title: Věc C-12/05 P: Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 14. prosince 2006 – Herbert Meister v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (Kasační opravný prostředek — Pracovní místo — Změna přidělení z vedoucího oddělení na právního poradce u místopředsedy pověřeného právními záležitostmi — Kasační opravný prostředek zčásti zjevně nepřípustný a zčásti zjevně neopodstatněný)

text:
               14.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/8

         Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 14. prosince 2006 – Herbert Meister v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc C-12/05 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Pracovní místo - Změna přidělení z vedoucího oddělení na právního poradce u místopředsedy pověřeného právními záležitostmi - Kasační opravný prostředek zčásti zjevně nepřípustný a zčásti zjevně neopodstatněný)
   (2007/C 82/15)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Herbert Meister (zástupce: P. Goergen, advokát)

      Další účastník řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: I. de Medrano Caballero, zmocněnec)
   Předmět věci
   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (třetího senátu) ze dne 28. října 2004 ve věci T-76/03 (Meister v. OHIM), kterým Soud zamítl žalobu na neplatnost proti rozhodnutí OHIM ze dne 22. dubna 2002, kterým se žalobce i se svým pracovním místem jmenuje v zájmu služby právním poradcem místopředsedy pověřeného právními záležitostmi
   Výrok

               1)

               Hlavní kasační opravný prostředek a incidenční kasační opravný prostředek jsou zamítnuty.

               2)

               H. Meisterovi se ukládá náhrada nákladů týkajících se hlavního kasačního opravného prostředku.

               3)

               Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) se ukládá náhrada nákladů týkajících se incidenčního kasačního opravného prostředku.

      (1)  Úř. věst. C 93, 16.4.2005.


title: Věc T-267/15: Usnesení Tribunálu ze dne 7. října 2015 – db-Technologies Deutschland v. OHIM – MIP Metro (Sigma)

text:
               23.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 389/65

         Usnesení Tribunálu ze dne 7. října 2015 – db-Technologies Deutschland v. OHIM – MIP Metro (Sigma)
   (Věc T-267/15) (1)

   (2015/C 389/74)
   Jednací jazyk: němčina
   Předseda třetího senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 245, 27.7.2015.


title: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne  10. ledna 2006  ve věci C-302/04 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Szombathelyi Városi Bíróság): Ynos kft proti János Varga (Článek 234 ES — Směrnice 93/13/EHS — Spotřebitelé — Zneužívající klauzule — Vnitrostátní právní předpisy uvedené do souladu se směrnicí po uzavření dohody o přidružení třetím státem s Evropskými společenstvími a před přistoupením uvedeného státu k Evropské unii — Nedostatek pravomoci Soudního dvora)

text:
               25.2.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 48/7

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (velkého senátu)
   ze dne 10. ledna 2006
   ve věci C-302/04 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Szombathelyi Városi Bíróság): Ynos kft proti János Varga (1)

   (Článek 234 ES - Směrnice 93/13/EHS - Spotřebitelé - Zneužívající klauzule - Vnitrostátní právní předpisy uvedené do souladu se směrnicí po uzavření dohody o přidružení třetím státem s Evropskými společenstvími a před přistoupením uvedeného státu k Evropské unii - Nedostatek pravomoci Soudního dvora)
   (2006/C 48/14)
   Jednací jazyk: maďarština
   Ve věci C-302/04, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím Szombathelyi Városi Bíróság (Maďarsko) ze dne 10. června 2004, došlým Soudnímu dvoru dne 14. července 2004, v řízení Ynos kft proti Jánosi Vargovi, Soudní dvůr (velký senát), ve složení V. Skouris, předseda, P. Jann, A. Rosas, K. Schiemann a J. Makarczyk, předsedové senátů, C. Gulmann, A. La Pergola, K. Lenaerts, P. Kūris, E. Juhász, G. Arestis, M. Ilešič (zpravodaj) a A. Ó Caoimh, soudci, generální advokát: A. Tizzano, vedoucí soudní kanceláře: B. Fülöp, rada, vydal dne 10. ledna 2006 rozsudek, jehož výrok je následující:

      Za okolností, jako jsou okolnosti sporu v původním řízení, jehož skutkové okolnosti předcházely přistoupení státu k Evropské unii, Soudní dvůr nemá pravomoc odpovědět na první a druhou otázku.

      (1)  Úř. věst. C 251, 9.10.2004.


title: Věc C-591/15: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 13. června 2017 [žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court of Justice (England & Wales) Queen's Bench Division (Administrative Court) – Spojené království] – The Queen, na žádost: The Gibraltar Betting and Gaming Association Limited v. Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs, Her Majesty's Treasury „Řízení o předběžné otázce — Článek 355 odst. 3 SFEU — Status Gibraltaru — Článek 56 SFEU — Volný pohyb služeb — Čistě vnitrostátní situace — Nepřípustnost“

text:
               21.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 277/7

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 13. června 2017 [žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court of Justice (England & Wales) Queen's Bench Division (Administrative Court) – Spojené království] – The Queen, na žádost: The Gibraltar Betting and Gaming Association Limited v. Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs, Her Majesty's Treasury
   (Věc C-591/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Článek 355 odst. 3 SFEU - Status Gibraltaru - Článek 56 SFEU - Volný pohyb služeb - Čistě vnitrostátní situace - Nepřípustnost“)
   (2017/C 277/08)
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   High Court of Justice (England & Wales) Queen's Bench Division (Administrative Court)

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: The Queen, na žádost: The Gibraltar Betting and Gaming Association Limited

      Žalovaní: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs, Her Majesty's Treasury

      Výrok

   Článek 355 odst. 3 SFEU ve spojení s článkem 56 SFEU musí být vykládány v tom smyslu, že poskytování služeb hospodářskými subjekty usazenými v Gibraltaru osobám usazeným ve Spojeném království je z pohledu unijního práva situací, jejíž všechny prvky se nacházejí pouze uvnitř jednoho členského státu.

      (1)  Úř. věst. C 27, 25.1.2016.


title: Věc T-35/15: Žaloba podaná dne 14. ledna 2015 – Alkarim for Trade adn Industry v. Rada

text:
               16.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 89/39

         Žaloba podaná dne 14. ledna 2015 – Alkarim for Trade adn Industry v. Rada
   (Věc T-35/15)
   (2015/C 089/47)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Alkarim for Trade and Industry LLC (Tal Kurdi, Sýrie) (zástupci: J.-P. Buyle a L. Cloquet, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil prováděcí nařízení Rady (EU) č. 1105/2014 ze dne 20. října 2014, kterým se provádí nařízení (EU) č. 36/2012 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii, co se týče žalobkyně;

               —

               zrušil prováděcí nařízení Rady č. 2014/730/SZBP ze dne 20. října 2014, kterým se provádí rozhodnutí 2013/255/SZBP o omezujících opatřeních vůči Sýrii, co se týče žalobkyně;

               —

               uložil Radě náhradu všech nákladů a výdajů tohoto řízení, včetně nákladů a výdajů vynaložených žalobkyní.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně sedm žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z porušení práva na účinnou procesní obranu a práva na spravedlivý proces, neboť žalobkyně nebyla nikdy před přijetím sporných sankcí vyslechnuta.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející ze zjevně nesprávného posouzení skutkového stavu.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z porušení zásady proporcionality.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z nepřiměřeného porušení vlastnického práva a práva na výkon výdělečné činnosti.

               5.

               Pátý žalobní důvod vycházející z protiprávnosti kritizovaných rozhodnutí, neboť podmínky článku 32 rozhodnutí 2013/255/SZBP (1) a článků 14 a 26 nařízení č. 36/2013 (2) nejsou splněny, přičemž žalobkyně se nikdy vědomě a dobrovolně neúčastnila operací, jejichž cílem by bylo obcházení evropských nebo mezinárodních sankcí.

               6.

               Šestý žalobní důvod vycházející ze zneužití pravomoci, neboť na základě objektivních, relevantních a shodujících se indicií je třeba mít za to, že sporná opatření byla přijata za rozhodujícím účelem dosáhnout jiných cílů, než jsou uváděné cíle (vyloučení z trhu – zvýhodnění jiných subjektů).

               7.

               Sedmý žalobní důvod vycházející z porušení povinnosti uvést odůvodnění.

      (1)  Rozhodnutí Rady 2013/255/SZBP ze dne 31. května 2013 o omezujících opatřeních vůči Sýrii (Úř. věst. L 147, s. 14).

      (2)  Nařízení Rady (EU) č. 36/2012 ze dne 18. ledna 2012 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii a o zrušení nařízení (EU) č. 442/2011 (Úř. Věst. L 16, s. 1).


title: Věc T-282/17: Žaloba podaná dne 11. května 2017 – UI (*) v. Rada

text:
                  21.8.2017

                  CS

                  Úřední věstník Evropské unie

                  C 277/46

            Žaloba podaná dne 11. května 2017 –  UI (*1) v. Rada
      (Věc T-282/17)
      (2017/C 277/68)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce:
          UI (*1) (zástupce: J. Diaz Cordova, advokát)

         Žalovaná: Rada Evropské unie

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  Uložil žalované, aby jej přijala na místo AST/SC 2 na generální sekretariát Rady (DG A3).

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby žalobce v podstatě zpochybňuje zákonnost řízení, které podle jeho názoru nesprávně vedlo k tomu, že nebyl přijat na dotčené místo. Žalobce zejména odkazuje na vypracování dodatečného dokumentu žalovanou, který podle žalobce neměl být zohledněn při jeho hodnocení, neboť byl vypracován dlouho po skončení jeho zkušebního období. Žalobce tvrdí, že žalovaná při hodnocení žalobcovi věci porušila některá základní práva včetně práva na soukromý život, důvěrnost komunikace a práva podávat stížnosti.

         (*1)  Údaje vymazané v rámci zajištění ochrany jednotlivců ve spojitosti se zpracováním osobních dat.


title: Věc C-79/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landesverwaltungsgerichts Oberösterreich (Rakousko) dne 14. února 2017 – Gmalieva s.r.o. a další v. Landespolizeidirektion Oberösterreich

text:
               6.6.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 178/3

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landesverwaltungsgerichts Oberösterreich (Rakousko) dne 14. února 2017 – Gmalieva s.r.o. a další v. Landespolizeidirektion Oberösterreich
   (Věc C-79/17)
   (2017/C 178/03)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Landesverwaltungsgericht Oberösterreich (Zemský správní soud v Horním Rakousku)

      Účastníci původního řízení

   Navrhovatelky: Gmalieva s.r.o. a další
   Odpůrce: Landespolizeidirektion Oberösterreich (Zemské policejní ředitelství v Horním Rakousku)

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba považovat vnitrostátní právní režim monopolu na hazardní hry za režim, který je v souladu s články 56 a dalšími SFEU, s ohledem na soudní řízení, v němž

                           a)

                           lze skutkový stav zjišťovat a posuzovat s využitím důkazů předkládaných veřejnými orgány a soukromoprávními osobami, jež jsou účastníky řízení, jakož i na základě veřejně známých skutečností (v této souvislosti viz věc C-685/15) a

                           b)

                           právní stanovisko jiných soudů v rámci vnitrostátní soudní soustavy, které se neopírá o nezávislý přezkum soudržnosti, není závazné (v tomto ohledu viz věc C-589/16),

                     a které je i přes tyto uvedené výhrady považováno za řízení, které odpovídá zásadě spravedlivého procesu, která je zakotvena v článku 6 EÚLP a v článku 47 Listiny základních práv Evropské unie,
               a které vymezilo hlavní body kontextu, v němž se nachází tento právní režim, tím, že stanovilo, že

                           —

                           hráčská závislost nepředstavuje společenský problém, který by odůvodňoval zásah státu,

                           —

                           zakázané hazardní hry nejsou považovány za trestnou činnost (ale často) za pouhý správní přečin proti veřejnému pořádku,

                           —

                           příjmy, které plynou státu z hazardních her, dosahují každoročně více než 500 milionů eur (tj. 0,4 % celkového státního rozpočtu) a

                           —

                           cílem propagace uskutečňované držiteli licence je zejména nabádat ke hraní hazardních her osoby, které je dosud neprovozovaly?

