title: Věc C-460/21: Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 7. února 2022 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) – Portugalsko) – Vapo Atlantic SA v. Autoridade Tributária e Aduaneira („Řízení o předběžné otázce – Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora – Spotřební daně – Směrnice 2008/118/ES – Článek 1 odst. 2 – Výběr dalších nepřímých daní ze zvláštních – ‚Zvláštní důvody‘ – Pojem – Financování veřejnoprávního podniku, který je držitelem koncese na vnitrostátní silniční síť – Cíle snížení nehodovosti a environmentální udržitelnosti – Čistě rozpočtový důvod – Odmítnutí vrátit daň založené na bezdůvodném obohacení – Podmínky“)

text:
               28.3.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/5

      Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 7. února 2022 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) – Portugalsko) – Vapo Atlantic SA v. Autoridade Tributária e Aduaneira
      (Věc C-460/21) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora - Spotřební daně - Směrnice 2008/118/ES - Článek 1 odst. 2 - Výběr dalších nepřímých daní ze zvláštních - ‚Zvláštní důvody‘ - Pojem - Financování veřejnoprávního podniku, který je držitelem koncese na vnitrostátní silniční síť - Cíle snížení nehodovosti a environmentální udržitelnosti - Čistě rozpočtový důvod - Odmítnutí vrátit daň založené na bezdůvodném obohacení - Podmínky“)
      (2022/C 138/05)
      Jednací jazyk: portugalština

         Předkládající soud

      Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD)

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: Vapo Atlantic SA

         Žalovaná: Autoridade Tributária e Aduaneira

         Výrok

      Usnesením Soudního dvora ze dne 7. dubna 2022 Soudní dvůr (osmý senát) rozhodl:

                  1)

                  Článek 1 odst. 2 směrnice Rady 2008/118/ES ze dne 16. prosince 2008 o obecné úpravě spotřebních daní a o zrušení směrnice 92/12/EHS musí být vykládán v tom smyslu, že poplatek, z něhož jsou příjmy obecně určeny veřejnoprávnímu podniku, který je držitelem koncese na vnitrostátní silniční síť, a jehož struktura nenaznačuje žádný úmysl odradit od spotřeby hlavních pohonných hmot v silniční dopravě, není vybírán ze „zvláštních důvodů“ ve smyslu tohoto ustanovení.

                  2)

                  Unijní právo musí být vykládáno v tom smyslu, že brání tomu, aby vnitrostátní orgány mohly odůvodnit své odmítnutí vrátit nepřímý poplatek, který je v rozporu se směrnicí 2008/118, tím, že předpokládají přenesení tohoto poplatku na třetí osoby, a tudíž bezdůvodné obohacení osoby povinné k poplatku.

         (1)  Datum doručení: 26.7.2021.


title: Věc C-829/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hessischer Verwaltungsgerichtshof (Německo) dne 24. prosince 2021 – TE, RU, zastoupená zákonnou zástupkyní TE v. Stadt Frankfurt am Main

text:
               28.3.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/16

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hessischer Verwaltungsgerichtshof (Německo) dne 24. prosince 2021 – TE, RU, zastoupená zákonnou zástupkyní TE v. Stadt Frankfurt am Main
      (Věc C-829/21)
      (2022/C 138/18)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Hessischer Verwaltungsgerichtshof

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: TE, RU, zastoupená zákonnou zástupkyní TE

         Žalovaný: Stadt Frankfurt am Main

         Předběžné otázky

                  1.

                  Je § 38a odst. 1 Aufenthaltsgesetz (AufenthG), který musí být podle vnitrostátního práva vykládán v tom smyslu, že migrující dlouhodobě pobývající rezident musí mít i v okamžiku prodloužení svého povolení k pobytu právní postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta v prvním členském státě, slučitelný s ustanoveními článku 14 a násl. směrnice 2003/109/ES (1), které pouze stanoví, že dlouhodobě pobývající rezident získá právo pobytu na území jiných členských států než je členský stát, který mu přiznal právní postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta, na období delší tří měsíců za předpokladu splnění ostatních podmínek stanovených v kapitole III této směrnice?

                  2.

                  Je cizinecký úřad podle ustanovení článku 14 a násl. směrnice 2003/109 oprávněn při rozhodování o žádosti o prodloužení podle § 38a odst. 1 AufenthG, jestliže jsou splněny ostatní podmínky pro časově omezené prodloužení a cizinec má zejména stálé a pravidelné příjmy, konstatovat, že cizinec mezitím, tedy po přemístění se do druhého členského státu, pozbyl svého právního postavení v prvním členském státě podle čl. 9 odst. 4 druhého pododstavce směrnice 2003/109/ES, a že tedy jeho nárok zanikl? Je relevantním datem rozhodnutí datum posledního úředního resp. posledního soudního rozhodnutí?

                  3.

                  V případě záporné odpovědi na první a druhou otázku:
                  Nese dlouhodobě pobývající rezident důkazní břemeno ohledně skutečnosti, že jeho právo pobytu jako dlouhodobě pobývajícího rezidenta v prvním členském státě nezaniklo?
                  V případě záporné odpovědi: Je vnitrostátní soud nebo vnitrostátní orgán oprávněn zkoumat, zda povolení k pobytu, které bylo dlouhodobě pobývajícímu rezidentovi uděleno na neomezenou dobu, zaniklo, nebo by to bylo v rozporu se zásadou vzájemného uznávání úředních rozhodnutí, která je zakotvena v unijním právu?

                  4.

                  Může být státní příslušnici třetí země, jíž bylo vydáno časově neomezené povolení k pobytu pro dlouhodobě pobývající rezidenty, která do Německa přicestovala z Itálie a má stálé a pravidelné příjmy, vytýkáno, že neprokázala přiměřené ubytování, ačkoliv Německo nevyužilo oprávnění podle čl. 15 odst. 4 druhého pododstavce směrnice 2003/109 a umístění do sociálního bytu bylo nezbytné jen z toho důvodu, že do doby, než získá povolení k pobytu podle § 38a AufenthG, jí nejsou vypláceny přídavky na děti?

         (1)  Směrnice Rady 2003/109/ES ze dne 25. listopadu 2003 o právním postavení státních příslušníků třetích zemí, kteří jsou dlouhodobě pobývajícími rezidenty (Úř. věst. 2004, L 16, s. 44).


title: Věc C-745/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank den Haag, místo jednání Zwolle (Nizozemsko) dne 2. prosince 2021 – L.G. v. Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

text:
               28.3.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/5

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank den Haag, místo jednání Zwolle (Nizozemsko) dne 2. prosince 2021 – L.G. v. Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid
      (Věc C-745/21)
      (2022/C 138/06)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      Rechtbank den Haag, místo jednání Zwolle

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: L.G.

         Žalovaný: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

         Předběžné otázky

                  1)

                  Brání unijní právo tomu, aby při určování členského státu příslušného k posouzení žádosti o azyl měl podle vnitrostátní právní úpravy samostatnou relevanci nejlepší zájem dítěte, které žadatelka v době podání žádosti čekala?

                  2)

                              a.

                              Brání čl. 16 odst. 1 dublinského nařízení (1) použití tohoto ustanovení v případě, kdy se jedná o manžela žadatelky, který má legální pobyt v členském státě, jemuž je žádost určena?

                              b.

                              Pokud ne: založilo těhotenství žadatelky závislost ve smyslu tohoto ustanovení ve vztahu k manželovi, s nímž čekala dítě?

                  3)

                  Nebrání-li právo Unie tomu, aby měl podle vnitrostátní právní úpravy při určování členského státu příslušného k posouzení žádosti o azyl samostatnou relevanci nejlepší zájem nenarozeného dítěte, lze čl. 16 odst. 1 dublinského nařízení použít na vztah mezi nenarozeným dítětem a otcem tohoto nenarozeného dítěte, který legálně pobývá v členském státě, jemuž je žádost určena?

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 604/2013 ze dne 26. června 2013 , kterým se stanoví kritéria a postupy pro určení členského státu příslušného k posuzování žádosti o mezinárodní ochranu podané státním příslušníkem třetí země nebo osobou bez státní příslušnosti v některém z členských států (Úř. věst. L 180, 29.6.2013, s. 31).


title: Věc T-36/22: Žaloba podaná dne 19. ledna 2022 – Romedor Pharma v. EUIPO – Perfect Care Distribution (PERFECT FARMA CERVIRON)

text:
               28.3.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/23

      Žaloba podaná dne 19. ledna 2022 – Romedor Pharma v. EUIPO – Perfect Care Distribution (PERFECT FARMA CERVIRON)
      (Věc T-36/22)
      (2022/C 138/27)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: rumunština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Romedor Pharma SRL (Focşani, Rumunsko) (zástupkyně: E. Dicu, advokátka)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Perfect Care Distribution (Bukurešť, Rumunsko)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitelka sporné ochranné známky: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem

         Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie PERFECT FARMA CERVIRON – Ochranná známka Evropské unie č. 10 864 511

         Řízení před EUIPO: Řízení o zrušení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 17. listopadu 2021, ve věci R 522/2021 2

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  vyhověl žalobě, tak jak je formulovaná a odůvodněná;

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí a v důsledku toho vyhověl návrhu na zrušení ochranné známky Evropské unie č. 10 864 511

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení ustanovení čl. 60 odst. 1 písm. c) ve spojení s čl. 8 odst. 4 nařízení Evropského parlamentu a Rady č. 2017/1001


title: Věc C-760/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgericht Wien (Rakousko) dne 10. prosince 2021 – Kwizda Pharma GmbH

text:
               28.3.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/6

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgericht Wien (Rakousko) dne 10. prosince 2021 – Kwizda Pharma GmbH
      (Věc C-760/21)
      (2022/C 138/07)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Verwaltungsgericht Wien

         Účastníci původního řízení

         Stěžovatelka: Kwizda Pharma GmbH

         Dotčený orgán: Landeshauptmann von Wien

         Předběžné otázky

      Verwaltungsgericht Wien předkládá Soudnímu dvoru k výkladu nařízení (EU) č. 609/2013 (1) a směrnice 2002/46/ES (2) následující otázky:

                  1a)

                  Má-li být produkt označen za potravinu pro zvláštní lékařské účely, musí být prokazatelně způsobilý dosahovat slibovaných výsledků specifických pro určité onemocnění nebo obtíže výlučně v rámci řízené dietní výživy zdravotně indikované tímto onemocněním nebo těmito obtížemi s ohledem na požadavky těchto obtíží nebo onemocnění týkající se přísunu živin?

                  1b)

                  Jedná se v této souvislosti o řízenou dietní výživu výlučně pouze v případě, že osoba změní svůj způsob stravování tak, že přijímá jiné nebo doplňkové živiny k těm, které tělo přijímá prostřednictvím trávení?

                  1c)

                  Je pro označení za potravinu pro zvláštní lékařské účely rovněž nezbytné, aby obtíže nebo onemocnění, pro něž je produkt určen, vyžadovalo řízenou dietní výživu v tom smyslu, že pacient přijímá živiny obsažené v produktu, které prostřednictvím normální stravy není schopen přijímat?

                  1d)

                  Musí potravina pro zvláštní lékařské účely plnit svůj terapeutický účinek výlučně tím, že obsahuje všechny nebo některé živiny, které nelze prostřednictví běžné výživy přijímat, pro pacienta jsou však nezbytně nutné nebo potřebné pro zachování jeho životních funkcí?

            V případě záporné odpovědi: Jakého druhu musí být látky obsažené v produktu, aby splnily požadavky stanovené pro potravinu pro zvláštní lékařské účely?

