title: Věc T-115/05: Žaloba podaná dne 28. února 2005 Josém Jiménezem Martinezem proti Komisi Evropských společenství

text:
               14.5.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 115/33

         Žaloba podaná dne 28. února 2005 Josém Jiménezem Martinezem proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-115/05)
   (2005/C 115/60)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 28. února 2005 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Josém Jiménezem Martinezem, s bydlištěm v Bruselu (Belgie), zastoupeným Ericem Boigelotem.
   Žalobce navrhuje, aby Soud:

               1)

               zrušil rozhodnutí Výboru pro otázky invalidity ze dne 21. dubna 2004, kterým se zamítá žádost o invaliditu ze dne 19. ledna 2004, oznámené sdělením ze dne 27. dubna 2004,

               2)

               zrušil rozhodnutí Výboru pro otázky invalidity ze dne 22. července 2004, kterým se přiznává invalidita, v rozsahu, v němž účinek přiznání invalidity nepůsobí zpětně k 21. dubnu 2004,

               3)

               poskytl žalobci náhradu škody za majetkovou a nemajetkovou újmu ohodnocenou ex aequo et bono na 222 568 EUR s výhradou zvýšení této částky v průběhu řízení,

               4)

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobce v tomto případě napadá zamítnutí žalované přiznat žalobci invaliditu za tři roky od 1. září 2004 bez stanovení zpětného účinku k 21. dubnu 2004, kdy Výbor pro otázky invalidity přijal své první negativní rozhodnutí v tomto směru.
   Na podporu svých tvrzení žalobce uplatňuje:

               —

               porušení článku 7 přílohy II služebního řádu a pravidel upravujících činnost Výboru pro otázky invalidity. Žalobce v tomto směru tvrdí, že dva ze tří lékařů ve Výboru pro otázky invalidity nevěděli o jeho nemoci ani o jeho zdravotním stavu,

               —

               Výbor v projednávané věci učinil zjevně nesprávné posouzení, pokud jde o povahu jeho nemoci. V tomto směru upřesňuje, že Výbor pro otázky invalidity nijak nepřihlédl k existenci nemoci odlišné od spánkového problému, tedy chronické únavě, která byla zjištěna dříve,

               —

               porušení povinnosti odůvodnění,

               —

               porušení článků 53 a 78 služebního řádu a článků 13 až 18 jeho přílohy VIII,

               —

               porušení zásady řádné správy a řízení, jakož i porušení povinnosti postupovat s řádnou péčí.


title: Věc C-428/12: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 3. dubna 2014 – Evropská komise v. Španělské království „Nesplnění povinnosti státem — Články 34 SFEU a 36 SFEU — Opatření s účinkem rovnocenným množstevním omezením dovozu — Soukromá doplňková doprava zboží — První vozidlo ve vozovém parku podniku — Pravidla pro získání povolení k provozování silniční dopravy — Bezpečnost silničního provozu a ochrana životního prostředí“

text:
               26.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 159/5

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 3. dubna 2014 – Evropská komise v. Španělské království
   (Věc C-428/12) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Články 34 SFEU a 36 SFEU - Opatření s účinkem rovnocenným množstevním omezením dovozu - Soukromá doplňková doprava zboží - První vozidlo ve vozovém parku podniku - Pravidla pro získání povolení k provozování silniční dopravy - Bezpečnost silničního provozu a ochrana životního prostředí“)
   2014/C 159/06
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: I. Galindo Martin a G. Wilms, zmocněnci)

      Žalované: Španělské království (zástupkyně: M. J. García-Valdecasas Dorrego a S. Centeno Huerta, zmocněnkyně)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem – Porušení článků 34 SFEU a 36 SFEU – Vydávání povolení pro motorová vozidla – Vnitrostátní právní úprava, která k získání „povolení k provozování soukromé doplňkové dopravy“ vyžaduje, aby podnik měl ve vozovém parku alespoň jedno nákladní vozidlo, od jehož první registrace neuplynulo více než pět měsíců

      Výrok

               1)

               Španělské království tím, že v článku 31 vyhlášky FOM/734/2007 ze dne 20. března 2007, kterou se stanoví prováděcí pravidla k zákonu o uspořádání pozemní dopravy v oblasti vydávání povolení k přepravě zboží po silnicích, stanovilo v souvislosti s vozidly, jejichž maximální přípustná hmotnost přesahuje 3,5 tuny, podmínku, podle které má podnik k získání povolení k provozování soukromé doplňkové dopravy zboží povinnost mít ve vozovém parku alespoň jedno vozidlo, od jehož první registrace neuplynulo více než pět měsíců, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 34 SFEU.

               2)

               Španělskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 379, 8.12.2012.


title: Věc T-665/13: Žaloba podaná dne 16. prosince 2013 — Zitro IP v. OHIM — Gamebod (SPIN BINGO)

text:
               1.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 61/13

         Žaloba podaná dne 16. prosince 2013 — Zitro IP v. OHIM — Gamebod (SPIN BINGO)
   (Věc T-665/13)
   2014/C 61/22
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Zitro IP Sàrl. (Lucemburk, Lucembursko) (zástupce: A. Canela Giménez, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Gamebod BV (Haag, Nizozemsko)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 14. října 2013 ve věci R 1388/2012-4,

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladu řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Dotčená ochranná známka Společenství: barevná obrazová ochranná známka obsahující slovní prvky „SPIN BINGO“ pro výrobky a služby spadající do tříd 9, 41 a 42 — přihláška ochranné známky Společenství č. 9 545 658

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: slovní ochranná známka „ZITRO SPIN BINGO“ pro výrobky a služby spadající do tříd 9, 28 a 41 — ochranná známka Společenství č. 9 058 868

      Rozhodnutí námitkového oddělení: částečné vyhovění námitkám

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zrušení napadeného rozhodnutí a zamítnutí námitek

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení o ochranné známce Společenství


title: Věc C-42/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Raad van State (Belgie) dne 25. ledna 2010 — Vlaamse Dierenartsenvereniging VZW, Marc Janssens v. Belgický stát, vedlejší účastník řízení: Luk Vangheluwe

text:
               17.4.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 100/20

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Raad van State (Belgie) dne 25. ledna 2010 — Vlaamse Dierenartsenvereniging VZW, Marc Janssens v. Belgický stát, vedlejší účastník řízení: Luk Vangheluwe
   (Věc C-42/10)
   2010/C 100/31
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Raad van State

      Účastníci původního řízení

               Žalobce

               :

               Vlaamse Dierenartsenvereniging VZW
               Marc Janssens

               Žalovaný

               :

               Belgický stát

               Vedlejší účastník řízení

               :

               Luk Vangheluwe

      Předběžné otázky

               1)

               Brání čl. 3 písm. b), čl. 4 odst. 2, článek 5 a čl. 17 odst. 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady 998/2003/ES (1) ze dne 26. května 2003 o veterinárních podmínkách pro neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu a o změně směrnice Rady 92/65/EHS, jakož i články a přílohy rozhodnutí Komise 2003/803/ES (2) ze dne 26. listopadu 2003, kterým se stanoví vzorový pas pro přesuny psů, koček a fretek uvnitř Společenství, vnitrostátní právní úpravě, která ohledně pasů pro kočky a fretky odkazuje na vzor a dodatečné podmínky upravené rozhodnutím Komise ze dne 26. listopadu 2003, kromě toho však stanoví, že každý pas musí být opatřen jednotným třináctimístným číslem, které se skládá z „BE“, kódu ISO pro Belgii, jakož i dvojmístného identifikačního čísla vydavatele a devítimístného následujícího čísla?

               2)

               Brání čl. 3 písm. b), čl. 4 odst. 2 a 5 a čl. 17 odst. 2 nařízení 998/2003, jakož i články a přílohy rozhodnutí 2003/803 vnitrostátní právní úpravě, která upravuje používání Evropského pasu také jako identifikačního a registračního osvědčení pro psy, a přitom stanoví, že třetí osoby provádějí samolepícími identifikačními štítky změny identifikačních údajů vlastníka a zvířete v části I až III pasu, vystaveného úředním veterinárním lékařem, přelepením starých identifikačních údajů?

      (1)  Úř. věst. L 146, s. 1.

