednictvím odvolání na souhrn znalostí a zkušenosti dvou hospodářských subjektů, které samy o sobě nedisponují znalostmi a zkušenostmi požadovanými veřejným zadavatelem, pokud jsou tyto zkušenosti nedělitelné (tj. podmínka pro účast na zadávacím řízení musí být hospodářským subjektem zcela splněna) a realizaci zakázky nelze rozdělit (představuje jeden celek)?

               5.

               Připouští článek 44 ve spojení s čl. 48 odst. 2 písm. a) směrnice 2004/18/ES ve spojení se zásadou rovného zacházení s hospodářskými subjekty uvedenou v článku 2 této směrnice odvolání na zkušenosti skupiny hospodářských subjektů tak, že hospodářský subjekt, který realizoval zakázku jakožto člen skupiny hospodářských subjektů, se může na realizaci touto skupinou odvolávat bez ohledu na to, jaký byl jeho podíl na této realizaci, nebo se může odvolávat pouze na vlastní, skutečně získané zkušenosti, které si osvojil při realizaci příslušné části zakázky, jež mu byla přidělena v rámci této skupiny?

               6.

               Lze čl. 45 odst. 2 písm. g) směrnice 2004/18/ES, podle něhož může být z účasti na zadávacím řízení vyloučen hospodářský subjekt, který se dopustil vážného zkreslení při poskytování informací, vykládat v tom smyslu, že ze zadávacího řízení bude vyloučen hospodářský subjekt, který poskytl nepravdivé informace, jež měly nebo mohly mít vliv na výsledek zadávacího řízení, za předpokladu, že vina za příslušné uvedení v omyl vyplývá již z poskytnutí nepravdivých informací veřejnému zadavateli, které má vliv na rozhodnutí veřejného zadavatele o vyloučení hospodářského subjektu (a odmítnutí jeho nabídky), bez ohledu na to, zda hospodářský subjekt jednal úmyslně a cíleně, nebo zda jednal neúmyslně, z lehkovážnosti či nedbalosti nebo nejednal s náležitou péčí? Lze mít za to, že se hospodářský subjekt „dopustil vážného zkreslení při poskytování informací […] nebo jejich neposkytnutí“ jen v případě hospodářského subjektu, který podal nesprávné informace (jež se neshodují se skutečností), nebo také v případě, že hospodářský subjekt sice uvedl informace správné, avšak způsobem, jehož účelem bylo, aby veřejný zadavatel dospěl k přesvědčení, že hospodářský subjekt splňuje jím stanovené předpoklady, ačkoli tomu tak není?

               7.

               Připouští článek 44 ve spojení s čl. 48 odst. 2 písm. a) směrnice 2004/18/ES ve spojení se zásadou rovného zacházení s hospodářskými subjekty uvedenou v článku 2 této směrnice, aby se hospodářský subjekt odvolal na své zkušenosti tak, že se odvolá souhrnně na dvě či více smluv jako na zakázku jedinou, ačkoli zadavatel tuto možnost ani v oznámení ani v zadávací dokumentaci neuvedl?

      (1)  Úř. věst. 134, s. 114.


title: Věc C-136/14: Žaloba podaná dne 21. března 2014 – Evropský parlament v. Rada Evropské unie

text:
               10.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 175/27

         Žaloba podaná dne 21. března 2014 – Evropský parlament v. Rada Evropské unie
   (Věc C-136/14)
   2014/C 175/34
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Evropský parlament (zástupci: J. Rodrigues a L. Visaggio, zmocněnci)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

               —

               zrušit směrnici Rady 2013/64/EU ze dne 17. prosince 2013, kterou se z důvodu změny statusu Mayotte vůči Evropské unii mění směrnice Rady 91/271/EHS a 1999/74/ES a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/60/ES, 2006/7/ES, 2006/25/ES a 2011/24/EU (1),

               —

               uložit Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Evropský parlament se domáhá zrušení směrnice 2013/64/EU, kterou Rada přijala na právním základě článku 349 SFEU.
   Podle Parlamentu si Rady zvolila nesprávný právní základ, protože opatření, která jsou předmětem napadené směrnice, spadají do pravomocí Unie z titulu různých společných politik. Tato opatření měla být tedy přijata na odvětvových právních základech týkajících se oblastí životního prostředí, zemědělství, sociální politiky a veřejného zdraví, tedy na základě čl. 43 odst. 2, článku 114, čl. 153 odst. 2, článku 168 a čl. 192 odst. 1 SFEU, a nikoliv na základě článku 349 SFEU.
   Parlament je toho názoru, že opatření, jejichž cílem není reagovat na hospodářská a technická omezení, kterým čelí nejvzdálenější region, prostřednictvím výjimky z plného uplatňování unijního práva v dotyčném regionu, nemohou být platně založena na právním základě článku 349 SFEU. Tento článek se tak podle jeho názoru nevztahuje na opatření, jejichž cílem je pouze odložit uplatňování některých ustanovení unijního práva v nejvzdálenějším regionu.

