title: Věc T-316/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 15. listopadu 2018 – PKK v. Rada „Společná zahraniční a bezpečnostní politika – Omezující opatření namířená proti PKK s cílem bojovat proti terorismu – Zmrazení finančních prostředků – Pravomoc Rady – Možnost kvalifikovat orgán třetí země jako příslušný orgánu ve smyslu společného postoje 2001/931/SZBP – Skutkový základ rozhodnutí o zmrazení finančních prostředků – Odkaz na teroristické činy – Soudní přezkum – Povinnost uvést odůvodnění – Námitka protiprávnosti“

text:
               14.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 16/33

      Rozsudek Tribunálu ze dne 15. listopadu 2018 – PKK v. Rada
      (Věc T-316/14) (1)

      („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření namířená proti PKK s cílem bojovat proti terorismu - Zmrazení finančních prostředků - Pravomoc Rady - Možnost kvalifikovat orgán třetí země jako příslušný orgánu ve smyslu společného postoje 2001/931/SZBP - Skutkový základ rozhodnutí o zmrazení finančních prostředků - Odkaz na teroristické činy - Soudní přezkum - Povinnost uvést odůvodnění - Námitka protiprávnosti“)
      (2019/C 16/42)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Kurdistan Workers’ Party (PKK) () (zástupci: A. van Eik, T. Buruma a M. Wijngaarden, advokáti)

         Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: původně F. Naert a G. Étienne, poté F. Naert a H. Marcos Fraile, zmocněnci)

         Vedlejší účastníci podporující žalovanou: Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zastoupené: původně C. Brodie a V. Kaye, dále C. Brodie a S. Brandonem, poté C. Brodie, C. Crane a R. Fadoju, následně C. Brodie, R. Fadoju a P. Nevill, a nakonec R. Fadoju, zmocněnci), Evropská komise (zastoupená: původně F. Castillo de la Torrem a D. Gauci, poté D. Gauci a J. Norris-Usher a T. Ramopoulosem, a nakonec J. Norris-Usher a T. Ramopoulosem a R. Tricotem, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh založený na článku 263 SFEU a směřující původně ke zrušení prováděcího nařízení Rady (EU) č. 125/2014 ze dne 10. února 2014, kterým se provádí čl. 2 odst. 3 nařízení (ES) č. 2580/2001 o zvláštních omezujících opatřeních namířených proti některým osobám a subjektům s cílem bojovat proti terorismu a kterým se zrušuje prováděcí nařízení (EU) č. 714/2013 (Úř. věst. 2014, L 40, s. 9) v rozsahu, v němž se tento akt týká žalobkyně, a později i ke zrušení dalších následujících aktů v rozsahu, v němž se týkají žalobkyně.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Prováděcí nařízení Rady (EU) č. 125/2014 ze dne 10. února 2014, kterým se provádí čl. 2 odst. 3 nařízení (ES) č. 2580/2001 o zvláštních omezujících opatřeních namířených proti některým osobám a subjektům s cílem bojovat proti terorismu a kterým se zrušuje prováděcí nařízení (EU) č. 714/2013, se zrušuje v rozsahu, v němž se týká Kurdistan Workers’ Party (PKK).

                  2)

                  Prováděcí nařízení Rady (EU) č. 790/2014 ze dne 22. července 2014, kterým se provádí čl. 2 odst. 3 nařízení (ES) č. 2580/2001 o zvláštních omezujících opatřeních namířených proti některým osobám a subjektům s cílem bojovat proti terorismu a kterým se zrušuje prováděcí nařízení č. 125/2014, se zrušuje v rozsahu, v němž se týká PKK.

                  3)

                  Prováděcí nařízení Rady (EU) 2015/513 ze dne 26. března 2015, kterým se provádí čl. 2 odst. 3 nařízení (ES) č. 2580/2001 o zvláštních omezujících opatřeních namířených proti některým osobám a subjektům s cílem bojovat proti terorismu a kterým se zrušuje prováděcí nařízení (EU) č. 790/2014, se zrušuje v rozsahu, v němž se týká PKK.

                  4)

                  Rozhodnutí Rady (SZBP) 2015/521 ze dne 26. března 2015, kterým se aktualizuje a mění seznam osob, skupin a subjektů, na něž se vztahují články 2, 3 a 4 společného postoje 2001/931/SZBP o uplatnění zvláštních opatření k boji proti terorismu, a kterým se zrušuje rozhodnutí 2014/483/SZBP, se zrušuje v rozsahu, v němž se týká PKK.

                  5)

                  Prováděcí nařízení Rady (EU) 2015/1325 ze dne 31. července 2015, kterým se provádí čl. 2 odst. 3 nařízení (ES) č. 2580/2001 o zvláštních omezujících opatřeních namířených proti některým osobám a subjektům s cílem bojovat proti terorismu a kterým se zrušuje prováděcí nařízení 2015/513, se zrušuje v rozsahu, v němž se týká PKK.

                  6)

                  Rozhodnutí Rady (SZBP) 2015/1334 ze dne 31. července 2015, kterým se aktualizuje seznam osob, skupin a subjektů, na něž se vztahují články 2, 3 a 4 společného postoje 2001/931 o uplatnění zvláštních opatření k boji proti terorismu, a kterým se zrušuje rozhodnutí 2015/521, se zrušuje v rozsahu, v němž se týká PKK.

                  7)

                  Prováděcí nařízení Rady (EU) 2015/2425 ze dne 21. prosince 2015, kterým se provádí čl. 2 odst. 3 nařízení (ES) č. 2580/2001 o zvláštních omezujících opatřeních namířených proti některým osobám a subjektům s cílem bojovat proti terorismu a kterým se zrušuje prováděcí nařízení 2015/1325, se zrušuje v rozsahu, v němž se týká PKK.

                  8)

                  Prováděcí nařízení Rady (EU) 2016/1127 ze dne 12. července 2016, kterým se provádí čl. 2 odst. 3 nařízení (ES) č. 2580/2001 o zvláštních omezujících opatřeních namířených proti některým osobám a subjektům s cílem bojovat proti terorismu a kterým se zrušuje prováděcí nařízení 2015/2425, se zrušuje v rozsahu, v němž se týká PKK.

                  9)

                  Prováděcí nařízení Rady (EU) 2017/150 ze dne 27. ledna 2017, kterým se provádí čl. 2 odst. 3 nařízení (ES) č. 2580/2001 o zvláštních omezujících opatřeních namířených proti některým osobám a subjektům s cílem bojovat proti terorismu a kterým se zrušuje prováděcí nařízení 2016/1127, se zrušuje v rozsahu, v němž se týká PKK.

                  10)

                  Prováděcí nařízení Rady (EU) 2017/1420 ze dne 4. srpna 2017, kterým se provádí čl. 2 odst. 3 nařízení (ES) č. 2580/2001 o zvláštních omezujících opatřeních namířených proti některým osobám a subjektům s cílem bojovat proti terorismu a kterým se zrušuje prováděcí nařízení (EU) 2017/150, se zrušuje v rozsahu, v němž se týká PKK.

                  11)

                  Rozhodnutí Rady (SZBP) 2017/1426 ze dne 4. srpna 2017, kterým se aktualizuje seznam osob, skupin a subjektů, na něž se vztahují články 2, 3 a 4 společného postoje 2001/931/SZBP o uplatnění zvláštních opatření k boji proti terorismu, a kterým se zrušuje rozhodnutí (SZBP) 2017/154, se zrušuje v rozsahu, v němž se týká PKK.

                  12)

                  Pokud jde o zbývající část žaloby, návrh na prohlášení nařízení Rady (ES) č. 2580/2001 ze dne 27. prosince 2001 o zvláštních omezujících opatřeních namířených proti některým osobám a subjektům s cílem bojovat proti terorismu za nepoužitelné ve vztahu k žalobkyni se odmítá.

                  13)

                  Rada Evropské unie ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené PKK.

                  14)

                  Evropská komise a Spojené království Velké Británie a Severního Irska ponesou vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 245, 28.7.2014


title: Věc T-647/18: Žaloba podaná dne 29. října 2018 – ZQ v. Komise

text:
               14.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 16/54

      Žaloba podaná dne 29. října 2018 – ZQ v. Komise
      (Věc T-647/18)
      (2019/C 16/65)
      Jednací jazyk: italština

         Účastníci řízení

         Žalobce: ZQ (zástupce: C. Cortese, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  Zrušil napadené rozhodnutí, a konkrétně

                              a)

                              zrušil rozhodnutí OOJ ze dne 15. prosince 2017 zapsané v ARES dne 18. prosince 2017 pod číslem HR.E.2/AS/Ares (2017), jehož předmětem je „Request for assistance D/374/17“;

                              b)

                              v rozsahu, v němž je to nutné, zrušil rozhodnutí OOJ ze dne 19. července 2018 o zamítnutí stížnosti podané žalobcem, s referenčním číslem N. R/187/18, HR.E.2/Ares (2018);

                              c)

                              uložil Komisi nahradit újmu ve výši 1 000 000 eur, která žalobci vznikla v důsledku mnohých nesrovnalostí, jejichž projevem je napadené rozhodnutí nebo s nimiž je toto rozhodnutí úzce spojeno;

            Kromě toho

                  —

                  uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Žalobce v projednávané věci zpochybňuje skutečnost, že Komise odmítla vyhovět jeho žádosti o pomoc týkající se obtěžování, jehož byl obětí z důvodu své sexuální orientace.
      Na podporu své žaloby žalobce uplatňuje tři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející ze zjevně nesprávného posouzení.

                              —

                              Žalobce v tomto ohledu tvrdí, že z obecného hlediska z postoje zaujatého v samotném rozhodnutí, že tvrzení žalobce nejsou věrohodná, neboť se vztahují k velmi dlouhému období, aniž v něm žalobce podal formální oznámení, jasně vyplývá zjevně nesprávné posouzení.

                              —

                              Skutečnost, že OOJ se postavil na stranu Komise je jediným odůvodněním toho, že se v napadeném rozhodnutí nevyjádřil k řadě oznámených skutečností, které nebyly posouzeny.

                              —

                              Tvrzení žalobce týkající se obtěžování, kterému byl vystaven, byla unáhleně kvalifikována jako běžné situace nesprávné organizace a přirozený konflikt v pracovním prostředí.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z porušení práva.
                  Žalobce se v tomto ohledu dovolává

                              a)

                              použití nesprávného pojmu obtěžování, který s sebou nese úmysl autora škodit (animus nocendi);

                              b)

                              použití běžného způsobu dokazování, který neodpovídá způsobu požadovanému podle platného práva, ale naopak s sebou nese předložení důkazů o existenci skutečností a jejich jednoznačnou právní kvalifikaci;

                              c)

                              použití zjevně nesprávného způsobu dokazování, pokud jde o posuzování věrohodnosti oznámení ve vztahu k uplynulému času;

                              d)

                              porušení povinnosti z úřední povinnosti prošetřit věc v případě věrohodných tvrzení.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z nedostatečného nebo nevhodného odůvodnění.

