title: Věc T-109/16: Žaloba podaná dne 18. března 2016 – Laboratoire de la mer v. EUIPO – Boehringer Ingelheim Pharma (RESPIMER)

text:
               10.5.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 165/16

         Žaloba podaná dne 18. března 2016 – Laboratoire de la mer v. EUIPO – Boehringer Ingelheim Pharma (RESPIMER)
   (Věc T-109/16)
   (2016/C 165/18)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Laboratoire de la mer (Saint-Malo, Francie) (zástupce: S. Szilvasi, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Boehringer Ingelheim Pharma GmbH & Co. KG (Ingelheim, Německo)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Přihlašovatel sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka EU „RESPIMER“ – Přihláška č. 11 228 004

      Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 21. ledna 2016, ve věci R 3109/2014-5

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               umožnil zápis přihlášky ochranné známky EU „RESPIMER“ č. 11 228 004 pro veškeré označené výrobky ve třídách 3, 5 a 10;

               —

               uložil společnosti Boehringer Ingelheim Pharma GmbH & Co. KG náhradu veškerých nákladů žalobkyně v souvislosti se řízením před pátým odvolacím senátem EUIPO a Tribunálem Evropské unie.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Pátý odvolací senát EUIPO nedostál své povinnosti uvést právní odůvodnění pro své rozhodnutí ze dne 21. ledna 2016, neboť nevzal v úvahu rozhodnutí francouzského Institut national de la propriété industrielle (Národního institutu pro průmyslové vlastnictví) ze dne 4. dubna 2013, které se týká stejných ochranných známek;

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-236/13: Usnesení Tribunálu ze dne 7. července 2014 – CMC France v. Komise „Žaloba na neplatnost — Životní prostředí — Směrnice 94/62/ES — Obaly a obalové odpady — Směrnice 2013/2/EU — Role, trubice a válce, na kterých jsou navinuty flexibilní materiály — Nedostatek bezprostředního dotčení — Nepřípustnost“

text:
               15.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 315/56

         Usnesení Tribunálu ze dne 7. července 2014 – CMC France v. Komise
   (Věc T-236/13) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Životní prostředí - Směrnice 94/62/ES - Obaly a obalové odpady - Směrnice 2013/2/EU - Role, trubice a válce, na kterých jsou navinuty flexibilní materiály - Nedostatek bezprostředního dotčení - Nepřípustnost“)
   2014/C 315/94
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: CMC France (Châtenois, Francie) zástupci: J.-M. Leprêtre a N. Chahid-Nouraï, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: Alcover San Pedro a J. F. Brakeland, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na částečné zrušení směrnice Komise 2013/2/EU ze dne 7. února 2013, kterou se mění příloha I směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/62/ES o obalech a obalových odpadech (Úř. věst. L 37, s. 10), a to v rozsahu, v němž Komise zařazuje role, trubice a válce, na kterých jsou navinuty flexibilní materiály, kromě těch, které slouží jako součást výrobních strojů a které se nepoužívají k úpravě výrobku jako prodejní jednotky, na seznam názorných příkladů použití kritérií, jimiž se upřesňuje pojem „obal“.

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               CMC France ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 171, 15.6.2013.


title: Věc C-202/08 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 16. května 2008 American Clothing Associates SA proti rozsudku Soudu prvního stupně (pátého senátu) vydanému dne 28. února 2008 ve věci T-215/06, American Clothing Associates SA v. OHIM

text:
               15.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/20

         Kasační opravný prostředek podaný dne 16. května 2008 American Clothing Associates SA proti rozsudku Soudu prvního stupně (pátého senátu) vydanému dne 28. února 2008 ve věci T-215/06, American Clothing Associates SA v. OHIM
   (Věc C-202/08 P)
   (2008/C 209/29)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): American Clothing Associates SA (zástupci: P. Maeyaert, N. Clarembeaux a C. De Keersmaeker, advokáti)

      Další účastník řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   Návrhová žádání navrhovatelky

               —

               zrušit rozhodnutí Soudu prvního stupně v rozsahu, v němž rozhodl, že první odvolací senát OHIM neporušil čl. 7 odst. 1 písm. h) nařízení o ochranné známce Společenství (1), když přijal rozhodnutí ze dne 4. května 2006 (věc R 1463/2005-1) v rozsahu, v němž se týká zápisu přihlašované ochranné známky pro výrobky třídy 18 „Kůže a imitace kůže, výrobky z těchto materiálů, které nejsou zahrnuty do jiných tříd; kůže ze zvířat; kufry a zavazadla; deštníky, slunečníky a hole; biče a sedlářské výrobky“ a 25 „Oděvy, obuv, kloboučnické zboží“;

               —

               uložit OHIM náhradu nákladů řízení.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Navrhovatelka vznáší jediný důvod kasačního opravného prostředku, vycházející z porušení čl. 7 odst. 1 písm. h) nařízení o ochranné známce a čl. 6ter odst. 1 písm. a) Pařížské úmluvy na ochranu průmyslového vlastnictví ze dne 20. března 1883, ve znění změn a doplňků (2). Tento důvod spočívá především na čtyřech argumentech.
   Svým prvním argumentem navrhovatelka vytýká napadenému rozsudku, že přehlédl relevanci základní funkce státního znaku pro posouzení působnosti ochrany znaku svrchovanosti. Státní znak odkazuje totiž na symboly státní identity a svrchovanosti, které jsou ztvárněny uměleckým způsobem a na základě exaktní vědy a které se vztahují k heraldice. Ať již je znak jakýkoliv, jeho zápis jako ochranné známky nebo součásti ochranné známky může být tedy odmítnut pouze tehdy, pokud může zasáhnout do státní identity a svrchovanosti. Naproti tomu pouhé převzetí označení podobného státnímu znaku, které nemá nebo má jen málo heraldických vlastností, nemůže ovlivnit základní funkci tohoto znaku.
   Svým druhým argumentem navrhovatelka vytýká Soudu, že přehlédl relevanci heraldických vlastností státního znaku, když rozhodl, že je možných několik uměleckých interpretací jednoho a téhož znaku na základě téhož heraldického popisu. Podle navrhovatelky je totiž cílem čl. 6 ter odst. 1 písm. a) Pařížské úmluvy a pojmu „napodobení z hlediska heraldického“ ochrana nikoliv znaku jako takového, ale jeho přesné umělecké interpretace nebo zvláštního obrazového díla, která vyplývá z uplatnění pravidel, jimiž se řídí umění a heraldická věda.
   Svým třetím argumentem navrhovatelka vytýká napadenému rozsudku, že přehlédl dosah pojmu „heraldické napodobení“, a proto vyložil nařízení o ochranné známce Společenství a Pařížskou úmluvu jako přiznávající dotčeným členským státům téměř absolutní monopol nad označeními, která nemají heraldické vlastnosti nebo mají heraldické vlastnosti málo významné ve vztahu k jejich zápisu nebo používání jakožto součástí ochranné známky.
   Svým čtvrtým argumentem navrhovatelka vytýká Soudu, že bez dalšího nepřijal pro nedostatek jejich relevance určité okolností týkající se projednávaného případu, jako je například povaha heraldických vlastností, jejichž ochrana je dovolávaná, celkový dojem, kterým ochranná známka, jejíž součástí je státní znak nebo jeho napodobení, působí, povaha ochrany poskytované ve státě původu dotčeného státního znaku nebo podmínky používání dotčené ochranné známky.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1994, L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).

      (2)  Sbírka smluv Spojených národů, svazek 828, č. 11847, s. 108.


title: Věc C-506/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Korkein hallinto-oikeus (Finsko) dne 12. listopadu 2014 – Yara Suomi Oy, Borealis Polymers Oy, Neste Oil Oyj, SSAB Europe Oy

text:
               2.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 34/9

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Korkein hallinto-oikeus (Finsko) dne 12. listopadu 2014 – Yara Suomi Oy, Borealis Polymers Oy, Neste Oil Oyj, SSAB Europe Oy
   (Věc C-506/14)
   (2015/C 034/09)
   Jednací jazyk: finština

      Předkládající soud

   Korkein hallinto-oikeus

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Yara Suomi Oy, Borealis Polymers Oy, Neste Oil Oyj, SSAB Europe Oy

      Další účastník řízení: Työ- ja elinkeinoministeriö

      Předběžné otázky

               1)

               Je rozhodnutí Komise 2013/448/EU (1) v rozsahu, v jakém vychází z ustanovení čl. 10a odst. 5 směrnice o obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů (2), neplatné a v rozporu s čl. 23 odst. 3 této směrnice, protože nebylo přijato regulativním postupem s kontrolou, který stanoví článek 5a rozhodnutí Rady 1999/468/ES (3) a článek 12 nařízení č. 182/2011/EU (4)? V případě kladné odpovědi na tuto otázku není třeba odpovídat na žádnou další otázku.

               2)

               Porušuje rozhodnutí Komise 2013/448/EU ustanovení čl. 10a odst. 5 písm. a) směrnice o obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů, pokud Komise při stanovení odvětvového stropu nevzala v úvahu

                           i)

                           určitou část ověřených emisí za období 2005–2007 z činností a zařízení, jež sice v období 2008–2012 spadaly do působnosti směrnice o obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů, ale v období 2005–2006 se na ně nevztahovala ověřovací povinnost, a nebyly tudíž registrovány v systému nezávislé evidence transakcí Společenství (CITL),

                           ii)

                           nové činnosti, které byly s platností pro období 2008–2012 a 2013–2020 zahrnuty do působnosti směrnice o obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů, pokud v letech 2005–2007 nespadaly do působnosti této směrnice a byly prováděny v zařízeních, která v období 2005–2007 již do působnosti směrnice o obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů spadala,

                           iii)

                           emise produkované v zařízeních, jejichž provoz byl ukončen do 30. června 2011, třebaže v letech 2005–2007 a částečně též v letech 2008–2012 tato zařízení fakticky produkovala emise, které jsou ověřené.

                     Vyplývá z případného kladného zodpovězení některých bodů otázek 2 i) až iii), které by znamenalo neplatnost rozhodnutí Komise 2013/448/EU ohledně použití opravného koeficientu jednotného pro všechna odvětví, že toto rozhodnutí nemá být uplatňováno?

               3)

               Je rozhodnutí Komise 2013/448/EU neplatné a porušuje ustanovení čl. 10a odst. 5 směrnice o obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů v důsledku toho, že při výpočtu, jímž byla podle čl. 10a odst. 5 písm. a) a b) směrnice o obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů stanovena výše odvětvového stropu, nezohlednilo emise, které vznikají i) při výrobě elektřiny z odpadních plynů v zařízeních uvedených v příloze I této směrnice, která nespadají do kategorie „výrobců elektřiny“, a ii) při výrobě tepla v zařízeních uvedených v příloze I této směrnice, která nespadají do kategorie „výrobců elektřiny“ a kterým podle čl. 10a odst. 1 až 4 této směrnice a podle rozhodnutí 2011/278/EU (5) mohou být bezplatně přidělovány povolenky?