      (1)  Úř. věst. L 353, s. 8.


title: Věc C-484/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Supremo (Španělsko) dne 7. října 2010 — Asociación para la Calidad de los Forjados (ASCAFOR), Asociación de Importadores y Distribuidores de Acero para la Construcción (ASIDAC) v. Administración del Estado, Calidad Siderúrgica SL, Colegio de Ingenieros Técnicos Industriales, Asociación Española de Normalización y Certificación (AENOR), Consejo General de Colegios Oficiales de Aparejadores y Arquitectos Técnicos, Asociación de Investigación de las Industrias de la Construcción (AIDICO) Instituto Tecnológico de la Construcción, Asociación Nacional Española de Fabricantes de Hormigón Preparado (ANEFHOP), Ferrovial Agromán SA, Agrupación de Fabricantes de Cemento de España (OFICEMEN), Asociación de Aceros Corrugados Reglamentarios y su Tecnología y Calidad (ACERTEQ)

text:
               18.12.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 346/32

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Supremo (Španělsko) dne 7. října 2010 — Asociación para la Calidad de los Forjados (ASCAFOR), Asociación de Importadores y Distribuidores de Acero para la Construcción (ASIDAC) v. Administración del Estado, Calidad Siderúrgica SL, Colegio de Ingenieros Técnicos Industriales, Asociación Española de Normalización y Certificación (AENOR), Consejo General de Colegios Oficiales de Aparejadores y Arquitectos Técnicos, Asociación de Investigación de las Industrias de la Construcción (AIDICO) Instituto Tecnológico de la Construcción, Asociación Nacional Española de Fabricantes de Hormigón Preparado (ANEFHOP), Ferrovial Agromán SA, Agrupación de Fabricantes de Cemento de España (OFICEMEN), Asociación de Aceros Corrugados Reglamentarios y su Tecnología y Calidad (ACERTEQ)
   (Věc C-484/10)
   ()
   2010/C 346/54
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Tribunal Supremo

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Asociación para la Calidad de los Forjados (ASCAFOR), Asociación de Importadores y Distribuidores de Acero para la Construcción (ASIDAC)

      Žalovaní: Administración del Estado, Calidad Siderúrgica SL, Colegio de Ingenieros Técnicos Industriales, Asociación Española de Normalización y Certificación (AENOR), Consejo General de Colegios Oficiales de Aparejadores y Arquitectos Técnicos, Asociación de Investigación de las Industrias de la Construcción (AIDICO) Instituto Tecnológico de la Construcción, Asociación Nacional Española de Fabricantes de Hormigón Preparado (ANEFHOP), Ferrovial Agromán SA, Agrupación de Fabricantes de Cemento de España (OFICEMEN), Asociación de Aceros Corrugados Reglamentarios y su Tecnología y Calidad (ACERTEQ)

      Předběžná otázka

   Lze mít za to, že podrobná právní úprava obsažená v příloze 19 královského nařízení 1247/08 ze dne 18. července 2008, ve spojení s jeho článkem 81, která upravuje podmínky úředního uznání certifikátů jakosti, je nadměrná, nepřiměřená sledovanému cíli a znamená neodůvodněné omezení, jímž se ztěžuje uznávání rovnocennosti certifikátů, a překážku či omezení uvádění dovážených výrobků na trh odporující článkům 28 a 30 ES?


title: Věc C-80/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Spojené království) dne 15. února 2012 — Felixstowe Dock and Railway Company Ltd, Savers Health and Beauty Ltd, Walton Container Terminal Ldt, AS Watson card Services (UK) Ldt, Hutchison Whampoa (Europe) Ltd, Kruidvat UK Ldt, Superdrug Stores plc v. The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

text:
               23.6.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 184/2

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Spojené království) dne 15. února 2012 — Felixstowe Dock and Railway Company Ltd, Savers Health and Beauty Ltd, Walton Container Terminal Ldt, AS Watson card Services (UK) Ldt, Hutchison Whampoa (Europe) Ltd, Kruidvat UK Ldt, Superdrug Stores plc v. The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs
   (Věc C-80/12)
   2012/C 184/02
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   First-tier Tribunal (Tax Chamber)

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Felixstowe Dock and Railway Company Ltd, Savers Health and Beauty Ltd, Walton Container Terminal Ldt, AS Watson card Services (UK) Ldt, Hutchison Whampoa (Europe) Ltd, Kruidvat UK Ldt, Superdrug Stores plc

      Žalovaný: The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

      Předběžné otázky

               1)

               Za okolností, kdy:

                           a)

                           ustanovení členského státu (jako je Spojené království) upravuje možnost, aby společnost (dále jen „žádající společnost“) požadující „skupinové snížení“ (group relief) na základě ztrát vzniklých společnosti, která je ve vlastnictví konsorcia (dále jen „společnost konsorcia“), za podmínky, že společnost, která je členem stejné skupiny společností jako žádající společnost, je rovněž členem konsorcia (dále jen „propojená společnost“) a

                           b)

                           mateřská společnost skupiny společností (která sama není žádající společností, společností konsorcia ani propojenou společností) není rezidentem ve Spojeném království ani v žádném jiném členském státě,

                     je v rozporu s články 49 a 54 SFEU situace, kdy je stanovena povinnost, aby „propojená společnost“ byla rezidentem ve Spojeném království nebo aby provozovala podnikání ve Spojeném království prostřednictvím stálé provozovny umístěné v tomto státě?

