title: Věc C-380/09 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 25. září 2009 Melli Bank plc proti rozsudku Soudu prvního stupně (druhého senátu) vydanému dne 9. července 2009 ve spojených věcech T-246/08 a T-332/08, Melli Bank plc v. Rada Evropské unie podporovaná Francouzskou republikou, Spojeným královstvím Velké Británie a Severního Irska, Komisí Evropských společenství

text:
               21.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/30

         Kasační opravný prostředek podaný dne 25. září 2009 Melli Bank plc proti rozsudku Soudu prvního stupně (druhého senátu) vydanému dne 9. července 2009 ve spojených věcech T-246/08 a T-332/08, Melli Bank plc v. Rada Evropské unie podporovaná Francouzskou republikou, Spojeným královstvím Velké Británie a Severního Irska, Komisí Evropských společenství
   (Věc C-380/09 P)
   2009/C 282/52
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Melli Bank plc (zástupci: S. Gadhia, solicitor, T. Din, solicitor, D. Anderson QC, R. Blakeley, barrister)

      Další účastníci řízení: Rada Evropské unie, Francouzská republika, Spojené království Velké Británie a Severního Irska, Komise Evropských společenství

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Navrhovatelka žádá, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil napadený rozsudek;

               —

               přijal žaloby ve věcech T-246/08 a T-332/08;

               —

               zrušil bod 4 tabulky B přílohy rozhodnutí Rady 2008/475/ES (1) o omezujících opatřeních vůči Íránu, a to v rozsahu, v jakém se týká Melli Bank plc.;

               —

               pokud Soudní dvůr shledá, že čl. 7 odst. 2 písm. d) nařízení Rady 423/2007/ES (2) má závazný účinek, prohlásil čl. 7 odst. 2 písm. d) daného nařízení za nepoužitelný; a

               —

               uložil Radě náhradu nákladů řízení vzniklých v rámci kasačního opravného prostředku a v řízení před Soudem prvního stupně

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Navrhovatelka tvrdí, že Soud prvního stupně se v napadeném rozsudku dopustil několikanásobného nesprávného právního posouzení, a jednal tak v rozporu s právem Společenství ve čtyřech hlavních bodech:

               1)

               Soud se dopustil nesprávného právního posouzení, když provedl nesprávný výklad čl. 7 odst. 2 písm. d) nařízení, jako právního předpisu se závazným účinkem;

               2)

               Soud se dopustil nesprávného právního posouzení, když rozhodl, že čl. 7 odst. 2 písm. d) nařízení je v souladu se zásadou práva Společenství, a to se zásadou proporcionality;

               3)

               Soud se dopustil nesprávného právního posouzení, když formuloval a provedl test za účelem určení, zda je navrhovatelka ve vlastnictví a pod kontrolou mateřské společnosti; a

               4)

               Soud se dopustil nesprávného právního posouzení, když dospěl k závěru, že Rada splnila svoji povinnost odůvodnit své rozhodnutí o zařazení navrhovatelky.

               5)

               Uložit Radě náhradu nákladů řízení o kasačním opravném prostředku a řízení před Soudem prvního stupně.

      (1)  Rozhodnutí Rady 2008/475/ES ze dne 23. června 2008, kterým se provádí čl. 7 odst. 2 nařízení (ES) č.423/2007 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 163, s. 29).

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 423/2007 ze dne 19. dubna 2007 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 103, s. 1) [Úř. věst. L 335M, s. 969 (MT)]


title: Věc T-92/05: Žaloba podaná dne 25. února 2005 Movingpeople.net International B.V. proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

text:
               14.5.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 115/26

         Žaloba podaná dne 25. února 2005 Movingpeople.net International B.V. proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc T-92/05)
   (2005/C 115/48)
   Jazyk, ve kterém byla sepsána žaloba: angličtina
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 25. února 2005 žaloba podaná proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) Movingpeople.net International B.V., se sídlem v Helmondu (Nizozemsko), zastoupenou G.S.C.M. van Roeyenem a T. Berendsenem, advokáty.
   Thomas Schäfer, bytem v Schashagenu (Německo), byl rovněž účastníkem řízení před odvolacím senátem.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí v části, v níž je přijata přihláška ochranné známky Společenství č. 1 997 733 pro všechny výrobky přihlašované pro třídy 10, 12 a 20;

               —

               uložil OHIM nebo osobě, která podala námitky úplnou náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

               Přihlašovatel ochranné známky Společenství:

               Movingpeople.net International B.V.

               Dotčená ochranná známka Společenství:

               Obrazová ochranná známka „movingpeople.net“ pro výrobky tříd 10,12 a 20 (vozidla; zařízení pro cestování po zemi, vzduchu nebo vodě, […]; všechny výše uvedené výrobky speciálně vyrobené pro postižené osoby a ostatní osoby, které vyžadují asistenci; […]) – přihláška č. 1 997 733.

               Majitel ochranné známky nebo označení, namítaných v námitkovém řízení:

               Thomas Schäfer

               Namítaná ochranná známka nebo označení:

               Národní slovní ochranná známka „MOVING PEOPLE“ pro výrobky a služby tříd 12 a 37 (vozidla; zařízení pro létání, elektricky poháněné kolečkové židle a kolečkové židle pro pacienty, […]).

               Rozhodnutí námitkového oddělení:

               Zamítnutí přihlášky ochranné známky Společenství pro napadené výrobky.

               Rozhodnutí odvolacího senátu:

               Zamítnutí odvolání.

               Dovolávané žalobní důvody:

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 40/94. (1)

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství, Úř. věst. L 11, 14.1.1994, s. 1.


title: Věc C-276/10: Žaloba podaná dne 2. června 2010 — Evropská komise v. Česká republika

text:
               31.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/30

         Žaloba podaná dne 2. června 2010 — Evropská komise v. Česká republika
   (Věc C-276/10)
   ()
   2010/C 209/42
   Jednací jazyk: čeština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: S. Pardo Quintillán, zmocněnec, L. Jelínek, zmocněnec)

      Žalovaná: Česká republika

      Návrhové žádání žalobkyně

               —

               určit, že nepřijetím veškerých právních a správních předpisů nezbytných k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2006/118/ES (1) ze dne 12. prosince 2006 o ochraně podzemních vod před znečištěním a zhoršováním stavu, nebo v každém případě jejich nesdělením Komisi nesplnila Česká republika povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 12 uvedené směrnice;

               —

               uložit České republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Lhůta pro provedení směrnice do vnitrostátního právního řádu uplynula dne 16. ledna 2009.

      (1)  Úř. věst. L 372, s. 19


title: Věc C-34/07: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 29. listopadu 2007 – Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2003/109/ES — Státní příslušníci třetích zemí, kteří jsou dlouhodobými rezidenty — Neprovedení ve stanovené lhůtě)

text:
               26.1.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/14

         Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 29. listopadu 2007 – Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství
   (Věc C-34/07) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2003/109/ES - Státní příslušníci třetích zemí, kteří jsou dlouhodobými rezidenty - Neprovedení ve stanovené lhůtě)
   (2008/C 22/26)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupce: M. Condou-Durande, zmocněnec)

      Žalované: Lucemburské velkovévodství (zástupce: C. Schiltz, zmocněnec)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Nepřijetí předpisů nezbytných pro dosažení souladu se směrnicí Rady 2003/109/ES ze dne 25. listopadu 2003 o právním postavení státních příslušníků třetích zemí, kteří jsou dlouhodobě pobývajícími rezidenty (Úř. věst. L 16 s. 44; Zvl. vyd. 19/06, s. 272) ve stanovené lhůtě
   Výrok

               1)

               Lucemburské velkovévodství tím, že ve stanovené lhůtě nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Rady 2003/109/ES ze dne 25. listopadu 2003 o právním postavení státních příslušníků třetích zemí, kteří jsou dlouhodobě pobývajícími rezidenty, nesplnilo povinnosti, které pro ně vyplývají z této směrnice.

               2)

               Lucemburskému velkovévodství se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 69, 24.3.2007.


title: Věc F-29/05: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 30. září 2010 — Vivier v. Komise ( Veřejná služba — Dočasní zaměstnanci — Zařazení do platové třídy — Platová třída uvedená ve výzvě k podávání přihlášek — Změna pravidel pro zařazování zaměstnanců do platových tříd — Přechodná ustanovení — Článek 12 odst. 3 přílohy XIII služebního řádu — Použití per analogiam )

text:
               4.12.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 328/58

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 30. září 2010 — Vivier v. Komise
   (Věc F-29/05) (1)

   (Veřejná služba - Dočasní zaměstnanci - Zařazení do platové třídy - Platová třída uvedená ve výzvě k podávání přihlášek - Změna pravidel pro zařazování zaměstnanců do platových tříd - Přechodná ustanovení - Článek 12 odst. 3 přílohy XIII služebního řádu - Použití per analogiam)
   2010/C 328/91
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Jean-François Vivier (Petten, Nizozemsko) (zástupci: původně S. Orlandi, A. Coolen a É. Marchal, advokáti, poté S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis a É. Marchal, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně H. Krämer a K. Herrmann, zmocněnci, poté J. Currall, zmocněnec)

      Předmět věci

   Zrušení rozhodnutí Komise o zařazení žalobce do platové třídy A*6 při jeho přijetí za dočasného zaměstnance.

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Evropské komise o zařazení, jako je rozhodnutí připojené k dodatku ze dne 21. července 2004 ke smlouvě dočasného zaměstnance podepsané J.-F. Vivierem dne 10. června 2004, se zrušuje.

               2)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a ukládá se jí rovněž náhrada nákladů řízení vynaložených J.-F. Vivierem.

      (1)  Úř. věst. C 193, 6.8.2005, s. 31 (věc původně zapsaná u Soudu prvního stupně Evropských společenství pod číslem T-196/05 a postoupená Soudu pro veřejnou službu Evropské unie usnesením ze dne 15.12.2005).


title: Věc C-71/05: Žaloba podaná dne 14. února 2005 Komisí Evropských společenství proti Lucemburskému velkovévodství

text:
               2.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/23

         Žaloba podaná dne 14. února 2005 Komisí Evropských společenství proti Lucemburskému velkovévodství
   (Věc C-71/05)
   (2005/C 82/47)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 14. února 2005 žaloba směřující proti Lucemburskému velkovévodství podaná Komisí Evropských společenství zastoupenou Mikko Huttunenem, jako zmocněncem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Komisí Evropských společenství navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               určil, že Lucemburské velkovévodství tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2002/30/ES ze dne 26. března 2002 o pravidlech a postupech pro zavedení provozních omezení ke snížení hluku na letištích Společenství (1) a v každém případě tím, že Komisi o těchto předpisech neuvědomilo, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají ze zmíněné směrnice;

               2.

               uložil Lucemburskému velkovévodství náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   Lhůta pro provedení směrnice do vnitrostátního právního řádu uplynula dne 28. září 2003.