               4)

               Je rozhodnutí Komise 2013/448/EU – samo o sobě nebo ve spojení s čl. 10a odst. 5 a směrnice o obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů – neplatné a porušuje ustanovení čl. 3 písm. e) a u) směrnice o obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů v důsledku toho, že při výpočtu maximálního počtu povolenek pro odvětví podle čl. 10a odst. 5 písm. a) a b) této směrnice nezohlednilo emise uvedené v předchozí otázce 3?

               5)

               Porušuje rozhodnutí Komise 2013/448/EU ustanovení čl. 10a odst. 12 směrnice o obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů, pokud se opravný koeficient jednotný pro všechna odvětví použije i na odvětví definované v rozhodnutí 2010/2/EU (6), kde hrozí závažné riziko úniku uhlíku?

               6)

               Porušuje rozhodnutí 2011/278/EU ustanovení čl. 10a odst. 1 směrnice o obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů potud, že opatření Komise mají brát při stanovení referenčních úrovní v úvahu pobídky motivující k používání energeticky účinných technik a nejúčinnějších technik, k vysoce účinné kombinované výrobě tepla a elektřiny a k účinným způsobům využívání energie z odpadních plynů?

               7)

               Porušuje rozhodnutí 2011/278/EU ustanovení čl. 10a odst. 1 směrnice o obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů potud, že zásady pro určování referenčních úrovní měly vycházet z průměrného výkonu 10 % nejúčinnějších zařízení daného odvětví?

      (1)  Rozhodnutí Komise 2013/448/EU ze dne 5. září 2013 o vnitrostátních prováděcích opatřeních pro přechodné bezplatné přidělování povolenek na emise skleníkových plynů v souladu s čl. 11 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES (Úř. věst. L 240, s. 27).

      (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES (Úř. věst. L 275, s. 32; Zvl. vyd. 15/07, s. 631).

      (3)  Rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi (Úř. věst. L 184, s. 23; Zvl. vyd. 01/03, s. 124).

      (4)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 ze dne 16. února 2011, kterým se stanoví pravidla a obecné zásady způsobu, jakým členské státy kontrolují Komisi při výkonu prováděcích pravomocí (Úř. věst. L 55, s. 13).

      (5)  Rozhodnutí Komise 2011/278/EU ze dne 27. dubna 2011, kterým se stanoví přechodná pravidla harmonizovaného přidělování bezplatných povolenek na emise platná v celé Unii podle článku 10a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES (Úř. věst. L 130, s. 1).

      (6)  Rozhodnutí Komise 2010/2/EU ze dne 24. prosince 2009, kterým se podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES sestavuje seznam odvětví a pododvětví, u nichž se má za to, že jim hrozí značné riziko úniku uhlíku (Úř. věst. L 1, s. 10).


title: Věc C-402/12 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 24. srpna 2012 Evropským parlamentem proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 14. června 2012 ve věci T-396/09, Vereniging Milieudefensie, Stichting Stop Luchtverontreiniging Utrecht v. Komise

text:
               12.1.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 9/26

         Kasační opravný prostředek podaný dne 24. srpna 2012 Evropským parlamentem proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 14. června 2012 ve věci T-396/09, Vereniging Milieudefensie, Stichting Stop Luchtverontreiniging Utrecht v. Komise
   (Věc C-402/12 P)
   2013/C 9/43
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastníci/Účastnice řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropský parlament (zástupci: L. Visaggio a G. Corstens, zmocněnec)

      Další účastníci řízení: Vereniging Milieudefensie, Stichting Stop Luchtverontreiniging Utrecht, Evropská komise, Nizozemské království, Rada Evropské unie

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

   Navrhovatel navrhuje,

               —

               zrušit rozsudek Tribunálu (sedmého senátu) ze dne 14. června 2012 ve věci T-396/09;

               —

               rozhodnout ve věci samé a zamítnout žalobu žalobkyň v řízení v prvním stupni;

               —

               uložit žalobkyním v prvním stupni náhradu nákladů řízení o kasačním opravném prostředku.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Parlament zastává názor, že Tribunál porušil právo tím, že se domníval, že může přezkoumat platnost nařízení (ES) č. 1367/2006 (1) na základe článku 9 odst. 3 Aarhuské úmluvy (2) navzdory tomu, že toto ustanovení nemá přímý právní účinek. Tento názor Tribunálu vyplývá ze zásadně nesprávného výkladu jak ustálené judikatury týkající se možnosti jednotlivce dovolávat se ustanovení mezinárodní úmluvy s cílem zpochybnit platnost aktu Evropské unie, tak i druhu a rozsahu mezinárodních povinností, o kterých se v projednávané věci jedná.
   Konkrétně Tribunál použil judikaturu vyplývající z rozsudků ve věcech Fediol (3) a Nakajima (4), ale nezohlednil skutečnost, že tato judikatura — která je krom toho dosud omezená na mimořádně nízký počet věcí — může být použita pouze výjimečně a za velmi zvláštních podmínek. Ve sporném rozsudku Tribunál nepovažoval ani za potřebné přezkoumat, zda byly v projednávané věci tyto podmínky skutečně splněny a nezohlednil dokonce ani výjimečnou povahu této judikatury.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1367/2006 ze dne 6. září 2006 o použití ustanovení Aarhuské úmluvy o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí na orgány a subjekty Společenství (Úř. věst. L 264, s. 13).

      (2)  Aarhuská úmluva o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí, schválená rozhodnutím Rady 2005/370/ES ze dne 17. února 2005 (Úř. věst. L 124, s. 1).

      (3)  Rozsudek Soudního dvora ze dne 22. června 1989, Fediol v. Komise, 70/87, Recueil s. 1825

      (4)  Rozsudek Soudního dvora ze dne 7. května 1991, Nakajima v. Komise, C-69/89, Recueil s. I-2169


title: Věc C-593/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Vestre Landsret (Dánsko) dne 19. prosince 2014 – Masco Denmark ApS a Damixa ApS v. Skatteministeriet

text:
               2.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 73/17

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Vestre Landsret (Dánsko) dne 19. prosince 2014 – Masco Denmark ApS a Damixa ApS v. Skatteministeriet
      (Věc C-593/14)
      (2015/C 073/23)
      Jednací jazyk: dánština

         Předkládající soud

      Vestre Landsret

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Masco Denmark ApS a Damixa ApS

         Žalované: Skatteministeriet

         Předběžná otázka

      Brání článek 43 ES, vykládaný ve spojení s článkem 48 ES (nyní článek 49 SFEU, vykládaný ve spojení s článkem 54 SFEU), členskému státu v tom, aby společnosti-rezidentovi nepovolil osvobození od daně v souvislosti s obdrženými úroky, jestliže spojená společnost v rámci téže skupiny se sídlem v jiném členském státě není oprávněna uplatnit daňový odpočet s ohledem na odpovídající výdaje v souvislosti s úroky v důsledku pravidel (o něž jde v projednávané věci) v příslušném členském státě o omezení odpočtu úroků v případech nízké kapitalizace, zatímco členský stát povolí společnosti-rezidentovi daňové osvobození v souvislosti s obdrženými úroky v případech, kdy spojená společnost v rámci téže skupiny v tomtéž členském státě není oprávněna uplatnit daňový odpočet s ohledem na odpovídající výdaje v souvislosti s úroky v důsledku vnitrostátních pravidel (o něž jde v projednávané věci) o omezení odpočtu úroků v případech nízké kapitalizace?


title: Věc C-391/15: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 5. dubna 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Superior de Justicia de Andalucía – Španělsko) – Marina del Mediterráneo SL a další v. Agencia Pública de Puertos de Andalucía „Řízení o předběžné otázce — Veřejné zakázky — Přezkumné řízení — Směrnice 89/665/EHS — Článek 1 odst. 1 — Článek 2 odst. 1 — Rozhodnutí veřejného zadavatele týkající se umožnění hospodářskému subjektu podat nabídku — Rozhodnutí, proti němuž lze podat opravný prostředek podle použitelné vnitrostátní právní úpravy“

text:
               29.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 168/9

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 5. dubna 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Superior de Justicia de Andalucía – Španělsko) – Marina del Mediterráneo SL a další v. Agencia Pública de Puertos de Andalucía
   (Věc C-391/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Veřejné zakázky - Přezkumné řízení - Směrnice 89/665/EHS - Článek 1 odst. 1 - Článek 2 odst. 1 - Rozhodnutí veřejného zadavatele týkající se umožnění hospodářskému subjektu podat nabídku - Rozhodnutí, proti němuž lze podat opravný prostředek podle použitelné vnitrostátní právní úpravy“)
   (2017/C 168/10)
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Tribunal Superior de Justicia de Andalucía

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Marina del Mediterráneo SL, Marina del Mediterráneo Duquesa SL, Marina del Mediterráneo Estepona SL, Marina del Mediterráneo Este SL, Marinas del Mediterráneo Torre SL, Marina del Mediterráneo Marbella SL, Gómez Palma SC, Enrique Alemán SA, Cyes Infraestructuras SA, Cysur Obras y Medioambiente SA

      Žalovaná: Agencia Pública de Puertos de Andalucía

      za přítomnosti: Consejería de Obras Públicas y Vivienda de la Junta de Andalucía, Nassir Bin Abdullah and Sons SL, Puerto Deportivo de Marbella SA, Ayuntamiento de Marbella

      Výrok

               1)

               Článek 1 odst. 1 a čl. 2 odst. 1 písm. a) a b) směrnice Rady 89/665/EHS ze dne 21. prosince 1989 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přezkumného řízení při zadávání veřejných zakázek na dodávky a stavební práce, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/66/ES ze dne 11. prosince 2007 musí být vykládány v tom smyslu, že v situaci, jako je situace v původním řízení, brání vnitrostátním právním předpisům, podle kterých rozhodnutí připustit uchazeče do zadávacího řízení, kterému je vytýkáno porušení unijního práva v oblasti veřejných zakázek nebo vnitrostátních právních předpisů, jež toto právo provádějí, nepatří mezi přípravné akty veřejného zadavatele, které mohou být předmětem samostatné soudní žaloby.

               2)

               Článek 1 odst. 1 a čl. 2 odst. 1 písm. a) a b) směrnice 89/665, ve znění směrnice 2007/66/ES, mají přímý účinek.

