title: Věc C-356/04: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 19. září 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rechtbank van koophandel Brussel – Belgie) – Lidl Belgium GmbH & Co. KG v. Etablissementen Franz Colruyt NV (Směrnice 84/450/EHS a 97/55/ES — Klamavá reklama — Srovnávací reklama — Podmínky dovolené reklamy — Srovnání obecné úrovně cen uplatňovaných řetězci velkých obchodů — Srovnání cen sortimentu výrobků)

text:
               18.11.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 281/7

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 19. září 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rechtbank van koophandel Brussel – Belgie) – Lidl Belgium GmbH & Co. KG v. Etablissementen Franz Colruyt NV
   (Věc C-356/04) (1)

   (Směrnice 84/450/EHS a 97/55/ES - Klamavá reklama - Srovnávací reklama - Podmínky dovolené reklamy - Srovnání obecné úrovně cen uplatňovaných řetězci velkých obchodů - Srovnání cen sortimentu výrobků)
   (2006/C 281/12)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Předkládající soud
   Rechtbank van koophandel Brussel
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Lidl Belgium GmbH & Co. KG

      Žalovaná: Etablissementen Franz Colruyt NV
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Rechtbank van koophandel Brussel – Výklad čl. 3a odst. 1 písm. a), b) a c) směrnice Rady 84/450/EHS ze dne 10. září 1984 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se klamavé reklamy (Úř. věst. L 250, s. 17; Zvl. vyd. 15/01, s. 227), jak byl doplněn směrnicí Evropského parlamentu a Rady ze dne 6. října 1997 (Úř. věst. L 290, s. 18; Zvl. vyd. 15/03, s. 365) – Srovnávací reklama – Srovnání obecné hladiny cen zadavatele reklamy s cenami jeho soutěžitelů bez uvedení, jaké výrobky byly z hlediska své ceny srovnávány
   Výrok

               1)

               Podmínka dovolené srovnávací reklamy, kterou ukládá čl. 3a odst. 1 písm. b) směrnice Rady 84/450/EHS ze dne 10. září 1984 o klamavé a srovnávací reklamě, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/55/ES ze dne 6. října 1997, musí být vykládána v tom smyslu, že nebrání tomu, aby se srovnávací reklama týkala hromadně sortimentů výrobků běžné spotřeby uváděných na trh dvěma konkurenčními řetězci velkých obchodů, pokud jsou uvedené sortimenty tvořeny jednotlivými výrobky, které, je-li na ně nazíráno jako na dvojice, jednotlivě splňují požadavek srovnatelnosti, který toto ustanovení ukládá.

               2)

               Článek 3a odst. 1 písm. c) směrnice 84/450, ve znění směrnice 97/55, musí být vykládán v tom smyslu, že požadavek, aby reklama „objektivně srovnávala“ znaky dotčeného zboží, který toto ustanovení ukládá, nepředpokládá, že v případě srovnání cen sortimentu srovnatelných výrobků běžné spotřeby uváděných na trh konkurenčními řetězci velkých obchodů nebo obecné úrovně cen uplatňovaných těmito řetězci ohledně sortimentu srovnatelných výrobků, které uvádějí na trh, budou srovnávané výrobky a ceny, tedy jak výrobky a ceny zadavatele reklamy, tak výrobky a ceny všech jeho srovnávaných soutěžitelů v reklamním sdělení výslovně a vyčerpávajícím způsobem vyjmenovány.

               3)

               Článek 3a odst. 1 písm. c) směrnice 84/450, ve znění směrnice 97/55, musí být vykládán v tom smyslu, že „ověřitelnými“ rysy zboží uváděného na trh dvěma konkurenčními řetězci velkých obchodů ve smyslu tohoto ustanovení jsou:

                           —

                           ceny uvedeného zboží;

                           —

                           obecná úroveň cen uplatňovaných těmito řetězci velkých obchodů ohledně jejich sortimentu srovnatelných výrobků a částka, kterou může ušetřit spotřebitel, který takové výrobky nakupuje u jednoho, a nikoli u jiného řetězce, pokud toto zboží skutečně patří do sortimentu srovnatelných výrobků, na jejichž základě je uvedená obecná úroveň cen stanovena.

               4)

               Článek 3a odst. 1 písm. c) směrnice 84/450, ve znění směrnice 97/55, musí být vykládán v tom smyslu, že rys uvedený ve srovnávací reklamě splňuje požadavek ověřitelnosti, který uvedené ustanovení ukládá, nejsou-li srovnávané údaje, o něž se tento rys opírá, vyjmenovány v této reklamě, pouze tehdy, pokud zadavatel reklamy uvede zejména pro adresáty tohoto reklamního sdělení, kde a jak se mohou snadno seznámit s těmito údaji, aby mohli ověřit nebo, pokud nemají požadovanou dovednost k tomuto účelu, nechat ověřit jejich správnost, jakož i správnost dotčeného rysu.

               5)

               Článek 3a odst. 1 písm. a) směrnice 84/450, ve znění směrnice 97/55, musí být vykládán v tom smyslu, že srovnávací reklama vyzdvihující nižší obecnou úroveň cen zadavatele reklamy ve srovnání s jeho hlavními soutěžiteli, přičemž srovnání se týkalo vzorku výrobků, může mít klamavý charakter, pokud:

                           —

                           z reklamního sdělení nevyplývá, že se srovnání týkalo pouze takového vzorku, a nikoli všech výrobků zadavatele reklamy,

                           —

                           reklamní sdělení neidentifikuje srovnávané znaky nebo neinformuje příjemce o zdroji informací, u nějž je taková identifikace dostupná, nebo

                           —

                           reklamní sdělení obsahuje hromadný odkaz na rozpětí částek, které může ušetřit spotřebitel, který nakupuje u zadavatele reklamy, a nikoli u jeho soutěžitelů, aniž by individualizovalo obecnou úroveň cen uplatňovaných každým z uvedených soutěžitelů a částku, kterou lze ušetřit při nákupech u zadavatele reklamy, a nikoli u každého z těchto soutěžitelů.

      (1)  Úř. věst. C 273, 6.11.2004.


title: Věc C-365/07: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Itálie) dne 2. srpna 2007 – Simesa S.p.A. v. Ministero della Salute, Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA) a další

text:
               20.10.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 247/13

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Itálie) dne 2. srpna 2007 – Simesa S.p.A. v. Ministero della Salute, Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA) a další
   (Věc C-365/07)
   (2007/C 247/17)
   Jednací jazyk: italština
   Předkládající soud
   Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Simesa S.p.A.

      Žalovaní: Ministero della Salute, Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA) a další
   Předběžné otázky

               1)

               Po ustanoveních článků 2 a 3 (1), které upravují vztah mezi veřejnými orgány členského státu a farmaceutickými podniky – v tom smyslu, že umožňují, aby cena léčivého přípravku nebo zvýšení jeho ceny bylo stanoveno na základě údajů poskytnutých prvně jmenovanými, avšak pouze v míře uznané příslušným orgánem, a tedy na základě jednání mezi samotnými podniky a orgány příslušnými ke kontrole farmaceutických výdajů – upravuje čl. 4 odst. 1 „zmrazení cen všech léčivých přípravků nebo určité kategorie léčivých přípravků“ a činí z něj obecný prostředek, který musí být pro účely jeho zachování nejméně jednou za rok ověřován, s odvoláním na makroekonomické podmínky existující v členském státě.
               Toto ustanovení poskytuje příslušným orgánům lhůtu 90 dnů pro přijetí rozhodnutí a stanoví, že tyto orgány musejí v této lhůtě oznámit případně provedená zvýšení nebo snížení cen.
               Tento soud se táže: Je třeba výklad tohoto ustanovení v části, která se týká „případně provedených snížení“, chápat tak, že kromě obecné nápravy tvořené zmrazením cen všech kategorií nebo některé zvláštní kategorie léčivých přípravků je umožněna i jiná obecná náprava, kterou představuje snížení cen všech kategorií a některé zvláštní kategorie léčivých přípravků, nebo je třeba výraz „případně provedená snížení“ vykládat tak, že se vztahuje výhradně na léčivé přípravky, na něž je již uplatněno zmrazení cen?

               2)

               Lze čl. 4 odst. 1 – v části, v níž ukládá příslušným orgánům členského státu ověřit v případě zmrazení cen nejméně jednou za rok, zda makroekonomické podmínky odůvodňují zachování zmrazení – vykládat tak, že, je-li odpověď na první otázku ta, že snížení cen je možné, může být toto opatření použito i vícekrát v průběhu jediného roku a opakovaně v průběhu mnoha let (od roku 2002 do roku 2010)?

               3)

               Je možné ve smyslu výše uvedeného článku 4 – ve světle preambule, která zdůrazňuje, že hlavním cílem opatření na kontrolu cen léčivých přípravků je „podpora veřejného zdraví zajištěním dostupnosti dostatečného zásobování léčivými přípravky za přiměřené ceny“ a nutnost vyhnout se„rozdílům v těchto opatřeních[, které] mohou brzdit nebo narušovat obchod s léčivými přípravky uvnitř Společenství“ – považovat přijetí opatření, která se odvolávají pouze na „odhadované“, a nikoli „zjištěné“ ekonomické hodnoty výdajů, za slučitelné s právní úpravou Společenství (otázka se týká obou případů)?

               4)

               Musejí být požadavky spojené s dodržováním horních hranic farmaceutických výdajů, které je každý členský stát oprávněn si stanovit, vázány právě na jediný farmaceutický výdaj, nebo lze mít za to, že možnost brát v úvahu i údaje týkající se jiných zdravotnických výdajů spadají do pravomoci členských států?

               5)

               Musejí být zásady průhlednosti a účasti dotyčných podniků na zmrazení nebo obecném snížení cen léčiv vyplývajícím ze směrnice vykládány tak, že je nezbytné vždy a za jakýchkoliv okolností stanovit možnost odchylky od stanovené ceny (čl. 4 odst. 2 směrnice) a konkrétní účast podniku žadatele, a následně povinnost správního orgánu odůvodnit případné odmítnutí?

      (1)  Směrnice Rady 89/105/EHS ze dne 21. prosince 1998 o průhlednosti opatření upravujících tvorbu cen u humánních léčivých přípravků a jejich začlenění do oblasti působnosti vnitrostátních systémů zdravotního pojištění (Úř. věst. L 40, s. 8).


title: Věc T-273/13: Žaloba podaná dne 17. května 2013 — Sarafraz v. Rada

text:
               20.7.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 207/48

         Žaloba podaná dne 17. května 2013 — Sarafraz v. Rada
   (Věc T-273/13)
   2013/C 207/79
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Mohammad Sarafraz (Teherán, Irán) (zástupce: T. Walter, Rechtwanwalt)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               Prohlásil za neplatné prováděcí nařízení Rady (EU) č. 206/2013 ze dne 11. března 2013, kterým se provádí čl. 12 odst. 1 nařízení (EU) č. 359/2011 o omezujících opatřeních namířených proti některým osobám, subjektům a orgánům s ohledem na situaci v Íránu, v rozsahu, ve kterém se týká Mohammeda Sarafraze.