               2)

               V případě kladné odpovědi na první otázku: je třeba považovat takový režim, v souvislosti s nímž nejsou právní úpravou výslovně stanoveny cíle, které uvedený režim sleduje, a státu není uložena povinnost prokázat jejich účinné plnění, ale který ponechává na vnitrostátních soudech, aby vymezily a ověřily základní kritéria soudržnosti, takže v konečném důsledku nelze s jistotou zaručit, že bude dodržen spravedlivý proces, který je vyžadován podle čl. 6 odst. 1 EÚLP a článku 47 Listiny základních práv Evropské unie, za režim, který je v souladu se smyslem článků 56 a následujících SFEU?

               3)

               V případě kladné odpovědi na první nebo druhou otázku: je třeba takový režim považovat za přiměřený ve smyslu článků 56 a následujících SFEU s ohledem na zákonem stanovené široké pravomoci úředníků správních orgánů, na které se nevztahuje žádné předběžné povolení ani soudní přezkum?

               4)

               V případě kladné odpovědi na první, druhou a třetí otázku: je třeba takový režim považovat za přiměřený ve smyslu článků 56 a následujících SFEU, je-li známo, že pokud by byla stanovena samostatná definice přísných podmínek pro přístup bez současného stanovení počtu licencí, které mají být vydány, byl by dopad na volný pohyb služeb srovnatelně menší?

               5)

               V případě záporné odpovědě na některou z výše uvedených otázek: musí vnitrostátní soud, který konstatoval, že režim monopolu GSpG není v souladu s unijním právem, konstatovat, že z tohoto důvodu jsou protiprávní nejen opatření zasahující do práv a povinností, která byla přijata v jím projednávané věci, ale z úřední povinnosti zrušit rovněž související sankce, které nabyly právní moci (například správní sankce)?


title: Věc C-482/10: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 21. prosince 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Corte dei Conti — Sezione Giurisdizionale per la Regione Siciliana — Itálie) — Teresa Cicala v. Regione Siciliana ( „Vnitrostátní správní řízení — Správní akty — Povinnost uvést odůvodnění — Možnost doplnit chybějící odůvodnění správního aktu v průběhu soudního řízení proti tomuto aktu — Výklad článku 296 druhého pododstavce SFEU a čl. 41 odst. 2 písm. c) Listiny základních práv Evropské unie — Nedostatek pravomoci Soudního dvora“ )

text:
               18.2.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 49/11

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 21. prosince 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Corte dei Conti — Sezione Giurisdizionale per la Regione Siciliana — Itálie) — Teresa Cicala v. Regione Siciliana
   (Věc C-482/10) (1)

   (Vnitrostátní správní řízení - Správní akty - Povinnost uvést odůvodnění - Možnost doplnit chybějící odůvodnění správního aktu v průběhu soudního řízení proti tomuto aktu - Výklad článku 296 druhého pododstavce SFEU a čl. 41 odst. 2 písm. c) Listiny základních práv Evropské unie - Nedostatek pravomoci Soudního dvora)
   2012/C 49/16
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Corte dei Conti — Sezione Giurisdizionale per la Regione Siciliana

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Teresa Cicala

      Žalovaný: Regione Siciliana

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Corte dei Conti — Sezione Giuridizionale per la Regione Siciliana — Výklad článku 296 SFEU a čl. 41 odst. 2 písm. c) Listiny základních práv Evropské unie — Slučitelnost vnitrostátní právní úpravy stanovující možnost veřejné správy za určitých podmínek neodůvodnit své akty nebo zhojit neexistenci odůvodnění správního aktu v soudním řízení zahájeném proti tomuto aktu

      Výrok

   Soudní dvůr Evropské unie nemá pravomoc odpovědět na otázky položené Corte dei conti, sezione giurisdizionale per la Regione Siciliana (Itálie) rozhodnutím ze dne 20. září 2010.

      (1)  Úř. věst. C 328, 4.12.2010


title: Věc T-67/07: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 2. prosince 2008 – Ford Motor v. OHIM (FUN) ( Ochranná známka Společenství — Přihláška slovní ochranné známky Společenství FUN — Absolutní důvody pro zamítnutí — Neexistence popisného charakteru — Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 40/94 )

text:
               24.1.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 19/26

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 2. prosince 2008 – Ford Motor v. OHIM (FUN)
   (Věc T-67/07) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Přihláška slovní ochranné známky Společenství FUN - Absolutní důvody pro zamítnutí - Neexistence popisného charakteru - Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 40/94“)
   (2009/C 19/49)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobce: Ford Motor (Dearborn, Michigan, Spojené státy) (zástupce: R. Ingerl, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A Poch, zmocněnec)
   Předmět věci
   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 20. prosince 2006 (věc R 1135/2006-2), týkajícímu se přihlášky k zápisu slovní ochranné známky FUN jako ochranné známky Společenství
   Výrok

               1)

               Rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 20. prosince 2006 (věc R 1135/2006-2) se zrušuje.

               2)

               OHIM se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 95, 28.4.2007.


title: Věc C-363/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Equality Tribunal (Irsko) dne 30. července 2012 — Z v. A Government Department a the Board of Management of a Community School

text:
               13.10.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 311/5

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Equality Tribunal (Irsko) dne 30. července 2012 — Z v. A Government Department a the Board of Management of a Community School
   (Věc C-363/12)
   2012/C 311/06
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   Equality Tribunal

      Účastníci původního řízení

      Stěžovatelka: Z

      Odpůrci: A Government Department a the Board of Management of a Community School

      Předběžné otázky

               1)

               S ohledem na následující ustanovení primárního práva Evropské unie:

                           i)

                           článek 3 Smlouvy o Evropské unii,

                           ii)

                           články 8 a 157 Smlouvy o fungování Evropské unie nebo

                           iii)

                           články 21, 23, 33 a 34 Listiny základních práv Evropské unie
                           Je třeba směrnici 2006/54/ES a zejména články 4 a 14 uvedené směrnice vykládat v tom smyslu, že dochází k diskriminaci na základě pohlaví, pokud je ženě — jejíž genetické dítě bylo narozeno na základě smlouvy o náhradním mateřství a jež je odpovědná za péči o své genetické dítě od narození — odepřeno placené volno v zaměstnání odpovídající mateřské dovolené nebo dovolené pro případ osvojení?

               2)

               V případě záporné odpovědi na první otázku, je směrnice 2006/54/ES (1) slučitelná s výše uvedenými ustanoveními primárního práva Evropské unie?

               3)

               S ohledem na následující ustanovení primárního práva Evropské unie:

                           i)

                           článek 10 Smlouvy o fungování Evropské unie nebo

                           ii)

                           články 21, 26 a 34 Listiny základních práv Evropské unie
                           Je třeba směrnici 2000/78/ES (2) a zejména čl. 3 odst. 1 a článek 5 uvedené směrnice vykládat v tom smyslu, že dochází k diskriminaci na základě zdravotního postižení, pokud je ženě — jíž její zdravotní postižení neumožňuje mateřství, jejíž genetické dítě bylo narozeno na základě smlouvy o náhradním mateřství a jež je odpovědná za péči o své dítě od narození — odepřeno placené volno v zaměstnání odpovídající mateřské dovolené nebo dovolené pro případ osvojení?

               4)

               V případě záporné odpovědi na třetí otázku, je směrnice 2000/78/ES slučitelná s výše uvedenými ustanoveními primárního práva Evropské unie?

               5)

               Lze se dovolávat Úmluvy OSN o právech osob se zdravotním postižením pro účely výkladu nebo zpochybnění platnosti směrnice 2000/78/ES?

               6)

               V případě kladné odpovědi na pátou otázku, jsou směrnice 2000/78/ES a zejména články 3 a 5 uvedené směrnice slučitelné s články 5 a 6, čl. 27 odst. 1 písm. b) a čl. 28 odst. 2 písm. b) Úmluvy OSN o právech osob se zdravotním postižením?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/54/ES ze dne 5. července 2006 o zavedení zásady rovných příležitostí a rovného zacházení pro muže a ženy v oblasti zaměstnání a povolání (přepracované znění) (Úř. věst. L 204, s. 23).

      (2)  Směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání (Úř. věst. L 303, s. 16; Zvl. vyd. 05/04, s. 79).


title: Věc C-33/15 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 26. ledna 2015 Cantina Broglie 1 Srl proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 27. listopadu 2014 ve věci T-153/11, Cantina Broglie 1 v. OHIM

text:
               21.12.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 429/8

         Kasační opravný prostředek podaný dne 26. ledna 2015 Cantina Broglie 1 Srl proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 27. listopadu 2014 ve věci T-153/11, Cantina Broglie 1 v. OHIM
   (Věc C-33/15 P)
   (2015/C 429/10)
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Cantina Broglie 1 Srl (zástupce: A. Rizzoli, advokát)

      Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Camera di Commercio, Industria, Artigianato e Agricoltura di Verona
   Usnesením ze dne 15. října 2015 Soudní dvůr (devátý senát) zamítl kasační opravný prostředek a rozhodl, že společnost Cantina Broglie 1 Srl ponese vlastní náklady řízení.


title: Věc T-393/11: Žaloba podaná dne 26. července 2011 — Masottina v. OHIM — Bodegas Cooperativas de Alicante (CA’ MARINA)

text:
               24.9.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/35

         Žaloba podaná dne 26. července 2011 — Masottina v. OHIM — Bodegas Cooperativas de Alicante (CA’ MARINA)
   (Věc T-393/11)
   2011/C 282/68
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Masottina SpA [Conegliano (TV), Itálie] (zástupce: N. Schaeffer, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Bodegas Cooperativas de Alicante, trading as Coop. V. BOCOPA (Alicante, Španělsko)

      Návrhová žádání

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 4. května 2011 ve věci R 518/2010-1, jakož i rozhodnutí námitkového oddělení ze dne 2. února 2010;

               —

               zamítnout námitky podané společností Bodegas Cooperativas de Alicante, Coop. V. BOCOPA proti zápisu ochranné známky „CA’ MARINA“ a schválit přihlášku ochranné známky Společenství č. 6375216, na níž má Masottina SpA právo, a

               —

               uložit společnosti Bodegas Cooperativas de Alicante, Coop. V. BOCOPA náhradu veškerých nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „CA’ MARINA“ pro výrobky zařazené do třídy 33 — přihláška ochranné známky Společenství č. 6375216

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Slovní ochranná známka Společenství č. 1796374 „MARINA ALTA“ pro výrobky zařazené do třídy 33

