title: Věc T-562/15: Žaloba podaná dne 25. září 2015 – Federcaccia Toscana a další v. Komise

text:
               16.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 381/53

         Žaloba podaná dne 25. září 2015 – Federcaccia Toscana a další v. Komise
   (Věc T-562/15)
   (2015/C 381/64)
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobci: Federcaccia Toscana (Florencie, Itálie), Moreno Periccioli (Volterra, Itálie), Arcicaccia Toscana (Florencie, Itálie), Fabio Lupi (Cascina, Itálie), Associazione dei Migratoristi Italiani per la conservazione dell'ambiente naturale (ANUU) – TOSCANA (Cerreto Guidi, Itálie), Franco Bindi (Cerreto Guidi, Itálie) (zástupce: A. Bruni, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobci navrhují, aby Tribunál:

               —

               určil a prohlásil, že Evropská komise opomněla přezkoumat původní data Key Concepts získaná z Itálie týkající se počátku stěhování před rozmnožováním u sluky lesní, drozda zpěvného a drozda kvíčaly ve srovnání se stejnými daty získanými z Francie, a tak nesplnila povinnost zpracovat nadnárodní data související s těmito třemi stěhovavými druhy na geograficky a klimaticky homogenních územích;

               —

               určil a prohlásil, že Evropská komise opomněla aktualizovat italská data Key Concepts týkající se počátku stěhování před rozmnožováním u sluky lesní, drozda zpěvného a drozda kvíčaly, přizpůsobila je stejným francouzským datům, jež považovala za správná a legitimní, a aby určila, že rovněž v Itálii migrace před hnízděním začíná ve druhé dekádě v únoru;

               —

               určil a prohlásil, že Evropská komise bez platných a správných údajů navrhla zavést v Itálii, zejména v Toskánsku, neopodstatněné omezení lovu sluky lesní, drozda zpěvného a drozda kvíčaly ve srovnání s tím, co je povoleno ve Francii, zejména na Korsice, s tím, že v Toskánsku byl zákaz období lovu uvedených tří stěhovavých ptáků posunut již na 20. ledna;

               —

               určil a prohlásil neoprávněnost řízení EU PILOT 6955/14/ENVI z důvodu nerovného zacházení mezi členskými státy nebo regiony členských států, jakož i neexistence platných údajů, jelikož Evropská komise zahájila toto řízení pouze proti Italskému státu, aniž by postupovala stejně vůči Francii a bez toho, že by přikročila k alespoň minimálnímu předběžnému šetření za účelem získání skutečností, z nichž by vyplynulo, že skutečný počátek stěhování před rozmnožováním u sluky lesní, drozda zpěvného a drozda kvíčaly je na Korsice o měsíc opožděn (20. února) ve srovnání s počátkem tohoto stěhování před rozmnožováním v Toskánsku (20. ledna);

               —

               určil a prohlásil, že Evropská komise opomněla reagovat na formální výzvu podanou žalujícími sdruženími dne 29. května 2015 a současně prohlásil, že dopis Evropské komise ze dne 9. září 2015 prot. č. ENV.D.2/MC-GM/vf/ARES (2015) 3758354 byl vyhýbavý;

               —

               uložil Evropské komisi, aby upravila italská data Key Concepts týkající se počátku stěhování před rozmnožováním u sluky lesní, drozda zpěvného a drozda kvíčaly v Toskánsku podle stejných dat Key Concepts z Francie, a určila tak druhou dekádu v únoru;

               —

               v každém případě uložil Evropské komisi, aby upravila italská data Key Concepts týkající se počátku stěhování před rozmnožováním u sluky lesní, drozda zpěvného a drozda kvíčaly v Toskánsku ve srovnání se stejnými francouzskými daty souvisejícími s Korsikou, a určila u nich za počátek stěhování před rozmnožováním druhou dekádu v únoru;

               —

               uložil Evropské komisi za její prodlení a opomenutí náhradu škody způsobené žalujícím mysliveckým sdružením, a to rovněž na základě ekvity, aby bylo dosaženo spravedlnosti.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Tato žaloba směřuje především k určení opomenutí Komise v tom smyslu, že Komise neoprávněně nereagovala na výzvu ze dne 29. května 2015, v níž ji žalující sdružení požádala, aby aktualizovala italská data Key Concepts a následně upravila data počátku stěhování před rozmnožováním u sluky lesní, drozda zpěvného a drozda kvíčaly a určila tak za jeho počátek druhou dekádu měsíce února.
   Na podporu své žaloby žalobci uplatňují neplatnost a nespolehlivost dat Key Concept týkajících se Itálie, pokud jde o počátek stěhování před rozmnožováním u sluky lesní, drozda zpěvného a drozda kvíčaly, jež vykazují zjevné nesrovnalosti s daty týkajícími se dalších členských států či regionů členských států s jednotnými geografickými, přírodními a klimatickými podmínkami a které patří do stejné oblasti rozšíření a zimovišť ve Středomoří.
   Tvrdí, že Komise porušila svou povinnost pravidelně aktualizovat a upravovat data Key Concepts, jakož i zaručit jednotné použití Smluv na celém evropském území bez diskriminace mezi členskými státy.
   Kromě toho tvrdí, že jednání Evropské komise, jež lze kvalifikovat jako prodlení a opomenutí, rovněž vede k porušení čl. 17 odst. 1 SEU; článků 192 a 291 SFEU, čtvrtého bodu odůvodnění, jakož i článků 7, 10 a 16 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/147/ES ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně volně žijících ptáků; bodu 2.5.13 Pokynů k lovu podle směrnice 79/409/EHS (a směrnice 2009/14/ES) o ochraně volně žijících ptáků; nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 ze dne 16. února 2011, čl. 4 odst. 2 a článku 9 Listiny základních práv Evropské unie, článku 18 SFEU.


title: Věc T-364/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. května 2015 – Harper Hygienics v. OHIM – Clinique Laboratories (CLEANIC Kindii) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství CLEANIC Kindii — Starší slovní ochranné známky Společenství CLINIQUE — Relativní důvody pro zamítnutí zápisu — Nebezpečí záměny — Podobnost výrobků a služeb — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 — Neprávem získaná výhoda z rozlišovací způsobilosti nebo dobrého jména starších ochranných známek — Článek 8 odst. 5 nařízení č. 207/2009“

text:
               29.6.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/28

         Rozsudek Tribunálu ze dne 13. května 2015 – Harper Hygienics v. OHIM – Clinique Laboratories (CLEANIC Kindii)
   (Věc T-364/12) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství CLEANIC Kindii - Starší slovní ochranné známky Společenství CLINIQUE - Relativní důvody pro zamítnutí zápisu - Nebezpečí záměny - Podobnost výrobků a služeb - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Neprávem získaná výhoda z rozlišovací způsobilosti nebo dobrého jména starších ochranných známek - Článek 8 odst. 5 nařízení č. 207/2009“)
   (2015/C 213/48)
   Jednací jazyk: polština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Harper Hygienics S.A. (Varšava, Polsko) (zástupci: původně R. Rumpel, poté D. Rzążewska a G. Pietras, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupkyně: D. Walicka, zmocněnkyně)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Clinique Laboratories, LLC (Wilmington, Delaware, Spojené státy americké) (zástupci: původně V. von Bomhard, A. Renck, advokáti, a K. Hughes, solicitor, poté K. Hugues)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 17. května 2012 (věc R 1135/2011-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Clinique Laboratories, LLC a Harper Hygienics S.A.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnost Harper Hygienics S.A. ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Úřadem pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) a společností Clinique Laboratories, LLC.

      (1)  Úř. věst. C 355, 17.11.2012.


title: Věc T-440/08: Žaloba podaná dne 1. října 2008 – 1-2-3.TV v. OHIM – Zweites Deutsches Fernsehen a Televersal Film- und Fernseh-Produktion (1-2-3.TV)

text:
               20.12.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 327/34

         Žaloba podaná dne 1. října 2008 – 1-2-3.TV v. OHIM – Zweites Deutsches Fernsehen a Televersal Film- und Fernseh-Produktion (1-2-3.TV)
   (Věc T-440/08)
   (2008/C 327/62)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: 1-2-3.TV GmbH (Unterföhring, Německo) (zástupce: V. von Bomhard, A. Renck, T. Dolde a E. Nicolás Gómez, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastníci řízení před odvolacím senátem: Zweites Deutsches Fernsehen (Mainz, Německo) a Televersal Film- und Fernseh-Produktion GmbH (Hamburk, Německo)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) č. R 1076/2007-1 ze dne 30. června 2008 a

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „1-2-3.TV“ pro služby zařazené do tříd 35, 38 a 41 – přihláška č. 3 763 133

      Majitelky ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Zweites Deutsches Fernsehen a Televersal Film- und Fernseh-Produktion GmbH

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Národní obrazová ochranná známka „1, 2 ODER 3 ZDF-ORF-SFDRS“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 3, 5, 9, 12, 14, 16, 18, 21, 24, 25, 26, 27, 28, 29, 30, 32, 35, 38, 41 a 42

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Částečné vyhovění námitce

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 40/94, protože mezi kolidujícími ochrannými známkami z důvodu rozdílného celkového dojmu ochranných známek neexistuje nebezpečí záměny.


title: Věc T-10/11 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 3. ledna 2011 Gerhardem Birkhoffem proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 27. října 2010 ve věci F-60/09, Gerhard Birkhoff v. Evropská komise

text:
               19.2.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 55/34

         Kasační opravný prostředek podaný dne 3. ledna 2011 Gerhardem Birkhoffem proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 27. října 2010 ve věci F-60/09, Gerhard Birkhoff v. Evropská komise
   (Věc T-10/11 P)
   2011/C 55/60
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Gerhard Birkhoff (Weitnau, Německo) (zástupce: C. Inzillo, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek (navrhovatele)

   Navrhovatel žádá, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí,

               —

               uložil náhradu nákladů řízení za oba stupně řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Předmětem této věci je zrušení rozsudku Soudu pro veřejnou službu vydaného ve věci F-60/09, Birkhoff v. Komise, kterým byla zamítnuta žaloba směřující proti rozhodnutí žalované, která odepřela prodloužení platby příspěvku na vyživované dítě, jenž navrhovatel pobíral od roku 1978.
   Na podporu svého kasačního opravného prostředku se navrhovatel dovolává sedmi důvodů.

               —

               První důvod vychází z porušení norem Služebního řádu úředníků Evropského společenství a zásad právní jistoty a rovného zacházení.

               —

               Druhý důvod vychází z nesprávného meritorního posouzení s tím, že navrhovatel uplatnil jediný žalobní důvod v žalobě (čl. 2 odst. 5 Přílohy VII služebního řádu), čímž byly omezeny žalobní důvody, které navrhovatel vznesl, a z toho vyplývající nesprávné použití právních předpisů a ustanovení souvisejících s předmětem projednávané věci.

               —

               Třetí důvod vychází z nesprávného právního posouzení, chyby v odůvodnění a porušení práva Společenství tím, že Soud prvního stupně rozhodl na základě zásady analogie a naprosto bez uplatnění určitých právních kritérií či odkazu na právní normy.

               —

               Čtvrtý důvod vychází z nesprávného právního posouzení a nedostatku odůvodnění při posouzení důkazů předložených navrhovatelem na podporu jeho žalobních důvodů.