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce čtyři žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod vycházející z porušení práv žalobce na obhajobu

                           —

                           Rada porušila právo žalobce na účinnou právní ochranu a zejména požadavek odůvodnění, když pro zařazení žalobce do přílohy napadeného prováděcího nařízení neposkytla žádné odůvodnění;

                           —

                           Rada porušila právo žalobce být vyslechnut, když žalobci neposkytla možnost stanovenou v čl. 12 odst. 2 nařízení (EU) č. 359/2011 (1) zaujmout stanovisko k zařazení na seznam a tak dát podnět k přezkoumání Radou.

               2)

               Druhý žalobní důvod vycházející z chybějícího základu pro zařazení žalobce na seznam.

                           —

                           Z důvodů uvedených Radou pro zařazení žalobce na seznam nelze zjistit, o jaký právní základ se Rada přesně opírá;

                           —

                           Rada zřejmě při zařazení žalobce na seznam v příloze sporného prováděcího nařízení nesprávně posoudila skutkový stav;

                           —

                           Radou v seznamu uvedený konkrétní důvod nemůže odůvodnit zařazení žalobce na seznam.

               3)

               Třetí žalobní důvod vycházející z porušení zásady zákazu dvojitého trestu (ne bis in idem)

                           —

                           Jediný konkrétní Radou uvedený důvod pro zařazení na seznam byl již předmětem sankce britského dohledu nad médii;

                           —

                           Rada neuplatňuje, že přes tuto sankci popřípadě po ní došlo k dalšímu porušení práva, které by odůvodnilo zařazení na seznam.

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení základních práv žalobce na svobodu sdělovacích prostředků a projevu, pohybu a vlastnictví

                           —

                           Zařazení žalobce na seznam je neodůvodněným a nepřiměřeným zásahem do svobody sdělovacích prostředků a projevu, jehož cílem je především žalobci, popř. subjektu televizního vysílání, který vede, zabránit při jeho vysílání z Evropy a do Evropy;

                     Zařazení žalobce na seznam je neodůvodněným a nepřiměřeným zásahem do dále chráněných základních práv (svobody vlastnictví, svobody povolání, svobody pohybu).

      (1)  Nařízení Rady (EU) č. 359/2011 ze dne 12. dubna 2011 o omezujících opatřeních namířených proti některým osobám, subjektům a orgánům s ohledem na situaci v Íránu (Úř. věst. L 100, s. 1).


title: Věc T-199/17: Žaloba podaná dne 29. března 2017 – QD v. EUIPO

text:
               22.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 161/38

         Žaloba podaná dne 29. března 2017 – QD v. EUIPO
   (Věc T-199/17)
   (2017/C 161/54)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: QD (zástupce: H. Tettenborn, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí EUIPO ze dne 2. června 2016, které bylo žalobkyni oznámeno dne 3. června 2016, o odmítnutí druhého obnovení její smlouvy dočasného zaměstnance podle čl. 2 písm. f) PŘOZ a

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně šest žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z porušení příslušných ustanovení služebního řádu a PŘOZ, jmenovitě článku 110 služebního řádu a čl. 2 písm. f) a článku 8 PŘOZ.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející ze zjevně nesprávného posouzení.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z toho, že se EUIPO dopustil zneužití důvěry a porušil povinnost jednat s náležitou péčí.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z toho, že EUIPO porušil zásadu řádné správy (čl. 41 odst. 1, 2 a 3 Listiny základních práv Evropského unie).

               5.

               Pátý žalobní důvod vycházející z toho, že EUIPO porušil požadavky nařízení 45/2001 (1), zvláště jeho čl. 27 odst. 1 a odst. 2 písm. b).

               6.

               Šestý žalobní důvod vycházející z toho, že EUIPO porušil legitimní očekávání žalobkyně.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 ze dne 18. prosince 2000 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů orgány a institucemi Společenství a o volném pohybu těchto údajů (Úř. věst. 2001, L 8, s. 1; Zvl. vyd. 13/26, s. 102).


title: Věc T-454/10: Žaloba podaná dne 30. září 2010 — Anicav v. Komise

text:
               4.12.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 328/39

         Žaloba podaná dne 30. září 2010 — Anicav v. Komise
   (Věc T-454/10)
   ()
   2010/C 328/66
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Associazione Nazionale degli Industriali delle Conserve Alimentari Vegetali (Anicav) (Neapol, Itálie), (zástupci: J. da Cruz Vilaça, S. Estima Martins a S. Carvalho de Sousa, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhové žádání žalobce

               —

               zrušit článek 52 a přílohu VIII nařízení Komise č. 1580/2007 (1) ve znění nařízení Komise č. 687/2010 (2) a

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobkyně se na základě článku 263 SFEU svou žalobou domáhá částečného zrušení nařízení Komise č. 1580/2007 ve znění nařízení Komise č. 687/2010.
   Na podporu své žaloby žalobkyně uplatňuje tři důvody:

               Zaprvé žalobkyně tvrdí, že napadené opatření porušuje nařízení Rady (ES) č. 1234/2007 ze dne 22. října 2007, kterým se stanoví společná organizace zemědělských trhů a zvláštní ustanovení pro některé zemědělské produkty (jednotné nařízení o společné organizaci trhů) (Úř. věst. L 299, s. 1).

               Tím, že (i) zpracovatelské činnosti nebyly zahrnuty do přílohy VIII nařízení Komise č. 1580/2007, a (ii) příprava, balení a následné činnosti byly vyloučeny z hodnoty tržní produkce produktů, které mají být zpracovány, napadené opatření porušuje jednotné nařízení o společné organizaci trhů v rozsahu, v němž posledně uvedené stanoví, že ustanovení týkající se organizací producentů, konkrétně poskytování podpor, se týká pouze producentů, na které se vztahuje společná organizace trhu s ovocem a zeleninou.

               Zadruhé žalobkyně tvrdí, že napadené opatření porušuje zásadu zákazu diskriminace tím, že organizacím producentů poskytuje podpory, které pokrývají průmyslové činnosti uskutečňované rovněž soukromými podniky; napadené opatření porušuje zásadu zákazu diskriminace, která zakazuje, aby bylo se srovnatelnými situacemi zacházeno odlišně, pokud takové zacházení není objektivně odůvodněné.

               Konečně žalobkyně tvrdí, že napadené opatření porušuje zásadu proporcionality; tím, že napadené opatření poskytuje organizacím producentů podporu, která pokrývá průmyslové činnosti uskutečňované rovněž soukromými podniky, porušuje zásadu proporcionality v rozsahu, v němž jde nad rámec toho, co je nezbytné pro dosažení hypotetického cíle společné zemědělské politiky v souvislosti s vertikální integrací organizací producentů.

      (1)  Nařízení Komise (ES) č. 1580/2007 ze dne 21. prosince 2007, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2200/96, (ES) č. 2201/96 a (ES) č. 1182/2007 v odvětví ovoce a zeleniny (Úř. věst. L 350, s. 1).

      (2)  Nařízení Komise (EU) č. 687/2010 ze dne 30. července 2010, kterým se mění nařízení (ES) č. 1580/2007, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2200/96, (ES) č. 2201/96 a (ES) č. 1182/2007 v odvětví ovoce a zeleniny (Úř. věst. L 199, s. 12).


title: Věc T-511/08: Usnesení Tribunálu ze dne 13. dubna 2010 — Unity OSG FZE v. Rada

text:
               19.6.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 161/56

      Usnesení Tribunálu ze dne 13. dubna 2010 — Unity OSG FZE v. Rada
      (Věc T-511/08) (1)

      (2010/C 161/90)

         Jednací jazyk: angličtina

      Předsedkyně druhého senátu rozhodla o vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 32, 7.2.2009.


title: Věc C-520/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 18. listopadu 2014 – Gemeente Borsele, Staatssecretaris van Financiën

text:
               16.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 56/5

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 18. listopadu 2014 – Gemeente Borsele, Staatssecretaris van Financiën
   (Věc C-520/14)
   (2015/C 056/06)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hoge Raad der Nederlanden

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Gemeente Borsele, Staatssecretaris van Financiën

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba čl. 2 odst. 1 písm. c) a čl. 9 odst. 1 směrnice 2006/112/ES (1) vykládat v tom smyslu, že obec má být v souvislosti s poskytováním školní dopravy na základě stanovené právní úpravy odpovídající právní úpravě popsané v projednávaném rozsudku považována v tomto ohledu za osobu povinnou k dani ve smyslu této směrnice?

               2)

               Je třeba při odpovědi na uvedenou otázku tuto právní úpravu zohlednit jako celek, anebo má být toto posouzení provedeno zvlášť pro každou přepravní službu?

               3)

               V případě, že platí tato druhá možnost: Je v takovém případě nutno rozlišovat, zda se jedná o přepravu žáků na vzdálenost od šesti do dvaceti kilometrů, nebo na vzdálenost větší než dvacet kilometrů?

      (1)  Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, S. 1).


title: Věc T-103/06: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. dubna 2010 — Esotrade v. OHIM — Segura Sánchez (YoKaNa) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství YoKaNa — Starší obrazová ochranná známka Společenství a starší národní obrazová ochranná známka YOKONO — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Podobnost označení — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)“ )

text:
               5.6.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 148/26

         Rozsudek Tribunálu ze dne 13. dubna 2010 — Esotrade v. OHIM — Segura Sánchez (YoKaNa)
   (Věc T-103/06) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství YoKaNa - Starší obrazová ochranná známka Společenství a starší národní obrazová ochranná známka YOKONO - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Podobnost označení - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)“)
   2010/C 148/45
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Esotrade, SA (Madrid, Španělsko) (zástupci: J. de Rivera Lamo de Espinosa a J. E. Astiz Suárez, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: J. García Murillo a O. Montalto, zmocněnci)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem OHIM: Antonio Segura Sánchez (Alicante, Španělsko)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 10. ledna 2006 (věc R 217/2004-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi Antoniem Segurou Sánchezem a Esotrade, SA.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Žalobkyni se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 121, 20.5.2006.


title: Věc C-109/09: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 10. března 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesarbeitsgericht — Německo) — Deutsche Lufthansa AG v. Gertraud Kumpan ( „Pracovní smlouva na dobu určitou — Směrnice 1999/70/ES — Rovné zacházení v zaměstnání a povolání — Úloha vnitrostátního soudu“ )

text:
               7.5.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 139/2

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 10. března 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesarbeitsgericht — Německo) — Deutsche Lufthansa AG v. Gertraud Kumpan
   (Věc C-109/09) (1)

   (Pracovní smlouva na dobu určitou - Směrnice 1999/70/ES - Rovné zacházení v zaměstnání a povolání - Úloha vnitrostátního soudu)
   2011/C 139/02
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesarbeitsgericht

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Deutsche Lufthansa AG

      Žalovaný: Gertraud Kumpan

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Bundesarbeitsgericht — Výklad článku 1, čl. 2 odst. 1 a čl. 6 odst. 1 směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání (Úř. věst. L 303, s. 16), jakož i ustanovení 5 bodu 1 přílohy směrnice Rady 1999/70/ES ze dne 28. června 1999 o rámcové dohodě o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS (Úř. věst. L 175, s. 43) — Zákaz diskriminace na základě věku — Vnitrostátní právní úprava povolující pracovní smlouvu na dobu určitou za jediné podmínky, že pracovník dosáhl věku 58 let — Slučitelnost této právní úpravy se výše uvedenými ustanoveními — Právní následky případné neslučitelnosti

      Výrok

   Ustanovení 5 bod 1 rámcové dohody o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené dne 18. března 1999, která je přílohou směrnice Rady 1999/70/ES ze dne 28. června 1999 o rámcové dohodě o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS, musí být vykládáno v tom smyslu, že pod pojem „objektivní úzká spojitost s předchozí pracovní smlouvou na dobu neurčitou uzavřenou s týmž zaměstnavatelem“ obsažený v § 14 odst. 3 zákona o částečném pracovním úvazku a smlouvách na dobu určitou (Gesetz über Teilzeitarbeit und befristete Arbeitsverträge) ze dne 21. prosince 2000 musí být podřazeny situace, kdy smlouvě na dobu určitou bezprostředně nepředchází smlouva na dobu neurčitou uzavřená s týmž zaměstnavatelem a mezi těmito smlouvami je časový odstup několika let, pokud po celé toto období pokračoval původní pracovní poměr s týmž zaměstnavatelem na základě nepřetržitého obnovování smluv na dobu určitou a jeho předmětem byla tatáž činnost. Je na předkládajícím soudu, aby relevantní ustanovení vnitrostátního práva vyložil v co největším možném rozsahu v souladu s uvedeným ustanovením 5 bodem 1.

      (1)  Úř. věst. C 141, 20.6.2009.


title: Věc T-153/15 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 20. května 2015 – Hamcho a Hamcho International v. Rada „Řízení o předběžných opatřeních — Omezující opatření vůči Sýrii — Zmrazení finančních prostředků a omezení vstupu na území a průjezdu přes území Unie — Návrh na odklad vykonatelnosti — Nedodržení formálních náležitostí — Nepřípustnost“

text:
               6.7.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 221/20

         Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 20. května 2015 – Hamcho a Hamcho International v. Rada
   (Věc T-153/15 R)
   („Řízení o předběžných opatřeních - Omezující opatření vůči Sýrii - Zmrazení finančních prostředků a omezení vstupu na území a průjezdu přes území Unie - Návrh na odklad vykonatelnosti - Nedodržení formálních náležitostí - Nepřípustnost“)
   (2015/C 221/28)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobci: Mohamad Hamcho (Damašek, Sýrie) a Hamcho International (Damašek) (zástupci: A. Boesch, D. Amaudruz a M. Ponsard, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Předmět věci

   Návrh na odklad vykonatelnosti opatření uložených žalobcům v souladu s prováděcím nařízením Rady (EU) 2015/108 ze dne 26. ledna 2015, kterým se provádí nařízení (EU) č. 36/2012 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii (Úř. věst. L 20, s. 2) a prováděcím rozhodnutím Rady (SZBP) 2015/117 ze dne 26. ledna 2015, kterým se provádí rozhodnutí 2013/255/SZBP o omezujících opatřeních vůči Sýrii (Úř. věst. L 20, s. 85).

      Výrok

               1)

               Návrh na vydání předběžných opatření se zamítá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc T-505/09: Usnesení Tribunálu ze dne 6. září 2010 — Carlyle v. OHIM — MRP Consult (CAFE CARLYLE)

text:
               23.10.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 288/66

      Usnesení Tribunálu ze dne 6. září 2010 — Carlyle v. OHIM — MRP Consult (CAFE CARLYLE)
      (Věc T-505/09) (1)

      ()
      (2010/C 288/121)
      Jednací jazyk: angličtina
      Předseda šestého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 51, 27.2.2010.


title: Věc T-503/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 3. května 2016 – Aranynektár v. EUIPO – Naturval Apícola (Natür-bal) „Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie Natür-bal — Starší slovní ochranná známka Evropské unie NATURVAL — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               20.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 222/18

         Rozsudek Tribunálu ze dne 3. května 2016 – Aranynektár v. EUIPO – Naturval Apícola (Natür-bal)
   (Věc T-503/15) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie Natür-bal - Starší slovní ochranná známka Evropské unie NATURVAL - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2016/C 222/21)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Aranynektár Termékgyártó és Kereskedelmi KFT (Dunavarsány, Maďarsko) (zástupce: I. Molnár, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) (zástupkyně: S. Palmero Cabezas, zmocněnkyně)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice řízení před Tribunálem: Naturval Apícola, SL (Monserrat, Španělsko) (zástupci: I. Valdelomar Serrano, D. Gabarre Armengol, G. Hinarejos Mulliez, E. Bayo de Gispert, J. Rodríguez Fuensalida, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 17. června 2015 (věc R 1158/2014-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Naturval Apícola a Aranynektár Termékgyártó és Kereskedelmi.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Aranynektár Termékgyártó és Kereskedelmi KFT se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 354, 26. 10. 2015.


title: Věc T-251/11: Žaloba podaná dne 18. května 2011 — Rakousko v. Komise

text:
               6.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 232/30

         Žaloba podaná dne 18. května 2011 — Rakousko v. Komise
   (Věc T-251/11)
   2011/C 232/55
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Rakouská republika (zástupce: C. Pesendorfer, zmocněnec)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhové žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise K(2011) v konečném znění ze dne 8. března 2011 o státní podpoře č. C 24/2009 Rakouska pro podniky v energeticky náročných odvětvích podle Ökostromgesetz;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod: nesprávné použití čl. 107 odst. 1 SFEU — neexistence státní podpory
               Podle žalobkyně nepředstavuje omezení nákladů pro podniky v energeticky náročných odvětvích stanovené v § 22 písm. c) rakouského Ökostromgesetz (zákon o zelené elektřině) BGBL. I č. 114/2008 (dále jen „ÖSG“) z důvodu nepoužití „státních prostředků“ státní podporu.

               2)

               Druhý žalobní důvod: nesprávné použití čl. 107 odst. 1 SFEU — neexistence selektivní povahy
               Podle názoru žalobkyně není dána ani de iure ani de facto selektivní povaha opatření. I kdybychom vycházeli z toho, že § 22 písm. c) ÖSG vede k odchylce od referenčního systému, zdá se tak odchylka odůvodněná logikou a vnitřním strukturou systému podpory zelené elektřiny.

               3)

               Třetí žalobní důvod: nesprávné použití čl. 107 odst. 1 SFEU — zneužití pravomoci
               Pokud by výše uvedené opatření bylo navzdory tomu považováno za státní podporu, spadá toto opatření podle žalobkyně do působnosti Pokynů o státní podpoře pro ochranu životního prostředí: v každém případě je nutné vyvodit analogii mezi oznámeným poskytnutím kompenzačních plateb podle § 22 odst. c) ÖSG a pravidly pro přezkum slev na energetických daních upravených právem Společenství podle kapitoly 4 pokynů; úprava kompenzací by se tudíž musela na základě takové analogie schválit. Mimo analogického použití pokynů by přicházela v úvahu také analogie s článkem 25 nařízení o všeobecných blokových výjimkách

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod: nerovné zacházení Evropské komise se skutkovými stavy, které jsou z hlediska soutěžního práva stejné
               Podle názoru žalobkyně vyvstává otázka, z jakého důvodu je se situacemi, které jsou z hlediska soutěžního práva srovnatelné — v tomto ohledu se poukazuje na srovnatelnost ÖSG a německého Erneurbaren Energien Gesetz (zákon o obnovitelných zdrojích energie), zejména vzhledem k ekonomickým a soutěžním účinkům — zacházeno rozdílně. To se jeví jako neslučitelné s obecnou zásadou rovného zacházení.


title: Věc T-49/04: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 12. července 2006 – Hassan v. Rada a Komise ( Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Omezující opatření namířená proti osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibanem — Zmrazení prostředků — Základní práva — Ius cogens — Soudní přezkum — Žaloba na neplatnost a na náhradu škody )

text:
               16.9.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 224/36

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 12. července 2006 – Hassan v. Rada a Komise
   (Věc T-49/04) (1)

   („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření namířená proti osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibanem - Zmrazení prostředků - Základní práva - Ius cogens - Soudní přezkum - Žaloba na neplatnost a na náhradu škody“)
   (2006/C 224/77)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobce
      : Faraj Hassan (Brixton, Spojené království) (zástupci: E. Grieves, barrister, a H. Miller, solicitor)

      Žalované
      : Rada Evropské unie (zástupci: S. Marquardt a E. Finnegan, zmocněnci) a Komise Evropských společenství (zástupci: J. Enegren a C. Brown, zmocněnci)
   Předmět věci
   Jednak návrh na zrušení nařízení Rady (ES) č. 881/2002 ze dne 27. května 2002 o zavedení některých zvláštních omezujících opatření namířených proti některým osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibanem a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 467/2001, kterým se zakazuje vývoz určitého zboží a služeb do Afghánistánu, zesiluje zákaz letů a rozšiřuje zmrazení prostředků a jiných finančních zdrojů afghánského Talibanu (Úř. věst. L 139, s. 9; Zvl. vyd. 18/01, s. 294), ve znění nařízení Komise (ES) č. 2049/2003 ze dne 20. listopadu 2003, kterým se po pětadvacáté mění nařízení č. 881/2002 (Úř. věst. L 303, s. 20; Zvl. vyd. 18/02, s. 219), a jednak žaloba na náhradu škody
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Žalobci se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 94, 17.4.2004.


title: Věc C-490/10: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 6. září 2012 — Evropský parlament v. Rada Evropské unie ( „Žaloba na neplatnost — Nařízení (EU, Euratom) č. 617/2010 — Povinnost informovat Komisi o investičních projektech do energetické infrastruktury v rámci Evropské unie — Volba právního základu — Články 337 SFEU a 187 SESAE — Článek 194 SFEU“ )

text:
               27.10.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 331/2

      Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 6. září 2012 — Evropský parlament v. Rada Evropské unie
      (Věc C-490/10) (1)

      (Žaloba na neplatnost - Nařízení (EU, Euratom) č. 617/2010 - Povinnost informovat Komisi o investičních projektech do energetické infrastruktury v rámci Evropské unie - Volba právního základu - Články 337 SFEU a 187 SESAE - Článek 194 SFEU)
      (2012/C 331/03)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Evropský parlament (zástupci: M. Gómez-Leal, J. Rodrigues a L. Visaggio, zmocněnci)

         Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: M. Simm a A. Lo Monaco, zmocněnci)

         Vedlejší účastnice řízení podporující žalovanou: Francouzská republika (zástupci: G. de Bergues a A. Adam, zmocněnci), Evropská komise (zástupci: P. Oliver a O. Beynet, zmocněnci)

         Předmět věci

      Žaloba na neplatnost — Nařízení Rady (EU, Euratom) č. 617/2010 ze dne 24. června 2010 o povinnosti informovat Komisi o investičních projektech do energetické infrastruktury v rámci Evropské unie a o zrušení nařízení (ES) č. 736/96 (Úř. věst. L 180, s. 7) — Volba dvojího právního základu článků 337 SFEU a 187 SESAE — Opatření spadající do zvláštních pravomocí Unie v oblasti energetiky, u nichž je nezbytný pouze jeden právní základ, a to článek 194 SFEU

         Výrok

                  1)

                  Nařízení Rady (EU, Euratom) č. 617/2010 ze dne 24. června 2010 o povinnosti informovat Komisi o investičních projektech do energetické infrastruktury v rámci Evropské unie a o zrušení nařízení (ES) č. 736/96 se zrušuje.