      (1)  Úř. věst. C 346, 19.10.2015.


title: Věc F-43/08: Žaloba podaná dne 16. dubna 2008 – Spee v. Europol

text:
               19.7.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 183/33

         Žaloba podaná dne 16. dubna 2008 – Spee v. Europol
   (Věc F-43/08)
   (2008/C 183/66)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Účastníci řízení

      Žalobce: David Spee (Rijswijk, Nizozemsko) (zástupce: P. de Casparis, advokát)

      Žalovaný: Evropský policejní úřad (Europol)
   Předmět a popis sporu
   Zrušení rozhodnutí Europolu o zrušení nabídky zaměstnání, o něž se žalobce ucházel, a nabídku opět zveřejnit, jakož i návrh na přiznání náhrady škody
   Návrhové žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí přijaté na základě stížnosti dne 7. ledna 2008, jakož i rozhodnutí, na nichž se zakládalo (rozhodnutí ze dne 20. června 2007 prohlásit za volné místo „first officer“ v oddělení infrastruktury IMT1 a rozhodnutí ze dne 7. ledna 2008 nejmenovat žalobce);

               —

               uložit Europolu, aby nalezl spravedlivé řešení situace, v níž se nachází žalobce v důsledku přijetí nezodpovědného a nesprávného rozhodnutí;

               —

               uložit Europolu, aby žalobci zaplatil náhradu škody v čisté výši 5 000 eur;

               —

               uložit Europolu náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-572/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 4. března 2015 – Nissan Jidosha v. OHIM (CVTC) „Ochranná známka Společenství — Žádost o obnovu zápisu obrazové ochranné známky Společenství CVTC — Částečné obnovení — Článek 47 nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               20.4.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 127/21

         Rozsudek Tribunálu ze dne 4. března 2015 – Nissan Jidosha v. OHIM (CVTC)
   (Věc T-572/12) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Žádost o obnovu zápisu obrazové ochranné známky Společenství CVTC - Částečné obnovení - Článek 47 nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2015/C 127/28)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Nissan Jidosha KK (Yokohama, Japonsko) (zástupci: B. Brandreth, barrister a D. Cañadas Arcas, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: původně F. Mattina, poté P. Bullock, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 6. září 2012 (věc R 2469/2011-1) týkajícímu se žádosti o obnovu zápisu obrazové ochranné známky Společenství CVTC.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Nissan Jidosha KK se ukládá náhrada nákladů řízení

      (1)  Úř. věst. C 79, 16.3.2013.


title: Věc C-9/06 P: Kasační opravný prostředek podaný dne  9. ledna 2006  Tomásem Salazarem Brierem proti rozsudku vydanému dne  25. října 2005  Soudem prvního stupně Evropských společenství (prvním senátem) ve věci T-83/03, Tomás Salazar Brier v. Komise Evropských společenství

text:
               11.3.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 60/27

         Kasační opravný prostředek podaný dne 9. ledna 2006 Tomásem Salazarem Brierem proti rozsudku vydanému dne 25. října 2005 Soudem prvního stupně Evropských společenství (prvním senátem) ve věci T-83/03, Tomás Salazar Brier v. Komise Evropských společenství
   (Věc C-9/06 P)
   (2006/C 60/51)
   Jednací jazyk: španělština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byl předložen dne 9. ledna 2006 kasační opravný prostředek podaný Tomásem Salazarem Brierem, zastoupeným R. García-Gallardem Gil-Fournierem, D. Domínguezem Pérezem a A. Sayaguésem Torresem, advokáty, proti rozsudku vydanému dne 25. října 2005 Soudem prvního stupně Evropských společenství (prvním senátem) ve věci T-83/03, Tomás Salazar Brier v. Komise Evropských společenství.
   Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatel) navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               Prohlásil tento opravný prostředek za přípustný.

               2.

               Zrušil rozsudek Soudu prvního stupně (prvního senátu) ze dne 25. října 2005 a vrátil věc případně zpět Soudu prvního stupně.

               3.

               Uložil Komisi ES náhradu veškerých nákladů řízení vyplývajících z řízení před Soudním dvorem, jakož i nákladů vynaložených v řízení před Soudem prvního stupně.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Tento opravný prostředek je založen výlučně na jediném důvodu: porušení práva Společenství Soudem prvního stupně v bodech 26 až 48 napadeného rozsudku. Navrhovatel se zejména domnívá, že Soud vyložil nesprávně pojem „okolnosti vyplývající z práce konané pro některý jiný stát“ uvedený v čl. 4 odst. 1 písm. a) druhém pododstavci přílohy VII služebního řádu.


title: Věc C-577/12: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 7. února 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Wien — Rakousko) v. Michaela Hopfgartner

text:
               4.5.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/13

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 7. února 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Wien — Rakousko) v. Michaela Hopfgartner
   (Věc C-577/12) (1)

   2013/C 129/25
   Jednací jazyk: němčina
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 79, 16.3.2013.


title: Věc C-190/16: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 5. července 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesarbeitsgericht – Německo) – Werner Fries v. Lufthansa CityLine GmbH „Řízení o předběžné otázce — Letecká doprava — Nařízení Komise č. 1178/2011 — Bod FCL.065 písm. b) přílohy I — Zákaz pro držitele průkazu způsobilosti pilota, kteří dosáhli věku 65 let, vykonávat funkci pilota letadla v obchodní letecké dopravě — Platnost — Listina základních práv Evropské unie — Článek 15 — Právo svobodné volby povolání — Článek 21 — Rovné zacházení — Diskriminace na základě věku — Obchodní letecká doprava — Pojem“

text:
               28.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 283/7

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 5. července 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesarbeitsgericht – Německo) – Werner Fries v. Lufthansa CityLine GmbH
   (Věc C-190/16) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Letecká doprava - Nařízení Komise č. 1178/2011 - Bod FCL.065 písm. b) přílohy I - Zákaz pro držitele průkazu způsobilosti pilota, kteří dosáhli věku 65 let, vykonávat funkci pilota letadla v obchodní letecké dopravě - Platnost - Listina základních práv Evropské unie - Článek 15 - Právo svobodné volby povolání - Článek 21 - Rovné zacházení - Diskriminace na základě věku - Obchodní letecká doprava - Pojem“)
   (2017/C 283/09)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesarbeitsgericht

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Werner Fries

      Žalovaná: Lufthansa CityLine GmbH

      Výrok

               1)

               Zkoumání první a druhé otázky neodhalilo nic, co by mohlo ovlivnit platnost bodu FCL.065 písm. b) přílohy I nařízení Komise (EU) č. 1178/2011 ze dne 3. listopadu 2011, kterým se stanoví technické požadavky a správní postupy týkající se posádek v civilním letectví podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 216/2008, s ohledem na čl. 15 odst. 1 nebo čl. 21. odst. 1 Listiny základních práv Evropské unie.

               2)

               Bod FCL.065 písm. b) přílohy I nařízení č. 1178/2011 musí být vykládán v tom smyslu, že nezakazuje držiteli průkazu způsobilosti pilota, který dosáhl věku 65 let, aby vykonával funkci pilota letadla při technických přeletech v obchodní letecké dopravě, při kterých nejsou přepravováni cestující, náklad ani pošta, ani aby působil na palubě letadla jako instruktor nebo examinátor, pokud není členem letové posádky.

      (1)  Úř. věst. C 222, 20.6.2016.


title: Věc T-62/06 RENV R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 9. června 2011 — Eurallumina v. Komise ( „Řízení o předběžných opatřeních — Státní podpory — Rozhodnutí prohlašující podporu za neslučitelnou se společným trhem a nařizující její navrácení — Návrh na odklad vykonatelnosti — Neexistence naléhavosti“ )

text:
               23.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 219/16

         Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 9. června 2011 — Eurallumina v. Komise
   (Věc T-62/06 RENV R)
   (Řízení o předběžných opatřeních - Státní podpory - Rozhodnutí prohlašující podporu za neslučitelnou se společným trhem a nařizující její navrácení - Návrh na odklad vykonatelnosti - Neexistence naléhavosti)
   2011/C 219/22
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Eurallumina SpA (Portoscuso, Itálie) (zástupci: R. Denton a L. Martin Alegi, solicitors)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: V. Di Bucci, N. Khan, D. Grespan a K. Walkerová, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na odklad vykonatelnosti rozhodnutí Komise 2006/323/ES ze dne 7. prosince 2005 o osvobození od spotřební daně pro minerální oleje používané jako palivo pro výrobu hliníku v regionu Gardanne, regionu Shannon a na Sardinii, zavedeném Francií, Irskem a Itálií (Úř. věst. L 119, s. 12) v rozsahu, v němž se týká žalobkyně.

      Výrok

               1)

               Návrh na vydání předběžného opatření se zamítá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc F-125/10: Žaloba podaná dne 30. listopadu 2010 — Schuerewegen v. Parlament

text:
               29.1.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 30/68

         Žaloba podaná dne 30. listopadu 2010 — Schuerewegen v. Parlament
   (Věc F-125/10)
   ()
   2011/C 30/135
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Daniel Schuerewegen (Marienthal, Lucembursko) (zástupci: P. Nelissen Grade a G. Leblanc, advokáti)

      Žalovaný: Evropský parlament

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování, na základě kterého byl žalobce vykázán ze svého pracoviště a byl mu odebrán služební průkaz, jakož i zrušení aktů vydaných v návaznosti na toto rozhodnutí a návrh na náhradu škody.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování ze dne 30. srpna 2010, kterým byla zamítnuta stížnost žalobce,

               —

               zrušit rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování ze dne 25. března 2010, na základě kterého byl žalobce násilím a bez odůvodnění nebo písemného či ústního oznámení okamžitě vykázán z pracoviště a byl mu odebrán služební průkaz, jakož i zrušit akty vydané v návaznosti na toto rozhodnutí,

               —

               žalovaného poučit o účincích zrušení napadených rozhodnutí a zejména o náhradě škody, která žalobci vznikla,

               —

               uložit žalovanému náhradu všech nákladů na léčbu vynaložených v souvislosti se zdravotními problémy, které měl žalobce v důsledku těchto událostí,

               —

               uložit žalovanému, aby nahradil žalobci všechny dny dovolené za kalendářní rok, které čerpal od 25. března 2010, tak, že se k dovolené za kalendářní rok připočítají všechny dny nepřítomnosti z důvodu nemoci,

               —

               uložit žalovanému povinnost veřejně a písemnou formou se žalobci omluvit s cílem očistit před všemi jeho pověst od jakýchkoli obvinění,

               —

               uložit žalovanému povinnost postarat se o to, aby žalobce v důsledku napadeného aktu nepříznivě zasahujícího do jeho právního postavení se později nestal obětí šikanujícího nebo diskriminačního zacházení nebo opatření,

               —

               uložit žalovanému povinnost postarat se o to, aby v osobním spise žalobce nezůstal žádný náznak týkající se aktu nepříznivě zasahujícího do jeho právního postavení, jeho odůvodnění nebo následků,

               —

               uložit žalovanému povinnost aktivně a urychleně hledat pro žalobce pracovní místo, které je dostatečně vzdálené od jeho současného pracovního místa s cílem umožnit mu opětovně vykonávat práci za lidsky přijatelných podmínek,

               —

               uložit žalovanému povinnost postarat se o to, aby osoby, které se koncepčně, aktivně nebo nepřímo, podílely na aktu nepříznivě zasahujícím do jeho právního postavení, byly přiměřeně napomenuty nebo potrestány,