               —

               Pátý důvod vychází z nedodržení obecných a neporušitelných zásad rovnosti mezi jednotlivci a ze zjevné neopodstatněnosti uplatnění a výkladu norem a směrnic, kterých se týká projednávaná věc.

               —

               Šestý důvod vychází z nepříslušnosti, nedostatku odůvodnění a zneužití pravomoci v rozhodnutí týkajícím se zcela nebo částečně odpočitatelných nákladů souvisejících s onemocněním rodinného příslušníka navrhovatele, které vydal Soud na základě posudku lékaře režimu společného zdravotního pojištění spíše než na základě posudku správy.

               —

               Sedmý důvod vychází z nedostatku odůvodnění pokud jde o různé rozhodující body napadeného rozsudku, na které poukázal navrhovatel a Soud se jimi do hloubky nezabýval.


title: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 6. července 2004 ve věci T-370/02, Alpenhain-Camembert-Werk a další proti Komisi Evropských společenství (Nařízení (ES) č. 1829/2002 — Zápis označení původu — „Feta“ — Žaloba na zrušení — Aktivní legitimace — Nepřípustnost)

text:
               23.10.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 262/26

      USNESENÍ SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 6. července 2004
   ve věci T-370/02, Alpenhain-Camembert-Werk a další proti Komisi Evropských společenství (1)

   (Nařízení (ES) č. 1829/2002 - Zápis označení původu - „Feta“ - Žaloba na zrušení - Aktivní legitimace - Nepřípustnost)
   (2004/C 262/51)
   Jednací jazyk: němčina
   Ve věci T-370/02, Alpenhain-Camembert-Werk, se sídlem v Lehen/Pfaffing (Německo), Bergpracht Milchwerk GmbH & Co. KG, se sídlem v Tettnang (Německo), Käserei Champignon Hofmeister GmbH & Co. KG, se sídlem v Lauben (Německo), Bayerland eG, se sídlem v Norimberku (Německo), Hochland AG, se sídlem v Heimenkirch (Německo), Milchwerk Crailsheim-Dinkelsbühl eG, se sídlem v Crailsheim (Německo), Rücker GmbH se sídlem v Aurich (Německo), zastoupené J. Salzwedelem a J. Wernerem, advokáty, s adresou pro účely doručování v Lucemburku, podporované Spojeným královstvím Velké Británie a Severního Irska (zmocněnkyně: P. Ormond), proti Komisi Evropských společenství (zmocněnci: J. L. Iglesias Buhigues, S. Grünheid a A.-M. Rouchaud-Joët), podporované Řeckou republikou (zmocněnci: V. Kontolaimos, I. Chalkias a M. Tassopoulou) a Sdružením řeckého průmyslu mléčných výrobků (Sevgap), zastoupeným N. Korogiannakisem, advokátem, jejímž předmětem je návrh na zrušení nařízení (ES) č. 1829/2002 Komise ze dne 14. října 2002, kterým se mění příloha nařízení (ES) č. 1107/96, pokud jde o název „Feta“ (Úř. věst. L 277, s. 10), jakožto chráněné označení původu, Soud (třetí senát), ve složení J. Azizi, předseda, M. Jaeger a F. Dehousse, soudci; tajemník: H. Jung, vydal 6. července 2004 usnesení, jehož výrok je následující:

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Žalobkyně ponesou své náklady, jakož i náklady vzniklé Komisi.

               3)

               Řecká republika, Spojené království Velké Británie a Severního Irska a Sdružení řeckého průmyslu mléčných výrobků (Sevgap) ponesou své náklady.

      (1)  Úř. věst. C 55, 8.3.2003.


title: Věc C-287/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 12. června 2015 – Società LIS Srl, Società Cerutti Lorenzo Srl v. Abbanoa SpA

text:
               14.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 302/15

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 12. června 2015 – Società LIS Srl, Società Cerutti Lorenzo Srl v. Abbanoa SpA
   (Věc C-287/15)
   (2015/C 302/20)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Consiglio di Stato

      Účastnice původního řízení

      Navrhovatelky: Società LIS Srl, Società Cerutti Lorenzo Srl

      Odpůrkyně: Abbanoa SpA

      Předběžné otázky

               1)

               Je slučitelné s čl. 45 odst. 2 písm. a) a b) směrnice 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 (1) považovat za „probíhající řízení“ pouhý návrh na vyrovnání s věřiteli podaný dlužníkem příslušnému soudnímu orgánu?

               2)

               Je slučitelné s výše uvedenými právními ustanoveními považovat přiznání dlužníka, že se nachází ve stavu platební neschopnosti a že chce podat návrh na vyrovnání s věřiteli „v bílém“, za důvod k vyloučení ze zadávacího řízení, čímž je extenzivně vykládán pojem „probíhající řízení“ uvedený ve zmíněných právních předpisech Společenství (článek 45 směrnice) a vnitrostátních předpisech (článek 38 legislativního nařízení č. 163-2006)?

               3)

               Je slučitelné s článkem 48 směrnice 2004/18/ES takové ustanovení, jako je ustanovení již posuzovaného čl. 53 odst. 3 legislativního nařízení č. 163 ze dne 16. dubna 2006, které připouští k účasti podnik s „označeným“ projektantem, který podle vnitrostátní judikatury nemůže z důvodu, že není uchazečem, využít schopností jiného subjektu?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby (Úř. věst. L 134, s. 114; Zvl. vyd. 06/07, s. 132).


title: Věc F-90/11: Žaloba podaná dne 26. září 2011 — ZZ v. Komise

text:
               28.1.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 25/67

      Žaloba podaná dne 26. září 2011 — ZZ v. Komise
      (Věc F-90/11)
      (2012/C 25/127)
      Jednací jazyk: italština

         Účastníci řízení

         Žalobce: ZZ (zástupce: C. Pollicino, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise

         Předmět a popis sporu

      Zrušení rozhodnutí Komise, které odmítá přiznat žalobci sazbu částečné trvalé invalidity z důvodu nehody.

         Návrhová žádání žalobce

                  —

                  Zrušit rozhodnutí Komise ze dne 19. dubna 2011,

                  —

                  s konečnou platností rozhodnout, že „Společná pravidla týkající se pojištění pro případ úrazu a nemoci z povolání úředníků Evropských společenství“ zahrnují „celý povrch kůže“ a nikoliv jen „hluboké popáleniny a patologické jizvy na kůži“,

                  —

                  v rámci posouzení této žaloby nařídit Komisi zřídit novou lékařskou komisi, která by měla za úkol znovu přezkoumat případ žalobce se zohledněním správného výkladu „pravidel“ vyjádřeného mezitím Soudem pro veřejnou službu Evropské unie v rámci přezkumu této žaloby,

                  —

                  uložit žalované náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-20/06: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne  27. dubna 2006  – Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství

text:
               29.7.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 178/30

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 27. dubna 2006 – Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství
   (Věc C-20/06) (1)

   (2006/C 178/54)

      Jednací jazyk: francouzština

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 60, 11.3.2006.


title: Věc C-213/07: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Simvoulio tis Epikrateias (Řecko) dne 23. dubna 2007 – Michaniki A.E. v. Ethniko Simvoulio Radiotileorasis, Ypourgos Epikrateias, Pantechniki A.E. a Syndesmos Epicheirieson Periodikou Tipou

text:
               23.6.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 140/16

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Simvoulio tis Epikrateias (Řecko) dne 23. dubna 2007 – Michaniki A.E. v. Ethniko Simvoulio Radiotileorasis, Ypourgos Epikrateias, Pantechniki A.E. a Syndesmos Epicheirieson Periodikou Tipou
   (Věc C-213/07)
   (2007/C 140/26)
   Jednací jazyk: řečtina
   Předkládající soud
   Simvoulio tis Epikrateias
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Michaniki A.E.

      Žalovaná: Ethniko Simvoulio Radiotileorasis (Státní rada pro rozhlasové a televizní vysílání), Ypourgos Epikrateias (státní ministr), „Pantechniki A.E.“ e Syndesmos Epicheirieson Periodikou Tipou (Asociace periodického tisku).
   Předběžné otázky

               1)

               Je seznam důvodů vyloučení zhotovitelů ze soutěže o veřejnou zakázku na stavební práce obsažený v článku 24 směrnice Rady 93/37/EHS ze dne 14. června 1993 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce (Úř. věst. 1993, L 199) taxativní, či nikoliv?

               2)

               V případě, že by takový seznam nebyl taxativní, sleduje určité ustanovení, které z důvodu ochrany transparentnosti v oblasti hospodářské činnosti státu stanoví, že postavení vlastníka, společníka, hlavního akcionáře nebo vedoucího pracovníka určité mediální společnosti není slučitelné s postavením vlastníka, společníka, hlavního akcionáře nebo vedoucího pracovníka určité společnosti, kterou stát nebo právnická osoba působící ve veřejném sektoru v širokém smyslu pověří prováděním stavebních prací, dodávkami nebo poskytováním služeb, cíl slučitelný s hlavními zásadami práva Společenství, a je absolutní zákaz udělování veřejných zakázek těmto společnostem slučitelný se zásadou proporcionality Společenství?

               3)

               Pokud by měl být článek 24 směrnice 93/37/EHS vykládán v takovém smyslu, že důvody vyloučení zhotovitelů v něm uvedené jsou taxativně vyjmenovány, nebo v případě, že předmětný vnitrostátní předpis nemůže být vykládán jakožto směřující ke sledování cílů slučitelných s obecnými zásadami práva Společenství, nebo konečně v případě, že v něm uvedený zákaz není slučitelný se zásadou proporcionality Společenství, porušuje uvedená směrnice obecné zásady ochrany hospodářské soutěže a transparentnosti, jakož i čl. 5 druhý pododstavec Smlouvy o ES stanovící zásadu subsidiarity tím, že zakazuje stanovit mezi důvody vyloučení určitého zhotovitele ze soutěže o veřejnou zakázku na stavební práce případy, kdy sám zhotovitel nebo jeho vedoucí pracovník (např. vlastník předmětné společnosti, hlavní akcionář, společník nebo vedoucí pracovník) nebo prostředník těchto vedoucích pracovníků působí v mediálních společnostech, které mohou nezákonně ovlivnit postup při zadávání veřejných zakázek na stavební práce prostřednictvím obecného vlivu, kterým disponují?


title: Věc C-504/06: Žaloba podaná dne 13. prosince 2006 – Komise Evropských společenství v. Italská republika

text:
               24.2.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 42/11

         Žaloba podaná dne 13. prosince 2006 – Komise Evropských společenství v. Italská republika
   (Věc C-504/06)
   (2007/C 42/19)
   Jednací jazyk: italština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: L. Pignataro-Nolin a I. Kaufmann-Bühler, zmocněnci)

      Žalovaná: Italská republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Italská republika tím, že správně neprovedla čl. 3 odst. 1 směrnice Rady 92/57/EHS (1) ze dne 24. června 1992 o minimálních požadavcích na bezpečnost a ochranu zdraví na dočasných nebo mobilních staveništích (osmá samostatná směrnice ve smyslu čl. 16 odst. 1 směrnice 89/391/EHS (2)), nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z výše uvedené směrnice;

               —

               uložit Italské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Podle italského práva se na staveniště o objemu prací s méně než 200 osobami na den, na kterých nejsou prováděny práce uvedené v příloze II směrnice, vztahuje výlučně článek 7 nařízení č. 626/1994. Podle tohoto článku náleží zaměstnavatelům, kteří v podniku nebo ve výrobní jednotce pověřují plněním subdodavatele nebo osoby samostatně výdělečně činné, pouze všeobecná povinnost spolupráce a koordinace. Dotčený článek nařízení nelze tudíž považovat za provedení přesných a podrobných ustanovení směrnice 92/57/EHS, která se týkají požadované koordinace při přípravě a provádění stavebních prací.