                  2a)

                  Vylučuje klasifikace produktu jako doplňku stravy, aby tento produkt byl klasifikován rovněž jako potravina pro zvláštní lékařské účely?

                  2b)

                  V případě záporné odpovědi: Podle jakých kritérií je nutno určit, že určitý doplněk stravy nelze označit za potravinu pro zvláštní lékařské účely?

                  2c)

                  Může se „řízená dietní výživa“ ve smyslu čl. 2 odst. 2 písm. g) nařízení č. 609/2013 vyčerpat rovněž používáním „doplňků stravy“ ve smyslu směrnice 2002/46/ES o sbližování právních předpisů členských států týkajících se doplňků stravy?

                  2d)

                  Stane se potravina již tehdy potravinou pro zvláštní lékařské účely, jestliže obsahuje živiny, které lze přijímat rovněž prostřednictvím doplňků stravy nebo jiných potravin, které však mají s ohledem na určité onemocnění nebo určité obtíže specifické složení?

                  3)

                  Na základě jakých kritérií se léčivý přípravek liší od potraviny pro zvláštní lékařské účely nebo na základě jakých kritérií je nutné je od sebe rozlišit?

                  4)

                  Musí být podmínka stanovená v čl. 2 odst. 2 písm. g) nařízení č. 609/2013, podle níž musí látky rozhodující pro označení za potravinu pro zvláštní lékařské účely vyvolávat své účinky v rámci řízené dietní výživy, které nelze dosáhnout pouze změnou normální stravy, vykládána v tom smyslu, že pacient, v souvislosti s jehož onemocněním nebo obtížemi je potravina pro zvláštní lékařské účely uváděna na trh, není schopen dostatečně pokrýt svou potřebu živin konzumací běžně dostupných potravin?

                  5a)

                  Je výraz „jejichž řízené dietní výživy nelze dosáhnout pouze změnou normální stravy“ v čl. 2 odst. 2 písm. g) nařízení č. 609/2013 relativní v tom smyslu, že ze splnění této podmínky je nutné vycházet i v případě, že příjmu živin nezbytného s ohledem na příslušné onemocnění nebo obtíže lze s běžně dostupnými potravinami (zejména doplňky stravy) dosáhnout pouze s vynaložením zvláštního úsilí?

                  5b)

                  V případě kladné odpovědi, podle jakých kritérií je nutno určit, zda úsilí spojené s konzumací běžně dostupných potravin splňuje podmínku „jejichž řízené dietní výživy nelze dosáhnout pouze změnou normální stravy“ stanovenou v čl. 2 odst. 2 písm. g) nařízení č. 609/2013? Je nutné ze splnění tohoto znaku skutkové podstaty vycházet zejména již tehdy, kdy by pacient musel užívat odděleně několik běžně dostupných doplňků stravy?

                  6a)

                  Co se rozumí živinou ve smyslu čl. 2 odst. 2 písm. g) nařízení č. 609/2013?

                  6b)

                  Podle jakých kritérií se stanoví, zda určitá látka obsažená v produktu je živinou ve smyslu čl. 2 odst. 2 písm. g) nařízení č. 609/2013?

                  7a)

                  Je podmínka stanovená v čl. 2 odst. 2 písm. g) nařízení č. 609/2013 „k použití pod lékařským dohledem“ splněna již tím, že tento produkt je prodáván v lékárně, aniž je třeba předchozího lékařského předpisu?

                  7b)

                  Podle jakých kritérií se stanoví, zda je s ohledem na určitý produkt splněna podmínka použití pod lékařským dohledem ve smyslu čl. 2 odst. 2 písm. g) nařízení č. 609/2013?

                  7c)

                  Jaký důsledek má případná okolnost, že tato podmínka použití pod lékařským dohledem ve smyslu čl. 2 odst. 2 písm. g) nařízení č. 609/2013 není v konkrétním případě resp. dokonce obecně splněna?

                  8a)

                  Je nutné z existence potraviny pro zvláštní lékařské účely vycházet pouze v případě, že ji nelze bez tohoto lékařského dohledu používat?

                  8b)

                  V případě kladné odpovědi, podle jakých kritérií je nutno stanovit, zda lze potravinu používat i bez lékařského dohledu?

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 609/2013 ze dne 12. června 2013 o potravinách určených pro kojence a malé děti, potravinách pro zvláštní lékařské účely a náhradě celodenní stravy pro regulaci hmotnosti a o zrušení směrnice Rady 92/52/EHS, směrnic Komise 96/8/ES, 1999/21/ES, 2006/125/ES a 2006/141/ES, směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/39/ES a nařízení Komise (ES) č. 41/2009 a (ES) č. 953/2009 (Úř. věst. 2013, L 181, s. 35).

         (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/46/ES ze dne 10. června 2002 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se doplňků stravy (Úř. věst. 2002, L 183, s. 51; Zvl. vyd. 13/29, s. 490).


title: Věc C-833/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Audiencia Nacional (Španělsko) dne 31. prosince 2021 – Endesa Generación S.A.U v. Tribunal Económico Administrativo Central

text:
               28.3.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/17

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Audiencia Nacional (Španělsko) dne 31. prosince 2021 – Endesa Generación S.A.U v. Tribunal Económico Administrativo Central
      (Věc C-833/21)
      (2022/C 138/19)
      Jednací jazyk: španělština

         Předkládající soud

      Audiencia Nacional

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Endesa Generación S.A.U

         Žalovaný: Tribunal Económico Administrativo Central

         Předběžné otázky

                  1)

                  Je španělská vnitrostátní právní úprava, která zavádí daň z uhlí používaného k výrobě elektřiny, slučitelná s čl. 14 odst. 1 písm. a) směrnice 2003/96/ES (1), když navzdory prohlášení, že jejím cílem je ochrana životního prostředí, není tento cíl zohledněn ve struktuře daně a výnosy jsou použity na financování nákladů elektroenergetické soustavy?

                  2)

                  Lze mít za to, že environmentální cíl se projevuje ve struktuře daně, na základě skutečnosti, že sazby daně jsou stanoveny ve vztahu k výhřevnosti uhlí použitého při výrobě elektřiny?

                  3)

                  Je environmentálního účelu dosaženo pouhou skutečností, že jsou stanoveny daně na určité neobnovitelné energetické produkty a používání energetických produktů, které jsou považovány za méně škodlivé pro životní prostředí, zdanění nepodléhá?

         (1)  Směrnice Rady 2003/96/ES ze dne 27. října 2003, kterou se mění struktura rámcových předpisů Společenství o zdanění energetických produktů a elektřiny (Úř. věst. 2003, L 283, s. 51; Zvl. vyd. 09/01, s. 405).


title: Věc T-37/22: Žaloba podaná dne 19. ledna 2022 – Romedor Pharma v. EUIPO – Perfect Care Distribution (Cerviron)

text:
               28.3.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/24

      Žaloba podaná dne 19. ledna 2022 – Romedor Pharma v. EUIPO – Perfect Care Distribution (Cerviron)
      (Věc T-37/22)
      (2022/C 138/28)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: rumunština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Romedor Pharma SRL (Focşani, Rumunsko) (zástupkyně: E. Dicu, advokátka)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Perfect Care Distribution (Bukurešť, Rumunsko)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitelka sporné ochranné známky: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem

         Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie CERVIRON – Ochranná známka Evropské unie č. 18 100 664

         Řízení před EUIPO: Řízení o zrušení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 17. listopadu 2021, ve věci R 520/2021 2

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  vyhověl žalobě, tak jak je formulovaná a odůvodněná;

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí a v důsledku toho vyhověl návrhu na zrušení ochranné známky Evropské unie č. 18 100 664

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení ustanovení čl. 60 odst. 1 písm. c) ve spojení s čl. 8 odst. 4 nařízení Evropského parlamentu a Rady č. 2017/1001


title: Věc C-30/22: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Administrativen sad Veliko Tarnovo (Bulharsko) dne 12. ledna 2022 – DV v. Direktor na Teritorialno podelenie na Nacionalnia osiguritelen institut – Veliko Tarnovo

text:
               28.3.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/18

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Administrativen sad Veliko Tarnovo (Bulharsko) dne 12. ledna 2022 – DV v. Direktor na Teritorialno podelenie na Nacionalnia osiguritelen institut – Veliko Tarnovo
      (Věc C-30/22)
      (2022/C 138/21)
      Jednací jazyk: bulharština

         Předkládající soud

      Administrativen sad Veliko Tarnovo

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: DV

         Žalovaný: Direktor na Teritorialno podelenie na Nacionalnia osiguritelen institut-Veliko Tarnovo

         Předběžné otázky

                  1)

                  Musí být ustanovení čl. 30 odst. 2 Dohody o vystoupení Spojeného království Velké Británie a Severního Irska z Evropské unie a Evropského společenství pro atomovou energii ve spojení s jejím čl. 30 odst. 1 písm. a) vykládáno v tom smyslu, že osoby uvedené v druhém ustanovení jsou zahrnuty do osobní působnosti čl. 31 odst. 1 Dohody, pokud byly po celé přechodné období bez přerušení státními příslušníky členského státu a současně se na ně vztahovaly právní předpisy Spojeného království, nebo musí být vykládáno v tom smyslu, že na osoby podle čl. 30 odst. 1 písm. a) Dohody se čl. 31 odst. 1 vztahuje pouze v případě, že na konci přechodného období nebo po jeho skončení vykonávají práci ve Spojeném království jako zaměstnanci?

                  2)

                  Musí být ustanovení čl. 30 odst. 2 Dohody ve spojení s jejím čl. 30 odst. 1 písm. c) vykládáno v tom smyslu, že osoby uvedené ve druhém ustanovení jsou do působnosti čl. 31 odst. 1 zahrnuty v případě, že jako občané Unie pobývaly po celé přechodné období bez přerušení ve Spojeném království a současně se na ně po celé přechodné období až do jeho konce vztahovaly právní předpisy pouze jednoho členského státu, nebo musí být vykládány v tom smyslu, že osoby podle čl. 30 odst. 1 písm. c) nejsou zahrnuty do působnosti čl. 31 odst. 1 v případě, že po skončení přechodného období již ve Spojeném království nepobývaly?