                              —

                              Žalobce v tomto ohledu tvrdí, že i kdyby se podpůrně vzala v úvahu odůvodnění obsažená v rozhodnutí o zamítnutí stížnosti, napadené rozhodnutí ve velkém rozsahu není vhodně odůvodněno.

            Pokud jde o návrhová žádání znějící na náhradu újmy, žalobce tvrdí, že v projednávaném případě byly splněny veškeré podmínky uložené judikaturou.


title: Věc C-215/17: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 14. listopadu 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Vrhovno sodišče Republike Slovenije – Slovinsko) – Nova Kreditna Banka Maribor d.d. v. Republika Slovenija „Řízení o předběžné otázce – Sbližování právních předpisů – Opakované použití informací veřejného sektoru – Směrnice 2003/98/ES – Článek 1 odst. 2 písm. c) třetí odrážka – Obezřetnostní požadavky na úvěrové instituce a investiční podniky – Nařízení (EU) č. 575/2013 – Informace zveřejňované úvěrovými institucemi a investičními podniky – Článek 432 odst. 2 – Výjimky z informační povinnosti – Obchodní informace považované za vyhrazené nebo důvěrné – Použitelnost – Úvěrové instituce, v nichž má většinový podíl stát – Vnitrostátní právní úprava, která některé obchodní informace uvedených institucí považuje za veřejné“

text:
               14.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 16/10

      Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 14. listopadu 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Vrhovno sodišče Republike Slovenije – Slovinsko) – Nova Kreditna Banka Maribor d.d. v. Republika Slovenija
      (Věc C-215/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Sbližování právních předpisů - Opakované použití informací veřejného sektoru - Směrnice 2003/98/ES - Článek 1 odst. 2 písm. c) třetí odrážka - Obezřetnostní požadavky na úvěrové instituce a investiční podniky - Nařízení (EU) č. 575/2013 - Informace zveřejňované úvěrovými institucemi a investičními podniky - Článek 432 odst. 2 - Výjimky z informační povinnosti - Obchodní informace považované za vyhrazené nebo důvěrné - Použitelnost - Úvěrové instituce, v nichž má většinový podíl stát - Vnitrostátní právní úprava, která některé obchodní informace uvedených institucí považuje za veřejné“)
      (2019/C 16/11)
      Jednací jazyk: slovinština

         Předkládající soud

      Vrhovno sodišče Republike Slovenije

         Účastnice původního řízení

         Navrhovatelka: Nova Kreditna Banka Maribor d.d.

         Odpůrkyně: Republika Slovenija

         Výrok

      Článek 1 odst. 2 písm. c) třetí odrážka směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/98/ES ze dne 17. listopadu 2003 o opakovaném použití informací veřejného sektoru a čl. 432 odst. 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 575/2013 ze dne 26. června 2013 o obezřetnostních požadavcích na úvěrové instituce a investiční podniky a o změně nařízení (EU) č. 648/2012 musí být vykládány v tom smyslu, že se nevztahují na takovou vnitrostátní právní úpravu, jako je úprava dotčená ve věci v původním řízení, která vyžaduje, aby banka, která byla pod dominantním vlivem veřejnoprávního subjektu, zpřístupňovala údaje o poradenských smlouvách, smlouvách s advokáty, s autory a o smlouvách o poskytování jiných intelektuálních služeb uzavřených v době, kdy byla pod tímto rozhodujícím vlivem, aniž je připuštěna výjimka z důvodu zachování obchodního tajemství této banky, a takové vnitrostátní právní úpravě nebrání.

         (1)  Úř. věst. C 213, 3.7.2017.


title: Věc T-650/18: Žaloba podaná dne 29. října 20018 – Reaktor Group v. EUIPO (REAKTOR)

text:
               14.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 16/56

      Žaloba podaná dne 29. října 20018 – Reaktor Group v. EUIPO (REAKTOR)
      (Věc T-650/18)
      (2019/C 16/67)
      Jednací jazyk: finština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Reaktor Group Oy (Helsinky, Finsko) (zástupce: L. Laaksonen, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie REAKTOR – Přihláška č. 13 752 522

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 27. srpna 2018, ve věci R 2626/2017-2

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 27. srpna 2018 ve věci R 2626/2017-2 v rozsahu, v němž v něm druhý odvolací senát zamítl podle čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení 2017/1001 přihlášku č. 13 752 522 ochranné známky Evropské unie REAKTOR pro určité výrobky a služby zařazené do tříd 9, 41 a 42 a aby přihlášku ochranné známky REAKTOR v plném rozsahu připustil ke zveřejnění a zápisu pro veškeré přihlášené výrobky a služby;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení, které jí vznikly v rámci soudního řízení před Tribunálem a v rámci řízení před odvolacím senátem (včetně nákladů na zastoupení).

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení 2017/1001.


title: Věc C-502/17: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 8. listopadu 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Vestre Landsret – Dánsko) – C&D Foods Acquisition ApS v. Skatteministeriet „Řízení o předběžné otázce – Společný systém daně z přidané hodnoty (DPH) – Plánovaný převod podílů vnukovské společnosti – Výdaje spojené s poskytnutím služeb využitých za účelem tohoto převodu – Neuskutečněný převod – Žádost o odpočet daně zaplacené na vstupu – Rozsah působnosti DPH“

text:
               14.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 16/23

      Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 8. listopadu 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Vestre Landsret – Dánsko) – C&D Foods Acquisition ApS v. Skatteministeriet
      (Věc C-502/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Společný systém daně z přidané hodnoty (DPH) - Plánovaný převod podílů vnukovské společnosti - Výdaje spojené s poskytnutím služeb využitých za účelem tohoto převodu - Neuskutečněný převod - Žádost o odpočet daně zaplacené na vstupu - Rozsah působnosti DPH“)
      (2019/C 16/28)
      Jednací jazyk: dánština

         Předkládající soud

      Vestre Landsret

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: C&D Foods Acquisition ApS

         Žalovaný: Skatteministeriet

         Výrok

      Články 2, 9 a 168 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty musí být vykládány v tom smyslu, že taková operace plánovaného, ale neuskutečněného převodu podílů, jako je ta, o kterou se jedná ve věci v původním řízení, která nemá přímý výlučný důvod ve zdanitelné ekonomické činnosti dotčené společnosti nebo nepředstavuje přímé, trvalé a nezbytné pokračování této ekonomické činnosti, nespadá do rozsahu působnosti daně z přidané hodnoty.

         (1)  Úř. věst. C 347, 16. 10. 2016.


title: Věc T-665/18: Žaloba podaná dne 12. listopadu 2018 – Soundio v. EUIPO – E Plus Mobilfunk (Vibble)

text:
               14.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 16/57

      Žaloba podaná dne 12. listopadu 2018 – Soundio v. EUIPO – E Plus Mobilfunk (Vibble)
      (Věc T-665/18)
      (2019/C 16/68)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Soundio A/S (Drammen, Norsko) (zástupci: N. Köster a J. Albers, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: E-Plus Mobilfunk GmbH (Düsseldorf, Německo)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně v řízení před Tribunálem

         Sporná ochranná známka: Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie k ochranné známce „Vibble“ – Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie č. 1 290 194

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 4. září 2018, ve věci R 721/2018-5

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského Parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc C-238/17: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 14. listopadu 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Vilniaus miesto apylinkės teismas – Litva) – UAB „Renerga“ v. AB „Energijos skirstymo operatorius“, AB „Lietuvos energijos gamyba“ „Řízení o předběžné otázce – Směrnice 2009/72/ES – Článek 3 odst. 2, 6 a 15 a čl. 36 písm. f) – Vnitřní trh s elektřinou – Hypotetická povaha předběžných otázek – Nepřípustnost žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce“

text:
               14.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 16/10

      Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 14. listopadu 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Vilniaus miesto apylinkės teismas – Litva) – UAB „Renerga“ v. AB „Energijos skirstymo operatorius“, AB „Lietuvos energijos gamyba“
      (Věc C-238/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Směrnice 2009/72/ES - Článek 3 odst. 2, 6 a 15 a čl. 36 písm. f) - Vnitřní trh s elektřinou - Hypotetická povaha předběžných otázek - Nepřípustnost žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce“)
      (2019/C 16/12)
      Jednací jazyk: litevština

         Předkládající soud

      Vilniaus miesto apylinkės teismas

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: UAB „Renerga“

         Žalované: AB „Energijos skirstymo operatorius“, AB „Lietuvos energijos gamyba“

         za účasti: UAB „BALTPOOL“, Lietuvos Respublikos Vyriausybė, Achema AB, Achemos Grupė UAB

         Výrok

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozhodnutím Vilniaus miesto apylinkės teismas (obvodní soud Vilnius-město, Litva) ze dne 11. dubna 2017 je nepřípustná.

         (1)  Úř. věst. C 231, 17.7.2017.


title: Věc T-667/18: Žaloba podaná dne 9. listopadu 2018 – Pinto Teixeira v. ESVČ

text:
               14.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 16/58

      Žaloba podaná dne 9. listopadu 2018 – Pinto Teixeira v. ESVČ
      (Věc T-667/18)
      (2019/C 16/69)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: José Manuel Pinto Teixeira (Oeiras, Portugalsko) (zástupci: S. Orlandi a T. Martin, advokáti)

         Žalovaná: Evropská služba pro vnější činnost

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí ze dne 21. února 2018, kterým OOJ odmítl udělit souhlas s výkonem externí pracovní činnosti na základě článku 16 služebního řádu;

                  —

                  uložil ESVČ náhradu nákladů řízení a zaplatit částku 10 000 eur jako náhradu utrpěné nemajetkové újmy.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce dva žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z porušení článku 16 služebního řádu úředníků Evropské unie, neboť napadené rozhodnutí bylo podle žalobce přijato po uplynutí lhůty třiceti pracovních dnů od obdržení jeho prohlášení o úmyslu vykonávat pracovní činnost po ukončení výkonu služby žalobcem.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází ze zjevně nesprávného posouzení, v důsledku něhož je napadené rozhodnutí stiženo protiprávností, neboť zamýšlená činnost zjevně nesouvisí ani s prací, kterou úředník vykonával v průběhu posledních tří let služby, ani není neslučitelná se zájmy ESVČ.


title: Věc C-247/17: Rozsudek Soudního dvora (13. listopadu 2018 senátu) ze dne velkého (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Korkein oikeus – Finsko) – řízení o vydání Denise Raugeviciuse „Řízení o předběžné otázce – Občanství Evropské unie – Články 18 a 21 SFEU – Žádost, zaslaná členskému státu třetí zemí, o vydání občana Unie, státního příslušníka jiného členského státu, který využil svého práva volného pohybu v prvně uvedeném členském státě – Žádost podaná za účelem výkonu trestu odnětí svobody, a nikoli za účelem trestního stíhání – Zákaz vydávání, který se uplatňuje pouze na vlastní státní příslušníky – Omezení volného pohybu – Odůvodnění založené na zabránění tomu, aby čin zůstal nepotrestán – Proporcionalita“

text:
               14.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 16/11