      (1)  Úř. věst. L 85, 28.3.2002, s. 40.


title: Věc C-174/08: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 29. října 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Østre Landsret — Dánsko) — NCC Construction Danmark A/S v. Skatteministeriet ( Šestá směrnice o DPH — Článek 19 odst. 2 — Odpočet daně zaplacené na vstupu — Osoba povinná k dani pouze ve vztahu k určité části jí vykonávaných činností — Zboží a služby použité zároveň pro zdanitelné činnosti i činnosti osvobozené od daně — Výpočet odpočtu v poměrné výši — Pojem příležitostné operace s nemovitostmi — Dodání sobě samému — Zásada daňové neutrality )

text:
               19.12.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 312/6

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 29. října 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Østre Landsret — Dánsko) — NCC Construction Danmark A/S v. Skatteministeriet
   (Věc C-174/08) (1)

   („Šestá směrnice o DPH - Článek 19 odst. 2 - Odpočet daně zaplacené na vstupu - Osoba povinná k dani pouze ve vztahu k určité části jí vykonávaných činností - Zboží a služby použité zároveň pro zdanitelné činnosti i činnosti osvobozené od daně - Výpočet odpočtu v poměrné výši - Pojem ‚příležitostné operace s nemovitostmi‘ - Dodání sobě samému - Zásada daňové neutrality“)
   2009/C 312/08
   Jednací jazyk: dánština

      Předkládající soud

   Østre Landsret

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: NCC Construction Danmark A/S

      Žalované: Skatteministeriet

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Østre Landsret — Výklad čl. 19 odst. 2 druhé věty šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně — Stavební společnost provádějící prodej nemovitostí, které postavila sama na vlastní účet s cílem jejich následného prodeje — Zboží a služby použité zároveň pro činnosti, které zakládají a nezakládají nárok na odpočet DPH zaplacené na vstupu — Výpočet odpočtu v poměrné výši — Pojem „příležitostné operace s nemovitostmi“

      Výrok

               1)

               Článek 19 odst. 2 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně musí být vykládán v tom smyslu, že v případě stavebního podniku nelze jím prováděný prodej budov postavených na vlastní účet považovat za „příležitostnou operaci s nemovitostmi“ ve smyslu tohoto ustanovení vzhledem k tomu, že tato činnost je přímým, soustavným a nutným rozšířením jeho zdanitelné činnosti. Za těchto podmínek není namístě konkrétně posuzovat, do jaké míry tato prodejní činnost, pojímána samostatně, zahrnuje použití zboží a služeb podléhajících dani z přidané hodnoty.

               2)

               Zásada daňové neutrality nebrání tomu, aby stavební podnik, jenž odvádí daň z přidané hodnoty ze stavebních plnění, která uskutečňuje na vlastní účet (dodání sobě samému), nemohl uplatnit plný odpočet daně z přidané hodnoty odpovídající režijním nákladům vynaloženým na uskutečnění těchto plnění z důvodu, že obrat odpovídající prodeji takto provedených staveb je osvobozen od daně z přidané hodnoty

      (1)  Úř. věst. C 171, 5.7.2008.


title: Věc T-473/13: Žaloba podaná dne 3. září 2013 — G-Star Raw v. OHIM

text:
               23.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 344/57

         Žaloba podaná dne 3. září 2013 — G-Star Raw v. OHIM
   (Věc T-473/13)
   2013/C 344/105
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: G-Star Raw CV (Amsterodam, Nizozemsko) (zástupci: J. van Manen, M. van de Braak a L. Fresco, lawyers)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: PepsiCo, Inc. (New York, Spojené Státy)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 25. června 2013 ve věci R 1586/2012-2;

               —

               uložila žalovanému náhradu nákladů tohoto řízení;

               —

               uložil další účastnici řízení před odvolacím senátem náhradu nákladů řízení, pokud se jej účastní, jakož i náhradu nákladů řízení před OHIM.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka obsahující slovní prvky „PEPSI RAW“ pro výrobky zařazené do třídy 32 — Přihláška ochranné známky Společenství č. 6 788 004

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Slovní ochranná známka „RAW“ pro výrobky zařazené do třídy 25 — Ochranná známka Společenství č. No 4 743 225

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitkám a zamítnutí přihlášky ochranné známky Společenství

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zrušení napadeného rozhodnutí

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení o ochranné známce Společenství.


title: Věc T-771/14: Žaloba podaná dne 21. listopadu 2014 – ANKO v. Komise

text:
               23.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 65/36

         Žaloba podaná dne 21. listopadu 2014 – ANKO v. Komise
   (Věc T-771/14)
   (2015/C 065/50)
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: ANKO AE Antiprosopeion, Emporeiou kai Viomichanias (Atény, Řecko) (zástupce: V. Christianos, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               určil, že částka ve výši 2 96  149,77 eur, kterou Komise vyplatila žalobkyni v souvislosti s projektem DOC@HAND, odpovídá způsobilým výdajům, a že tedy žalobkyně nemá povinnost vrátit tuto částku jako bezdůvodně obdrženou a

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyní.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Tato žaloba se týká odpovědnosti Komise na základě smlouvy č. 508015 o provedení projektu DOC@HAND ve smyslu článku 272 SFEU. Konkrétně žalobkyně tvrdí, že přestože splnila své smluvní závazky, Komise v rozporu s výše uvedenou smlouvou, zásadou dobré víry, zákazem zneužití práva a zásadou proporcionality požádala o vrácení částek vyplacených ANKO z důvodu, že neodpovídají způsobilým výdajům.
   Žalobkyně tudíž zaprvé tvrdí, že se Komise opírá o zcela neopodstatněné a v každém případě neprokázané argumenty za účelem odmítnutí téměř všech výdajů společnosti ANKO jako nezpůsobilých a požadování vrácení částky vyplacené společnosti ANKO v souvislosti s projektem DOC@HAND. Zadruhé žalobkyně tvrdí, že Komise odmítnutím 99,59 % částky dlužného příspěvku z důvodu, že podle jejího tvrzení neodpovídá způsobilým výdajům, které žalobkyni vznikly pro potřeby projektu, porušuje zásadu zákazu zneužití práva a zásadu proporcionality.


title: Věc T-237/05: Žaloba podaná dne 17. června 2005 nakladatelstvími Odile Jacob SAS proti Komisi Evropských společenství

text:
               20.8.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 205/32

         Žaloba podaná dne 17. června 2005 nakladatelstvími Odile Jacob SAS proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-237/05)
   (2005/C 205/59)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 17. června 2005 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství nakladatelstvími Odile Jacob SAS, se svým sídlem v Paříži, zastoupenými Wilko van Weertem a Olivierem Frégetem, advokáty.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               1.

               zrušil napadené rozhodnutí, kterým bylo žalobkyni odmítnuto poskytnutí požadovaných dokumentů, neboť:

                           —

                           Komise neprovedla řádný a individuální přezkum každého dokumentu, jehož předložení bylo žalobkyní požadováno;

                           —

                           Komise nesprávně uplatnila výjimky čl. 4 odst. 2 nařízení 1049/2001;

                           —

                           Komise v každém případě porušila právo žalobkyně na částečný přístup k požadovaným dokumentům;

                           —

                           Komise porušila zásadu proporcionality tím, že neporovnala uplatnění výjimek čl. 4 odst. 2 nařízení 1049/2001 s převažujícím zájmem, který odůvodňuje zpřístupnění dokumentů;

               2.

               uložil žalobkyni náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně podala u Soudu dvě žaloby na neplatnost, první (věc T-279/04) (1) proti rozhodnutí Komise ze dne 7. ledna 2004, kterým bylo prohlášeno za slučitelné se společným trhem a s dohodou EHP spojení podniků směřující k převzetí výlučné kontroly aktiv podniku Vivendi Universal Publishing podnikem Lagardère, s výhradou splnění jím převzatých závazků (věc COMP.M/2978 – Lagardère/Natexis/VUP), a druhou (věc T-452/04 (2)) proti rozhodnutí Komise ze dne 30. července 2004 týkajícímu se souhlasu Wendel Investissement jako nabyvatele aktiv převedených v souladu s rozhodnutím ze dne 7. ledna 2004.
   Dne 27. ledna 2005 žalobkyně požádala Komisi na základě článku 255 ES a nařízení č. 1049/2001 o přístup k některým dokumentům týkajícím se této stejné věci. Komise poskytla pouze jeden z požadovaných dokumentů, přičemž pro ostatní uplatnila výjimky ze zásady přístupu veřejnosti k dokumentům. Dne 18. února 2005 žalobkyně podala potvrzující žádost, která byla rovněž Komisí zamítnuta dne 7. dubna 2005.
   Na podporu své žaloby proti tomuto posledně uvedenému rozhodnutí žalobkyně úvodem uplatňuje, že je napadené rozhodnutí neplatné, neboť vychází z přezkumu požadovaných dokumentů podle kategorií namísto konkrétního a individuálního přezkumu každého dokumentu.
   Mimoto žalobkyně uplatňuje zjevně nesprávné posouzení Komise při uplatnění každé z výjimek čl. 4 odst. 2 nařízení č. 1049/2001, z kterých Komise vycházela při zamítnutí sporné žádosti. Konkrétněji se jedná o ochranu cílů vyšetřování, ochranu obchodních zájmů, ochranu rozhodovacího řízení a ochranu právního poradenství Komise. Podle ní Komise neuplatnila správně žádnou z těchto výjimek.
   Žalobkyně rovněž tvrdí, že Komise porušila její právo na alespoň částečný přístup k dotyčným dokumentům.
   Konečně, žalobkyně uplatňuje porušení zásady přiměřenosti z důvodu, že Komise neporovnala výjimky uvedené v čl. 4 odst. 2 nařízení č. 1049/2001 s převažujícím veřejným zájmem odůvodňujícím zpřístupnění požadovaných dokumentů.

      (1)  Úř. věst. C 262, 23.10.2004, s. 33.