                  3)

                  V případě, že z výkladu ustanovení čl. 30 odst. 2 Dohody ve spojení s jejím čl. 30 odst. 1 písm. a) a c) vyplývá, že se tato ustanovení na skutkové okolnosti původního řízení nepoužijí, protože občan Unie po skončení přechodného období již na daném území nepobýval, musí být ustanovení čl. 30 odst. 4 ve spojení s odst. 3 Dohody vykládáno v tom smyslu, že osoby, které pobývají nebo pracují v hostitelském státě nebo ve státě výkonu práce již nejsou zahrnuty do působnosti ustanovení čl. 30 odst. 1, pokud jejich právní vztahy jako zaměstnaných osob (zaměstnanců) byly ukončeny a tyto osoby v důsledku toho pozbyly své právo pobytu a stát výkonu práce resp. hostitelský stát po skončení přechodného období opustily, nebo musí být vykládány v tom smyslu, že omezení stanovené v čl. 30 odst. 4 se týká práva pobytu a práva na zaměstnání, která byla vykonávána po skončení přechodného období, aniž je relevantní, kdy tato práva zanikla, pokud po skončení přechodného období ještě existovala?


title: Věc C-16/22: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberlandesgericht Graz (Rakousko) dne 6. ledna 2022 – Staatsanwaltschaft Graz v. MS

text:
               28.3.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/17

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberlandesgericht Graz (Rakousko) dne 6. ledna 2022 – Staatsanwaltschaft Graz v. MS
      (Věc C-16/22)
      (2022/C 138/20)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Oberlandesgericht Graz

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatel: Staatsanwaltschaft Graz

         Odpůrkyně: MS

         Další účastník řízení: Finanzamt für Steuerstrafsachen und Steuerfahndung Düsseldorf

         Předběžná otázka

      Mají být čl. 1 odst. 1 první věta a čl. 2 písm. c) bod i) směrnice 2014/41/EU (1) vykládány v tom smyslu, že za „justiční orgán“ a „vydávající orgán“ ve smyslu těchto ustanovení je třeba považovat také německý finanční úřad pro daňové trestní věci a daňové vyšetřování, který je podle vnitrostátních předpisů oprávněn vykonávat ve vztahu k určitým trestným činům práva a povinnosti státního zastupitelství?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/41/EU ze dne 3. dubna 2014 o evropském vyšetřovacím příkazu v trestních věcech (Úř. věst. 2014, L 130, s. 1).


title: Věc C-186/18: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 14. října 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Supremo – Španělsko) – José Cánovas Pardo SL v. Club de Variedades Vegetales Protegidas („Řízení o předběžné otázce – Odrůdová práva Společenství – Nařízení (ES) č. 2100/94 – Článek 96 – Výpočet lhůty pro promlčení nároků uvedených v článcích 94 a 95 – Začátek běhu lhůty – Den udělení odrůdového práva Společenství, jakož i den, ke kterému se držitel dověděl o úkonu a o totožnosti odpovědné strany – Den ukončení dotyčného jednání – Následné úkony – Pokračující úkony – Omezení na úkony provedené před více než třemi lety“)

text:
               13.12.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 502/2

      Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 14. října 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Supremo – Španělsko) – José Cánovas Pardo SL v. Club de Variedades Vegetales Protegidas
      (Věc C-186/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Odrůdová práva Společenství - Nařízení (ES) č. 2100/94 - Článek 96 - Výpočet lhůty pro promlčení nároků uvedených v článcích 94 a 95 - Začátek běhu lhůty - Den udělení odrůdového práva Společenství, jakož i den, ke kterému se držitel dověděl o úkonu a o totožnosti odpovědné strany - Den ukončení dotyčného jednání - Následné úkony - Pokračující úkony - Omezení na úkony provedené před více než třemi lety“)
      (2021/C 502/02)
      Jednací jazyk: španělština

         Předkládající soud

      Tribunal Supremo

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelka: José Cánovas Pardo SL

         Odpůrce: Club de Variedades Vegetales Protegidas

         Výrok

                  1)

                  Článek 96 nařízení Rady (ES) č. 2100/94 ze dne 27. července 1994 o odrůdových právech Společenství musí být vykládán v tom smyslu, že tříletá promlčecí lhůta, stanovená v tomto ustanovení pro nároky uvedené v článcích 94 a 95 tohoto nařízení, začíná běžet nezávisle na okolnosti, zda úkon porušující práva k chráněné odrůdě pokračoval, jakož i na dni, ke kterému byl uvedený úkon ukončen, ke dni, ke kterému bylo jednak s konečnou platností uděleno odrůdové právo Společenství a jednak se držitel odrůdového práva Společenství dověděl o existenci tohoto úkonu a o totožnosti odpovědné strany.

                  2)

                  Článek 96 nařízení č. 2100/94 musí být vykládán v tom smyslu, že jsou promlčeny pouze nároky uvedené v článcích 94 a 95 tohoto nařízení, které se týkají souboru úkonů porušujících práva k chráněné odrůdě, které byly uplatněny více než tři roky poté, co jednak bylo odrůdové právo Společenství s konečnou platností uděleno a jednak se držitel dověděl o existenci každého z úkonů, který je součásti tohoto souboru úkonů, posuzovaného individuálně, a o totožnosti odpovědné strany.

         (1)  Úř. věst. C 211, 18.6.2018.


title: Věc C-373/19: Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 21. října 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzhof – Německo) – Finanzamt München Abteilung III v. Dubrovin & Tröger GbR – Aquatics („Řízení o předběžné otázce – Daň z přidané hodnoty (DPH) – Směrnice 2006/112/ES – Článek 132 odst. 1 písm. i) a j) – Osvobození některých činností od daně ve veřejném zájmu – Výchova dětí a mládeže, školské nebo vysokoškolské vzdělávání – Školské nebo vysokoškolské vzdělávání – Základní kurzy plavání“)

text:
               13.12.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 502/3

      Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 21. října 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzhof – Německo) – Finanzamt München Abteilung III v. Dubrovin & Tröger GbR – Aquatics
      (Věc C-373/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Daň z přidané hodnoty (DPH) - Směrnice 2006/112/ES - Článek 132 odst. 1 písm. i) a j) - Osvobození některých činností od daně ve veřejném zájmu - Výchova dětí a mládeže, školské nebo vysokoškolské vzdělávání - Školské nebo vysokoškolské vzdělávání - Základní kurzy plavání“)
      (2021/C 502/03)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Bundesfinanzhof

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Finanzamt München Abteilung III

         Žalovaná: Dubrovin & Tröger GbR – Aquatics

         Výrok

      Pojem „školské nebo vysokoškolské vzdělávání“ ve smyslu čl. 132 odst. 1 písm. i) a j) směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty musí být vykládán v tom smyslu, že nezahrnuje výuku plavání poskytovanou plaveckou školou.

         (1)  Úř. věst. C 27, 27.1.2020.


title: Věc C-583/19 P: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 14. října 2021 – Belén Bernaldo de Quirós v. Evropská komise („Kasační opravný prostředek – Veřejná služba – Disciplinární řízení – Služební řád úředníků Evropské unie – Článek 3 příloha IX – Rozhodnutí Komise C(2004) 1588, kterým se stanoví obecná prováděcí ustanovení upravující vedení správních vyšetřování a disciplinárních řízení – Článek 4 odst. 4 – Správní vyšetřování – Výslech dotyčného úředníka – Zmocnění k provedení tohoto výslechu udělené Úřadu Komise pro vyšetřování a disciplinární opatření (IDOC) – Právo na obhajobu – Právo být vyslechnut“)

text:
               13.12.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 502/3

      Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 14. října 2021 – Belén Bernaldo de Quirós v. Evropská komise
      (Věc C-583/19 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Disciplinární řízení - Služební řád úředníků Evropské unie - Článek 3 příloha IX - Rozhodnutí Komise C(2004) 1588, kterým se stanoví obecná prováděcí ustanovení upravující vedení správních vyšetřování a disciplinárních řízení - Článek 4 odst. 4 - Správní vyšetřování - Výslech dotyčného úředníka - Zmocnění k provedení tohoto výslechu udělené Úřadu Komise pro vyšetřování a disciplinární opatření (IDOC) - Právo na obhajobu - Právo být vyslechnut“)
      (2021/C 502/04)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Belén Bernaldo de Quirós (zástupkyně: M. Casado García-Hirschfeld, advokátka)

         Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: B. Mongin a A.-C. Simon, zmocněnci)

         Výrok

                  1)

                  Kasační opravný prostředek se zamítá.

                  2)

                  Belén Bernaldo de Quirós se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 19, 20.1.2020.


title: Věc C-662/19 P: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 14. října 2021 – NRW. Bank v. Jednotný výbor pro řešení krizí (SRB), Rada Evropské unie, Evropská komise („Kasační opravný prostředek – Hospodářská a měnová unie – Bankovní unie – Ozdravné postupy a řešení krize úvěrových institucí a investičních podniků – Jednotný mechanismus pro řešení krizí úvěrových institucí a některých investičních podniků – Jednotný výbor pro řešení krizí (SRB) – Jednotný fond pro řešení krizí (SRF) – Stanovení příspěvku předem na rok 2016 – Žaloba na neplatnost – Lhůta k podání žaloby – Opožděnost – Napadnutelný akt – Potvrzující akt“)

text:
               13.12.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 502/4

      Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 14. října 2021 – NRW. Bank v. Jednotný výbor pro řešení krizí (SRB), Rada Evropské unie, Evropská komise
      (Věc C-662/19 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Hospodářská a měnová unie - Bankovní unie - Ozdravné postupy a řešení krize úvěrových institucí a investičních podniků - Jednotný mechanismus pro řešení krizí úvěrových institucí a některých investičních podniků - Jednotný výbor pro řešení krizí (SRB) - Jednotný fond pro řešení krizí (SRF) - Stanovení příspěvku předem na rok 2016 - Žaloba na neplatnost - Lhůta k podání žaloby - Opožděnost - Napadnutelný akt - Potvrzující akt“)
      (2021/C 502/05)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: NRW. Bank (zástupci: J. Seitz, J. Witte a D. Flore, Rechtsanwälte)

         Další účastníci řízení: Jednotný výbor pro řešení krizí (SRB) (zástupci: H. Ehlers, J. Kerlin a P. A. Messina, zmocněnci, ve spolupráci s B. Meyringem, S. Schelem, T. Klupschem a S. Ianc, Rechtsanwälte) Rada Evropské unie (zástupci: A. Sikora-Kalėda a M. J. Bauerschmidt, zmocněnci), Evropská komise (zástupci: původně D. Triantafyllou, K.-P. Wojcik a A. Steiblytė, poté D. Triantafyllou a A. Steiblytė, zmocněnci)

         Výrok

                  1)

                  Rozsudek Tribunálu Evropské unie ze dne 26. června 2019, NRW.Bank v. SRB (T-466/16, nezveřejněný, EU:T:2019:445), se zrušuje.

                  2)

                  Věc se vrací Tribunálu Evropské unie.

                  3)

                  O nákladech řízení bude rozhodnuto později.

         (1)  Úř. věst. C 399, 25.11.2019.


title: Věc C-683/19: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 14. října 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Supremo – Španělsko) – Viesgo Infraestructuras Energéticas SL v. Administración General del Estado a další („Řízení o předběžné otázce – Společná pravidla pro vnitřní trh s elektřinou – Směrnice 2009/72/ES – Článek 3 odst. 2 a 6 – Uložení povinností veřejné služby – Financování sociálního bonusu za účelem ochrany zranitelných zákazníků – Požadavek transparentnosti a zákazu diskriminace“)

text:
               13.12.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 502/4

      Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 14. října 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Supremo – Španělsko) – Viesgo Infraestructuras Energéticas SL v. Administración General del Estado a další
      (Věc C-683/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Společná pravidla pro vnitřní trh s elektřinou - Směrnice 2009/72/ES - Článek 3 odst. 2 a 6 - Uložení povinností veřejné služby - Financování sociálního bonusu za účelem ochrany zranitelných zákazníků - Požadavek transparentnosti a zákazu diskriminace“)
      (2021/C 502/06)
      Jednací jazyk: španělština

         Předkládající soud

      Tribunal Supremo

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Viesgo Infraestructuras Energéticas SL

         Žalovaní: Administración General del Estado, Iberdrola SA, Naturgy Energy Group SA, dříve Gas Natural SDG SA, EDP España SAU, dříve Hidroeléctrica del Cantábrico SA, CIDE Asociación de Distribuidores de Energía Eléctrica, Endesa SA, Agri-Energía SA, Navarro Generación SA, Electra del Cardener SA, Serviliano García SA, Energías de Benasque SL, Candín Energía SL, Cooperativa Eléctrica Benéfica Catralense, Cooperativa Valenciana, Eléctrica Vaquer SA, Hijos de José Bassols SA, Electra Aduriz SA, El Gas SA, Estabanell y Pahisa SA, Electra Caldense SA, Cooperativa Popular de Fluid Electric Camprodón SCCL, Fuciños Rivas SL, Electra del Maestrazgo SA

         Výrok

                  1)

                  Článek 3 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/72/ES ze dne 13. července 2009 o společných pravidlech pro vnitřní trh s elektřinou a o zrušení směrnice 2003/54/ES musí být vykládán v tom smyslu, že brání tomu, aby náklady na povinnost veřejné služby spočívající v dodávce elektrické energie za sníženou sazbu některým zranitelným zákazníkům nesly pouze mateřské společnosti skupin společností nebo případně společnosti, které současně vykonávají činnosti výroby, distribuce a prodeje elektrické energie, neboť toto kritérium, jež zvolil vnitrostátní zákonodárce, aby rozlišil mezi společnostmi, které musí nést tyto náklady, a těmi, které jsou od nich zcela osvobozeny, vede k rozdílnému zacházení s jednotlivými společnostmi působícími na tomto trhu, které není objektivně odůvodněné.