                  2)

                  Účinky nařízení č. 617/2010 jsou zachovány do doby, než vstoupí v přiměřené lhůtě ode dne vyhlášení tohoto rozsudku v platnost nové nařízení založené na vhodném právním základě, a to čl. 194 odst. 2 SFEU.

                  3)

                  Radě Evropské unie se ukládá náhrada nákladů řízení s výjimkou nákladů vynaložených Evropskou komisí a Francouzskou republikou.

                  4)

                  Evropská komise a Francouzská republika ponesou vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 13, 15.1.2011.


title: Výmaz věci T-237/99

text:
               25.6.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 155/33

         Výmaz věci T-237/99 (1)

   (2005/C 155/61)

      (Jednací jazyk: nizozemština)

   Usnesením ze dne 11. dubna 2005 rozhodl předseda druhého senátu Soudu prvního stupně Evropských společenství o výmazu věci T-237/99, BP Nederland V.O.F., BP Direct V.O.F. a Actomat B.V., podporované Nizozemským královstvím, proti Komisi Evropských společenství.

      (1)  Úř. věst. C 20, 22.1.2000


title: Věc C-45/12: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 13. června 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour du travail de Bruxelles — Belgie) — Office national d'allocations familiales pour travailleurs salariés (ONAFS) v. Radia Hadj Ahmed ( „Sociální zabezpečení migrujících pracovníků — Nařízení (EHS) č. 1408/71 — Osobní působnost — Poskytování rodinných přídavků státní příslušnici třetí země, která má povolení k pobytu v členském státě — Nařízení (ES) č. 859/2003 — Směrnice 2004/38/ES — Nařízení (EHS) č. 1612/68 — Podmínka doby trvání pobytu“ )

text:
               3.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 225/25

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 13. června 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour du travail de Bruxelles — Belgie) — Office national d'allocations familiales pour travailleurs salariés (ONAFS) v. Radia Hadj Ahmed
   (Věc C-45/12) (1)

   (Sociální zabezpečení migrujících pracovníků - Nařízení (EHS) č. 1408/71 - Osobní působnost - Poskytování rodinných přídavků státní příslušnici třetí země, která má povolení k pobytu v členském státě - Nařízení (ES) č. 859/2003 - Směrnice 2004/38/ES - Nařízení (EHS) č. 1612/68 - Podmínka doby trvání pobytu)
   2013/C 225/40
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour du travail de Bruxelles

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Office national d'allocations familiales pour travailleurs salariés (ONAFS)

      Žalovaná: Radia Hadj Ahmed

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Cour du travail de Bruxelles — Výklad čl. 1 písm. f) nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, osoby samostatně výdělečně činné a jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství (Úř. věst. L 149, s. 2) — Výklad čl. 13 odst. 2 a článku 14 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004 o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států, o změně nařízení (EHS) č. 1612/68 a o zrušení směrnic 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS (Úř. věst. L 158, s. 77; Zvl. vyd. 05/05, s. 46) — Výklad článku 18 SFEU a článků 20 a 21 Listiny základních práv Evropské unie — Poskytování rodinných přídavků státní příslušnici třetí země, která získala povolení k pobytu v členském státě, aby následovala, bez uzavření manželství nebo registrovaného partnerství, občana jiného členského státu — Přítomnost jiného dítěte, státního příslušníka třetí země — Osobní působnost nařízení č. 1408/71 — Pojem „rodinný příslušník“ — Vnitrostátní právní úprava, která ukládá podmínku doby trvání pobytu pro přiznání rodinných přídavků — Rovné zacházení

      Výrok

               1)

               Nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, osoby samostatně výdělečně činné a jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství, ve znění pozměněném a aktualizovaném nařízením Rady (ES) č. 118/97 ze dne 2. prosince 1996, ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1992/2006 ze dne 18. prosince 2006, musí být vykládáno v tom smyslu, že pokud se státní příslušnice třetí země nebo její dcera, jež je rovněž státní příslušnicí třetí země, nacházejí v následující situaci:

                           —

                           tato státní příslušnice třetí země před méně než pěti lety získala povolení k pobytu v členském státě, aby následovala, bez uzavření manželství nebo registrovaného partnerství, státního příslušníka jiného členského státu, s nímž má dítě, které má státní příslušnost tohoto jiného členského státu;

                           —

                           postavení pracovníka má pouze státní příslušník jiného členského státu;

                           —

                           společné soužití uvedené státní příslušnice třetí země a uvedeného státního příslušníka jiného členského státu mezitím skončilo, a

                           —

                           obě děti žijí ve společné domácnosti s matkou;

                     nespadají do osobní působnosti tohoto nařízení, ledaže tato státní příslušnice třetí země nebo její dcera mohou být považovány ve smyslu vnitrostátního zákona a pro účely jeho uplatňování za „rodinné příslušníky“ tohoto státního příslušníka jiného členského státu nebo, není-li tomu tak, ledaže na ně může být nahlíženo jako na „výživou převážně odkázané“ na tohoto státního příslušníka jiného členského státu.

               2)

               Článek 13 odst. 2 a článek 14 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004 o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států, o změně nařízení (EHS) č. 1612/68 a o zrušení směrnic 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS, ve spojení s článkem 18 SFEU, musejí být vykládány v tom smyslu, že nebrání právní úpravě členského státu, na základě které tento členský stát vyžaduje pro účely poskytování zaručených rodinných přídavků, aby státní příslušnice třetí země, pokud se nachází v situaci uvedené v bodě 1 výroku tohoto rozsudku, splňovala podmínku doby pobytu v délce pěti let, třebaže tuto podmínku neukládá svým státním příslušníkům.

      (1)  Úř. věst. C 109, 14.4.2012.


title: Věc F-73/14: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 28. září 2015 – Kriscak v. Europol „Veřejná služba — Zaměstnanci Europolu — Úmluva o Europolu — Služební řád pro zaměstnance Europolu — Příloha 1 služebního řádu pro zaměstnance Europolu — Seznam pracovních míst vytištěných tučně, která mohou být obsazena jen osobou, jež byla přijata do příslušných útvarů ve smyslu čl. 2 odst. 4 čl. 2 odst. 4 Úmluvy o Europolu — Omezený počet pracovních míst — Rozhodnutí Europolu — Pracovní místa, která mohou být obsazena jen osobou, jež byla přijata do příslušných útvarů ve smyslu článku 3 rozhodnutí o Europolu — Použití pracovního řádu ostatních zaměstnanců na zaměstnance Europolu — Neobnovení smlouvy dočasného zaměstnance na dobu určitou — Neuzavření smlouvy s dočasným zaměstnancem na dobu neurčitou — Žaloba na neplatnost — Žaloba na náhradu škody“

text:
               9.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 371/46

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 28. září 2015 – Kriscak v. Europol
   (Věc F-73/14) (1)

   („Veřejná služba - Zaměstnanci Europolu - Úmluva o Europolu - Služební řád pro zaměstnance Europolu - Příloha 1 služebního řádu pro zaměstnance Europolu - Seznam pracovních míst vytištěných tučně, která mohou být obsazena jen osobou, jež byla přijata do příslušných útvarů ve smyslu čl. 2 odst. 4 čl. 2 odst. 4 Úmluvy o Europolu - Omezený počet pracovních míst - Rozhodnutí Europolu - Pracovní místa, která mohou být obsazena jen osobou, jež byla přijata do příslušných útvarů ve smyslu článku 3 rozhodnutí o Europolu - Použití pracovního řádu ostatních zaměstnanců na zaměstnance Europolu - Neobnovení smlouvy dočasného zaměstnance na dobu určitou - Neuzavření smlouvy s dočasným zaměstnancem na dobu neurčitou - Žaloba na neplatnost - Žaloba na náhradu škody“)
   (2015/C 371/48)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Christiana Kriscak (Haag, Nizozemsko) (zástupce: M. Velardo, advokát)

      Žalovaný: Evropský policejní úřad (zástupci: D. Neumann, J. Arnould a C. Falmagne, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí neprodloužit smlouvu žalobkyni a nahradit údajně vzniklou nemajetkovou a majetkovou újmu.

      Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se zamítá jako zjevně neopodstatněná.

               2)

               Evropský policejní úřad ponese vlastní náklady řízení a nahradí jednu třetinu nákladů řízení vynaložených Christianou Kriscak.

               3)

               Christiana Kriscak ponese dvě třetiny vlastních nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 380, 27.10.2014, s. 27.


title: Věc C-527/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Španělsko) dne 7. října 2013 — Lourdes Cachaldora Fernandez v. Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS), Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS)

text:
               11.1.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 9/17

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Španělsko) dne 7. října 2013 — Lourdes Cachaldora Fernandez v. Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS), Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS)
   (Věc C-527/13)
   2014/C 9/26
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Tribunal Superior de Justicia de Galicia

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Lourdes Cachaldora Fernandez

      Žalovaní: Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS), Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS)

      Předběžné otázky

               1)

               Je v rozporu s článkem 4 směrnice Rady 79/7/EHS (1) ze dne 19. prosince 1978 o postupném zavedení zásady rovného zacházení pro muže a ženy v oblasti sociálního zabezpečení vnitrostátní ustanovení, jako je dodatkové ustanovení 7 odst. 1 pododst. 3 písm. b) španělského Ley General de la Seguridad Social, jež se dotýká převážně žen a podle nějž se pro účely pokrytí mezer v odvádění příspěvků, které vznikly během období zohledněného pro účely výpočtu výpočtového základu trvalého invalidního důchodu příspěvkového typu a následovaly po období zaměstnání na částečný úvazek, zohlední platné minimální vyměřovací základy snížené o koeficient poměrnosti za uvedené zaměstnání, které předcházelo mezeře v odvádění příspěvků, zatímco v případě zaměstnání na plný úvazek se toto snížení neuplatní?