      (2)  Úř. věst. C 45, 19.2.2005, s. 24.


title: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 13. července 2004 ve věci T-115/03, Samar SpA proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství GAS STATION — Starší obrazová národní ochranná známka BLUE JEANS GAS — Zamítnutí zápisu)

text:
               25.9.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 239/21

      ROZSUDEK SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 13. července 2004
   ve věci T-115/03, Samar SpA proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství GAS STATION - Starší obrazová národní ochranná známka BLUE JEANS GAS - Zamítnutí zápisu)
   (2004/C 239/44)
   Jednací jazyk: italština
   Ve věci T-115/03, Samar SpA, se sídlem v Mottalciatě (Itálie), zastoupená A. Ruem, advokátem, proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (zmocněnci: O. Montalto a M. L. Capostagno), přičemž druhým účastníkem řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupujícím jako vedlejší účastník před Soudem, je Grotto SpA, se sídlem ve Vicence (Itálie), zastoupená M. Bosshardem a S. Vereou, advokáty, jejímž předmětem je žaloba podaná proti rozhodnutí třetího odvolacího senátu OHIM ze dne 30. ledna 2003 (věc R 340/2002-3), týkajícímu se námitek majitele národní obrazové ochranné známky BLUE JEANS GAS proti zápisu slovní ochranné známky Společenství GAS STATION, Soud (druhý senát), ve složení J. Pirrung, předseda, a A. W. H. Meij a N. J. Forwood, soudci, tajemník: J. Palacio González, vrchní rada, vydal dne 13. července 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Žalobkyni se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 135, 7.6.2003.


title: Věc C-428/07: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 16. července 2009 [žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court) — Spojené království] — Mark Horvath v. Secretary of State for Environment, Food and Rural Affairs ( Společná zemědělská politika — Režimy přímých podpor — Nařízení (ES) č. 1782/2003 — Článek 5 a příloha IV — Minimální požadavky pro dobrý zemědělský a ekologický stav — Údržba cest zatížených věcným břemenem průchodu a průjezdu — Provedení členským státem — Převod pravomocí na regionální orgány členského státu — Diskriminace v rozporu s právem Společenství )

text:
               12.9.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 220/4

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 16. července 2009 [žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court) — Spojené království] — Mark Horvath v. Secretary of State for Environment, Food and Rural Affairs
   (Věc C-428/07) (1)

   („Společná zemědělská politika - Režimy přímých podpor - Nařízení (ES) č. 1782/2003 - Článek 5 a příloha IV - Minimální požadavky pro dobrý zemědělský a ekologický stav - Údržba cest zatížených věcným břemenem průchodu a průjezdu - Provedení členským státem - Převod pravomocí na regionální orgány členského státu - Diskriminace v rozporu s právem Společenství“)
   2009/C 220/05
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court)

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Mark Horvath

      Žalovaný: Secretary of State for Environment, Food and Rural Affairs

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court) — Výklad článku 5 a přílohy IV nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 ze dne 29. září 2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce a kterým se mění nařízení (EHS) č. 2019/93, (ES) č. 1452/2001, (ES) č. 1453/2001, (ES) č. 1454/2001, (ES) č. 1868/94, (ES) č. 1251/1999, (ES) č. 1254/1999, (ES) č. 1673/2000, (EHS) č. 2358/71 a (ES) č. 2529/2001 (Úř. věst. L 270, s. 1; Zvl. vyd. 03/40, s. 269) — Kritéria dobrého zemědělského a ekologického stavu definovaná v článku 5 a příloze IV nařízení — Možnost zahrnout požadavky týkající se údržby viditelných veřejných cest — Vnitřní režim členského státu, který stanoví, že regionální orgány mají legislativní pravomoc ve vztahu k jednotlivým částem takového členského státu, z čehož plyne, že tyto části mají různé normy dobrého zemědělského a ekologického stavu

      Výrok

               1)

               Členský stát může do norem dobrého zemědělského a ekologického stavu uvedených v článku 5 a v příloze IV nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 ze dne 29. září 2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce a kterým se mění nařízení (EHS) č. 2019/93, (ES) č. 1452/2001, (ES) č. 1453/2001, (ES) č. 1454/2001, (ES) č. 1868/94, (ES) č. 1251/1999, (ES) č. 1254/1999, (ES) č. 1673/2000, (EHS) č. 2358/71 a (ES) č. 2529/2001, zahrnout požadavky týkající se údržby viditelných cest zatížených věcným břemenem veřejného průchodu a průjezdu, pokud uvedené požadavky přispívají k uchovávání těchto cest jakožto krajinných znaků nebo případně k zabránění zhoršení stanovišť.

               2)

               Pokud ústavní systém členského státu stanoví, že regionální orgány mají legislativní pravomoc, pouhé přijetí odlišných norem v oblasti dobrého zemědělského a ekologického stavu ve smyslu článku 5 a přílohy IV nařízení č. 1782/2003 uvedenými orgány nepředstavuje diskriminaci, která by byla v rozporu s právem Společenství.

      (1)  Úř. věst. C 297, 8.12.2007.


title: Věc C-129/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Symvoulio tis Epikrateias (Státní rada) (Řecko) dne 11. března 2010 — Amaltheia I Naftiki Etaireia v. Ypourgos Emporikis Naftilías

text:
               22.5.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 134/26

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Symvoulio tis Epikrateias (Státní rada) (Řecko) dne 11. března 2010 — Amaltheia I Naftiki Etaireia v. Ypourgos Emporikis Naftilías
   (Věc C-129/10)
   2010/C 134/39
   Jednací jazyk: řečtina

      Předkládající soud

   Symvoulio tis Epikrateias (Státní rada)/Řecko

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Amaltheia I Naftiki Etaireia

      Žalované: Ypourgos Emporikis Naftilías (Ministerstvo pro obchodní loďstvo)

      Předběžná otázka

   Umožňují ustanovení článků 1, 2 nařízení Rady (EHS) č. 3577/92 ze dne 7. prosince 1992 o uplatňování zásady volného pohybu služeb v námořní dopravě v členských státech (námořní kabotáž) (Úř. věst. 1992 L 364, s. 7), vykládaných v souladu se zásadou volného pohybu služeb, přijetí vnitrostátní právní úpravy, která stanoví, že majitelé plavidel nesmí poskytovat služby námořní kabotáže bez předchozího správního povolení, které je vydáváno v rámci povolovacího systému, jehož účelem je mimo jiné ověřit, zda s ohledem na podmínky v určitém přístavu mohou být námořní spojení ohlášená majitelem plavidla provozována za podmínek bezpečnosti plavidla a za podmínek přístavního pořádku, jakož i ověřit způsobilost plavidla, pro které je povolení požadováno, vplout bez obtíží do určitého přístavu v čase ohlášeném majitelem plavidla jakožto vhodném pro určité spojení, aniž by byla předem prostřednictvím právních předpisů stanovena kritéria, na jejichž základě jsou tyto otázky posuzovány orgánem veřejné správy, zejména v případě, kdy několik majitelů plavidel má zájem o přistání v témže přístavu v téže době?


title: Věc F-9/13: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 9. listopadu 2013 – Marcuccio v. Komise „Veřejná služba — Lhůta k podání žaloby — Opožděnost — Zjevně nepřípustná žaloba“

text:
               24.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 421/54

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 9. listopadu 2013 – Marcuccio v. Komise
   (Věc F-9/13) (1)

   („Veřejná služba - Lhůta k podání žaloby - Opožděnost - Zjevně nepřípustná žaloba“)
   2014/C 421/76
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Luigi Marcuccio (Tricase, Itálie) (zástupce: G. Cipressa, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: C. Berardis-Kayser a G. Gattinara, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise o započtení částky ve výši náhrady nákladů, která jí byla uložena Tribunálem ve věci T-176/04, na částku, kterou musí uhradit žalobce v návaznosti na usnesení ve věci T-241/03

      Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se odmítá jako zjevně nepřípustná.

               2)

               Luigi Marcuccio ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 215, 27.7.2013, s. 20.


title: Věc C-376/07: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden dne 3. srpna 2007 – Staatssecretaris van Financiën v. Kamino International Logistics BV

text:
               10.11.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/23

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden dne 3. srpna 2007 – Staatssecretaris van Financiën v. Kamino International Logistics BV
   (Věc C-376/07)
   (2007/C 269/46)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Předkládající soud
   Hoge Raad der Nederlanden
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Staatssecretaris van Financiën

      Žalovaná: Kamino International Logistics BV
   Předběžné otázky

               1)

               Musí být poznámka 5 ke kapitole 84 kombinované nomenklatury ve znění přílohy I nařízení Komise (ES) č. 1789/2003 (1) ze dne 11. září 2003 vykládána v tom smyslu, že je vyloučeno zařazení barevného monitoru, který může reprodukovat jak signály ze zařízení pro automatizované zpracování dat, které je popsáno v čísle 8471 KN, tak i signály z jiných zdrojů, pod číslo 8471 KN?

               2)

               Pokud není zařazení barevného monitoru popsaného v první otázce pod číslo 8471 KN vyloučeno: Na základě jakých okolností je třeba určit, zda je monitor jednotkou, která je výhradně či převážně používána v systémech automatického zpracování dat?

               3)

               Vztahuje se rozsah působnosti nařízení Komise (ES) č. 754/2004 ze dne 21. dubna 2004 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury (2) i na uvedený monitor, a pokud ano, je toto nařízení s ohledem na odpovědi na první dvě otázky platné?

      (1)  Nařízení kterým se mění příloha I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku (Úř. věst. L 281, s. 1; Zvl. vyd. 02/02, s. 382).

      (2)  Úř. věst. L 118, s. 32; Zvl. vyd. 02/16, s. 93.


title: Věc T-114/05: Žaloba podaná dne 28. února 2005 Joergem Peterem Blockem a dalšími proti Komisi Evropských společenství

text:
               14.5.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 115/33

         Žaloba podaná dne 28. února 2005 Joergem Peterem Blockem a dalšími proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-114/05)
   (2005/C 115/59)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla dne 28. února 2005 předložena žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Joergem Peterem Blockem, s bydlištěm ve Sterrebeek (Belgie), a 12 dalšími, zastoupenými Stéphanem Rodriguesem a Alice Jaume, advokáty, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Žalobci navrhují, aby Soud:

               —

               rozhodl o zrušení rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování, kterými se zamítají stížnosti žalobců, přijatých společně s rozhodnutími orgánu oprávněného ke jmenování ze dne 1. května 2004, kterými se mění platová třída žalobců na platovou třídu A*8, popřípadě B*8,

               —

               rozhodl o zrušení výplatních pásek žalobců, pro které bylo použito rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování o změně platových tříd žalobců na platovou třídu A*8, popřípadě B*8 ode dne 1. května 2004,

               —

               určit orgánu oprávněnému ke jmenování, jaké účinky má zrušení napadených rozhodnutí, zejména rekvalifikaci platové třídy žalobců na platovou třídu A*9, popřípadě B*9, a to se zpětnou účinností ode dne 1. května 2004,

               —

               podpůrně navrhnout Komisi, aby uznala žalobce za způsobilé pro povýšení do platové třídy A*10, popřípadě B*10 při jejich příštím služebním povýšení,

               —

               uložil Komisi nahradit škodu způsobenou žalobcům skutečností, že nebyli zařazeni do platové třídy A*9, popřípadě B*9 ode dne 1. května 2004,

               —

               uložil žalované náhradu všech nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Všichni žalobci jsou úředníci Komise jmenovaní v platových třídách A7 a B2 před účinností reformy služebního řádu, tedy dnem 1. května 2004. Nesouhlasí se svým zařazením do platových tříd A*8, popřípadě B*8 na základě článku 2 přílohy XIII služebního řádu.
   Na podporu svých žalob žalobci uplatňují, že použití výše uvedeného ustanovení bylo protiprávní, protože bylo v rozporu s článkem 6 služebního řádu, zásadami rovnocennosti mezi dřívější a novou strukturou služebních zařazení a rovnosti zacházení, jakož i s legitimním očekáváním a nabytými právy žalobců. Žalobci se dovolávají rovněž zneužití pravomoci.


title: Spojené věci C-402/07 a C-432/07: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 19. listopadu 2009 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof, Handelsgericht Wien — Rakousko, Německo) — Christopher Sturgeon, Gabriel Sturgeon, Alana Sturgeon (C-402/07), Stefan Böck, Cornelia Lepuschitz (C-432/07) v. Condor Flugdienst GmbH (C-402/07), Air France SA (C-432/07) ( Letecká doprava — Nařízení (ES) č. 261/2004 — Článek 2 písm. l), články 5, 6 a 7 — Pojmy zpoždění a  zrušení letu — Nárok na náhradu škody v případě zpoždění — Pojem mimořádné okolnosti )

text:
               30.1.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/4