                  2)

                  Článek 3 odst. 2 směrnice 2009/72 musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání tomu, aby byl režim financování povinnosti veřejné služby spočívající v dodávce elektrické energie za sníženou sazbu některým zranitelným zákazníkům zaveden bez časového omezení a bez jakékoli náhrady.

         (1)  Úř. věst. C 423, 16.12.2019.


title: Věc C-824/19: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 21. října 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Varhoven administrativen sad – Bulharsko) – TC, UB v. Komisia za zashtita ot diskriminatsia, VA („Řízení o předběžné otázce – Sociální politika – Rovné zacházení v zaměstnání a povolání – Směrnice 2000/78/ES – Zákaz diskriminace na základě zdravotního postižení – Článek 2 odst. 2 písm. a) – Článek 4 odst. 1 – Článek 5 – Listina základních práv Evropské unie – Články 21 a 26 – Úmluva OSN o právech osob se zdravotním postižením – Funkce přísedícího v trestním řízení – Nevidomá osoba – Úplné vyloučení z účasti na trestních věcech“)

text:
               13.12.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 502/5

      Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 21. října 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Varhoven administrativen sad – Bulharsko) – TC, UB v. Komisia za zashtita ot diskriminatsia, VA
      (Věc C-824/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Sociální politika - Rovné zacházení v zaměstnání a povolání - Směrnice 2000/78/ES - Zákaz diskriminace na základě zdravotního postižení - Článek 2 odst. 2 písm. a) - Článek 4 odst. 1 - Článek 5 - Listina základních práv Evropské unie - Články 21 a 26 - Úmluva OSN o právech osob se zdravotním postižením - Funkce přísedícího v trestním řízení - Nevidomá osoba - Úplné vyloučení z účasti na trestních věcech“)
      (2021/C 502/07)
      Jednací jazyk: bulharština

         Předkládající soud

      Varhoven administrativen sad

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: TC, UB

         Žalované: Komisia za zashtita ot diskriminatsia, VA

         za přítomnosti: Varhovna administrativna prokuratura

         Výrok

      Článek 2 odst. 2 písm. a) a čl. 4 odst. 1 směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání, vykládané ve světle článků 21 a 26 Listiny základních práv Evropské unie, jakož i Úmluvy Organizace spojených národů o právech osob se zdravotním postižením, schválené jménem Evropského společenství rozhodnutím Rady 2010/48/ES ze dne 26. listopadu 2009, musí být vykládány v tom smyslu, že brání tomu, aby byla nevidomé osobě zcela upřena možnost vykonávat funkci přísedícího v trestním řízení.

         (1)  Úř. věst. C 27, 27.1.2020.


title: Věc C-825/19: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 21. října 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Thüringer Finanzgericht – Německo) – Beeren-, Wild-, Feinfrucht GmbH v. Hauptzollamt Erfurt („Řízení o předběžné otázce – Celní unie – Režim konečného užití – Následné povolení se zpětným účinkem – Nařízení (EU) č. 952/2013 – Celní kodex Unie – Článek 211 odst. 2 – Působnost ratione temporis – Podmínky – Nařízení (EHS) č. 2454/93 – Článek 294 odst. 2 – Rozsah“)

text:
               13.12.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 502/6

      Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 21. října 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Thüringer Finanzgericht – Německo) – Beeren-, Wild-, Feinfrucht GmbH v. Hauptzollamt Erfurt
      (Věc C-825/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Celní unie - Režim konečného užití - Následné povolení se zpětným účinkem - Nařízení (EU) č. 952/2013 - Celní kodex Unie - Článek 211 odst. 2 - Působnost ratione temporis - Podmínky - Nařízení (EHS) č. 2454/93 - Článek 294 odst. 2 - Rozsah“)
      (2021/C 502/08)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Thüringer Finanzgericht

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Beeren-, Wild-, Feinfrucht GmbH

         Žalovaný: Hauptzollamt Erfurt

         Výrok

                  1)

                  Článek 211 odst. 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 952/2013 ze dne 9. října 2013, kterým se stanoví celní kodex Unie, musí být vykládán v tom smyslu, že se nepoužije na žádost o obnovení povolení se zpětným účinkem podanou před 1. květnem 2016, tedy dnem, kdy se tento článek stal použitelným podle čl. 288 odst. 2 tohoto nařízení, i když bylo rozhodnutí o této žádosti přijato po tomto datu.

                  2)

                  Článek 294 odst. 2 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství, ve znění nařízení Komise (ES) č. 1602/2000 ze dne 24. července 2000, musí být vykládán v tom smyslu, že vydání nového povolení celními orgány se zpětným účinkem pro operace a zboží stejné povahy, jako jsou ty, které jsou předmětem původního povolení, nepodléhá podmínkám stanoveným v odstavci 3 tohoto článku.

         (1)  Úř. věst. C 77, 9.3.2020.


title: Věc C-29/20: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 14. října 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberlandesgericht Köln – Německo) – Biofa AG v. Sikma D. Vertriebs GmbH und Co. KG („Řízení o předběžné otázce – Nařízení (EU) č. 528/2012 – Článek 3 odst. 1 písm. a) a c) – Pojmy ‚biocidní přípravek‘ a ‚účinná látka‘ – Podmínky – Jiný způsob účinku než pouhé fyzické nebo mechanické působení – Článek 9 odst. 1 písm. a) – Schválení účinné látky – Účinky schválení“)

text:
               13.12.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 502/6

      Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 14. října 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberlandesgericht Köln – Německo) – Biofa AG v. Sikma D. Vertriebs GmbH und Co. KG
      (Věc C-29/20) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Nařízení (EU) č. 528/2012 - Článek 3 odst. 1 písm. a) a c) - Pojmy ‚biocidní přípravek‘ a ‚účinná látka‘ - Podmínky - Jiný způsob účinku než pouhé fyzické nebo mechanické působení - Článek 9 odst. 1 písm. a) - Schválení účinné látky - Účinky schválení“)
      (2021/C 502/09)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Oberlandesgericht Köln

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: Biofa AG

         Žalovaná: Sikma D. Vertriebs GmbH und Co. KG

         Výrok

      Článek 3 odst. 1 písm. a) první odrážka nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 528/2012 ze dne 22. května 2012 o dodávání biocidních přípravků na trh a jejich používání, ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 334/2014 ze dne 11. března 2014, musí být ve spojení s čl. 3 odst. 1 písm. c) tohoto nařízení vykládán v tom smyslu, že přípravek určený k ničení, odpuzování a zneškodňování jakéhokoliv škodlivého organismu, který obsahuje účinnou látku schválenou na základě prováděcího nařízení Komise v souladu s čl. 9 odst. 1 písm. a) uvedeného nařízení, nespadá pod pojem „biocidní přípravek“ ve smyslu tohoto čl. 3 odst. 1 písm. a) první odrážky pouze z důvodu tohoto schválení, takže je na příslušném vnitrostátním soudu, aby ověřil, zda tento přípravek splňuje všechny podmínky stanovené posledně uvedeným ustanovením k tomu, aby byl podřazen pod tento pojem. Nicméně v případě, že složení uvedeného přípravku je totožné se složením biocidního přípravku předloženého jako reprezentativní v době podání žádosti o schválení této účinné látky, je tento soud povinen rozhodnout, že tento přípravek spadá pod uvedený pojem.

         (1)  Úř. věst. C 191, 8.6.2020.


title: Spojené věci C-45/20 a C-46/20: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 14. října 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzhof – Německo) – E v. Finanzamt N (C-45/20) a Z v. Finanzamt G (C-46/20) („Řízení o předběžné otázce – Daň z přidané hodnoty (DPH) – Směrnice 2006/112/ES – Článek 167, čl. 168 písm. a) a články 250 a 252 – Odpočet daně na vstupu – Nemovitá věc – Pracovna – Fotovoltaické zařízení – Rozhodnutí o zařazení majetku, které zakládá nárok na odpočet – Oznámení rozhodnutí o zařazení majetku – Prekluzivní lhůta pro uplatnění nároku na odpočet daně – Domněnka o zařazení majetku do soukromého majetku osoby povinné k dani v případě neoznámení rozhodnutí o zařazení majetku – Zásada neutrality – Zásada právní jistoty – Zásady rovnocennosti a proporcionality“)

text:
               13.12.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 502/7

      Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 14. října 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzhof – Německo) – E v. Finanzamt N (C-45/20) a Z v. Finanzamt G (C-46/20)
      (Spojené věci C-45/20 a C-46/20) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Daň z přidané hodnoty (DPH) - Směrnice 2006/112/ES - Článek 167, čl. 168 písm. a) a články 250 a 252 - Odpočet daně na vstupu - Nemovitá věc - Pracovna - Fotovoltaické zařízení - Rozhodnutí o zařazení majetku, které zakládá nárok na odpočet - Oznámení rozhodnutí o zařazení majetku - Prekluzivní lhůta pro uplatnění nároku na odpočet daně - Domněnka o zařazení majetku do soukromého majetku osoby povinné k dani v případě neoznámení rozhodnutí o zařazení majetku - Zásada neutrality - Zásada právní jistoty - Zásady rovnocennosti a proporcionality“)
      (2021/C 502/10)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Bundesfinanzhof

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: E (C-45/20), Z (C46/20)

         Žalovaní: Finanzamt N (C-45/20), Finanzamt G (C-46/20)

         Výrok

      Článek 168 písm. a) směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty, ve znění směrnice Rady 2009/162/EU ze dne 22. prosince 2009, ve spojení s článkem 167 této směrnice, ve znění pozdějších předpisů, musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání vnitrostátním ustanovením vykládaným vnitrostátním soudem tak, že v případě, že osoba povinná k dani má právo rozhodnout o zařazení zboží do obchodního majetku, a v případě, že nejpozději ke dni uplynutí zákonné lhůty pro podání ročního přiznání k dani z obratu příslušná vnitrostátní daňová správa nebyla schopna konstatovat takové zařazení tohoto zboží na základě výslovného rozhodnutí nebo dostatečných důkazů, může tato správa odepřít nárok na odpočet daně z přidané hodnoty u uvedeného zboží s tím, že má za to, že bylo zařazeno do soukromého majetku osoby povinné k dani, ledaže konkrétní právní úprava, podle které lze tuto možnost provést, prokáže, že tato možnost není v souladu se zásadou proporcionality.