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí přihlášky ochranné známky Společenství pro všechny výrobky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 40/94 tím, že odvolací senát chybně použil výše uvedený článek: i) vzhledem k absenci nebo přinejmenším nedostatku rozlišovací způsobilosti ochranné známky „MARINA ALTA“; ii) jelikož ve vztahu k dotčeným označením neexistuje jakékoliv nebezpečí záměny; a iii) s ohledem na chybějící závěr o neexistenci určení zboží, distribučních kanálů a relevantní veřejnosti


title: Věc T-395/04: Žaloba podaná dne 5. října 2004 Air One S.p.A. proti Komisi Evropských společenství

text:
               4.12.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 300/49

         Žaloba podaná dne 5. října 2004 Air One S.p.A. proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-395/04)
   (2004/C 300/95)
   Jednací jazyk: italština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 5. října 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Air One S.p.A. zastoupenou Gianlucou Belottim a Matteem Padellarem, advokáty.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               určil, že Komise tím, že nezaujala postoj, ačkoliv o to byla formálně požádána, ke stížnosti předložené dne 22. prosince 2003 společností Air One týkající se protiprávních státních podpor poskytnutých leteckému dopravci Ryanair italskými orgány, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají ze Smlouvy o ES;

               —

               uložil Komisi zaujmout bez dalších průtahů postoj ke stížnosti předložené žalobkyní tím, že přijme formální opatření v tomto ohledu, jakož i k žádostem o předběžná opatření;

               —

               v každém případě uložil žalované náhradu nákladů řízení, i když nebude namístě vydat rozhodnutí z důvodu, že Komise přijme opatření před tím, než bude v projednávané věci vydán rozsudek.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Na podporu své žaloby pro nečinnost žalobkyně uplatňuje, že dopisem ze dne 22. prosince 2003 předala Komisi Evropských společenství stížnost týkající se protiprávních podpor, ze kterých má prospěch irský letecký dopravce Ryanair u různých italských letišť tím, že se na něj vztahují neobyčejně soutěžní letištní tarify a ceny za služby, které mu jsou poskytovány na italských letištích a že někdy je vyňat ze všech poplatků.
   Jelikož nedošlo k prověření věci ze strany Komise, Air One formálně vyzvala Komisi k zaujetí postoje ke stížnosti podle článku 232 ES. Po bezvýsledném uplynutí čtyř měsíců se Air One rozhodla předložit věc Soudu prvního stupně EU.
   Žalobkyně v tomto ohledu zdůrazňuje, že jelikož nedošlo ve lhůtě devíti měsíců k prověření věci a aniž by Komise – s ohledem na stížnost týkající se skutečností, které ve velkém rozsahu a v analogických případech byly Komisí považovány za státní podpory – rozhodla jednat proti italským orgánům ve věci údajných protiprávních podpor, které jsou velice pravděpodobně neslučitelné se společným trhem, o této věci může rozhodnout pouze Soud.
   Mimoto je podle žalobkyně zapotřebí uvést, že sporné podpory byly přiznány podniku působícímu v leteckém odvětví, které je v dnešní době předmětem zvláštní pozornosti ze strany Komise, zejména co se týče státních podpor.


title: Kritéria přidělování věcí senátům

text:
               6.10.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 235/28

         Kritéria přidělování věcí senátům
   (2007/C 235/51)
   Dne 19. září 2007 Soud v souladu s článkem 4 přílohy I statutu Soudního dvora a článkem 12 jednacího řádu Soudu prvního stupně rozhodl zachovat do 30. září 2008 následující podmínky přidělování věcí senátům:

               —

               první senát bude příslušný pro všechny věci, s výjimkou věcí týkajících se především otázek přijímání, posudkového řízení/povýšení a ukončení služebního poměru, kde bude příslušný druhý senát;

               —

               určitý počet věcí bude přidělován třetímu senátu nezávisle na dotčených oblastech v pravidelných intervalech určených na plenární schůzi;

               —

               od výše uvedených pravidel přidělování se bude možno odchýlit z důvodu souvislosti věcí, jakož i za účelem zajištění vyváženého a přiměřeně diverzifikovaného pracovního zatížení v rámci Soudu.


title: Věc T-282/16: Žaloba podaná dne 30 května 2016 – Inpost Paczkomaty v. Evropská komise

text:
               25.7.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 270/58

         Žaloba podaná dne 30 května 2016 – Inpost Paczkomaty v. Evropská komise
   (Věc T-282/16)
   (2016/C 270/65)
   Jednací jazyk: polština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Inpost Paczkomaty sp. z o.o. (Krakow, Polsko) (zástupce: T. Proć, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise (EU) C(2015) 8236 ze dne 26. listopadu 2015 o státní podpoře SA.38869 (2014/N), kterou Polsko hodlá poskytnout ve prospěch podniku Poczta Polska jakožto úhradu čistých nákladů na povinnost poskytování všeobecné služby, která byla poskytována během let 2013 až 2015;

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně sedm žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vychází jednak z porušení čl. 106 odst. 2 SFEU, neboť Komise měla nesprávně za to, že byly splněny požadavky části 2.6 bodu 19 rámce Evropské unie pro státní podporu ve formě vyrovnávací platby za závazek veřejné služby, a dále z porušení pravidel Smlouvy, která se týkají oblasti veřejných zakázek, a konečně z nesprávného výkladu čl. 7 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady ze dne 15. prosince 1997 o společných pravidlech pro rozvoj vnitřního trhu poštovních služeb Společenství a zvyšování kvality služby (Úř. věst. 1998, L 15, s. 14; zvl. vyd. 06/03, s. 71) (dále jen „poštovní směrnice“).

                           —

                           Opatření, která členské státy použijí pro financování poskytování všeobecných služeb, musí být v souladu jak se zásadou nediskriminace, transparentnosti a rovného zacházení, jež vyplývají z ustanovení Smlouvy o FEU, která se týkají svobod vnitřního trhu (a z nichž vyplývá požadavek na výběr poskytovatele všeobecné poštovní služby v rámci hospodářské soutěže), tak i s čl. 106 odst. 2 SFEU, k čemuž v projednávané věci nedošlo.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z porušení čl. 106 odst. 2 SFEU, neboť Komise měla nesprávně za to, že byly splněny požadavky stanovené v části 2.2 bodu 14 a části 2.10 bodu 60 rámce Evropské unie pro státní podporu ve formě vyrovnávací platby za závazek veřejné služby.

                           —

                           Komise měla nesprávně za to, že vzhledem k tomu, že závazek veřejné služby, jejímž poskytováním byla pověřena Poczta Polska, splňuje požadavky vymezené v poštovní směrnici, není nezbytné provést veřejnou konzultaci či využít jiné vhodné prostředky, aby byly zohledněny zájmy uživatelů a poskytovatelů služeb, což má za cíl prokázat řádné zohlednění potřeb v oblasti všeobecné služby.

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází jednak z porušení čl. 106 odst. 2 SFEU, neboť Komise měla nesprávně za to, že byly splněny požadavky vyplývající z části 2.9 bodu 52 rámce Evropské unie pro státní podporu ve formě vyrovnávací platby za závazek veřejné služby, a dále z porušení čl. 7 odst. 1, 3 a 5 poštovní směrnice.

                           —

                           Komise měla nesprávně za to, že vyrovnávací fondy jsou v souladu s požadavkem zákazu diskriminace, pokud jde jednotnou sazbu příspěvku, která činí maximálně 2 % z příjmů dosažených poskytovateli univerzálních služeb či obdobných služeb, které je nutno poskytovat, a to tím, že tyto sazby se použijí jednotně na veškeré účastníky trhu, což představuje diskriminaci, neboť poskytovatelé všeobecných služeb se nenacházejí ve stejné situaci jako poskytovatelé obdobných služeb.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z porušení čl. 7 odst. 1 poštovní směrnice, neboť Komise souhlasila s tím, aby byly náklady univerzální služby financovány prostřednictvím určitých výlučných práv, která budou udělena podniku Poczta Polska.

                           —

                           Podle čl. 7 odst. 1 poštovní směrnice členské státy neudělí ani neponechají v platnosti výlučná nebo zvláštní práva k zavedení a poskytování poštovních služeb. Komise však bez jakékoli výhrady souhlasila s tím, že podniku Poczta Polska byla v rámci všeobecných poštovních služeb, které poskytuje, udělena výlučná a zvláštní práva.

               5.

               Pátý žalobní důvod vychází z porušení ustanovení článku 102 ve spojení s ustanoveními čl. 106 odst. 1 SFEU.

                           —

                           Povinný nepřiměřený příspěvek do vyrovnávacích fondů vyvolá protisoutěžní účinek vyloučení z poštovního trhu.

               6.

               Šestý žalobní důvod vychází z porušení článku 16 a čl. 17 odst. 1 Listiny základních práv Evropské unie.

                           —

                           Napadené rozhodnutí Komise zakotvuje režim (program) státní podpory, která představuje nepřiměřený zásah do vlastnického práva žalobkyně a nepřiměřeně omezuje její svobodu podnikání.

               7.

               Sedmý žalobní důvod vychází z porušení podstatných formálních náležitostí a porušení povinnosti uvést odůvodnění podle článku 296 SFEU.

                           —

                           Komise přesně nevymezila skutkové okolnosti, neboť několikrát odůvodnila své rozhodnutí fakticky nesprávným zjištěním. Kromě toho je jí vytýkáno nesprávné odůvodnění, které vyplývá z toho, že v rozporu s vlastní rozhodovací praxí nezohlednila coby přitěžující okolnost upuštění od výzvy k podávání nabídek za účelem posouzení dopadu na hospodářskou soutěž.


title: Věc C-467/07: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 16. července 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Monomeles Protodikeio Livadeias — Řecko) — Panagiotis Koskovolis, Aikaterini Pappa v. Koinotita Kyriakiou Voiotias

text:
               21.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/32

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 16. července 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Monomeles Protodikeio Livadeias — Řecko) — Panagiotis Koskovolis, Aikaterini Pappa v. Koinotita Kyriakiou Voiotias
   (Věc C-467/07) (1)

   2009/C 282/55

      Jednací jazyk: řečtina

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 315, 22.12.2007.


title: Věc C-392/07: Žaloba podaná dne 14. srpna 2007 – Komise Evropských společenství v. Belgické království

text:
               6.10.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 235/10

         Žaloba podaná dne 14. srpna 2007 – Komise Evropských společenství v. Belgické království
   (Věc C-392/07)
   (2007/C 235/18)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupce: R. Lyal, zmocněnec)

      Žalované: Belgické království
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Belgické království tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné k provedení směrnice Rady 2005/19/ES (1) ze dne 17. února 2005, kterou se mění směrnice 90/434/EHS o společném systému zdanění při fúzích, rozděleních, převodech aktiv a výměně akcií týkajících se společností z různých členských států, pokud jde o přemístění sídla evropské společnosti (SE) nebo evropské družstevní společnosti (SCE), jakož i o zahrnutí SE a SCE do seznamu společností, které spadají do působnosti směrnice, nebo v každém případě tím, že o nich Komisi neuvědomilo, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice.

               —

               uložit Belgickému království náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta k provedení ustanovení směrnice o přemístění sídla SE nebo SCE a písmene a) přílohy do vnitrostátního práva uplynula dne 1. ledna 2006.