               2)

               Je v rozporu s ustanovením 5 odst. 1 písm. a) směrnice Rady 97/81/ES (2) ze dne 15. prosince 1997 o Rámcové dohodě o částečném pracovním úvazku uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS takové vnitrostátní ustanovení, jakým je dodatkové ustanovení 7 odst. 1 pododst. 3 písm. b) španělského Ley General de la Seguridad Social, který se dotýká převážně žen a podle nějž se pro účely pokrytí mezer v odvádění příspěvků, které vznikly během období zohledněného pro účely výpočtu výpočtového základu trvalého invalidního důchodu příspěvkového typu a následovaly po období zaměstnání na částečný úvazek, zohlední platné minimální vyměřovací základy snížené o koeficient poměrnosti za uvedené zaměstnání, které předcházelo mezeře v odvádění příspěvků, zatímco v případě zaměstnání na plný úvazek se toto snížení neuplatní?

      (1)  Úř. věst. L 6, 10.1.1979, s. 24; Zvl. vyd. 05/01, s. 215

      (2)  Úř. věst. L 14, 20.1.1998, s. 9; Zvl. vyd. 05/03, s. 267


title: Věc C-427/09: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 28. července 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Spojené království) — Generics (UK) Ltd v. Synaptech Inc ( Patentové právo — Léčivé přípravky — Dodatkové ochranné osvědčení pro léčivé přípravky — Nařízení (EHS) č. 1768/92 — Článek 2 — Rozsah působnosti )

text:
               8.10.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 298/3

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 28. července 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Spojené království) — Generics (UK) Ltd v. Synaptech Inc
   (Věc C-427/09) (1)

   (Patentové právo - Léčivé přípravky - Dodatkové ochranné osvědčení pro léčivé přípravky - Nařízení (EHS) č. 1768/92 - Článek 2 - Rozsah působnosti)
   2011/C 298/04
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Generics (UK) Ltd

      Žalovaná: Synaptech Inc

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Výklad čl. 13 odst. 1 nařízení Rady (EHS) č. 1768/92 ze dne 18. června 1992 o zavedení dodatkových ochranných osvědčení pro léčivé přípravky (Úř. věst. L 182, s. 1; Zvl. vyd. 13/11, s. 200) — Pojem první registrace — Zohlednění pouze registrací vydaných podle směrnice Rady 65/65/EHS ze dne 26. ledna 1965 o sbližování právních a správních předpisů týkajících se léčivých přípravků (Úř. věst. L 22, s. 369) — Registrace vydaná podle právních předpisů platných v Rakousku před přistoupením tohoto státu k EHP.

      Výrok

   Takový výrobek, jako je ten, o který se jedná ve věci v původním řízení, který byl jako humánní léčivý přípravek uveden v Evropském společenství na trh dříve, než získal registraci v souladu se směrnicí Rady 65/65/EHS ze dne 26. ledna 1965 o sbližování právních a správních předpisů týkajících se léčivých přípravků, ve znění směrnice Rady 89/341/EHS ze dne 3. května 1989, a zejména aniž byl podroben posouzení své neškodnosti a účinnosti, nespadá do rozsahu působnosti nařízení Rady (EHS) č. 1768/92 ze dne 18. června 1992 o zavedení dodatkových ochranných osvědčení pro léčivé přípravky, ve znění Aktu o podmínkách přistoupení Rakouské republiky, Finské republiky a Švédského království a o úpravách smluv, na nichž je založena Evropská unie, tak jak je vymezen v článku 2 tohoto nařízení v jeho pozměněném znění, a proto nemůže být předmětem dodatkového ochranného osvědčení.

      (1)  Úř. věst. C 11, 16.1.2010.


title: Věc C-405/07 P: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 6. listopadu 2008 – Nizozemské království v. Komise Evropských společenství ( Kasační opravný prostředek — Článek 95 odst. 5 ES — Směrnice 98/69/ES — Opatření proti znečišťování ovzduší emisemi z motorových vozidel — Odchylný vnitrostátní předpis, kterým se s předstihem snižuje mezní hodnota Společenství pro emise částic produkovaných některými novými vozidly poháněnými vznětovým motorem — Zamítnutí Komise — Specifičnost problému — Povinnost řádné péče a povinnost uvést odůvodnění )

text:
               20.12.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 327/5

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 6. listopadu 2008 – Nizozemské království v. Komise Evropských společenství
   (Věc C-405/07 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Článek 95 odst. 5 ES - Směrnice 98/69/ES - Opatření proti znečišťování ovzduší emisemi z motorových vozidel - Odchylný vnitrostátní předpis, kterým se s předstihem snižuje mezní hodnota Společenství pro emise částic produkovaných některými novými vozidly poháněnými vznětovým motorem - Zamítnutí Komise - Specifičnost problému - Povinnost řádné péče a povinnost uvést odůvodnění“)
   (2008/C 327/08)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Nizozemské království (zástupci: D. J. M. de Grave a C. M. Wissels, zmocněnci)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství (zástupci: M. Patakia, H. van Vliet a A. Alcover San Pedro, zmocněnci)
   Předmět věci
   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (čtvrtého senátu) ze dne 27. června 2007, Nizozemsko v. Komise (T 182/06), kterým Soud zamítl návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2006/372/ES ze dne 3. května 2006 o předloze vnitrostátních předpisů, které Nizozemské království oznámilo podle čl. 95 odst. 5 Smlouvy o ES a kterými se stanovují mezní hodnoty pro emise částic z vozidel poháněných vznětovým motorem (Úř. věst. L 142, s. 16)
   Výrok

               1)

               Rozsudek Soudu prvního stupně Evropských společenství ze dne 27. června 2007, Nizozemské království v. Komise (T-182/06), se zrušuje.

               2)

               Rozhodnutí Komise 2006/372/ES ze dne 3. května 2006 o předloze vnitrostátních předpisů, které Nizozemské království oznámilo podle čl. 95 odst. 5 Smlouvy o ES a kterými se stanovují mezní hodnoty pro emise částic z vozidel poháněných vznětovým motorem, se zrušuje.

               3)

               Komisi Evropských společenství se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 269, 10.11.2007.


title: Věc C-237/12: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 4. září 2014 – Evropská komise v. Francouzská republika „Nesplnění povinnosti státem – Směrnice 91/676/EHS – Článek 5 odst. 4 – Příloha II A body 1 až 3 a 5 – Příloha III odst. 1 body 1 až 3 a odst. 2 – Ochrana vod před znečištěním dusičnany ze zemědělských zdrojů – Období používání hnojiv – Kapacita zásobníků pro skladování statkových hnojiv – Omezení používání hnojiv – Zákaz používání na velmi strmých pozemcích nebo na zmrzlých nebo sněhem pokrytých pozemcích – Neslučitelnost vnitrostátní právní úpravy“

text:
               10.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 395/3

      Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 4. září 2014 – Evropská komise v. Francouzská republika
      (Věc C-237/12) (1)

      („Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 91/676/EHS - Článek 5 odst. 4 - Příloha II A body 1 až 3 a 5 - Příloha III odst. 1 body 1 až 3 a odst. 2 - Ochrana vod před znečištěním dusičnany ze zemědělských zdrojů - Období používání hnojiv - Kapacita zásobníků pro skladování statkových hnojiv - Omezení používání hnojiv - Zákaz používání na velmi strmých pozemcích nebo na zmrzlých nebo sněhem pokrytých pozemcích - Neslučitelnost vnitrostátní právní úpravy“)
      (2014/C 395/04)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: E. Manhaeve, B. Simon a J. Hottiaux, zmocněnci)

         Žalovaná: Francouzská republika (zástupci: G. de Bergues, S. Menez a D. Colas, zmocněnci)

         Výrok

                  1)

                  Francouzská republika tím, že nepřijala opatření nezbytná k zajištění úplného a správného provedení všech požadavků, které jí byly uloženy na základě čl. 5 odst. 4 směrnice Rady 91/676/EHS ze dne 12. prosince 1991 o ochraně vod před znečištěním dusičnany ze zemědělských zdrojů ve spojení s přílohou II A body 1 až 3 a 5, jakož i s přílohou III odst. 1 body 1 až 3 a přílohou III odst. 2 této směrnice, nesplnila povinnosti, které pro ni z uvedené směrnice vyplývají, jelikož vnitrostátní právní úprava přijatá k zajištění jejího provedení:

                              —

                              nestanoví období zákazu používání hnojiv typu I pro velké podzimní kultury a pro travinné porosty zaseté před více než šesti měsíci;

                              —

                              omezuje období zákazu používání hnojiv typu I pro velké jarní kultury pouze na červenec a srpen;

                              —

                              omezuje zákaz používání hnojiv typu II pro velké podzimní kultury na období od 1. listopadu do 15. ledna a neprodlužuje zákaz používání hnojiv typu III pro tytéž kultury na období po 15. lednu;

                              —

                              neprodlužuje období zákazu používání hnojiv typu II pro velké jarní kultury na období po 15. lednu;

                              —

                              pro travinné porosty zaseté před více než šesti měsíci stanoví období zákazu používání hnojiv typu II pouze od 15. listopadu a neprodlužuje zákaz používání hnojiv typu III pro uvedené travinné porosty a v horských oblastech do konce února;

                              —

                              stanoví, že do 1. července 2016 se při výpočtu kapacit skladování bude moci nadále zohledňovat časový harmonogram zákazu používání hnojiv, který není v souladu s požadavky vyplývajícími z uvedené směrnice;

                              —

                              povoluje skladování kompaktního slámového hnoje na poli po dobu deseti měsíců;

                              —

                              tato právní úprava nezajišťuje, aby zemědělci a orgány dohledu mohli správně vypočítat množství dusíku, které lze rozšířit k zajištění vyváženého hnojení;

                              —

                              v případě dojnic stanoví hodnoty úniku dusíku na základě množství vyloučeného dusíku, které nezohledňuje různé úrovně produkce mléka, a na základě koeficientu odpaření ve výši 30 %;

                              —

                              u ostatního hovězího dobytka stanoví hodnoty úniku dusíku na základě koeficientu odpaření ve výši 30 %;

                              —

                              v případě prasat nestanoví hodnoty úniku dusíku pro tuhá hnojiva;

                              —

                              v případě drůbeže stanoví hodnoty úniku dusíku na základě nesprávného koeficientu odpaření ve výši 60 %;

                              —

                              v případě ovcí stanoví hodnoty úniku dusíku na základě koeficientu odpaření ve výši 30 %;

                              —

                              v případě koz stanoví hodnoty úniku dusíku na základě koeficientu odpaření ve výši 30 %;

                              —

                              v případě koní stanoví hodnoty úniku na základě koeficientu odpaření ve výši 30 %;

                              —

                              v případě králíků stanoví hodnoty úniku dusíku na základě koeficientu odpaření ve výši 60 %;

                              —

                              uvedená právní úprava neobsahuje jasná, přesná a objektivní kritéria v souladu s požadavky zásady právní jistoty, pokud jde o podmínky používání hnojiv na velmi strmých pozemcích; a

                              —

                              povoluje používání hnojiv typu I a III na zmrzlých pozemcích, používání hnojiv typu I na sněhem pokrytých pozemcích, používání hnojiv na pozemcích zmrzlých pouze na povrchu v důsledku 24 hodinového cyklu jeho zamrzání a rozmrzání, jakož i používání kompaktního slámového hnoje a kompostu obsahujícího statková hnojiva na zmrzlých pozemcích.