               2)

               V případě kladné odpovědi na první otázku, je Spojené království povinno poskytnout žádající společnosti nápravu (například tím, že této společnosti umožní požadovat snížení na základě ztrát vzniklých společnosti konsorcia) za okolností, kdy:

                           a)

                           „propojená společnost“ vykonala svou svobodu usazování, ale společnost konsorcia a žádající společnost nevykonaly žádnou ze svobod chráněných evropským právem,

                           b)

                           propojení mezi převádějící společností a žádající společnosti zahrnuje společnosti, které nejsou všechny usazeny v EU/EHP?


title: Věc C-468/07 P: Usnesení Soudního dvora ze dne 11. září 2008 – Coats Holdings Ltd, J&P Coats Ltd v. Komise Evropských společenství ( Kasační opravný prostředek — Článek 119 jednacího řádu — Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Pokuta — Návrhové žádání směřující ke snížení výše pokuty stanovené Soudem )

text:
               21.3.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 69/11

         Usnesení Soudního dvora ze dne 11. září 2008 – Coats Holdings Ltd, J&P Coats Ltd v. Komise Evropských společenství
   (Věc C-468/07 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Článek 119 jednacího řádu - Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Pokuta - Návrhové žádání směřující ke snížení výše pokuty stanovené Soudem“)
   (2009/C 69/17)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Coats Holdings Ltd, J&P Coats Ltd (zástupci: W. Sibree a C. Jeffs, solicitors)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství (zástupci: F. Castillo de la Torre a K Mojzesowicz, zmocněnci)
   Předmět věci
   Kasační opravný prostředek proti rozsudku Soudu prvního stupně (druhého senátu) ze dne 12. září 2007 ve věci Coats Holding a Coats v. Komise (T-36/05), kterým Soud částečně zrušil rozhodnutí Komise K(2004)4221 v konečném znění ze dne 26. října 2004 v řízení podle článku 81 ES (věc KOMP/F-1/38.338 – PO/Jehly), týkající se dohod o rozdělení trhu s galanterií a dohod o rozdělení zeměpisného trhu, a kterým stanovil pokutu uloženou žalobcům na 20 milionů eur – Žádost o snížení výše pokuty
   Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Coats Holdings Ltd a J & P Coats Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 297, 8.12.2007.


title: Věc C-54/13 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 31. ledna 2013 Spolkovou republikou Německo proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 21. listopadu 2012 ve věci T-270/08, Spolková republika Německo v. Evropská komise

text:
               23.3.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 86/14

         Kasační opravný prostředek podaný dne 31. ledna 2013 Spolkovou republikou Německo proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 21. listopadu 2012 ve věci T-270/08, Spolková republika Německo v. Evropská komise
   (Věc C-54/13 P)
   2013/C 86/22
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Spolková republika Německo (zástupci: T. Henze, zmocněnec, C. von Donat, J. Lipinsky, advokáti)

      Další účastníci řízení: Evropská komise, Španělské království, Nizozemské království, Francouzská republika

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               1)

               zrušit rozsudek Tribunálu Evropské unie ze dne 21. listopadu 2012 ve věci T-270/08 — Spolková republika Německo, Španělské království (vedlejší účastník řízení), Francouzská republika (vedlejší účastnice řízení) a Nizozemské království (vedlejší účastník řízení) proti Evropské komisi — z důvodu zrušení rozhodnutí Komise C(2008) 1615 final ze dne 29. dubna 2008, kterým se snižuje finanční podpora z Evropského fondu pro regionální rozvoj (EFRR), poskytnutá původně na operační program spadající pod cíl 1 (1994–1999), týkající se Berlína (východ) ve Spolkové republice Německo a zrušit rozhodnutí Komise C(2008) 1615 final ze dne 29. dubna 2008, kterým se snižuje finanční podpora z Evropského fondu pro regionální rozvoj (EFRR), poskytnutá původně na operační program spadající pod cíl 1 (1994–1999), týkající se Berlína (východ) ve Spolkové republice Německo, které bylo napadeno ve věci T-270/08;

               2)

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka) uplatňuje na podporu svého kasačního opravného prostředku čtyři důvody.

      První důvod kasačního opravného prostředku: Tribunál porušil čl. 24 odst. 2 nařízení č. 4253/88 (1) ve spojení s článkem 1 nařízení č. 2988/95 (2) a zásadu svěření pravomocí (bývalý článek 5 ES, nyní čl. 5 odst. 2 SEU, článek 7 SFEU), protože v napadeném rozsudku vycházel v rozporu s právem z toho, že i čistě administrativní chyby vnitrostátních orgánů mohou představovat „nesrovnalosti“, které Komisi opravňují provést finanční opravu podle čl. 24 odst. 2 nařízení č. 4253/88.