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 19. listopadu 2009 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof, Handelsgericht Wien — Rakousko, Německo) — Christopher Sturgeon, Gabriel Sturgeon, Alana Sturgeon (C-402/07), Stefan Böck, Cornelia Lepuschitz (C-432/07) v. Condor Flugdienst GmbH (C-402/07), Air France SA (C-432/07)
   (Spojené věci C-402/07 a C-432/07) (1)

   („Letecká doprava - Nařízení (ES) č. 261/2004 - Článek 2 písm. l), články 5, 6 a 7 - Pojmy ‚zpoždění‘ a ‚zrušení‘ letu - Nárok na náhradu škody v případě zpoždění - Pojem ‚mimořádné okolnosti‘“)
   2010/C 24/06
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesgerichtshof, Handelsgericht Wien

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Christopher Sturgeon, Gabriel Sturgeon, Alana Sturgeon (C-402/07), Stefan Böck, Cornelia Lepuschitz (C-432/07)

      Žalované: Condor Flugdienst GmbH (C-402/07), Air France SA (C-432/07)

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Bundesgerichtshof — Výklad čl. 2 písm. l) a 5 odst. 1 písm. c) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91 (Úř. věst. L 46, s. 1; Zvl. vyd. 07/08, s. 10) — Let o mnoho opožděný oproti původně plánovanému času odletu — Rozdíl mezi pojmy „zpoždění“ a „zrušení“

      Výrok

               1)

               Článek 2 písm. l) a články 5 a 6 nařízení (ES) č. 261/2004 Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91, musí být vykládány v tom smyslu, že bez ohledu na dobu trvání zpoždění — byť by se jednalo o zpoždění významné — nelze zpožděný let považovat za zrušený, jestliže je uskutečněn v souladu s původním plánem stanoveným leteckým dopravcem.

               2)

               Články 5, 6 a 7 nařízení č. 261/2004 musí být vykládány v tom smyslu, že pro účely uplatnění nároku na náhradu škody lze na cestující zpožděných letů nahlížet stejně jako na cestující zrušených letů, a že se tedy mohou dovolávat nároku na náhradu škody podle článku 7 uvedeného nařízení, jestliže z důvodu zpoždění letu utrpí ztrátu času tří nebo více hodin, tedy jestliže dosáhnou cílového místa určení tři nebo více hodin po čase příletu původně plánovaném leteckým dopravcem. Nicméně takové zpoždění nezakládá nárok na náhradu škody ve prospěch cestujících, jestliže letecký dopravce může prokázat, že významné zpoždění bylo způsobeno mimořádnými okolnostmi, kterým by nebylo možné zabránit, i kdyby byla přijata všechna přiměřená opatření, tedy okolnostmi, jež se vymykají účinné kontrole leteckého dopravce.

               3)

               Článek 5 odst. 3 nařízení č. 261/2004 musí být vykládán v tom smyslu, že technická závada na letadle, která má za následek zrušení nebo zpoždění letu, nespadá pod pojem „mimořádné okolnosti“ ve smyslu uvedeného ustanovení, s výjimkou situace, kdy je daná závada způsobena událostmi, které svou povahou či původem nejsou vlastní běžnému výkonu činnosti dotčeného leteckého dopravce a vymykají se jeho účinné kontrole.

      (1)  Úř. věst. C 283, 24.11.2007.


title: Věc C-503/04: Žaloba podaná dne 7. prosince 2004 Komisí Evropských společenství proti Spolkové republice Německo

text:
               19.2.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/15

         Žaloba podaná dne 7. prosince 2004 Komisí Evropských společenství proti Spolkové republice Německo
   (Věc C-503/04)
   (2005/C 45/29)
   Jednací jazyk: němčina
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 7. prosince 2004 žaloba směřující proti Spolkové republice Německo podaná Komisí Evropských společenství, zastoupenou Bernhardem Schimou, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Komise Evropských společenství navrhuje, aby Soudní dvůr rozhodl takto:

               1)

               Spolková republika Německo tím, že nepřijala opatření vyplývající z rozsudku Soudního dvora Evropských společenství ze dne 10. dubna 2003 ve spojených věcech C-20/01 a C-28/01, Komise v. Německo (1) týkajícího se zadání smlouvy o odvádění odpadních vod obcí Bockhorn a smlouvy o svozu odpadu městem Braunschweig, nesplnila své povinnosti vyplývající z čl. 228 odst. 1 Smlouvy o založení Evropského společenství.

               2)

               Spolková republika Německo se odsuzuje, aby Komisi zaplatila na účet vlastních zdrojů Evropského společenství denní penále
               ve výši 31 680 EUR za den prodlení s přijetím opatření, která jsou nezbytná pro vyhovění výše uvedenému rozsudku ohledně zadání smlouvy o odvádění odpadních vod obcí Bockhorn, a
               ve výši 126 720 EUR za den prodlení s přijetím opatření, která jsou nezbytná pro vyhovění výše uvedenému rozsudku ohledně zadání smlouvy o svozu odpadu městem Braunschweig,
               a to ode dne vyhlášení tohoto rozsudku do přijetí opatření.

               3)

               Spolková republika Německo ponese náklady řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Soudní dvůr ve svém rozsudku ze dne 10. dubna 2003 rozhodl:

               —

               Spolková republika Německo tím, že smlouva o odvádění odpadních vod obce Bockhorn (Německo) nebyla vypsána a výsledek zadávacího řízení nebyl oznámen v Doplňku k Úřednímu věstníku Evropských společenství, nesplnila při zadávání veřejné zakázky na služby své povinnosti vyplývající z článku 8 ve spojení s čl. 15 odst. 2 a čl. 16 odst. 1 směrnice Rady 92/50/EHS ze dne 18. června 1992 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na služby.

               —

               Spolková republika Německo tím, že město Braunschweig (Německo) zadalo smlouvu o svozu odpadu ve vyjednávacím řízení bez předchozího vyhlášení zakázky, ačkoli nebyly dány podmínky uvedeného čl. 11 odst. 3 pro přímé zadání zakázky bez jejího vyhlášení ve Společenství, nesplnila při zadávání veřejné zakázky na služby své povinnosti vyplývající z článku 8 a čl. 11 odst. 3 písm. b) směrnice 92/50.

         Komise se domnívá, že splnění povinností, které z tohoto rozsudku a z článku 228 ES pro Spolkovou republiku Německo vyplývají, s sebou nese ukončení smluv, při jejichž uzavření bylo porušeno právo zadávání zakázek.
   Opatření sdělená Spolkovou republikou Německo, jimiž má být odstraněno porušení Smlouvy zjištěné Soudním dvorem, se naproti tomu jeví jako nedostatečná.
   V případě, že Spolková republika Německo nepřijme před vydáním navrhovaného rozsudku nezbytná opatření, jimiž má být odstraněno zjištěné porušení Smlouvy, navrhuje Komise uložení denního penále vypočteného v souladu se zásadami, jimiž se doposud řídila.

      (1)  Dosud nezveřejněn.


title: Věc T-496/15 P: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. května 2016 – CX v. Komise „Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Úředníci — Disciplinární řízení — Disciplinární opatření — Přeřazení do nižší platové třídy — Právo na obhajobu — Články 4 a 6 služebního řádu — Článek 9 přílohy IX služebního řádu — Zásada proporcionality — Zjevně nesprávné posouzení“

text:
               27.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 232/20

         Rozsudek Tribunálu ze dne 13. května 2016 – CX v. Komise
   (Věc T-496/15 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Úředníci - Disciplinární řízení - Disciplinární opatření - Přeřazení do nižší platové třídy - Právo na obhajobu - Články 4 a 6 služebního řádu - Článek 9 přílohy IX služebního řádu - Zásada proporcionality - Zjevně nesprávné posouzení“)
   (2016/C 232/26)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: CX (Enghien, Belgie) (zástupce: É. Boigelot, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: C. Ehrbar a F. Simonetti, zmocněnci)

      Předmět

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (prvního senátu) ze dne 18. června 2015, CX v. Komise (F-27/13, EU:F:2015:60), a směřující ke zrušení tohoto rozsudku.

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               CX se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 371, 9.11.2015.


title: Věc T-26/07: Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 10. září 2008 – Serviço Intermunicipalizado de Gestão de Resíduos do Grande Porto (Lipor) v. Komise ( Žaloba na neplatnost — Fond soudržnosti — Nařízení (ES) č. 1164/94 — Snížení finanční podpory — Neexistence bezprostředního dotčení — Nepřípustnost )

text:
               8.11.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 285/41

         Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 10. září 2008 – Serviço Intermunicipalizado de Gestão de Resíduos do Grande Porto (Lipor) v. Komise
   (Věc T-26/07) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Fond soudržnosti - Nařízení (ES) č. 1164/94 - Snížení finanční podpory - Neexistence bezprostředního dotčení - Nepřípustnost“)
   (2008/C 285/76)
   Jednací jazyk: portugalština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Serviço Intermunicipalizado de Gestão de Resíduos do Grande Porto (Lipor) (Baguim do Monte, Portugalsko) (zástupci: P. Moura Pinheiro, M. Gorjão Henriques a F. Quintela, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: P. Guerra e Andrade a A. Weimar, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise K(2006) 5008 ze dne 17. října 2006, kterým se snižuje finanční podpora poskytnutá Fondem soudržnosti na některé projekty týkající se spalovny městského odpadu z domácnosti v regionu Porto
   Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Serviço Intermunicipalizado de Gestão de Resíduos do Grande Porto(Lipor) ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady vynaložené Komisí.

      (1)  Úř. věst. C 82, 17.4.2007.


title: Věc C-519/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Monomeles Protodikeio Athinon (Řecko) dne 27. listopadu 2008 – Archontia Koukou v. Elliniko Dimosio (Řecký stát)

text:
               21.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/30

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Monomeles Protodikeio Athinon (Řecko) dne 27. listopadu 2008 – Archontia Koukou v. Elliniko Dimosio (Řecký stát)
   (Věc C-519/08)
   (2009/C 44/50)
   Jednací jazyk: řečtina
   Předkládající soud
   Monomeles Protodikeio Athinon (Řecko)
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Archontia Koukou

      Žalovaný: Elliniko Dimosio
   Předběžné otázky

               1)

               Má být ustanovení 5 rámcové dohody o pracovních poměrech na dobu určitou, která tvoří přílohu směrnice 1999/70/ES, vykládáno tak, že objektivním důvodem ospravedlňujícím uzavření po sobě jdoucích pracovních smluv nebo poměrů na dobu určitou může být okolnost, že tyto smlouvy byly uzavřeny na základě legislativního ustanovení, které stanoví uzavírání pracovních smluv nebo poměrů na dobu určitou nezávisle na tom, zda tyto smlouvy nebo poměry ve skutečnosti slouží k uspokojování stálých a trvalých potřeb zaměstnavatele?