      (1)  Úř. věst. L 245, s. 6.

      (2)  Úř. věst. L 183, s. 1.


title: Věc C-327/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná cour d'appel de Bruxelles (Belgie) dne 17. června 2013 — Burgo Group SpA v. Illochroma SA, v likvidaci, Jérôme Theetten, jednající jakožto likvidátor společnosti Illochroma SA

text:
               3.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 226/9

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná cour d'appel de Bruxelles (Belgie) dne 17. června 2013 — Burgo Group SpA v. Illochroma SA, v likvidaci, Jérôme Theetten, jednající jakožto likvidátor společnosti Illochroma SA
   (Věc C-327/13)
   (2013/C 226/17)
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour d'appel de Bruxelles

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: Burgo Group SpA

      Odpůrci: Illochroma SA, v likvidaci, Jérôme Theetten, jednající jakožto likvidátor společnosti Illochroma SA

      Předběžné otázky

   Musí být nařízení Rady (ES) č. 1346/2000 o úpadkovém řízení (1) a zejména jeho články 3,16, 27, 28 a 29 vykládány v tom smyslu, že:

               a)

               „provozovnou“ ve smyslu čl. 3 odst. 2 se rozumí pobočka dlužníka, vůči němuž bylo zahájeno hlavní řízení, a brání tomu, aby v souvislosti se současně probíhající likvidací několika společností téže skupiny mohlo být vůči těmto společnostem zahájeno vedlejší řízení v členském státě, v němž mají zapsané sídlo, z důvodu, že mají samostatnou právní subjektivitu?

               b)

               osoba či orgán oprávněný podat návrh na zahájení vedlejšího řízení musí mít bydliště či zapsané sídlo na území soudu členského státu, kde je podáván návrh na zahájení toto řízení, nebo jsou k tomu oprávněni všichni státní příslušníci Unie, prokážou-li existenci právní vazby na předmětnou provozovnu?

               c)

               v případě, že je hlavní insolvenční řízení likvidačním řízením, lze o zahájení vedlejšího insolvenčního řízení ve vztahu k provozovně rozhodnout pouze tehdy, jsou-li splněna kritéria vhodnosti, která posuzuje soud členského státu, k němuž byl podán návrh na zahájení vedlejšího řízení?

      (1)  Úř. věst. L 160, s. 1.


title: Věc T-817/14: Žaloba podaná dne 18. prosince 2014 – Zoofachhandel Züpke a další v. Komise

text:
               16.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 89/30

         Žaloba podaná dne 18. prosince 2014 – Zoofachhandel Züpke a další v. Komise
   (Věc T-817/14)
   (2015/C 089/36)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobci: Zoofachhandel Züpke GmbH (Wesel, Německo), Zoohaus Bürstadt, Helmut Ofenloch GmbH & Co. KG (Bürstadt, Německo), Zoofachgeschäft – Vogelgroßhandel Import-Export Heinz Marche (Heinsberg, Německo), Rita Bürgel (Uthleben, Německo), Norbert Kass (Altenbeken, Německo) (zástupkyně: C. Correll, advokátka)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobci navrhují, aby Tribunál:

               —

               uložil žalované náhradu škody, která vznikla žalobcům od 1. ledna 2010 do dneška přijetím zákazu dovozu volně žijících ptáků odchycených ve volné přírodě do EU, který platí téměř celosvětově a je obsažen v nařízení (ES) č. 318/2007 (Úř. věst. L 84, s. 7) ze dne 23. března 2007 nebo v prováděcím nařízení (EU) č. 139/2013 (Úř. věst. L 47, s. 1) ze dne 7. ledna 2013;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení před soudem a mimosoudních řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby uvádí žalobci zaprvé, že Komise nekritickým uložením zákazu dovozu v jeho mimořádné zeměpisné šířce porušila svobodu hospodářské činnosti, která žalobcům přísluší, jakož i částečně právo na vlastnictví. Toto porušení nelze s ohledem na vědecké poznatky existující každopádně od roku 2010 odůvodnit nadřazenými úvahami, jako je ochrana zdraví.
   Zadruhé zastávají žalobci názor, že Komise při uložení zákazu dovozu porušila zásadu proporcionality, jakož i zásadu řádné péče, protože dostatečně nezohlednila ani aktuální stav údajů, ani příslušné vědecké poznatky. Celosvětový zákaz dovozu volně žijících ptáků je i nadále založen na poznatcích a domněnkách z roku 2005, kdy se poprvé z asijské oblasti rozšířila do Evropy takzvaná ptačí chřipka a bylo třeba se s ní rychle vypořádat. Údaje získané v průběhu následujících let podle žalobců každopádně od roku 2010 již neodůvodňují tak zeměpisně široce pojatý zákaz dovozu. Navíc by mezitím přicházely do úvahy a měly být nezbytně zohledněny jiné a účinnější prostředky, které by žalobce podstatně méně zatěžovaly, jako například konsekventní monitorování tažných ptáků.
   Zatřetí žalobci uvádí, že utrpěli skutečnou a určitou škodu a že existuje příčinná souvislost mezi touto škodou a protiprávním jednáním Komise.


title: Věc F-23/11: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 8. února 2012 — AY v. Rada ( „Veřejná služba — Úředníci — Povýšení — Povyšovací řízení za rok 2010 — Zvážení srovnatelných zásluh — Nezohlednění dalšího odborného vzdělávání a certifikace — Nesprávné právní posouzení“ )

text:
               28.4.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 126/26

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 8. února 2012 — AY v. Rada
   (Věc F-23/11) (1)

   (Veřejná služba - Úředníci - Povýšení - Povyšovací řízení za rok 2010 - Zvážení srovnatelných zásluh - Nezohlednění dalšího odborného vzdělávání a certifikace - Nesprávné právní posouzení)
   2012/C 126/49
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: AY (Bousval, Belgie) (zástupci: původně É. Boigelot a S. Woog, advokáti, poté É. Boigelot, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: M. Bauer a J. Herrmann, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Rady o nezařazení žalobce na seznam úředníků povýšených do platové třídy AST 9 v rámci povyšovacího řízení za rok 2010, jakož i na náhradu způsobené nehmotné újmy.

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí, kterým Rada Evropské unie odmítla povýšit AY do platové třídy AST 9 v rámci povyšovacího řízení za rok 2010, se zrušuje.

               2)

               O návrhových žádáních, která AY uplatnil podpůrně, není důvodné rozhodnout.

               3)

               Ve zbývající části se návrhová žádání uplatněná v žalobě AY zamítají.

               4)

               Radě Evropské unie se ukládá náhrada veškerých nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 226, 30.7.2011, s. 31.


title: Věc F-55/08: Žaloba podaná dne 5. června 2008 – De Nicola v. EIB

text:
               15.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/73

         Žaloba podaná dne 5. června 2008 – De Nicola v. EIB
   (Věc F-55/08)
   (2008/C 209/135)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Carlo De Nicola (Strassen, Lucembursko) (zástupce: L. Isola, advokát)

      Žalovaná: Evropská investiční banka
   Předmět a popis sporu
   Jednak částečné zrušení rozhodnutí odvolacího výboru týkajícího se hodnocení žalobce za rok 2006, a jednak určení, že došlo k šikanování žalobce, a uložení žalované, aby ukončila uvedenou činnost a nahradila žalobci vzniklou újmu
   Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit opatření sdělené e-mailem dne 17. listopadu 2007, jehož kopie byla předána dne 19. prosince 2007 v rozsahu, v němž odvolací výbor odmítl stížnost žalobce proti rozhodnutí jeho nadřízených týkajícího se roku 2006 v rozsahu, v němž má za to, že žalobce vzal své námitky týkající se procesních vad za hodnotící období 2006 zpět, a konečně v rozsahu, v němž má za to, že se žalobce připojil k obviněním svých nadřízených;

               —

               zrušit rozhodnutí o povýšeních ze dne 13. července 2007 v rozsahu, v němž nezohlednila žalobce, pokud jde o povýšení týkající se přechodu z funkce E do funkce D;

               —

               zrušit všechny související, následující a domnělé akty, mezi něž patří hodnocení žalobce za rok 2006, a to i v rozsahu, v němž nenavrhuje známku A či známku B+ a jeho povýšení do funkce D, a případně prostřednictvím určení protiprávnosti a nepoužitelnosti omezení (množstevních či jiných) uložených pokyny udělenými ředitelstvím lidských zdrojů;

               —

               určit, že došlo k šikanování žalobce;

               —

               uložit EIB, aby ukončila šikanování žalobce a nahradila fyzickou, nemajetkovou a věcnou újmu, která vznikla nebo v budoucnu vznikne;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-570/11: Žaloba podaná dne 7. listopadu 2011 — Oetker Nahrungsmittel v. OHIM (La qualité est la meilleure des recettes)

text:
               14.1.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 13/19

         Žaloba podaná dne 7. listopadu 2011 — Oetker Nahrungsmittel v. OHIM (La qualité est la meilleure des recettes)
   (Věc T-570/11)
   2012/C 13/40
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Dr. August Oetker Nahrungsmittel KG (Bielefeld, Německo) (zástupce: F. Graf von Stosch, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí velkého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 8. července 2011 ve věci R-1798/2010-G;

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „La qualité est la meilleure des recettes“ pro výrobky zařazené do tříd 16, 29, 30 a 32.

      Rozhodnutí průzkumového referenta: Částečné zamítnutí zápisu.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a čl. 7 odst. 3 nařízení č. 207/2009, neboť dotčená ochranná známka Společenství má rozlišovací způsobilost.


title: Věc T-126/07: Žaloba podaná dne 20. dubna 2007 – Allos Walter Lang v. OHIM – Kokoriko (Coco Rico)

text:
               23.6.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 140/33

         Žaloba podaná dne 20. dubna 2007 – Allos Walter Lang v. OHIM – Kokoriko (Coco Rico)
   (Věc T-126/07)
   (2007/C 140/56)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Allos Walter Lang GmbH (Mareindrebber, Spolková republika Německo) (zástupce: H. Heldt, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: KOKORIKO, Ltda
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               přerušit řízení až do pravomocného rozhodnutí o návrzích na zrušení podaných u Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu v řízení sp. zn. 2069 C, jakož i sp. zn. 2070 C;

               —

               zrušit rozhodnutí námitkového oddělení ze dne 31. května 2006, sp. zn. B 696684, jakož i rozhodnutí druhého odvolacího senátu ze dne 16. února 2007, sp. zn. R 1047/2006-2 a vrátit věc odvolacímu senátu k novému rozhodnutí

               —

               uložit Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „Coco Rico“ pro výrobky zařazené do třídy 30 (přihláška č. 2 949 899)

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: KOKORIKO, Ltda

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Slovní ochranná známka „KOKORIKO“ (ochranná známka Společenství č. 101 386) pro výrobky a služby zařazené do tříd 29, 30 a 42, jakož i obrazová ochranná známka „KOKORIKO“ (ochranná známka Společenství č. 101 626) pro výrobky a služby zařazené do tříd 29, 30 a 42.