      Rozsudek Soudního dvora (13. listopadu 2018 senátu) ze dne velkého (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Korkein oikeus – Finsko) – řízení o vydání Denise Raugeviciuse
      (Věc C-247/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Občanství Evropské unie - Články 18 a 21 SFEU - Žádost, zaslaná členskému státu třetí zemí, o vydání občana Unie, státního příslušníka jiného členského státu, který využil svého práva volného pohybu v prvně uvedeném členském státě - Žádost podaná za účelem výkonu trestu odnětí svobody, a nikoli za účelem trestního stíhání - Zákaz vydávání, který se uplatňuje pouze na vlastní státní příslušníky - Omezení volného pohybu - Odůvodnění založené na zabránění tomu, aby čin zůstal nepotrestán - Proporcionalita“)
      (2019/C 16/13)
      Jednací jazyk: finština

         Předkládající soud

      Korkein oikeus

         Účastník původního řízení

      Denis Raugevicius

         Výrok

      Články 18 a 21 SFEU musí být vykládány v tom smyslu, že v případě žádosti třetí země o vydání občana Evropské unie, který využil svého práva volného pohybu, nikoli pro účely stíhání, nýbrž pro účely výkonu trestu odnětí svobody, má dožádaný členský stát, jehož vnitrostátní právo zakazuje vydávat mimo Unii vlastní státní příslušníky pro účely výkonu trestu a stanoví možnost odpykat na jeho území trest uložený v zahraničí, povinnost zacházet s tímto občanem Unie, má-li na jeho území trvalý pobyt, stejným způsobem, jakým v oblasti vydávání zachází s vlastními státními příslušníky.

         (1)  Úř. věst. C 239, 24.7.2017.


title: Věc T-671/18: Žaloba podaná dne 15. listopadu 2018 – ZU v. Komise

text:
               14.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 16/58

      Žaloba podaná dne 15. listopadu 2018 – ZU v. Komise
      (Věc T-671/18)
      (2019/C 16/70)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: ZU (zástupce: C. Bernard-Glanz, advokát)

         Žalovaná: Evropská Komise

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí vedoucího oddělení pro služební postup a mobilitu na ředitelství pro lidské zdroje B v rámci generálního ředitelství pro lidské zdroje (GD HR) Komise, přijaté dne 12. října 2018, o převedení žalobce zpět na generální ředitelství OLAF;

                  —

                  zrušil rozhodnutí vedoucího oddělení kontaktní středisko 4 na ředitelství HR.AMC v rámci DG HR Komise, přijaté dne 29. října 2018, kterým se datum jeho nástupu stanoví předběžně na 1. prosince 2018;

                  —

                  v případě potřeby zrušil, společně s výše uvedenými rozhodnutími, také očekávané rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování o zamítnutí žalobcovy stížnosti;

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce pět žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z nedostatečné transparentnosti postupu převedení, z porušení článku 25 služebního řádu a nedostatku odůvodnění, z porušení žalobcova práva na obranu proti nucenému převedení a z porušení článku 41 Listiny základních práv Evropské unie a práva být vyslechnut.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející ze zjevně nesprávného posouzení zájmu služby a z porušení zásady řádné správy.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z nezohlednění klíčových skutečností hovořících proti okamžitému převedení žalobce na OLAF, z porušení zásady řádné správy a z nezohlednění ochrany interních oznamovatelů podle článku 22a služebního řádu.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení povinnosti jednat s náležitou péčí.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vycházející ze zneužití pravomoci.


title: Věc C-257/17: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 7. listopadu 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Raad van State – Nizozemsko) – C, A v. Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie „Řízení o předběžné otázce – Pravomoc Soudního dvora – Směrnice 2003/86/ES – Právo na sloučení rodiny – Článek 15 – Odmítnutí udělit samostatné povolení k pobytu – Vnitrostátní právní úprava stanovící povinnost složit zkoušku občanské integrace“

text:
               14.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 16/12

      Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 7. listopadu 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Raad van State – Nizozemsko) – C, A v. Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie
      (Věc C-257/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Pravomoc Soudního dvora - Směrnice 2003/86/ES - Právo na sloučení rodiny - Článek 15 - Odmítnutí udělit samostatné povolení k pobytu - Vnitrostátní právní úprava stanovící povinnost složit zkoušku občanské integrace“)
      (2019/C 16/14)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      Raad van State

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: C, A

         Žalovaný: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

         Výrok

                  1)

                  Soudní dvůr má na základě článku 267 SFEU pravomoc vykládat článek 15 směrnice Rady 2003/86/ES ze dne 22. září 2003 o právu na sloučení rodiny v takových situacích, jaké nastaly ve věcech v původních řízeních, v nichž byl předkládající soud povolán rozhodnout o udělení samostatného povolení k pobytu státnímu příslušníkovi třetí země, který je rodinným příslušníkem občana Evropské unie, jenž nevyužil svého práva volného pohybu, pokud se toto ustanovení stalo přímo a bezpodmínečně použitelným na takovéto situace na základě vnitrostátního práva.

                  2)

                  Článek 15 odst. 1 a 4 směrnice 2003/86 nebrání vnitrostátní právní úpravě, podle které lze zamítnout žádost o samostatné povolení k pobytu podanou státním příslušníkem třetí země, který na území členského státu pobýval v rámci sloučení rodiny po dobu delší než pět let, z důvodu, že nedoložil složení zkoušky občanské integrace týkající se jazyka a společnosti tohoto členského státu, jestliže konkrétní podmínky povinnosti složit tuto zkoušku nepřekračují meze toho, co je nezbytné k dosažení cíle usnadnění integrace státních příslušníků třetích zemí.

                  3)

                  Článek 15 odst. 1 a 4 směrnice 2003/86 nebrání vnitrostátní právní úpravě, která stanoví, že samostatné povolení k pobytu může být vydáno až od data podání příslušné žádosti.

         (1)  Úř. věst. C 269, 14.8.2017.


title: Věc T-271/10 OST: Usnesení Tribunálu ze dne 17. září 2018 – H v. Rada „Řízení – Chybějící rozhodnutí o nákladech řízení“

text:
               14.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 16/45

      Usnesení Tribunálu ze dne 17. září 2018 – H v. Rada
      (Věc T-271/10 OST) (1)

      („Řízení - Chybějící rozhodnutí o nákladech řízení“)
      (2019/C 16/55)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: H (zástupce: M. Velardo, advokát)

         Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: A. Vitro a F. Naert, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh na zjednání nápravy vydáním chybějícího rozhodnutí o nákladech řízení v rozsudku ze dne 11. dubna 2018, H v. Rada (T-271/10 RENV, EU:T:2018:180).

         Výrok

                  1)

                  Bod 174 rozsudku ze dne 11. dubna 2018, H v. Rada (T-271/10 RENV, EU:T:2018:180) zní následovně:
                  „Podle čl. 134 odst. 1 jednacího řádu se účastníku řízení, který neměl úspěch ve věci, uloží náhrada nákladů řízení, pokud to účastník řízení, který měl ve věci úspěch, požadoval. Podle článku 133 jednacího řádu ve spojení s článkem 219 téhož řádu však rozhodne o nákladech na řízení o kasačním opravném prostředku a řízení zahájeném před Tribunálem v rozsudku, jímž se končí řízení. Podle čl. 134 odst. 3 uvedeného řádu dále ponese každý z účastníků řízení vlastní náklady, pokud měl ve věci částečně úspěch i neúspěch. Jeví-li se to však vzhledem k okolnostem v projednávané věci jako odůvodněné, může Tribunál rozhodnout, že účastník řízení ponese vlastní náklady řízení a nahradí část nákladů řízení vynaložených druhým účastníkem řízení. V tomto případě je třeba rozhodnout, že Rada ponese vlastní náklady a nahradí náklady vynaložené žalobkyní do vydání rozsudku o kasačním opravném prostředku pouze v rozsahu, v němž se týkají přípustnosti žaloby, a žalobkyně ponese ostatní vlastní náklady a nahradí ostatní náklady řízení vynaložené Radou před i po vydání uvedeného rozsudku.“

                  2)

                  Bod 2 výroku rozsudku ze dne 11. dubna 2018, H v. Rada (T-271/10 RENV, EU:T:2018:180) zní následovně:
                  „Rada ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené H do vydání rozsudku ze dne 19. července 2016, H v. Rada a (C-455/14 P, EU:C:2016:569), pouze v rozsahu, v němž se týkají přípustnosti žaloby. H ponese ostatní vlastní náklady a nahradí ostatní náklady řízení vynaložené Radou před i po vydání uvedeného rozsudku.“

                  3)

                  H a Rada ponesou vlastní náklady vynaložené v tomto řízení.

         (1)  Úř. věst. C 221, 14.8.2010.


title: Věc T-621/17 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 12. října 2018 – Taminco v. EFSA „Řízení o předběžných opatřeních – Přípravky na ochranu rostlin – Nařízení (ES) č. 1107/2009 – Zveřejnění stanoviska zkoumání provedeného EFSA k přezkumu schválení účinné látky Thiram – Žádost o zachování důvěrnosti některých částí – Odepření přiznání důvěrného zacházení – Návrh na předběžné opatření – Neexistence naléhavosti“

text:
               14.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 16/46

      Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 12. října 2018 – Taminco v. EFSA
      (Věc T-621/17 R)
      („Řízení o předběžných opatřeních - Přípravky na ochranu rostlin - Nařízení (ES) č. 1107/2009 - Zveřejnění stanoviska zkoumání provedeného EFSA k přezkumu schválení účinné látky Thiram - Žádost o zachování důvěrnosti některých částí - Odepření přiznání důvěrného zacházení - Návrh na předběžné opatření - Neexistence naléhavosti“)
      (2019/C 16/56)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Taminco BVBA (Gent, Belgie) (zástupci: C. Mereu a M. Grunchard, advokáti)

         Žalovaný: Evropský úřad pro bezpečnost potravin (EFSA) (zástupci: D. Detken a S. Gabbi, zmocněnci, ve spolupráci s R. van der Houtem a C. Wagnerem, advokáty)

         Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Evropská komise (zástupci: G. Koleva a I. Naglis, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článků 278 a 279 SFEU, který směřuje k odkladu vykonatelnosti rozhodnutí EFSA ze dne 18. července 2017, kterým se zamítají žádosti o důvěrnost údajů v rámci žádosti o obnovené schválení látky Thiram jako účinné látky.

         Výrok

                  1)

                  Návrh na nařízení předběžného opatření se zamítá.

                  2)

                  Usnesení ze dne 19. září 2017 vydané ve věci T-725/17 R se zrušuje.