                  2)

                  Ve zbývající části se žaloba zamítá.

                  3)

                  Francouzské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 217, 21.7.2012.


title: Věc T-203/07: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 23. září 2008 – Cemex Polska v. Komise ( Žaloba na neplatnost — Směrnice 2003/87/ES — Systém pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů — Národní alokační plán Polska pro přidělování povolenek na emise na období let 2008-2012 — Rozhodnutí Komise nevznášet za určitých podmínek námitky — Příslušnost členských států pro individuální obchodování povolenkami na emise — Neexistence přímého dotčení — Nepřípustnost )

text:
               22.11.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/39

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 23. září 2008 – Cemex Polska v. Komise
   (Věc T-203/07) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Směrnice 2003/87/ES - Systém pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů - Národní alokační plán Polska pro přidělování povolenek na emise na období let 2008-2012 - Rozhodnutí Komise nevznášet za určitých podmínek námitky - Příslušnost členských států pro individuální obchodování povolenkami na emise - Neexistence přímého dotčení - Nepřípustnost“)
   (2008/C 301/66)
   Jednací jazyk: polština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Cemex Polska sp. z o.o. (Varšava, Polsko) (zástupci: F. Puel a M. Szpunar, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: U. Wölker a K. Herrmann, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise K (2007)1295 konečné ze dne 26. března 2007 o národním alokačním plánu pro přidělování povolenek na emise skleníkových plynů oznámeného Polskem na období 2008-2012 v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES (Úř. věst. L 275, s. 32; Zvl. vyd. 15/07, s. 631)
   Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá jako nepřípustná.

               2)

               Cemex Polska sp. z o.o. ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady vynaložené Komisí.

      (1)  Úř. věst. C 170, 21.7.2007.


title: Věc F-44/06: Žaloba podaná dne  26. dubna 2006  – C v. Komise

text:
               1.7.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 154/25

         Žaloba podaná dne 26. dubna 2006 – C v. Komise
   (Věc F-44/06)
   (2006/C 154/58)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: C (Brusel, Belgie) (zástupci: S. Orlandi a J.-N. Louis, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí Orgánu oprávněného ke jmenování (OOJ) ze dne 13. června 2005, kterým se zamítá přijetí jakýchkoli opatření, která vyplývají z rozsudku Soudu prvního stupně Evropských společenství ze dne 23. listopadu 2004 ve věci T-376/02, O v. Komise (1);

               —

               zrušit rozhodnutí ředitelky GŘ ADMIN/C „sociální politika, správa a řízení zaměstnanců v Lucembursku, zdraví, hygiena“ ze dne 23. února 2006, na jehož základě žalobce odešel do důchodu a kterým mu byl se zpětným účinkem ode dne 1. února 2002 přiznán invalidní důchod stanovený v souladu s ustanoveními čl. 78 pododstavce 2 služebního řádu;

               —

               uložit žalované, aby žalobci zaplatila z důvodu porušení zásady dodržování přiměřené lhůty částku stanovenou ex aequo et bono ve výši 15 000 eur;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   V návaznosti na výše uvedený rozsudek O v. Komise, žalobce podal návrh směřující k tomu, aby OOJ přijal opatření, která vyplývají z uvedeného rozsudku. Vzhledem k tomu, že byl tento návrh zamítnut, podal žalobce stížnost, která byla částečně zamítnuta rozhodnutím ze dne 11. ledna 2006. OOJ v návaznosti na to přijal nové rozhodnutí ze dne 23. února 2006, na jehož základě žalobce odešel do důchodu a kterým mu byl přiznán se zpětným účinkem ode dne 1. února 2002 invalidní důchod stanovený v souladu s ustanoveními čl. 78 pododstavce 2 služebního řádu.
   Na podporu své žaloby žalobce nejprve uplatňuje, že posledně uvedené rozhodnutí plně nevyplývá z výše uvedeného rozsudku vzhledem k tomu, že jeho cílem není vrátit žalobci právní postavení, ve kterém se nacházel před přijetím rozhodnutí, které Soud zrušil.
   Rozhodnutí ze dne 23. února 2006 mimoto nezohlednilo článek 53 služebního řádu, který stanoví, že úředník, na něhož se podle zjištění výboru pro otázky invalidity vztahují ustanovení článku 78, odchází automaticky do důchodu v poslední den měsíce, ve kterém OOJ zjistí jeho trvalou neschopnost plnit služební povinnosti.
   Konečně se žalobce dovolává porušení zásady dodržování přiměřené lhůty s ohledem na to, že rozhodnutí ze dne 23. února bylo přijato patnáct měsíců po vyhlášení výše uvedeného rozsudku.

      (1)  Recueil FP, s. I-A-349 a II-1595.


title: Věc T-10/17: Žaloba podaná dne 9. ledna 2017 – Proof IT v. EIGE

text:
               13.3.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 78/35

         Žaloba podaná dne 9. ledna 2017 – Proof IT v. EIGE
   (Věc T-10/17)
   (2017/C 078/49)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Proof IT SIA (Riga, Lotyšsko) (zástupkyně: J. Jerņeva a D. Pāvila, advokátky)

      Žalovaný: Evropský institut pro rovnost žen a mužů (EIGE)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Evropského institutu pro rovnost žen a mužů, které bylo přijato v zadávacím řízení ve věci zadání rámcové zakázky, nazvané „Framework contract for online services“ EIGE/2016/OPER/03-Lot 1, oznámené žalobkyni dopisem 28. října 2016, v němž se uvádí, že nabídka žalobkyně se umístila na druhém místě a rámcová zakázka pro Lot 1 byla přidělena třetí společnosti;

               —

               přiznal žalobkyni náhradu škody z důvodu ztráty příležitosti nebo nepřidělení zakázky ve výši 72270 eur;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vychází z tvrzení, podle kterého žalovaný porušil zásady rovného zacházení a transparentnosti, neboť kritéria pro zadání zakázky byla nepřesná a postup hodnocení nebyl transparentní, čímž měl žalovaný neomezenou volbu, pokud jde o zadání dotčené zakázky.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z tvrzení, podle kterého se žalovaný dopustil zjevně nesprávného posouzení při hodnocení nabídky žalobkyně, které by, bylo-li by napraveno, vedlo k jinému výsledku zadávacího řízení, tj. nabídka žalobkyně by se umístila na prvním místě a rámcová smlouva by byla zadána žalobkyni.

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází z tvrzení, podle kterého byla porušena zásada rovného zacházení, neboť zadávací kritéria byla vykládána tak, že dotčená třetí společnost byla zvýhodněna předchozími zkušenostmi, které získala během plnění předchozí obdobné smlouvy uzavřené s EIGE.


title: Věc C-298/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Fővárosi Bíróság Gazdasági Kollégiuma (Maďarsko) dne 29. července 2009 — RANI Slovakia s.r.o. v. Hankook Tire Magyarország Kft.

text:
               7.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 267/32

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Fővárosi Bíróság Gazdasági Kollégiuma (Maďarsko) dne 29. července 2009 — RANI Slovakia s.r.o. v. Hankook Tire Magyarország Kft.
   (Věc C-298/09)
   2009/C 267/58
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Fővárosi Bíróság Gazdasági Kollégiuma

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: RANI Slovakia s.r.o.

      Žalovaná: Hankook Tire Magyarország Kft.

      Předběžné otázky

               1)

               Může být devatenáctý bod odůvodnění směrnice Evropského parlamentu a Rady 96/71/ES o vysílání pracovníků v rámci poskytování služeb (1) s přihlédnutím k článkům 3 písm. c) a 59 Římské smlouvy vykládán v tom smyslu, že v souvislosti s činností podniků pro dočasnou práci může vnitrostátní právo členského státu volně stanovit požadavky na zaměstnavatele (podnik) v případě, že chce provádět takovouto činnost na území daného členského státu, a vyhradit tak uznání podniků pro dočasnou práci pouze podnikům se sídlem na uvedeném území?

               2)

               Může být čl. 1 odst. 4 směrnice Evropského parlamentu a Rady 96/71/ES vykládán v tom smyslu, že podnikům usazeným v daném členském státě může být v souvislosti s povolením pro výkon činnosti poskytnuto lepší zacházení než podnikům usazeným v jiném členském státě?

               3)

               Může být článek 59 Římské smlouvy, ve spojení s jejími články 62 a 63, vykládán v tom smyslu, že omezení existující v momentě přistoupení k Evropské unii mohou být zachována do té doby, než Rada přijme obecný program stanovující podmínky volného poskytování takové služby nebo směrnici potřebnou k provedení uvedeného obecného programu, aniž by byla tato omezení považována za omezení v rozporu s právem Společenství?

               4)

               V případě záporné odpovědi na předchozí otázky, existuje nějaký obecný zájem, který by odůvodňoval omezení spočívající v tom, že činnost podniků pro dočasnou práci mohou vykonávat pouze podniky usazené a zapsané v dotčeném členském státě, a tedy by umožňoval domnívat se, že toto omezení je slučitelné s články 59 a 65 Římské smlouvy?

      (1)  Úř. věst. L 18, 21.1.1997, s. 1; Zvl. vyd. 05/02, s. 431.


title: Věc T-318/07: Žaloba podaná dne 28. srpna 2007 – National Association of Licensed Opencast Operators v. Komise

text:
               20.10.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 247/36

         Žaloba podaná dne 28. srpna 2007 – National Association of Licensed Opencast Operators v. Komise
   (Věc T-318/07)
   (2007/C 247/60)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: National Association of Licensed Opencast Operators (Chester-le-Street, Spojené království) (zástupci: H. Bracegirdle, solicitor, M. Hoskins a C. West, barristers)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Komise ze dne 18. června 2007;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně žádá o zrušení rozhodnutí Komise ve věci COMP/35.821 ze dne 18. června 2007, kterým Komise zamítla stížnost žalobkyně podanou v roce 1990, že členové jejího sdružení byly oběťmi cenové diskriminace, vzhledem k tomu, že ceny placené Central Electricity Generating Board (dále jen „CEGB“) v období od roku 1984 do roku 1990 za uhlí vyráběné členy žalobkyně byly nižší než ceny placené CEGB za uhlí vyráběné British Coal Corporation (dále jen „BCC“), aniž by existovalo jakékoliv objektivní odůvodnění tohoto rozdílného zacházení.
   Komise v napadeném rozhodnutí shledala, že existoval rozdíl mezi cenami placenými CEGB členům žalobkyně a cenami placenými BCC, ale tvrdila, že BCC a členové žalobkyně nedodávali uhlí za srovnatelných podmínek. CEGB tudíž byla oprávněna platit BCC za uhlí vyšší ceny, a to vzhledem ke své zákonné povinnosti dodávat elektrickou energii, která je potřebná ve Spojeném království.
   Na podporu své žaloby žalobkyně tvrdí, že zjištění Komise, že BCC a členové žalobkyně nedodávali uhlí za srovnatelných podmínek, nebylo podepřeno důkazy, na kterých Komise založila své rozhodnutí.
   Dále, žalobkyně tvrdí, že platba výhodné ceny za uhlí BCC by představovala státní podporu, která nebyla oznámena, a která by tudíž byla protiprávní.
   Mimoto žalobkyně tvrdí, že zjištění Komise nejsou v souladu s předchozím rozhodnutím Komise z roku 1991, které se týkalo stejné stížnosti.
   Co se týče zamítnutí stížnosti žalobkyně Komisí, pokud jde o období od roku 1984 do roku 1986 z důvodu nepřípustnosti a nedostatku zájmu Společenství, žalobkyně tvrdí, že:

               —

               Komise se dopustila nesprávného posouzení tím, že shledala, že již nepožívá výlučné pravomoci na základě Smlouvy o ESUO rozhodnout o existenci diskriminace v uvedené době;

               —

               Komise se dopustila nesprávného posouzením tím, že členové žalobkyně se mohou v souvislosti s uvedeným obdobím obrátit na vnitrostátní soudy, a

               —

               zpoždění při řešení otázek vznesených ve stížnosti žalobkyně z roku 1990 je výsledkem předešlých právních pochybení, kterých se dopustila Komisí.


title: Věc C-128/16 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 29. února 2016 Evropskou komisí proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 17. prosince 2015 ve spojených věcech T-515/13 a T-719/13, Španělsko a další v. Komise

text:
               2.5.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 156/31

         Kasační opravný prostředek podaný dne 29. února 2016 Evropskou komisí proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 17. prosince 2015 ve spojených věcech T-515/13 a T-719/13, Španělsko a další v. Komise
   (Věc C-128/16 P)
   (2016/C 156/41)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci/Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: V. Di Bucci, É. Gippini Fournier a P. Němečková, zmocněnci)

      Další účastníci řízení: Španělské království, Lico Leasing, S.A.U., a Pequeños y Medianos Astilleros Sociedad de Reconversión, S.A.

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka) navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil rozsudek Tribunálu Evropské unie ze dne 17. prosince 2015 vydaný ve spojených věcech T-515/13 a T-719/13;

               —

               vrátil věc Tribunálu;

               —

               uložil žalobcům náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

               1.

               Tribunál se při výkladu a uplatnění čl. 107 odst. 1 Smlouvy v souvislosti s pojmy „podnik“ a „selektivní výhoda“, jakož i při výkladu a uplatnění povinnosti uvést odůvodnění dopustil nesprávného právního posouzení a v souvislosti se selektivitou zkreslil sporné rozhodnutí.

                           —

                           Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení a zkreslení rozhodnutí tím, že selektivitu daňového zvýhodnění pro podniky – tvořené hospodářskými zájmovými sdruženími a jejich členy – vyvíjející určitou hospodářskou činnost vyložil nesprávně, a tím, že nesprávně kvalifikoval odůvodnění.

                           —

                           Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení při analyzování selektivního zvýhodnění vyplývajícího ze skutečnosti, že vnitrostátní daňový orgán disponuje diskreční pravomocí.

                           —

                           Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení tím, že při výkladu pojmu „selektivita“ vyloučil existenci selektivity u opatření určeného výhradně subjektům, které provádějí blíže určené investice.

               2.

               Tribunál se při výkladu a uplatnění povinnosti uvést odůvodnění dopustil v souvislosti s narušením hospodářské soutěže a ovlivnění obchodu podle čl. 107 odst. 1 Smlouvy nesprávného právního posouzení a zkreslení sporného rozhodnutí.


title: Věc T-279/08: Žaloba podaná dne 17. července 2008 – Communauté d'Agglomération du Douaisis v. Komise

text:
               27.9.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 247/15

         Žaloba podaná dne 17. července 2008 – Communauté d'Agglomération du Douaisis v. Komise
   (Věc T-279/08)
   (2008/C 247/29)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Communauté d'Agglomération du Douaisis (zástupce: M.-Y. Benjamin, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí Komise č. K 38/2007 ze dne 2. dubna 2008.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobce navrhuje zrušení rozhodnutí Komise Evropských společenství K(2008) 1089 konečné ze dne 2. dubna 2008, kterým Komise prohlásila státní podporu poskytnutou žalobcem a regionem Nord-Pas-de-Calais společnosti Arbel Fauvet Rail SA ve formě záloh vratných s roční úrokovou sazbou 4,08 % odpovídající referenční sazbě Společenství použitelné v okamžiku poskytnutí podpory, za neslučitelnou se společným trhem. Komise měla za to, že Arbel Fauvet Rail SA nemůže být s ohledem na svou finanční situaci příjemcem fondů za tak výhodných podmínek na finančním trhu.
   Žalobní důvody a hlavní argumenty uplatněné žalobcem jsou obdobné těm, které byly uplatněny ve věci T-267/08, Région Nord-Pas-de-Calais v. Komise.


title: Věc C-215/14: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 16. září 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court of Justice (Chancery Division) – Spojené království) – Société de Produits Nestlé SA v. Cadbury UK Ltd „Řízení o předběžné otázce — Ochranné známky — Směrnice 2008/95/ES — Článek 3 odst. 3 — Pojem ‚rozlišovací způsobilost získaná užíváním‘ — Trojrozměrná ochranná známka — Čtyřdílná oplatka obalená v čokoládě Kit Kat — Článek 3 odst. 1 písm. e) — Označení, které je tvořeno tvarem, který vyplývá z povahy samotného výrobku, i tvarem nezbytným pro dosažení technického výsledku — Výrobní postup zahrnutý do technického výsledku“

text:
               9.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 371/10

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 16. září 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court of Justice (Chancery Division) – Spojené království) – Société de Produits Nestlé SA v. Cadbury UK Ltd
   (Věc C-215/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Ochranné známky - Směrnice 2008/95/ES - Článek 3 odst. 3 - Pojem ‚rozlišovací způsobilost získaná užíváním‘ - Trojrozměrná ochranná známka - Čtyřdílná oplatka obalená v čokoládě Kit Kat - Článek 3 odst. 1 písm. e) - Označení, které je tvořeno tvarem, který vyplývá z povahy samotného výrobku, i tvarem nezbytným pro dosažení technického výsledku - Výrobní postup zahrnutý do technického výsledku“)
   (2015/C 371/12)
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   High Court of Justice (Chancery Division)

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Société de Produits Nestlé SA

      Žalovaná: Cadbury UK Ltd

      Výrok

               1)

               Článek 3 odst. 1 písm. e) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/95/ES ze dne 22. října 2008, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách, musí být vykládán v tom smyslu, že brání tomu, aby označení tvořené tvarem výrobku bylo zapsáno jako ochranná známka, pokud má tento tvar tři základní znaky, z nichž jeden vyplývá ze samotné povahy výrobku a další dva jsou nezbytné pro dosažení technického výsledku, avšak za podmínky, že alespoň jeden z důvodů pro zamítnutí stanovených v tomto ustanovení se uplatní na dotčený tvar v plném rozsahu.

               2)

               Článek 3 odst. 1 písm. e) bod ii) směrnice 2008/95, který umožňuje zamítnout zápis označení tvořených výlučně tvarem výrobku, který je nezbytný pro dosažení technického výsledku, musí být vykládán v tom smyslu, že se vztahuje na způsob, jakým dotčený výrobek funguje, a nepoužije se na způsob jeho výroby.

               3)

               Za účelem zapsání ochranné známky, která získala rozlišovací způsobilost v důsledku užívání ve smyslu čl. 3 odst. 3 směrnice 2008/95, ať již jako součásti jiné zapsané ochranné známky nebo společně s ní, musí přihlašovatel prokázat, že na rozdíl od všech ostatních ochranných známek, které mohou také existovat, vnímají zúčastněné kruhy výrobek nebo službu označenou samotnou ochrannou známkou jako výrobek nebo službu pocházející z určitého podniku.

      (1)  Úř. věst. C 235, 21.7.2014.


title: Věc T-662/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 29. ledna 2013 — Müller v. OHIM — Loncar (Sunless) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství Sunless — Starší slovní ochranné známky Společenství SUNLESS a LONCAR-SUNLESS — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Podobnost označení — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“ )

text:
               9.3.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 71/18

         Rozsudek Tribunálu ze dne 29. ledna 2013 — Müller v. OHIM — Loncar (Sunless)
   (Věc T-662/11) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství Sunless - Starší slovní ochranné známky Společenství SUNLESS a LONCAR-SUNLESS - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Podobnost označení - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)
   2013/C 71/27
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Thomas Müller (Gütersloh, Německo) (zástupce: J. Schmidt, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: G. Schneider, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Loncar, SL (Sabadell, Španělsko)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 27. září 2011 (věc R 2508/2010-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi společností Loncar, SL a Thomasem Müllerem.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Thomasi Müllerovi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 49, 18.2.2012.


title: Věc T-762/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 15. prosince 2016 – Philips a Philips Francie v. Komise „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Čipy pro inteligentní karty — Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 101 SFEU — Výměna citlivých obchodních informací — Jednání protiprávní z hlediska účelu — Jediné a trvající protiprávní jednání — Zásada řádné správy — Povinnost náležité péče — Důkaz — Oznámení o shovívavosti z roku 2006 — Oznámení o narovnání — Promlčení — Pokyny pro výpočet pokut z roku 2006 — Hodnota prodejů“

text:
               6.2.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/26

         Rozsudek Tribunálu ze dne 15. prosince 2016 – Philips a Philips Francie v. Komise
   (Věc T-762/14) (1)

   („Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Čipy pro inteligentní karty - Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 101 SFEU - Výměna citlivých obchodních informací - Jednání protiprávní z hlediska účelu - Jediné a trvající protiprávní jednání - Zásada řádné správy - Povinnost náležité péče - Důkaz - Oznámení o shovívavosti z roku 2006 - Oznámení o narovnání - Promlčení - Pokyny pro výpočet pokut z roku 2006 - Hodnota prodejů“)
   (2017/C 038/35)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Koninklijke Philips NV (Eindhoven, Nizozemsko), Philips Francie (Suresnes, Francie) (zástupci: J. de Pree, S. Molin, A. ter Haar a T. M. Snoep, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Biolan, A. Dawes, J. Norris Usher a P. Van Nuffel, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na základě článku 263 SFEU znějící na zrušení rozhodnutí Komise C (2014) 6250 final ze dne 3. září 2014 v řízení podle článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP (věc AT.39574 – Smart Card Chips), a podpůrně na zrušení pokuty uložené žalobkyním nebo snížení její výše.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Koninklijke Philips NV a Philips France ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 73, 2.3.2015.