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitkám a zamítnutí přihlášky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Odvolací senát ve svém rozhodnutí nezohlednil návrh podaný žalobkyní na prohlášení neplatnosti kolidujících ochranných známek. Podle žalobkyně neexistuje v případě prohlášení neplatnosti kolidujících ochranných známek důvod pro zamítnutí zápisu podle čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení 40/94 (1) ohledně zápisu požadovaném žalobkyní.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1994, L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).


title: Věc T-819/14: Žaloba podaná dne 16. prosince 2014 – Mezhdunaroden tsentar za izsledvane na maltsinstvata i kulturnite vzaimodeystvia v. Komise

text:
               16.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 89/31

         Žaloba podaná dne 16. prosince 2014 – Mezhdunaroden tsentar za izsledvane na maltsinstvata i kulturnite vzaimodeystvia v. Komise
   (Věc T-819/14)
   (2015/C 089/37)
   Jednací jazyk: bulharština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Nadace „Mezhdunaroden tsentar za izsledvane na maltsinstvata i kulturnite vzaimodeystvia“ (Sofia, Bulharsko) (zástupce: Hristo Hristev, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil právní akt Evropské komise obsažený v dopise se spisovou značkou ARES (2014) 2848632-01/09/2014 a v k němu přiloženém potvrzení o odepsání prostředků č. 3241409948 s referenčním číslem Evropské komise ARES (2014) 2848632-01/09/2014;

               —

               přiznal žalobkyni náhradu nákladů vzniklých v průběhu řízení;

               —

               podpůrně, v případě zamítnutí žaloby na neplatnost, uložil podle čl. 87 odst. 3 druhého pododstavce jednacího řádu Tribunálu žalované náhradu nákladů žalobkyně, které jí byly zlovolně způsobeny žalovanou.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.
   V prvním žalobním důvodu žalobkyně tvrdí, že její žaloba je přípustná, protože napadený právní akt je nutno považovat za výkon veřejné moci vůči třetí osobě, čímž vzniká právní zájem na zpochybnění určení, že se dopustila porušení povinnosti, které je předpokladem pro vydání opatření nepříznivě zasahujících do jejího právního postavení.
   Druhý žalobní důvod vychází z toho, že Evropská komise porušila zásadu řádné správy, protože jednak neprovedla žádný úplný, objektivní a koherentní přezkum skutkového stavu a nezohlednila právní argumenty dotčené osoby a svůj právní akt dále neodůvodnila.
   Třetí žalobní důvod vychází z porušení zásady právní jistoty, protože výroková část napadeného právního aktu není i s ohledem na jeho povahu jednoznačná.
   Čtvrtý žalobní důvod vychází z porušení zásady ochrany legitimního očekávání, protože na základě neexistence výtek ze strany Komise v souvislosti s dřívějšími projekty, jak pokud jde o provedení, tak i pokud jde o finanční účetnictví, vzniklo u žalobkyně legitimní očekávání, že je její účetnictví vedeno řádně, a že není nezbytné u probíhajících či budoucích projektů provést změny; toto očekávání proto vzniklo v důsledku jednání příslušného orgánu, konkrétně Evropské komise.


title: Věc C-609/10 P: Usnesení Soudního dvora ze dne 14. dubna 2011 — Dieter C. Umbach v. Evropská komise ( „Kasační opravný prostředek — Přístup k dokumentům orgánů —  „Program TACIS“ — Smlouva uzavřená Komisí — Vypovězení smlouvy — Spor mezi smluvními stranami — Žádost o přístup k dokumentům — Zjevná nepřípustnost“ )

text:
               16.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 211/9

         Usnesení Soudního dvora ze dne 14. dubna 2011 — Dieter C. Umbach v. Evropská komise
   (Věc C-609/10 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Přístup k dokumentům orgánů - „Program TACIS“ - Smlouva uzavřená Komisí - Vypovězení smlouvy - Spor mezi smluvními stranami - Žádost o přístup k dokumentům - Zjevná nepřípustnost)
   2011/C 211/15
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatel): Dieter C. Umbach (zástupce: M. Stephani, Rechtsanwalt)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: P. Costa de Oliveira a T. Scharf, zmocněnci)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) ze dne 21. října 2010, Umbach v. Komise (T-474/08), kterým Tribunál zamítl žalobu, jejímž předmětem byl návrh na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 2. září 2008, kterým byl žalobci odmítnut přístup k některým údajům uvedených v dokumentech týkajících se smlouvy uzavřené mezi navrhovatelem a Komisí o pomoci při vypracování správního kodexu pro Ruskou federaci v rámci programu TACIS — Žádost o přístup v souvislosti se sporem mezi žalobcem a Komisí v důsledku vypovězení smlouvy — Porušení čl. 41 odst. 2 písm. b) Listiny základních práv Evropské unie

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Dieteru C. Umbachovi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 89, 19.3.2011.


title: Věc C-334/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhof (Německo) dne 19. června 2013 — Nordex Food A/S v. Haptzollamt Hamburg-Jonas

text:
               7.9.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 260/23

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhof (Německo) dne 19. června 2013 — Nordex Food A/S v. Haptzollamt Hamburg-Jonas
   (Věc C-334/13)
   2013/C 260/41
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesfinanzhof

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně a navrhovatelka v řízení o kasačním opravném prostředku: Nordex Food A/S

      Žalovaný a odpůrce v řízení o kasačním opravném prostředku: Haptzollamt Hamburg-Jonas

      Předběžné otázky

               1)

               Je při rozhodování o přiznání vývozní náhrady nutno vycházet z řádného předložení vývozní licence ve smyslu čl. 4 odst. 1 nařízení (ES) č. 800/1999, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu vývozních náhrad pro zemědělské produkty (1), pokud celní úřad vývozu přijal vývozní prohlášení bez předložení licence a vývozci přitom povolil, aby tuto licenci předložil dodatečně ve stanovené lhůtě, a vývozce tuto povinnost splnil?

               2)

               V případě záporné odpovědi na tuto otázku: Vyžaduje čl. 4 odst. 1 nařízení (ES) č. 800/1999, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu vývozních náhrad pro zemědělské produkty, nezbytně předložení vývozní licence již při odevzdání vývozního prohlášení, nebo postačuje, pokud vývozce předloží vývozní licenci (která mu byla udělena před vývozem) až v rámci platebního řízení?

               3)

               Může vývozce, který nejprve předložil falšované celní doklady prokazující dodání vyvážených výrobků do země určení, předložit platné celní doklady i po uplynutí lhůty pro předložení, která je stanovena v nařízení (ES) č. 800/1999, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu vývozních náhrad pro zemědělské produkty, aniž by ztratil nárok na vývozní náhradu, pokud opožděné předložení nezpůsobilo průtahy ani nebylo na překážku průběhu platebního řízení, protože žádost o poskytnutí náhrady byla nejprve zamítnuta z jiných důvodů než z důvodu chybějícího předložení takovýchto dokladů prokazujících dodání, a tyto byly předloženy poté, co bylo zfalšování příslušných dokumentů odhaleno?

               4)

               Uloží se sankce podle článku 51 nařízení (ES) č. 800/1999, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu vývozních náhrad pro zemědělské produkty také tehdy, pokud požadovaná vývozní náhrada sice odpovídá náhradě, která má být ve skutečnosti přiznána, avšak vývozce předložil v rámci platebního řízení nejprve doklady, na jejichž základě by mu vývozní náhrada přiznána být nemohla?

      (1)  Nařízení Komise (ES) č. 800/1999 ze dne 15. dubna 1999, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu vývozních náhrad pro zemědělské produkty (Úř. věst. L 102, s. 11; Zvl. vyd. 03/25, s. 129).


title: Věc T-314/07 R: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 30. října 2007 – Simsalagrimm Filmproduktion v. Komise a EACEA

text:
               22.12.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 315/44

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 30. října 2007 – Simsalagrimm Filmproduktion v. Komise a EACEA
   (Věc T-314/07 R)
   (2007/C 315/85)

      Jednací jazyk: němčina

   Předseda senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.


title: Věc T-97/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 4. května 2017 – Kasztantowicz v. EUIPO – Gbb Group (GEOTEK) „Ochranná známka Evropské unie — Řízení o zrušení — Slovní ochranná známka Evropské unie GEOTEK — Článek 51 odstavec 1 písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009 — Pravidlo 40 odstavec 5, nařízení (ES) č. 2868/95 — Důkaz o skutečném užívání ochranné známky — Opožděnost — Pravidlo 61 odstavce 2 a 3 a pravidlo 65 odstavec 1 nařízení č. 2868/95 — Oznámení stanovené lhůty majiteli ochranné známky faxem — Neexistence okolností, které mohou zpochybnit zprávu o předání poskytnutou EUIPO — Článek 78 nařízení č. 207/2009 — Pravidlo 57 nařízení č. 2868/95 — Návrh na výslech svědků — Prostor pro uvážení poskytnutý EUIPO“

text:
               19.6.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 195/23

         Rozsudek Tribunálu ze dne 4. května 2017 – Kasztantowicz v. EUIPO – Gbb Group (GEOTEK)
   (Věc T-97/16) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o zrušení - Slovní ochranná známka Evropské unie GEOTEK - Článek 51 odstavec 1 písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009 - Pravidlo 40 odstavec 5, nařízení (ES) č. 2868/95 - Důkaz o skutečném užívání ochranné známky - Opožděnost - Pravidlo 61 odstavce 2 a 3 a pravidlo 65 odstavec 1 nařízení č. 2868/95 - Oznámení stanovené lhůty majiteli ochranné známky faxem - Neexistence okolností, které mohou zpochybnit zprávu o předání poskytnutou EUIPO - Článek 78 nařízení č. 207/2009 - Pravidlo 57 nařízení č. 2868/95 - Návrh na výslech svědků - Prostor pro uvážení poskytnutý EUIPO“)
   (2017/C 195/32)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Martin Kasztantowicz (Berlín, Německo) (zástupce: R. Ronneburger, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: D. Hanf a A. Söder, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Gbb Group Ltd (Letchworth, Spojené království)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 14. prosince 2015 (věc R 3025/2014-5) týkajícímu se řízení o zrušení mezi společností Gbb Group a M. Kasztantowiczem

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Martinu Kasztantowiczi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 145, 25.4.2016.


title: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 7. října 2004 ve věci C-312/02: Švédské království proti Komisi Evropských společenství (Žaloba na neplatnost — EZOZF — Náklady vyloučené z financování z prostředků Společenství — Podpora pro pěstitele některých plodin na orné půdě — Společná organizace trhu s hovězím a telecím masem)

text:
               4.12.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 300/10

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (druhého senátu)
   ze dne 7. října 2004
   ve věci C-312/02: Švédské království proti Komisi Evropských společenství (1)

   (Žaloba na neplatnost - EZOZF - Náklady vyloučené z financování z prostředků Společenství - Podpora pro pěstitele některých plodin na orné půdě - Společná organizace trhu s hovězím a telecím masem)
   (2004/C 300/20)
   Jednací jazyk: švédština
   Ve věci C-312/02, jejímž předmětem je žaloba na neplatnost na základě článku 230 ES, podaná dne 4. září 2002, Švédské království (zmocněnkyně: K. Renman) proti Komisi Evropských společenství (zmocněnec: K. Simonsson), Soudní dvůr (druhý senát), ve složení C. W. A. Timmermans, předseda senátu, C. Gulmann a R. Schintgen, F. Macken a J. N. Cunha Rodrigues (zpravodaj), soudci, generální advokát: F. G. Jacobs, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 7. října 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Švédskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 261, 26.10.2002.


title: Věc C-622/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 5. prosince 2011 — Staatssecretaris van Financiën, další účastnice řízení: Pactor Vastgoed BV

text:
               10.3.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 73/15

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 5. prosince 2011 — Staatssecretaris van Financiën, další účastnice řízení: Pactor Vastgoed BV
   (Věc C-622/11)
   2012/C 73/27
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hoge Raad der Nederlanden

      Účastníci původního řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Staatssecretaris van Financiën

      Další účastnice řízení: Pactor Vastgoed BV

      Předběžné otázky

   Je podle šesté směrnice (1) přípustné, aby v případě, že původní odpočet daně provedený podle článku 20 této směrnice je opraven v tom smyslu, že částka odpočtu daně musí být zcela nebo částečně zaplacena, byla tato částka vyměřena jiné osobě, než je osoba povinná k dani, která předtím provedla odpočet daně, zejména — je-li použit článek 12a zákona o dani z obratu — osobě, které tato osoba povinná k dani dodala předmět?