      (1)  Úř. věst. L 58, s. 19.


title: Věc T-387/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 2. února 2012 — Goutier v. OHIM — Euro Data (ARANTAX) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství ARANTAX — Starší národní slovní ochranná známka ANTAX — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 — Skutečné užívání starší ochranné známky — Článek 42 odst. 2 a 3 nařízení č. 207/2009“ )

text:
               17.3.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 80/17

         Rozsudek Tribunálu ze dne 2. února 2012 — Goutier v. OHIM — Euro Data (ARANTAX)
   (Věc T-387/10) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství ARANTAX - Starší národní slovní ochranná známka ANTAX - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Skutečné užívání starší ochranné známky - Článek 42 odst. 2 a 3 nařízení č. 207/2009)
   2012/C 80/27
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Klaus Goutier (Frankfurt nad Mohanem, Německo) (zástupce: E. Happe, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: B. Schmidt, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Euro Data GmbH & Co. KG, Datenverarbeitungsdienst (Saarbrücken, Německo) (zástupce: D. Wagner, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 1. července 2010 (věc R 126/2009-4), týkajícímu se námitkového řízení mezi společností Euro Data GmbH & Co. KG, Datenverarbeitungsdienst a Klausem Goutierem.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Klausi Goutierovi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 301, 6.11.2010.


title: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 8. července 2004 ve věci T- 200/02 Vassilios Tsarnavas proti Komisi Evropských společenství (Úředníci — Pozdní vyhotovení posudku — Návrh na zrušení — Žaloba na náhradu škody — Nepřípustnost)

text:
               23.10.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 262/26

      USNESENÍ SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 8. července 2004
   ve věci T- 200/02 Vassilios Tsarnavas proti Komisi Evropských společenství (1)

   (Úředníci - Pozdní vyhotovení posudku - Návrh na zrušení - Žaloba na náhradu škody - Nepřípustnost)
   (2004/C 262/49)
   Jednací jazyk: francouzština
   Ve věci T-200/02, Vassilios Tsarnavas, bývalý úředník Komise Evropských společenství, s bydlištěm v Bruselu (Belgii), zastoupený N. Lhoëstem, advokátem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku, proti Komisi Evropských společenství (zmocněnec: D. Martin, s adresou pro účely doručování v Lucemburku), jejímž předmětem je návrh na zrušení rozhodnutí Komise ohledně částečného zamítnutí stížnosti žalobce a žaloba na náhradu škody ve výši 12 500 EUR z důvodu újmy, kterou měl žalobce utrpět z důvodu pozdního vyhotovení posudku za období od 1. července 1997 do 30. června 1999, Soud (první senát), ve složení B. Vesterdorf, předseda, M. E. Martins Ribeiro a I. Labucka, soudkyně; vedoucí soudní kanceláře: H. Jung, vydal dne 8. července 2004 usnesení, jehož výrok je následující:

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Každý z účastníků řízení nese své náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 202, 24.8.2002.


title: Věc T-489/12: Žaloba podaná dne 8. listopadu 2012 — Planet v. Komise

text:
               26.1.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 26/55

         Žaloba podaná dne 8. listopadu 2012 — Planet v. Komise
   (Věc T-489/12)
   2013/C 26/111
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Planet AE Anonimi Etairia parochis symvouleftikon ypiresion (poradenská akciová společnost) (Atény, Řecko) (zástupce: V. Christianos, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               určil, že Evropská komise tím, že odmítla personální náklady na vysoce postavené vedoucí pracovníky žalobkyně, porušila smlouvy ONTOGOV, FIT a RACWeb a že personální náklady na vysoce postavené vedoucí pracovníky žalobkyně předložené Komisi na základě uvedených smluv v celkové výši 547 653,42 eur jsou přípustné a žalobkyně je nemusí Komisi vracet; a

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení žalobkyně.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Předmětná žaloba se týká odpovědnosti Komise vyplývající ze smluv: a) č. 507237 pro realizaci projektu „Ontology enabled E-Gov Service Configuration (ONTOGOV)“, b) č. 027090 pro realizaci projektu „Fostering self-adaptive e-government service improvement using semantic technologies (FIT)“ a c) č. 045101 pro realizaci projektu „Risk Assessment for Customs in Western Balkans (RACWeb)“, na základě článku 272 SFEU a čl. 340 prvního pododstavce SFEU. Konkrétně žalobkyně tvrdí, že přestože plně, řádně a velice úspěšně splnila své smluvní povinnosti, Komise v rozporu s výše uvedenými smlouvami a ustanoveními, kterými se řídí postup účetní prověrky, odmítla personální náklady žalobkyně na její tři vysoce postavené vedoucí pracovníky.
   Na podporu své žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody:

               —

               První žalobní důvod vychází z argumentu, podle kterého žalobkyně nikterak neporušila své smluvní povinnosti, pokud jde o personální náklady, jelikož a) personální náklady na tři vysoce postavené vedoucí pracovníky žalobkyně splňují všechny podmínky přípustnosti v souladu s doložkami v předmětných smlouvách; a b) není nikterak smlouvami zakázána účast vysoce postavených vedoucích pracovníků na financovaných projektech.

               —

               Druhý žalobní důvod vychází z argumentu, podle kterého Komise během postupu účetní prověrky porušila své smluvní povinnosti, jelikož a) účetní prověrka Komise proběhla v rozporu se zásadami řecké a mezinárodní účetní prověrky; b) žádost Komise předložit dokumenty, které Planet nemá povinnost uchovávat, představuje porušení předmětných smluv a snahu o pozdější jednostrannou změnu smluvních povinností Planet a c) výsledky dotyčné účetní prověrky jsou v rozporu s výsledky předchozí účetní prověrky Planet provedené Komisí.


title: Věc C-388/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Raad van State (Belgie) dne 17. července 2015 – Denis Malcorp a další v. Vlaams Gewest, vedlejší účastník řízení: Gemeentelijk Havenbedrijf Antwerpen

text:
               26.10.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 354/19

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Raad van State (Belgie) dne 17. července 2015 – Denis Malcorp a další v. Vlaams Gewest, vedlejší účastník řízení: Gemeentelijk Havenbedrijf Antwerpen
   (Věc C-388/15)
   (2015/C 354/21)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Raad van State

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Denis Malcorp, Myriam Rijssens, Guido Van De Walle

      Žalovaný: Vlaams Gewest

      Vedlejší účastník řízení: Gemeentelijk Havenbedrijf Antwerpen

      Předběžná otázka

   Regionální územní plán (GRUP) obsahuje právní předpisy týkající se územního plánování, ve kterých je závazně upraveno, že rozvoj území (konkrétně pro podniky spjaté s námořními přístavy a vodními plochami, logistické parky, infrastrukturu vodních cest, jakož i dopravní a přepravní infrastruktury), ve kterých se nacházejí přírodní hodnoty (území typu přírodního stanoviště nebo stanoviště jednoho druhu, pro který byla dotčená zvláštní oblast ochrany vyhlášena), které přispívají k ochranným cílům pro dotčené zvláštní oblasti ochrany, je možný až po vytvoření trvalého stanoviště v přírodních klíčových územích (určených v oblasti NATURA 2000) a po rozhodnutí vlámské vlády po předchozím stanovisku vlámského správního orgánu příslušného v oblasti ochrany přírody – které musí být částí žádosti o udělení povolení v oblasti územního plánování k provedení uvedených ustanovení -, že se podařilo trvale vytvořit přírodní klíčová území.
   Mohou být tyto právní předpisy týkající se územního plánování zohledněny spolu s pozitivním rozvojem přírodního klíčového území, který je v nich stanoven, při určení možného významného vlivu nebo při provádění posouzení důsledků pro lokalitu ve smyslu čl. 6 odst. 3 směrnice o stanovištích (1), anebo lze tyto právní předpisy týkající se územního plánování považovat pouze za „kompenzační opatření“ ve smyslu čl. 6 odst. 4 směrnice o stanovištích, pokud jsou splněny podmínky tohoto ustanovení?

      (1)  Směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin (Úř. věst. L 206, s. 7; Zvl. vyd. 15/02, s. 102).


title: Věc C-161/06: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Krajským soudem v Ostravě dne  24. března 2006  – Skoma-Lux sro v. Celní ředitelství Olomouc

text:
               20.5.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 121/9

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Krajským soudem v Ostravě dne 24. března 2006 – Skoma-Lux sro v. Celní ředitelství Olomouc
   (Věc C-161/06)
   (2006/C 121/15)
   Jednací jazyk: čeština
   Předkládající soud
   Krajský soud v Ostravě
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Skoma-Lux sro

      Žalovaný: Celní ředitelství Olomouc
   Předběžné otázky

               1)

               Lze čl. 58 Aktu o podmínkách přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky a o úpravách smluv, na nichž je založena Evropská unie, na jejímž základě se Česká republika stala od 1.5.2004 členským státem Evropské unie, vykládat tak, že členský stát může vůči jednotlivci uplatňovat nařízení, které nebylo v okamžiku své aplikace řádně publikováno v Úředním věstníku v úředním jazyce daného členského státu?

               2)

               V případě záporné odpovědi na otázku číslo 1, je nevymahatelnost předmětného nařízení vůči jednotlivci otázkou výkladu nebo otázkou platnosti komunitárního práva ve smyslu článku 234 Smlouvy o založení Evropského společenství?

               3)

               Pokud by Soudní dvůr dovodil, že předložená předběžná otázka se týká platnosti komunitárního aktu ve smyslu rozsudku ve věci 314/85, Foto-Frost [1987] ECR 4199, je nařízení č. 2454/93 ve vztahu k žalobkyni a jejímu sporu s celními orgány České republiky neplatné kvůli nedostatku řádného uveřejnění v Úředním věstníku EU podle čl. 58 Aktu o podmínkách přistoupení?


title: Věc C-63/12: Žaloba podaná dne 7. února 2012 — Evropská komise v. Rada Evropské unie

text:
               21.4.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 118/14

         Žaloba podaná dne 7. února 2012 — Evropská komise v. Rada Evropské unie
   (Věc C-63/12)
   2012/C 118/22
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: J. Currall, J.-P. Keppenne a D. Martin, zmocněnci)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Rady 2011/866/EU ze dne 19. prosince 2011 k návrhu Komise týkajícímu se nařízení Rady, kterým se s účinkem ode dne 1. července 2011 upravují odměny a důchody úředníků a ostatních zaměstnanců Evropské unie a opravné koeficienty použitelné na tyto odměny a důchody (1);

               —

               uložit Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Komise uplatňuje dva body návrhových žádání týkající se přílohy XI služebního řádu úředníků.
   První bod se týká odmítnutí Rady přijmout úpravu odměn a důchodů úředníků a ostatních zaměstnanců, tak jak byla navrhnuta Komisí dne 24. listopadu 2011, čímž došlo k porušení způsobu, kterým se po dobu osmi let, do 31. prosince 2012, řídí tyto úpravy. Tímto bodem Komise uplatňuje hlavní žalobní důvod, vycházející ze zneužití pravomoci a překročení pravomocí Rady, jakož i podpůrný žalobní důvod, vycházející z porušení podmínek použití článku 10 přílohy XI služebního řádu úředníků. Hlavní žalobní důvod se týká skutečnosti, že Rada ve skutečnosti sama použila článek 10, ale v rozporu s požadovanými institucionálními podmínkami. Rada tak porušila článek 65 služebního řádu a dále články 3 a 10 přílohy XI. Podpůrným žalobním důvodem Komise tvrdí, že základní podmínky pro použití článku 10 nebyly v roce každopádně splněny 2011, jak ostatně vyplývá ze dvou hospodářských zpráv, které Radě na její žádost předložila. Má rovněž za to, že Rada svoje rozhodnutí řádně neodůvodnila.
   Druhý bod se týká odmítnutí Rady upravit opravné koeficienty, které se mají na tyto odměny a důchody uplatnit v závislosti na místě zaměstnání nebo bydliště dotyčných osob. Podle prvního žalobního důvodu tohoto bodu došlo tímto odmítnutím k porušení článku 64 služebního řádu, jakož i článků 1 a 3 jeho přílohy XI. Druhým žalobním důvodem Komise tvrdí, že toto odmítnutí není vůbec odůvodněno, čímž byl porušen čl. 296 odst. 2 SFEU.