                  3)

                  O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc T-347/18 RII: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 25. října 2018 – Laboratoire Pareva v. Komise „Řízení o předběžných opatřeních – Nařízení (EU) č. 528/2012 – Biocidní přípravky – Účinná látka PHMB (1415; 4.7) – Neschválení – Návrh na předběžná opatření – Nový návrh – Neexistence nových skutečností – Nepřípustnost“

text:
               4.2.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/72

      Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 25. října 2018 – Laboratoire Pareva v. Komise
      (Věc T-347/18 RII)
      („Řízení o předběžných opatřeních - Nařízení (EU) č. 528/2012 - Biocidní přípravky - Účinná látka PHMB (1415; 4.7) - Neschválení - Návrh na předběžná opatření - Nový návrh - Neexistence nových skutečností - Nepřípustnost“)
      (2019/C 44/95)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Laboratoire Pareva (Saint-Martin-de-Crau, Francie) (zástupci: K. Van Maldegem a S. Englebert, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: R. Lindenthal a K. Mifsud-Bonnici, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článků 278 a 279 SFEU a znějící na odklad vykonatelnosti prováděcího rozhodnutí Komise (EU) 2018/613 ze dne 20. dubna 2018 o neschválení PHMB (1415; 4.7) jako stávající účinné látky pro použití v biocidních přípravcích typu 2 a 4 (Úř. věst. 2018, L 102, s. 1), a dále na přijetí jakéhokoli jiného vhodného předběžného opatření.

         Výrok

                  1)

                  Návrh na předběžné opatření se zamítá.

                  2)

                  O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc C-422/17: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 19. prosince 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Naczelny Sąd Administracyjny – Polsko) – Szef Krajowej Administracji Skarbowej v. Skarpa Travel sp. z o.o. „Řízení o předběžné otázce – Harmonizace daňových právních předpisů – Společný systém daně z přidané hodnoty (DPH) – Směrnice 2006/112/ES – Zdanitelné plnění – Zvláštní režim cestovních kanceláří – Články 65 a 308 – Přirážka cestovní kanceláře – Určení přirážky – Platba záloh před poskytnutím cestovních služeb ze strany cestovní kanceláře – Skutečné náklady cestovní kanceláře“

text:
               18.2.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 65/12

      Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 19. prosince 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Naczelny Sąd Administracyjny – Polsko) – Szef Krajowej Administracji Skarbowej v. Skarpa Travel sp. z o.o.
      (Věc C-422/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Harmonizace daňových právních předpisů - Společný systém daně z přidané hodnoty (DPH) - Směrnice 2006/112/ES - Zdanitelné plnění - Zvláštní režim cestovních kanceláří - Články 65 a 308 - Přirážka cestovní kanceláře - Určení přirážky - Platba záloh před poskytnutím cestovních služeb ze strany cestovní kanceláře - Skutečné náklady cestovní kanceláře“)
      (2019/C 65/14)
      Jednací jazyk: polština

         Předkládající soud

      Naczelny Sąd Administracyjny

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Szef Krajowej Administracji Skarbowej

         Žalovaná: Skarpa Travel sp. z o.o.

         Výrok

                  1)

                  Články 65 a 306 až 310 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty, ve znění směrnice Rady 2010/45/ES ze dne 13. července 2010, musí být vykládány v tom smyslu, že pokud cestovní kancelář, která podléhá zvláštnímu režimu stanovenému v uvedených článcích 306 až 310, převezme zálohu na platbu za turistické služby, které poskytne cestujícímu, vzniká povinnost k dani z přidané hodnoty (DPH), v souladu s uvedeným článkem 65, při zaplacení uvedené zálohy, pokud jsou v daný okamžik přesně určeny turistické služby, které budou poskytnuty.

                  2)

                  Článek 308 směrnice 2006/112, ve znění směrnice 2010/45, musí být vykládán v tom smyslu, že přirážku cestovní kanceláře, a v důsledku toho základ daně, tvoří rozdíl mezi celkovou částkou bez daně z přidané hodnoty (DPH), kterou zaplatí cestující, a skutečnými náklady cestovní kanceláře na vstupu na zboží dodané a služby poskytnuté jinými osobami povinnými k dani, pokud tato plnění slouží k přímému prospěchu cestujícího. Pokud částka zálohy odpovídá celkové ceně nebo významné části celkové ceny turistických služeb a cestovní kancelář dosud nevynaložila žádné skutečné náklady nebo pouze omezenou část celkové individuální ceny dané služby nebo pokud skutečné individuální náklady na cestu nesené cestovní kanceláří nemohou být v okamžiku zaplacení zálohy určeny, může být přirážka cestovní kanceláře určena na základě odhadu celkových skutečných nákladů, které nakonec ponese. Pro účely takového odhadu musí cestovní kancelář případně zohlednit náklady, které již v okamžiku přijetí zálohy skutečně vynaložila. Pro účely výpočtu přirážky se od celkové ceny cesty odečtou odhadované celkové skutečné náklady a základ DPH, která musí být zaplacena při přijetí zálohy, se vypočítá vynásobením částky zálohy procentuální hodnotou, kterou představuje takto stanovená předpokládaná přirážka v celkové ceně cesty.

         (1)  Úř. věst. C 357, 23.10.2017.


title: Věc T-655/17: Žaloba podaná dne 25. září 2017 – Inditex v. EUIPO – Ansell (ZARA TANZANIA ADVENTURES)

text:
               27.11.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 402/47

         Žaloba podaná dne 25. září 2017 – Inditex v. EUIPO – Ansell (ZARA TANZANIA ADVENTURES)
   (Věc T-655/17)
   (2017/C 402/62)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Industria de Diseño Textil, SA (Inditex) (Arteixo, Španělsko) (zástupci: G. Marín Raigal, G. Macías Bonilla, P. López Ronda, E. Armero Lavie, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastníci řízení před odvolacím senátem: Zainab Ansell (Moshi, Tanzanie) a Roger Ansell (Moshi)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Přihlašovatelé sporné ochranné známky: Další účastníci v řízení před odvolacím senátem

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie obsahující slovní prvky „ZARA TANZANIA ADVENTURES“ – Přihláška č. 8 320 591

      Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 5. července 2017, ve spojených věcech R 2330/2011-2 a R 2369/2011-2

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               částečně zrušil rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 5. července 2017, ve spojených věcech R 2330/2011-2 a R 2369/2011-2, zejména pokud jde o povolení zápisu ochranné známky Evropské unie č. 8 320 591 pro sporné služby zařazené do tříd 39 a 43;

               —

               uložil náklady tohoto řízení žalovanému (EUIPO) a vedlejšímu účastníkovi řízení a náklady řízení před námitkovým oddělením EUIPO a druhým odvolacím senátem vedlejšímu účastníkovi řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 8 odst. 5 nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-434/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. října 2017 – Sensi Vigne & Vini v. EUIPO – El Grifo (CONTADO DEL GRIFO) „Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie CONTADO DEL GRIFO — Starší obrazová ochranná známka Evropské unie EL GRIFO — Relativní důvod pro zamítnutí zápisu — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001]“

text:
               27.11.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 402/30

         Rozsudek Tribunálu ze dne 13. října 2017 – Sensi Vigne & Vini v. EUIPO – El Grifo (CONTADO DEL GRIFO)
   (Věc T-434/16) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie CONTADO DEL GRIFO - Starší obrazová ochranná známka Evropské unie EL GRIFO - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001]“)
   (2017/C 402/38)
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Sensi Vigne & Vini Srl (Lamporecchio, Itálie) (zástupci: původně F. Caricato, poté M. Cartella a B. Cartella, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: J. Crespo Carrillo, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO:: El Grifo, SA (San Bartolomé de Lanzarote, Španělsko)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 25. května 2016 (věc R 2218/2015-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi El Grifo a Sensi Vigne & Vini.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti Sensi Vigne & Vini Srl se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 350, 26.9.2016.


title: Věc T-878/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 6. října 2017 – Karelia v. EUIPO (KARELIA) „Ochranná známka Evropské unie — Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie KARELIA — Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu — Popisný charakter — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (EU) 2017/1001]“

text:
               27.11.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 402/32

         Rozsudek Tribunálu ze dne 6. října 2017 – Karelia v. EUIPO (KARELIA)
   (Věc T-878/16) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie KARELIA - Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu - Popisný charakter - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (EU) 2017/1001]“)
   (2017/C 402/42)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Ino Karelia (Kalamata, Řecko) (zástupce: M. Karpathakis, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: L. Rampini, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 19. září 2016 (věc R 1562/2015-5) týkajícímu se přihlášky slovního označení KARELIA jako ochranné známky Evropské unie.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Paní I. Karelia se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 38, 6.2.2017.


title: Oprava sdělení v Úředním věstníku Evropské unie ve věci T-499/17 (Úř. věst. C 330, 2.10.2017)

text:
               27.11.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 402/56

         Oprava sdělení v Úředním věstníku Evropské unie ve věci T-499/17
   (
         Úřední věstník Evropské unie C 330 ze dne 2. října 2017
      )
   (2017/C 402/74)
   Sdělení v Úř. věst. ve věci T-499/17, Esfera Capital Agencia de Valores v. Komise a SRB) zní takto:

      Žaloba podaná dne 4. srpna 2017 – Global Sistematic Investment Sicav v. Komise a SRB
      (Věc T-499/17)
      (2017/C 330/22)
      Jednací jazyk: španělština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Global Sistematic Investment Sicav, SL (Madrid, Španělsko) (zástupci: E. Pastor Palomar, F. Arroyo Romero a N. Subuh Falero, advokáti)

         Žalovaní: Evropská komise a Jednotný výbor pro řešení krizí (SRB)

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Jednotného výboru pro řešení krizí SRB/EES/2017/08 ze dne 7. června 2017 určené Fondu pro řádnou restrukturalizaci bank (FROB), kterým byl schválen krizový plán pro Banco Popular Español;

                  —

                  zrušil rozhodnutí Evropské komise 2017/1246 ze dne 7. června 2017 potvrzující krizový plán pro Banco Popular Español; a

                  —

                  ve smyslu ustanovení článku 340 SFEU konstatoval mimosmluvní odpovědnost SRB a Evropské komise a nařídil jim náhradu škody způsobené žalobkyni.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou podobné jako žalobní důvody a hlavní argumenty ve věcech T-478/17, Mutualidad de la Abogacía y Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos v. Jednotný výbor pro řešení krizí, T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán y Bueno y SFL v. Jednotný výbor pro řešení krizí, T-482/17, Comercial Vascongada Recalde v. Komise a Jednotný výbor pro řešení krizí, T-483/17, García Suárez a další v Komise a Jednotný výbor pro řešení krizí, T-484/17, Fidesban a další v. Jednotný výbor pro řešení krizí, a T-497/17, Sáchez del Valle a Calatrava Real State 2015 v. Komise a Jednotný výbor pro řešení krizí.
      Konkrétně žalobkyně tvrdí, že v projednávané věci došlo ke zneužití pravomoci.