               —

               uložit žalovanému, aby žalobci nahradil nemajetkovou újmu ve výši 10 000 eur, jakož i majetkovou újmu v předběžné výši 5 000 eur, s možností jejího navýšení,

               —

               uložit Evropskému parlamentu náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-197/16: Žaloba podaná dne 22. dubna 2016 – Andrea Incontri v. EUIPO – HigicoL (ANDREA INCONTRI)

text:
               4.7.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 243/38

         Žaloba podaná dne 22. dubna 2016 – Andrea Incontri v. EUIPO – HigicoL (ANDREA INCONTRI)
   (Věc T-197/16)
   (2016/C 243/41)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Andrea Incontri Srl (Milán, Itálie) (zástupci: A. Perani a J. Graffer, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: HigicoL, SA (Baguim do monte, Portugalsko)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „ANDREA INCONTRI“ – Přihláška č. 10 985 323

      Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 25. února 2016 ve věci R 146/2015-4

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               přijal přihlášku č. ochranné známky Evropské unie č. 10 985 323 ANDREA INCONTRI v plném rozsahu;

               —

               uložil další účastnici náhradu nákladů vynaložených v tomto řízení, jakož I náhradu nákladů vynaložených EUIPO v námitkovém a odvolacím řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-472/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 15. září 2015 – Novartis Europharm v. Komise „Humánní léčivé přípravky — Registrace generického léčivého přípravku Zoledronic acid Teva Pharma — Kyselina zoledronová — Období zákonné ochrany údajů pro referenční léčivé přípravky Zometa a Aclasta, které obsahují účinnou látku kyselinu zoledronovou — Směrnice 2001/83/ES — Nařízení (EHS) č. 2309/93 a nařízení (ES) č. 726/2004 — Souhrnná registrace — Období zákonné ochrany údajů“

text:
               3.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 363/26

         Rozsudek Tribunálu ze dne 15. září 2015 – Novartis Europharm v. Komise
   (Věc T-472/12) (1)

   („Humánní léčivé přípravky - Registrace generického léčivého přípravku Zoledronic acid Teva Pharma - Kyselina zoledronová - Období zákonné ochrany údajů pro referenční léčivé přípravky Zometa a Aclasta, které obsahují účinnou látku kyselinu zoledronovou - Směrnice 2001/83/ES - Nařízení (EHS) č. 2309/93 a nařízení (ES) č. 726/2004 - Souhrnná registrace - Období zákonné ochrany údajů“)
   (2015/C 363/34)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Novartis Europharm Ltd (Horsham, Spojené království) (zástupce: C. Schoonderbeek, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně A. Sipos, poté M. Wilderspin, P. Mihaylova a M. Šimerdová, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Teva Pharma BV (Utrecht, Nizozemsko) (zástupci: K. Bacon, barrister, C. Firth, solicitor)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení prováděcího rozhodnutí Komise C(2012) 5894 final ze dne 16. srpna 2012, kterým se uděluje registrace humánního léčivého přípravku Zoledronic acid Teva Pharma – Kyselina zoledronová na základě nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 726/2004.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnost Novartis Europharm Ltd ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady řízení vynaložené Evropskou komisí a společností Teva Pharma BV.

      (1)  Úř. věst. C 389, 15. 12. 2012.


title: Věc T-657/11: Žaloba podaná dne 21. prosince 2011 — Technion — Israel Institute of Technology a Technion Research & Development v. Komise

text:
               10.3.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 73/28

         Žaloba podaná dne 21. prosince 2011 — Technion — Israel Institute of Technology a Technion Research & Development v. Komise
   (Věc T-657/11)
   2012/C 73/56
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobci: Technion — Israel Institute of Technology (Haifa, Izrael) a Technion Research & Development Foundation Ltd (Haifa) (zástupci: D. Grisay a D. Piccininno, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobci navrhují, aby Tribunál:

               —

               přijal tuto žalobu na neplatnost založenou na článku 263 Smlouvy o fungování Evropské unie,

               —

               prohlásil ji za přípustnou a

               —

               prohlásil žalobu za opodstatněnou a zrušil rozhodnutí Generálního ředitelství Evropské komise pro informační společnost a média ze dne 19. října 2011,

               —

               uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobci dva žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod vychází ze zjevně nesprávného posouzení a z nedostatku odůvodnění v rozsahu, v němž se příkaz k vrácení finančních prostředků ze dne 19. října 2011 zakládá výlučně na důkazech — a sice na zprávě z auditu a na rozhodnutí Komise, kterým se některé náklady prohlašují za neuznatelné na základě závěrů uvedeného finančního auditu týkajícího se zejména plnění smlouvy MOSAICA — jejichž odůvodnění a opodstatněnost byly zpochybněny ve věci T-546/11, Technion — Israel Institute of Technology a Technion Research & Development v. Komise (1).

               2)

               Druhý žalobní důvod vychází z porušení zásady zákazu bezdůvodného obohacování Komise. Žalobci tvrdí, že

                           —

                           kdyby Komise měla získat zpět požadovanou částku pokrývající veškerá plnění, jež na základě smlouvy MOSAICA provedl M. K., zaměstnanec ústavu TECHNION, přisvojila by si tak bez zaplacení prospěch z plnění uskutečněných v souvislosti se smlouvou a výsledky výzkumu,

                           —

                           žalobci jsou oprávněni žádat proplacení nákladů souvisejících s plněními provedenými podle smlouvy MOSAICA,

                           —

                           v případě vrácení finančních prostředků by žalobci nejen přišli o částku odpovídající skutečně provedeným plněním, ale utrpěli by také dodatečnou ztrátu, protože vedle vrácení finančních prostředků by ještě museli nést náklady vynaložené na provedení poskytnutých plnění.

      (1)  Úř. věst. 2011, C 355, s. 28.


title: Věc C-621/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Administrativen sad Varna (Bulharsko) dne 29. prosince 2010 — АDSITS „Balkan and Sea prоperties“ v. Ředitel ředitelství „Odvolací agendy a správy výkonu“ — Varna

text:
               5.3.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 72/15

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Administrativen sad Varna (Bulharsko) dne 29. prosince 2010 — АDSITS „Balkan and Sea prоperties“ v. Ředitel ředitelství „Odvolací agendy a správy výkonu“ — Varna
   (Věc C-621/10)
   2011/C 72/27
   Jednací jazyk: bulharština

      Předkládající soud

   Administrativen sad Varna

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: АDSITS „Balkan and Sea prоperties“

      Žalovaný: Ředitel ředitelství „Odvolací agendy a správy výkonu“ — Varna

      Předběžné otázky

               1)

               Má být čl. 80 odst. 1 písm. c) směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (1) vykládán v tom smyslu, že v případě dodání mezi propojenými osobami, je-li protiplnění vyšší než obvyklá cena, se základem daně rozumí obvyklá cena plnění pouze tehdy, pokud dodavatel není oprávněn k plnému odpočtu daně, která připadá na koupi resp. výrobu předmětů, které tvoří předmět dodání?

               2)

               Má být čl. 80 odst. 1 písm. c) směrnice 2006/112 vykládán v tom smyslu, že členský stát — v případě, že dodavatel uplatnil nárok na plný odpočet daně za zboží a služby, které jsou předmětem následných dodání mezi propojenými osobami s vyšší cenou, než je obvyklá cena, a tento nárok na odpočet daně nebyl podle článků 173 až 177 směrnice upraven — nesmí stanovit žádná opatření, podle kterých se základem daně rozumí výlučně obvyklá cena?

               3)

               Jedná se v případě čl. 80 odst. 1 směrnice 2006/112 o taxativní výčet případů, které tvoří podmínky, za kterých mohou členské státy přijmout opatření stanovující, že základem daně se v případě dodání rozumí obvyklá cena plnění?

               4)

               Je vnitrostátní právní úprava, jako je ustanovení čl. 27 odst. 3 bodu 1 Zakon za danak varhu dobavenata stoynost (zákon o dani z přidané hodnoty), přípustná i za jiných okolností než za těch, které jsou uvedeny v ustanovení čl. 80 odst. 1 písm. a), b) a c) směrnice 2006/112?

               5)

               Má ustanovení čl. 80 odst. 1 písm. c) směrnice 2006/112 v případě, jako je projednávaný případ, přímý účinek a může jej vnitrostátní soud přímo použít?

      (1)  Úř. věst. L 347, s. 1.


title: Věc C-381/17: Žaloba podaná dne 26. června 2017 – Evropská komise v. Chorvatská republika

text:
               28.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 283/27

         Žaloba podaná dne 26. června 2017 – Evropská komise v. Chorvatská republika
   (Věc C-381/17)
   (2017/C 283/37)
   Jednací jazyk: chorvatština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (v zastoupení: M. Mataija, T. Scharf, G. von Rintelen, zmocněnci)

      Žalovaná: Chorvatská republika

      Návrhová žádání žalobkyně

   Evropská komise navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               určil, že Chorvatská republika tím, že do 21. března 2016 nepřijala všechny správní a právní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2014/17/ЕU ze dne 4. února 2014 o smlouvách o spotřebitelském úvěru na nemovitosti určené k bydlení a o změně směrnic 2008/48/ES a 2013/36/EU a nařízení (EU) č. 1093/2010 (Úř. věst. L 60, s. 34), nebo v každém případě tím, že o nich neinformovala Komisi, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 42 odst. 1 uvedené směrnice,

               —

               uložil Chorvatské republice v souladu s čl. 260 odst. 3 SFEU penále ve výši 9 865,40 eura za každý den prodlení ode dne vyhlášení rozsudku, kterým se konstatuje nesplnění povinnosti oznámit opatření k provedení směrnice 2014/17/EU.

               —

               uložil Chorvatské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Chorvatská republika nesplnila povinnost oznámit opatření k provedení směrnice 2014/17/EU ve lhůtě stanovené v čl. 42 odst. 1 uvedené směrnice.


title: Věc C-444/05: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Dioikitiko Protodikeio Athinon ze dne  30. prosince 2004  ve věci Aikaterini Stamatelaki proti N.P.D.D. Organismos Asfaliseos Eleftheron Epangelmation (O.A.E.E.)

text:
               11.3.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 60/18

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Dioikitiko Protodikeio Athinon ze dne 30. prosince 2004 ve věci Aikaterini Stamatelaki proti N.P.D.D. Organismos Asfaliseos Eleftheron Epangelmation (O.A.E.E.)
   (Věc C-444/05)
   (2006/C 60/36)
   Jednací jazyk: řečtina
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Dioikitiko Protodikeio Athinon ze dne 30. prosince 2004 ve věci Aikaterini Stamatelaki proti N.P.D.D. Organismos Asfaliseos Eleftheron Epangelmation (O.A.E.E.), které došlo kanceláři Soudního dvora dne 14. prosince 2005, předložena žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Dioikitiko Protodikeio Athinon žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               A)

               Představuje vnitrostátní právní úprava, která zcela vylučuje, aby národní instituce sociálního zabezpečení hradila náklady na hospitalizaci v soukromém zdravotním zařízení v zahraničí svým pojištěncům, s výjimkou případů, které se týkají dětí mladších 14 let, omezení zásady volného pohybu služeb v rámci Společenství, zakotvené v článcích 49 a následujících ES, zatímco umožňuje uhradit dotčené náklady, na základě povolení, pokud uvedená hospitalizace proběhla ve veřejném zdravotním zařízení v zahraničí, s upřesněním, že toto povolení je vydáno, pokud vhodná léčba nemůže být poskytnuta pojištěnci v rozumné době zdravotním zařízením, které má dohodu s institucí sociálního zabezpečení, které pojištěnec podléhá?