      (1)  Úř. věst. 341, s. 54.


title: Věc C-379/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour administrative (Lucembursko) dne 18. července 2011 — Caves Krier Frères SARL v. Directeur de l'Administration de l'emploi

text:
               8.10.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 298/11

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour administrative (Lucembursko) dne 18. července 2011 — Caves Krier Frères SARL v. Directeur de l'Administration de l'emploi
   (Věc C-379/11)
   2011/C 298/22
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour administrative

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: Caves Krier Frères SARL

      Odpůrce: Administration de l'emploi

      Předběžná otázka

   Je čl. L. 541 1 první pododstavec lucemburského code du Travail v rozsahu, v němž zaměstnavatelům soukromého sektoru přiznává právo na náhradu pojistného na sociální zabezpečení — část odváděnou zaměstnavatelem i zaměstnancem — pro nezaměstnané osoby starší čtyřiceti pěti let přijaté do zaměstnání, ať jim byla poskytována podpora či nikoliv, pod podmínkou, že nezaměstnané osoby jsou již po dobu nejméně jednoho měsíce zaregistrovány jako zájemci o zaměstnání na některé z poboček lucemburského úřadu práce, zatímco se toto opatření neuplatní v případě zaměstnavatelů, kteří zaměstnají nezaměstnané osoby, jež se zaregistrovaly jako zájemci o zaměstnání u příslušných zahraničních úřadů, v souladu s právem Unie, konkrétněji s články 21 a 45 Smlouvy o fungování Evropské unie?


title: Věc C-677/15 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 16. prosince 2015 Úřadem pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 7. října 2015 ve věci T-299/11, European Dynamics Luxembourg SA, Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE, European Dynamics Belgium SA v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

text:
               7.3.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 90/8

         Kasační opravný prostředek podaný dne 16. prosince 2015 Úřadem pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 7. října 2015 ve věci T-299/11, European Dynamics Luxembourg SA, Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE, European Dynamics Belgium SA v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc C-677/15 P)
   (2016/C 090/12)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: N. Bambara, P. Wytinck a B. Hoorelbeke, advokáti)

      Další účastnice řízení: European Dynamics Luxembourg SA, Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE a European Dynamics Belgium SA

      Návrhová žádání

   Úřad navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               napadený rozsudek Tribunálu zrušil v rozsahu, v němž tento rozhodl, že rozhodnutí o přidělení zakázky je stiženo několika věcnými protiprávnostmi, mj. porušením zásad rovných příležitostí a transparentnosti, zjevně nesprávnými posouzeními, jakož i několika chybějícími odůvodněními (bod 1 výroku napadeného rozsudku), a v němž ukládá Evropské unii nahradit újmu utrpěnou společností European Dynamics Luxembourg v důsledku ztráty příležitosti uzavřít rámcovou smlouvu (bod 2 výroku napadeného rozsudku),

               —

               zamítl žalobu na neplatnost sporného rozhodnutí o přidělení zakázky, jakož i návrhu na náhradu škody podaný žalobkyní v prvním stupni,

               —

               podpůrně, zrušil napadený rozsudek Tribunálu, v rozsahu, v němž tento rozhodl, že rozhodnutí o přidělení zakázky je stiženo několika věcnými protiprávnostmi, mj. porušením zásad rovných příležitostí a transparentnosti, zjevně nesprávnými posouzeními, jakož i několika chybějícími odůvodněními, a v němž ukládá Evropské unii nahradit újmu utrpěnou společností European Dynamics Luxembourg v důsledku ztráty příležitosti uzavřít rámcovou smlouvu, a vrátil věc Tribunálu,

               —

               ještě podpůrněji, zrušil napadený rozsudek Tribunálu, v rozsahu, v němž ukládá Evropské unii nahradit újmu utrpěnou společností European Dynamics Luxembourg v důsledku ztráty příležitosti uzavřít rámcovou smlouvu, a vrátil věc Tribunálu, a

               —

               uložil žalobkyním v prvním stupni náhradu veškerých nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

               1.

               Kasační opravný prostředek je založen na čtyřech důvodech, vycházejících z toho, že: 1) Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení při výkladu a uplatnění zásad rovných příležitostí a transparentnosti a porušil svoji povinnost uvést odůvodnění podle článku 36 statutu Soudního dvora, 2) Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení při výkladu a uplatnění kritéria týkajícího se zjevně nesprávných posouzení, 3) Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení při uplatnění čl. 100 odst. 2 obecného finančního nařízení (1) ve spojení s čl. 296 druhým pododstavcem SFEU a 4) Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení tím, že uložil nahradit újmu v důsledku ztráty příležitosti.

               2.

                  V rámci prvního důvodu kasačního opravného prostředku Úřad tvrdí, že Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, jelikož neposoudil ani neurčil, zda zavedení kritérií pro vážení podkritérií prvních technických kritérií pro zadání, která nebyla uchazečům sdělena před předložením jejich nabídek, 1) změnilo kritéria pro zadání zakázky uvedená v zadávací dokumentaci a v oznámení o zahájení zadávacího řízení, 2) obsahovalo prvky, které, pokud by byly známy v okamžiku, kdy byly nabídky připravovány, mohly tuto přípravu ovlivnit, nebo 3) spočívalo na prvcích, které mohly zakládat diskriminaci některého z uchazečů. V rámci druhé části prvního důvodu kasačního opravného prostředku Úřad rovněž poukazuje na to, že Tribunál porušil svou povinnost uvést odůvodnění, kterou mu ukládá článek 36 statutu Soudního dvora, jelikož neuvádí žádný důvod vysvětlující, proč má za to, že nečekané zavedení faktorů pro vážení podkritérií použitých v rámci prvního kritéria pro zadání způsobilo ztrátu příležitostí žalobkyň v prvním stupni být zařazeny na první nebo druhé místo v rámci mechanismu kaskády sporného zadávacího řízení.

               3.

                  V rámci druhého důvodu kasačního opravného prostředku Úřad tvrdí, že Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení tím, že opomenul ověřit, zda prokázaná zjevně nesprávná posouzení, kterých se hodnotící komise dopustila při hodnocení nabídky společnosti European Dynamics ve vztahu k prvnímu a druhému kritériu pro zadání, mohla mít dopad na konečnou podobu sporného rozhodnutí o zadání. Úřad zdůrazňuje, že Tribunál musí ověřit, zda prokázaná zjevně nesprávná posouzení vedla k odlišnému výsledku zadávacího řízení ve dvou ohledech. Zaprvé, Tribunál musí ověřit, zda za předpokladu, že by k těmto zjevně nesprávným posouzením nedošlo, by vyřazení uchazeči získali dostatečný počet bodů k tomu, aby byli zařazeni výše v rámci mechanismu kaskády. Zadruhé, Tribunál musí ověřit, zda prokázaná zjevně nesprávná posouzení mají dopad na hodnocení za určité (pod)kritérium, existuje-li několik dalších důvodů (které nejsou stiženy zjevně nesprávným posouzením), které rovněž odůvodňují udělené hodnocení.

               4.

                  V rámci třetího důvodu kasačního opravného prostředku Úřad tvrdí, že Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení tím, že přezkoumával každý z komentářů hodnotící komise samostatně, a nikoliv v jejich širších souvislostech, čímž na povinnost uvést odůvodnění uplatnil přísnější kritérium, než které vyplývá z ustálené judikatury Soudního dvora. Mimoto se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení tím, že opomenul ověřit, zda ostatní důvody (které nejsou stiženy nedostatečným odůvodněním) uplatňované Úřadem k odůvodnění hodnocení podle prvního kritéria pro zadání nemohly každopádně postačovat k potvrzení platnosti daného hodnocení. Z tohoto důvodu se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení tím, že zrušil sporné rozhodnutí z důvodu porušení čl. 100 odst. 2 obecného finančního nařízení ve spojení s článkem 296 SFEU.

               5.

                  V rámci čtvrtého důvodu kasačního opravného prostředku Úřad tvrdí, že Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení tím, že přiznal náhradu škody první z žalobkyň v prvním stupni, neboť jedna z kumulativních podmínek vzniku mimosmluvní odpovědnosti unijních orgánů (a to existence protiprávního jednání) nebyla prokázána. Podpůrně Úřad tvrdí, že i pokud by byl jeho návrh na zrušení úspěšný pouze na základě prvního důvodu, bylo by přesto třeba napadený rozsudek zrušit v rozsahu, v němž ukládá náhradu škody, třebaže v projednávaném případě nebyla existence příčinné souvislosti mezi ostatními protiprávními prvky jednání (zjevně nesprávným posouzením a nedostatkem odůvodnění) a tvrzenou újmou prokázána. Ještě podpůrněji, Úřad navrhuje zrušení napadeného rozsudku z důvodu, že v něm uvedené úvahy jsou v rozporu s druhou odrážkou jeho výroku. A ještě podpůrněji, Úřad zdůrazňuje, že výrok napadeného rozsudku každopádně obsahuje věcnou chybu, jelikož povinnost nahradit újmu utrpěnou společností European Dynamics Luxembourg v důsledku ztráty příležitosti ukládá Evropské unii, nikoliv Úřadu.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 966/2012 ze dne 25. října 2012, kterým se stanoví finanční pravidla o souhrnném rozpočtu Unie a o zrušení nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 (Úř. věst. L 298, s. 1).


title: Věc T-492/04: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 10. července 2008 – Jungbunzlauer a další v. Komise

text:
               30.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 223/58

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 10. července 2008 – Jungbunzlauer a další v. Komise
   (Věc T-492/04) (1)

   (2008/C 223/102)

      Jednací jazyk: němčina

   Předseda třetího senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 82, 2.4.2005.


title: Věc C-176/11: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 12. července 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgerichtshof — Rakousko) — HIT hoteli, igralnice, turizem dd Nova Gorica, HIT LARIX, prirejanje posebnih iger na sreco in turizem dd v. Bundesminister für Finanzen ( „Článek 56 SFEU — Omezení volného pohybu služeb — Hazardní hry — Právní úprava členského státu, která zakazuje reklamu na herny usazené v jiných státech, pokud zákonná úroveň ochrany hráčů v těchto státech není rovnocenná s úrovní ochrany zaručenou na vnitrostátní úrovni — Odůvodnění — Naléhavé důvody obecného zájmu — Proporcionalita“ )

text:
               22.9.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 287/13

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 12. července 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgerichtshof — Rakousko) — HIT hoteli, igralnice, turizem dd Nova Gorica, HIT LARIX, prirejanje posebnih iger na sreco in turizem dd v. Bundesminister für Finanzen
   (Věc C-176/11) (1)

   (Článek 56 SFEU - Omezení volného pohybu služeb - Hazardní hry - Právní úprava členského státu, která zakazuje reklamu na herny usazené v jiných státech, pokud zákonná úroveň ochrany hráčů v těchto státech není rovnocenná s úrovní ochrany zaručenou na vnitrostátní úrovni - Odůvodnění - Naléhavé důvody obecného zájmu - Proporcionalita)
   2012/C 287/21
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Verwaltungsgerichtshof

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: HIT hoteli, igralnice, turizem dd Nova Gorica, HIT LARIX, prirejanje posebnih iger na sreco in turizem dd

      Žalovaný: Bundesminister für Finanzen

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Verwaltungsgerichtshof — Výklad článku 56 SFEU a násl. — Volný pohyb služeb — Hazardní hry — Právní úprava členského státu, která zakazuje reklamu v tuzemsku na herny usazené v jiných státech, pokud zákonná úroveň ochrany hráčů v těchto členských státech není považována za rovnocennou s úrovní ochrany poskytnutou na vnitrostátní úrovni

      Výrok

   Článek 56 SFEU musí být vykládán tak, že nebrání právní úpravě členského státu, která podmiňuje povolení reklamy v uvedeném státě na provozovny her umístěné v jiném členském státě tím, že zákonná ustanovení na ochranu hráčů přijatá v tomto jiném členském státě přinášejí záruky, které jsou v podstatě rovnocenné se zárukami odpovídajících zákonných ustanovení, jež platí v prvním členském státě.