201711170421555822017/C 412/357362015TC41220171204CS01CSINFO_JUDICIAL20171019252511Věc T-736/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 19. října 2017 – Aldi v. EUIPO – Sky (SKYLITe) „Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie skylite – Starší slovní ochranná známka Evropské unie SKY – Důkaz užívání starší ochranné známky – Článek 15 odstavec 1 a článek 42 odstavce 2 a 3 nařízení (ES) č. 207/2009 – Pravidlo 22 odstavec 2 nařízení (ES) č. 2868/1995 – Relativní důvod pro zamítnutí – Nebezpečí záměny – Článek 8 odstavec 1 písm. b) nařízení č. 207/2009“
 ---documentbreak--- C4122017CS2510120171019CS0035251251Rozsudek Tribunálu ze dne 19. října 2017 – Aldi v. EUIPO – Sky (SKYLITe)
   (Věc T-736/15) (
         1
      )
   „„Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie skylite — Starší slovní ochranná známka Evropské unie SKY — Důkaz užívání starší ochranné známky — Článek 15 odstavec 1 a článek 42 odstavce 2 a 3 nařízení (ES) č. 207/2009 — Pravidlo 22 odstavec 2 nařízení (ES) č. 2868/1995 — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odstavec 1 písm. b) nařízení č. 207/2009““2017/C 412/35Jednací jazyk: angličtina
      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Aldi GmbH & Co. KG (Mülheim an der Ruhr, Německo) (zástupci: N. Lützenrath, U. Rademacher, C. Fürsen a N. Bertram, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: H. O’Neill, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Sky plc (Isleworth, Spojené království) (zástupce: J. Barry, solicitor)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 20. října 2015 (věc R 2771/2014-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi Sky a Aldi.

      Výrok

            1.

            Žaloba se zamítá.

            2.

            Společnosti Aldi GmbH & Co. KG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (
         1
      ) – Úř. věst. C 90, 7.3.2016.


201711170481555692017/C 412/526892017TC41220171204CS01CSINFO_JUDICIAL20171005363721Věc T-689/17: Žaloba podaná dne 5. října 2017 – Top Cable v. SRB
 ---documentbreak--- C4122017CS3610120171005CS0052361372Žaloba podaná dne 5. října 2017 – Top Cable v. SRB
   (Věc T-689/17)2017/C 412/52Jednací jazyk: španělština
      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Top Cable, SA (Rubí, Španělsko) (zástupci: R. Vallina Hoset a A. Sellés Marco, advokáti)

      Žalovaný: Jednotný výbor pro řešení krizí

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

            —

            určil mimosmluvní odpovědnost Jednotného výboru pro řešení krizí a uložil tomuto Výboru povinnost nahradit škodu způsobenou žalobkyni v důsledku veškerých jeho jednání a opomenutí, která ji připravila o dluhopisy a cenné papíry BANCO POPULAR ESPAÑOL, S.A., jichž byla majitelkou;

            —

            uložil Výboru povinnost zaplatit žalobkyni 52000000 € z titulu náhrady způsobené škody (dále jen „nárokovatelná částka“);

            —

            rozhodl, že nárokovatelná částka se navyšuje o vyrovnávací úroky plynoucí od 7. června 2017 do vyhlášení rozsudku, jímž bude rozhodnuto o této žalobě;

            —

            rozhodl, že nárokovatelná částka se navyšuje o příslušné úroky z prodlení plynoucí ode dne vyhlášení tohoto rozsudku do úplného zaplacení nárokovatelné částky a v sazbě, kterou ECB stanoví pro své operace refinancování, zvýšené o dva procentní body;

            —

            uložil Výboru náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou podobné žalobním důvodům a hlavním argumentům uvedeným ve věci T-659/17, Vallina Fonseca v. SRB.


title: Věc T-679/17: Žaloba podaná dne 3. října 2017 – Grupo Villar Mir v. SRB

text:
               11.12.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 424/48

         Žaloba podaná dne 3. října 2017 – Grupo Villar Mir v. SRB
   (Věc T-679/17)
   (2017/C 424/71)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Grupo Villar Mir, SA (Madrid, Španělsko) (zástupci: M. Romero Rey a I. Salama Salama, advokáti)

      Žalovaný: Jednotný výbor pro řešení krizí

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               na základě ustanovení článku 263 SFEU prohlásil neplatnost rozhodnutí Jednotného výboru pro řešení krizí (SRB) SRB/EES/2017/08 ze dne 7. června 2017, kterým bylo rozhodnuto o přijetí programu řešení krize ve vztahu k Banco Popular Español, S.A.;

               —

               v souladu s čl. 340 odst. 2 SFEU a čl. 41 odst. 3 Listiny základních práv Evropské unie uložil Jednotnému výboru pro řešení krizí povinnost zaplatit žalobkyni náhradu utrpěné škody, jejíž přesná výše bude určena poté, co její právní zastoupení obdrží všechny požadované informace, zejména předběžnou zprávu vypracovanou společností Deloitte a zprávy vypracované osobami, které působily jako nezávislí znalci podle nařízení EU č. 806/2014, o jejichž zpřístupnění bylo požádáno;

               —

               v souladu s články 133 a 134 jednacího řádu Tribunálu uložil Jednotnému výboru pro řešení krizí náhradu nákladů tohoto řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou podobné žalobním důvodům a hlavním argumentům uvedeným ve věcech T-478/17, Mutualidad de la Abogacía a Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos v. Jednotný výbor pro řešení krizí, T-481/17; Fundación Tatiana Pérez de Guzmán y Bueno a SFL v. Jednotný výbor pro řešení krizí, T-482/17; Comercial Vascongada Recalde v. Komise a Jednotný výbor pro řešení krizí; T-483/17, García Suárez a další v. Komise a Jednotný výbor pro řešení krizí; T-484/17, Fidesban a další v. Jednotný výbor pro řešení krizí; T-497/17, Sánchez del Valle a Calatrava Real State 2015 v. Komise a Jednotný výbor pro řešení krizí, a T-498/17, Pablo Álvarez de Linera Granda v. Komise a Jednotný výbor pro řešení krizí.


title: Věc C-523/17 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 30. srpna 2017 společností L’Oréal proti usnesení Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 26. června 2017 ve věci T-180/16, L’Oréal v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

text:
               11.12.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 424/18

         Kasační opravný prostředek podaný dne 30. srpna 2017 společností L’Oréal proti usnesení Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 26. června 2017 ve věci T-180/16, L’Oréal v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
   (Věc C-523/17 P)
   (2017/C 424/26)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: L’Oréal (zástupci: T. de Haan, P. Péters, advokáti)

      Další účastník řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil usnesení Tribunálu Evropské unie ze dne 26. června 2017 ve věci T-180/16, EU:T:2017:451;

               —

               vrátil věc zpět Tribunálu Evropské unie; a

               —

               rozhodl, že o nákladech řízení bude rozhodnuto později; podpůrně uložil Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví náhradu veškerých nákladů řízení navrhovatelky v řízení o kasačním opravném prostředku i v řízení v prvním stupni.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Navrhovatelka má za to, že Tribunál zkreslil skutečnosti a argumentaci, kterou před ním vznesla, a porušil čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 (1).

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, s. 1).


title: Věc T-331/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 26. října 2017 – Hello Media Group v. EUIPO – Hola (#hello media group) „Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie #hello media group — Starší obrazové ochranné známky Evropské unie a starší slovní ochranná známka Evropské unie HELLO! — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) č. 2017/1001]“

text:
               11.12.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 424/31

         Rozsudek Tribunálu ze dne 26. října 2017 – Hello Media Group v. EUIPO – Hola (#hello media group)
   (Věc T-331/16) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie #hello media group - Starší obrazové ochranné známky Evropské unie a starší slovní ochranná známka Evropské unie HELLO! - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) č. 2017/1001]“)
   (2017/C 424/44)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Hello Media Group, SL (Madrid, Španělsko), které bylo povoleno, aby vstoupila do řízení na místo společnosti Hello Media, SL (zástupce: A. Alejos Cutuli, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: J. Crespo Carrillo, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Hola, SL (Madrid) (zástupce: F. Arroyo Álvarez de Toledo, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 21. dubna 2016 (věc R 2012/2015-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Hola a Hello Media.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti Hello Media Group, SL, se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 296, 16.8.2016.


title: Věc C-534/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Hannover (Německo) dne 11. září 2017 – Ursula Kaufmann a Viktor Schay v. TUIfly GmbH

text:
               11.12.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 424/20

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Hannover (Německo) dne 11. září 2017 – Ursula Kaufmann a Viktor Schay v. TUIfly GmbH
   (Věc C-534/17)
   (2017/C 424/30)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Amtsgericht Hannover

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Ursula Kaufmann, Viktor Schay

      Žalovaná: TUIfly GmbH

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba čl. 5 odst. 3 nařízení č. 261/2004 (1) s ohledem na bod 15 odůvodnění vykládat v tom smyslu, že se provozující letecký dopravce může zprostit své povinnosti platit náhradu pouze s odvoláním na takové mimořádné okolnosti, které nastaly až v den letu, nebo mohou také mimořádné okolnosti, které nastaly již předchozí den, odůvodnit zrušení nebo velké zpoždění letu v následující den?

               2)

               Pokud mohou také mimořádné okolnosti, které nastaly již předchozí den, odůvodnit zrušení nebo velké zpoždění letu následující den, je třeba čl. 5 odst. 3 nařízení č. 261/2004 vykládat v tom smyslu, že letecký dopravce musí v rámci opatření, jejichž přijetí lze po něm rozumně požadovat k zabránění mimořádným okolnostem, přijmout již předem přiměřená opatření pro odpovídající nepředvídatelné události a v každém případě mít na svém domovském letišti také k dispozici přiměřený počet náhradních letadel?

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91; Úř. věst. 2004, L 46, s. 1.


title: Věc T-727/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 21. února 2018 – Repower v. EUIPO – repowermap.org (REPOWER) „Ochranná známka Evropské unie — Rozhodnutí odvolacího senátu zrušující dřívější rozhodnutí — Článek 80 nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní článek 103 nařízení (EU) 2017/1001] — Obecná právní zásada opravňující zrušit protiprávní správní akt“

text:
               9.4.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 123/17

         Rozsudek Tribunálu ze dne 21. února 2018 – Repower v. EUIPO – repowermap.org (REPOWER)
   (Věc T-727/16) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Rozhodnutí odvolacího senátu zrušující dřívější rozhodnutí - Článek 80 nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní článek 103 nařízení (EU) 2017/1001] - Obecná právní zásada opravňující zrušit protiprávní správní akt“)
   (2018/C 123/23)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Repower AG (Brusio, Švýcarsko) (zástupci: R. Kunz-Hallstein a H. P. Kunz-Hallstein, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: J. Crespo Carrillo, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: repowermap.org (Bern, Švýcarsko) (zástupce: P. González-Bueno Catalán de Ocón, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 3. srpna 2016 [věc R 2311/2014-5 (REV)] týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi repowermap.org a Repower.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společnostmi Repower AG a repowermap.org.