      (2)  Úř. věst. L 312, s. 1.


title: Věc F-118/05: Žaloba podaná dne  12. prosince 2005  – Klopfer v. Komise

text:
               11.3.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 60/52

         Žaloba podaná dne 12. prosince 2005 – Klopfer v. Komise
   (Věc F-118/05)
   (2006/C 60/96)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobce: Matthias Klopfer (Berlín, Německo) (právní zástupce: E. Pätzel)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobce

               —

               prohlášení rozhodnutí ADMIN.B.2/D 18479/EGL-ade ředitele Evropského úřadu pro výběr pracovníků (EPSO) ze dne 29. 8. 2005 za neplatné

               —

               uložení náhrady nákladů řízení Komisi.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobce se účastnil na výběrovém řízení EPSO/B/11/03, které mělo za cíl vytvořit „seznam způsobilých uchazečů pro administrativní asistenty a asistentky v oblasti přípravy zveřejnění: korektoři“ v platové třídě B5/B4.
   Výběrová komise pro toto výběrové řízení rozhodla o vyřazení žalobce z výběrového řízení, protože po nezbytnou tříletou dobu pracovních zkušeností byl zaměstnán pouze na částečný úvazek, což podle názoru zkušební komise neodpovídá požadavkům.
   Na odůvodnění své žaloby žalobce uplatňuje porušení zásady rovného zacházení uvedené v článku 5 služebního řádu. Kromě toho je i znění oznámení o výběrovém řízení nejednoznačné, takže představuje rovněž porušení zásady, že správa je vázána svým rozhodnutím.


title: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 27. července 2005 ve spojených věcech T-49/02 až T-51/02, Brasserie nationale SA (dříve Brasseries Funck-Bricher a Bofferding) a další proti Komisi Evropských společenství (Kartelové dohody — Lucemburský trh s pivem — Pokuty)

text:
               17.9.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 229/13

      ROZSUDEK SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 27. července 2005
   ve spojených věcech T-49/02 až T-51/02, Brasserie nationale SA (dříve Brasseries Funck-Bricher a Bofferding) a další proti Komisi Evropských společenství (1)

   (Kartelové dohody - Lucemburský trh s pivem - Pokuty)
   (2005/C 229/25)
   Jednací jazyk: francouzština
   Ve spojených věcech T-49/02 až T-51/02, Brasserie nationale SA (dříve Brasseries Funck-Bricher a Bofferding), se sídlem v Bascharage (Lucembursko), zastoupená A. Carneluttim a L. Schiltzem, advokáty, s adresou pro účely doručování v Lucemburku, Brasserie Jules Simon a Cie SCS, se sídlem ve Wiltz (Lucembursko), zastoupená A. Carneluttim a J. Mosarem, advokáty, Brasserie Battin SNC, se sídlem v Esch-sur-Alzette (Lucembursko), zastoupená A. Carneluttim a M. Santinim, advokáty, proti Komisi Evropských společenství (zmocněnci: W. Wils a A. Bouquet, s adresou pro účely doručování v Lucemburku), jejichž předmětem je jednak návrh na zrušení článku 1 rozhodnutí Komise 2002/759/ES ze dne 5. prosince 2001 o řízení k uplatnění článku 81 Smlouvy o ES (věc COMP/37.800/F3 – Brasseries luxembourgeoises) (Úř. věst. 2002, L 253, s. 21), v rozsahu v němž se týká žalobkyň, a jednak návrh směřující ke zrušení článku 2 tohoto rozhodnutí, v rozsahu v němž ukládá žalobkyním pokuty, a podpůrně k podstatnému snížení částky těchto pokut, Soud (druhý senát), ve složení A. W. H. Meij, předseda, a N. J. Forwood a I. Pelikánová, soudci, vedoucí soudní kanceláře: I. Natsinas, rada, vydal dne 27. července 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Žaloby se zamítají.

               2)

               Žalobkyně ponesou náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 109, 4.5.2002.


title: Věc T-200/12: Žaloba podaná dne 9. května 2012 — Shannon Free Airport Development v. Komise

text:
               25.8.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 258/22

         Žaloba podaná dne 9. května 2012 — Shannon Free Airport Development v. Komise
   (Věc T-200/12)
   2012/C 258/41
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Shannon Free Airport Development Co. Ltd (Shannon, Irsko) (zástupce: S. Pappas, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí oddělení zakázek a financí (Contracts and Finance Section) Delegace Evropské unie na Ukrajině ze dne 28. února 2012 napadené touto žalobou a vydané v rámci nabídkového řízení EuropeAid/131567/C/SER/UA „Projekt diverzifikace a podpory cestovního ruchu na Krymu“, jakož i následná rozhodnutí téhož orgánu a ředitele GŘ Evropské komise pro rozvoj;

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu své žaloby uplatňuje žalobkyně tři žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod vycházející z údajného porušení podstatné formální náležitosti, kterou je povinnost uvést odůvodnění

                           —

                           Judikatura a právní předpisy ukládají žalované povinnost, aby jasně rozvedla výhody vybrané nabídky, namísto toho, aby pouze zpochybnila důkazy předkládané žalobkyní; řádně fungující správa musí přezkoumat jejich pravdivost a na tvrzené skutečnosti řádně reagovat, a to tím spíše, když různé přitěžující okolnosti nutnost tohoto požadavku ještě posilují.

               2)

               Druhý žalobní důvod vycházející z údajného porušení podstatné formální náležitosti, kterou je povinnost dodržet použitelné procesní předpisy

                           —

                           Hodnotící postup, kterým se měl hodnotící výbor řídit, byl stižen nesrovnalostmi, jichž si byla žalovaná vědoma a které žalovaná před zveřejněním výsledků nevzala v potaz. Následná rozhodnutí jsou proto protiprávní v rozsahu, v němž se zakládají na důsledcích těchto nesrovnalostí.

               3)

               Třetí žalobní důvod vycházející z údajného porušení zásady rovného zacházení a údajného zneužití pravomoci

                           —

                           Protiprávní postup byl uplatněn pouze v případě konsorcia, jehož byla žalobkyně členkou, což představuje porušení zásady rovného zacházení. Dále se jeví, že jediným účelem protiprávního postupu bylo vyloučit konsorcium žalobkyně z prvního místa v seznamu hodnocených nabídek.


title: Věc T-145/05: Žaloba podaná dne 4. dubna 2005 Josém Antoniem de Brito Sequeira Carvalho proti Komisi Evropských společenství

text:
               25.6.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 155/24

         Žaloba podaná dne 4. dubna 2005 Josém Antoniem de Brito Sequeira Carvalho proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-145/05)
   (2005/C 155/47)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 4. dubna 2005 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Josém Antoniem de Brito Sequeira Carvalho, s bydlištěm v Lisabonu, zastoupeným Karlem Hartogem Hagenaarem, advokátem.
   Žalobce navrhuje, aby Soud:

               1.

               prohlásil nicotnost napadeného aktu a aby jej prohlásil za neplatný,

               2.

               zrušil nebo odstranil všechny pozdější akty, které odkazují, potvrzují nebo směřují k prodloužení údajných účinků tohoto nicotného aktu,

               3.

               nařídil platbu odškodnění za škodné důsledky tohoto aktu prozatímně odhadnutou na částku 30 000 EUR za škodu odhadnutou na 300 000 EUR,

               4.

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Tato žaloba směřuje zejména proti aktu, který generální ředitel Ředitelství generálního rozvoje nechal podepsat žalobci a nechal uložit do jeho administrativního spisu, na jehož základě rozhodl bez návrhu o udělení volna z důvodů nemoci. Žalobce se rovněž staví proti zachovávání obdobného spisu.
   Podle názoru žalobce musí být akt považován za právně nicotný.
   Na podporu svých tvrzení krom toho uplatňuje:

               —

               že odůvodnění napadeného aktu jsou nepřesná,

               —

               že rozhodnutí o zamítnutí stížnosti podané na základě článku 90 služebního řádu spočívá na skutečnostech a chování přičítaném žalobci, o kterém žalobce nevěděl, a jednak nikdy nebylo obsaženo v jeho hodnotících zprávách a jednak mu nikdy nebylo jeho hierarchickými nadřízenými sděleno,

               —

               existenci zneužití pravomoci a řízení v projednávaném případě,

               —

               porušení zásad rovnosti a zákazu diskriminace.


title: Věc T-513/12: Žaloba podaná dne 22. listopadu 2012 — NCL v. OHIM (NORWEGIAN GETAWAY)

text:
               26.1.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 26/65

         Žaloba podaná dne 22. listopadu 2012 — NCL v. OHIM (NORWEGIAN GETAWAY)
   (Věc T-513/12)
   2013/C 26/129
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: NCL Corporation Ltd (Miami, Spojené státy americké) (zástupkyně: N. Grüger, advokátka

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 12. září 2012 ve věci R 1014/2012-4 a věc vrátil odvolacímu senátu;

               —

               podpůrně, aby zrušil napadené rozhodnutí pokud jde o služby zařazené do třídy 39: „pořádání a organizování okružních plaveb“ a věc vrátil odvolacímu senátu;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „NORWEGIAN GETAWAY“ pro služby zařazené do třídy 39 — přihláška ochranné známky Společenství č. 10 281 939

      Rozhodnutí průzkumového referenta: zamítnutí přihlášky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) ve spojení s čl. 7 odst. 2 nařízení č. 207/2009


title: Věc C-160/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Itálie) dne 2. dubna 2012 — Maria Rosa Gramegna v. A.S.L. Lodi a další

text:
               2.6.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 157/5

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Itálie) dne 2. dubna 2012 — Maria Rosa Gramegna v. A.S.L. Lodi a další
   (Věc C-160/12)
   2012/C 157/08
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Maria Rosa Gramegna

      Žalovaný: A.S.L. Lodi a další

      Předběžná otázka

   Brání zásady svobody usazování, zákazu diskriminace a ochrany hospodářské soutěže uvedené v článku 49 SFEU a násl. vnitrostátní právní úpravě, která neumožňuje lékárníkovi, jenž má kvalifikaci a je zapsán v příslušné profesní komoře, avšak není majitelem provozovny zahrnuté do organizačního plánu, aby mohl nabízet k maloobchodnímu prodeji v paralékárně, jejíž je majitelem, i takové léky, které se vydávají jen na lékařský předpis ve formě „ricetta bianca“ — to znamená, že léky nehradí Servizio Sanitario Nazionale, avšak náklady na ně nese v plné výši občan — a která rovněž v této oblasti zavádí zákaz prodeje některých kategorií farmaceutických výrobků a kvóty na počet provozoven, které mohou být zřízeny na vnitrostátním území?


title: Věc T-57/06: Žaloba podaná dne  17. února 2006  – Marly v. OHIM

text:
               22.4.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 96/22

         Žaloba podaná dne 17. února 2006 – Marly v. OHIM
   (Věc T-57/06)
   (2006/C 96/39)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Marly SA (Brusel, Belgie) [zástupce: B. Mouffe, advokát]

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: Erdal Gesellschaft m.b.H. (Hallein, Rakousko)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí odvolacího senátu v rozsahu, ve kterém vyhovuje námitkám majitele slovní ochranné známky „TOFIX“;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyní včetně nezbytných nákladů řízení před odvolacím senátem.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka TOPIX pro výrobky ze třídy 3 (přihláška č. 2 326 072)
   Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Erdal Gesellschaft m.b.H.