      Druhý důvod kasačního opravného prostředku: Tribunál dále porušil čl. 24 odst. 2 nařízení č. 4253/88 ve spojení se zásadou svěření pravomocí (čl. 5 odst. 2 SEU, článek 7 SFEU), protože v rozporu s právem Komisi přiznal pravomoc provádět extrapolované finanční opravy (první část druhého důvodu kasačního opravného prostředku). I tehdy, pokud by ale z článku 24 nařízení č. 4253/88 bylo možné vyvodit pravomoc Komise provádět extrapolované krácení, Tribunál v rozporu s právem potvrdil způsob, jakým byla extrapolace v projednávaném případě provedena. Komise jednak nebyla oprávněna chyby, které vytkla, považovat za systematické pro celý operační program a zjištěnou míru chybovosti extrapolovat na celý program. Komise dále nebyla oprávněna použít postup namátkové kontroly pro krácení celého programu prostřednictvím extrapolace (druhá část druhého důvodu kasačního opravného prostředku). Komise krom toho prostřednictvím extrapolace nereprezentativních chyb a paušálními opravami provedla nepřiměřené krácení finanční účasti na operačním programu (třetí část druhého důvodu kasačního opravného prostředku).

      Třetí důvod kasačního opravného prostředku: Napadený rozsudek Tribunálu porušuje dále čl. 24 odst. 2 nařízení č. 4253/88 ve spojení se zásadou svěření pravomocí, protože se zdá, že Tribunál v rozporu s právem předpokládal, že Komise má pravomoc provést paušální finanční opravy (první část třetího důvodu kasačního opravného prostředku). I pokud by takováto pravomoc provést paušální finanční opravy existovala, Tribunál v projednávaném případě v rozporu s právem potvrdil provedení nepřiměřené paušální opravy (druhá část třetího důvodu kasačního opravného prostředku).

      Čtvrtý důvod kasačního opravného prostředku: Tribunál konečně porušil povinnost uvést řádné odůvodnění ve smyslu článku 81 jednacího řádu ve spojení s článkem 36 a čl. 53 odst. 1 statutu Soudního dvora, protože z odůvodnění napadeného rozhodnutí nevyplývá, že by se Tribunál zabýval argumentací navrhovatelky týkající se nepřípustnosti paušálních finančních oprav (první část druhého žalobního důvodu) resp. jaké úvahy Tribunálu byly základem pro zamítnutí této argumentace.

      (1)  Nařízení Rady (EHS) č. 4253/88 ze dne 19. prosince 1988, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 2052/88, pokud jde o koordinaci mezi činnostmi jednotlivých strukturálních fondů navzájem a mezi těmito činnostmi a operacemi Evropské investiční banky a jinými stávajícími finančními nástroji (Úř. věst. L 374, s. 1).

      (2)  Nařízení Rady (ES, Euratom) č. 2988/95 ze dne 18. prosince 1995 o ochraně finančních zájmů Evropských společenství (Úř. věst. L. 312, s. 1; Zvl. vyd. 01/01, s. 340).


title: Věc T-561/15: Žaloba podaná dne 24. září 2015 – Universidad Internacional de la Rioja v. OHIM – Universidad de la Rioja (UNIVERSIDAD INTERNACIONAL DE LA RIOJA UNiR)

text:
               23.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 389/63

         Žaloba podaná dne 24. září 2015 – Universidad Internacional de la Rioja v. OHIM – Universidad de la Rioja (UNIVERSIDAD INTERNACIONAL DE LA RIOJA UNiR)
   (Věc T-561/15)
   (2015/C 389/71)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Universidad Internacional de la Rioja, SA (Logroño, Španělsko) (zástupci: C. Lema Devesa a A. Porras Fernandez-Toledano, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Universidad de la Rioja (Logroño, Španělsko)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Společenství obsahující slovní prvky „UNIVERSIDAD INTERNACIONAL DE LA RIOJA UNiR“ – Přihláška č. 11 738 093

      Řízení před OHIM: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu OHIM ze dne 22. června 2015 ve věci R 1914/2014-5

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí v rozsahu, v němž se jím odmítá zápis ochranné známky Společenství č. 11 738 093, a v důsledku toho nařídil zápis této známky;

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               V napadeném rozhodnutí nejsou řádně určeni průměrní spotřebitelé jednotlivých výrobků a služeb.

               —

               V napadeném rozhodnutí chybí řádné posouzení nebezpečí záměny.


               16.6.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 176/9

         Žádost o poradní stanovisko Soudního dvora ESVO, kterou předložil dne 25. ledna 2011 Statens helsepersonellnemnd v případě odvolání ze strany A
   (Věc E-1/11)
   2011/C 176/06
   Dopisem ze dne 25. ledna 2011 podal Statens helsepersonellnemnd (norská odvolací komise pro zdravotnický personál) k Soudnímu dvoru ESVO žádost o poradní stanovisko ve věci odvolání ze strany A, která byla na podatelnu soudu doručena dne 31. ledna 2011 a která se týká této otázky:
   Umožňuje směrnice 2005/36/ES nebo jiné právo EHP, aby orgány členských států uplatňovaly vnitrostátní právní úpravu pro zamítnutí povolení k výkonu lékařského povolání nebo udělení pouze omezeného povolení k výkonu lékařského povolání pro osoby s nedostatečnou odbornou kvalifikací žadateli z jiného členského státu, který formálně splňuje požadavky stanovené směrnicí 2005/36/ES pro právo na vzájemné uznávání odborných kvalifikací (povolení k výkonu lékařského povolání bez omezení), pokud se během odborné praxe žadatele v Norsku ukázalo, že nemá dostačující odbornou kvalifikaci?