         (1)  Úř. věst. C 191, 8.6.2020.


title: Věc C-231/20: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 14. října 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgerichtshof – Rakousko) – MT v. Landespolizeidirektion Steiermark („Řízení o předběžné otázce – Volný pohyb služeb – Článek 56 SFEU – Hazardní hry – Zpřístupňování zakázaných loterií – Sankce – Proporcionalita – Pokuty se stanovenou minimální výší – Kumulace – Neexistence horní hranice – Náhradní trest odnětí svobody – Příspěvek úměrný nákladům řízení – Článek 49 odst. 3 Listiny základních práv Evropské unie“)

text:
               13.12.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 502/8

      Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 14. října 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgerichtshof – Rakousko) – MT v. Landespolizeidirektion Steiermark
      (Věc C-231/20) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Volný pohyb služeb - Článek 56 SFEU - Hazardní hry - Zpřístupňování zakázaných loterií - Sankce - Proporcionalita - Pokuty se stanovenou minimální výší - Kumulace - Neexistence horní hranice - Náhradní trest odnětí svobody - Příspěvek úměrný nákladům řízení - Článek 49 odst. 3 Listiny základních práv Evropské unie“)
      (2021/C 502/11)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Verwaltungsgerichtshof

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: MT

         Žalovaný: Landespolizeidirektion Steiermark

         Výrok

                  1)

                  Článek 56 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že v rámci řízení o uložení sankcí za porušení monopolu v oblasti hazardních her musí vnitrostátní soud, který rozhoduje o legalitě sankce uložené za takové porušení, posoudit konkrétně slučitelnost sankcí stanovených použitelnou právní úpravou s článkem 56 SFEU, a to se zřetelem na konkrétní způsob jejich určení.

                  2)

                  Článek 56 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání vnitrostátní právní úpravě, která v případě zpřístupnění zakázaných loterií pro obchodní účely povinně stanoví:

                              —

                              uložení minimální pokuty za každý nepovolený výherní hrací přístroj bez omezení celkové výše uložených pokut, pokud celková výše uložených pokut není nepřiměřená ve srovnání s hospodářskou výhodou, kterou by mohlo přinést sankcionované protiprávní jednání;

                              —

                              uložení náhradního trestu odnětí svobody za každý nepovolený výherní hrací přístroj bez omezení horní hranice délky uložených náhradních trestů odnětí svobody, pokud délka skutečně uloženého trestu odnětí svobody není nepřiměřená v poměru k závažnosti zjištěného protiprávního jednání, a

                              —

                              příspěvek na náklady řízení ve výši 10 % z uložených pokut, pokud tento příspěvek není nepřiměřený v poměru ke skutečným nákladům takového řízení ani neporušuje právo na přístup k soudům zakotvené v článku 47 Listiny základních práv Evropské unie.

         (1)  Úř. věst. C 304, 14.9.2020.


title: Věc C-244/20: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 14. října 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Superior de Justicia de Cataluña – Španělsko) – F.C.I. v. Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS) („Řízení o předběžné otázce – Směrnice 79/7/EHS – Článek 3 odst. 2 – Rovné zacházení pro muže a ženy v oblasti sociálního zabezpečení – Pozůstalostní dávky – Vdovský nebo vdovecký důchod založený na nesezdaném soužití – Ustanovení o vyloučení – Platnost – Zákaz veškeré diskriminace na základě pohlaví – Dávka nespadající do působnosti směrnice 79/7 – Nepřípustnost – Článek 21 odst. 1 Listiny základních práv Evropské unie – Nediskriminace na základě pohlaví – Článek 17 odst. 1 Listiny základních práv Evropské unie – Právo na vlastnictví – Právní situace nespadající do působnosti unijního práva – Nedostatek pravomoci“)

text:
               13.12.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 502/9

      Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 14. října 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Superior de Justicia de Cataluña – Španělsko) – F.C.I. v. Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS)
      (Věc C-244/20) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Směrnice 79/7/EHS - Článek 3 odst. 2 - Rovné zacházení pro muže a ženy v oblasti sociálního zabezpečení - Pozůstalostní dávky - Vdovský nebo vdovecký důchod založený na nesezdaném soužití - Ustanovení o vyloučení - Platnost - Zákaz veškeré diskriminace na základě pohlaví - Dávka nespadající do působnosti směrnice 79/7 - Nepřípustnost - Článek 21 odst. 1 Listiny základních práv Evropské unie - Nediskriminace na základě pohlaví - Článek 17 odst. 1 Listiny základních práv Evropské unie - Právo na vlastnictví - Právní situace nespadající do působnosti unijního práva - Nedostatek pravomoci“)
      (2021/C 502/12)
      Jednací jazyk: španělština

         Předkládající soud

      Tribunal Superior de Justicia de Cataluña

         Účastníci původního řízení

         Odvolatelka: F.C.I.

         Žalovaný (odpůrce v odvolacím řízení): Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS)

         Výrok

                  1)

                  První předběžná otázka, kterou Soudnímu dvoru položil Tribunal Superior de Justicia de Cataluña (Vrchní soud pro Katalánsko, Španělsko), je nepřípustná.

                  2)

                  Soudní dvůr Evropské unie nemá pravomoc k zodpovězení druhé, třetí a čtvrté předběžné otázky položené Tribunal Superior de Justicia de Cataluña (Vrchní soud pro Katalánsko).

         (1)  Úř. věst. C 320, 28.9.2020.


title: Věc C-360/20: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 14. října 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunalul Argeş – Rumunsko) – Ministerul Lucrărilor Publice, Dezvoltării şi Administraţiei, dříve Ministerul Dezvoltării Regionale şi Administraţiei Publice v. NE („Řízení o předběžné otázce – Ochrana finančních zájmů Evropské unie – Článek 325 SFEU – Boj proti podvodům a jiným protiprávním činnostem – Úmluva o ochraně finančních zájmů Unie – Pojem ‚podvod‘ – Protiprávní jednání během doby trvání projektu“)

text:
               13.12.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 502/9

      Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 14. října 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunalul Argeş – Rumunsko) – Ministerul Lucrărilor Publice, Dezvoltării şi Administraţiei, dříve Ministerul Dezvoltării Regionale şi Administraţiei Publice v. NE
      (Věc C-360/20) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Ochrana finančních zájmů Evropské unie - Článek 325 SFEU - Boj proti podvodům a jiným protiprávním činnostem - Úmluva o ochraně finančních zájmů Unie - Pojem ‚podvod‘ - Protiprávní jednání během doby trvání projektu“)
      (2021/C 502/13)
      Jednací jazyk: rumunština

         Předkládající soud

      Tribunalul Argeş

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Ministerul Lucrărilor Publice, Dezvoltării şi Administraţiei, dříve Ministerul Dezvoltării Regionale şi Administraţiei Publice

         Žalovaný: NE

         Výrok

                  1)

                  Pojem „podvod poškozující nebo ohrožující finanční zájmy“ Evropské unie uvedený v čl. 1 odst. 1 písm. a) Úmluvy o ochraně finančních zájmů Evropských společenství, vypracované na základě článku K.3 Smlouvy o Evropské unii a podepsané v Bruselu dne 26. července 1995, musí být vykládán v tom smyslu, že zahrnuje použití nepravdivých nebo nesprávných prohlášení učiněných po uskutečnění financovaného projektu s cílem vytvořit zdání, že jsou dodržovány povinnosti stanovené v období udržitelnosti projektu.

                  2)

                  Zásada přednosti unijního práva musí být vykládána v tom smyslu, že vnitrostátnímu soudu ukládá povinnost vykládat ustanovení vnitrostátního práva v souladu s povinnostmi vyplývajícími z čl. 325 odst. 1 a 2 SFEU ve spojení s čl. 1 odst. 1 písm. a) Úmluvy o ochraně finančních zájmů Evropských společenství, vypracované na základě článku K.3 Smlouvy o Evropské unii a podepsané v Bruselu dne 26. července 1995, pokud takový výklad nevede k porušení zásady legality trestných činů a trestů.

         (1)  Úř. věst. C 390, 16.11.2020.


title: Věc C-373/20: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 14. října 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Wojewódzkiego Sądu Administracyjnego w Szczecinie- Polsko) – A.M. v. Dyrektor Z. Oddziału Regionalnego Agencji Restrukturyzacji i Modernizacji Rolnictwa („Řízení o předběžné otázce – Zemědělství – Společná zemědělská politika – Režimy přímých podpor – Společná pravidla – Režim jednotné platby – Nařízení (ES) č. 1120/2009 – Článek 2 písm. c) – Pojem ‚stálá pastvina‘ – Střídání plodin – Přirozené a pravidelné záplavy luk a pastvin nacházejících se v oblasti zvláštní ochrany přírody“)

text:
               13.12.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 502/10

      Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 14. října 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Wojewódzkiego Sądu Administracyjnego w Szczecinie- Polsko) – A.M. v. Dyrektor Z. Oddziału Regionalnego Agencji Restrukturyzacji i Modernizacji Rolnictwa
      (Věc C-373/20) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Zemědělství - Společná zemědělská politika - Režimy přímých podpor - Společná pravidla - Režim jednotné platby - Nařízení (ES) č. 1120/2009 - Článek 2 písm. c) - Pojem ‚stálá pastvina‘ - Střídání plodin - Přirozené a pravidelné záplavy luk a pastvin nacházejících se v oblasti zvláštní ochrany přírody“)
      (2021/C 502/14)
      Jednací jazyk: polština

         Předkládající soud

      Wojewódzki Sąd Administracyjny w Szczecinie

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: A.M.

         Žalovaný: Dyrektor Z. Oddziału Regionalnego Agencji Restrukturyzacji i Modernizacji Rolnictwa

         Výrok

      Článek 2 písm. c) nařízení Komise (ES) č. 1120/2009 ze dne 29. října 2009, kterým se stanoví prováděcí pravidla k režimu jednotné platby podle hlavy III nařízení Rady (ES) č. 73/2009, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce, musí být vykládán v tom smyslu, že z pojmu „stálá pastvina“, ve smyslu tohoto ustanovení, nejsou vyloučeny louky nebo pastviny, které se nacházejí v oblasti zvláštní ochrany a jsou vystavovány přirozeným a pravidelným záplavám nebo zátopám, jelikož takové záplavy nebo zátopy nemohou mít samy o sobě za následek „střídání plodin“ na dotyčné půdě ve smyslu uvedeného ustanovení.

         (1)  Úř. věst. C 423, 7.12.2020.


title: Věc C-464/20 P: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 14. října 2021 – KF v. Satelitní středisko Evropské unie („Kasační opravný prostředek – Institucionální právo – Zaměstnanci Satelitního střediska Evropské unie (SatCen) – Smluvní zaměstnanci – Podmínky administrativního vyšetřování žalobkyně – Znovuzahájení šetření – Výkon rozsudku Tribunálu Evropské unie ze dne 25. října 2018, KF/SatCen (T-286/15, EU:T:2018:718) – Žaloba na neplatnost a žaloba na náhradu škody“)

text:
               13.12.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 502/11

      Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 14. října 2021 – KF v. Satelitní středisko Evropské unie
      (Věc C-464/20 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Institucionální právo - Zaměstnanci Satelitního střediska Evropské unie (SatCen) - Smluvní zaměstnanci - Podmínky administrativního vyšetřování žalobkyně - Znovuzahájení šetření - Výkon rozsudku Tribunálu Evropské unie ze dne 25. října 2018, KF/SatCen (T-286/15, EU:T:2018:718) - Žaloba na neplatnost a žaloba na náhradu škody“)
      (2021/C 502/15)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: KF (zástupkyně: A. Kunst, Rechtsanwältin)

         Další účastník řízení: Satelitní středisko Evropské unie (zástupkyně: A. Guillerme a T. Payan, advokátky)

         Výrok

                  1)

                  Kasační opravný prostředek se zamítá.