      (1)  Úř. věst. C 462, 12.12.2016.


title: Věc C-703/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberlandesgericht Wien (Rakousko) dne 15. prosince 2017 – Adelheid Krah v. Universität Wien

text:
               9.4.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 123/7

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberlandesgericht Wien (Rakousko) dne 15. prosince 2017 – Adelheid Krah v. Universität Wien
   (Věc C-703/17)
   (2018/C 123/10)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Oberlandesgericht Wien

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Adelheid Krah

      Žalovaná: Universität Wien

      Předběžné otázky

               1)

               Musí být unijní právo, zejména článek 45 SFEU, čl. 7 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 492/2011 (1) ze dne 5. dubna 2011 o volném pohybu pracovníků uvnitř Unie, a článek 20 a násl. Listiny základních práv Evropské unie, vykládáno v tom smyslu, že brání takové právní úpravě, podle níž lze dobu předchozího zaměstnání rozhodnou pro účely odborné kvalifikace člena pedagogického sboru Universität Wien (Vídeňská univerzita) započítat celkem pouze v rozsahu tří nebo čtyř let, bez ohledu na to, zda se jedná o dobu zaměstnání u Vídeňské univerzity nebo u jiné vnitrostátní nebo zahraniční univerzity nebo srovnatelné instituce?

               2)

               Je systém odměňování, který neumožňuje uznání předchozích odpracovaných dob pro účely odborné kvalifikace v plném rozsahu, avšak jenž zároveň podmiňuje vyšší odměňování odpracovanou dobou zaměstnání u stejného zaměstnavatele, v rozporu s volným pohybem pracovníků podle čl. 45 odst. 2 SFEU a čl. 7 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 492/2011 ze dne 5. dubna 2011 o volném pohybu pracovníků uvnitř Unie?

      (1)  Úř. věst. 2011, L 141, s. 1.


title: Rozsudek Soudního dvora ze dne 21. prosince 2017 ve věci E-5/17 – Merck Sharp & Dohme Corp. v. islandský patentový úřad (Einkaleyfastofan) (nařízení (EHS) č. 1768/92 – léčivé přípravky – dodatkové ochranné osvědčení – osvědčení s negativní dobou platnosti)

text:
               12.4.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 130/3

         ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
   ze dne 21. prosince 2017
   ve věci E-5/17
   Merck Sharp & Dohme Corp. v. islandský patentový úřad (Einkaleyfastofan)

      (nařízení (EHS) č. 1768/92 – léčivé přípravky – dodatkové ochranné osvědčení – osvědčení s negativní dobou platnosti)

   (2018/C 130/03)
   Ve věci E-5/17, Merck Sharp & Dohme Corp. v. islandský patentový úřad (Einkaleyfastofan) – ŽÁDOST podle článku 34 Dohody mezi státy ESVO o zřízení Kontrolního úřadu a Soudního dvora podaná k Soudnímu dvoru ESVO Nejvyšším soudem Islandu (Hæstiréttur Íslands) ohledně výkladu nařízení Rady (EHS) č. 1768/92 ze dne 18. června 1992 o zavedení dodatkových ochranných osvědčení pro léčivé přípravky, vydal Soudní dvůr ve složení Carl Baudenbacher, předseda, Per Christiansen (soudce-zpravodaj) a Páll Hreinsson, soudci, dne 21. prosince 2017 rozsudek, jehož výrok zní:
   Nařízení (EHS) č. 1768/92 umožňuje vydat dodatkové ochranné osvědčení, pokud je doba, která uplynula mezi dnem, ke kterému byla podána přihláška základního patentu, a dnem vydání první registrace k uvedení na trh v EHP kratší než pět let. Toto není dotčeno skutečností, že ještě nevstoupilo v platnost rozhodnutí Smíšeného výboru začleňující nařízení (ES) č. 1901/2006 a nařízení (ES) č. 469/2009 do Dohody o EHP.


title: Věc T-97/18: Žaloba podaná dne 16. února 2018 – DeepMind Technologies v. EUIPO (STREAMS)

text:
               16.4.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 134/33

         Žaloba podaná dne 16. února 2018 – DeepMind Technologies v. EUIPO (STREAMS)
   (Věc T-97/18)
   (2018/C 134/47)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: DeepMind Technologies Ltd (Londýn, Spojené království) (zástupci: T. St Quintin, barrister, K. Gilbert a G. Lodge, solicitors)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie STREAMS – Přihláška č. 15 166 176

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 27. listopadu 2017, ve věci R 35/2017-1

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               změnil napadené rozhodnutí, neboť porušuje článek 7 nařízení o ochranné známce Evropské unie, nebo podpůrně;

               —

               napadené rozhodnutí z téhož důvodu zrušil;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení článku 7 nařízení 2017/1001.


title: Věc C-103/16: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 22. února 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Superior de Justicia de Cataluña – Španělsko) – Jessica Porras Guisado v. Bankia SA a další „Řízení o předběžné otázce — Sociální politika — Směrnice 92/85/EHS — Opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví při práci těhotných zaměstnankyň a zaměstnankyň krátce po porodu nebo kojících zaměstnankyň — Článek 2 písm. a) — Článek 10 body 1 až 3 — Zákaz propustit ze zaměstnání zaměstnankyni v době od počátku jejich těhotenství až do konce jejich mateřské dovolené — Oblast působnosti — Výjimečný případ nesouvisející se stavem dotčené zaměstnankyně — Směrnice 98/59/ES — Hromadné propouštění — Článek 1 odst. 1 písm. a) — Důvody, které nesouvisí s osobou zaměstnance — Těhotná zaměstnankyně, která byla propuštěna ze zaměstnání v rámci procesu hromadného propouštění — Odůvodnění výpovědi — Přednostní setrvání [těhotné] zaměstnankyně — Přednost pracovního přeřazení“

text:
               16.4.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 134/3

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 22. února 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Superior de Justicia de Cataluña – Španělsko) – Jessica Porras Guisado v. Bankia SA a další
   (Věc C-103/16) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Sociální politika - Směrnice 92/85/EHS - Opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví při práci těhotných zaměstnankyň a zaměstnankyň krátce po porodu nebo kojících zaměstnankyň - Článek 2 písm. a) - Článek 10 body 1 až 3 - Zákaz propustit ze zaměstnání zaměstnankyni v době od počátku jejich těhotenství až do konce jejich mateřské dovolené - Oblast působnosti - Výjimečný případ nesouvisející se stavem dotčené zaměstnankyně - Směrnice 98/59/ES - Hromadné propouštění - Článek 1 odst. 1 písm. a) - Důvody, které nesouvisí s osobou zaměstnance - Těhotná zaměstnankyně, která byla propuštěna ze zaměstnání v rámci procesu hromadného propouštění - Odůvodnění výpovědi - Přednostní setrvání [těhotné] zaměstnankyně - Přednost pracovního přeřazení“)
   (2018/C 134/04)
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Tribunal Superior de Justicia de Cataluña

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Jessica Porras Guisado

      Žalovaní: Bankia SA, Sección Sindical de Bankia de CCOO, Sección Sindical de Bankia de UGT, Sección Sindical de Bankia de ACCAM, Sección Sindical de Bankia de SATE, Sección Sindical de Bankia de CSICA, Fondo de Garantía Salarial (Fogasa)

      za přítomnosti: Ministerio Fiscal

      Výrok

               1)

               Článek 10 bod 1 směrnice Rady 92/85/EHS ze dne 19. října 1992, o zavádění opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví při práci těhotných zaměstnankyň a zaměstnankyň krátce po porodu nebo kojících zaměstnankyň (desátá směrnice ve smyslu čl. 16 odst. 1 směrnice 89/391/EHS) musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání vnitrostátní právní úpravě, která umožňuje propustit ze zaměstnání těhotnou zaměstnankyni z důvodu hromadného propouštění ve smyslu čl. 1 bodu 1 písm. a) směrnice Rady 98/59/ES ze dne 20. července 1998 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se hromadného propouštění.

               2)

               Článek 10 bod 2 směrnice 92/85 musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání vnitrostátní právní úpravě, která zaměstnavateli umožňuje propustit ze zaměstnání těhotnou zaměstnankyni v rámci hromadného propouštění, ačkoli není obeznámena s jinými důvody než těmi, které odůvodňují toto hromadné propouštění, pokud jsou uvedena objektivní kritéria, která byla použita pro určení zaměstnanců, kteří mají být propuštěni.

               3)

               Článek 10 bod 1 směrnice 92/85 musí být vykládán v tom smyslu, že toto ustanovení brání vnitrostátní právní úpravě, která v zásadě nezakazuje propustit ze zaměstnání těhotnou zaměstnankyni, zaměstnankyni krátce po porodu nebo kojící zaměstnankyni v rámci preventivní ochrany a která v případě, že je takové propuštění protiprávní, stanoví pouze jeho neplatnost jakožto nápravné opatření.

               4)

               Článek 10 bod 1 směrnice 92/85 musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání vnitrostátní právní úpravě, která v rámci hromadného propouštění ve smyslu směrnice 98/59 nestanoví přednostní právo těhotných zaměstnankyň, zaměstnankyň krátce po porodu nebo kojících zaměstnankyň na setrvání v podniku ani přednostní právo na jejich profesní přeřazení, která by se uplatnila před takovým propouštěním, avšak pro členské státy nevyloučila možnost zaručit uvedeným zaměstnankyním vyšší úroveň ochrany.

      (1)  Úř. věst. C 165, 10.5.2016.


title: Věc C-658/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sądem Okręgowym w Gorzowie Wielkopolskim (Polsko) dne 24. listopadu 2017 – WB

text:
               16.4.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 134/12

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sądem Okręgowym w Gorzowie Wielkopolskim (Polsko) dne 24. listopadu 2017 – WB
   (Věc C-658/17)
   (2018/C 134/16)
   Jednací jazyk: polština

      Předkládající soud

   Sąd Okręgowy w Gorzowie Wielkopolskim

      Účastnice původního řízení

      Stěžovatelka: WB

      Předběžné otázky

               1)

               Musí být čl. 46 odst. 3 písm. b) ve spojení s čl. 39 odst. 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 650/2012 o příslušnosti, rozhodném právu, uznávání a výkonu rozhodnutí a přijímání a výkonu veřejných listin v dědických věcech a o vytvoření evropského dědického osvědčení (1) vykládán v tom smyslu, že potvrzení týkající se rozhodnutí v dědických věcech, jehož vzor stanoví příloha 1 prováděcího nařízení Komise (EU) č. 1329/2014 ze dne 9. prosince 2014, kterým se stanoví formuláře uvedené v nařízení č. 650/2012 (2), lze vydat i v souvislosti s rozhodnutími, jimiž se potvrzuje postavení dědice, ale která nepodléhají (a to ani částečně) vykonatelnosti?