               B)

               V případě kladné odpovědi na první otázku, může se na takové omezení nahlížet tak, že je uloženo z takových naléhavých důvodů obecného zájmu, jakými jsou zejména nezbytnost vyhnout se riziku vážného zásahu do finanční rovnováhy řeckého systému sociálního zabezpečení nebo zachování lékařské a nemocniční služby, která bude kvalitní, vyrovnaná a přístupná všem?

               C)

               V případě kladné odpovědi na druhou otázku, může být omezení takové povahy považováno za dovolené, v tom smyslu, že neporušuje zásadu proporcionality, tj. že nepřekračuje meze toho, co je objektivně nezbytné pro dosažení cíle, který sleduje, a že takového výsledku nemůže být dosaženo méně omezujícími opatřeními?


title: Věc C-283/04: Žaloba podaná dne 1. července 2004 Komisí Evropských společenství proti Nizozemskému království

text:
               28.8.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/16

         Žaloba podaná dne 1. července 2004 Komisí Evropských společenství proti Nizozemskému království
   (Věc C-283/04)
   (2004/C 217/30)
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 1. července 2004 žaloba směřující proti Nizozemskému království podaná Komisí Evropských společenství zastoupenou Hansem Støvlbækem a Albertem Nijenhuisem, jako zmocněnci.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               určil, že Nizozemské království tím, že ponechalo v platnosti některá ustanovení stanov společnosti TPG, která stanoví, že nizozemský stát v této společnosti vlastní akcii na jméno, se kterou jsou spojena zvláštní práva ohledně schvalování určitých rozhodnutí příslušnými orgány společnosti, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článků 56 a 43 ES,

               —

               uložil Nizozemskému království náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní tvrzení:
   Společnost Koninklijke PTT Nederland NV byla v roce 1998 rozdělena na dvě nezávislé společnosti: Koninklijke KPN NV (KPN) pro oblast telekomunikací a TNT POSTGROEP NV (TPG) pro činnost v oblasti logistiky a distribuce. Základní kapitál společnosti TPG tvoří kromě kmenových a přednostních akcií také jedna akcie na jméno, se kterou jsou spojená zvláštní práva. Tato zvláštní akcie je v současné době ve vlastnictví nizozemského státu.
   Na základě stanov jsou s touto zvláštní akcií spojena zvláštní práva týkající se schvalování určitých rozhodnutí přijímaných příslušnými orgány společnosti.
   Komise je toho názoru, že práva spojená s vlastnictvím této zvláštní akcie omezují volný pohyb kapitálu a svobodu usazování. Tato oprávnění, i když nejsou výslovně diskriminační, mohou ztížit nabytí akcií této společnosti a odradit investory z jiných členských států od investování kapitálu do společnosti. Tato oprávnění totiž způsobují podstatné omezení práv, která jsou obvykle spojena s přímými investicemi do TPG. V důsledku toho mohou narušit volný pohyb kapitálu, což by bylo omezením volného pohybu kapitálu ve smyslu článku 56 ES.
   Vzhledem k tomu, že tato zvláštní práva umožňují nizozemskému státu vykonávat rovněž kontrolu nad obchodní politikou a nad každodenní správou společnosti, mají dopad na přímé investice, a tudíž mohou představovat omezení svobody usazování zakotvené v článku 43 ES.
   Komise nepopírá, že zajištění dobře fungujícího poštovního systému, zmíněné nizozemskou vládou, může představovat naléhavý obecný zájem. Nicméně tvrdí, že práva spojená se „zlatou akcií“ se vztahují rovněž na poštovní služby, které směrnice 97/67/ES nezařazuje do kategorie všeobecných služeb (jako např.: kurýrní služba nebo logistické služby); takové služby nejsou odůvodněny naléhavým obecným zájmem, který by ospravedlnil omezení základních zásad zakotvených ve Smlouvě o ES. Kromě toho nizozemské úřady nevyužily veškeré možnosti, které směrnice 97/67/ES poskytuje pro zajištění všeobecných poštovních služeb. V tomto ohledu je potřeba poukázat na to, že směrnice 2002/39/ES rozšířila možnosti členských států provádět kontrolu a vést zvláštní řízení za účelem zajištění náležitého poskytování vyhrazených služeb. V této souvislosti se použití mechanismu zvláštních oprávnění nejeví jako přiměřené sledovanému cíli. Konečně je potřeba dodat, že diskreční povaha výkonu zvláštních oprávnění není v souladu s požadavky zakotvenými v judikatuře Soudního dvora.


title: Věc T-275/99: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 16. října 2006 – Self Service de Bleek v. Komise

text:
               16.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 310/28

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 16. října 2006 – Self Service de Bleek v. Komise
   (Věc T-275/99) (1)

   (2006/C 310/53)

      Jednací jazyk: nizozemština

   Předseda druhého rozšířeného senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 47, 19.2.2000.


title: Věc T-776/15: Žaloba podaná dne 30. prosince 2015 – Meissen Keramik v. OHIM (MEISSEN KERAMIK)

text:
               29.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 78/32

         Žaloba podaná dne 30. prosince 2015 – Meissen Keramik v. OHIM (MEISSEN KERAMIK)
   (Věc T-776/15)
   (2016/C 078/44)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Meissen Keramik GmbH (Meißen, Německo) (zástupci: Rechtsanwälte M. Vohwinkel a M. Bagh)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Společenství obsahující slovní prvky „MEISSEN KERAMIK“ – Přihláška č. 13 100 797

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 28. října 2015, ve věci R 531/2015-1

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-468/08 R: Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 23. prosince 2008 – AES-Tisza v. Komise ( Předběžné opatření — Státní podpory — Rozhodnutí Komise prohlašující podpory, které Maďarská republika přiznala ve prospěch určitých výrobců elektřiny prostřednictvím dohod o nákupu elektřiny, za neslučitelné se společným trhem — Návrh na odklad vykonatelnosti — Neexistence naléhavosti — Vážení zájmů )

text:
               7.3.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 55/27

         Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 23. prosince 2008 – AES-Tisza v. Komise
   (Věc T-468/08 R)
   („Předběžné opatření - Státní podpory - Rozhodnutí Komise prohlašující podpory, které Maďarská republika přiznala ve prospěch určitých výrobců elektřiny prostřednictvím dohod o nákupu elektřiny, za neslučitelné se společným trhem - Návrh na odklad vykonatelnosti - Neexistence naléhavosti - Vážení zájmů“)
   (2009/C 55/51)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: AES-Tisza Erőmű kft (AES-Tisza kft) (Tiszaújváros, Maďarsko) (zástupci: T. Ottervanger a E. Henny, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: L. Flynn, N. Khan a K. Talabér-Ritz, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh na odklad vykonatelnosti článku 1 rozhodnutí Komise K(2008) 2223 v konečném znění ze dne 4. června 2008 týkající se státní podpory přiznané Maďarskou republikou prostřednictvím dohod o nákupu elektřiny
   Výrok

               1)

               Návrh na vydání předběžného opatření se zamítá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc T-427/17: Žaloba podaná dne 5. července 2017 – Item Industrietechnik v. EUIPO (EFUSE)

text:
               21.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 277/59

         Žaloba podaná dne 5. července 2017 – Item Industrietechnik v. EUIPO (EFUSE)
   (Věc T-427/17)
   (2017/C 277/84)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Item Industrietechnik GmbH (Solingen, Německo) (zástupci: G. Hasselblatt, V. Töbelmann a M. Vitt, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „EFUSE“ – Přihláška č. 15 463 011

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 18. dubna 2017, ve věci R 1882/2016-4

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a písm. c) nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-652/13: Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 12. února 2015 – (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale ordinario di Cagliari – Itálie) – trestní řízení proti Mirkovi Sabaovi „Řízení o předběžné otázce — Článek 99 jednacího řádu — Totožné předběžné otázky — Články 49 SFEU a 56 SFEU — Svoboda usazování — Volný pohyb služeb — Hazardní hry — Vnitrostátní právní úprava — Změna uspořádání systému koncesí sjednocením data, k němuž uplynou doby platnosti — Nové koncesní řízení — Koncese s kratší dobou platnosti než předchozí koncese — Omezení — Naléhavé důvody obecného zájmu — Proporcionalita“

text:
               20.4.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 127/3

         Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 12. února 2015 – (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale ordinario di Cagliari – Itálie) – trestní řízení proti Mirkovi Sabaovi
   (Věc C-652/13) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Článek 99 jednacího řádu - Totožné předběžné otázky - Články 49 SFEU a 56 SFEU - Svoboda usazování - Volný pohyb služeb - Hazardní hry - Vnitrostátní právní úprava - Změna uspořádání systému koncesí sjednocením data, k němuž uplynou doby platnosti - Nové koncesní řízení - Koncese s kratší dobou platnosti než předchozí koncese - Omezení - Naléhavé důvody obecného zájmu - Proporcionalita“)
   (2015/C 127/03)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale ordinario di Cagliari

      Účastník původního trestního řízení

   Mirko Saba

      Výrok

   Články 49 SFEU a 56 SFEU, jakož i zásada rovného zacházení a zásada efektivity musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je právní úprava dotčená v původním řízení, která z důvodu změny uspořádání systému sjednocením data, k němuž uplynou doby platnosti koncesí, stanoví, že bude uspořádáno nové koncesní řízení na koncese s kratší dobou platnosti, než je doba platnosti dříve udělených koncesí.