      (1)  Šestá směrnice Rady ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23).


title: Věc C-346/15 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 9. července 2015 Steinbeck GmbH proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 30. dubna 2015 ve spojených věcech T-707/13 a T-709/13, Steinbeck GmbH v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

text:
               14.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 302/22

         Kasační opravný prostředek podaný dne 9. července 2015 Steinbeck GmbH proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 30. dubna 2015 ve spojených věcech T-707/13 a T-709/13, Steinbeck GmbH v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc C-346/15 P)
   (2015/C 302/28)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Steinbeck GmbH (zástupci: M. Heinrich, advokát, M. Fischer, advokátka)

      Další účastníci řízení: Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Alfred Sternjakob GmbH & Co. KG

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozsudek Tribunálu ze dne 30 dubna 2015 ve spojených věcech T-707/13 a T-709/13;

               —

               Uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Navrhovatelka má za to, že napadený rozsudek porušuje čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení o ochranné známce Společenství (1) z následujících důvodů:

               1.

               Tribunál uvedl jako jediné odůvodnění chybějící rozlišovací způsobilosti ochranné známky „BE HAPPY“ to, že by mohla být vnímána jako propagační slogan. To je v přímém rozporu s judikaturou Soudního dvora Evropské unie, podle níž právě toto samo o sobě nestačí k odmítnutí existence rozlišovací způsobilosti.

               2.

               Tribunál navíc neobjasnil žádnou konkrétní souvislosti mezi ochrannou známkou „BE HAPPY“ a zbožím, které je v souvislosti s ní zapsáno, která by nevyžadovala minimum výkladu dotčenou veřejností. Byla naopak svévolně vytvořena vazba mezi zbožím a označením, která by i v případě, že by byla pravdivá, vyžadovala výkladové úsilí dotčené veřejnosti.

               3.

               Tribunál se tak dopustil nesprávného právního posouzení při použití kritéria pro hodnocení rozlišovací způsobilosti ochranné známky „BE HAPPY“.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (kodifikované znění); Úř. věst. L 78, s. 1.


title: Věc T-6/06: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 9. července 2007 – wheyco v. Komise ( Státní podpory — Pobídkový prvek — Žaloba na neplatnost — Akt s právními účinky — Právní zájem na podání žaloby — Nepřípustnost )

text:
               22.9.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 223/10

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 9. července 2007 – wheyco v. Komise
   (Věc T-6/06) (1)

   („Státní podpory - Pobídkový prvek - Žaloba na neplatnost - Akt s právními účinky - Právní zájem na podání žaloby - Nepřípustnost“)
   (2007/C 223/13)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: wheyco GmbH, dříve Mopro-Nord GmbH (Altentreptow, Německo) (zástupci: L. Harings a C. Schmidt, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: K. Gross, T. Scharf a A. Stobiecka-Kuik, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise ze dne 6. září 2005 o státní podpoře č. N 363/2004 týkající se stavby rafinérie syrovátky, která se nachází v Meklenbursku-Předním Pomořansku (Německo) (Úř. věst. 2005, C 262, s. 5).
   Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Společnosti wheyco GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 74, 25.3.2006.


title: Věc C-308/08: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 20. května 2010 — Evropská komise v. Španělské království ( „Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 92/43/EHS — Ochrana přírodních stanovišť — Volně žijící živočichové a planě rostoucí rostliny — Režim ochrany předcházející zařazení stanoviště do seznamu lokalit významných pro Společenství — Článek 12 odst. 4 — Projekt úpravy polní cesty“ )

text:
               3.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 179/3

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 20. května 2010 — Evropská komise v. Španělské království
   (Věc C-308/08) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 92/43/EHS - Ochrana přírodních stanovišť - Volně žijící živočichové a planě rostoucí rostliny - Režim ochrany předcházející zařazení stanoviště do seznamu lokalit významných pro Společenství - Článek 12 odst. 4 - Projekt úpravy polní cesty“)
   2010/C 179/04
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupkyně: S. Pardo Quintillán a D. Recchia, zmocněnkyně)

      Žalované: Španělské království (zástupkyně: N. Díaz Abad, zmocněnkyně)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Porušení směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin (Úř. věst. L 206, s. 7; Zvl. vyd. 15/02, s. 102) tak, jak je vyložena v rozsudcích Soudního dvora ze dne 13. ledna 2005 ve věci C-117/03 a ze dne 14. září 2006 ve věci C-244/05, jakož i povinností vyplývajících z čl. 12 odst. 4 téže směrnice — Projekt úpravy polní cesty vedoucí z Villamanrique de la Condesa (Sevilla) do El Rocío (Huelva)

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 223, 30.8.2008.


title: Věc T-800/16: Žaloba podaná dne 16. listopadu 2016 – Mayekawa Europe v. Komise

text:
               23.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/44

         Žaloba podaná dne 16. listopadu 2016 – Mayekawa Europe v. Komise
   (Věc T-800/16)
   (2017/C 022/60)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Mayekawa Europe (Zaventem, Belgie) (zástupci: H. Gilliams a J. Bocken, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise ze dne 11. ledna 2016 o režimu státní podpory v podobě zdanění nadměrného zisku SA.37667 (2015/C) (ex 2015/NN) provedeném Belgickým královstvím (1),

               —

               podpůrně, zrušil články 2 až 4 rozhodnutí,

               —

               každopádně zrušil články 2 až 4 uvedeného rozhodnutí v rozsahu, v němž a) nařizují vrácení podpory jinými subjekty, než pro které bylo vydáno „předjímané daňové rozhodnutí ohledně zdanění nadměrného zisku“, tak jak je definováno v rozhodnutí, a b) nařizují vrácení částky představující snížení daně příjemcem podpory, aniž by Belgii umožnily zohlednit skutečnou úpravu směrem vzhůru provedenou jinou daňovou správou, a

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vychází ze zjevně nesprávného posouzení, zneužití pravomoci a nedostatku odůvodnění v rozsahu, v němž napadené rozhodnutí konstatuje existenci režimu podpory.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z porušení článku 107 SFEU, porušení povinnosti uvést odůvodnění a zjevně nesprávného posouzení v rozsahu, v němž napadené rozhodnutí uvádí, že dotčený režim poskytuje selektivní výhodu.

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází z porušení článku 107 SFEU a zjevně nesprávného posouzení v rozsahu, v němž napadené rozhodnutí tvrdí, že dotčený režim vytváří výhodu.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z porušení článku 107 SFEU, porušení zásad ochrany legitimního očekávání a proporcionality, ze zjevně nesprávného posouzení, zneužití pravomoci a nedostatku odůvodnění v rozsahu, v němž napadené rozhodnutí nařizuje Belgii zajistit vrácení podpory.

      (1)  Rozhodnutí Komise (EU) 2016/1699 ze dne 11. ledna 2016 o režimu státní podpory v podobě zdanění nadměrného zisku SA.37667 (2015/C) (ex 2015/NN) provedeném Belgií (oznámeno pod číslem C(2015) 9837) (Úř. věst. 2016, L 260, s. 61).


title: Věc T-408/04: Žaloba podaná dne 4. října 2004 Anke Kröppelin proti Radě Evropské unie

text:
               4.12.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 300/50

         Žaloba podaná dne 4. října 2004 Anke Kröppelin proti Radě Evropské unie
   (Věc T-408/04)
   (2004/C 300/98)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 4. října 2004 žaloba podaná proti Radě Evropské unie Anke Kröppelin, bydlištěm v Bruselu, zastoupenou Sébastienem Orlandim, Albertem Coolenem, Jean-Noëlem Louisem a Etiennem Marchalem, advokáty, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí Rady, kterým se žalobkyni zamítá nárok na příspěvek za práci v zahraničí a odvozená práva, od jejího nástupu do služebního poměru dne 1. listopadu 2003;

               —

               uložil Radě náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Před nástupem do služebního poměru v Radě žalobkyně pracovala u Chancellerie de Land Mecklenburg-Vorpommern v Bruselu. Touto žalobou žalobkyně napadá rozhodnutí, kterým se zamítá její nárok na příspěvek za práci v zahraničí.
   Na podporu své žaloby se žalobkyně dovolává porušení čl. 4 odst. 1 písm. a) přílohy VII Služebního řádu v rozsahu, v němž Rada neshledala, že se žalobkyně nacházela v okolnostech vyplývajících z práce konané pro jiný stát. Žalobkyně se mimoto dovolává zásady rovného zacházení a zákazu diskriminace.


title: Věc T-213/10 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 10. května 2010 P proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 24. února 2010 ve věci F-89/08, P v. Parlament

text:
               17.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 195/22

         Kasační opravný prostředek podaný dne 10. května 2010 P proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 24. února 2010 ve věci F-89/08, P v. Parlament
   (Věc T-213/10 P)
   2010/C 195/36
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: P (Brusel, Belgie) (zástupce: E. Boigelot, advokát)

      Další účastník řízení: Evropský parlament

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelky)

               —

               prohlásit její kasační opravný prostředek za přípustný a opodstatněný a, v důsledku toho,

               —

               zrušit napadený rozsudek vydaný dne 24. února 2010 třetím senátem Soudu pro veřejnou službu Evropské unie ve věci F-89/08, doručený navrhovatelce dne 1. března 2010, kterým byla zamítnuta jako neopodstatněná žaloba navrhovatelky, kterou se domáhala zejména, aby bylo zrušeno rozhodnutí Parlamentu ze dne 15. dubna 2008 o jejím propuštění a aby byla Parlamentu uložena náhradu škody za újmy, které údajně utrpěla;

               —

               vyhovět návrhovým žádáním navrhovatelky podaným u Soudu pro veřejnou službu Evropské unie;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení na obou stupních.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Tímto kasačním opravným prostředkem se navrhovatelka domáhá zrušení rozsudku Soudu pro veřejnou službu (SVS) ze dne 24. února 2010, vydaného ve věci F-89/08, P v. Parlament, kterým byla zamítnuta žaloba navrhovatelky, kterou se domáhala zejména, aby bylo zrušeno rozhodnutí Evropského parlamentu o ukončení její pracovní smlouvy dočasného pracovníka a aby byla Parlamentu uložena náhradu škody za újmy, které údajně utrpěla.
   Na podporu svého kasačního opravného prostředku se navrhovatelka dovolává třech důvodů vycházejících z:

               —

               nesprávného právního posouzení a rozporného odůvodnění v rozsahu, ve kterém SVS považoval za dostatečné seznámit se s důvody rozhodnutí pouze prostudováním jejího osobního spisu a měl za to, že na základě tohoto přezkumu není třeba zrušit uvedené rozhodnutí navzdory skutečnosti, že dotčený orgán neuvedl tyto důvody v rozhodnutí o propuštění ani v rozhodnutí o zamítnutí stížnosti;

               —

               porušení SVS i) systému oddělení funkcí a institucionální rovnováhy mezi administrativou a soudy, ii) článku 26 služebního řádu úředníků Evropské unie a iii) práva na účinnou soudní ochranu v rozsahu, ve kterém SVS nahradil Evropský parlament tím, že uvedl místo něj předpokládané důvody rozhodnutí napadeného před SVS;

               —

               nedostatečného odůvodnění napadeného rozsudku v rozsahu, ve kterém se SVS nevyjádřil ke skutečnost, že procesní písemnosti, které vedly k rozhodnutí napadenému před ním, jsou rozporné — a to navzdory skutečnosti, že navrhovatelka se těchto nesoudržností dovolávala ve své žalobě v prvním stupni.


title: Věc T-71/09: Žaloba podaná dne 20. února 2009 — Química Atlântica v. Komise

text:
               16.5.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 113/36

         Žaloba podaná dne 20. února 2009 — Química Atlântica v. Komise
   (Věc T-71/09)
   2009/C 113/74
   Jednací jazyk: portugalština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Química Atlântica, Lda (Lisabon, Portugalsko) (zástupce: J. Teixeira Alves, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Komise byla povinna přijmout opatření vedoucí k harmonizaci kritérií zařazení a zdanění fosforečnanu vápenatého dovezeného z Tuniska;

               —

               určit, že toto opomenutí Komise způsobilo podstatné rozdíly při ukládání cel na zboží prohlášené v Portugalsku ve vztahu ke zboží prohlášenému v členských státech, jejichž hospodářské subjekty jsou z důvodu zeměpisné blízkosti v soutěži se subjekty, které prohlásily zboží v Portugalsku;

               —

               uložit Komisi, aby přijala opatření vedoucí k harmonizaci sazebního zařazení fosforečnanu vápenatého;

               —

               uložit Komisi, aby zohlednila, že fosforečnan je anorganický produkt získaný prostřednictvím chemické reakce, k níž dochází při přidání kyseliny do minerálů, a proto je bez dalšího vyloučeno jeho zařazení do prvních dvaceti čtyř kapitol společného celního sazebníku;

               —

               uložit Komisi, aby přijala opatření, která zajistí, aby zařazení přijaté v jednotlivých členských státech bylo harmonizováno a aby byla dodržena vhodná kritéria výkladu;

               —

               určit, že žalobkyně má nárok na vrácení cla, které musela zaplatit a jež přesahovalo clo podle kódu celního sazebníku 28 35 [25] 90;

               —

               uložit Komisi, aby uhradila náklady řízení a nezbytné náklady vynaložené žalobkyní, a sice cestovní výdaje, výdaje na pobyt a odměnu advokáta.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobkyně uvádí na trh fosforečnan vápenatý dovezený z Tuniska, který až do roku 1994 prohlašovala na hranicích jako hydrogen orthofosforečnan vápenatý kódu celního sazebníku 28 35 [25] 90 KN. Portugalské celní orgány uložily povinnost, aby byl fosforečnan vápenatý prohlášen pod kódem KN 2309 90 98 jakožto jiné přípravky používané k výživě zvířat, na něž je uloženo vysoké clo. Zatímco ve Francii, Spojeném království a Španělsku, do nichž je dodáván téměř veškerý fosforečnan vápenatý dovezený z Tuniska a vyvezený do EU, je tento produkt zařazen pod kód celního sazebníku 28 35 [25] 90, kterému odpovídá sazba 0.
   Žalobkyně žádala Komisi, aby přijala opatření vedoucí k harmonizaci celního zařazení fosforečnanu vápenatého, ale Komise nikdy nereagovala. Komise odkládá přijetí rozhodnutí o harmonizaci fosforečnanu vápenatého od roku 2005. V prosinci 2008 přijala Komise výslovný akt, jehož obsah byl záporný a v němž Komise jednak prohlásila, že zařazení fosforečnanu vápenatého do položky 2309 je nesporné a jednotné v jednotlivých členských státech, a jednak v důsledku toho odmítla přijmout opatření vedoucí ke sjednocení zařazení. Komise disponuje hodnověrnými dokumenty, které prokazují, že fosforečnan vápenatý dovezený z Tuniska, které je největším dodavatelem Společenství, je zařazován ve Francii a Španělsku pod kód celního sazebníku 2835 25 90 a ví, že Spojené království používá mimo jiné stejné zařazení. Jen z poloviny je pravdivé tvrzení, že v jiných členských státech neexistuje problém se zařazením fosforečnanu vápenatého, jelikož nebylo připomenuto, že tyto členské státy nedovážejí fosforečnan vápenatý z Tuniska. Komise měla ověřit, že fosforečnan vápenatý z Tuniska má složení podobné jako náhrady dovážené z jiných zemí, což neučinila, přestože byla upozorněna na závaznou informaci o sazebním zařazení ve Francii. Odpověď Komise na stížnosti žalobkyně schvaluje rozdílné sazební zařazení, a tedy nesprávné, vychází z nesprávných předpokladů a nakonec nepřijímá žádné opatření vedoucí k harmonizaci kritérií zařazení, což vede k zachování předchozí neurčité situace.
   Portugalské soudy potvrdily rozhodnutí portugalských celních orgánů, aniž by předložily žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Soudnímu dvoru, i když tak byly povinny učinit. Ve všech členských státech, které dovážejí fosforečnan vápenatý z Tuniska je zboží prohlašováno pod kódem celního sazebníku 28 35 [25] 90. Toto rozdílné sazební zařazení, které se odráží v uložených clech, vyloučilo žalobkyni ze španělského trhu, na němž fosforečnan vápenatý nepodléhá clům, jelikož je zařazeno pod kód celního sazebníku 28 35 [25] 90.


title: Věc C-413/06 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 10. října 2006 Bertelsmann AG, Sony Corporation of America proti rozsudku Soudu prvního stupně (třetího senátu) vydanému dne 13. července 2006 ve věci T-464/04, Independent Music Publishers and Labels Association (Impala, international association) v. Komise Evropských společenství,

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/25

         Kasační opravný prostředek podaný dne 10. října 2006 Bertelsmann AG, Sony Corporation of America proti rozsudku Soudu prvního stupně (třetího senátu) vydanému dne 13. července 2006 ve věci T-464/04, Independent Music Publishers and Labels Association (Impala, international association) v. Komise Evropských společenství,
   (Věc C-413/06 P)
   (2006/C 326/51)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek: Bertelsmann AG, Sony Corporation of America (zástupci: P. Chappatte, J. Boyce, Solicitors, N. Levy, Barrister, R. Snelders, avocat, T. Graf, Rechtsanwalt)

      Další účastníci řízení: Komise Evropských společenství, Independent Music Publishers and Labels Association (Impala, association internationale), Sony BMG Music Entertainment BV
   Návrhová žádání účastníků řízení podávajících kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 13. července 2006 ve věci T-464/04;

               —

               odmítnout žalobu sdružení Impala na zrušení rozhodnutí Komise nebo, podpůrně, vrátit věc Soudu prvního stupně pro opětovné přezkoumání;

               —

               uložit sdružení Impala náhradu nákladů tohoto řízení.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Navrhovatelé uplatňují sedm důvodů kasačního opravného prostředku:
   Zaprvé, Soud prvního stupně se dopustil nesprávného právního posouzení v tom, že použil oznámení námitek Komise jako základ pro posouzení rozhodnutí.
   Zadruhé, Soud prvního stupně se dopustil nesprávního právního posouzení tím, že od Komise vyžadoval nové šetření trhu po odpovědi obeznámených subjektů na oznámení o námitkách.
   Zatřetí, Soud prvního stupně se dopustil nesprávného právního posouzení tím, že použit nesprávnou a nepřiměřeně vysokou úroveň důkazů pro rozhodnutí o schválení fúze.
   Začtvrté, Soud prvního stupně překročil rozsah soudního přezkumu tím, že posouzení Komise nahradil svým vlastním posouzením, a tímto se dopustil zjevných nesprávností a podstatně nesprávně vyložil důkazy.
   Zapáté, Soud prvního stupně se dopustil nesprávného právního posouzení tím, že nesprávně použil kritéria pro posouzení proveditelnosti tiché nekalé spolupráce stanovené v rozsudku Airtours.

   Zašesté, Soud prvního stupně se dopustil nesprávného právního posouzení tím, že použil nesprávnou a nepřiměřenou úroveň odůvodnění pro rozhodnutí o schválení fúze.
   Zasedmé, Soud prvního stupně se dopustil nesprávného právního posouzení tím, že se opíral o důkaz, jenž nebyl zpřístupněn navrhovatelům, a nebyl předložen Komisi v okamžiku přijímání svého rozhodnutí.


title: Věc C-361/14 P: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 14. června 2016 – Evropská komise v. Peter McBride a další „Kasační opravný prostředek — Opatření pro zachování zdrojů a restrukturalizaci odvětví rybolovu — Žádosti o zvýšení bezpečné tonáže — Zrušení prvotního rozhodnutí o zamítnutí unijními soudy — Článek 266 SFEU — Zrušení právního základu, na němž bylo založeno uvedené rozhodnutí o zamítnutí — Pravomoc a právní základ k přijetí nových rozhodnutí — Zrušení nových zamítavých rozhodnutí Tribunálem — Zásada právní jistoty“

text:
               22.8.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 305/5

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 14. června 2016 – Evropská komise v. Peter McBride a další
   (Věc C-361/14 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Opatření pro zachování zdrojů a restrukturalizaci odvětví rybolovu - Žádosti o zvýšení bezpečné tonáže - Zrušení prvotního rozhodnutí o zamítnutí unijními soudy - Článek 266 SFEU - Zrušení právního základu, na němž bylo založeno uvedené rozhodnutí o zamítnutí - Pravomoc a právní základ k přijetí nových rozhodnutí - Zrušení nových zamítavých rozhodnutí Tribunálem - Zásada právní jistoty“)
   (2016/C 305/07)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: A. Bouquet a A. Szmytkowska, zmocněnci, ve spolupráci s B. Doherty, barrister)

      Další účastníci řízení: Peter McBride, Hugh McBride, Mullglen Ltd, Cathal Boyle, Thomas Flaherty, Ocean Trawlers Ltd, Patrick Fitzpatrick, Eamon McHugh, Eugene Hannigan, Larry Murphy, Brendan Gill (zástupci: N. Travers SC, D. Barry, Solicitor a E. Barrington SC)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 339, 29.9.2014.


title: Věc T-52/13: Žaloba podaná dne 4. února 2013 — Efag Trade Mark Company v. OHIM (FICKEN)

text:
               6.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 101/21