               2)

               Musí být čl. 3 odst. 1 písm. g) nařízení č. 650/2012 vykládán v tom smyslu, že takové dědické osvědčení, které je vystavené ve formě notářského zápisu na základě nesporné žádosti všech účastníků řízení o vydání osvědčení a má právní účinky pravomocného soudního usnesení o potvrzení nabytí dědictví, jako je dědické osvědčení vyhotovené polským notářem, je rozhodnutím ve smyslu tohoto ustanovení?
               a v důsledku toho:
               Musí být čl. 3 odst. 2 první pododstavec nařízení č. 650/2012 vykládán v tom smyslu, že notáře, který vyhotovuje takové dědické osvědčení, je třeba považovat za soud ve smyslu posledně citovaného ustanovení?

               3)

               Musí být čl. 3 odst. 2 druhý pododstavec nařízení č. 650/2012 vykládán v tom smyslu, že oznámení provedené členským státem na základě článku 79 nařízení je pouze informativní a není podmínkou pro považování právního odborníka s pravomocí v dědických věcech, který vykonává soudní funkce, za soud ve smyslu čl. 3 odst. 2 prvního pododstavce nařízení, jestliže tento odborník splňuje podmínky vyplývající z posledně citovaného ustanovení?

               4)

               V případě záporné odpovědi na otázky 1, 2 nebo 3: Musí být čl. 3 odst. 1 písm. i) nařízení č. 650/2012 vykládán v tom smyslu, že kvalifikování takového vnitrostátního procesního nástroje osvědčujícího postavení dědice, jako je polské dědické osvědčení, jako rozhodnutí ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. g) nařízení č. 650/2012 vylučuje, aby bylo považováno za veřejnou listinu?

               5)

               V případě kladné odpovědi na otázku 4: Musí být čl. 3 odst. 1 písm. i) nařízení č. 650/2012 vykládán v tom smyslu, že takové dědické osvědčení vystavené ve formě notářského zápisu na základě nesporné žádosti všech účastníků řízení o vydání osvědčení, jako je dědické osvědčení vyhotovené polským notářem, je veřejnou listinou ve smyslu tohoto ustanovení?

      (1)  Úř. věst. 2012, L 201, s. 107.

      (2)  Prováděcí nařízení Komise (EU) č. 1329/2014 ze dne 9. prosince 2014, kterým se stanoví formuláře uvedené v nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 650/2012 o příslušnosti, rozhodném právu, uznávání a výkonu rozhodnutí a přijímání a výkonu veřejných listin v dědických věcech a o vytvoření evropského dědického osvědčení; Úř. věst. 2014, L 359, s. 30.


title: Věc C-326/16 P: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 21. února 2018 – LL v. Parlament „Kasační opravný prostředek — Žaloba na neplatnost — Článek 263 šestý pododstavec SFEU — Přípustnost — Lhůta k podání žaloby — Počítání — Bývalý člen Evropského parlamentu — Rozhodnutí o vrácení příspěvku na parlamentní asistenci — Prováděcí opatření ke statutu poslanců Parlamentu — Článek 72 — Postup podávání stížností v rámci Parlamentu — Oznámení rozhodnutí nepříznivě zasahujícího do právního postavení — Doporučená poštovní zásilka, kterou si adresát nevyzvedl“

text:
               16.4.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 134/4

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 21. února 2018 – LL v. Parlament
   (Věc C-326/16 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Žaloba na neplatnost - Článek 263 šestý pododstavec SFEU - Přípustnost - Lhůta k podání žaloby - Počítání - Bývalý člen Evropského parlamentu - Rozhodnutí o vrácení příspěvku na parlamentní asistenci - Prováděcí opatření ke statutu poslanců Parlamentu - Článek 72 - Postup podávání stížností v rámci Parlamentu - Oznámení rozhodnutí nepříznivě zasahujícího do právního postavení - Doporučená poštovní zásilka, kterou si adresát nevyzvedl“)
   (2018/C 134/05)
   Jednací jazyk: litevština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: LL (zástupce: J. Petrulionis, advokát)

      Další účastník řízení: Evropský parlament (zástupci: G. Corstens a S. Toliušis, zmocněnci)

      Výrok

               1)

               Usnesení Tribunálu Evropské unie ze dne 19. dubna 2016, LL v. Parlament (T-615/15, nezveřejněné, EU:T:2016:432) se zrušuje.

               2)

               Věc se vrací Tribunálu Evropské unie, aby rozhodl ve věci samé.

               3)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.

      (1)  Úř. věst. C 343, 19.9.2016.


title: Věc T-764/17: Žaloba podaná dne 22. listopadu 2017 – Autoridad Portuaria de Vigo v. Komise

text:
               16.4.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 134/21

         Žaloba podaná dne 22. listopadu 2017 – Autoridad Portuaria de Vigo v. Komise
   (Věc T-764/17)
   (2018/C 134/29)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Autoridad Portuaria de Vigo (Vigo, Španělsko) (zástupce: J. Costas Alonso, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil opravu nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 853/2004 ze dne 29. dubna 2004, kterým se stanoví zvláštní hygienická pravidla pro potraviny živočišného původu (Úř. věst. 2004, L 139, s. 55; Zvl. vyd. 03/45, s. 14) (oprava Úř. věst. 2004, L 226, s. 83), zveřejněnou v
                     Úředním věstníku Evropské unie L 243 ze dne 2[1]. září 2017;

               —

               zrušil opravu nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 854/2004 ze dne 29. dubna 2004, kterým se stanoví zvláštní pravidla pro organizaci úředních kontrol produktů živočišného původu určených k lidské spotřebě (Úř. věst. 2004, L 139, s. 206; Zvl. vyd. 03/45, s. 75) (oprava Úř. věst. 2004, L 226, s. 22), zveřejněnou v
                     Úředním věstníku Evropské unie L 243 ze dne 21. září 2017.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby žalobkyně uvádí, že:

               1.

               pozornost zasluhuje implicitní souhlas Komise s rozdílným uplatňováním pravidel pro dovoz produktů živočišného původu členskými státy ve velmi konkrétních případech, jako jsou kontejnery s mrazenými produkty rybolovu z Číny, což vše má negativní vliv na poctivou hospodářskou soutěž mezi členskými státy;

               2.

               nejzávažnější problém byl zjištěn v souvislosti s dovozem produktů živočišného původu a požadavkem tzv. „dvojího seznamu“ plavidel, které zásobují provozovny ve třetích státech;

               3.

               provozovatel potravinářského podniku, který dováží produkty živočišného původu z oblastí mimo Společenství, může dovážet produkty rybolovu ze třetí země jen tehdy, když je na seznamu uvedena jak příslušná třetí země, ve které je produkt odbaven, tak provozovna, ze které byl produkt odeslán a ve které byl produkt získán nebo připraven.


title: Věc T-98/18: Žaloba podaná dne 20. února 2018 – Multifit Tiernahrungs v. EUIPO (MULTIFIT)

text:
               16.4.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 134/33

         Žaloba podaná dne 20. února 2018 – Multifit Tiernahrungs v. EUIPO (MULTIFIT)
   (Věc T-98/18)
   (2018/C 134/48)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Multifit Tiernahrungs GmbH (Krefeld, Německo) (zástupci: N. Weber a L. Thiel, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Sporná ochranná známka: Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie MULTIFIT – Přihláška č. 15 996 291

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 15. listopadu 2017 ve věci R 846/2017-1

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení 2017/1001.


title: Věc T-99/18: Žaloba podaná dne 19. února 2018 – Stamatopoulos v. ENISA

text:
               16.4.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 134/34

         Žaloba podaná dne 19. února 2018 – Stamatopoulos v. ENISA
   (Věc T-99/18)
   (2018/C 134/49)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Grigorios Stamatopoulos (Atény, Řecko) (zástupce: S. Pappas, advokát)

      Žalovaná: Evropská agentura pro bezpečnost sítí a informací (ENISA)

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí ENISA HR Team ze dne 25/07/2017, kterým byla zamítnuta žádost žalobce o pracovní místo vedoucího oddělení financí a zadávání zakázek v ENISA podaná podle oznámení o volném pracovním místě „ENISA-TA16-AD-2017-03“, aby Agentura znovu posoudila kandidaturu žalobce a to spravedlivým a transparentním způsobem;

               —

               uložil žalované povinnost k náhradě morální újmy, která žalobci vznikla v důsledku protiprávnosti napadeného aktu, ve výši pět tisíc (5 000) eur; a

               —

               uložil žalované, že ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené žalobcem.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce tři žalobní důvody.

               1.

               K prvním žalobním důvodu žalobce uvádí, že napadený akt je v rozporu s povinností žalované uvést odůvodnění, protože neposkytuje dostatečné odůvodnění k zamítnutí jeho kandidatury. Přestože ENISA sdělila žalobci počet bodů, kterých dosáhl pro každé hodnotící kritérium, i jeho celkový počet bodů, hodnocení všech kandidátů bylo svoji povahou srovnávací a body udělené jednotlivým žadatelům tedy byly výsledkem takové srovnávací analýzy. Žalobce tak tvrdí, že s ohledem na skutečnost, že mu ENISA neposkytla konkrétní odůvodnění pro body, jež mu byly uděleny pro jednotlivá kritéria, včetně komparativních výhod úspěšného kandidáta, který postoupil k pohovoru a testovací části, nesplnila povinnost uvést dostatečné odůvodnění, které by umožnilo žalobci zjistit, zda akt, který se uchazeče nepříznivě dotýká, byl odůvodněný a zda je účelné zahájit řízení u Tribunálu, a zadruhé zda umožní Tribunálu přezkoumat legalitu tohoto aktu.

               2.

               K druhému žalobnímu důvodu žalobce uvádí, že hodnocení jeho dovedností ze strany výběrové komise je stiženo zjevně nesprávným posouzením, zejména pokud jde o hodnocení výběrových kritérií: „Vysoce vyvinuté organizační schopnosti, přesnost, schopnost analyzovat, shromažďovat a shrnovat složité finanční informace“, „Vynikající dovednosti v oblasti vyjednávání a řešení problémů“; „Výrazná schopnost řídit lidi a řešit konflikty“, „Vynikající dovednosti komunikovat v anglickém jazyce ústně i písemně“, a „Schopnost zůstat efektivní při velkém pracovním vytížení a důsledně dodržovat programové lhůty bez ohledu na změny pracovního prostředí“.

               3.

               K třetímu žalobnímu důvodu žalobce uvádí, že napadený akt je v rozporu se zásadami rovného zacházení a transparentnosti. A to z důvodu, že hranice bodů stanovená výběrovou komisí pro postup kandidátů do kola s pohovory a testy byla stanovena svévolným a protiprávním způsobem. Žalobce tvrdí, že oznámení o volném pracovním místě neobsahovalo žádné podmínky, pokud jde o uvedení data, kdy bude tato hranice bodů pro postup stanovena a jaká kritéria bude muset výběrová komise zohlednit pro její stanovení. Výběrová komise proto nikdy neuvedla žádné odůvodnění, na jakém základě stanovila tuto hranici pro postup, a kandidátům tuto hranici pro postup oznámila až poté, co dokončila hodnocení.

               4.