      (1)  Úř. věst. C 112, 14.4.2014.


title: Věc T-223/08: Rozsudek Tribunálu ze dne 3. prosince 2009 — Iranian Tobacco v. OHIM — AD Bulgartabac (Bahman) ( Ochranná známka Společenství — Řízení o zrušení — Obrazová ochranná známka Společenství Bahman — Neexistence právního zájmu na podání žaloby — Článek 55 odst. 1, písm. a) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 56, odst. 1, písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009) )

text:
               30.1.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/48

         Rozsudek Tribunálu ze dne 3. prosince 2009 — Iranian Tobacco v. OHIM — AD Bulgartabac (Bahman)
   (Věc T-223/08) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Řízení o zrušení - Obrazová ochranná známka Společenství Bahman - Neexistence právního zájmu na podání žaloby - Článek 55 odst. 1, písm. a) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 56, odst. 1, písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009)“)
   2010/C 24/84
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Iranian Tobacco Co. (Teherán, Írán) (zástupkyně: M. Beckensträter, advokátka)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Poch, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Soudem: AD Bulgartabac Holding Sofia (Sofie, Bulharsko) (zástupkyně: M. Maček, advokátka)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 10. dubna 2008 (věc R 709/2007-1) týkajícímu se řízení o zrušení mezi AD Bulgartabac Holding Sofia a Iranian Tobacco Co.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti Iranian Tobacco Co. se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 223, 30.8.2008.


title: Věc C-41/09: Žaloba podaná dne 29. ledna 2009 — Komise Evropských společenství v. Nizozemské království

text:
               6.6.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/2

         Žaloba podaná dne 29. ledna 2009 — Komise Evropských společenství v. Nizozemské království
   (Věc C-41/09)
   2009/C 129/03
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: D. Triantafyllou a W. Roels, zmocněnci)

      Žalované: Nizozemské království

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Nizozemské království tím, že na dodání, dovoz a nákup určitých živých zvířat uvnitř Společenství, zejména koní, která nejsou běžně určená k výrobě potravin pro lidskou a zvířecí spotřebu, uplatnilo sníženou sazbu daně z přidané hodnoty, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 12 ve spojení s přílohou H šesté směrnice o dani z přidané hodnoty (1) — články 96, 97, 98 a čl. 99 odst. 1 ve spojení s přílohou III směrnice o dani z přidané hodnoty (2);

               —

               uložit Nizozemskému království náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Komise zastává názor, že nizozemský zákon o dani z přidané hodnoty je v rozporu s články 96, 97, a 98, jakož i čl. 99 odst. 1 ve spojení s přílohou III směrnice o dani z příjmu v rozsahu, v němž na dodání určitých živých zvířat (zejména koní) uplatňuje sníženou sazbu daně z přidané hodnoty také v případě, že tato zvířata nejsou určena k výrobě potravin. Komise konkrétně zastává názor, že živá zvířata — zejména koně — která nejsou obvykle určena k využití jako potravina, nespadají do kategorie 1 přílohy III.
   Kategorii 1 přílohy III je nutné stejně jako každé jiné ustanovení o snížených sazbách daně z přidané hodnoty vykládat podle ustálené judikatury restriktivně. Navíc je snížená sazba daně vzhledem ke znění kategorie 1 přílohy III směrnice použitelná na potraviny pro lidskou a zvířecí spotřebu.

      (1)  Šestá směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23).

      (2)  Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1).


title: Věc C-32/10: Usnesení Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 11. května 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Varhoven kasacionen sad (Bulharsko) — Bulharsko) — Tony Georgiev Semerdžev v. ET Del-Pi-Krasimira Mančeva ( „Článek 92 odst. 1 jednacího řádu — Směrnice 90/314/EHS — Cesty, pobyty a zájezdy — Skutečnosti nastalé před přistoupením Bulharské republiky k Evropské unii — Zjevný nedostatek pravomoci Soudního dvora k zodpovězení otázek“ )

text:
               6.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 232/10

         Usnesení Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 11. května 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Varhoven kasacionen sad (Bulharsko) — Bulharsko) — Tony Georgiev Semerdžev v. ET Del-Pi-Krasimira Mančeva
   (Věc C-32/10) (1)

   (Článek 92 odst. 1 jednacího řádu - Směrnice 90/314/EHS - Cesty, pobyty a zájezdy - Skutečnosti nastalé před přistoupením Bulharské republiky k Evropské unii - Zjevný nedostatek pravomoci Soudního dvora k zodpovězení otázek)
   2011/C 232/16
   Jednací jazyk: bulharština

      Předkládající soud

   Varchoven kasacionen sad (Bulharsko)

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Tony Georgiev Semerdžev

      Žalovaná: ET Del-Pi-Krasimira Mančeva

      Za přítomnosti: ZAD Bulstrad VIG

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Varchoven kasacionen sad — Výklad čl. 2 odst. 1 písm. c), čl. 4 odst. 1 písm. b) bodu IV) a čl. 5 odst. 2 pododstavců 3 a 4 směrnice Rady 90/314/EHS ze dne 13. června 1990 o souborných službách pro cesty, pobyty a zájezdy — Pojem „jiné služby cestovního ruchu“, které nejsou doplňkem dopravy nebo ubytování, spočívající na organizátorovi — Povinnost organizátora uzavřít s každým spotřebitelem individuální pojistnou smlouvu a poskytnout mu před cestou její originál — Povinnost organizátora uzavřít individuální smlouvu o pomoci pokrývající náklady na návrat domů pro případ nehody — Pojem „škody“, které pro spotřebitele vyplývají z neplnění nebo nesprávného plnění smlouvy — Zahrnutí morální újmy

      Výrok

   Soudní dvůr Evropské unie je zjevně nepříslušný k tomu, aby odpověděl na otázky položené Varchoven kasacionen sad (Bulharsko).

      (1)  Úř. věst. C 100, 17.4.2010.


title: Věc T-76/05: Žaloba podaná dne 18. února 2005 Dariem Scottem proti Komisi Evropských společenství

text:
               16.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 93/40

         Žaloba podaná dne 18. února 2005 Dariem Scottem proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-76/05)
   (2005/C 93/72)
   Jednací jazyk: italština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 18. února 2005 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Dariem Scottem, zastoupeným Massimem Condinanzim, advokátem.
   Žalobce navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise ze dne 27. října 2004, kterým byla zamítnuta stížnost žalobce ze dne 12. července 2004 (č. R/616/04), a v důsledku toho zrušil posudek o vývoji služby č. 23330;

               —

               uložil Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobce v této věci napadá posudek o vývoji služby (REC) za období od 1. ledna 2003 do 31. srpna 2003.
   Na podporu svých návrhů uplatňuje:

               —

               porušení článku 43 služebního řádu a jeho prováděcích ustanovení;

               —

               porušení řízení o vypracování REC z důvodu neúplného ohodnocení referenčního období;

               —

               existenci zjevně nesprávných skutkových zjištění při hodnocení činností žalobce ve vztahu k jednotlivým stanoveným cílům.


title: Věc T-661/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 2. prosince 2014 – Itálie v. Komise „EZOZF — Záruční sekce — EZZF a EZFRV — Výdaje vyloučené z financování — Mléčné výrobky — Účelově vázané příjmy — Klíčové kontroly — Opožděnost — Paušální oprava — Právní základ — Článek 53 nařízení (ES) č. 1605/2002 — Opakovaný výskyt“

text:
               26.1.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 26/25

         Rozsudek Tribunálu ze dne 2. prosince 2014 – Itálie v. Komise
   (Věc T-661/11) (1)

   („EZOZF - Záruční sekce - EZZF a EZFRV - Výdaje vyloučené z financování - Mléčné výrobky - Účelově vázané příjmy - Klíčové kontroly - Opožděnost - Paušální oprava - Právní základ - Článek 53 nařízení (ES) č. 1605/2002 - Opakovaný výskyt“)
   (2015/C 026/29)
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Italská republika (zástupci: G. Palmieri, zmocněnkyně, ve spolupráci s G. Aiellem a P. Grassem, avvocati dello Stato)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: P. Rossi a D. Nardi, zmocněnci)

      Předmět věci

   Zrušení prováděcího rozhodnutí Komise 2011/689/ES ze dne 14. října 2011 o vyloučení některých výdajů uskutečněných členskými státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF), v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) z financování Evropské unie (Úř. věst. L 270, s. 33), v rozsahu, v němž ukládá Italské republice paušální opravu ve výši 7 0 9 12  382 eur na základě nesrovnalostí při kontrolách týkajících se mléčných kvót, zjištěných v italských regionech Abruzzo, Lazio, Marche, Apulie, Sardinie, Kalábrie, Furlánsko-Julské Benátsko a Valle d’Aosta v hospodářských letech 2004/2005, 2005/2006 a 2006/2007.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Italská republika ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 49, 18.2.2012.


title: Věc C-480/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 25. října 2012 — Minister van Financiën, další účastnice řízení: X BV

text:
               26.1.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 26/22

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 25. října 2012 — Minister van Financiën, další účastnice řízení: X BV
   (Věc C-480/12)
   2013/C 26/41
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hoge Raad der Nederlanden

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel v řízení o kasačním opravném prostředku: Minister van Financiën

      Odpůrkyně: X BV

      Předběžné otázky

               1)

                           a)

                           Je třeba vykládat články 203 a 204 celního kodexu (1) ve spojení s článkem 859 (zejména bodem 2 písm. c)) prováděcích ustanovení k celnímu kodexu (2) v tom smyslu, že (pouhé) překročení lhůty pro odeslání stanovené podle čl. 356 odst. 1 prováděcích ustanovení k celnímu kodexu nevede k celnímu dluhu z důvodu odnětí celnímu dohledu ve smyslu článku 203 celního kodexu, nýbrž k celnímu dluhu podle článku 204 celního kodexu?

                           b)

                           Je pro kladnou odpověď na otázku 1. a) nezbytné, aby dotčené subjekty uvedly celním orgánům důvody pro překročení lhůty nebo jim alespoň objasnily, kde se nacházelo zboží v době mezi uplynutím lhůty stanovené podle článku 356 prováděcích ustanovení k celnímu kodexu a okamžikem skutečného předložení u celního úřadu určení?

               2)

               Je třeba vykládat šestou směrnici (3), zejména její článek 7, v tom smyslu, že DPH je splatná, pokud vzniká celní dluh výlučně podle článku 204 celního kodexu?

      (1)  Nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 302, s. 1).

      (2)  Nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 253, s. 1).

      (3)  Šestá směrnice Rady ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1).


title: Věc T-26/11: Žaloba podaná dne 18. ledna 2011 — Fraas v. OHIM (Kostkovaný vzor v černé, béžové, hnědé, tmavočervené a šedé barvě)

text:
               5.3.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 72/29

         Žaloba podaná dne 18. ledna 2011 — Fraas v. OHIM (Kostkovaný vzor v černé, béžové, hnědé, tmavočervené a šedé barvě)
   (Věc T-26/11)
   2011/C 72/46
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: V. Fraas GmbH (Helmbrechts-Wüstenselbitz, Německo) (zástupci: R. Kunze a G. Würtenberger, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 15. listopadu 2010 ve věci R 1317/2010-4;

               —

               uložit Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka znázorňující kostkovaný vzor v černé, béžové, hnědé, tmavočervené a šedé barvě pro výrobky zařazené do tříd 18, 24 a 25.

      Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí přihlášky.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) ve spojení s čl. 7 odst. 2 nařízení (ES) č. 207/2009 (1), jelikož dotčená ochranná známka Společenství má rozlišovací způsobilost, jakož i porušení článku 75 a 76 nařízení (ES) č. 207/2009, jelikož odvolací senát se nezabýval rozsáhlou skutkovou a právní argumentací žalobkyně.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, 24.3.2009, s. 1).


title: Věc F-8/11: Žaloba podaná dne 7. února 2011 — Nieminen v. Rada

text:
               26.3.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 95/14

         Žaloba podaná dne 7. února 2011 — Nieminen v. Rada
   (Věc F-8/11)
   2011/C 95/22
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Risto Nieminen (Kraainen, Belgie) (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis a É. Marchal, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí OOJ nepovýšit žalobce do platové třídy AD12 za hodnotící období 2010.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               Zrušit rozhodnutí OOJ ze dne 26. října 2010, kterým se zamítá žalobcova stížnost na jeho nepovýšení do platové třídy AD12 za hodnotící období 2010;

               —

               podle potřeby zrušit rozhodnutí OOJ nepovýšit žalobce do platové třídy AD12 za hodnotící období 2010;

               —

               uložit Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-548/12: Žaloba podaná dne 18. prosince 2012 — Deutsche Rockwool Mineralwoll v. OHIM — Redrock Construction (REDROCK)

text:
               2.3.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/21

         Žaloba podaná dne 18. prosince 2012 — Deutsche Rockwool Mineralwoll v. OHIM — Redrock Construction (REDROCK)
   (Věc T-548/12)
   2013/C 63/41
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Deutsche Rockwool Mineralwoll GmbH & Co. OHG (Gladbeck, Německo) (zástupce: J. Krenzel, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Redrock Construction s.r.o. (Praha, Česká republika)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 16. října 2012 ve věci R 1596/2011-4;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: Obrazová ochranná známka v černém a bílém provedení „REDROCK“ pro, mimo jiné, výrobky a služby zařazené do tříd 1, 2, 17, 19 a 37 — přihláška ochranné známky Společenství č. 3866365

      Majitelka ochranné známky Společenství: další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Účastnice řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: žalobkyně

      Odůvodnění návrhu na prohlášení neplatnosti: Žádost o prohlášení neplatnosti vychází z důvodů stanovených v čl. 53 odst. 1 písm. a) ve spojení s čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 207/2009. Žadatel o zrušení uvedl následující starší práva: přihláška č. 30229274 německé slovní ochranné známky „Rock“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 1, 6, 7, 8, 17, 19, 37 a 42; přihlášky č. 30312115, č. 2078534, č. 2078535, č. 2079579, č. 39502727, č. 39517348, č. 39543868, č. 39551027, č. 39605619, č. 39644214, č. 39707589, č. 39737546, č. 39920622, č. 30166175, č. 30166176, č. 30166177, č. 30212141 německých slovních ochranných známek „KEPROCK“, „FLEXIROCK“, „FORMROCK“, „FLOOR-ROCK“, „TERMAROCK“, „KLIMAROCK“, „SPEEDROCK“, „DUROCK“, „SPLITROCK“, „PLANAROCK“, „TOPROCK“, „KLEMMROCK“, „FLIXROCK“, „SONOROCK PLUS“, „VARIROCK“, „SONOROCK“ a „MASTERROCK“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 17, 19 a 37

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Zamítnutí návrhu na prohlášení neplatnosti přihlášky ochranné známky Společenství

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 207/2009.


title: Věc T-388/13: Žaloba podaná dne 22. července 2013 — Costa Crociere v. OHIM — Guerlain (SAMSARA)

text:
               12.10.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 298/9

         Žaloba podaná dne 22. července 2013 — Costa Crociere v. OHIM — Guerlain (SAMSARA)
   (Věc T-388/13)
   2013/C 298/15
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Costa Crociere SpA (Janov, Itálie) (zástupci: A. Vanzetti, S. Bergia a G. Sironi, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Guerlain SA (Levallois-Perret, Francie)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu ze dne 13. května 2013 ve věci R 2049/2011-4 a

               —

               uložil ostatním účastníkům řízení náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyní před OHIM a v tomto řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka SAMSARA pro služby zařazené do třídy 44 — přihláška ochranné známky Společenství č. 8 979 122

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Namítaná ochranná známka nebo označení: slovní ochranná známka Společenství SAMSARA, zapsaná pod č. 497 966, pro výrobky zařazené do třídy 3

      Rozhodnutí námitkového oddělení: vyhovění námitkám v plném rozsahu

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 207/2009 o ochranné známce Společenství (1).

      (1)  Úř. věst. L 78, s. 1


title: Věc T-451/12: Žaloba podaná dne 15. října 2012 — Stromberg Menswear v. OHIM — Leketoy Stormberg Inter (STORMBERG)

text:
               2.3.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/19

         Žaloba podaná dne 15. října 2012 — Stromberg Menswear v. OHIM — Leketoy Stormberg Inter (STORMBERG)
   (Věc T-451/12)
   2013/C 63/39
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Stromberg Menswear Ltd (Leeds, Spojené království) (zástupci: A. Tsoutsanis, advokát, a C. Tulley, Solicitor)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Leketoy Stormberg Inter Inter AS (Kristiansand S, Norsko)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 3. srpna 2012 ve věci R 389/2012-4;

               —

               změnil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 3. srpna 2012 ve věci R 389/2012-4 a vyhověl žádosti o navrácení práv a i) zrušil rozhodnutí zrušovacího oddělení ze dne 11. ledna 2011 o ukončení řízení o zrušení č. 4054 C a nařídil zrušovacímu oddělení, aby řízení o zrušení č. 4054 C znovu otevřelo a vyzvalo společnost Stromberg Menswear k předložení vyjádření za účelem pokračování řízení o zrušení, nebo ii) podpůrně, umožnil společnosti Stromberg Menswear podat odvolání proti rozhodnutí zrušovacího oddělení ze dne 11. ledna 2011 o ukončení řízení o zrušení a vrátil věc zpět odvolacímu senátu; a

               —

               uložil OHIM náhradu veškerých nákladů řízení vynaložených společností Stromberg Menswear v souvislosti s řízením před odvolacím senátem a před Tribunálem.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na zrušení: Slovní ochranná známka „STORMBERG“, pro zboží a služby zařazené do třídy 25 — ochranná známka Společenství č. 2557155

      Majitelka ochranné známky Společenství: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Účastnice řízení navrhující zrušení ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Ukončení řízení o prohlášení neplatnosti v důsledku vzdání se sporné ochranné známky Společenství jejím majitelem

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí žádosti o navrácení do původního stavu pokud jde o lhůtu pro podání odvolání a rozhodnutí, že odvolání se nepovažuje za podané

      Dovolávané žalobní důvody:

               —

               porušení článku 81 nařízení Rady č. 207/2009

               —

               porušení článku 75 nebo 76 nařízení Rady č. 207/2009.


title: Věc T-496/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 4. března 2015 – Spojené království v. ECB „Hospodářská a měnová politika — ECB — Žaloba na neplatnost — Rámec politiky Eurosystému v oblasti dohledu — Napadnutelný akt — Přípustnost — Dohled nad platebními systémy a systémy vypořádání obchodů s cennými papíry — Požadavek, aby systémy zúčtování prostřednictvím ústřední protistrany byly umístěny v členském státě Eurosystému — Pravomoc ECB“

text:
               20.4.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 127/18

         Rozsudek Tribunálu ze dne 4. března 2015 – Spojené království v. ECB
   (Věc T-496/11) (1)

   („Hospodářská a měnová politika - ECB - Žaloba na neplatnost - Rámec politiky Eurosystému v oblasti dohledu - Napadnutelný akt - Přípustnost - Dohled nad platebními systémy a systémy vypořádání obchodů s cennými papíry - Požadavek, aby systémy zúčtování prostřednictvím ústřední protistrany byly umístěny v členském státě Eurosystému - Pravomoc ECB“)
   (2015/C 127/24)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupci: původně S. Ossowski, S. Behzadi-Spencer a E. Jenkinson, poté S. Behzadi-Spencer a E. Jenkinson, a nakonec V. Kaye, zmocněnci, ve spolupráci s K. Bealem, QC, a P. Sainim, QC)

      Žalovaná: Evropská centrální banka (ECB) (zástupci: původně A. Sáinz de Vicuña Barroso a K. Laurinavičius, poté A. Sáinz de Vicuña Barroso a P. Papapaschalis a nakonec M. Papapaschalis a P. Senkovic, zmocněnci, ve spolupráci s R. Subiottem, QC, F.-C. Laprévotem, advokátem, a P. Stuartem, barrister)

      Vedlejší účastník řízení podporující žalobce: Švédské království (zástupkyně: A. Falk, C. Meyer-Seitz, C. Stege, S. Johannesson, U. Persson a H. Karlsson, zmocněnkyně)

      Vedlejší účastníci řízení podporující žalovanou: Španělské královstvíom (zástupce: A. Rubio González, abogado del Estado); a Francouzská republika (zástupci: G. de Bergues, D. Colas a E. Ranaivoson, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh zrušení Rámce politiky Eurosystému v oblasti dohledu, uveřejněného ECB dne 5. července 2011, a to v rozsahu, v němž tento dokument stanoví v případě ústředních protistran usazených v členských státech, které nejsou součástí Eurosystému, požadavek týkající se jejich umístění.

      Výrok rozsudku

               1)

               Rámec politiky Eurosystému v oblasti dohledu, uveřejněný Evropskou centrální bankou (ECB) dne 5. července 2011, se v rozsahu, v němž tento dokument stanoví požadavek, aby ústřední protistrany zprostředkovávající zúčtování cenných papírů byly umístěny na území některého z členských států Eurosystému, zrušuje.

               2)

               ECB ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Spojeným královstvím Velké Británie a Severního Irska.

               3)

               Španělské království, Francouzská republika a Švédské království ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 340, 19.11.2011.


title: Věc C-511/08: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 15. dubna 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof — Německo) — Handelsgesellschaft Heinrich Heine GmbH v. Verbraucherzentrale Nordrhein-Westfalen eV ( „Směrnice 97/7/ES — Ochrana spotřebitele — Smlouvy uzavřené na dálku — Právo odstoupit od smlouvy — Požadování nákladů na dopravu zboží po spotřebiteli“ )

text:
               5.6.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 148/6

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 15. dubna 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof — Německo) — Handelsgesellschaft Heinrich Heine GmbH v. Verbraucherzentrale Nordrhein-Westfalen eV
   (Věc C-511/08) (1)

   („Směrnice 97/7/ES - Ochrana spotřebitele - Smlouvy uzavřené na dálku - Právo odstoupit od smlouvy - Požadování nákladů na dopravu zboží po spotřebiteli“)
   2010/C 148/09
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesgerichtshof

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Handelsgesellschaft Heinrich Heine GmbH

      Žalovaná: Verbraucherzentrale Nordrhein-Westfalen eV

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Bundesgerichtshof — Výklad čl. 6 odst. 1 druhého pododstavce a odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/7/ES ze dne 20. května 1997 o ochraně spotřebitele v případě smluv uzavřených na dálku (Úř. věst. L 144, s. 19) — Vnitrostátní právní úprava umožňující vyžadovat od spotřebitele náklady na zaslání zboží v případě, že odstoupil od smlouvy.