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Mezinárodní slovní ochranná známka TOFIX pro výrobky ze tříd 3 a 4

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Námitkám se vyhovuje pro všechny napadené výrobky
   Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 40/94 v tom, že existuje vzhledová a pojmová nepodobnost mezi kolidujícími známkami a velmi podstatný rozdíl mezi výrobky, na které se tyto dvě ochranné známky vztahují.


title: Věc T-505/14: Usnesení Tribunálu ze dne 23. února 2015 – Seven for all mankind v. OHIM – Seven (SEVEN FOR ALL MANKIND) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství SEVEN FOR ALL MANKIND — Starší obrazová ochranná známka Společenství a starší mezinárodní obrazová ochranná známka Seven — Relativní důvod pro zamítnutí — Článek 8 odstavec 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 — Zjevně neopodstatněná žaloba“

text:
               20.4.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 127/26

         Usnesení Tribunálu ze dne 23. února 2015 – Seven for all mankind v. OHIM – Seven (SEVEN FOR ALL MANKIND)
   (Věc T-505/14) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství SEVEN FOR ALL MANKIND - Starší obrazová ochranná známka Společenství a starší mezinárodní obrazová ochranná známka Seven - Relativní důvod pro zamítnutí - Článek 8 odstavec 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Zjevně neopodstatněná žaloba“)
   (2015/C 127/36)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Seven for all mankind LLC (Vernon, Kalifornie, Spojené státy) (zástupce: A. Gautier-Sauvagnac, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: J. Crespo Carrillo, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Seven SpA (Leinì, Itálie) (zástupce: L. Trevisan, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 9. dubna 2015 (věc R 1277/2013-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Seven SpA a Seven for all mankind LLC.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti Seven for all mankind LLC se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 292, 1.9.2014.


title: Věc T-212/10: Žaloba podaná dne 3. května 2010 — Strålfors Aktiebolag v. OHIM (IDENTIFICATION SOLUTIONS)

text:
               17.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 195/21

         Žaloba podaná dne 3. května 2010 — Strålfors Aktiebolag v. OHIM (IDENTIFICATION SOLUTIONS)
   (Věc T-212/10)
   2010/C 195/35
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Strålfors AB (Malmö, Švédsko) (zástupce: M. Nielsen, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 22. ledna 2010 ve věci R 1112/2009-2;

               —

               schválit přihlášku ochranné známky Společenství č. 8235186 „IDENTIFICATION SOLUTIONS“ pro „etikety a krabice z papíru a kartonu (nesloužící k identifikaci jednotlivců); knihvazačský materiál; lepidla kancelářské a domácí využití; umělecké potřeby; štětce; psací stroje a kancelářské vybavení (s výjimkou nábytku); instruktážní a výukový materiál (s výjimkou přístrojů); plastový obalový materiál (nezařazený do jiných tříd); tiskové typy; tiskařské štočky“ ve třídě 16; a

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „IDENTIFICATION SOLUTIONS“ pro výrobky zařazené do třídy 16 — přihláška ochranné známky Společenství č. 8235186

      Rozhodnutí průzkumového referenta: Částečné zamítnutí přihlášky ochranné známky Společenství

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání a potvrzení napadeného rozhodnutí

      Dovolávané žalobní důvody: Žalobkyně tvrdí, že přihláška ochranné známky Společenství č. 8235186 „IDENTIFICATION SOLUTIONS“ musí být akceptována pro zboží ve třídě 16, protože označení „IDENTIFICATION SOLUTIONS“ má pro uvedené zboží rozlišovací způsobilost, a tudíž splňuje požadavky článku 4 nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-178/06: Žaloba podaná dne  5. dubna 2006  – Komise Evropských společenství v. Republika Estonsko

text:
               17.6.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 143/26

         Žaloba podaná dne 5. dubna 2006 – Komise Evropských společenství v. Republika Estonsko
   (Věc C-178/06)
   (2006/C 143/48)
   Jednací jazyk: estonština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: K. Simonsson, E. Randvere)

      Žalovaná: Republika Estonsko
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Republika Estonsko tím, že nesdělila všechna ustanovení nezbytná pro provedení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/39/ES ze dne 10. června 2002 (kterou se mění směrnice 97/67/ES s ohledem na další otevření hospodářské soutěže poštovních služeb Společenství) (1) do vnitrostátního práva nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice;

               —

               uložit Republice Estonsko náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta pro provedení směrnice do vnitrostátního práva uplynula dne 31. prosince 2002.

      (1)  Úř. věst. L 176, s. 21; Zvl. vyd. 06/04, s. 316.


title: Věc C-108/11: Žaloba podaná dne 2. března 2011 — Evropská komise v. Irsko

text:
               14.5.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 145/13

         Žaloba podaná dne 2. března 2011 — Evropská komise v. Irsko
   (Věc C-108/11)
   2011/C 145/19
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: R. Lyal, C. Soulay, zmocněnci)

      Žalovaný: Irsko

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Irsko tím, že používá sazbu DPH ve výši 4,8 % na dodávky chrtů a koní, kteří obvykle nejsou určeni k přípravě potravin, a pronájem koní a některé inseminační služby, nesplnilo povinnosti, které pro ně vyplývají z článků 96, 98 (ve spojení s přílohou III) a 110 směrnice Rady 2006/112/ES (1) ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty,

               —

               uložit Irsku náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Podle článku 96 směrnice o DPH se běžná sazba DPH stanovená každým členským státem, podléhající minimální sazbě 15 %, použije na všechny dodávky zboží a poskytování služeb. Sazba odlišná od běžné sazby může být uplatněna jen tehdy, je-li povolena jinými ustanoveními směrnice.
   Článek 98 stanoví, že členské státy mohou uplatnit buď jednu nebo dvě snížené sazby na dodávky zboží a poskytování služeb patřících do kategorií uvedených v příloze III směrnice. Dotčené dodávky nejsou v uvedené příloze obsaženy.
   Směrnice o DPH rovněž obsahuje přechodná ustanovení umožňující členským státům pokračovat v používání sazeb, které se odchylují od obecných pravidel týkajících se struktury a výší sazeb uvedených ve směrnici, pakliže příslušná vnitrostátní ustanovení byla platná ke dni 1. ledna 1991.
   Podle článku 113 směrnice o DPH mohou členské státy, které ke dni 1. ledna 1991 používaly snížené sazby nižší než minimum stanovené v článku 99, uplatňovat jednu ze snížených sazeb stanovených v článku 98 na takové zboží a služby. Jelikož je však sazba používaná v Irsku na dotčené zboží a služby nižší než minimum stanovené v článku 99 směrnice o DPH, je článek 113 irelevantní.
   Článek 110 směrnice se použije rovněž na sazby nižší než minimum stanovené v článku 99. Upravuje přechodný režim pro některá vnitrostátní opatření přijatá v jasně vymezeném společenském zájmu (totiž omezení daňového zatížení spotřeby zboží a služeb odpovídající základním sociálním potřebám) a ve prospěch konečných spotřebitelů. Komise tvrdí, že dodávka koní a chrtů (pro jiné použití, než je příprava potravin), pronájem koní a inseminační služby nemohou být považovány za nezbytné k pokrytí základních sociálních potřeb. Komise rovněž uvádí, že vzhledem k tomu, že většina koní a chrtů je určena k dostihům nebo k plemennému chovu, nemůže být opatření považováno za opatření ve prospěch konečného spotřebitele.

      (1)  Úř. věst. L 347, s. 1


title: Věc T-255/14: Usnesení Tribunálu ze dne 10. června 2015 – Aalto korkeakoulusäätiö v. OHIM (APPCAMPUS)

text:
               21.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 311/61

         Usnesení Tribunálu ze dne 10. června 2015 – Aalto korkeakoulusäätiö v. OHIM (APPCAMPUS)
   (Věc T-255/14) (1)

   (2015/C 311/69)
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda devátého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 235, 21. 7. 2014.


title: Věc T-723/15: Žaloba podaná dne 4. prosince 2015 – Genossenschaftsverband Bayern v. Komise

text:
               15.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 59/40

         Žaloba podaná dne 4. prosince 2015 – Genossenschaftsverband Bayern v. Komise
   (Věc T-723/15)
   (2016/C 059/46)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Genossenschaftsverband Bayern e. V. (Mnichov, Německo) (zástupci: C. Bittner a N. Thies, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené usnesení v rozsahu, v němž

                           —

                           v článku 1 konstatuje, že státní podpora v souvislosti s kontrolami jakosti mléka prováděnými v Bavorsku v dotčených mlékárenských podnicích byla poskytnuta v rozporu s čl. 108 odst. 3 SFEU a že je v období od 1. ledna 2007 neslučitelná s vnitřním trhem;

                           —

                           v článcích 2 až 4 nařizuje příjemcům vrácení této podpory a úroků;

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení žalobce.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Touto žalobou se žalobce domáhá částečného zrušení rozhodnutí Komise C(2015) 6295 final ze dne 18. září 2015 o státní podpoře poskytnuté Německem na kontroly jakosti mléka podle zákona o mléku a tucích SA.35484 (2013/C) (ex SA.35484 [2012/NN]).