title: Věc T-497/10: Usnesení Tribunálu ze dne 14. ledna 2013 — Divandari v. Rada ( „Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Omezující opatření přijatá vůči Íránu ve snaze zabránit šíření jaderných zbraní — Zmrazení finančních prostředků — Vynětí ze seznamu dotčených osob — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“ )

text:
               9.3.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 71/20

         Usnesení Tribunálu ze dne 14. ledna 2013 — Divandari v. Rada
   (Věc T-497/10) (1)

   (Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vůči Íránu ve snaze zabránit šíření jaderných zbraní - Zmrazení finančních prostředků - Vynětí ze seznamu dotčených osob - Nevydání rozhodnutí ve věci samé)
   2013/C 71/32
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Ali Divandari (Teherán, Írán) (zástupci: původně S. Gadhia a S. Ashley, solicitors, D. Wyatt, QC, et R. Blakeley, barrister, poté R. Blakeley, S. Zaiwalla a F. Zaiwalla, solicitors, a M. Brindle, QC)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: M. Bishop a A. Vitro, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Evropská komise (zástupci: S. Boelaert a M. Konstantinidis, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Rady 2010/413/SZBP ze dne 26. července 2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení společného postoje 2007/140/SZBP (Úř. věst. L 195, s. 39), prováděcího nařízení rady (EU) č. 668/2010 ze dne 26. července 2010, kterým se provádí čl. 7 odst. 2 nařízení (ES) č. 423/2007 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 195, s. 25), rozhodnutí Rady 2010/644/SZBP ze dne 25. října 2010, kterým se mění rozhodnutí 2010/413 (Úř. věst. L 281, s. 81), nařízení Rady (EU) č. 961/2010 ze dne 25. října 2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení nařízení (ES) č. 423/2007 (Úř. věst. L 281, s. 1), rozhodnutí Rady 2011/783/SZBP ze dne 1. prosince 2011, kterým se mění rozhodnutí 2010/413 (Úř. věst. L 319, s. 71), prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1245/2011 ze dne 1. prosince 2011, kterým se provádí nařízení (EU) č. 961/2010 (Úř. věst. L 319, s. 11) a nařízení Rady (EU) č. 267/2012 ze dne 23. března 2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení nařízení (EU) č. 961/2010 (Úř. věst. L 88, s. 1) v rozsahu, v němž se tyto akty týkají žalobce.

      Výrok

               1)

               Není již namístě vydat rozhodnutí ve věci samé.

               2)

               Rada Evropské unie ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vzniklé Alimu Divandariovi.

               3)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 328, 4.12.2010.


title: Věc T-565/12: Žaloba podaná dne 27. prosince 2012 — National Iranian Tanker Company v. Rada

text:
               23.2.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 55/22

         Žaloba podaná dne 27. prosince 2012 — National Iranian Tanker Company v. Rada
   (Věc T-565/12)
   2013/C 55/39
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: National Iranian Tanker Company (Teherán, Írán) (zástupci: R. Chandrasekera, S. Ashley, C. Murphy, Solicitors, a M. Lester, Barrister)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Rady 2012/635/SBZP ze dne 15. října 2012 (1) a prováděcího nařízení Rady (EU) č. 945/2012 ze dne 15. října 2012 (2) v rozsahu, v němž se tato opatření uplatní na žalobkyni,

               —

               nařídit jeho zrušení s okamžitou a neodkladnou účinností,

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod vychází ze skutečnosti, že není splněno žádné ze zákonných kritérií pro zařazení žalobců na tento seznam, že Rada zjevně pochybila v posouzení, že některá z kritérií pro zařazení žalobkyně na tento seznam byla splněna a že neexistuje platný právní ani skutkový základ, aby na něj byla zařazena.

               2)

               Druhý žalobní důvod vychází ze skutečnosti, že Rada neposkytla přiměřené nebo dostatečné důvody pro zařazení žalobkyně na tento seznam.

               3)

               Třetí žalobní důvod vychází ze skutečnosti, že Rada neuspěla při obraně práv žalobkyně na obhajobu a na účinný soudní přezkum.

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod vychází ze skutečnosti, že rozhodnutí Rady o zařazení žalobkyně na tento seznam bezdůvodně a nepřiměřeně porušilo základní práva žalobkyně včetně práv na ochranu majetku, obchodu a dobrého jména.

      (1)  Rozhodnutí Rady 2012/635/SZBP ze dne 15. října 2012, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. 2012 L 282, s. 58)

      (2)  Prováděcí nařízení Rady (EU) č. 945/2012 ze dne 15. října 2012, kterým se provádí nařízení (EU) č. 267/2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. 2012 L 282, s. 16)


title: Spojené věci C-325/15 P a C-326/13 P: Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 10. července 2014 – Peek & Cloppenburg KG v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Peek & Cloppenburg KG „Kasační opravný prostředek — Ochranná známka Společenství — Slovní ochranná známka Peek & Cloppenburg — Námitka jiného majitele obchodního názvu ‚Peek & Cloppenburg‘  — Zamítnutí zápisu“

text:
               15.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 315/18

         Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 10. července 2014 – Peek & Cloppenburg KG v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Peek & Cloppenburg KG
   (Spojené věci C-325/15 P a C-326/13 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Společenství - Slovní ochranná známka Peek & Cloppenburg - Námitka jiného majitele obchodního názvu ‚Peek & Cloppenburg‘ - Zamítnutí zápisu“)
   2014/C 315/25
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Peek & Cloppenburg KG (zástupce: P. Langue, advokát)

      Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: G. Schneider, zmocněnec) a Peek & Cloppenburg KG (zástupce: A. Renck, advokát)

      Výrok

               1)

               Kasační opravné prostředky se zamítají.

               2)

               Společnosti Peek & Cloppenburg KG se sídlem v Düsseldorfu (Německo) se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 245, 24.8.2013.


title: Věc T-190/05: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 12. června 2007 – The Sherwin-Williams v. OHIM (TWIST & POUR) ( Ochranná známka Společenství — Přihláška slovní ochranné známky Společenství TWIST & POUR — Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu — Ochranná známka postrádající rozlišovací způsobilost — Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 )

text:
               21.7.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 170/23

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 12. června 2007 – The Sherwin-Williams v. OHIM (TWIST & POUR)
   (Věc T-190/05) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Přihláška slovní ochranné známky Společenství TWIST & POUR - Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu - Ochranná známka postrádající rozlišovací způsobilost - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94“)
   (2007/C 170/43)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně:
      The Sherwin-Williams Company [Cleveland, Ohio (Spojené státy)] (zástupci: E. Armijo Chávarri a A. Castán Pérez-Gómez, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: Ó. Mondéjar, zmocněnec)
   Předmět věci
   Žaloba proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 22. února 2005 (věc R 755/2004-2), týkajícího se zápisu označení „TWIST & POUR“ jako ochranné známky Společenství.
   Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               The Sherwin-Williams Company se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 171, 9.7.2005.


title: Věc T-321/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 2. února 2012 — skytron energy v. OHIM (arraybox) ( „Ochranná známka Společenství — Přihláška slovní ochranné známky Společenství arraybox — Absolutní důvod pro zamítnutí — Popisný charakter — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 207/2009“ )

text:
               17.3.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 80/16

         Rozsudek Tribunálu ze dne 2. února 2012 — skytron energy v. OHIM (arraybox)
   (Věc T-321/09) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Přihláška slovní ochranné známky Společenství arraybox - Absolutní důvod pro zamítnutí - Popisný charakter - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 207/2009)
   2012/C 80/24
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: skytron energy GmbH & Co. KG (Berlín, Německo) (zástupci: H.J. Omsels a C. Danziger, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: S. Schäffner, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 4.června 2009 (věc R 1680/2008-1) týkajícímu se přihlášky slovního označení arraybox jako ochranné známky Společenství.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti skytron energy GmbH & Co. KG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 267, 7.11.2009.


title: Věc T-158/13: Žaloba podaná dne 15. března 2013 — Iralco v. Rada

text:
               25.5.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 147/24

         Žaloba podaná dne 15. března 2013 — Iralco v. Rada
   (Věc T-158/13)
   2013/C 147/43
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Iranian Aluminum Co. (Iralco) (Teherán, Irán) (zástupci: S. Millar a S. Ashely, Solicitors, a M. Lester, Barrister)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Rady 2012/829/SZBP ze dne 21. prosince 2012, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu, a prováděcí nařízení Rady (EU) č. 1264/2012 ze dne 21. prosince 2012, kterým se provádí nařízení (EU) č. 267/2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu, v rozsahu, v němž se napadené akty týkají žalobkyně; a

               —

               uložil Radě náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod se zakládá na tom, že Rada neuvedla odpovídající či dostatečné odůvodnění pro uvedení žalobkyně na seznam.

               2)

               Druhý žalobní důvod se zakládá na tom, že Rada nezajistila právo žalobkyně na obhajobu a účinný soudní přezkum.

               3)

               Třetí žalobní důvod se zakládá na tom, že Rada zjevně pochybila, když dospěla k závěru, že byla splněna kritéria pro uvedení na seznam.

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod se zakládá na tom, že Rada rozhodnutím uvést žalobkyni na seznam neodůvodněně a nepřiměřeně porušila základní práva žalobkyně včetně jejího práva na vlastnictví, podnikání a dobré jméno.


title: Věc T-500/04: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 22. května 2007 – Komise v. IIC ( Rozhodčí doložka — Příslušnost Soudu — Vrácení zálohy vyplacené Společenstvím projektům financovaným v oblasti transevropských telekomunikačních sítí — Pozbytí nároku — Nahraditelnost údajně vynaložených nákladů )

text:
               7.7.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 155/21

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 22. května 2007 – Komise v. IIC
   (Věc T-500/04) (1)

   („Rozhodčí doložka - Příslušnost Soudu - Vrácení zálohy vyplacené Společenstvím projektům financovaným v oblasti transevropských telekomunikačních sítí - Pozbytí nároku - Nahraditelnost údajně vynaložených nákladů“)
   (2007/C 155/40)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně
      : Komise Evropských společenství (zástupci: G. Braun, W. Wils a N. Knittlmayer, zmocněnci)

      Žalovaná
      : IIC Informations-Indurstrie Consulting GmbH (Königswinter, Německo (zástupci: E. Rott a J. Wolff, advokáti)
   Předmět věci
   Žádost na základě článku 238 ES směřující k tomu, aby žalované bylo uloženo vrácení části zálohy vyplacené Společenstvím na základě dvou smluv o financování v rámci kulturních programů.
   Výrok rozsudku

               1)

               IIC Informations-Industrie Consulting GmbH se ukládá zaplatit Komisi Evropských společenství hlavní dlužnou částku ve výši 179 337 eur, navýšenou o úroky z prodlení ve výši 4 % ročně od 1. listopadu 1998 do úplného zaplacení dlužných částek.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Žádost IIC Informations-Industrie Consulting GmbH směřující k tomu, aby jí byla přiznána ochrana proti výkonu tohoto rozsudku, se zamítá.

               4)

               IIC Informations-Industrie Consulting GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 82, 2.4.2005.