title: Věc C-519/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Anotato Dikastirio Kyprou (Kypr) dne 27. září 2013 — Aplha Bank Cyprus Ltd v. Dau Si Senh a další

text:
               21.12.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 377/6

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Anotato Dikastirio Kyprou (Kypr) dne 27. září 2013 — Aplha Bank Cyprus Ltd v. Dau Si Senh a další
   (Věc C-519/13)
   2013/C 377/11
   Jednací jazyk: řečtina

      Předkládající soud

   Anotato Dikastirio Kyprou

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Aplha Bank Cyprus Ltd

      Žalovaní: Dau Si Senh, Alpha Panareti Public Ltd, Susan Towson, Stewart Cresswell, Gillian Cresswell, Julie Gaskell, Peter Gaskell, Richard Wernham, Tracy Wernham, Joanne Zorani a Richard Simpson

      Předběžné otázky

               1)

               Je doručení jednotného formuláře podle nařízení (ES) č. 1393/2007 (1) nezbytné v každém případě, nebo jsou přípustné výjimky?

               2)

               Pokud je doručení formuláře považováno za nezbytné v každém případě, je jeho nedoručení v daném případě důvodem neplatnosti doručení jako celku?

               3)

               Je v případě záporné odpovědi možné, v souladu s účelem nařízení (ES) č. 1393/2007, doručit danou písemnost právnímu zástupci žalovaných, kteří souhlasili se svojí účastí v řízení s výhradou, který se vůči klientům zavázal písemnost přijmout, nebo je nutné přistoupit k novému doručení v souladu s postupem stanoveným v nařízení (ES) č. 1393/2007?

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1393/2007 ze dne 13. listopadu 2007 o doručování soudních a mimosoudních písemností ve věcech občanských a obchodních v členských státech („doručování písemností“) a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 1348/2000 (Úř. věst. L 324, s. 79 až 120)


title: Věc C-596/12: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 13. února 2014 — Evropská komise v. Italská republika ( „Nesplnění povinnosti státem — Hromadné propouštění — Pojem „zaměstnanci“ — Nezahrnutí „vedoucích pracovníků“ — Směrnice 98/59/ES — Článek 1 odst. 1 a 2 — Porušení“ )

text:
               29.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 93/14

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 13. února 2014 — Evropská komise v. Italská republika
   (Věc C-596/12) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Hromadné propouštění - Pojem „zaměstnanci“ - Nezahrnutí „vedoucích pracovníků“ - Směrnice 98/59/ES - Článek 1 odst. 1 a 2 - Porušení)
   2014/C 93/22
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: J. Enegren a C. Cattabriga, zmocněnci)

      Žalovaná: Italská republika (zástupci: G. Palmieri, zmocněnkyně, ve spolupráci s S. Varonem, avvocato dello Stato)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Porušení čl. 1 odst. 1 a 2 směrnice Rady 98/59/ES ze dne 20. července 1998 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se hromadného propouštění (Úř. věst. L 225, s. 16; Zvl. vyd. 05/03, s. 327) — Oblast působnosti — Pojem „zaměstnanci“ — Zahrnutí vedoucích pracovníků do tohoto pojmu

      Výrok

               1)

               Italská republika tím, že v čl. 4 odst. 9 zákona č. 223, kterým se stanoví normy v oblasti podpory v případě nuceného přerušení práce, mobility, podpory v nezaměstnanosti, provedení směrnic Společenství, zprostředkování zaměstnání a jiná ustanovení související s trhem práce (legge n. 223 — Norme in materia di cassa integrazione, mobilita’, trattamenti di disoccupazione, attuazione di direttive della Comunita’ europea, avviamento al lavoro ed altre disposizioni in materia di mercato del lavoro), ze dne 23. července 1991, vyloučila kategorii „vedoucí pracovníci“ z oblasti působnosti postupu upraveného v článku 2 směrnice Rady 98/59/ES ze dne 20. července 1998 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se hromadného propouštění, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 1 odst. 1 a 2 této směrnice.