         Žaloba podaná dne 4. února 2013 — Efag Trade Mark Company v. OHIM (FICKEN)
   (Věc T-52/13)
   2013/C 101/46
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Efag Trade Mark Company GmbH & Co. KG (Schemmerhofen, Německo) (zástupce: M. Wekwerth, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 18. října 2012 ve věci R 493/2012-1;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladu řízení, včetně nákladů vzniklých v průběhu námitkového řízení

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „FICKEN“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 25, 32, 33 a 43 — přihláška ochranné známky Společenství č. 9 274 366

      Rozhodnutí průzkumového referenta: odmítnutí zápisu

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 7 odst. 1 písm. f) a čl. 7 odst. 2 nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-729/15: Žaloba podaná dne 17. prosince 2015 – MSD Animal Health Innovation a Intervet international v. EMA

text:
               15.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 59/41

         Žaloba podaná dne 17. prosince 2015 – MSD Animal Health Innovation a Intervet international v. EMA
   (Věc T-729/15)
   (2016/C 059/48)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: MSD Animal Health Innovation GmbH (Schwabenheim, Německo) a Intervet international BV (Boxmeer, Nizozemsko) (zástupci: J. Stratford, QC, C. Thomas, barrister, P. Bogaert, advokát, B. Kelly a H. Billson, solicitors)

      Žalovaná: Evropská agentura pro léčivé přípravky (EMA)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí agentury EMA ze dne 25. listopadu 2015, sdělené žalobkyním dne 3. prosince 2015, zpřístupnit třetím stranám v souladu s nařízením (ES) č. 1049/2001 (Úř. věst. 2001 L 145, s. 43, Zvl. vyd. 01/003, s. 331), informace o veterinárním léčivém přípravku v rozsahu, v němž se toto rozhodnutí týká obchodních důvěrných informací, jejichž zpřístupnění by porušilo práva žalobkyň, a v němž je rozhodnutí v rozporu s unijními právními předpisy,

               —

               uložil agentuře EMA náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně pět žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z toho, že dotčené dokumenty jsou chráněny na základě čl. 4 odst. 2 a čl. 4 odst. 3 nařízení (ES) č. 1049/2001 podle obecné domněnky důvěrnosti.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že dotčené dokumenty jako celek představují důvěrné obchodní informace, které jsou chráněny podle čl. 4 odst. 2 uvedeného nařízení.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z toho, že zpřístupnění dokumentů by ohrozilo rozhodovací proces agentury EMA.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z toho, že agentura EMA neprovedla posouzení vyváženosti, jak to vyžadují právní předpisy.

               5.

               Pátý žalobní důvod vycházející z toho, že výsledkem řádného posouzení vyváženosti, jak to vyžadují právní přepisy, by bylo rozhodnutí neposkytnout přístup k žádné části dokumentů, nebo přinejmenším rozhodnutí o zpřístupnění pouze částí navržených žalobkyněmi.


title: Věc T-575/08: Žaloba podaná dne 22. prosince 2008 – 4care v. OHIM – Laboratorios Diafarm (Acumed)

text:
               7.3.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 55/43

         Žaloba podaná dne 22. prosince 2008 – 4care v. OHIM – Laboratorios Diafarm (Acumed)
   (Věc T-575/08)
   (2009/C 55/76)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: 4care AG (Kiel, Německo) (zástupkyně: S. Redeker, advokátka)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Laboratorios Diafarm, SA (Barbera del Valles, Španělsko)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 7. října 2008 ve věci R 16636/2007-2 a zamítnout námitky vedlejší účastnice řízení;

               —

               uložit žalovanému a vedlejší účastnici řízení náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: 4care AG

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „Acumed“ pro zboží zařazené do tříd 3, 5 a 9 (přihláška č. 4493136).

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Laboratorios Diafarm, SA.

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Španělská slovní ochranná známka „AQUAMED ACTIVE“ (ochranná známka č. 2506452) pro zboží třídy 5 a slovní ochranná známka Společenství „AQUAMED ACTIVE“ (č. 2882272) pro zboží třídy 5.

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitkám.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94, jelikož mezi kolidujícími ochrannými známkami neexistuje nebezpečí záměny.


title: Věc C-19/05: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 18. října 2007 – Komise Evropských společenství v. Dánské království (Nesplnění povinnosti státem — Vlastní zdroje Společenství — Clo dlužné ze zákona, které nebylo vybráno v důsledku chyby celních orgánů — Finanční odpovědnost členských států)

text:
               22.12.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 315/4

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 18. října 2007 – Komise Evropských společenství v. Dánské království
   (Věc C-19/05) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Vlastní zdroje Společenství - Clo dlužné ze zákona, které nebylo vybráno v důsledku chyby celních orgánů - Finanční odpovědnost členských států)
   (2007/C 315/05)
   Jednací jazyk: dánština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: N.B. Rasmussen, G. Wilms a H.-P. Hartvig, zmocněnci)

      Žalované: Dánské království (zástupce: J. Molde, zmocněnec)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Článek 10 ES a články 2 a 8 rozhodnutí Rady 94/728/ES, Euratom ze dne 31. října 1994 o systému vlastních zdrojů Evropských společenství (Úř. věst. L 293, s. 9) – Finanční odpovědnost členských států za vlastní zdroje – Opomenutí dát k dispozici Komisi částku 18 687 475 DKK, kterou celní úřady omylem opomenuly vybrat jako clo od podniku.
   Výrok

               1)

               Dánské království tím, že neposkytlo Komisi Evropských společenství vlastní zdroje ve výši 18 687 475 DKK zvýšené o úroky z prodlení počítané ode dne 27. července 2000, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z práva Společenství, zejména z článků 2 a 8 rozhodnutí Rady 94/728/ES, Euratom ze dne 31. října 1994 o systému vlastních zdrojů Evropských společenství.

               2)

               Dánskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 93, 16.4.2005.


title: Věc T-168/15: Žaloba podaná dne 1. dubna 2015 – Řecká republika v. Komise

text:
               27.7.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 245/29

         Žaloba podaná dne 1. dubna 2015 – Řecká republika v. Komise
   (Věc T-168/15)
   (2015/C 245/35)
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Řecká republika (zástupci: G. Kanellopoulos, E. Leftheriotou a Α. Ε. Vasilopoulou)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil prováděcí rozhodnutí Komise ze dne 26. ledna 2015, oznámené pod číslem C(2015) 252 final, „o snížení průběžných plateb týkajících se řeckého programu rozvoje venkova pro období 2007-2013 a výdajích za období od 1. ledna 2014 do 31. března 2014 a od 1. dubna 2014 do 30. června 2014, CCI 2007 GR 06 RPO 001“, ve výši 2 75  118,75 eur a 2 9 40  050 eur.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z toho, že přijetím napadeného rozhodnutí byl nesprávně vyložen a uplatněn čl. 16 odst. 4) nařízení Komise č. 883/2006 ze dne 21. června 2006 (1), byla porušena pravomoc Komise ratione temporis, jakož i podstatné náležitosti řízení stanovené v uvedeném ustanovení.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že napadené rozhodnutí bylo přijato na základě nesprávného výkladu a uplatnění čl. 41 odst. 1) nařízení č. 1306/2013 (2).

               3.

               Třetí žalobní důvod, vycházející z toho, že Komise nesprávně vyložila a uplatnila čl. 26 odst. 5) a čl. 27 odst. 3) a 4) nařízení č. 1290/2005 (3) a čl. 36 odst. 5) a čl. 41 odst. 3) nařízení č. 1306/2013, jakož i z porušení zásady ne bis in idem, zásady legitimního očekávání a práva Řecké republiky být vyslechnuta a jejího práva na obhajobu.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod, vycházející z toho, že rozhodnutí Komise bylo přijato na základě nesprávného výkladu a uplatnění čl. 27 odst. 4) nařízení č. 1290/2005 a čl. 41 odst. 3) nařízení č. 1306/2013 a porušení zásady proporcionality.

               5.

               Konečně pátý žalobní důvod, vycházející z toho, že napadené rozhodnutí bylo přijato na základě nesprávného výkladu a uplatnění čl. 27 odst. 4) nařízení č. 1290/2005 a čl. 41 odst. 3) nařízení č. 1306/2013 a porušení pojmu force majeure a výjimečných okolností.

      (1)  Nařízení Komise č. 883/2006 ze dne 21. června 2006, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1290/2005, pokud jde o vedení účtů platebních agentur, výkazy výdajů a příjmů a podmínky následné úhrady výdajů v rámci EZZF a EZFRV (Úř. věst L 171, s. 1).

      (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady 2013 ze dne 17. prosince 2013 o financování, řízení a sledování společné zemědělské politiky a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 352/78, (ES) č. 165/94, (ES) č. 2799/98, (ES) č. 814/2000, (ES) č. 1290/2005 a (ES) č. 485/2008 (Úř. věst. L 347, s. 549).

      (3)  Nařízení Rady (ES) č. 1290/2005 ze dne 21. června 2005 o financování společné zemědělské politiky (Úř. věst. L 209, s. 1).


title: Věc C-222/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Pécsi Törvényszék (Maďarsko) dne 15. května 2015 – Hőszig Kft v. Alstom Power Thermal Services

text:
               27.7.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 245/9

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Pécsi Törvényszék (Maďarsko) dne 15. května 2015 – Hőszig Kft v. Alstom Power Thermal Services
   (Věc C-222/15)
   (2015/C 245/12)
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Pécsi Törvényszék

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Hőszig Kft

      Žalovaná: Alstom Power Thermal Services

      Předběžné otázky

               I –

               V souvislosti s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 593/2008 ze dne 17. června 2008 o právu rozhodném pro smluvní závazkové vztahy (Řím I (1)) (dále jen „nařízení č. 593/2008“):

                           1.

                           Může soud členského státu vykládat výraz „vyplývá-li však z okolností“, který je obsažen v čl. 10 odst. 2 nařízení č. 593/2008, v tom smyslu, že přezkum „okolností, které musí být zohledněny“ za účelem určení toho, zda je přiměřené předpokládat, že nebyl projeven souhlas v souladu s právem země obvyklého bydliště smluvní strany, má zahrnovat okolnosti uzavření smlouvy, předmět smlouvy a plnění smlouvy?

                                       1.1.

                                       Má být účinek, na nějž odkazuje čl. 10 odst. 2 a který je důsledkem situace popsané výše v bodě 1, vykládán v tom smyslu, že pokud se některá smluvní strana odvolá [na právo země svého obvyklého bydliště] a na základě toho pak z okolností, jež musí být zohledněny, vyplyne, že projevení souhlasu s použitelným právem podle odstavce 1 nebylo přiměřeným účinkem chování této smluvní strany, musí soud posoudit existenci a platnost smluvního ustanovení na základě práva země obvyklého bydliště smluvní strany, která se na toto právo odvolala?

                           2.

                           Může soud tohoto členského státu vykládat čl. 10 odst. 2 nařízení č. 593/2008 v tom smyslu, že soud může volně posoudit – s ohledem na veškeré okolnosti daného případu –, zda s přihlédnutím k okolnostem, které musí být zohledněny, nebylo projevení souhlasu s použitelným právem ve smyslu čl. 10 odst. 1 přiměřeným účinkem chování smluvní strany?

                           3.