               2)

               Představuje přidání kriterií zjištění zneužití, prostřednictvím opatření přijatých pro provedení ustanovení 5 rámcové dohody o pracovních poměrech na dobu určitou (např. maximální délka trvání smluv a počet obnovení, v rámci nichž je zaměstnání možné i bez udání objektivního důvodu, který by ospravedlňoval uzavření nebo obnovení pracovních smluv nebo poměrů na dobu určitou), nepřípustné snížení, ve smyslu ustanovení 8 bodu 3 rámcové dohody, obecné úrovně ochrany poskytované před vstupem směrnice 1999/70/ES v platnost, vzhledem k tomu, že v právním režimu předcházejícím směrnici 1999/70/ES bylo jediným kritériem umožňujícím zjištění zneužití kriterium zaměstnání na základě pracovní smlouvy nebo poměru uzavřených bez objektivního důvodu na dobu určitou?

               3)

               Představuje ustanovení obsahující obecné a nevyčerpávající výčty výjimek, které jsou obsaženy v trvalých ustanoveních nařízení prezidenta č. 164/2004, z maximálních hranic stanovených v zásadě pro uzavírání po sobě jdoucích pracovních smluv nebo poměrů na dobu určitou, účinné opatření pro předcházení zneužití vznikajícímu využitím po sobě jdoucích pracovních smluv nebo poměrů na dobu určitou, ve smyslu ustanovení 5 rámcové dohody o pracovních poměrech na dobu určitou?

               4)

               Lze za opatření účinná pro předcházení zneužití a ochranu před tímto zneužitím, ve smyslu ustanovení 5 rámcové dohody, považovat taková opatření, která jsou předmětem věci v původním řízení, obsažená v článku 7 nařízení prezidenta č. 164/2004, pokud:

                           a.

                           tato opatření stanoví jako prostředek k předcházení zneužití a ochraně zaměstnanců v pracovním poměru na dobu určitou před tímto zneužitím povinnost zaměstnavatele zaplatit odměnu a „odstupné“ v případech zneužívajícího zaměstnání na základě po sobě jdoucích pracovních smluv na dobu určitou, vzhledem k tomu, že i) povinnost zaplatit odměnu a „odstupné“ je stanovena vnitrostátním právem pro každý případ pracovního poměru a jejím specifickým účelem není předcházet zneužití, ve smyslu rámcové dohody, a ii) zejména povinnost zaplatit „odstupné“ při výpovědi pracovních smluv nebo poměrů na dobu určitou je následkem uplatnění ustanovení 4 rámcové dohody, které se týká zákazu diskriminace zaměstnanců v pracovním poměru na dobu určitou oproti srovnatelným zaměstnancům v pracovním poměru na dobu neurčitou, a

                           b.

                           tato opatření stanoví jako prostředek k předcházení zneužití uplatnění sankcí na příslušné orgány zaměstnavatele v případě, že bylo shledáno, že totožné nebo obdobné sankce, které byly stanoveny rovněž v minulosti pro veřejný sektor, nebyly účinné pro účely předcházení zneužití vznikajícímu využitím po sobě jdoucích pracovních smluv nebo poměrů na dobu určitou?

               5)

               Představují správné provedení směrnice 1999/70/ES do řeckého právního řádu, i když jsou účinná, taková opatření, jako jsou opatření obsažená v článku 11 nařízení prezidenta č. 164/2004, která vstoupila v platnost dne 19. července 2004, tj. po uplynutí lhůty stanovené ve směrnici 1999/70/ES, kterým byla přiznána zpětná účinnost pouze v délce 3 měsíců, takže se vztahují pouze na po sobě jdoucí pracovní smlouvy nebo poměry na dobu určitou platné po 19. dubnu 2004 a nevztahují se na pracovní smlouvy nebo poměry na dobu určitou, které byly uzavřeny jako po sobě jdoucí rovněž po uplynutí lhůty pro provedení směrnice 1999/70/ES a před 19. dubnem 2004?

               6)

               Je v případě, že by bylo shledáno, že opatření obsažená v nařízení prezidenta č. 164/2004, přijatá za účelem provedení ustanovení 5 rámcové dohody nejsou účinná, soud v rámci své povinnosti výkladu vnitrostátního práva v souladu s právem Společenství povinen použít v souladu se směrnicí 1999/70/ES řecké právo platné před vstupem nařízení prezidenta v platnost (jako čl. 8 odst. 3 zákona č. 2112/1920), na základě kterého je možné zajistit ochranu žalobce před zneužitím tak, že vede k odstranění následků porušení práva Společenství?

               7)

               Je v případě, že by bylo shledáno, že opatření obsažená v nařízení prezidenta č. 164/2004 nejsou účinná a že se uplatní dříve platný právní režim (čl. 8 odst. 3 zákona č. 2112/1920), v rámci povinnosti výkladu vnitrostátního práva v souladu s právem Společenství, slučitelné s právem Společenství vykládat nadřazené právní normy vnitrostátního právního řádu (čl. 103 odst. 8 Ústavy) v tom smyslu, že tyto normy absolutně zakazují přeměnu smluv na dobu určitou na smlouvy na dobu neurčitou, i když se ukáže, že tyto smlouvy byly ve skutečnosti uzavřeny zneužívajícím způsobem na základě ustanovení určených k uspokojování výjimečných a obecně dočasných potřeb, zatímco těmito smlouvami byly naopak uspokojovány stálé a trvalé potřeby zaměstnavatele ve veřejném sektoru (viz rozsudky pléna Areios Pagos č. 19/2007 a č. 20/2007), přestože přichází v úvahu též výklad, podle něhož se takový zákaz musí omezit pouze na pracovní smlouvy na dobu určitou, které byly skutečně uzavřeny za účelem uspokojování dočasných, nepředvídaných, naléhavých a výjimečných potřeb, a netýká se případů, kdy tyto smlouvy byly ve skutečnosti uzavřeny za účelem uspokojování stálých a trvalých potřeb (viz rozsudek pléna Areios Pagos č. 18/2006)?

               8)

               Je s právem Společenství slučitelná skutečnost, že po vstupu nařízení prezidenta č. 164/2004 v platnost spadají spory týkající se pracovních poměrů na dobu určitou a ustanovení 5 rámcové dohody do výlučné pravomoci správních soudů, pokud to zejména ztěžuje přístup k soudní ochraně žalujícího zaměstnance v pracovním poměru na dobu určitou, vzhledem k tomu, že před přijetím nařízení prezidenta č. 164/2004 spadaly všechny spory týkající se pracovních poměrů na dobu určitou do pravomoci občanských soudů, v rámci zvláštního řízení v pracovněprávních sporech, které bylo výhodnější, pokud jde o formální náležitosti, jednodušší a méně nákladné pro žalujícího zaměstnance v pracovním poměru na dobu určitou a zpravidla rychlejší?


title: Věc T-225/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 27. února 2014 – Lidl Stiftung v. OHIM – Lídl Music (LIDL express) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství LIDL express — Starší národní obrazová ochranná známka LÍDL MUSIC — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 — Skutečné užívání starší ochranné známky — Článek 15 odst. 1 a čl. 42 odst. 2 a 3 nařízení č. 207/2009“

text:
               7.4.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 102/34

         Rozsudek Tribunálu ze dne 27. února 2014 – Lidl Stiftung v. OHIM – Lídl Music (LIDL express)
   (Věc T-225/12) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství LIDL express - Starší národní obrazová ochranná známka LÍDL MUSIC - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Skutečné užívání starší ochranné známky - Článek 15 odst. 1 a čl. 42 odst. 2 a 3 nařízení č. 207/2009“)
   2014/C 102/53
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Lidl Stiftung & Co. KG (Neckarsulm, Německo) (zástupci: původně M. Schaeffer, M. Wolter a A. Marx, poté M. Wolter, A. Marx a M. Kefferpütz, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: L. Rampini, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Lídl Music spol. s r.o. (Brno, Česká republika)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 21. března 2012 (věc R 2379/2010-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Lídl Music spol. s r.o. a Lidl Stiftung & Co. KG.

      Výrok

               1

               Žaloba se zamítá.

               2

               Společnosti Lidl Stiftung & Co. KG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 227, 28.7.2012.


title: Věc T-327/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 8. května 2014 – Simca Europe v. OHIM – PSA Peugeot Citroën (Simca) „Ochranná známka Společenství — Řízení o prohlášení neplatnosti — Slovní ochranná známka Společenství Simca — Nedostatek dobré víry — Článek 52 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               24.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 194/22

         Rozsudek Tribunálu ze dne 8. května 2014 – Simca Europe v. OHIM – PSA Peugeot Citroën (Simca)
   (Věc T-327/12) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Slovní ochranná známka Společenství Simca - Nedostatek dobré víry - Článek 52 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   2014/C 194/28
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Simca Europe Ltd (Birmingham, Spojené království) (zástupce: N. Haberkamm, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Schifko, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: GIE PSA Peugeot Citroën (Paříž, Francie) (zástupce: P. Kotsch, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 12. dubna 2012 (věc R 645/2011-1) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi GIE PSA Peugeot Citroën a Simca Europe Ltd.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti Simca Europe Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 287, 22.9.2012.


title: Věc F-95/11: Žaloba podaná dne 28. září 2011 — ZZ v. EIB

text:
               26.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 347/46

         Žaloba podaná dne 28. září 2011 — ZZ v. EIB
   (Věc F-95/11)
   2011/C 347/88
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: ZZ (zástupce: N. Thieltgen, advokát)

      Žalovaná: Evropská investiční banka

      Předmět a popis sporu

   Zrušení implicitního rozhodnutí EIB o změně podmínek výkonu, jakož i o změně povahy funkcí žalobkyně, a návrh na náhradu škody.