      Výrok

   Článek 6 odst. 1 první pododstavec druhá věta a čl. 6 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/7/ES ze dne 20. května 1997 o ochraně spotřebitele v případě smluv uzavřených na dálku musí být vykládán v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, která dodavateli umožňuje, aby ve smlouvě uzavřené na dálku požadoval po spotřebiteli náklady na dopravu zboží v případě, že tento spotřebitel uplatní své právo odstoupit od smlouvy.

      (1)  Úř. věst. C 32, 7.2.2009.


title: Věc C-538/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landesgerichts Salzburg (Rakousko) dne 21. října 2011 — Hermine Sax v. Pensionsversicherungsanstalt Landesstelle Salzburg

text:
               28.1.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 25/30

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landesgerichts Salzburg (Rakousko) dne 21. října 2011 — Hermine Sax v. Pensionsversicherungsanstalt Landesstelle Salzburg
      (Věc C-538/11)
      (2012/C 25/52)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Landesgericht Salzburg

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Hermine Sax

         Žalovaná: Pensionsversicherungsanstalt Landesstelle Salzburg

         Předběžné otázky

                  1)

                  Je třeba vykládat nařízení (ES) č. 883/2004, v tomto případě zejména článek 7 a hlavu III kapitolu 1 (dávky v nemoci), a nařízení (ES) č. 987/2009 v tom smyslu, že osoba odkázaná na péči třetího pobíráním rakouského důchodu může požadovat zaplacení příspěvku ve stavu odkázanosti podle Bundespflegegeldgesetz (BPGG) jako peněžité dávky v nemoci nezávisle na svém hlavním bydlišti ve Spolkové republice Německo, pokud splňuje ostatní podmínky pro vznik nároku na dávku, a brání tak tato nařízení použití vnitrostátního ustanovení § 3 BPGG?

                  2)

                  V případě kladné odpovědi na otázku 1:
                  Je třeba vykládat nařízení (ES) č. 883/2004, v tomto případě zejména článek 10 a čl. 11. odst. 3 písm. e), jakož i články 21, 29 a 34, respektive hlavu III kapitolu 1 (dávky v nemoci) a nařízení 987/2009 v tom smyslu, že osoba odkázaná na péči třetího pobíráním dvojitého důchodu, konkrétně rakouského důchodu a německého důchodu, může požadovat zaplacení příspěvku ve stavu odkázanosti podle BPGG jako peněžité dávky v nemoci nezávisle na svém hlavním bydlišti ve Spolkové republice Německo, pokud splňuje ostatní podmínky pro vznik nároku na dávku, a brání tak tato nařízení použití vnitrostátního ustanovení § 3 BPGG?

                  3)

                  V případě kladné odpovědi na otázku 2:
                  Jak je třeba vykládat nařízení (ES) č. 883/2004, zejména články 10 a 34 a článek 31 a nařízení (ES) č. 987/2009 při souběhu a započtení dávek ze systému sociálního zabezpečení za účelem krytí rizika pro případ odkázanosti na péči třetího, zde při nároku na smíšené dávky tvořené z německého příspěvku ve stavu odkázanosti (volba mezi věcnou a peněžitou dávkou) a nárokem na rakouský příspěvek ve stavu odkázanosti, konkrétně:

                              3.1.

                              Je třeba k rakouskému příspěvku ve stavu odkázanosti podle BPGG, který má být vyvážen, započíst pouze peněžitou dávku poskytnutou německým státem bydliště nebo pouze věcnou dávku na péči nebo celou dávku na péči (celková částka příspěvku ve stavu odkázanosti a hodnota věcné dávky na péči) a je přitom třeba vycházet z rozdílné cenové úrovně dotčených členských států?

                              3.2.

                              Je při započtení, které má být provedeno, nutno přihlížet k tomu, zda stát bydliště poskytuje shodné příspěvky ve stavu odkázanosti, respektive je třeba při započtení nevzít v úvahu takové dávky na péči státu bydliště, které jsou stanoveny pouze ve státu bydliště systémem sociálního zabezpečení pro krytí rizika pro případ odkázanosti na péči třetího?

                              3.3.

                              Musí Sozialgericht, na který se obrátila osoba odkázaná na péči třetího, přezkoumat hmotněprávní podmínky započtení, pokud žalovaný orgán nezahájil řízení ve smyslu článku 31 nařízení (ES) 987/2009, neuvedl svá tvrzení ohledně otázky shodných dávek a zejména nevzal v úvahu informace osoby odkázané na péči třetího o zákazu souběhu dávek?


title: Věc F-82/14: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 22. září 2015 – Gioria v. Komise „Veřejná služba — Otevřená výběrová řízení — Výběrové řízení EPSO/AST/126/12 — Příbuzenský vztah mezi členem výběrové komise a žadatelem o pracovní místo — Střet zájmů — Článek 27 služebního řádu — Přijímání úředníků s nejvyšší úrovní bezúhonnosti — Rozhodnutí vyloučit žadatele o pracovní místo z výběrového řízení“

text:
               3.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 363/47

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 22. září 2015 – Gioria v. Komise
   (Věc F-82/14) (1)

   („Veřejná služba - Otevřená výběrová řízení - Výběrové řízení EPSO/AST/126/12 - Příbuzenský vztah mezi členem výběrové komise a žadatelem o pracovní místo - Střet zájmů - Článek 27 služebního řádu - Přijímání úředníků s nejvyšší úrovní bezúhonnosti - Rozhodnutí vyloučit žadatele o pracovní místo z výběrového řízení“)
   (2015/C 363/56)
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Roberto Gioria (Veruno, Itálie) (zástupce: M. Cornacchia, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Currall a G. Gattinara, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí vyloučit žalobce z výběrového řízení EPSO/AST/126/12 z důvodu, že neinformoval výběrovou komisi o svém příbuzenském vztahu s jedním z členů výběrové komise.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Roberto Gioria ponese polovinu vlastních nákladů řízení.

               3)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí polovinu nákladů řízení vynaložených Robertem Gioriou.

      (1)  Úř. věst. C 388, 3.11.2014, s. 32.


title: Věc C-155/05: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Commissione Tributaria Regionale di Firenze – Sezione 33 ze dne 23. března 2005 ve věci Villa Maria Beatrice Hospital srl proti Agenzia Entrate Ufficio Firenze 1

text:
               25.6.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 155/4

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Commissione Tributaria Regionale di Firenze – Sezione 33 ze dne 23. března 2005 ve věci Villa Maria Beatrice Hospital srl proti Agenzia Entrate Ufficio Firenze 1
   (Věc C-155/05)
   (2005/C 155/07)
   Jednací jazyk: italština
   Soudnímu dvoru byla usnesením Commissione Tributaria Regionale di Firenze – Sezione 33 (Itálie) ze dne 23. března 2005 ve věci Villa Maria Beatrice Hospital srl proti Agenzia Entrate Ufficio Firenze 1, které došlo kanceláři Soudního dvora Evropských společenství dne 6. dubna 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Commissione Tributaria Regionale di Firenze – Sezione 33 žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následující otázce:
   „Je čl. 10 bod 27 odst. 5 nařízení prezidenta republiky č. 633 ze dne 26. října 1972 v souladu s článkem 13 B, Ostatní případy osvobození, písmenem c) šesté směrnice Rady EHS ze dne 17. května 1977?“. (1)

      (1)  Úř. věst. L 145, 13.6.1977, s. 1.


title: Věc T-324/04: Žaloba podaná dne 6. srpna 2004 F proti Komisi Evropských společenství

text:
               4.12.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 300/42

         Žaloba podaná dne 6. srpna 2004 F proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-324/04)
   (2004/C 300/83)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 6. srpna 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství F, s bydlištěm v Rhode St Genèse (Belgie), zastoupeným Ericem Boigelotem, advokátem.
   Žalobce navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí PMO2 (Úřad pro správu a vypořádávání individuálních nároků – odměny, služební cesty, znalci) ze dne 8. ledna 2004, kterým se stanoví způsoby prvního navracení částek, jež byly žalobci bezdůvodně vyplaceny,

               —

               zrušil rozhodnutí PMO1 (Úřad pro správu a vypořádávání individuálních nároků – správa individuálních peněžitých nároků) ze dne 18. ledna 2003, kterým se odnímá odlučné, jež bylo žalobci již vyplaceno,

               —

               zrušil rozhodnutí PMO2 ze dne 9. února 2004, kterým se stanoví způsoby navracení částek, jež byly žalobci bezdůvodně vyplaceny,

               —

               zrušil rozhodnutí vydané Orgánem oprávněným ke jmenování dne 2. července 2004 a oznámené žalobci dne 7. července 2004, jímž se odpovídá na žalobcem podanou stížnost,

               —

               zrušil jakýkoli akt navazující na tato rozhodnutí nebo s nimi související, který by byl vydán po podání žaloby

               —

               uložil povinnost nahradit veškeré částky, které byly nebo budou strženy z žalobcovy mzdy od února 2004, zvýšené o úrok ve výši 5, 25 % počítaný od data podání stížnosti,

               —

               přiznal žalobci náhradu za nemajetkovou újmu vyčíslenou ex aequo et bono na 3 000 eur z titulu náhrady škody s výhradou navýšení v průběhu řízení,

               —

               uložil v každém případě žalované náhradu nákladů řízení, včetně výdajů a odměny poradce, na kterého se žalobce obrátil za účelem podání žaloby.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobce vstoupil do služeb Komise dne 16. září 1987. Nejprve byl zaměstnán v Lucemburku a od 1. dubna 1989 začal pracovat v Bruselu. Jak v Lucemburku, tak v Bruselu žalobce pobíral odlučné.
   Když byl žalobce přeložen do Bruselu, Komise mu napadenými rozhodnutími odňala se zpětnou platností toto odlučné, neboť zjistila, že žalobce bydlel a pracoval v Bruselu v rozhodném období od 16. března 1982 do 15. března 1987. Komise rovněž stanovila způsob, jakým má žalobce vrátit částky, jež mu byly neoprávněně vyplaceny.
   Žalobce na podporu své žaloby uvádí, že došlo k porušení článků 69 a 85 Řádu, článku 4 přílohy VII k Řádu, jakož i zásady řádné správy, ochrany legitimního očekávání a rovného zacházení. Uplatňuje rovněž, že byla porušena povinnost opatrnosti a došlo ke zjevně nesprávnému posouzení. Za těchto okolností žalobce zejména uplatňuje, že v rozhodném období pracoval pro zahraniční profesní organizaci ocelářských podniků. Žalobce je toho názoru, že je třeba tuto organizaci považovat za mezinárodní, a proto by se nemělo přihlížet k době, po kterou v ní pracoval. Žalobce rovněž uplatňuje, že každopádně nebyl po valnou část rozhodného období trvale v Bruselu, neboť jeho hospodářská činnost se v tomto období soustřeďovala v zahraničí.