                           V případě, že se – v souladu s čl. 10 odst. 2 nařízení č. 593/2008 – kterákoli smluvní strana za účelem zjištění, že neprojevila souhlas, odvolá na právo země svého obvyklého bydliště, musí vzít soud členského státu v úvahu právo země obvyklého bydliště této strany v tom smyslu, že na základě práva této země a s ohledem na zmíněné „okolnosti“ nepředstavuje souhlas této strany s právem určeným ve smlouvě přiměřené chování?

                                       3.1.

                                       Má se v takovémto případě mít za to, že je v rozporu s právem Společenství takový výklad uplatněný soudem členského státu, podle něhož přezkum „okolností“ za účelem určení, zda je přiměřené předpokládat, že nebyl projeven souhlas, zahrnuje okolnosti uzavření smlouvy, předmět smlouvy a plnění smlouvy?

               II –

               V souvislosti s nařízením Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (Brusel I (2)) (dále jen „nařízení č. 44/2001“):

                           1.

                           Je v rozporu s čl. 23 odst. 1 nařízení č. 44/2001 výklad uplatněný soudem členského státu, podle něhož je nezbytné jmenovat konkrétní soud, nebo – s ohledem na bod 14 výše uvedeného nařízení – postačuje, pokud lze vůli nebo záměr smluvních stran jednoznačně vyvodit ze znění smlouvy?

                                       1.1

                                       Je v souladu s čl. 23 odst. 1 nařízení č. 44/2001 výklad uplatněný soudem členského státu, podle něhož je ustanovení o soudní příslušnosti, které je obsaženo v obecných smluvních podmínkách jedné ze smluvních stran a jejímž prostřednictvím smluvní strany stanovily, že veškeré spory přímo nebo nepřímo se týkající platnosti, plnění nebo ukončení objednávky, které nebudou smluvní strany moci smírně vyřešit, podléhají výlučné a konečné jurisdikci soudů ve městě určitého členského státu – konkrétně soudů v Paříži –, dostatečně přesné, neboť z jeho znění lze jednoznačně vyvodit – s ohledem na bod 14 odůvodnění zmíněného nařízení – vůli nebo záměr smluvních stran ohledně určení tohoto členského státu?

      (1)  Úř. věst. L 177, s. 6.

      (2)  Úř. věst. L 12, s. 1.


title: Věc T-248/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 16. října 2013 — Itálie v. Komise ( „Jazykový režim — Oznámení o otevřeném výběrovém řízení na místa administrátorů — Výběr druhého jazyka ze tří jazyků — Nařízení č. 1 — Článek 1d odst. 1, čl. 27 první pododstavec, a čl. 28 písm. f) služebního řádu — Článek 1 odst. 1 písm. f) přílohy III služebního řádu — Povinnost uvést odůvodnění — Zásada zákazu diskriminace“ )

text:
               30.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 352/11

         Rozsudek Tribunálu ze dne 16. října 2013 — Itálie v. Komise
   (Věc T-248/10) (1)

   (Jazykový režim - Oznámení o otevřeném výběrovém řízení na místa administrátorů - Výběr druhého jazyka ze tří jazyků - Nařízení č. 1 - Článek 1d odst. 1, čl. 27 první pododstavec, a čl. 28 písm. f) služebního řádu - Článek 1 odst. 1 písm. f) přílohy III služebního řádu - Povinnost uvést odůvodnění - Zásada zákazu diskriminace)
   2013/C 352/19
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Italská republika (zástupci: G. Palmieri, zmocněnkyně, ve spolupráci P. Gentilim, avvocato dello Stato)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně J. Currall, J. Baquero Cruz a B. Eggers, poté J. Currall a G. Gattinara, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení oznámení o otevřeném výběrovém řízení EPSO/AD/177/10 na vytvoření seznamu kandidátů vhodných k přijetí na místa administrátorů (AD 5) v oblastech evropská veřejná správa, právo, ekonomie, audit a informační a komunikační technologie (IKT) (Úř. věst. 2010, C 64 A, s 1)

      Výrok rozsudku

               1)

               Oznámení o otevřeném výběrovém řízení EPSO/AD/177/10 na vytvoření seznamu kandidátů vhodných k přijetí na místa administrátorů (AD 5) v oblastech evropská veřejná správa, právo, ekonomie, audit a informační a komunikační technologie (IKT) se zrušuje.

               2)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Italskou republikou.

      (1)  Úř. věst. C 209, 31.7.2010.


title: Rozsudek Soudu ze dne 25. dubna 2012 ve věci E-13/11 – Granville Establishment v. Volker Anhalt, Melanie Anhalt a Jasmin Barbaro, rozená Anhalt (Dohody o soudní příslušnosti – svoboda poskytovat a přijímat služby – diskriminace z důvodu státní příslušnosti – odůvodnění – prostředky nápravy v případě porušení práva EHP)

text:
               29.11.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 369/12

         ROZSUDEK SOUDU
   ze dne 25. dubna 2012
   ve věci E-13/11
   Granville Establishment v. Volker Anhalt, Melanie Anhalt a Jasmin Barbaro, rozená Anhalt
   (Dohody o soudní příslušnosti – svoboda poskytovat a přijímat služby – diskriminace z důvodu státní příslušnosti – odůvodnění – prostředky nápravy v případě porušení práva EHP)
   2012/C 369/10
   Ve věci E-13/11 Granville Establishment v. Volker Anhalt, Melanie Anhalt a Jasmin Barbaro, rozená Anhalt – ŽÁDOST k Soudu podle článku 34 Dohody mezi státy ESVO o zřízení Kontrolního úřadu a Soudního dvora podaná soudem Fürstliches Landgericht (knížecí zemský soud), Lichtenštejnsko, ve věci výkladu článků 4 a 36 Dohody o Evropském hospodářském prostoru, pokud jde o lichtenštejnský zákon o soudní příslušnosti, Soudní dvůr ve složení Carl Baudenbacher, předseda, Per Christiansen a Páll Hreinsson (soudce-zpravodaj), soudci, vynesl dne 25. dubna 2012 rozsudek, jehož výrok zní:

               —

               Podle článku 36 Dohody o EHP je nepřípustné takové ustanovení vnitrostátního práva, jakým je § 53a odst. 1 zákona o soudní příslušnosti a které omezuje na státní příslušníky právo nebýt žalován v zahraničí na základě dohody o soudní příslušnosti v případě, že tato dohoda není veřejně zaznamenána.

               —

               Je věcí vnitrostátního soudu, aby v rámci možností vyložil a uplatnil příslušná ustanovení vnitrostátního práva takovým způsobem, aby bylo možno řádně napravit důsledky porušení práva EHP. V této souvislosti je na vnitrostátním soudu, aby určil, zdali lze pro účely výkladu v souladu s právem EHP uplatnit ustanovení zákona o státní příslušnosti či jiné vnitrostátní předpisy.


title: Věc T-47/02: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 21. června 2006 – Danzer v. Rada ( Právo obchodních společností — Směrnice 68/151/EHS a 78/660/EHS — Zveřejňování ročních účetních závěrek — Ochrana obchodního tajemství — Porušení základních práv — Právní základ — Žaloba na náhradu škody — Nepřípustnost )

text:
               12.8.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 190/17

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 21. června 2006 – Danzer v. Rada
   (Věc T-47/02) (1)

   („Právo obchodních společností - Směrnice 68/151/EHS a 78/660/EHS - Zveřejňování ročních účetních závěrek - Ochrana obchodního tajemství - Porušení základních práv - Právní základ - Žaloba na náhradu škody - Nepřípustnost“)
   (2006/C 190/28)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobci: Manfred Danzer a Hannelore Danzer (Linz, Rakousko) (zástupci: původně J. Hintermayr, M. Krüger, F. Haunschmidt, G. Minichmayr a P. Burgstaller, poté J. Hintermayr, F. Haunschmidt, G. Minichmayr, P. Burgstaller, G. Tusek, T. Riedler a C. Hadeyer, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: M. Giorgi Fort a M. Bauer, zmocněnci)
   Předmět věci
   Jednak návrh na náhradu škody podle článku 288 ES, směřující k nápravě škody údajně utrpěné žalobci z důvodu povinnosti zveřejňovat určité informace v ročních účetních závěrkách společností, jejichž jsou jednateli, přičemž tato povinnost vyplývá z čl. 2 odst. 1 písm. f) první směrnice Rady 68/151/EHS ze dne 9. března 1968 o koordinaci ochranných opatření, která jsou na ochranu zájmů společníků a třetích osob vyžadována v členských státech od společností ve smyslu čl. 58 druhého pododstavce Smlouvy o EHS (později čl. 58 druhý pododstavec Smlouvy o ES, nyní čl. 48 druhý pododstavec ES), za účelem dosažení rovnocennosti těchto opatření (Úř. věst. L 65, s. 8; Zvl. vyd. 17/01, s. 3) a článku 47 čtvrté směrnice Rady 78/660/EHS ze dne 25. července 1978, založené na čl. 54 odst. 3 písm. g) Smlouvy o EHS [později čl 54 odst. 3 písm. g) Smlouvy o ES, nyní po změně čl. 44 odst. 2 písm. g) ES], o ročních účetních závěrkách některých forem společností (Úř. věst. L 222, s. 11; Zvl. vyd. 17/01, s. 21) a jednak návrh na určení neplatnosti výše uvedených ustanovení.
   Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Žalobci ponesou vlastní náklady, jakož i náklady řízení vynaložené Radou.

      (1)  Úř. věst. C 109, 4.5.2002.


title: Rozsudek Soudního dvora ze dne 10. listopadu 2014 ve věci E-9/14 – Otto Kaufmann AG (Přípustnost – výměna informací o odsouzení právnických osob – volný pohyb služeb – svoboda usazování – směrnice 2004/18/ES – směrnice 2006/123/ES)

text:
               4.6.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 183/6

         ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
   ze dne 10. listopadu 2014
   ve věci E-9/14
   Otto Kaufmann AG
   (Přípustnost – výměna informací o odsouzení právnických osob – volný pohyb služeb – svoboda usazování – směrnice 2004/18/ES – směrnice 2006/123/ES)
   (2015/C 183/07)
   Ve věci E-9/14, Otto Kaufmann AG – ŽÁDOST k Soudnímu dvoru podle článku 34 Dohody mezi státy ESVO o zřízení Kontrolního úřadu a Soudního dvora, kterou podal knížecí soud Lichtenštejnského knížectví (Fürstliches Landgericht des Fürstentums Liechtenstein) a která se týká výkladu práva EHP, pokud jde o záznamy odsouzení v trestních věcech u právnických osob, vynesl Soudní dvůr ve složení Carl Baudenbacher, předseda, Per Christiansen (soudce-zpravodaj) a Páll Hreinsson, soudci, dne 10. listopadu 2014 rozsudek, jehož výrok zní:
   Články 31 a 36 Dohody o EHP nevyžadují, aby se v případě právnických osob zaznamenávala odsouzení v trestních věcech. Některá ustanovení, jako je např. článek 45 směrnice 2004/18/ES a článek 33 směrnice 2006/123/ES, mohou vyžadovat, aby státy EHP poskytovaly na vyžádání jiného státu EHP informace týkající se odsouzení v souvislosti se způsobilostí nebo profesní spolehlivostí právnických osob. Tyto směrnice však ponechávají úpravu uchovávání příslušných informací a nakládání s nimi na vnitrostátním právu.