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Zrušit implicitní rozhodnutí EIB o změně podmínek výkonu, jakož i o změně povahy funkcí žalobkyně;

               —

               nařídit EIB, aby žalobkyni zařadila na pozici v souladu s její platovou třídou a zaměstnáním;

               —

               určit, že ze strany EIB došlo k nesprávnému služebnímu postupu;

               —

               uplatnit odpovědnost EIB vůči žalobkyni, co se týče protiprávnosti rozhodnutí a nesprávného služebního postupu ze strany EIB;

               —

               uložit EIB, aby nahradila tělesnou, nemajetkovou a majetkovou újmu žalobkyně, která vznikla v důsledku protiprávnosti rozhodnutí a nesprávného služebního postupu ze strany banky, a to včetně úroků z prodlení;

                           —

                           co se týče protiprávnosti rozhodnutí:

                                       —

                                       za nemajetkovou újmu: 20 000 eur;

                                       —

                                       za majetkovou újmu z titulu ztráty odměny: 113 000 eur;

                           —

                           co se týče nesprávného služebního postupu ze strany EIB:

                                       —

                                       za porušení povinnosti péče a ochrany ze strany EIB: 119 000 eur;

                                       —

                                       za porušení článku 42 zaměstnaneckého řádu: 10 000 eur;

               —

               uložit EIB náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-244/16: Žaloba podaná dne 13. května 2016 – Janukovyč v. Rada

text:
               4.7.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 243/49

         Žaloba podaná dne 13. května 2016 – Janukovyč v. Rada
   (Věc T-244/16)
   (2016/C 243/55)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Viktor Fedorovyč Janukovyč (Kyjev, Ukrajina) (zástupce T. Beazley, QC)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Rady (SZBP) 2016/318 ze dne 4. března 2016, kterým se mění rozhodnutí 2014/119/SZBP o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci na Ukrajině (Úř. věst. 2016 L 60, s. 76) v rozsahu, v němž se týká žalobce;

               —

               zrušil prováděcí nařízení Rady (EU) 2016/311 ze dne 4. března 2016, kterým se provádí nařízení (EU) č. 208/2014 o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci na Ukrajině (Úř. věst. 2016 L 60, s. 1) na základě toho, že nezrušuje nařízení č. 208/2014 v rozsahu, v němž se týká žalobce;

               —

               uložil Radě náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce sedm žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z toho, že Rada Evropské unie (dále jen „Rada“) nezaložila sporná opatření na vhodném právním základě. Za prvé sporná opatření nesplňují podmínky pro to, aby Rada mohla vycházet z článku 29 SEU. Mimo jiné: (i) Radou výslovně zmíněné cíle (upevnění právního státu a dodržování lidských práv na Ukrajině) jsou pouze vágní tvrzení, která nemohou legitimně představovat platný základ pro tato opatření; (ii) právní základ, z kterého Rada vychází, postrádá jakoukoliv dostatečnou vazbu na náležitý soudní přezkum vyžadovaný za stávajících okolností; a (iii) uložení omezujících opatření žalobci totiž podporuje a ospravedlňuje chování nového režimu na Ukrajině, který sám podrývá spravedlivý proces a právní stát a který porušuje a je připraven systematicky porušovat lidská práva. Za druhé podmínky pro použití článku 215 SFEU nebyly splněny, jelikož neexistovalo žádné platné rozhodnutí podle hlavy V kapitoly 2 SEU. Za třetí, neexistovala dostatečná vazba pro uplatnění článku 215 SFEU vůči žalobci.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že se Rada dopustila zneužití pravomoci. Skutečným záměrem Rady při provádění sporných opatření byl v zásadě pokus zavděčit se současnému režimu na Ukrajině (s cílem, aby si Ukrajina vytvořila užší vazby s EU), a nebyl jím účel/odůvodnění uvedený na začátku sporných opatření.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z tvrzení, že Rada sporná opatření neodůvodnila. „Odůvodnění“, na základě kterého byl ve sporných opatřeních žalobce označen, je (mimo to, že je chybné) čistě formální, nevhodné a nedostatečně konkrétní.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že žalobce v rozhodné době nesplňuje uvedená kritéria pro zařazení osoby na seznam.

               5.

               Pátý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že Rada se dopustila zjevně nesprávného posouzení tím, že zahrnula žalobce do sporných opatření. Bez ohledu na jasné oddělení „odůvodnění“ a příslušných určovacích kritérií se Rada tím, že znovu označila žalobce, dopustila zjevně nesprávného posouzení.

               6.

               Šestý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že byla porušena práva žalobce na obhajobu a/nebo že byl zbaven účinné soudní ochrany. Rada mimo jiné s žalobcem nevedla přiměřené konzultace před znovu označením a žalobci nebyla poskytnuta náležitá a spravedlivá příležitost ani k opravení chyb ani k předložení informací týkajících se jeho osobní situace.

               7.

               Sedmý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že práva žalobce vlastnit majetek podle čl. 17 odst. 1 Listiny základních práv EU byla porušena mimo jiné tím, že omezující opatření představují neodůvodněná a nepřiměřená omezení těchto práv, protože kromě jiného: (i) neexistuje žádná informace o tom, že jakékoliv údajně žalobcem protiprávně vyvedené státní prostředky se považují za převedené mimo Ukrajinu; a (ii) není nezbytné ani vhodné zmrazit veškerý majetek žalobce, protože ukrajinské orgány nyní stanovily hodnotu ztrát údajně sledovaných v hlavních trestních případech vedených proti žalobci.


title: Věc C-496/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Krajským súdem v Prešově (Slovensko) dne 6. listopadu 2012 — Spoločenstvo vlastníkov bytov MYJAVA v. Podtatranská vodárenská prevádzková spoločnosť, a.s.

text:
               23.3.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 86/7

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Krajským súdem v Prešově (Slovensko) dne 6. listopadu 2012 — Spoločenstvo vlastníkov bytov MYJAVA v. Podtatranská vodárenská prevádzková spoločnosť, a.s.
   (Věc C-496/12)
   2013/C 86/10
   Jednací jazyk: slovenština

      Předkládající soud

   Krajský súd v Prešove

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Spoločenstvo vlastníkov bytov MYJAVA

      Žalovaná: Podtatranská vodárenská prevádzková spoločnosť, a.s.

      Předběžné otázky

               1)

               Mají být ustanovení směrnic Evropské unie, jako jsou směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/44/ES (1) ze dne 25. května 1999 o některých aspektech prodeje spotřebního zboží a záruk na toto zboží, směrnice Rady 85/374/EHS (2) ze dne 25. července 1985 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se odpovědnosti za vadné výrobky a jiné směrnice určené na ochranu spotřebitele vykládány tak, že stejná ochrana jako spotřebiteli přísluší i právnické osobě, pokud ve smlouvách spadajících do působnosti těchto směrnic jedná za účelem, který nelze považovat za obchodní nebo podnikatelskou činnost?

               2)

               Mají být ustanovení směrnic Evropské unie, jako jsou směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/44/ES ze dne 25. května 1999 o některých aspektech prodeje spotřebního zboží a záruk na toto zboží a směrnice Rady ze dne 25. července 1985 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se odpovědnosti za vadné výrobky vykládána tak, že jim odporuje takové ustanovení vnitrostátního předpisu, jako je ustanovení dotčené v původní věci, které při zjištění vady dodaného zboží omezuje nárok na náhradu, jako je vydání bezdůvodného obohacení, jen na období od posledního odečtu vadného vodoměru provedeného před podáním žádosti?

      (1)  Úř. věst. L 171, s. 12; Zvl. vyd. 15/04, s. 223.

      (2)  Úř. věst. L 210, s. 29; Zvl. vyd. 15/01, s. 257.


title: Věc F-139/07: Žaloba podaná dne 10. prosince 2007 – Van Arum v. Parlament

text:
               12.4.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 92/49

         Žaloba podaná dne 10. prosince 2007 – Van Arum v. Parlament
   (Věc F-139/07)
   (2008/C 92/99)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Rinse an Arum (Winksele, Belgie) (zástupce: W. van den Muijsenbergh, advokát)

      Žalovaný: Evropský parlament
   Předmět a popis sporu
   Jednak žalobce navrhuje změnu hodnotící zprávy a, podpůrně, její zrušení. Dále podpůrně navrhuje nařídit, aby byl seznámen se všemi důkazy, na kterých se zakládají některé sporné poznámky uvedené v jeho hodnotící zprávě, a aby bylo přijato rozhodnutí týkající se sporných skutečností a hodnocení. A jednak žalobce navrhuje uložit orgánu oprávněnému ke jmenování zaplatit symbolickou náhradu škody ve výši 1 euro.
   Návrhová žádání žalobce

               —

               změnit hodnotící zprávu;

               —

               podpůrně, zprávu zcela zrušit;

               —

               dále podpůrně, nařídit, aby byl žalobce seznámen se všemi důkazy, na kterých se zakládají některé sporné poznámky uvedené v hodnotící zprávě, a přijmout rozhodnutí týkající se určitých sporných skutečností a hodnocení;

               —

               uložit orgánu oprávněnému ke jmenování zaplatit symbolickou náhradu škody ve výši 1 euro;

               —

               uložit Evropskému parlamentu náhradu nákladů řízení.


               7.3.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 66/30

         Žaloba podaná Kontrolním úřadem ESVO dne 30. listopadu 2012 proti Islandu
   (věc E-13/12)
   2013/C 66/10
   Dne 30. listopadu 2012 podal Kontrolní úřad ESVO zastoupený Xavierem Lewisem a Mariou Moustakaliovou, 35, Rue Belliard, 1040 Brusel, Belgium, kteří jednali jako zmocněnci Kontrolního úřadu ESVO, žalobu proti Islandu k Soudu ESVO.
   Kontrolní úřad ESVO žádá Soud ESVO, aby

               1)

               prohlásil, že nepřijetím opatření nutných k provedení právního aktu uvedeného v bodě 10 části 7.1 kapitoly I přílohy I k Dohodě o Evropském hospodářském prostoru (směrnice Rady 90/167/EHS ze dne 26. března 1990, kterou se stanoví podmínky pro přípravu, uvádění na trh a používání medikovaných krmiv ve Společenství) začleněného do Dohody o EHP protokolem 1 k uvedené dohodě nebo jejich neoznámením Kontrolnímu úřadu ve stanovené lhůtě nesplnil Island své povinnosti podle tohoto aktu a podle článku 7 Dohody o EHP, a dále

               2)

               uložil Islandu úhradu nákladů řízení.

      Právní a skutkové souvislosti a právní odůvodnění:

               —

               Kontrolní úřad ESVO tvrdí, že podle článku 15 směrnice Rady 90/167/EHS ze dne 26. března 1990 („směrnice“) a článku 7 Dohody o EHP je Island povinen přijmout opatření nutná k provedení směrnice a oznámit přijatá opatření Kontrolnímu úřadu ESVO.

               —

               Kontrolní úřad ESVO uvádí, že takové oznámení od islandské vlády neobdržel, ani nemá k dispozici jiné informace, na základě nichž by bylo možné dojít k závěru, že opatření nutná k provedení směrnice byla přijata.

               —

               Kontrolní úřad ESVO tvrdí, že Island nesplnil své povinnosti podle článku 15 směrnice a článku 7 Dohody o EHP, neboť ve stanovené lhůtě nepřijal opatření nutná k provedení směrnice nebo přijatá opatření neoznámil Kontrolnímu úřadu.


title: Věc C-233/05: Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 1. června 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Gerechtshof te 's-Hertogenbosch – Nizozemsko) – V.O.F. Dressuurstal Jespers v. Inspecteur van de Belastingdienst/Zuidwest/Kantoor Breda van de rijksbelastingdienst (Šestá směrnice o DPH — Smlouva o dílo — Pojem vyrobené zboží — Kůň podrobující se drezúře a tréninku — Vznik daňové povinnosti)

text:
               16.9.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 224/16

         Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 1. června 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Gerechtshof te 's-Hertogenbosch – Nizozemsko) – V.O.F. Dressuurstal Jespers v. Inspecteur van de Belastingdienst/Zuidwest/Kantoor Breda van de rijksbelastingdienst
   (Věc C-233/05) (1)

   (Šestá směrnice o DPH - Smlouva o dílo - Pojem „vyrobené zboží“ - Kůň podrobující se drezúře a tréninku - Vznik daňové povinnosti)
   (2006/C 224/28)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Předkládající soud
   Gerechtshof te 's-Hertogenbosch
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: V.O.F. Dressuurstal Jespers

      Žalovaný: Inspecteur van de Belastingdienst/Zuidwest/Kantoor Breda van de rijksbelastingdienst
   Předmět věci
   Žádost o předběžné otázce – Gerechtshof te 's-Hertogenbosch – Výklad čl. 5 odst. 7 písm. a) směrnice 77/388/EHS: Šestá směrnice Rady ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratů – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23) – Neškolený kůň, drezírovaný a trénovaný za určitým účelem – Kůň trénovaný jako jezdecký kůň, který je na základě drezúry a speciálního tréninku schopen účastnit se soutěží vyšší kategorie – V obou případech vyrobení nového zboží? – Význam objektivně měřitelné změny koně, jakož i otázka, zda bude cíl dosažen, nebo ne – Výběr daně na základě pravidelně podávaných přiznání
   Výrok

               1)

               Článek 5 odst. 5 písm. a) šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratů – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně, ve znění směrnice Rady 94/76/ES ze dne 22. prosince 1994, kterou se v souvislosti s rozšířením Evropské unie k 1. lednu 1995 mění směrnice 77/388/EHS zavedením přechodných opatření v oblasti daně z přidané hodnoty, musí být vykládána v tom smyslu, že není dána smlouva o dílo, pokud je kůň trénován za tím účelem, aby mohl být používán jako jezdecký kůň nebo kůň pro drezúru a účastnit se soutěží, a že takový kůň nemůže být za takových okolností považován za vyrobené zboží.