               2)

               Italské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 71, 9.3.2013.


title: Věc C-15/06 P: Kasační opravný prostředek podaný  11. ledna 2006  Regione Siciliana proti rozsudku vydanému dne  18. října 2005  Soudem prvního stupně Evropských společenství (prvním rozšířeným senátem) ve věci T-60/03, Regione Siciliana v. Komise Evropských společenství

text:
               25.3.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 74/5

         Kasační opravný prostředek podaný 11. ledna 2006 Regione Siciliana proti rozsudku vydanému dne 18. října 2005 Soudem prvního stupně Evropských společenství (prvním rozšířeným senátem) ve věci T-60/03, Regione Siciliana v. Komise Evropských společenství
   (Věc C-15/06 P)
   (2006/C 74/11)
   Jednací jazyk: italština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byl předložen 11. ledna 2006 kasační opravný prostředek podaný Regione Siciliana, zastoupeným I. M. Bragugliou, zmocněncem a G. Aiellem, avvocato dello Stato, proti rozsudku vydanému dne 18. října 2005 Soudem prvního stupně Evropských společenství (prvním rozšířeným senátem) ve věci T-60/03, Regione Siciliana v. Komise Evropských společenství.
   Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               zrušil rozsudek Soudu prvního stupně a v důsledku toho zrušil rozhodnutí Komise ze dne 11. prosince 2002 K(2002)4905 o poskytnutí pomoci Evropského fondu pro regionální rozvoj z titulu investice do infrastruktury v částce rovnající se nebo převyšující 15 milionů ECU v Itálii (region: Sicílie), a vymáhání zálohy vyplacené Komisí z titulu této pomoci, jakož i o uvolnění zbývající částky;

               2.

               přitom rozhodl o všech právních následcích s ohledem na náklady řízení.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek má za to, že rozsudek je zatížen vadami pro:

               1.

               porušení a nesprávné použití čl. 18 odst. 1 a čl. 32 odst. 1 nařízení Rady (EHS) č. 1787/84 (1) ze dne 19. června 1984 o Evropském fondu pro regionální rozvoj, ve znění nařízení Rady (EHS) č. 3641/85 (2) ze dne 20. prosince 1985;

               2.

               porušení a nesprávné použití článku 24 nařízení Rady (EHS) č. 4253/88 (3) ze dne 19. prosince 1988, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 2052/88 (4), pokud jde o koordinaci mezi činnostmi jednotlivých strukturálních fondů navzájem a mezi těmito činnostmi a operacemi Evropské investiční banky a jinými dostupnými finančními nástroji ve znění nařízení Rady (EHS) č. 2082/93 (5) ze dne 20. července 1984;

               3.

               chybné odůvodnění rozhodujících bodů sporu.

      (1)  Již zrušeno.

      (2)  Již zrušeno.

      (3)  Již zrušeno.

      (4)  Již zrušeno.

      (5)  Úř. věst. L 193, s. 20.


title: Věc C-630/11 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 25. listopadu 2011 společností HGA Srl a dalšími proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 20. září 2011 ve spojených věcech T-394/08, T-408/08, T-453/08 a T-454/08, Regione autonoma della Sardegna a další v. Komise

text:
               21.4.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 118/8

         Kasační opravný prostředek podaný dne 25. listopadu 2011 společností HGA Srl a dalšími proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 20. září 2011 ve spojených věcech T-394/08, T-408/08, T-453/08 a T-454/08, Regione autonoma della Sardegna a další v. Komise
   (Věc C-630/11 P)
   2012/C 118/12
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek: HGA Srl a další (zástupci: G. Dore, F. Ciulli a A. Vinci, advokáti)

      Další účastníci řízení: Evropská komise, Regione autonoma della Sardegna, Selene di Alessandra Cannas Sas a další

      Návrhová žádání účastníků řízení podávajících kasační opravný prostředek

               —

               zrušit a/nebo změnit rozsudek Tribunálu vydaný dne 20. září 2011 ve spojených věcech T-394/08, T-408/08, T-453/08 a T-454/08;

               —

               zrušit rozhodnutí Evropské komise ze dne 3. července 2008 (státní podpora C1/2004 Itálie — SG-Greffe (2008) D/204339) o režimu podpory „Regionální zákon č. 9 z roku 1998 — zneužití podpory N 272/98“