                  2)

                  KF se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 433, 14.12.2020.


title: Věc C-27/21 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 13. ledna 2021 Ramónem Gonzálezem Calvetem a Joanem Gonzálezem Calvetem proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 17. listopadu 2020 ve věci T-257/20, González Calvet v. SRB

text:
               13.12.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 502/11

      Kasační opravný prostředek podaný dne 13. ledna 2021 Ramónem Gonzálezem Calvetem a Joanem Gonzálezem Calvetem proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 17. listopadu 2020 ve věci T-257/20, González Calvet v. SRB
      (Věc C-27/21 P)
      (2021/C 502/16)
      Jednací jazyk: španělština

         Účastníci řízení

         Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelé): Ramón González Calvet a Joan González Calvet (Barcelona, Španělsko) (zástupce: P. Molina Bosch, abogado)

         Další účastník řízení: Jednotný výbor pro řešení krizí
      Usnesením ze dne 30. září 2021 Soudní dvůr (osmý senát) zamítl kasační opravný prostředek jako zčásti zjevně nepřípustný a zčásti zjevně neopodstatněný a rozhodl, že Ramón González Calvet a Joan González Calvet ponesou vlastní náklady řízení.


title: Věc C-145/21 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 27. února 2021 Josém Maríou Castillejo Oriolem proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 11. února 2021 ve věci T-696/20, Castillejo Oriol v. Španělsko a Komise

text:
               13.12.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 502/11

      Kasační opravný prostředek podaný dne 27. února 2021 Josém Maríou Castillejo Oriolem proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 11. února 2021 ve věci T-696/20, Castillejo Oriol v. Španělsko a Komise
      (Věc C-145/21 P)
      (2021/C 502/17)
      Jednací jazyk: španělština

         Účastníci řízení

         Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatel): José María Castillejo Oriol (zástupce: J. Jover Padró, abogado)

         Další účastníci řízení: Španělské království a Evropská komise
      Usnesením ze dne 6. října 2021 Soudní dvůr (devátý senát) zamítl kasační opravný prostředek jako zčásti zjevně nepřípustný a zčásti zjevně neopodstatněný a rozhodl, že José María Castillejo Oriol ponese vlastní náklady řízení.


title: Věc C-225/21 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 17. března 2021 Luisem Gonzalem Segurou del Oro Pulido proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 3. února 2021 ve věci T-701/20, Segura del Oro Pulido v. Komise

text:
               13.12.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 502/12

      Kasační opravný prostředek podaný dne 17. března 2021 Luisem Gonzalem Segurou del Oro Pulido proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 3. února 2021 ve věci T-701/20, Segura del Oro Pulido v. Komise
      (Věc C-225/21 P)
      (2021/C 502/18)
      Jednací jazyk: španělština

         Účastníci řízení

         Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatel): Luis Gonzalo Segura del Oro Pulido (zástupce: J. Jover Padró, abogado)

         Další účastnice řízení: Evropská komise
      Usnesením ze dne 29. září 2021 Soudní dvůr (devátý senát) zamítl kasační opravný prostředek jako zjevně neopodstatněný a rozhodl, že Luis Gonzalo Segura del Oro Pulido ponese vlastní náklady řízení.


title: Věc C-497/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Schleswig-Holsteinisches Verwaltungsgericht (Německo) dne 13. srpna 2021 – SI a další v. Spolková republika Německo

text:
               13.12.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 502/12

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Schleswig-Holsteinisches Verwaltungsgericht (Německo) dne 13. srpna 2021 – SI a další v. Spolková republika Německo
      (Věc C-497/21)
      (2021/C 502/19)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Schleswig-Holsteinisches Verwaltungsgericht

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: SI, TL, ND, VH, YT, HN

         Žalovaná: Spolková republika Německo

         Předběžné otázky

                  1.

                  Je vnitrostátní právní úprava, podle níž lze žádost o mezinárodní ochranu odmítnout jako nepřípustnou následnou žádost, v souladu s čl. 33 odst. 2 písm. d) a čl. 2 písm. q) směrnice 2013/32/EU (1), pokud se první neúspěšné azylové řízení uskutečnilo v jiném členském státě Evropské unie?

                  2.

                  V případě kladné odpovědi na první otázku: Je vnitrostátní právní úprava, podle níž lze žádost o mezinárodní ochranu odmítnout jako nepřípustnou následnou žádost, v souladu s čl. 33 odst. 2 písm. d) a čl. 2 písm. q) směrnice 2013/32 také v případě, kdy se první neúspěšné azylové řízení uskutečnilo v Dánsku?

                  3.

                  V případě záporné odpovědi na druhou otázku: Je vnitrostátní právní úprava, podle níž je žádost o azyl v případě následné žádosti nepřípustná a která přitom nerozlišuje mezi postavením uprchlíka a statusem doplňkové ochrany, v souladu s čl. 33 odst. 2 [písm. d)] směrnice 2013/32?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/32/EU ze dne 26. června 2013 o společných řízeních pro přiznávání a odnímání statusu mezinárodní ochrany (Úř. věst. 2013, L 180, s. 60).


title: Věc C-580/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Německo) dne 22. září 2021 – EEW Energy from Waste Großräschen GmbH v. MNG Mitteldeutsche Netzgesellschaft Strom GmbH

text:
               13.12.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 502/13

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Německo) dne 22. září 2021 – EEW Energy from Waste Großräschen GmbH v. MNG Mitteldeutsche Netzgesellschaft Strom GmbH
      (Věc C-580/21)
      (2021/C 502/20)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Bundesgerichtshof

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: EEW Energy from Waste Großräschen GmbH

         Žalovaná: MNG Mitteldeutsche Netzgesellschaft Strom GmbH

         Další účastnice řízení: 50Hertz Transmission GmbH

         Předběžné otázky

                  1.

                  Musí být čl. 16 odst. 2 písm. c) ve spojení s čl. 2 písm. a) a e) směrnice 2009/28/ES (1) vykládán v tom smyslu, že je třeba při distribuci elektřiny do sítě upřednostňovat i taková výrobní zařízení, ve kterých je elektřina vyráběna metodou tepelného využití směsného odpadu, přičemž daný odpad obsahuje proměnlivý podíl biologicky rozložitelného průmyslového a komunálního odpadu?

                  2.

                  V případě kladné odpovědi na první otázku: Je upřednostnění při distribuci elektřiny podle čl. 16 odst. 2 písm. c) směrnice 2009/28/ES závislé na výši podílu biologicky rozložitelného odpadu použitého při výrobě elektřiny způsobem uvedeným v první otázce?

                  3.

                  V případě kladné odpovědi na druhou otázku: Existuje určitá hranice relevantnosti podílu biologicky rozložitelného odpadu, při jejímž nedosažení je vyloučeno, aby se na vyrobenou elektřinu použila pravidla vztahující se na elektřinu z obnovitelných zdrojů energie?

                  4.

                  V případě kladné odpovědi na třetí otázku: Jakému podílu tato hranice odpovídá nebo jak je třeba ji stanovit?

                  5.

                  V případě kladné odpovědi na první a druhou otázku: Lze při uplatňování pravidel vztahujících se na elektřinu z obnovitelných zdrojů energie na elektřinu, která byla pouze částečně vyrobena z biologicky rozložitelného odpadu, použít právní úvahu, na které je založen čl. 5 odst. 3 druhý pododstavec směrnice 2009/28/ES, takovým způsobem, že se tato pravidla použijí pouze na část elektřiny vyrobenou z obnovitelných zdrojů energie a tato část se vypočítá na základě energetického obsahu každého zdroje energie?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/28/ES ze dne 23. dubna 2009 o podpoře využívání energie z obnovitelných zdrojů a o změně a následném zrušení směrnic 2001/77/ES a 2003/30/ES (Úř. věst. L 140, 5.6.2009, s. 16).


title: Věc C-593/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation (Belgie) dne 24. září 2021 – NY v. Herios SARL

text:
               13.12.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 502/13

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation (Belgie) dne 24. září 2021 – NY v. Herios SARL
      (Věc C-593/21)
      (2021/C 502/21)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Cour de cassation

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatel: NY

         Odpůrkyně: Herios SARL

         Předběžná otázka

      Musí být čl. 17 odst. 2 písm. a) první odrážka směrnice Rady 86/653/EHS ze dne 18. prosince 1986 o koordinaci právní úpravy členských států týkající se nezávislých obchodních zástupců (1) vykládán v tom smyslu, že v takové situaci, jako je situace dotčená v původním řízení, nepředstavuje odškodnění za ukončení smlouvy náležející hlavnímu zástupci v tom rozsahu, který odpovídá klientele získané delegovaným zástupcem, „podstatnou výhodu“ poskytnutou hlavnímu zástupci?

         (1)  Úř. věst. 1986, L 382, s. 17.


title: Věc C-595/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bayerisches Verwaltungsgericht Ansbach (Německo) dne 27. září 2021 – LSI – Germany GmbH v. Bavorsko

text:
               13.12.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 502/14

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bayerisches Verwaltungsgericht Ansbach (Německo) dne 27. září 2021 – LSI – Germany GmbH v. Bavorsko
      (Věc C-595/21)
      (2021/C 502/22)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Bayerisches Verwaltungsgericht Ansbach

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: LSI – Germany GmbH

         Žalovaný: Freistaat Bayern (zastoupený Bayerische Kontrollbehörde für Lebensmittelsicherheit und Veterinärwesen)

         Předběžné otázky

                  1.

                  Musí být výraz „název produktu“ použitý v příloze VI části A bodě 4 nařízení (EU) č. 1169/2011 (1) vykládán v tom smyslu, že má stejný význam jako výraz „název potraviny“ ve smyslu čl. 17 odst. 1 až 3 nařízení (EU) č. 1169/2011?

                  2.

                  V případě záporné odpovědi na první otázku:
                  Je „název produktu“ označením, pod nímž je potravina nabízena v obchodě a v reklamě a pod nímž je spotřebitelům obecně známa, ačkoliv se nejedná o název potraviny, nýbrž o název chráněný jako duševní vlastnictví, obchodní značku nebo smyšlený název ve smyslu čl. 17 odst. 4 nařízení (EU) č. 1169/2011?

                  3.

                  V případě kladné odpovědi na druhou otázku:
                  Může „název produktu“ sestávat rovněž ze dvou součástí, z nichž jedna je druhový, resp. nadřazený název netýkající se konkrétní potraviny, který je ve vztahu ke konkrétním produktům doplněn dodatkem konkretizujícím tento produkt (jako druhá část názvu produktu)?

                  4.

                  V případě kladné odpovědi na třetí otázku:
                  Ze které z obou součástí názvu produktu musí vycházet doplňující údaj podle přílohy VI části A bodu 4 písm. b) nařízení (EU) č. 1169/2011, jsou-li obě součásti názvu produktu uvedeny na obale v různé velikosti?