               2)

               Vznik povinnosti k dani z přidané hodnoty dlužné z částek inkasovaných pravidelně jako odměna za poskytování služeb, jimiž jsou činnosti tréninku a drezúry koní, je určena za podmínek stanovených v čl. 10 odst. 2 šesté směrnice.

      (1)  Úř. věst. C 205, 20.8.2005.


title: Věc F-101/15: Žaloba podaná dne 9. července 2015 – ZZ v. ESVČ

text:
               14.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 302/70

         Žaloba podaná dne 9. července 2015 – ZZ v. ESVČ
   (Věc F-101/15)
   (2015/C 302/86)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupci: J.-N. Louis a N. de Montigny, advokáti)

      Žalovaná: Evropská služba pro vnější činnost (ESVČ)

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí ESVČ nepovýšit žalobce do platové třídy AD13 v rámci povyšování v roce 2014.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí ze dne 29. října 2014, kterým se stanoví seznam úředníků povýšených v rámci povyšování v roce 2014 v rozsahu, v jakém v něm není zahrnuto jeho jméno,

               —

               uložit ESVČ náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-32/08: Žaloba podaná dne 18. ledna 2008 – Evropaïki Dynamiki v. Komise

text:
               12.4.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 92/32

         Žaloba podaná dne 18. ledna 2008 – Evropaïki Dynamiki v. Komise
   (Věc T-32/08)
   (2008/C 92/66)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Athény, Řecko) (zástupce: N. Korogiannakis, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Zrušit rozhodnutí Komise, kterým byla nabídka žalobkyně označena za neúspěšnou, a kterým byla zakázka udělena úspěšnému uchazeči;

               —

               uložit Komisi zaplatit žalobkyni náhradu škody, kterou utrpěla následkem dotčeného nabídkového řízení, ve výši 65 565 EUR;

               —

               uložit Komisi zaplatit náklady na právní služby a jiné náklady a výdaje vynaložené ve spojení s touto žalobou, a to i v případě zamítnutí žaloby.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Na podporu své žaloby žalobkyně tvrdí, že v rámci výběrového řízení ENV.A.1/SER/2007/0032 týkajícího se „Analýzy trhu za účelem rozvoje nového přístupu k webové stránce ‚Životní prostředí pro mladé Evropany‘“ (Úř. věst. 2007/S 83-100898) Evropská komise nesplnila své povinnosti stanovené ve finančním nařízení (1), v jeho prováděcích pravidlech a ve směrnici 2004/18/ES (2).
   Žalobkyně dále tvrdí, že zadavatel se dopustil několika závažných nesprávných posouzení, jejichž následkem odmítl její nabídku. Mimoto zadavatel údajně porušil svoji povinnost odůvodnění a zejména povinnost informovat žalobkyni o odpovídajícím bodovém ohodnocení, které získal úspěšný uchazeč.
   Žalobkyně proto navrhuje zrušit rozhodnutí Evropské komise, kterým bylo rozhodnuto o odmítnutí její nabídky a o zadání zakázky úspěšnému uchazeči, a uložit žalované náhradu veškerých nákladů řízení, a to i v případě zamítnutí této žaloby. Podpůrně, vzhledem k tomu, že je velmi pravděpodobné, že zakázka bude do doby, než Soudní dvůr ve věci rozhodne, zcela splněna, takže již nebude možné rozhodnutí zrušit, navrhuje žalobkyně finanční vyrovnání (náhradu škody) ve smyslu článků 235 a 288 ES.

      (1)  Nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (Úř. věst. L 248, s. 1; Zvl. vyd. 01/04, s. 74).

      (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby (Úř. věst. L 134, s. 114; Zvl. vyd. 06/07, s. 132).


title: Věc T-381/06: Rozsudek Tribunálu ze dne 24. března 2011 — FRA.BO v. Komise ( „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Odvětví měděných spojovacích tvarovek a spojovacích tvarovek ze slitin mědi — Rozhodnutí, kterým se konstatuje protiprávní jednání porušující článek 81 ES — Pokuty — Sdělení o spolupráci — Pokyny o metodě stanovování pokut — Polehčující okolnosti — Osvobození od pokuty — Legitimní očekávání — Rovné zacházení“ )

text:
               14.5.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 145/21

         Rozsudek Tribunálu ze dne 24. března 2011 — FRA.BO v. Komise
   (Věc T-381/06) (1)

   (Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Odvětví měděných spojovacích tvarovek a spojovacích tvarovek ze slitin mědi - Rozhodnutí, kterým se konstatuje protiprávní jednání porušující článek 81 ES - Pokuty - Sdělení o spolupráci - Pokyny o metodě stanovování pokut - Polehčující okolnosti - Osvobození od pokuty - Legitimní očekávání - Rovné zacházení)
   2011/C 145/31
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: FRA.BO (Bordolano, Itálie) (zástupci: původně R. Celli, solicitor a F. Distefano, advokát, poté F. Distefano)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Nijenhuis a V. Bottka, zmocněnci, ve spolupráci s S. Kinsellou, solicitor a K. Nordlanderem, advokát)

      Předmět věci

   Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise K(2006) 4180 v konečném znění ze dne 20. září 2006 v řízení podle článku 81 (ES) a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/F-1/38.121 — Spojovací tvarovky) a podpůrně návrh na snížení částky pokuty uložené tímto rozhodnutím žalobkyni v uvedeném rozhodnutí.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti FRA.BO se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 42, 24.2.2007.


title: Věc C-236/04: Žaloba podaná dne 7. června 2004 Komisí Evropských společenství proti Lucemburskému velkovévodství

text:
               24.7.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 190/11

         Žaloba podaná dne 7. června 2004 Komisí Evropských společenství proti Lucemburskému velkovévodství
   (Věc C-236/04)
   (2004/C 190/19)
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 7. června 2004 žaloba směřující proti Lucemburskému velkovévodství podaná Komisí Evropských společenství, zastoupenou M. Shotterem, jako zmocněncem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Komise Evropských společenství navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               určil, že Lucemburské velkovévodství tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se:

                           —

                           směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2002/19/ES ze dne 7. března 2002 o přístupu k sítím elektronických komunikací a přiřazeným zařízením a o jejich vzájemném propojení („přístupová“ směrnice) (1);

                           —

                           směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2002/20/ES ze dne 7. března 2002 o oprávnění pro sítě a služby elektronických komunikací („autorizační“ směrnice) (2);

                           —

                           směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2002/21/ES ze dne 7. března 2002 o společném předpisovém rámci pro sítě a služby elektronických komunikací („rámcová“ směrnice) (3);

                           —

                           směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2002/22/ES ze dne 7. března 2002 o univerzální službě a právech uživatelů týkajících se sítí a služeb elektronických komunikací (směrnice „o univerzální službě“) (4),

                     nebo v každém případě tím, že Komisi o takovýchto předpisech neuvědomilo, nesplnilo povinnosti, které jsou mu uloženy na základě článku 18 přístupové směrnice, článku 18 autorizační směrnice, článku 28 rámcové směrnice a článku 38 směrnice o univerzální službě.

               2.

               uložil Lucemburskému velkovévodství náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní tvrzení:
   Lhůta stanovená pro provedení směrnic uplynula dne 24. července 2003.

      (1)  Úř. věst. L 108, 24.4.2002, s. 7

      (2)  Úř. věst. L 108, 24.4.2002, s. 21

      (3)  Úř. věst. L 108, 24.4.2002, s. 33

      (4)  Úř. věst. L 108, 24.4.2002, s. 51


title: Věc T-382/14: Žaloba podaná dne 19. května 2014 – Rintisch v. OHIM – Compagnie laitière européenne (PROTICURD)

text:
               25.8.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/39

         Žaloba podaná dne 19. května 2014 – Rintisch v. OHIM – Compagnie laitière européenne (PROTICURD)
   (Věc T-382/14)
   2014/C 282/51
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Bernhard Rintisch (Bottrop, Německo) (zástupce: A. Dreyer, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Compagnie laitière européenne SA (Conde-sur-Vire, Francie)

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 14. března 2014 ve věci R 609/2011-4,

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladu řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „PROTICURD“ pro výrobky zařazené do tříd 5 a 29 – přihláška mezinárodní ochranné známky č. 9 81  041 pro území Evropské unie

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: žalobce

      Namítaná ochranná známka nebo označení: německé ochranné známky č. 3 9 7 02  429, č. 3 9 5 49  559 a č. 3 9 6 08  644

      Rozhodnutí námitkového oddělení: částečné vyhovění námitkám

      Rozhodnutí odvolacího senátu: částečné vyhovění odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení o ochranné známce Společenství


title: Věc T-31/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 10. března 2010 — Baid v. OHIM (LE GOMMAGE DES FACADES) ( Ochranná známka Společenství — Přihláška slovní ochranné známky Společenství LE GOMMAGE DES FACADES — Absolutní důvod pro zamítnutí — Popisná povaha — Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009) — Povinnost uvést odůvodnění — Článek 73 první věta nařízení č. 40/94 (nyní článek 75 první věta nařízení č. 207/2009) )

text:
               1.5.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 113/44

         Rozsudek Tribunálu ze dne 10. března 2010 — Baid v. OHIM (LE GOMMAGE DES FACADES)
   (Věc T-31/09) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Přihláška slovní ochranné známky Společenství LE GOMMAGE DES FACADES - Absolutní důvod pro zamítnutí - Popisná povaha - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009) - Povinnost uvést odůvodnění - Článek 73 první věta nařízení č. 40/94 (nyní článek 75 první věta nařízení č. 207/2009)“)
   2010/C 113/70
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Baid SARL (Paříž, Francie) (zástupce: M. Grasset, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)

      Předmět

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 30. října 2008 (věc R 963/2008-1) týkajícímu se přihlášky k zápisu slovního označení LE GOMMAGE DES FACADES jako ochranné známky Společenství.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Baid SARL se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 69, 21.3.2009.


title: Věc T-285/08: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 30. června 2009 — Securvita v. OHIM (Natur-Aktien-Index) ( Ochranná známka Společenství — Přihláška slovní ochranné známky Společenství Natur-Aktien-Index — Absolutní důvod pro zamítnutí — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009] — Návrh na změnu rozhodnutí — Zjevná nepřípustnost )

text:
               29.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 205/38

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 30. června 2009 — Securvita v. OHIM (Natur-Aktien-Index)
   (Věc T-285/08) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Přihláška slovní ochranné známky Společenství Natur-Aktien-Index - Absolutní důvod pro zamítnutí - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009] - Návrh na změnu rozhodnutí - Zjevná nepřípustnost“)
   2009/C 205/71
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Securvita — Gesellschaft zur Entwicklung alternativer Versicherungskonzepte mbH (Hamburk, Německo) (zástupci: M. van Eendenburg, C. Uhlig a J. Nabert, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: S. Schäffner, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 26. května 2008 (věc R 525/2007-4), týkajícímu se přihlášky slovního označení Natur-Aktien-Index k zápisu jako ochranné známky Společenství

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako zjevně nepřípustná.