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Na podporu svého kasačního opravného prostředku uplatňují navrhovatelky tyto důvody.
   Prvním důvodem uplatňují zejména porušení podstatných formálních náležitostí, porušení a nesprávné použití článků 4, 6, 7 a 16 nařízení (ES) č. 659/99 (1), porušení zásady ochrany legitimního očekávání a zásady právní jistoty a porušení článku 81 jednacího řádu tribunálu. Rozhodnutí Komise je stiženo protiprávností z důvodu, že bylo přijato po opravě kvalifikace podpory, aniž by byla tato oprava stanovena jakýmkoliv ustanovením. Dále zahájení řízení v důsledku opravy bylo oznámeno tři a půl roku poté, co Komise obdržela veškerou dokumentaci týkající se podpory. Tento důvod byl uplatněn v prvním stupni, ale Tribunál se k tomuto bodu nevyjádřil.
   Druhý důvod se týká porušení zásady právní jistoty a zásady ochrany legitimního očekávání, jakož i porušení a nesprávného použití článků 4, 7,10 a 16 nařízení (ES) č. 659/99. Rozhodnutí Komise bylo přijato za porušení předepsaných procesních lhůt.
   Předmětem třetího důvodu je porušení článku 108 SFEU a článků 1, 7, 14 a 16 nařízení (ES) č. 659/99. Na podporu tohoto žalobního důvodu navrhovatelky tvrdí, že rozhodnutí Komise je stiženo protiprávností z důvodu, že podpora nebyla Regione nikdy změněna oproti tomu, co stanoví regionální zákon č. 9/1998.
   Čtvrtý žalobní důvod vznáší porušení a nesprávné použití zásady nezbytnosti, zásady pobídkového účinku a zásady ochrany hospodářské soutěže, jakož i z toho vyplývajícího porušení článků 7 a 14 nařízení (ES) č. 659/99, porušení a nesprávné použití článku 108 SFEU, nedostatek odůvodnění a porušení článku 81 jednacího řádu Tribunálu. Podle navrhovatelek je rozhodnutí protiprávní v rozsahu, v němž se podpora ve skutečnosti vyznačovala pobídkovým účinkem, což je okolnost, kterou Komise měla ověřit rovněž v případě předložení žádosti po zahájení prací. Tribunál se k tomuto bodu nevyjádřil.
   Pátý žalobní důvod se týká porušení zásad právní jistoty a ochrany legitimního očekávání z jiného pohledu a porušení článku 14 nařízení (ES) č. 659/99. Rozsudek se zakládá na nesprávném předpokladu, podle kterého soud Společenství nemůže zkoumat legitimní očekávání, které mohly vnitrostátní orgány vzbudit u příjemců.
   Poslední žalobní důvod se týká porušení zásady nestrannosti a ochrany hospodářské soutěže. Tribunál měl nesprávně za to, že Komise neprovedla napadeným žádné nerovné zacházení, když konstatovala povinnost vrácení podpory vyplacené navrhovatelkám a zároveň měla za to, že pobídkový účinek nadále existuje pokud jde o dalších deset podniků, které zahájily práce po podání jejich žádosti, ačkoliv samotná žádost nenabízela jistotu, že bude získána podpora.

      (1)  Úř. věst. L 83, s. 1


title: Věc C-145/07: Žaloba podaná dne 13. března 2007 – Komise Evropských společenství v. Švédské království

text:
               28.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 95/33

         Žaloba podaná dne 13. března 2007 – Komise Evropských společenství v. Švédské království
   (Věc C-145/07)
   (2007/C 95/64)
   Jednací jazyk: švédština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: K. Simonsson a R. Vidal Puig, zmocněnci)

      Žalované: Švédské království
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Švédské království tím, že nepřijalo nezbytné právní a správní předpisy k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/42/ES ze dne 13. června 2003 (1) o hlášení událostí v civilním letectví, a v každém případě tím, že o nich neuvědomilo Komisi, nesplnilo povinnosti, které pro něho vyplývají z této směrnice, a

               —

               uložit Švédskému království náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta pro provedení směrnice uplynula dne 4. června 2005.

      (1)  Úř. věst. 2003 L 167, s. 23; Zvl. vyd. 07/07, s. 331.


title: Věc T-249/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 9. dubna 2014 – MHCS v. OHIM – Ambra (DORATO) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství DORATO — Starší obrazová ochranná známka Společenství a starší národní obrazová ochranná známka zobrazující etikety na hrdle láhve — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 — Pravidlo 50 odst. 1 nařízení (ES) č. 2868/95“

text:
               10.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 175/41

         Rozsudek Tribunálu ze dne 9. dubna 2014 – MHCS v. OHIM – Ambra (DORATO)
   (Věc T-249/13) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství DORATO - Starší obrazová ochranná známka Společenství a starší národní obrazová ochranná známka zobrazující etikety na hrdle láhve - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Pravidlo 50 odst. 1 nařízení (ES) č. 2868/95“)
   2014/C 175/55
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: MHCS (Épernay, Francie) (zástupci: P. Boutron, N. Moya Fernández a L. É. Balleydier, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: P. Bullock, N. Bambara a A. Folliard-Monguiral, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Ambra S.A. (Varšava, Polsko) (zástupce: M. Kaczan-Parchimowicz, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 19. února 2013 (věc R 1877/20112) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi MHCS a Ambra S.A.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               MHCS se ukládá náhrada nákladů řízení včetně nutných nákladů řízení vynaložených společností Ambra S.A. v řízení před odvolacím senátem Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)).

      (1)  Úř. věst. C 207, 20.7.2013.


title: Věc T-17/10: Žaloba podaná dne 19. ledna 2010 — Steinberg v. Komise

text:
               27.3.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 80/36

         Žaloba podaná dne 19. ledna 2010 — Steinberg v. Komise
   (Věc T-17/10)
   2010/C 80/60
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Gerald Steinberg (Jeruzalém, Izrael) (zástupce: T. Asserson, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhové žádání žalobce

               —

               zrušit napadené rozhodnutí;

               —

               zpřístupnit do 15 dnů všechny dokumenty uvedené v žádosti;

               —

               přiznat náhradu nákladů řízení;