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1169/2011 ze dne 25. října 2011 o poskytování informací o potravinách spotřebitelům, o změně nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1924/2006 a (ES) č. 1925/2006 a o zrušení směrnice Komise 87/250/EHS, směrnice Rady 90/496/EHS, směrnice Komise 1999/10/ES, směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/13/ES, směrnic Komise 2002/67/ES a 2008/5/ES a nařízení Komise (ES) č. 608/2004 (Úř. věst. 2011, L 304, s. 18).


title: Věc C-600/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation (Francie) dne 28. září 2021 – QE v. Caisse régionale de Crédit mutuel de Loire-Atlantique et du Centre Ouest

text:
               13.12.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 502/15

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation (Francie) dne 28. září 2021 – QE v. Caisse régionale de Crédit mutuel de Loire-Atlantique et du Centre Ouest
      (Věc C-600/21)
      (2021/C 502/23)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Cour de cassation

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatel: QE

         Odpůrkyně: Caisse régionale de Crédit mutuel de Loire-Atlantique et du Centre Ouest

         Předběžné otázky

                  1)

                  Musí být čl. 3 odst. 1 a článek 4 směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o zneužívajících ujednáních ve spotřebitelských smlouvách (1) vykládány v tom smyslu, že ve spotřebitelských smlouvách brání smluvnímu ujednání o zproštění povinnosti zaslat výzvu k plnění, i když je ve smlouvě výslovně a jednoznačně stanovena?

                  2)

                  Musí být rozsudek Soudního dvora Evropské unie ze dne 26. ledna 2017, Banco Primus (C-421/14), vykládán v tom smyslu, že prodlení delší než třicet dnů se splacením jediné splátky jistiny, úroků nebo příslušenství může představovat nesplnění závazku, které má s ohledem na dobu trvání a výši úvěru a na celkovou rovnováhu smluvních vztahů dostatečně závažnou povahu?

                  3)

                  Musí být čl. 3 odst. 1 a článek 4 směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 vykládány v tom smyslu, že brání ujednání, které stanoví možnost prohlásit celý dluh za splatný v případě prodlení delšího než třicet dnů, pokud vnitrostátní právo, jež ukládá povinnost zaslat před zesplatněním celého dluhu výzvu k plnění, připouští, aby se strany od tohoto ustanovení odchýlily, přičemž vyžaduje dodržení přiměřené výpovědní doby?

                  4)

                  Jsou čtyři kritéria stanovená Soudním dvorem Evropské unie v rozsudku ze dne 26. ledna 2017, Banco Primus (C-421/14), k tomu, aby vnitrostátní soud mohl posoudit případnou zneužívající povahu ujednání o zesplatnění celého dluhu z důvodu nesplnění závazků dlužníka po omezenou dobu, kumulativní nebo alternativní?

                  5)

                  Jsou-li tato kritéria kumulativní, lze nicméně vyloučit zneužívající povahu ujednání s ohledem na relativní význam toho či onoho kritéria?

         (1)  Úř. věst. 1993, L 95, s. 29.


title: Věc C-607/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Belgie) dne 30. září 2021 – XXX v. Belgický stát

text:
               13.12.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 502/15

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Belgie) dne 30. září 2021 – XXX v. Belgický stát
      (Věc C-607/21)
      (2021/C 502/24)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Conseil d'État

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelka: XXX

         Odpůrce: Belgický stát

         Předběžné otázky

                  1)

                  Je třeba při posuzování pojmu vyživovaná osoba ve smyslu čl. 2 bodu 2 písm. d) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004 o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států, o změně nařízení (EHS) č. 1612/68 a o zrušení směrnic 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS (1) zohlednit situaci žadatele, který se již nachází na území státu, v němž je usazena osoba, s níž usiluje o sloučení rodiny?

                  2)

                  V případě kladné odpovědi na první otázku, je třeba přistupovat rozdílně k žadateli, který se na území tohoto státu zdržuje oprávněně a k žadateli, který se zde nachází neoprávněně?

                  3)

                  Je třeba vykládat čl. 2 bod 2 písm. d) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004 o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států, o změně nařízení (EHS) č. 1612/68 a o zrušení směrnic 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS v tom smyslu, že k tomu, aby mohl být příbuzný v přímé vzestupné linii považován za vyživovanou osobu, a splňovat tak definici „rodinného příslušníka“ uvedenou v tomto ustanovení, se může dovolávat skutečné materiální závislosti v zemi původu doloženou doklady, které však již byly v době podání žádosti o vydání pobytové karty rodinného příslušníka občana Unie několik let staré, z toho důvodu, že odchod ze země původu a podání žádosti o vydání pobytové karty v hostitelském členském státě se časově neshodují?

                  4)

                  V případě záporné odpovědi na třetí otázku, jaká jsou kritéria pro posouzení materiální závislosti žadatele, který žádá o možnost připojit se k občanu Unie nebo jeho partnerovi jakožto příbuzný v přímé vzestupné linii a který nemohl získat povolení k pobytu na základě žádosti podané okamžitě po svém odjezdu ze země původu?

         (1)  Úř. věst. 2004, L 158, s. 77.


title: Věc T-191/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 20. října 2021 – Lito Maieftiko Gynaikologiko kai Cheirourgiko Kentro v. Komise („Finanční pomoc – Šestý rámcový program Evropského společenství pro výzkum, technický rozvoj a demonstrace přispívající k vytvoření Evropského výzkumného prostoru a k inovacím (2002 – 2006) – Smlouva o finanční pomoci Unie ve prospěch projektu v oblasti lékařské spolupráce – Vykonatelné rozhodnutí – Pravomoc Komise – Grantové dohody – Vymáhání části vyplacené finanční podpory – Rozhodčí doložka – Způsobilé výdaje – Legitimní očekávání“)

text:
               13.12.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 502/17

      Rozsudek Tribunálu ze dne 20. října 2021 – Lito Maieftiko Gynaikologiko kai Cheirourgiko Kentro v. Komise
      (Věc T-191/16) (1)

      („Finanční pomoc - Šestý rámcový program Evropského společenství pro výzkum, technický rozvoj a demonstrace přispívající k vytvoření Evropského výzkumného prostoru a k inovacím (2002 – 2006) - Smlouva o finanční pomoci Unie ve prospěch projektu v oblasti lékařské spolupráce - Vykonatelné rozhodnutí - Pravomoc Komise - Grantové dohody - Vymáhání části vyplacené finanční podpory - Rozhodčí doložka - Způsobilé výdaje - Legitimní očekávání“)
      (2021/C 502/25)
      Jednací jazyk: řečtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Lito Maieftiko Gynaikologiko kai Cheirourgiko Kentro AE (Atény, Řecko) (zástupkyně: E. Tzannini, advokátka)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Katsimerou, L. André a J. Estrada de Solà, zmocněnci, ve spolupráci s E. Roussou, advokátkou)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 263 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí Komise C(2016) 1080 final ze dne 16. února 2016 o vymáhání částky 109 415,20 eur spolu s úroky, jež byla vyplacena žalobkyni v rámci finanční pomoci na podporu projektu výzkumu v oblasti lékařství.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá

                  2)

                  Společnosti Lito Maieftiko Gynaikologiko kai Cheirourgiko Kentro AE se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 251, 11.7.2016.


title: Věc T-240/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 20. října 2021 – Polskie Linie Lotnicze „LOT“ v. Komise („Hospodářská soutěž – Spojování podniků – Letecká doprava – Rozhodnutí, které prohlašuje spojení za slučitelné s vnitřním trhem a Dohodou o EHP – Relevantní trh – Posouzení dopadu spojení na hospodářskou soutěž – Chybějící závazky – Povinnost uvést odůvodnění“)

text:
               13.12.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 502/17

      Rozsudek Tribunálu ze dne 20. října 2021 – Polskie Linie Lotnicze „LOT“ v. Komise
      (Věc T-240/18) (1)

      („Hospodářská soutěž - Spojování podniků - Letecká doprava - Rozhodnutí, které prohlašuje spojení za slučitelné s vnitřním trhem a Dohodou o EHP - Relevantní trh - Posouzení dopadu spojení na hospodářskou soutěž - Chybějící závazky - Povinnost uvést odůvodnění“)
      (2021/C 502/26)
      Jednací jazyk: polština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Polskie Linie Lotnicze „LOT“ S.A. (Varšava, Polsko) (zástupci: M. Jeżewski a M. König, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: L. Wildpanner, T. Franchoo a J. Szczodrowski, zmocněnci)

         Vedlejší účastnice podporující žalovanou: easyJet plc (Luton, Spojené království) (zástupci: M. Odriozola Alén, I. Terlecka a T. Reeves, advokáti)

         Předmět věci

      Návrh založený na článku 263 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí Komise C(2017) 8776 final ze dne 12. prosince 2017, kterým se spojení prohlašuje za slučitelné s vnitřním trhem a Dohodou o EHP (věc COMP/M.8672 – easyJet/Určitá aktiva společnosti Air Berlin).

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti Polskie Linie Lotnicze „LOT“ S. A. se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 200, 11.6.2018.


title: Věc T-296/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 20. října 2021 – Polskie Linie Lotnicze „LOT“ v. Komise („Hospodářská soutěž – Spojování podniků – Letecká doprava – Rozhodnutí, které prohlašuje spojení za slučitelné s vnitřním trhem a Dohodou o EHP – Relevantní trh – Posouzení dopadu spojení na hospodářskou soutěž – Závazky – Povinnost uvést odůvodnění“)

text:
               13.12.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 502/18

      Rozsudek Tribunálu ze dne 20. října 2021 – Polskie Linie Lotnicze „LOT“ v. Komise
      (Věc T-296/18) (1)

      („Hospodářská soutěž - Spojování podniků - Letecká doprava - Rozhodnutí, které prohlašuje spojení za slučitelné s vnitřním trhem a Dohodou o EHP - Relevantní trh - Posouzení dopadu spojení na hospodářskou soutěž - Závazky - Povinnost uvést odůvodnění“)
      (2021/C 502/27)
      Jednací jazyk: polština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Polskie Linie Lotnicze „LOT“ S.A. (Varšava, Polsko) (zástupci: M. Jeżewski a M. König, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: L. Wildpanner, T. Franchoo a J. Szczodrowski, zmocněnci)

         Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Deutsche Lufthansa AG (Kolín nad Rýnem, Německo) (zástupci: S. Völcker a R. Benditz, advokáti)

         Předmět věci

      Návrh založený na článku 263 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí Komise C(2017) 9118 final ze dne 21. prosince 2017, kterým se spojení prohlašuje za slučitelné s vnitřním trhem a Dohodou o EHP (věc COMP/M.8633 – Lufthansa/Určitá aktiva společnosti Air Berlin).