      (1)  Úř. věst. C 226, 30.7.2011.


title: Věc T-333/17: Žaloba podaná dne 29. května 2017 – Austrian Power Grid a Voralberger Übertragungsnetz v. ACER

text:
               31.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 249/36

         Žaloba podaná dne 29. května 2017 – Austrian Power Grid a Voralberger Übertragungsnetz v. ACER
   (Věc T-333/17)
   (2017/C 249/52)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Austrian Power Grid AG (Vídeň, Rakousko) a Voralberger Übertragungsnetz GbmH (Bregenz, Rakousko) (zástupci: H. Kristoferitsch a S. Huber, advokáti)

      Žalovaná: Agentura pro spolupráci energetických regulačních orgánů (ACER)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               v plném rozsahu zrušil rozhodnutí odvolacího senátu Agentury pro spolupráci energetických regulačních orgánů ze dne 17. března 2017, věc A-001-2017 (v konsolidovaném znění), a zrušil následující části a ustanovení rozhodnutí ACER č. 06/2016 ze dne 17. listopadu 2016 o návrhu provozovatelů elektroenergetických přenosových soustav na stanovení regionů pro výpočet kapacity:

                           i.

                           článek 1 napadeného rozhodnutí ve spojení s

                                       —

                                       čl. 1 odst. 1 písm. c) přílohy I;

                                       —

                                       slovem „also“ („také“) a textem „for the purposes of capacity allocation on the affected bidding zone borders until the requirements described in Article 5(3) of this document are fulfilled“ („pro účely přidělení kapacity na hranice dotyčných nabídkových zón, dokud nebudou splněny požadavky popsané v čl. 5 odst. 3 tohoto dokumentu“) uvedeným v čl. 2 odst. 2 písm. e) přílohy I;

                           ii.

                           článek 2 napadeného rozhodnutí;

                           iii.

                           přílohu IV;

                           iv.

                           přílohu V;

                  případně

               navrhuje, aby bylo napadené rozhodnutí v plném rozsahu zrušeno a věc byla vrácena odvolacímu senátu;

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně sedm žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vychází z toho, že odvolací senát nesprávně usoudil, že ACER má pravomoc změnit návrh provozovatelů přenosových soustav (dále jen „PPS“).
               Žalobkyně namítají, že napadené rozhodnutí je v rozporu s právními předpisy, jelikož se odvolací senát nezabýval tím, že ACER nemá pravomoc věcně změnit návrh všech PPS týkající se regionů pro výpočet kapacity (dále jen „RVK“).

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z toho, že odvolací senát nesprávně dovodil, že ACER má pravomoc nezohlednit žádost E-Control o změnu.
               Žalobkyně jsou toho názoru, že žádost rakouského vnitrostátního regulačního orgánu (dále jen „VRO“) E-Control o změnu návrhu všech PPS týkajícího se RVK nebyla vyřízena postupem podle čl. 9 odst. 12 nařízení o PKŘP (1). Schválením tohoto protiprávního uplatnění článku 9 nařízení o PKŘP se odvolací senát podle názoru žalobkyň dopustil nesprávného právního posouzení.

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází z toho, že odvolací senát nesprávně dovodil, že ACER má pravomoc vymezit nabídkové zóny postupem podle článku 15 nařízení o PKŘP.
               Všechny dostupné výkladové metody i judikatura a autentický výklad Komise podle názoru žalobkyň jednoznačně podporují závěr, že rozdělení stávající nabídkové zóny a povinnost zavést mechanismus přidělování kapacity nemohou být založeny na článku 15 nařízení o PKŘP. Výklad, který zastává ACER a odvolací senát, je podle žalobkyň naproti tomu založen na nesprávném a neúplném výkladu právních předpisů a skutkových okolností daného případu.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z toho, že odvolací senát pochybil při výkladu výrazu „strukturální přetížení“ a rozsahu jeho posouzení.
               V rozhodnutí týkajícím se RVK provedla ACER podle žalobkyň výklad strukturálního přetížení, který se nezakládá ani na nařízení o PKŘP, ani na nařízení (ES) č. 714/2009 (2), aby tak podpořila svoji domněnku, že německo-rakouská hranice je strukturálně přetížená. Žalobkyně zdůrazňují, že odvolací senát de facto přijal tento nesprávný výklad relevantních právních předpisů, a přijal tak věcně protiprávní rozhodnutí. Žalobkyně nadto namítají, že tím, že odvolací senát přijal domněnku ACER týkající se strukturálního přetížení na německo-rakouském propojení, nesprávně přenesl důkazní břemeno na žalobkyně a porušil svoji povinnost posoudit skutkové okolnosti daného případu v plném rozsahu a povinnost uvést odůvodnění.

               5.

               Pátý žalobní důvod vychází z toho, že odvolací senát nesprávně usoudil, že rozdělení německo-rakouské nabídkové zóny je přiměřené.
               Žalobkyně namítají, že jednoznačně prokázaly, že rozdělení německo-rakouské nabídkové zóny nařízené ACER je nepřiměřeným zásahem do jejich práv. Odvolací senát se však podle žalobkyň argumenty, které vznesly ve svých odvoláních, vůbec nezabýval. Odvolací senát nadto podle názoru žalobkyň nesprávně usoudil, že rozdělení nabídkové zóny a zavedení mechanismu přidělování kapacity je přiměřené.

               6.

               Šestý žalobní důvod vychází z toho, že odvolací senát nesprávně konstatoval, že zavedením německo-rakouské nabídkové zóny nedošlo k omezení základních svobod.
               Žalobkyně jsou toho názoru, že prokázaly, že na rozdíl od závěru ACER a odvolacího senátu došlo zavedením MPK na německo-rakouské hranici k omezení volného pohybu zboží zakotveného v článcích 34 a 35 SFEU a volného pohybu služeb (článek 56 SFEU). Žalobkyně zdůrazňují, že odvolací senát zkratkovitě a bez uvedení důvodů odmítl jejich argumenty a rozhodl, že ve vztahu k množstevním omezením týkajícím se dvoustranného obchodování s energií nebyly vzneseny žádné námitky týkající se základních svobod. Odvolací senát podle žalobkyň proto porušil primární právo Unie a povinnost uvést náležité odůvodnění.

               7.

               Sedmý žalobní důvod vychází z toho, že odvolací senát nesprávně usoudil, že rozhodnutí Agentury týkající se RVK je v souladu s procesními pravidly.
               Žalobkyně poukazují na to, že v odvoláních prokázaly, že rozhodnutí Agentury týkající se RVK je zčásti nesprávné z těchto důvodů: i) Agentura překročila svoji pravomoc, když prohlásila, že nezávazné stanovisko ACER 09/2015 ze září 2015 má závazné účinky, a jelikož toto stanovisko nebylo součástí konzultačního postupu, ACER zásadně porušila procesní práva žalobkyň; ii) spis Agentury týkající se přípravy rozhodnutí o RVK neobsahoval technické studie, analýzy, ani hloubkové posouzení: Agentura buď poskytla žalobkyním značně neúplné informace, a porušila tak právo žalobkyň na úplný přístup ke spisu podle článku 41 Listiny základních práv EU, nebo vůbec nepřipravila nebo nekonzultovala technické poznatky a analýzy, aby své rozhodnutí o RVK řádně fakticky podpořila; iii) Agentura nezohlednila povinné požadavky pro změnu nabídkové zóny stanovené v článku 33 nařízení o PKŘP; iv) rozhodnutí o RVK je založeno na skutečnostech, které nebyly dostatečně objasněny, přičemž Agentura neuvedla žádné připomínky.
               Odvolací senát podle žalobkyň i přes to, že se ACER dopustila těchto závažných porušení právními předpisy stanovených procesních pravidel, opět velmi obecným způsobem potvrdil legitimnost rozhodnutí o RVK, a postupoval tudíž protiprávně.

      (1)  Nařízení Komise (EU) 2015/1222 ze dne 24. července 2015, kterým se stanoví rámcový pokyn pro přidělování kapacity a řízení přetížení (Úř. věst. 2015, L 197, s. 24).

      (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 714/2009 ze dne 13. července 2009 o podmínkách přístupu do sítě pro přeshraniční obchod s elektřinou a o zrušení nařízení (ES) č. 1228/2003 (Úř. věst. 2009, L 211, s. 8).


title: Věc F-17/09: Žaloba podaná dne 27. února 2009 — Meister v. OHIM

text:
               16.5.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 113/46

         Žaloba podaná dne 27. února 2009 — Meister v. OHIM
   (Věc F-17/09)
   2009/C 113/95
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Herbert E. Meister (Alicante, Španělsko) (zástupce: H.-J. Zimmermann, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci vnitřního trhu (ochranné známky a vzory)

      Předmět a popis sporu

   Zrušení zamítnutí stížnosti žalobce proti výpočtu bodů nutných k povýšení za rok 2008 a návrh na náhradu škody z důvodu porušení zásad řádného řízení zaměstnanců

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit zamítavé rozhodnutí předsedy ze dne 20. prosince 2008 proti interní stížnosti žalobce podle čl. 90 odst. 2 služebního řádu ze dne 20. srpna 2008,

               —

               uložit žalovanému, aby žalobci jako náhradu škody zaplatil finanční částku, jejíž výše je ponechána na posouzení Soudu,

               —

               uložit žalovanému náhradu veškerých nákladů řízení.


title: Věc T-229/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 27. února 2014 – Advance Magazine Publishers v. OHIM – López Cabré (VOGUE) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství VOGUE — Starší slovní ochranná známka Společenství VOGUE — Nebezpečí záměny — Totožnost či podobnost výrobků — Totožnost či podobnost označení — Článek 8 odstavec 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 — Nepřesnost přihlášky ochranné známky — Článek 26 odstavec 1 písm. c) nařízení č. 207/2009 — Pravidlo 2 odstavec 2 nařízení (ES) č. 2868/95 — Částečné zamítnutí zápisu“

text:
               14.4.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 112/29

         Rozsudek Tribunálu ze dne 27. února 2014 – Advance Magazine Publishers v. OHIM – López Cabré (VOGUE)
   (Věc T-229/12) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství VOGUE - Starší slovní ochranná známka Společenství VOGUE - Nebezpečí záměny - Totožnost či podobnost výrobků - Totožnost či podobnost označení - Článek 8 odstavec 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Nepřesnost přihlášky ochranné známky - Článek 26 odstavec 1 písm. c) nařízení č. 207/2009 - Pravidlo 2 odstavec 2 nařízení (ES) č. 2868/95 - Částečné zamítnutí zápisu“)
   2014/C 112/37
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Advance Magazine Publishers, Inc. (New York, New York, Spojené státy) (zástupce: C. Aikens, barrister)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: V. Melgar, zmocněnec)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastník před Tribunálem: Eduardo López Cabré (Barcelona, Španělsko)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 26. března 2012 (věc R 1170/2011-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi Eduardem Lópezem Cabré a společností Advance Magazine Publishers, Inc.