               —

               přiznat jakoukoli jinou náhradu škody, kterou bude Soudní dvůr považovat za přiměřenou.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Prostřednictvím této žaloby se žalobce domáhá zrušení rozhodnutí Komise ze dne 15. května 2009, které žalobce obdržel dne 22. listopadu 2009, jímž byla zčásti zamítnuta jeho žádost podle nařízení č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 (1) o přístup k dokumentům týkajícím se rozhodnutí o financování grantů pro izraelské a palestinské nevládní organizace na poslední tří roky v rámci programů „Partnerství pro mír“ a „Evropský nástroj pro demokracii a lidská práva“.
   Na podporu své žaloby uplatňuje žalobce čtyři žalobní důvody.
   Zaprvé žalobce uvádí, že neposkytnutím přístupu k požadovaným dokumentům žalovaná porušila článek 2 nařízení č. 1049/2001.
   Zadruhé žalobce tvrdí, že odmítnutím plného přístupu k požadovaným dokumentům žalovaná porušila článek 4 nařízení č. 1049/2001, jelikož se na jeho žádost nevztahuje žádná z výjimek stanovených v tomto článku. Žalobce dále uvádí, že i kdyby se na jeho žádost vztahovaly výjimky, quod non, je třeba mít za to, že právo organizací občanské společnosti na přístup k požadovaným dokumentům zakládá „převažující veřejný zájem na zpřístupnění“.
   Zatřetí žalobce tvrdí, že vzhledem ke skutečnosti, že si odpověď na jeho potvrzující žádost vyžádala téměř šest měsíců, navzdory skutečnosti, že nařízení č. 1049/2001 vyžaduje odpověď během patnácti pracovních dnů od podání žádost, žalovaná porušila článek 7 nařízení č. 1049/2001.
   Začtvrté žalobce uvádí, že žalovaný neprovedl zkoumání žádosti „bezodkladně“, a tudíž porušil článek 8 nařízení č. 1049/2001.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, 31.5.2001, s. 43; Zvl. vyd. 01/03, s. 331)


title: Věc C-309/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hanseatisches Oberlandesgericht in Bremen (Německo) dne 29. května 2017 – Stadtwerke Delmenhorst GmbH v. Manfred Bleckwehl

text:
               25.9.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 318/4

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hanseatisches Oberlandesgericht in Bremen (Německo) dne 29. května 2017 – Stadtwerke Delmenhorst GmbH v. Manfred Bleckwehl
   (Věc C-309/17)
   (2017/C 318/05)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Hanseatisches Oberlandesgericht in Bremen

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: Stadtwerke Delmenhorst GmbH

      Odpůrce: Manfred Bleckwehl

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba vykládat čl. 3 odst. 3, ve spojení s přílohou A písm. b) a c) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/55/ES (1) ze dne 26. června 2003 o společných pravidlech pro vnitřní trh se zemním plynem a o zrušení směrnice 98/30/ES (Úř. věst. 2003, L 176, s. 57; Zvl. vyd. 12/02, s. 230) v tom smyslu, že pokud není odběratel plynu informován včas a přímo o podmínkách, důvodech a rozsahu nadcházející změny sazby za dodávky plynu, brání to platnosti takových změn sazby?

               2)

               Je článek 3 odst. 3, ve spojení s přílohou A písm. b) a c) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/55/ES ze dne 26. června 2003 o společných pravidlech pro vnitřní trh se zemním plynem a o zrušení směrnice 98/30/ES, přímo použitelný od 1. července 2004 ve vztahu k dodavatelskému podniku, který je založen podle soukromého práva (jako německá společnost GmbH), protože uvedená ustanovení této směrnice jsou z hlediska svého obsahu bezpodmínečná, a lze je tak použít, aniž by k tomu bylo zapotřebí prováděcího aktu, a občanovi přiznávají práva vůči organizaci, která je přes svou soukromoprávní formu podřízena státu, neboť stát je jediným podílníkem tohoto podniku?

      (1)  Úř. věst. 176, s. 57; Zvl. vyd. 12/02, s. 230.


title: Věc T-578/10: Žaloba podaná dne 14. prosince 2010 — Global Steel Wire v. Komise

text:
               19.2.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 55/29

         Žaloba podaná dne 14. prosince 2010 — Global Steel Wire v. Komise
   (Věc T-578/10)
   2011/C 55/53
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Global Steel Wire, SA (Cerdanyola del Vallés, Španělsko) (zástupci: F. González Díaz a A. Tresandi Blanco, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání žalobkyně

   Žalobkyně žádá Tribunál, aby:

               —

               zrušil na základě článku 263 Smlouvy o fungování Evropské unie rozhodnutí Evropské komise ze dne 30. září 2010, kterým se mění rozhodnutí ze dne 30. června 2010 [K(2010) 4387 v konečném znění ve věci COMP/38.344 — Předpínací ocel];

               —

               podpůrně zrušil na základě článku 263 Smlouvy o fungování Evropské unie článek 2 rozhodnutí Evropské komise ze dne 30. září 2010, kterým se mění rozhodnutí ze dne 30. června 2010 [K(2010) 4387 v konečném znění ve věci COMP/38.344 — Předpínací ocel] v rozsahu, v němž tento článek vede k porušení zásady zákazu diskriminace tím, že dodatečnou lhůtu pro zaplacení pokuty neprodloužil i společnosti GSW, a trpí nedostatkem odůvodnění;

               —

               uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou totožné s žalobními důvody a hlavními argumenty ve věci T-575/10, Moreda-Riviere Trefilerías v. Komise.