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti Polskie Linie Lotnicze „LOT“ S.A. se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 231, 2.7.2018.


title: Spojené věci T-671/18 a T-140/19: Rozsudek Tribunálu ze dne 20. října 2021 – ZU v. Komise („Veřejná služba – Úředníci – Přeložení v zájmu služby – Článek 12a služebního řádu – Psychické obtěžování – Článek 25 služebního řádu – Povinnost uvést odůvodnění – Právo na obhajobu a právo být vyslechnut – Zjevně nesprávné posouzení – Zásada řádné správy a povinnost jednat s náležitou péčí – Článek 22a služebního řádu – Zneužití pravomoci – Článek 24 služebního řádu – Žádost o pomoc – Zamítnutí žádosti – Hodnocený rok 2017 – Hodnotící zpráva – Povyšovací řízení 2018 – Návrh na nepovýšení – Odpovědnost“)

text:
               13.12.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 502/19

      Rozsudek Tribunálu ze dne 20. října 2021 – ZU v. Komise
      (Spojené věci T-671/18 a T-140/19) (1)

      („Veřejná služba - Úředníci - Přeložení v zájmu služby - Článek 12a služebního řádu - Psychické obtěžování - Článek 25 služebního řádu - Povinnost uvést odůvodnění - Právo na obhajobu a právo být vyslechnut - Zjevně nesprávné posouzení - Zásada řádné správy a povinnost jednat s náležitou péčí - Článek 22a služebního řádu - Zneužití pravomoci - Článek 24 služebního řádu - Žádost o pomoc - Zamítnutí žádosti - Hodnocený rok 2017 - Hodnotící zpráva - Povyšovací řízení 2018 - Návrh na nepovýšení - Odpovědnost“)
      (2021/C 502/28)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: ZU (zástupce: C. Bernard-Glanz, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: I. Melo Sampaio, D. Milanowska a L. Vernier, zmocněnci, ve spolupráci s D. Waelbroeckem a A. Duron, advokáty)

         Předmět věci

      Ve věci T-671/18, návrh na základě článku 270 SFEU, znějící zaprvé na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 12. října 2018 o přeložení žalobce k Evropskému úřadu pro boj proti podvodům (OLAF) v Bruselu (Belgie), dopisu Komise ze dne 29. října 2018, kterým žalobci prozatímně potvrdila, že datem jeho přeřazení k OLAF bude 1. prosinec 2018, a jímž mu sdělila praktické informace týkající se jeho návratu do Bruselu, a rozhodnutí, jímž byla zamítnuta stížnost podaná proti těmto dvěma rozhodnutím, a zadruhé na náhradu újmy, kterou žalobce údajně utrpěl zejména z důvodu těchto dvou rozhodnutí, a ve věci T-140/19, návrh na základě článku 270 SFEU, znějící na zrušení hodnotící zprávy žalobce za rok 2017, návrhu na jeho nepovýšení v roce 2018, zamítnutí jeho žádosti o pomoc podané dne 26. ledna 2018 a rozhodnutí zamítajících stížnosti podané proti těmto třem rozhodnutím.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloby ve spojených věcech T-671/18 a T-140/19 se zamítají.

                  2)

                  ZU se ukládá náhrada nákladů řízení, včetně nákladů vynaložených v řízení o předběžných opatřeních ve věci T-671/18 R.

         (1)  Úř. věst. C 16, 14.1.2019.


title: Věc T-434/19: Rozsudek Tribunálu ze dne 20. října 2021 – Rosca v. Komise („Veřejná služba – Úředníci – Přijímání – Oznámení o výběrovém řízení – Otevřené výběrové řízení EPSO/AD/363/18 – Rozhodnutí výběrové komise nepřipustit žalobce do další fáze výběrového řízení – Povinnost uvést odůvodnění – Zjevně nesprávné posouzení – Článek 27 služebního řádu – Rovné zacházení“)

text:
               13.12.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 502/19

      Rozsudek Tribunálu ze dne 20. října 2021 – Rosca v. Komise
      (Věc T-434/19) (1)

      („Veřejná služba - Úředníci - Přijímání - Oznámení o výběrovém řízení - Otevřené výběrové řízení EPSO/AD/363/18 - Rozhodnutí výběrové komise nepřipustit žalobce do další fáze výběrového řízení - Povinnost uvést odůvodnění - Zjevně nesprávné posouzení - Článek 27 služebního řádu - Rovné zacházení“)
      (2021/C 502/29)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Ioana-Felicia Rosca (Vídeň, Rakousko) (zástupci: L.-O. Tufler a B. Nelissen, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: M. Brauhoff, D. Milanowska a L. Vernier, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 270 SFEU znějící na zrušení rozhodnutí výběrové komise v otevřeném výběrovém řízení na základě kvalifikačních předpokladů a zkoušek EPSO/AD/363/18 ze dne 22. března 2019, kterým byla odmítnuta žádost žalobkyně o pracovní místo a kterým žalobkyně nebyla v rámci uvedeného výběrového řízení připuštěna do hodnotícího centra.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Ioaně-Felicii Rosca se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 295, 2.9.2019.


title: Věc T-790/19: Rozsudek Tribunálu ze dne 20. října 2021 – Novolipetsk Steel v. Komise („Opatření, které může Unie přijmout ve vztahu ke kombinovanému účinku antidumpingových nebo antisubvenčních opatření s ochrannými opatřeními – Dovoz výrobků z oceli, válcovaných za studena, a plochých za tepla válcovaných výrobků ze železa, nelegované nebo ostatní legované oceli – Změna nařízení o uložení antidumpingových nebo antisubvenčních opatření na výrobky, na něž se vztahují ochranná opatření – Zásada zákazu diskriminace – Zjevně nesprávné posouzení“)

text:
               13.12.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 502/20

      Rozsudek Tribunálu ze dne 20. října 2021 – Novolipetsk Steel v. Komise
      (Věc T-790/19) (1)

      („Opatření, které může Unie přijmout ve vztahu ke kombinovanému účinku antidumpingových nebo antisubvenčních opatření s ochrannými opatřeními - Dovoz výrobků z oceli, válcovaných za studena, a plochých za tepla válcovaných výrobků ze železa, nelegované nebo ostatní legované oceli - Změna nařízení o uložení antidumpingových nebo antisubvenčních opatření na výrobky, na něž se vztahují ochranná opatření - Zásada zákazu diskriminace - Zjevně nesprávné posouzení“)
      (2021/C 502/30)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Novolipetsk Steel PAO (Lipeck, Ruská federace) (zástupci: E. Gergondet a P. Vander Schueren, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: G. Luengo a P. Němečková, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh na základě článku 263 SFEU a znějící na zrušení prováděcího nařízení Komise (EU) 2019/1382 ze dne 2. září 2019, kterým se mění některá nařízení o uložení antidumpingových nebo antisubvenčních opatření na některé výrobky z oceli, na něž se vztahují ochranná opatření (Úř. věst. 2019, L 227, s. 1), v rozsahu, v němž se týká žalobkyně.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnost Novolipetsk Steel PAO ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

         (1)  Úř. věst. C 10, 13.1.2020.


title: Věc T-823/19: Rozsudek Tribunálu ze dne 20. října 2021 – JMS Sports v. EUIPO – Inter Vion (Spirálová gumička do vlasů) („(Průmyslový) vzor Společenství – Řízení o prohlášení neplatnosti – Zapsaný (průmyslový) vzor Společenství znázorňující spirálovou gumičku do vlasů – Zpřístupnění starších (průmyslových) vzorů veřejnosti – Zpřístupnění na internetu – Článek 7 odst. 1 nařízení (ES) č. 6/2002 – Rovnost zbraní – Důkazy předložené poprvé u Tribunálu“)

text:
               13.12.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 502/21

      Rozsudek Tribunálu ze dne 20. října 2021 – JMS Sports v. EUIPO – Inter Vion (Spirálová gumička do vlasů)
      (Věc T-823/19) (1)

      („(Průmyslový) vzor Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Zapsaný (průmyslový) vzor Společenství znázorňující spirálovou gumičku do vlasů - Zpřístupnění starších (průmyslových) vzorů veřejnosti - Zpřístupnění na internetu - Článek 7 odst. 1 nařízení (ES) č. 6/2002 - Rovnost zbraní - Důkazy předložené poprvé u Tribunálu“)
      (2021/C 502/31)
      Jednací jazyk: polština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: JMS Sports sp. z o.o. (Lodž, Polsko) (zástupci: D. Piróg a J. Słupski, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupkyně: E. Śliwińska a D. Walicka, zmocněnkyně)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Inter-Vion S.A. (Varšava, Polsko) (zástupci: T. Grucelski a T. Gawliczek, advokáti)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí třetího odvolacího senátu EUIPO ze dne 13. září 2019 (věc R 1573/2018-3), týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Inter-Vion a JMS Sports.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnost JMS Sports sp. z o.o. ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Úřadem Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) a společností Inter-Vion S. A.

         (1)  Úř. věst. C 54, 17.2.2020.


title: Věc T-112/20: Rozsudek Tribunálu ze dne 20. října 2021 – Intis v. EUIPO – Televes (TELEVEND) („Ochranná známka Evropské unie – Řízení o prohlášení neplatnosti – Slovní ochranná známka Evropské unie TELEVEND – Starší slovní ochranná známka Evropské unie TELEVES – Relativní důvod pro zamítnutí – Nebezpečí záměny – Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001]“)

text:
               13.12.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 502/21

      Rozsudek Tribunálu ze dne 20. října 2021 – Intis v. EUIPO – Televes (TELEVEND)
      (Věc T-112/20) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o prohlášení neplatnosti - Slovní ochranná známka Evropské unie TELEVEND - Starší slovní ochranná známka Evropské unie TELEVES - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001]“)
      (2021/C 502/32)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Intis d.o.o. (Záhřeb, Chorvatsko) (zástupce: T. Nagy, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: V. Ruzek, zmocněnec)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Televes, SA (Santiago de Compostela, Španělsko) (zástupce: F. Peña López, advokát)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 12. prosince 2019 (věc R 1923/2019-5) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Televes a Intis.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti Intis d.o.o. se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 137, 27.4.2020.


title: Věc T-210/20: Rozsudek Tribunálu ze dne 20. října 2021 – Square v. EUIPO ($ Cash App) („Ochranná známka Evropské unie – Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie – Obrazová ochranná známka $ Cash App – Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu – Nedostatek rozlišovací způsobilosti – Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001 – Právo být vyslechnut – Povinnost uvést odůvodnění – Článek 94 odst. 1 nařízení 2017/1001 – Zásada rovného zacházení a zásada řádné správy“)

text:
               13.12.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 502/22

      Rozsudek Tribunálu ze dne 20. října 2021 – Square v. EUIPO ($ Cash App)
      (Věc T-210/20) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie - Obrazová ochranná známka $ Cash App - Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001 - Právo být vyslechnut - Povinnost uvést odůvodnění - Článek 94 odst. 1 nařízení 2017/1001 - Zásada rovného zacházení a zásada řádné správy“)
      (2021/C 502/33)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Square, Inc. (San Francisco, Kalifornie, Spojené státy) (zástupci: M. Hawkins, solicitor, K. Lüder a T. Dolde, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: L. Lapinskaite, J. Crespo Carrillo a V. Ruzek, zmocněnci)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 5. února 2020 (věc R 811/2019-1) týkajícímu se mezinárodního zápisu s vyznačením Evropské unie pro obrazovou ochrannou známku $ Cash App.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnost Square, Inc. ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Úřadem Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO).

         (1)  Úř. věst. C 209, 22.6.2020.


title: Věc T-211/20: Rozsudek Tribunálu ze dne 20. října 2021 – Square v. EUIPO ($ Cash App) („Ochranná známka Evropské unie – Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie – Obrazová ochranná známka $ Cash App – Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu – Nedostatek rozlišovací způsobilosti – Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001 – Právo být vyslechnut – Článek 94 odst. 1 nařízení 2017/1001“)

text:
               13.12.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 502/22

      Rozsudek Tribunálu ze dne 20. října 2021 – Square v. EUIPO ($ Cash App)
      (Věc T-211/20) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie - Obrazová ochranná známka $ Cash App - Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001 - Právo být vyslechnut - Článek 94 odst. 1 nařízení 2017/1001“)
      (2021/C 502/34)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Square, Inc. (San Francisco, Kalifornie, Spojené státy) (zástupci: M. Hawkins, solicitor, K. Lüder a T. Dolde, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: L. Lapinskaite, J. Crespo Carrillo a V. Ruzek, zmocněnci)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 5. února 2020 (věc R 810/2019-1) týkajícímu se mezinárodního zápisu s vyznačením Evropské unie pro obrazovou ochrannou známku $ Cash App.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnost Square, Inc. ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Úřadem Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO).

         (1)  Úř. věst. C 209, 22.6.2020.