      Výrok

               1.

               Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 26. března 2012 (věc R 1170/2011 4), týkající se námitkového řízení mezi Eduardem Lópezem Cabré a společností Advance Magazine Publishers, Inc., se zrušuje v rozsahu, v němž potvrdilo rozhodnutí námitkového oddělení ze dne 18. března 2011, kterým se vyhovuje námitkám ohledně příslušenství spadajícího do třídy 18 ve smyslu Niceské dohody o mezinárodním třídění výrobků a služeb pro účely zápisu známek ze dne 15. června 1957, ve znění změn a doplňků.

               2.

               Ve zbývající části se návrhová žádání znějící na zrušení rozhodnutí uvedeného v bodě 1 tohoto výroku zamítají.

               3.

               Není namístě rozhodnout o návrhových žádáních znějících na vyhovění námitce pouze v rozsahu, v němž se týká deštníků, slunečníků a příslušenství pro deštníky a slunečníky.

               4.

               Každý účastník řízení ponese vlastní náklady.

      (1)  Úř. věst. C 227, 28.7.2012.


title: Věc T-12/05: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 24. září 2009 — SBS TV a SBS Danish Television v. Komise ( Státní podpory — Rekapitalizace veřejnoprávní rozhlasové stanice po vydání prvního rozhodnutí, kterým bylo nařízeno vrácení neslučitelných státních podpor — Rozhodnutí nevznášet námitky — Zrušení prvního rozhodnutí — Nevydání rozhodnutí ve věci samé )

text:
               21.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/46

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 24. září 2009 — SBS TV a SBS Danish Television v. Komise
   (Věc T-12/05) (1)

   („Státní podpory - Rekapitalizace veřejnoprávní rozhlasové stanice po vydání prvního rozhodnutí, kterým bylo nařízeno vrácení neslučitelných státních podpor - Rozhodnutí nevznášet námitky - Zrušení prvního rozhodnutí - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
   2009/C 282/88
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: SBS TV A/S, dříve TV Danmark A/S (Skovlunde, Dánsko); a SBS Danish Television Ltd, dříve Kanal 5 Denmark Ltd (Hounslow, Middlesex, Spojené království) (zástupci: původně D. Vandermeersch, T. Müller-Ibold, K. Nordlander a H. Peytz, poté D. Vandermeersch, H. Peytz a K.-U. Karl, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: N. Khan a M. Niejahr, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice řízení podporující žalobkyně: Viasat Broadcasting UK Ltd (West Drayton, Middlesex, Spojené království) (zástupci: S. Hjelmborg a M. Honoré, zmocněnci)

      Vedlejší účastníci řízení podporující žalovanou: Dánské království (zástupci: J. Molde, zmocněnec, ve spolupráci s P. Bieringem, K. Lundgaard Hansenem, advokáty); a TV 2/Danmark A/S (Odense, Dánsko) (zástupci: O. Koktvedgaard a M. Thorninger, advokáti)

      Předmět věci

   Žádost o zrušení konečného rozhodnutí Komise K(2004) 3632 ze dne 6. října 2004 o rekapitalizaci TV2/Denmark A/S

      Výrok

               1)

               O projednávané žalobě již není třeba rozhodnout.

               2)

               Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 69, 19.3.2005.


title: Věc F-32/14: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 26. března 2015 – DO v. ESMA „Veřejná služba — Zaměstnanci ESMA — Dočasný zaměstnanec — Neprodloužení smlouvy — Hodnotící posudek — Opožděné vypracování hodnotícího posudku — Nesoudržnost obecných a specifických posouzení“

text:
               26.5.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/36

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 26. března 2015 – DO v. ESMA
   (Věc F-32/14) (1)

   („Veřejná služba - Zaměstnanci ESMA - Dočasný zaměstnanec - Neprodloužení smlouvy - Hodnotící posudek - Opožděné vypracování hodnotícího posudku - Nesoudržnost obecných a specifických posouzení“)
   (2015/C 171/43)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: DO (zástupce: S. A. Pappas, advokát)

      Žalovaná: Evropský orgán pro cenné papíry a trhy (zástupci: R. Vasileva, zmocněnkyně a D. Waelbroeck a A. Duron, advokáti)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí neprodloužit žalobkyni smlouvu dočasného zaměstnance v návaznosti na nepříznivý hodnotící posudek, návrh na zrušení tohoto hodnotícího posudku, jakož i na náhradu způsobené škody.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               DO ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady vynaložené Evropským orgánem pro cenné papíry a trhy.

      (1)  Úř. věst. C 184, 16.6.2014, s. 45.


title: Věc C-232/16 P: Usnesení Soudního dvora ze dne 9. března 2017 – Simet SpA v. Evropská komise „Kasační opravný prostředek — Článek 181 jednacího řádu Soudního dvora — Státní podpory — Odvětví dopravy — Služby meziregionální autobusové dopravy — Nařízení (EHS) č. 1191/69 — Nárok na náhradu nákladů vzniklých z plnění závazků veřejné služby — Vnitrostátní soudní rozhodnutí — Podpora neslučitelná s vnitřním trhem“

text:
               29.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 168/17

         Usnesení Soudního dvora ze dne 9. března 2017 – Simet SpA v. Evropská komise
   (Věc C-232/16 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Článek 181 jednacího řádu Soudního dvora - Státní podpory - Odvětví dopravy - Služby meziregionální autobusové dopravy - Nařízení (EHS) č. 1191/69 - Nárok na náhradu nákladů vzniklých z plnění závazků veřejné služby - Vnitrostátní soudní rozhodnutí - Podpora neslučitelná s vnitřním trhem“)
   (2017/C 168/22)
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Simet SpA (zástupci: A. Clarizia, C. Varrone a P. Clarizia, avvocati)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: G. Conte, D. Grespan a P.J. Loewenthal, zmocněnci)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Simet SpA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 232, 27.6.2016.


title: Věc C-358/09 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 7. září 2009 DSV Road NV proti rozsudku Soudu prvního stupně (čtvrtého senátu) vydanému dne 8. července 2009 ve věci T-219/07, DSV Road NV v. Komise Evropských společenství

text:
               5.12.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 297/17

         Kasační opravný prostředek podaný dne 7. září 2009 DSV Road NV proti rozsudku Soudu prvního stupně (čtvrtého senátu) vydanému dne 8. července 2009 ve věci T-219/07, DSV Road NV v. Komise Evropských společenství
   (Věc C-358/09 P)
   2009/C 297/22
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: DSV Road NV (zástupci: A. Poelmans a G. Preckler, advokáti)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               prohlásit kasační opravný prostředek za přípustný a opodstatněný;

               —

               v důsledku toho zrušit rozsudek Soudu prvního stupně Evropských společenství ze dne 8. července 2008 ve věci T-219/07 v plném rozsahu;

               —

               pokud Soudní dvůr v případě zrušení rozsudku rozhodne, že projednávanou věc rozhodne sám:
               zrušit rozhodnutí Komise Evropských společenství ze dne 24. dubna 2007 o žádosti Belgického království oznámené pod č. REC 05/02, K(2007)1776, kterým se určuje, že je třeba dodatečně vybrat dovozní clo ve výši 168 004,65 eur, které je předmětem žádosti Belgického království ze dne 12. srpna 2002, a že prominutí tohoto cla nelze nijak odůvodnit;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení v obou stupních.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

               1)

               K čl. 220 odst. 2 písm. b) celního kodexu (1)

               První důvod kasačního opravného prostředku: Soud při použití čl. 220 odst. 2 písm. b) celního kodexu nepřihlédl k výkladu tohoto článku provedenému Soudním dvorem v rozsudku ze dne 9. března 2006 (2), zejména ve vztahu k obsahu důkazního břemene za účelem prokázání okolnosti, že vystavení nesprávných potvrzení spočívá na nesprávném uvedení skutkového stavu vývozcem; podle dotčeného rozsudku celní orgány, které hodlají clo vybrat, nejenže jednoznačně nesou důkazní břemeno, ale musí rovněž předložit důkaz prostřednictvím objektivních původních listinných důkazů.
               Soud tak nesprávně použil čl. 220 odst. 2 písm. b) celního kodexu, a v důsledku toho nesprávně použil — a tedy porušil — právo Společenství. Soudní dvůr je proto oprávněn tuto vadu spočívající v nesprávném právním posouzení odstranit.
               Druhý důvod kasačního opravného prostředku: Soud v rámci přezkumu důkazu, který mu byl předložen, v každém případě vycházel z nesprávného názoru, jelikož dotčený důkaz nesplňuje podmínky čl. 220 odst. 2 písm. b) celního kodexu, jak je vyložil a vysvětlil Soudní dvůr ve svém rozsudku ze dne 9. března 2006 (3).
               Soud v důsledku toho předložený důkaz nesprávně právně posoudil, a porušil tak právo Společenství (4).
               Krom toho Soud v rámci přezkumu důkazu rozhodl nesoudržně, a v důsledku toho rozporně, jelikož na jednu stranu považoval předložené důkazní prostředky za dostatečné k tomu, aby Komise unesla své důkazní břemeno, v tom smyslu, že vystavení nesprávných potvrzení spočívá na nesprávném uvedení skutkového stavu vývozcem, ale na druhou stranu je na základě stejných pravidel zamítl jako nedostatečné k tomu, aby sloužily jako důkaz, který měla účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek předložit, že thajské celní orgány věděly o tom, nebo přinejmenším musely rozumně vědět, že preferenční zacházení nepřicházelo v případě daného zboží v úvahu.
               Soudní dvůr by měl rozhodnout, že pochybení, jichž se dopustil Soud v rámci posuzování a přezkumu dokumentů předložených jako důkaz, představuje nedostatečné odůvodnění (5).

               2)

               K článku 239 celního kodexu
               Jediný důvod kasačního opravného prostředku: Soud na základě nesprávného použití čl. 220 odst. 2 písm. b) celního kodexu, popřípadě na základě pochybení v rámci přezkumu dokumentů předložených jako důkaz nesprávně rozhodl, že situace, v níž se nachází účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek, nepředstavuje zvláštní případ ve smyslu článku 239 celního kodexu.

      (1)  Nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 302, s. 1; Zvl. vyd. 02/04, s. 307).

      (2)  Rozsudek ze dne 9. března 2006, Beemsterboer (C-293/04, Sb. rozh. s. I-2263).