               —

               Na podporu žaloby uplatňuje žalobce šest žalobních důvodů, které jsou v podstatě totožné s důvody uplatňovanými ve věci T-722/15, Interessengemeinschaft privater Milchverarbeiter Bayerns v. Komise, nebo jsou těmto důvodům podobné


title: Věc T-452/17: Žaloba podaná dne 20. července 2017 – TL v. EIOÚ

text:
               16.10.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 347/28

         Žaloba podaná dne 20. července 2017 – TL v. EIOÚ
   (Věc T-452/17)
   (2017/C 347/37)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: TL (zástupci: T. Léonard a M. Cock, advokáti)

      Žalovaný: Evropský inspektor ochrany údajů

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               určil, že jelikož byla rozhodnutím Evropského inspektora ochrany údajů (EIOÚ) ze dne 16. května 2017 o zamítnutí žádosti o anonymizaci rozsudku [důvěrné] (1) a webových stránek obsahujících osobní údaje zamítnuta stížnost z důvodu, že se v jejím případě jedná o návrh na přezkum, a nebyly jím zodpovězeny argumenty stěžovatele, toto rozhodnutí porušuje:

                           —

                           čl. 46 písm. a) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 ze dne 18. prosince 2000 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů orgány a institucemi Společenství a o volném pohybu těchto údajů (Úř. věst. 2001, L 8, s. 1; Zvl. vyd. 13/26, s. 102) a dále článek 33 a čl. 34 odst. 1 rozhodnutí Evropského inspektora ochrany údajů 2013/504/EU ze dne 17. prosince 2012 o přijetí jednacího řádu (Úř. věst. 2013, L 273, s. 41), přijaté na základě uvedeného čl. 46 písm. a), který svěřuje EIOÚ úkol posoudit stížnosti a v přiměřené době sdělit subjektu údajů výsledky;

                           —

                           článek 41 Listiny základních práv Evropské unie, který orgánům a institucím Unie ukládá obecnou povinnost uvádět odůvodnění;

               —

               určil, že napadené rozhodnutí tím, že vychází z úvahy, že EIOÚ nemá pravomoc rozhodnout o žalobcově stížnosti, porušuje čl. 46 písm. c) nařízení (ES) č. 45/2001 ve spojení s čl. 8 odst. 3 Listiny základních práv Evropské unie;

         a v důsledku toho:

               —

               prohlásil, že napadené rozhodnutí je od počátku neplatné;

               —

               uložil EIOÚ náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce dva žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vychází z toho, že EIOÚ neodpověděl na stížnost, která mu byla podána žalobcem. Vzhledem k tomu, že napadeným rozhodnutím byla zamítnuta stížnost z důvodu, že se v jejím případě jedná o návrh na přezkum, a nebyly jím zodpovězeny argumenty uplatněné žalobcem na podporu jeho žádosti o anonymizaci, porušuje napadené rozhodnutí čl. 46 písm. a) nařízení (ES) č. 45/2001, který svěřuje EIOÚ úkol posoudit stížnosti a v přiměřené době sdělit subjektu údajů, a dále článek 33 a čl. 34 odst. 1 rozhodnutí Evropského inspektora ochrany údajů 2013/504/EU ze dne 17. prosince 2012 o přijetí jednacího řádu, které byly přijaty na základě shora uvedeného čl. 46 písm. a) a podle kterých EIOÚ vyřizuje stížnosti a informuje stěžovatele o výsledku stížnosti a op přijatých opatřeních. Podle žalobce EIOÚ stížnost nevyřídil, neboť ji mylně kvalifikoval jako návrh na přezkum. Napadené rozhodnutí podle něj rovněž porušuje článek 41 Listiny základních práv Evropské unie, který orgánům a institucím Unie ukládá obecnou povinnost uvádět odůvodnění.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z porušení čl. 46 písm. c) nařízení (ES) č. 45/2001 ve spojení s čl. 8 odst. 3 Listiny základních práv Evropské unie, jež má spočívat v tom, že měl EIOÚ mylně za to, že nemá pravomoc k rozhodnutí o žalobcově stížnosti.

      (1)  Skryté důvěrné informace.


title: Věc T-582/10: Usnesení Tribunálu ze dne 18. února 2015 – Acron a Dorogobuzh v. Rada

text:
               20.4.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 127/39

         Usnesení Tribunálu ze dne 18. února 2015 – Acron a Dorogobuzh v. Rada
   (Věc T-582/10) (1)

   (2015/C 127/52)
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda třetího senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 55, 19.2.2011.


title: Věc C-685/15: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 14. června 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landesverwaltungsgericht Oberösterreich – Rakousko) – Online Games Handels GmbH a další v. Landespolizeidirektion Oberösterreich „Řízení o předběžné otázce — Článek 49 SFEU — Svoboda usazování — Článek 56 SFEU — Volný pohyb služeb — Hazardní hry — Omezující právní úprava členského státu — Správní sankce trestněprávní povahy — Naléhavé důvody obecného zájmu — Přiměřenost — Listina základních práv Evropské unie — Článek 47 — Právo na účinnou soudní ochranu — Vnitrostátní právní úprava, jež soudu ukládá zkoumat skutkové okolnosti, s nimiž se seznámí v rámci stíhání správních přestupků trestněprávní povahy, z moci úřední — Slučitelnost“

text:
               21.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 277/10

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 14. června 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landesverwaltungsgericht Oberösterreich – Rakousko) – Online Games Handels GmbH a další v. Landespolizeidirektion Oberösterreich
   (Věc C-685/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Článek 49 SFEU - Svoboda usazování - Článek 56 SFEU - Volný pohyb služeb - Hazardní hry - Omezující právní úprava členského státu - Správní sankce trestněprávní povahy - Naléhavé důvody obecného zájmu - Přiměřenost - Listina základních práv Evropské unie - Článek 47 - Právo na účinnou soudní ochranu - Vnitrostátní právní úprava, jež soudu ukládá zkoumat skutkové okolnosti, s nimiž se seznámí v rámci stíhání správních přestupků trestněprávní povahy, z moci úřední - Slučitelnost“)
   (2017/C 277/12)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Landesverwaltungsgericht Oberösterreich

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Online Games Handels GmbH, Frank Breuer, Nicole Enter a Astrid Walden

      Žalované: Landespolizeidirektion Oberösterreich

      Výrok

   Články 49 a 56 SFEU, tak jak byly vyloženy zejména v rozsudku ze dne 30. dubna 2014, Pfleger a další (C-390/12, EU:C:2014:281), musí být ve světle článku 47 Listiny základních práv Evropské unie vykládány tak, že nebrání vnitrostátní procesní úpravě, podle níž je v rámci soudních řízení správních trestněprávní povahy soud, který má rozhodovat o slučitelnosti právní úpravy omezující výkon jedné ze základních svobod Evropské unie, jakou jsou svoboda usazování nebo volný pohyb služeb uvnitř Evropské unie, povinen z moci úřední šetřit skutkové okolnosti věci, která mu byla předložena v rámci přezkumu existence přestupků, pokud nemá takový režim za důsledek, že uvedený soud je povinen zastoupit příslušné orgány dotčeného členského státu, kterým přísluší předložit důkazy nezbytné k tomu, aby uvedený soud mohl ověřit, zda je dané omezení odůvodněné.

      (1)  Úř. věst. C 118, 4.4.2016.


title: Věc T-339/16: Žaloba podaná dne 26. června 2016 – Ville de Paris v. Komise

text:
               29.8.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 314/27

         Žaloba podaná dne 26. června 2016 – Ville de Paris v. Komise
   (Věc T-339/16)
   (2016/C 314/38)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Ville de Paris (Paříž, Francie) (zástupce J. Assous, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil nařízení Komise (EU) č. 2016/646 ze dne 20. dubna 2016, kterým se mění nařízení (ES) č. 692/2008 z hlediska emisí z lehkých osobních vozidel a z užitkových vozidel (Euro 6);

               —

               uložil Evropské komisi povinnost zaplatit symbolickou částku jedno euro jako náhradu škody způsobenou Ville de Paris přijetím uvedeného nařízení;

               —

               uložil Evropské komisi náhradu veškerých nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z neplatnosti nařízení Komise (EU) č. 2016/646 ze dne 20. dubna 2016, kterým se mění nařízení (ES) č. 692/2008 z hlediska emisí z lehkých osobních vozidel a z užitkových vozidel (Euro 6) (Úř. věst. 2016, L 109, s. 1; dále jen „napadené nařízení“) z důvodu nedostatku příslušnosti vzhledem k nevhodnému použití regulativního postupu s kontrolou Evropskou komisí. Komise nebyla věcně příslušná a při přijetí napadené nařízení porušila podstatné formální náležitosti.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z neplatnosti napadeného nařízení z důvodu porušení norem primárního práva, sekundárního práva v oblasti životního prostředí, jakož i subsidiárních norem práva Evropské unie z důvodu nedodržení obecných zásad evropského práva životního prostředí, jakož i zásad právní jistoty a ochrany legitimního očekávání.