               2)

               Společnosti Securvita Gesellschaft zur Entwicklung alternativer Versicherungskonzepte mbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 247, 27.9.2008.


title: Věc C-92/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hof van beroep te Antwerpen (Belgie) dne 25. února 2015 – Sven Mathys v. De Grave Antverpia NV

text:
               11.5.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 155/15

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hof van beroep te Antwerpen (Belgie) dne 25. února 2015 – Sven Mathys v. De Grave Antverpia NV
   (Věc C-92/15)
   (2015/C 155/16)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hof van beroep te Antwerpen

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: Sven Mathys

      Odpůrkyně: De Grave Antverpia NV

      Předběžné otázky

   Je článek 3 belgického zákona ze dne 5. května 1936 o pronájmech ve vnitrozemské vodní dopravě slučitelný s články 1 a 2 směrnice 96/75/ES (1), pokud osoba, jež není ani vlastníkem, ani provozovatelem plavidla vnitrozemské plavby, uzavře smlouvu o přepravě zboží na vnitrozemských vodních cestách jakožto dopravce, a nikoli jakožto prostředník, tj. „nájemce“ ve smyslu článku 3 zákona ze dne 5. května 1936?

      (1)  Směrnice Rady 96/75/ES ze dne 19. listopadu 1996 o systémech pronájmu plavidel a tvorby cen ve vnitrostátní a mezinárodní vnitrozemské vodní dopravě ve Společenství (Úř. věst. L 304, s. 12; Zvl. vyd. 07/02, s. 508).


title: Výmaz věci T-412/03

text:
               14.5.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 115/40

         Výmaz věci T-412/03 (1)

   (2005/C 115/73)

      (Jednací jazyk: němčina)

   Usnesením ze dne 25. února 2005 rozhodl předseda pátého senátu Soudu prvního stupně Evropských společenství o výmazu věci T-412/03, Angelo Wille proti Evropskému parlamentu.

      (1)  Úř. věst. C 94, 17.4.2004


title: Věc T-562/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 7. prosince 2011 — HTTS v. Rada ( „Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Omezující opatření přijatá vůči Íránu s cílem zabránit šíření jaderných zbraní — Zmrazení finančních prostředků — Žaloba na neplatnost — Povinnost uvést odůvodnění — Rozsudek pro zmeškání — Návrh na vstup vedlejšího účastníka do řízení — Nevydání rozhodnutí ve věci“ )

text:
               28.1.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 25/50

      Rozsudek Tribunálu ze dne 7. prosince 2011 — HTTS v. Rada
      (Věc T-562/10) (1)

      (Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vůči Íránu s cílem zabránit šíření jaderných zbraní - Zmrazení finančních prostředků - Žaloba na neplatnost - Povinnost uvést odůvodnění - Rozsudek pro zmeškání - Návrh na vstup vedlejšího účastníka do řízení - Nevydání rozhodnutí ve věci)
      (2012/C 25/96)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: HTTS Hanseatic Trade Trust & Shipping GmbH (Hamburk, Německo), (zástupci: J. Kienzle a M. Schlingmann, advokáti)

         Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: M. Bishop a Z. Kupčová, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh na zrušení nařízení Rady (EU) č. 961/2010 ze dne 25. října 2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení nařízení (ES) č. 423/2007 (Úř. věst. L 281, s. 1) v rozsahu, v němž se týká žalobkyně.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Není namístě rozhodovat o návrzích Evropské komise a Spolkové republiky Německo na vstup do řízení.

                  2)

                  Nařízení Rady (EU) č. 961/2010 ze dne 25. října 2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení nařízení (ES) č. 423/2007 se zrušuje v rozsahu, v němž se týká společnosti HTTS Hanseatic Trade Trust & Shipping GmbH.

                  3)

                  Účinky nařízení č. 961/2010 v rozsahu, v němž se týká společnosti HTTS Hanseatic Trade Trust & Shipping, jsou zachovány po dobu nejvýše dvou měsíců ode dne vyhlášení tohoto rozsudku.

                  4)

                  Rada Evropské unie ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vzniklé společnosti HTTS Hanseatic Trade Trust & Shipping.

         (1)  Úř. věst. C 46, 12.2.2011.


title: Věc C-355/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgerichtshof (Rakousko) dne 13. července 2015 – Bietergemeinschaft Technische Gebäudebetreuung GesmbH a Caverion Österreich GmbH

text:
               28.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 320/17

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgerichtshof (Rakousko) dne 13. července 2015 – Bietergemeinschaft Technische Gebäudebetreuung GesmbH a Caverion Österreich GmbH
   (Věc C-355/15)
   (2015/C 320/24)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Verwaltungsgerichtshof

      Účastnice původního řízení

      Navrhovatel: Bietergemeinschaft Technische Gebäudebetreuung GesmbH a Caverion Österreich GmbH (Sdružení uchazečů Technische Gebäudebetreuung GesmbH a Caverion Österreich GmbH)

      Zúčastněné strany: Universität für Bodenkultur Wien, VAMED Management und Service GmbH & Co KG in Wien

      Předběžné otázky

               1)

               Musí být čl. 1 odst. 7 směrnice Rady 89/665/EHS ze dne 21. prosince 1989 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přezkumného řízení při zadávání veřejných zakázek na dodávky a stavební práce (1) ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/66/ES ze dne 11. prosince 2007, kterou se mění směrnice Rady 89/665/EHS a 92/13/EHS, pokud jde o zvýšení účinnosti přezkumného řízení při zadávání veřejných zakázek (2) (směrnice 89/665), z hlediska zásad rozsudku Soudního dvora ze dne 4. července 2013 ve věci C-100/12 (3), Fastweb SpA, vykládán v tom smyslu, že uchazeči, jehož nabídka byla pravomocně zadavatelem vyloučena a který tudíž není dotčeným uchazečem podle článku 2a směrnice 89/665, může být odepřen přístup k přezkumu rozhodnutí o zadání zakázky (rozhodnutí o uzavření rámcové smlouvy) a uzavření smlouvy (včetně podle čl. 2 odst. 7 směrnice požadovaného přiznání náhrady škody), i když nabídku podali pouze dva uchazeči a nabídka úspěšného uchazeče, kterému byla zakázka zadána, měla být podle tvrzení nedotčeného uchazeče rovněž vyloučena?
               V případě záporné odpovědi na první otázku:

               2)

               Musí být čl. 1 odst. 3 směrnice 89/665 z hlediska zásad rozsudku Soudního dvora ze dne 4. července 2013 ve věci C-100/12, Fastweb SpA, vykládán tak, že nedotčenému uchazeči (podle článku 2a směrnice) musí být poskytnut přístup k přezkumu pouze tehdy,

                           a)

                           pokud ze spisů přezkumného řízení zjevně vyplývá, že nabídka úspěšného uchazeče není platná?

                           b)

                           pokud je nabídka úspěšného uchazeče neplatná z podobných důvodů?

      (1)  Úř. věst. L 395, s. 33.

      (2)  Úř. věst. L 335, s. 31.

      (3)  ECLI:EU:C:2013:448


title: Věc C-412/05 P: Kasační opravný prostředek podaný dne  23. listopadu 2005  Alcon, INC proti rozsudku vydanému dne  22. září 2005  Soudem prvního stupně (třetím senátem) ve věci T-130/03, Alcon, INC v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

text:
               11.3.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 60/15

         Kasační opravný prostředek podaný dne 23. listopadu 2005 Alcon, INC proti rozsudku vydanému dne 22. září 2005 Soudem prvního stupně (třetím senátem) ve věci T-130/03, Alcon, INC v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc C-412/05 P)
   (2006/C 60/32)
   Jednací jazyk: angličtina
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byl předložen dne 23. listopadu 2005 kasační opravný prostředek podaný Alcon, INC, se sídlem v Hünenberg (Švýcarsko), zastoupenou Garrettem Breenem, advokátem z Landwell Solicitors, proti rozsudku vydanému dne 22. září 2005 Soudem prvního stupně (třetím senátem) ve věci T-130/03: Alcon, INC v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka) navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               zrušil napadené rozhodnutí;

               2.

               pokud to bude nezbytné, vrátil věc zpět Soudu prvního stupně, a

               3.

               uložil Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) nebo vedlejšímu účastníku řízení náhradu nákladů řízení.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Navrhovatelka tvrdí, že došlo k nesprávnému právnímu posouzení ze strany Soudu prvního stupně a k porušení čl. 43 odst. 2 a 3 nařízení č. 40/94 (1) z následujících důvodů:

               1.

               Soud prvního stupně se dopustil nesprávného právního posouzení, když došel k závěru, že žaloba navrhovatelky pro porušení čl. 43 odst. 2 a 3 nařízení č. 40/94 týkající se dodržování podmínek skutečného užívání starší ochranné známky ze strany vedlejšího účastníka řízení byla nepřípustná, jelikož se jednalo o nový žalobní důvod ve smyslu čl. 48 odst. 2 jednacího řádu Soudu prvního stupně. Navrhovatelka vždy napadala dřívější užívání své ochranné známky vedlejším účastníkem řízení a rozlišení mezi kontextem užívání a skutečným užíváním je rozlišení, které není rozdílné. Nejednalo se tudíž o žalobní důvod.

               2.

               Pokud se, navzdory předchozímu, jednalo o nový žalobní důvod, byl odůvodněn, jelikož byl založen na právních okolnostech, které vznikly v průběhu řízení, v souladu s čl. 48 odst. 2 prvním pododstavcem jednacího řádu.

               3.

               Soud prvního stupně se dále dopustil nesprávného právního posouzení, když došel k závěru, že i kdyby byl žalobní důvod přípustný, Soud prvního stupně byl oprávněn přezkoumat legalitu rozhodnutí odvolacího senátu OHIM na základě skutkového a právního stavu tak jak tomu bylo před odvolacím senátem. Navrhovatelka tvrdí, že se jedná o zneužití právního postavení a že Soud prvního stupně ve skutečnosti odmítl použít vlastní judikaturu týkající se skutečného užívání.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství, Úř. věst L 11, 14.1.1994, s. 1-36.