      (3)  Tamtéž.

      (4)  Usnesení Soudního dvora ze dne 11. července 1996, An Taisce a WWF UK v. Komise (C-325/94 P, Recueil, s. I-3727, body 28 a 30).

      (5)  Rozsudek Soudního dvora ze dne 24. října 1996, Komise v. Lisrestal a další (C-32/95 P, Recueil, s. I-5399, bod 40).


title: Věc C-607/14: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 26. května 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce First-tier Tribunal (Tax Chamber) - Spojené království) – Bookit, Ltd v. Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs „Řízení o předběžné otázce — Společný systém daně z přidané hodnoty — Směrnice 2006/112/ES — Osvobození od daně — Článek 135 odst. 1 písm. d) — Činnosti týkající se plateb a převodů — Pojem — Nákup vstupenek do kina po telefonu nebo přes internet — Platba debetní nebo kreditní kartou — Služby zvané ‚zpracování platby kartou‘“

text:
               18.7.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 260/5

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 26. května 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce First-tier Tribunal (Tax Chamber) - Spojené království) – Bookit, Ltd v. Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs
   (Věc C-607/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Společný systém daně z přidané hodnoty - Směrnice 2006/112/ES - Osvobození od daně - Článek 135 odst. 1 písm. d) - Činnosti týkající se plateb a převodů - Pojem - Nákup vstupenek do kina po telefonu nebo přes internet - Platba debetní nebo kreditní kartou - Služby zvané ‚zpracování platby kartou‘“)
   (2016/C 260/06)
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   First-tier Tribunal (Tax Chamber)

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Bookit, Ltd

      Žalovaná: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

      Výrok

   Článek 135 odst. 1 písm. d) směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty musí být vykládán v tom smyslu, že se osvobození od daně z přidané hodnoty, které je v něm stanoveno pro činnosti týkající se plateb a převodů, nevztahuje na takovou službu zvanou „zpracování platby debetní nebo kreditní kartou“, jako je ta, která je předmětem věci v původním řízení a již poskytuje osoba povinná k dani, kterou je poskytovatel této služby, v případě, kdy určitá osoba zakoupí prostřednictvím tohoto poskytovatele vstupenku do kina, kterou uvedený poskytovatel prodává jménem a na účet jiného subjektu a za kterou tato osoba zaplatí debetní nebo kreditní kartou.

      (1)  Úř. věst. C 81, 9.3.2015.


title: Věc T-165/06: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 14. května 2009 — Fiorucci v. OHIM — Edwin (ELIO FIORUCCI) ( Ochranná známka Společenství — Řízení o prohlášení neplatnosti a o zrušení — Slovní ochranná známka Společenství ELIO FIORUCCI — Zápis jména proslulé osoby jako ochranné známky — Článek 52 odst. 2 písm. a) a čl. 50 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 40/94 )

text:
               4.7.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 153/34

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 14. května 2009 — Fiorucci v. OHIM — Edwin (ELIO FIORUCCI)
   (Věc T-165/06) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti a o zrušení - Slovní ochranná známka Společenství ELIO FIORUCCI - Zápis jména proslulé osoby jako ochranné známky - Článek 52 odst. 2 písm. a) a čl. 50 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 40/94“)
   2009/C 153/65
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Elio Fiorucci (Miláno, Itálie) (zástupci: A. Vanzetti, G. Sironi a F. Rossi, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: O. Montalto a L. Rampini, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Soudem: Edwin Co. Ltd (Tokio, Japonsko) (zástupci: D. Rigatti, M. Bertani, S. Verea, K. Muraro a M. Balestriero, advokáti)

      Předmět

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 6. dubna 2006 (věc R 238/2005-1) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti a o zrušení mezi Eliem Fioruccim a společností Edwin Co. Ltd.

      Výrok

               1)

               Rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 6. dubna 2006 (věc R 238/2005-1) se zrušuje v rozsahu, v němž obsahuje nesprávné právní posouzení při výkladu čl. 8 odst. 3 Codice della Proprietà Industriale (italského zákoníku průmyslového vlastnictví).

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               OHIM ponese vlastní náklady řízení a nahradí dvě třetiny nákladů řízení vynaložených Eliem Fioruccim.

               4)

               Společnost Edwin Co. Ltd ponese vlastní náklady řízení a nahradí jednu třetinu nákladů řízení vynaložených Eliem Fioruccim.

      (1)  Úř. věst. C 190, 12.8.2006.


title: Věc T-714/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 8. září 2015 – Gold Crest v. OHIM (MIGHTY BRIGHT) „Ochranná známka Společenství — Přihláška slovní ochranné známky Společenství MIGHTY BRIGHT — Absolutní důvod pro zamítnutí — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               19.10.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 346/25

         Rozsudek Tribunálu ze dne 8. září 2015 – Gold Crest v. OHIM (MIGHTY BRIGHT)
   (Věc T-714/13) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Přihláška slovní ochranné známky Společenství MIGHTY BRIGHT - Absolutní důvod pro zamítnutí - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2015/C 346/28)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Gold Crest LLC (Goleta, Spojené státy) (zástupci: P. Rath a W. Festl-Wietek, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: S. Bonne, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 8. října 2013 (věc R 2038/2012-2) týkajícímu se přihlášky slovního označení MIGHTY BRIGHT jako ochranné známky Společenství.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnost Gold Crest LLC ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Úřadem pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM).

      (1)  Úř. věst. C 61, 1. 3. 2014.


title: Věc C-168/08: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 16. července 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour de cassation — Francie) — Iaszlo Hadadi (Hadady) v. Csilla Marta Mesko, rozená Hadadi (Hadady) ( Soudní spolupráce v občanských věcech — Nařízení (ES) č. 2201/2003 — Příslušnost, uznávání a výkon rozhodnutí ve věcech manželských a ve věcech rodičovské zodpovědnosti — Článek 64 — Přechodná ustanovení — Použitelnost nařízení č. 2201/2003 na rozhodnutí členského státu, který přistoupil v roce 2004 k Evropské unii — Článek 3 odst. 1 — Příslušnost v rozvodových věcech — Relevantní pouta — Obvyklé bydliště — Státní příslušnost — Manželé bydlící ve Francii, kteří jsou oba jak francouzskými, tak maďarskými státními příslušníky )

text:
               12.9.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 220/11

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 16. července 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour de cassation — Francie) — Iaszlo Hadadi (Hadady) v. Csilla Marta Mesko, rozená Hadadi (Hadady)
   (Věc C-168/08) (1)

   („Soudní spolupráce v občanských věcech - Nařízení (ES) č. 2201/2003 - Příslušnost, uznávání a výkon rozhodnutí ve věcech manželských a ve věcech rodičovské zodpovědnosti - Článek 64 - Přechodná ustanovení - Použitelnost nařízení č. 2201/2003 na rozhodnutí členského státu, který přistoupil v roce 2004 k Evropské unii - Článek 3 odst. 1 - Příslušnost v rozvodových věcech - Relevantní pouta - Obvyklé bydliště - Státní příslušnost - Manželé bydlící ve Francii, kteří jsou oba jak francouzskými, tak maďarskými státními příslušníky“)
   2009/C 220/17
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour de cassation

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Iaszlo Hadadi (Hadady)

      Žalovaná: Csilla Marta Mesko, rozená Hadadi (Hadady)

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Cour de cassation (Francie) — Výklad článku 2 nařízení Rady (ES) č. 1347/2000 ze dne 29. května 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu rozhodnutí ve věcech manželských a ve věcech rodičovské zodpovědnosti obou manželů k dětem (Úř. věst. L 160, s. 19) a článků 3 a 64 nařízení Rady (ES) č. 2201/2003 ze dne 27. listopadu 2003 o příslušnosti a uznávání a výkonu rozhodnutí ve věcech manželských a ve věcech rodičovské zodpovědnosti a o zrušení nařízení (ES) č. 1347/2000 (Úř. věst. L 338, s. 1) — Podmínky uznávaní rozsudku o rozvodu — Rozhodné určující hledisko: bydliště nebo státní příslušnost účastníků řízení

      Výrok

               1)

               V případě, kdy soud dožádaného členského státu musí na základě čl. 64 odst. 4 nařízení Rady (ES) č. 2201/2003 ze dne 27. listopadu 2003 o příslušnosti a uznávání a výkonu rozhodnutí ve věcech manželských a ve věcech rodičovské zodpovědnosti a o zrušení nařízení (ES) č. 1347/2000 zkoumat, zda by byl soud členského státu původu soudního rozhodnutí příslušný podle čl. 3 odst. 1 písm. b) téhož nařízení, brání posledně uvedené ustanovení tomu, aby soud dožádaného členského státu považoval manžele, kteří jsou oba státními příslušníky jak tohoto členského státu, tak i členského státu původu, výlučně za státní příslušníky dožádaného členského státu. Tento soud musí naopak přihlédnout k tomu, že manželé jsou rovněž státními příslušníky členského státu původu, a že tamní soudy by proto mohly být příslušné k projednání věci.

               2)

               Jsou-li oba manželé státními příslušníky dvou stejných členských států, brání čl. 3 odst. 1 písm. b) nařízení č. 2201/2003 tomu, aby byla příslušnost soudů jednoho z těchto členských států vyloučena z důvodu, že navrhovatele k tomuto členskému státu neváže žádné další pouto. Soudy členských států, s nimiž manžele pojí státní příslušnost, jsou naopak na základě tohoto ustanovení příslušné k projednání věci, takže si manželé mohou podle svého uvážení zvolit soud členského státu, jemuž bude spor předložen.

      (1)  Úř. věst. C 158, 21.6.2008.


title: Věc C-636/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgerichts München I (Německo) dne 9. prosince 2011 — Karl Berger v. Freistaat Bayern

text:
               31.3.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 98/10

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgerichts München I (Německo) dne 9. prosince 2011 — Karl Berger v. Freistaat Bayern
   (Věc C-636/11)
   2012/C 98/14
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Landgericht München I

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Karl Berger

      Žalovaný: Freistaat Bayern

      Předběžné otázky

               1)

               Brání článek 10 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 178/2002 (1) vnitrostátní právní úpravě, na základě které je možné informovat veřejnost tak, že se uvede označení potraviny nebo krmiva a potravinářského nebo krmivářského podniku, pod jehož jménem či obchodním jménem byly potravina nebo krmivo vyrobeny nebo zpracovány nebo byly uvedeny do oběhu, pokud se do oběhu uvádí nebo byla uvedena v menším než zanedbatelném množství potravina, která je zdraví neškodná, nicméně nevhodná k lidské spotřebě a především vzbuzuje při konzumaci odpor, anebo pokud byla taková potravina z důvodu svých vlastností uváděna do oběhu sice pouze v malém množství, ale po delší dobu?

               2)

               V případě kladné odpovědi na předcházející otázku:
               Byla by odpověď otázku 1 odlišná, pokud by skutkové okolnosti případu nastaly před 1. lednem 2007, přičemž ale vnitrostátní právní úprava již byla přizpůsobena ve smyslu výše uvedeného nařízení?

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 178/2002 ze dne 28. ledna 2002, kterým se stanoví obecné zásady a požadavky potravinového práva, zřizuje se Evropský úřad pro bezpečnost potravin a stanoví postupy týkající se bezpečnosti potravin (Úř. věst. L 31, s. 1; Zvl. vyd. 15/06, s. 463).