         Co se týče části žaloby týkající se náhrady škody, žalobkyně tvrdí, že jsou splněny podmínky vzniku mimosmluvní odpovědnosti Unie, jelikož zaprvé napadené nařízení obsahuje procesní i hmotněprávní nedostatky, zadruhé napadené nařízení způsobilo žalobkyni skutečnou a jistou škodu a zatřetí existuje nesporná přímá příčinná souvislost mezi jednáním Komise a tvrzenou škodou.


title: Věc T-244/08: Žaloba podaná dne 23. června 2008 – Konsum Nord v. Komise

text:
               30.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 223/51

         Žaloba podaná dne 23. června 2008 – Konsum Nord v. Komise
   (Věc T-244/08)
   (2008/C 223/89)
   Jednací jazyk: švédština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Konsum Nord ekonomisk förening (Umeå, Švédsko) (zástupce: U. Öberg, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobkyně

               —

               Zrušit v celém rozsahu rozhodnutí Komise K(2008) 311 konečné ze dne 30. ledna 2008 o státní podpoře poskytnuté Švédskem ve prospěch Konsum Jämtland ekonomisk förening;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Rozhodnutím ze dne 30. ledna 2008 o státní podpoře č. C 35/2006 (ex NN 37/2006) udělené Švédskem ve prospěch Konsum Jämtland, u něhož došlo v roce 2006 k fúzi s žalobkyní, Komise konstatovala, že prodej částí nezastavěného pozemku obcí Åre za 2 miliony SEK místo 6,6 milionů SEK, které byly nabídnuty konkurentem Konsum Jämtland, společností Lidl, představuje státní podporu, která je v rozporu s článkem 87 ES.
   Žalobkyně na podporu své žaloby uvádí, že se Komise dopustila řady nesprávných posouzení při právní kvalifikaci sporného prodeje jakožto státní podpory, jelikož:

               —

               Komise nesprávně konstatovala, že prodej nebyl uskutečněn za tržní cenu a představuje tak pro Konsum Jämtland hospodářské zvýhodnění;

               —

               Komise nezohlednila skutečnost, že prodej byl součástí řady pozemkových transakcí uzavřených mezi různými účastníky, jejichž cílem bylo provedení podrobných plánů pro obec Åre;

               —

               Komise nesprávně usoudila, že nabídka učiněná soutěžitelem, společností Lidl, nebyla doprovázena řadou podmínek a že byla závazná a důvěryhodná; a

               —

               Komise nesprávně uplatnila zásadu soukromého investora v tržním hospodářství.

         Dále žalobkyně tvrdí, že se Komise nedržela svých vlastních pokynů ve sdělení o prvcích státní podpory při prodejích pozemků a staveb orgány veřejné moci (1) a nesplnila svou povinnost šetření, jelikož se nezabývala všemi skutkovými okolnostmi.
   Konečně žalobkyně tvrdí, že tato údajná státní podpora nenarušuje hospodářskou soutěž ani neovlivňuje obchod mezi členskými státy.

      (1)  Úř. věst. 1997, C 209, s. 3.


title: Věc C-384/05: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozsudkem Hoge Raad der Nederlanden ze dne  14. října 2005  ve věci Johan Piek proti Nizozemskému státu (Ministerie van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit)

text:
               24.12.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 330/10

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozsudkem Hoge Raad der Nederlanden ze dne 14. října 2005 ve věci Johan Piek proti Nizozemskému státu (Ministerie van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit)
   (Věc C-384/05)
   (2005/C 330/19)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla rozsudkem Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) ze dne 14. října 2005 ve věci Johan Piek proti Nizozemskému státu (Ministerie van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit), který došel kanceláři Soudního dvora dne 24. října 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Hoge Raad der Nederlanden žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               1)

               Brání čl. 3 bod 1 nařízení Rady (EHS) č. 857/84 ze dne 31. března 1984 (1) vnitrostátní právní úpravě vydané k provedení tohoto ustanovení, která je koncipována tak, že producenti, kteří přijali investiční závazky nezávisle na tom, zda se tak stalo v rámci plánu rozvoje, mohou obdržet zvláštní referenční množství pouze tehdy, pokud přijali tyto investiční závazky po 1. září 1981 ale před 1. březnem 1984?

               2)

               Pokud by nebylo možno na první otázku obecně odpovědět: Na základě kterých měřítek musí být posouzeno, do jaké míry je časové omezení uvedené v první otázce slučitelné s nařízením č. 857/84?

      (1)  Nařízení Rady (EHS) č. 857/84 ze dne 31. března 1984, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro dávku uvedenou v článku 5c nařízení (EHS) č. 804/68 v odvětví mléka a mléčných výrobků (Úř. věst. L 90, s. 13).


title: Věc F-73/15: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 18. listopadu 2015 – FH v. Evropský parlament „Veřejná služba — Úředníci — Žádost o vyplácení denního příspěvku — Implicitní zamítavé rozhodnutí následované výslovným zamítavým rozhodnutím — Nepodání stížnosti proti implicitnímu zamítavému rozhodnutí — Potvrzující charakter výslovného zamítavého rozhodnutí — Prekluze — Zjevná nepřípustnosti“

text:
               11.1.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 7/36

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 18. listopadu 2015 – FH v. Evropský parlament
   (Věc F-73/15) (1)

   („Veřejná služba - Úředníci - Žádost o vyplácení denního příspěvku - Implicitní zamítavé rozhodnutí následované výslovným zamítavým rozhodnutím - Nepodání stížnosti proti implicitnímu zamítavému rozhodnutí - Potvrzující charakter výslovného zamítavého rozhodnutí - Prekluze - Zjevná nepřípustnosti“)
   (2016/C 007/48)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: FH (zástupce: M. Casado García-Hirschfeld, advokát)

      Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: O. Caisou-Rousseau a N. Chemaï, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí o nepřiznání denního příspěvku žalobci po jeho přeřazení z Komise, kde byl přidělen k delegaci EU v Jemenu, do Evropského parlamentu v Bruselu.

      Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se odmítá jako zjevně nepřípustná.

               2)

               Evropský parlament ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení, které vynaložil FH.

      (1)  Úř. věst. C 245, 27.7.2015, s. 50.


title: Věc T-374/08: Žaloba podaná dne 10. září 2008 – Aldi Einkauf v. OHIM – Illinois Tools Works (TOP CRAFT)

text:
               6.12.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 313/35

         Žaloba podaná dne 10. září 2008 – Aldi Einkauf v. OHIM – Illinois Tools Works (TOP CRAFT)
   (Věc T-374/08)
   (2008/C 313/63)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Aldi Einkauf GmbH & Co. OHG (Essen, Německo) (zástupci: N. Lützenrath, U. Rademacher, L. Kolks a C. Fürsen, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Illinois Tools Works, Inc. (Glenview, Spojené státy)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 25. června 2008 ve věci R 952/2007-2,

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka „TOP CRAFT“ pro výrobky zařazené do tříd 1 a 3 (přihláška č. 3 444 767)

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Illinois Tools Works, Inc.

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Národní obrazové ochranné známky „krafft“ pro výrobky zařazené do tříd 1 a 3

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Částečné vyhovění námitkám

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zrušení rozhodnutí námitkového oddělení v rozsahu, v němž bylo vyhověno námitce pro výrobky „chemické přípravky pro zemědělství, zahradnictví a lesnictví“; zařazené do třídy 1.

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) a čl. 43 odst. 2 a 3 nařízení Rady č. 40/94, jakož i pravidla 22 odst. 3 nařízení Komise č. 2868/95, jelikož:

               —

               podklady předložené osobou, která podala námitky, neumožňují prokázat používání ochranných známek, na nichž jsou založeny námitky,

               —

               kolidující ochranné známky vykazují zřetelné grafické rozdíly,

               —

               slovní prvek „TOP“ není popisný ani nemá nízkou rozlišovací způsobilost,

               —

               i za předpokladu, že by šlo o identické nebo podobné výrobky, může být nebezpečí záměny vyloučeno z důvodu zřetelných grafických rozdílů a doplňujícího slovního prvku „TOP“ v přihlašované ochranné známce.


title: Věc F-11/16: Žaloba podaná dne 19. února 2016 – ZZ v. Komise

text:
               25.4.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 145/41

         Žaloba podaná dne 19. února 2016 – ZZ v. Komise
   (Věc F-11/16)
   (2016/C 145/50)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: ZZ (zástupce: N. Lhoest, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí Komise, kterým bylo odmítnuto přezkoumat platovou třídu, do které byla žalobkyně zařazena při přeložení k Evropskému parlamentu, a obnovit její služební postup, jakož i uložení povinnosti Komisi vyplatit rozdíl mezi mzdou vyplacenou žalobkyni a mzdou, která by jí měla být vyplacena v návaznosti na obnovení jejího služebního postupu, navýšený o úroky z prodlení.