               Žalobce ve světle výše uvedených protiprávností požaduje náhradu morální újmy, kterou utrpěl z důvodu účasti v chybném a protiprávním řízení a z nedostatku odůvodnění jeho odmítnutí, což nelze považovat za nic jiného než úplný nedostatek respektu k jeho osobě a lhostejnost k jeho právu na řádnou správu.


title: Věc T-77/18: Žaloba podaná dne 12. února 2018 – VE v. ESMA

text:
               16.4.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 134/26

         Žaloba podaná dne 12. února 2018 – VE v. ESMA
   (Věc T-77/18)
   (2018/C 134/37)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci/ Účastnice řízení

      Žalobce: VE (zástupci: L. Levi a N. Flandin, advokáti)

      Žalovaná: Evropský organ pro cenné papíry a trhy (ESMA)

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               prohlásil tuto žalobu za přípustnou a opodstatněnou;

               —

               zrušil hodnotící posudek žalobce za rok 2016 v rozsahu, v němž byly žalobcovy výkony vyhodnoceny jako „neuspokojivé“;

               —

               zároveň v případě potřeby zrušil rozhodnutí ESMA ze dne 6. listopadu 2017, jímž byla zamítnuta žalobcova stížnost;

               —

               přiznal žalobci náhradu nemajetkové újmy, která mu vznikla, oceněné ex aequo et bono na 10 000 eur, a

               —

               uložil ESMA náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce tři žalobní důvody.

               1.

               Žalobní důvod vycházející z protiprávnosti spočívající v tom, že příručka k hodnocení byla přijata orgánem ESMA bez předchozího předložení výboru zaměstnanců v souladu s článkem 110 služebního řádu.

               2.

               Porušení čl. 43 odst. 1 služebního řádu a příručky k hodnocení spočívající v tom, že se žalovaný dopustil zjevně nesprávného posouzení v několika ohledech:

                           —

                           zjevně nesprávného posouzení v souvislosti s hlavními činnostmi žalobce z hlediska kritérií „výkonnosti“, „způsobilosti“ a „chování“, a

                           —

                           z hlediska zjevně nesprávného posouzení žalovaného v souvislosti s dalšími činnostmi žalobce.

               3.

               Porušení povinnosti jednat s náležitou péčí a zásady řádné správy z hlediska zdravotních potíží žalobce, nedostatku odborného vedení pro žalobce, nepříznivých pracovních podmínek a neexistence odpovídajících školení.


title: Věc C-396/16: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 22. února 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Vrhovno sodišče Republike Slovenije – Slovinsko) – T – 2, družba za ustvarjanje, razvoj in trženje elektronskih komunikacij in opreme, d.o.o. (v úpadku) v. Republika Slovenija „Řízení o předběžné otázce — Společný systém daně z přidané hodnoty (DPH) — Směrnice 2006/112/ES — Články 184 a 185 — Oprava odpočtu daně zaplacené na vstupu — Změna okolností zohledněných při výpočtu výše odpočtu — Pojem ‚plnění, která zůstala zcela nebo částečně nezaplacena‘ — Účinek pravomocného rozhodnutí o povolení vyrovnání“

text:
               16.4.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 134/7

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 22. února 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Vrhovno sodišče Republike Slovenije – Slovinsko) – T – 2, družba za ustvarjanje, razvoj in trženje elektronskih komunikacij in opreme, d.o.o. (v úpadku) v. Republika Slovenija
   (Věc C-396/16) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Společný systém daně z přidané hodnoty (DPH) - Směrnice 2006/112/ES - Články 184 a 185 - Oprava odpočtu daně zaplacené na vstupu - Změna okolností zohledněných při výpočtu výše odpočtu - Pojem ‚plnění, která zůstala zcela nebo částečně nezaplacena‘ - Účinek pravomocného rozhodnutí o povolení vyrovnání“)
   (2018/C 134/08)
   Jednací jazyk: slovinština

      Předkládající soud

   Vrhovno sodišče Republike Slovenije

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: T – 2, družba za ustvarjanje, razvoj in trženje elektronskih komunikacij in opreme, d.o.o. (v úpadku)

      Žalovaná: Republika Slovenija

      Výrok

               1)

               Článek 185 odst. 1 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty musí být vykládán v tom smyslu, že snížení závazků dlužníka, jež vyplývá z pravomocného povolení vyrovnání, představuje změnu okolností zohledněných při výpočtu výše odpočtu ve smyslu tohoto ustanovení.

               2)

               Článek 185 odst. 2 první pododstavec směrnice 2006/112 musí být vykládán v tom smyslu, že snížení závazků dlužníka, jež vyplývá z pravomocného povolení vyrovnání, nepředstavuje případ plnění, které zůstalo zcela nebo zčásti nezaplaceno a u něhož se oprava počátečního odpočtu daně neprovádí, pokud je toto snížení definitivní, což však přísluší ověřit předkládajícímu soudu.

               3)

               Článek 185 odst. 2 druhý pododstavec směrnice 2006/112 musí být vykládán v tom smyslu, že za účelem provedení možnosti stanovené v tomto ustanovení nemusí členský stát výslovně stanovit povinnost opravy odpočtu v případě plnění, která zůstala zcela nebo zčásti nezaplacena.

      (1)  Úř. věst. C 335, 12.9.2016.


title: Věc C-698/17 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 13. prosince 2017 Tonim Klementem proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 10. října 2017 ve věci T-211/14 RENV, Toni Klement v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

text:
               16.4.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 134/13

         Kasační opravný prostředek podaný dne 13. prosince 2017 Tonim Klementem proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 10. října 2017 ve věci T-211/14 RENV, Toni Klement v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
   (Věc C-698/17 P)
   (2018/C 134/17)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Toni Klement (zástupce: J. Weiser, advokát)

      Další účastník řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

   Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatel“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil napadený rozsudek Tribunálu ze dne 10. října 2017 ve věci T-211/14 RENV; a

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Navrhovatel vznáší tři důvody kasačního opravného prostředku.
   Jako první důvod kasačního opravného prostředku navrhovatel uvádí nedostatečné odůvodnění týkající se posouzení rozlišovací způsobilosti napadené trojrozměrné ochranné známky. Napadený rozsudek neobsahuje důvody, proč by měla napadená trojrozměrná ochranná známka vykazovat obzvláště vysokou rozlišovací způsobilost, když je její forma podmíněna čistě technicky. Z tohoto důvodu není odůvodnění rozsudku v podstatném bodě jasné a srozumitelné a je proto právně vadné.
   Jako druhý důvod kasačního opravného prostředku navrhovatel uvádí protichůdné a nedostatečné odůvodnění napadeného rozsudku, pokud jde o rozlišovací způsobilost slovní součásti „Bullerjan“ připojené při používání k napadené ochranné známce. V napadeném rozsudku není uvedeno, jaký stupeň rozlišovací způsobilosti Tribunál připojené slovní součásti přisuzoval. Bez zjištění rozlišovací způsobilosti připojené slovní součásti nelze posoudit, zda má tento stupeň vliv na rozlišovací způsobilost napadené ochranné známky. Napadený rozsudek si navíc v tomto bodě protiřečí. Na jedné straně vychází Tribunál z toho, že slovní část může usnadnit určení obchodního původu zboží, avšak na straně druhé uvádí, že nemá vliv na rozlišovací způsobilost napadené trojrozměrné ochranné známky. Usnadnění určení obchodního původu a absence vlivu rozlišovací způsobilosti se však vzájemně vylučují.
   Jako třetí důvod kasačního opravného prostředku navrhovatel uvádí použití chybného právního kritéria při určení rozlišovací způsobilosti napadené trojrozměrné ochranné známky. K určení stupně rozlišovací způsobilosti trojrozměrné ochranné známky je nutno porovnat chráněnou formu s tvary, které existují na trhu. Tribunál se však ve svém odůvodnění existujícími tvary nezabývá, ale vychází z „obecné formy trouby“. Taková průměrná forma trouby ovšem neexistuje.


title: Věc T-79/18: Žaloba podaná dne 9. února 2018 – Bekat v. EUIPO – Borbet (ARBET)

text:
               16.4.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 134/27

         Žaloba podaná dne 9. února 2018 – Bekat v. EUIPO – Borbet (ARBET)
   (Věc T-79/18)
   (2018/C 134/38)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Arif Oliver Bekat (Esslingen, Německo) (zástupce: P. Kohl, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Borbet GmbH (Hallenberg, Německo)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Přihlašovatel sporné ochranné známky: žalobce

      Sporná ochranná známka: přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie obsahující slovní prvek „ARBET“ – přihláška č. 14 320 915

      Řízení před EUIPO: námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 6. prosince 2017 ve věci R 1117/2017-4

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí a zamítl odvolání další účastnice řízení proti rozhodnutí námitkového oddělení ze dne 30. března 2017,

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízen, včetně nákladů řízení před odvolacím senátem.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení 2017/1001


title: Spojené věci C-398/16 a C-399/16: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 22. února 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemsko) – X BV (C-398/16), X NV (C-399/16) v. Staatssecretaris van Financiën „Řízení o předběžné otázce — Články 49 a 54 SFEU — Svoboda usazování — Daňové právní předpisy — Daň z příjmů právnických osob — Výhody spojené s vytvořením jediné daňové jednotky — Vyloučení přeshraničních skupin“

text:
               16.4.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 134/7

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 22. února 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemsko) – X BV (C-398/16), X NV (C-399/16) v. Staatssecretaris van Financiën
   (Spojené věci C-398/16 a C-399/16) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Články 49 a 54 SFEU - Svoboda usazování - Daňové právní předpisy - Daň z příjmů právnických osob - Výhody spojené s vytvořením jediné daňové jednotky - Vyloučení přeshraničních skupin“)
   (2018/C 134/09)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hoge Raad der Nederlanden

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: X BV (C-398/16), X NV (C-399/16)

      Žalovaný: Staatssecretaris van Financiën

      Výrok

               1)

               Články 49 a 54 SFEU musí být vykládány v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je právní úprava dotčená ve věci v původním řízení, podle které mateřská společnost se sídlem v členském státě není oprávněna provést odpočet úroků z půjčky poskytnuté propojenou společností za účelem financování kapitálového vkladu do dceřiné společnosti se sídlem v jiném členském státě, kdežto kdyby dceřiná společnost měla sídlo ve stejném členském státě, mohla by mateřská společnost mít na tento odpočet nárok, pokud by s ní vytvořila integrovanou daňovou jednotku.

               2)

               Články 49 a 54 SFEU musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je právní úprava dotčená ve věci v původním řízení, podle které mateřská společnost se sídlem v členském státě není oprávněna od svého celkového zisku odečíst ztrátu vyplývající z pohybů směnného kurzu v souvislosti s hodnotou jejích podílů na dceřiné společnosti se sídlem v jiném členském státě, pokud tatáž právní úprava nepodřizuje symetrickým způsobem dani zisk plynoucí z těchto pohybů.

      (1)  Úř. věst. C 371, 10.10.2016.