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Zrušit rozhodnutí Evropské komise ze dne 17. dubna 2015, kterým bylo odmítnuto přezkoumat platovou třídu, do které byla žalobkyně zařazena při přeložení, a obnovit její služební postup v Evropské komisi v období od 16. června 2001 do 31. prosince 2010 i přes povýšení z platové třídy C4 (nyní AST 3) do platové třídy C3 (nyní AST 4), které jí přiznal Evropský parlament dne 7. srpna 2009 se zpětným účinkem od 1. ledna 2000;

               —

               zrušit rozhodnutí Evropské komise ze dne 9. listopadu 2015, kterým byla zamítnuta stížnost žalobkyně podaná dne 17. července 2015;

               —

               uložit Evropské komisi, aby žalobkyni vyplatila rozdíl mezi mzdou, která jí byla vyplacena, a mzdou, která by jí měla být vyplacena v návaznosti na obnovení jejího služebního postupu v platové třídě a platovém stupni, navýšený o úroky z prodlení;

               —

               uložit Evropské komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-304/05: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 12. září 2007 – Cain Cellars v. OHIM (Vyobrazení pětiúhelníku) ( Ochranná známka Společenství — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství tvořené vyobrazením pětiúhelníku — Absolutní důvod pro zamítnutí — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Jednoduchost označení )

text:
               20.10.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 247/31

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 12. září 2007 – Cain Cellars v. OHIM (Vyobrazení pětiúhelníku)
   (Věc T-304/05) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství tvořené vyobrazením pětiúhelníku - Absolutní důvod pro zamítnutí - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Jednoduchost označení“)
   (2007/C 247/50)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Cain Cellars, Inc. (St. Helena, Kalifornie, Spojené státy americké) (zástupci: J. Albrecht a W.-W. Wodrich, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: J. Weberndörfer a G. Schneider, zmocněnci)
   Předmět věci
   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 23. května 2005 (věc R 975/2004-1) týkajícímu se zápisu vyobrazení pětiúhelníku jako ochranné známky Společenství.
   Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Cain Cellars, Inc. se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 257, 15.10.2005.


title: Věc C-465/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Krajową Izba Odwoławczą (Polská republika) dne 9. září 2011 — Praxis Sp. z o.o., ABC Direct Contact Sp. z o.o. v. Poczta Polska SA

text:
               14.1.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 13/2

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Krajową Izba Odwoławczą (Polská republika) dne 9. září 2011 — Praxis Sp. z o.o., ABC Direct Contact Sp. z o.o. v. Poczta Polska SA
   (Věc C-465/11)
   2012/C 13/05
   Jednací jazyk: polština

      Předkládající soud

   Krajowa Izba Odwoławcza

      Účastnice původního řízení

      Odvolatelky: Praxis Sp. z o.o., ABC Direct Contact Sp. z o.o.

      Odpůrkyně: Poczta Polska SA

      Předběžné otázky

               1)

               Musí být čl. 45 odst. 2 písm. d) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby (1), který zní: „Z účasti na zakázce může být vyloučen každý hospodářský subjekt, … který se dopustil vážného profesního pochybení, které mohou veřejní zadavatelé prokázat jakýmikoli prostředky“, ve spojení s čl. 53 odst. 3 a čl. 54. odst. 4 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/17/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a poštovních služeb (2) vykládán v tom smyslu, že za takové vážné profesní pochybení lze považovat situaci, kdy příslušný zadavatel zrušil nebo vypověděl smlouvu o zadání zakázky uzavřenou s příslušným hospodářským subjektem z důvodu okolností přičitatelných tomuto hospodářského subjektu anebo od dané smlouvy o zadání zakázky odstoupil a ke zrušení či vypovězení smlouvy nebo k odstoupení od dané smlouvy došlo v časovém rámci tří let před zahájením zadávacího řízení a hodnota neprovedené zakázky činí alespoň 5 % smluvní hodnoty zakázky?

               2)

               V případě záporné odpovědi na první otázku: Pokud je členský stát oprávněn stanovit jako důvody pro vyloučení hospodářských subjektů z účasti na veřejné zakázce jiné důvody než ty, které jsou uvedeny v článku 45 směrnice 2004/18/ES, které členský stát pokládá za odůvodněné za účelem ochrany veřejného zájmu vzhledem k oprávněným zájmům zadavatele a k zachování spravedlivé hospodářské soutěže mezi hospodářskými subjekty, je slučitelné s touto směrnicí a se Smlouvou o fungování Evropské unie vylučovat z účasti na zakázce hospodářské subjekty, vůči nimž příslušný zadavatel ukončil nebo vypověděl smlouvu o zadání veřejné zakázky z důvodu okolností přičitatelných tomuto hospodářského subjektu, anebo od dané smlouvy o zadání zakázky odstoupil, pokud ke zrušení či vypovězení smlouvy nebo k odstoupení od dané smlouvy došlo v časovém rámci tří let před zahájením zadávacího řízení a hodnota neprovedené zakázky činí alespoň 5 % smluvní hodnoty zakázky?

      (1)  Úř. věst. L 134, s. 114; Zvl. vyd. 06/07, s. 132.

      (2)  Úř. věst. L 134, s. 1; Zvl. vyd. 06/07, s. 19.


title: Věc T-335/04: Žaloba podaná dne 11. srpna 2004 Viz Stal and Duferco Commerciale SpA proti Radě Evropské unie

text:
               6.11.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 273/34

         Žaloba podaná dne 11. srpna 2004 Viz Stal and Duferco Commerciale SpA proti Radě Evropské unie
   (Věc T-335/04)
   (2004/C 273/66)
   Jednací jazyk: angličtina
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 11. srpna 2004 žaloba podaná proti Radě Evropské unie Viz Stal, se sídlem v Jekatěrinburgu (Rusko) a Duferco Commerciale ScA, se sídlem v Janově (Itálie), zastoupenými R. Luffem a J. - F. Bellisem, advokáty.
   Žalobkyně navrhují, aby Soud:

               1.

               zrušil nařízení Rady (ES) č. 990/2004 ze dne 17. května 2004, kterým se mění nařízení (ES) č. 151/2003 o uložení konečného antidumpingového cla z dovozů některých izotropních elektroplechů pocházejících z Ruska v rozsahu, ve kterém toto nařízení ukládá konečné antidumpingové clo na dovoz dotčených výrobků vyráběných společností Viz Stal a do Evropské unie dovážených společností Duferco;

               2.

               uložil, aby změněná sazba cla použitelná na Viz Stal v napadeném nařízení zůstala dočasně v platnosti do doby, než příslušné orgány přijmou opatření nezbytná pro podrobení se tomuto rozsudku;

               3.

               uložil Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Napadené nařízení (1) bylo přijaté na základě prozatímního přezkumu zahájeného na základě žádosti podané žalobkyní, Viz Stal, a další žádosti podané dalším ruským výrobcem tohoto výrobku. Žádost byla založena na skutečnosti, že oba výrobci splnili podmínky pro udělení statusu tržního hospodářství a že se jejich dumpingová rozpětí snížila.
   V rámci prozatímního přezkumu, který byl omezen na určení dumpingového rozpětí, byla žalobkyni stanovena běžná hodnota a vývozní cena a na základě toho bylo žalobkyni, Viz Stal, stanoveno antidumpingové rozpětí. Podle žalobkyně byly běžná hodnota a vývozní ceny stanoveny protiprávně.
   Žalobkyně na podporu své žaloby uplatňují, že odmítnutím cen placených společností Viz Stal dodavatelům Komise porušila čl. 2 odst. 3 a 5 základního nařízení (2). Podle žalobkyň došla Komise chybně k závěru, že Viz Stal a její dodavatel, Magnitogorsk, byly spolupracujícími společnostmi a že účtované ceny byly nespolehlivé. V tomto ohledu žalobkyně též uplatňují porušení jejich práva na obhajobu, zajištěné čl. 18 odst. 4 základního nařízení a čl. 6 odst. 2 antidumpingové dohody Světové obchodní organizace.
   Žalobkyně dále uplatňují, že Komise porušila čl. 2 odst. 5 a 6 základního nařízení tím, že uplatněním úrokové sazby na bezúročný úvěr poskytnutý holdingovou společností Vetrade navýšila finanční náklady vzniklé společnosti Viz Stal, které jsou odraženy v účetních dokladech. Ve vztahu k těmto úvěrům nevznikly Viz Stal podle žalobkyň žádné náklady, což nelze porovnávat s úvěry poskytnutými nezávislými třetími osobami. Žalobkyně též tvrdí, že Komisí použitá úroková sazba byla svévolná.
   Konečně žalobkyně tvrdí, že se Komise dopustila omylu tím, že dvakrát odpočetla úvěrové náklady od vývozní ceny. Žalobkyně uplatňují, že Komise jednak na základě čl. 2 odst. 9 základního nařízení odpočetla úvěrové náklady jako součást prodejních, správních a režijních nákladů. Kromě toho Komise na základě čl. 2 odst. 10 základního nařízení také učinila úpravy vývozní ceny pro úvěrové náklady, týkající se platebních podmínek poskytovaných společností Duferco prvnímu nezávislému kupci.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 990/2004 ze dne 17. května 2004, kterým se mění nařízení (ES) č. 151/2003 o uložení konečného antidumpingového cla z dovozů některých izotropních elektroplechů pocházejících z Ruska (Úř. věst. L 182, s. 5).

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (Úř. věst. 1996 L 56, s. 1).


title: Věc T-432/08: Žaloba podaná dne 1. října 2008 – AKM v. Komise

text:
               20.12.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 327/33

         Žaloba podaná dne 1. října 2008 – AKM v. Komise
   (Věc T-432/08)
   (2008/C 327/60)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Staatlich genehmigte Gesellschaft der Autoren, Komponisten und Musikverleger reg. Gen. mbH (AKM) (Vídeň, Rakousko) (zástupci: H. Wollmann a F. Urlesberger, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit podle čl. 231 odst. 1 ES rozhodnutí Komise v rozsahu, ve kterém se týká AKM;

               —

               uložit žalované podle čl. 87 odst. 2 jednacího řádu náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žaloba se týká rozhodnutí Komise K(2008) 3435 konečné ze dne 16. července 2008 ve věci COMP/C2/38.698-CISAC, ve kterém Komise prohlásila jednání ve vzájemné shodě v souvislosti se vzájemným poskytováním autorských práv k hudebním dílům mezi organizacemi pro kolektivní správu autorských práv, které patří do International Confederation of Societies of Authors and Composers (Mezinárodní konfederace společností autorů a skladatelů – „CISAC“) za neslučitelná s článkem 81 ES a s článkem 53 Dohody o EHP.
   Žalobkyně požaduje zrušení rozhodnutí v rozsahu, ve kterém v něm Komise konstatovala, že AKM prostřednictvím použití omezení členství ve svých vzájemných dohodách, které je obsaženo v čl. 11 odst. 2 vzorové smlouvy CISAC, resp. prostřednictvím použití de facto omezení členství, jakož i koordinací územních omezení licencí, porušila článek 81 Smlouvy o ES a článek 53 Dohody o EHP a uložila AKM tato protiprávní jednání ukončit.
   Žalobkyně zakládá svoji žalobu na následujících žalobních důvodech:
   Žalobkyně nejprve uplatňuje, že Komise v souvislosti s použitím omezení členství skrze AKM nesprávně zjistila skutkový stav. Komise nepředložila žádné důkazy, které by potvrzovaly skutečné použití takového omezení skrze AKM. Právě naopak, doklady o tom, že AKM sleduje „politiku otevřeného členství“ ponechala Komise bez povšimnutí. Komise krom toho přehlédla, že od dříve platných členských doložek ve vzájemných smlouvách AKM bylo přinejmenším konkludentně odstoupeno a dále již nejsou obsaženy ve vzájemných dohodách uzavřených AKM.
   Článek 3 rozhodnutí Komise, ve kterém Komise AKM vytýká, že „prostřednictvím koordinace územních ohraničení, pomocí nichž je rozsah působnosti licence omezen na příslušné tuzemské území organizace pro kolektivní správu autorských práv, porušila článek 81 ES a článek 53 Dohody o EHP“, je dále v rozporu s odůvodněním rozhodnutí. Ve výroku rozhodnutí chybí zejména omezení na ty formy rozšiřování (satelit, internet, kabel), se kterými se Komise ve svých úvahách zabývá.
   Krom toho nejsou existující územní ohraničení licencí ve vzájemných smlouvách AKM výsledkem jednání ve vzájemné shodě. Komise se pro účely důkazu o existenci vědomého jednání ve vzájemné shodě opírala v zásadě pouze o skutečnost, že vzájemné smlouvy evropských organizací pro kolektivní správu autorských práv se de facto řídí jednotným systémem. Toto obdobné jednání ovšem lze bez dalšího vysvětlit na základě historicky tradovaných tržních struktur a na základě rámcových podmínek pro činnost organizací pro kolektivní správu autorských práv.
   Rozhodnutí Komise krom toho porušuje zásadu určitosti, protože z čl. 4 odst. 2 rozhodnutí jasně nevyplývá, co je míněno výzvou „přezkoumat“ určitá smluvní ustanovení.


title: Věc T-8/07: Žaloba podaná dne 4. ledna 2007 – TORRES v. OHIM – Gala-Salvador Dalí (TG Torre Galatea)

text:
               10.3.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 56/34

         Žaloba podaná dne 4. ledna 2007 – TORRES v. OHIM – Gala-Salvador Dalí (TG Torre Galatea)
   (Věc T-8/07)
   (2007/C 56/65)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Miguel Torres, S.A. (Barcelona, Španělsko) (zástupci: E. Armijo Chávarri, M. A. Baz de San Ceferino a A. Castán Pérez-Gómez, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Fundación Gala-Salvator Dalí
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 24. října 2006 ve věci R 168/2006-2 a výslovně uložit OHIM náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: FUNDACIÓN GALA-SALVADOR DALÍ

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka „TG Torre Galatea“ pro výrobky třídy 33 (přihláška č. 2730513).

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Slovní ochranná známka Společenství „TORRES 10“ pro výrobky třídy 33 (č. 466896), početné další ochranné známky Společenství a národní a mezinárodní ochranné známky.

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitkám a zamítnutí přihlášky ochranné známky.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Vyhovění odvolání, zrušení napadeného rozhodnutí a zamítnutí námitek.

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (1), neboť mezi kolidujícími ochrannými známkami existuje nebezpečí záměny.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 11, s. 1).


title: Věc T-296/14 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 4. září 2014 — Erbslöh v. Komise „Řízení o předběžných opatřeních — Státní podpory — Národní podpora výroby elektrické energie z obnovitelných zdrojů — Rozhodnutí Komise o zahájení formálního vyšetřovacího řízení v oblasti státních podpor — Návrh na odklad vykonatelnosti — Fumus boni juris“

text:
               1.12.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 431/26

         Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 4. září 2014 — Erbslöh v. Komise
   (Věc T-296/14 R)
   („Řízení o předběžných opatřeních - Státní podpory - Národní podpora výroby elektrické energie z obnovitelných zdrojů - Rozhodnutí Komise o zahájení formálního vyšetřovacího řízení v oblasti státních podpor - Návrh na odklad vykonatelnosti - Fumus boni juris“)
   (2014/C 431/45)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Erbslöh AG (Velbert, Německo) (zástupci: T. Volz a B. Wißmann, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: T. Maxian Rusche a R. Sauer, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na odložení právních účinků rozhodnutí, kterým Komise zahájila formální vyšetřovací řízení v oblasti státních podpor ohledně německého zákona o obnovitelných zdrojích energií.

      Výrok

               1)

               Návrh na předběžné opatření se zamítá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc T-552/15: Žaloba podaná dne 25. září 2015 – Bank Refah Kargaran v. Rada

text:
               30.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 398/59

         Žaloba podaná dne 25. září 2015 – Bank Refah Kargaran v. Rada
   (Věc T-552/15)
   (2015/C 398/74)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Bank Refah Kargaran (Teherán, Írán) (zástupce: J.-M. Thouvenin, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál rozhodl:

               —

               že Rada Evropské unie tím, že přijala a ponechala v platnosti omezující opatření, které přijala vůči BRK a které bylo zrušeno rozsudkem Tribunálu ze dne 6. září 2013 (věc T-24/11), založila mimosmluvní odpovědnost Evropské unie;

               —

               že Evropská unie je tudíž povinna nahradit újmu, která v důsledku toho vznikla žalobkyni;

               —

               že majetková újma se stanoví na částku 6 8 6 51  318 eur, k níž je třeba přidat zákonné úroky a jakoukoliv další částku, která by byla odůvodněná;

               —

               že nemajetková újma se stanoví na částku 5 2 5 47  415 eur, k níž je třeba přidat zákonné úroky a jakoukoliv další částku, která by byla odůvodněná;

               —

               podpůrně, že všechny částky požadované z titulu nemajetkové újmy nebo jejich část mají být považovány za součást majetkové újmy a mají být takto zaznamenávány; a

               —

               že se Radě ukládá náhrada nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobkyně na podporu žaloby uplatňuje pět žalobních důvodů – dva se týkají vzniku mimosmluvní odpovědnosti Evropské unie a tři se týkají újmy vyplývající z protiprávnosti, které se dopustila Rada Evropské unie.

               —

               Ke vzniku mimosmluvní odpovědnosti Evropské unie

                           1.

                           První žalobní důvod vychází z protiprávnosti jednání vytýkaného Radě (přijala a ponechala v platnosti rozhodnutí o zmrazení finančních prostředků žalobkyně), která byla náležitě konstatována rozsudkem ze dne 6. září 2013, Bank Refah Kargaran v. Rada, T-24/11, Sb. rozh., EU:T:2013:403.

                           2.

                           Druhý žalobní důvod vychází ze skutečnosti, že protiprávnost, které se Rada dopustila, je dostatečně závažným porušením právních pravidel, jejichž předmětem je přiznání práv jednotlivcům.

               —

               K újmě vyplývající z protiprávnosti, které se dopustila Rada Evropské unie

                           3.

                           Třetí žalobní důvod vychází z ukončení činností žalobkyně ve spolupráci s institucemi v Evropské unii, a to v důsledku zmrazení jejích finančních prostředků.

                           4.

                           Čtvrtý žalobní důvod vychází z ušlého zisku, který je důsledkem zablokování úvěrových linek.

                           5.

                           Pátý žalobní důvod vychází z nemajetkové újmy.


title: Věc C-512/14 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 14. listopadu 2014 Úřadem pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 3. září 2014 ve věci T-686/13, Unibail v. OHIM

text:
               27.4.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/24

         Kasační opravný prostředek podaný dne 14. listopadu 2014 Úřadem pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 3. září 2014 ve věci T-686/13, Unibail v. OHIM
   (Věc C-512/14 P)
   (2015/C 138/34)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatel): Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)

      Další účastník řízení: Unibail Management

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

   Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatel) navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil napadený rozsudek,

               —

               rozhodl ve sporu podle čl. 61 prvního pododstavce věty druhé statutu a

               —

               uložil žalobkyni náhradu nákladů řízení vynaložených Úřadem.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Navrhovatel uvádí na podporu svého kasačního opravného prostředku jediný důvod. Má totiž za to, že Tribunál porušil čl. 75 větu první nařízení Rady (ES) č. 207/2009 (1) ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství ve spojení s čl. 7 odst. 1 písm. b) téhož nařízení. Tribunál nesprávně vyložil nejen rozsah pojmu „globální odůvodnění“, ale také svou vlastní judikaturu. Konečně navrhovatel vytýká Tribunálu, že obrátil důkazní břemeno.

      (1)  Úř. věst. L 78, s. 1.


title: Věc C-360/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesverwaltungsgericht (Německo) dne 29. června 2016 – Spolková republika Německo v. Aziz Hasan

text:
               19.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 343/30

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesverwaltungsgericht (Německo) dne 29. června 2016 – Spolková republika Německo v. Aziz Hasan
   (Věc C-360/16)
   (2016/C 343/42)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesverwaltungsgericht

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: Spolková republika Německo

      Odpůrce: Aziz Hasan

      Předběžné otázky

               1)

               V případě, kdy byl státní příslušník třetí země po podání druhé žádosti o azyl v jiném členském státě (zde v Německu) na základě soudního zamítnutí jeho žádosti o pozastavení rozhodnutí o přemístění dle nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 604/2013 ze dne 26. června 2013 (dále jen „nařízení Dublin III“) (1) přemístěn do původně příslušného členského státu pro první podanou žádost o azyl (zde Itálie) a ihned poté se ilegálně vrátil do druhého členského státu (zde Německa):

                           a)

                           Je dle zásad nařízení Dublin III pro soudní přezkum rozhodnutí o přemístění rozhodný stav věci v okamžiku přemístění, protože je provedením přemístění s konečnou platností určena příslušnost, a tak se již pro další vývoj nepoužijí ustanovení o příslušnosti v nařízení Dublin III, nebo se zohledňuje následný vývoj okolností obecně zásadních pro příslušnost – např. uplynutí lhůty k přijetí zpět nebo k (opětovnému) přemístění?

                           b)

                           Jsou po konečném určení příslušnosti na základě rozhodnutí o přemístění možná další přemístění do původně příslušného členského státu a je tento členský stát i nadále povinen tohoto státního příslušníka třetí země přijmout?

               2)

               Pokud není příslušnost s konečnou platností určena přemístěním: Které z níže vyjmenovaných ustanovení se v takovém případě použije na osobu popsanou v čl. 18 odst. 1 písm. b), c) nebo d) nařízení Dublin III v souvislosti se stále běžícím řízením o opravném prostředku proti již vykonanému rozhodnutí o přemístění:

                           a)

                           článek 23 nařízení Dublin III (analogicky) s tím následkem, že nemůže dojít k přechodu příslušnosti podle čl. 23 odst. 2 a 3 nařízení Dublin III při obnoveném pokusu o přijetí zpět po uplynutí lhůty, nebo

                           b)

                           článek 24 nařízení Dublin III (analogicky), nebo

                           c)

                           žádné z ustanovení vyjmenovaných pod písmeny a) a b)?

               3)

               V případě, že na takovou osobu není použitelný článek 23 ani článek 24 nařízení Dublin III (analogicky) (otázka 2 písm. c)): Jsou na základě napadeného rozhodnutí o přemístění do skončení řízení o proti němu podaném opravném prostředku možná další přemístění do původně příslušného členského státu (zde Itálie) a je tento členský stát i nadále povinen k převzetí tohoto státního příslušníka třetí země – nezávisle na podání dalších žádostí o přijetí zpět bez ohledu na lhůty podle čl. 23 odst. 3 nebo čl. 24 odst. 2 nařízení Dublin III a nezávisle na lhůtách k přemístění podle čl. 29 odst. 1 a 2 nařízení Dublin III?

               4)

               V případě, že se na takovou osobu použije článek 23 nařízení Dublin III (analogicky; otázka 2 písm. a)): Je nová žádost o přijetí zpět vázána na novou lhůtu podle čl. 23 odst. 2 nařízení Dublin III (analogicky)? Pokud ano: Počíná tato nová lhůta běžet zjištěním o opětovném přicestování příslušným úřadem, nebo je pro běh lhůty rozhodná jiná událost?

               5)

               V případě, že se na takovou osobu použije článek 24 nařízení Dublin III (analogicky; otázka 2 písm. b)):

                           a)

                           Je obnovená žádost o přijetí zpět vázána na novou lhůtu podle čl. 24 odst. 2 nařízení Dublin III (analogicky)? Pokud ano: Počíná tato lhůta běžet zjištěním o opětovném přicestování příslušným úřadem, nebo je pro počátek běhu lhůty rozhodná jiná událost?

                           b)

                           Když druhý členský stát (zde Německo) nechá lhůtu, kterou je třeba dodržet podle čl. 24 odst. 2 nařízení Dublin III, uběhnout: Zakládá podání nové žádosti o azyl podle čl. 24 odst. 3 nařízení Dublin III přímo příslušnost druhého členského státu (zde Německa), nebo může tento i přes novou žádost o azyl požádat původně příslušný členský stát (zde Itálii) o přijetí zpět bez vázanosti na lhůtu, nebo může cizince bez žádosti o přijetí zpět do tohoto členského státu přemístit?

                           c)

                           Když druhý členský stát (zde Německo) nechá lhůtu, kterou je třeba dodržet podle čl. 24 odst. 2 nařízení Dublin III, uběhnout: Je pak třeba žádost o azyl podanou v druhém členském státě (zde Německu) před přemístěním považovat za nově podanou žádost o azyl podle čl. 24 odst. 3 nařízení Dublin III?

                           d)

                           Když druhý členský stát (zde Německo) nechá lhůtu, kterou je třeba dodržet podle čl. 24 odst. 2 nařízení Dublin III (analogicky), uběhnout a cizinec nepodá novou žádost o azyl a ani není možné žádost o azyl podanou v druhém členském státě (zde Německu) před přemístěním považovat za nově podanou žádost o azyl podle čl. 24 odst. 3 nařízení Dublin III: Může druhý členský stát (zde Německo) opětovně požádat původně příslušný členský stát (zde Itálii) o přijetí zpět bez vázanosti na lhůtu, nebo může cizince bez žádosti o přijetí zpět do tohoto členského státu přemístit?

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 604/2013 ze dne 26. června 2013, kterým se stanoví kritéria a postupy pro určení členského státu příslušného k posuzování žádosti o mezinárodní ochranu podané státním příslušníkem třetí země nebo osobou bez státní příslušnosti v některém z členských států (Úř. věst. L 180, 29.6.2013, s. 31).


title: Věc F-106/14: Žaloba podaná dne 9. října 2014 – ZZ v. Komise

text:
               26.1.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 26/45

         Žaloba podaná dne 9. října 2014 – ZZ v. Komise
   (Věc F-106/14)
   (2015/C 026/59)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupkyně: M. Velardo, advokátka)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí Komise o přiznání žalobci jen 2,5 dne dodatečné dovolené od 1. ledna 2014 z titulu „dovolené ve vlasti“ místo toho, aby mu přiznala „dobu na cestu“ v délce 5 dní, na které měl nárok na základě článku 7 přílohy V Služebního řádu úředníků, ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady č. 1023/2013 ze dne 22. října 2013, kterým se mění služební řád úředníků.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               Zrušit rozhodnutí Komise vyplývající ze strany „Práva“ webové stránky SYSPER a potvrzené rozhodnutím Komise č. R/396/14 ze dne 2. července 2014 o zamítnutí stížnosti týkající se přiznání žalobci jen 2,5 dne dodatečné dovolené od 1. ledna 2014 z titulu „dovolené ve vlasti“ namísto přiznání „doby na cestu“ v délce 5 dní, na které měl předtím nárok na základě čl. 7 prvního pododstavce přílohy V služebního řádu úředníků Evropské unie, ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 1023/2013 ze dne 22. října 2013, kterým se mění služební řád úředníků Evropské unie a pracovní řád ostatních zaměstnanců Evropské unie,

               —

               uložit Evropské komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-638/11: Žaloba podaná dne 12. prosince 2011 — European Dynamics Belgium a další v. Evropská agentura pro léčivé přípravky

text:
               18.2.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 49/29

         Žaloba podaná dne 12. prosince 2011 — European Dynamics Belgium a další v. Evropská agentura pro léčivé přípravky
   (Věc T-638/11)
   2012/C 49/52
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: European Dynamics Belgium SA (Brusel, Belgie), European Dynamics Luxembourg SA (Ettelbrück, Lucembursko), Evropaïki Dinamiki — Proigmena Sistimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atény, Řecko), European Dynamics UK Ltd (Londýn, Spojené království) (zástupce: B. Christianos, advokát)

      Žalovaná: Evropská agentura pro léčivé přípravky

      Návrhové žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Evropské agentury pro léčivé přípravky EMA/787935/2011 (dále jen „EMA“); oznámené žalobkyním dne 3. října 2011, kterým EMA zamítla nabídku, kterou předložily v rámci sporného nabídkového řízení,

               —

               zrušil rozhodnutí výkonného ředitele EMA EMA/882467/2011 ze dne 9. listopadu 2011, kterým se zamítá žádost žalobkyň o informace týkající se složení hodnotící komise,

               —

               uložil EMA náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Touto žalobou se žalobkyně domáhají zrušení následujících aktů: zaprvé rozhodnutí Evropské agentury pro léčivé přípravky EMA/787935/2011 oznámeného žalobkyním dne 3. října 2011, kterým EMA zamítla nabídku, kterou předložily v rámci otevřeného nabídkového řízení EMA/2011/05/DV a zadruhé rozhodnutí výkonného ředitele EMA EMA/882467/2011 ze dne 9. listopadu 2011, kterým se zamítá opakovaná žádost žalobkyň o přístup k dokumentům nabídkového řízení týkajícím se složení hodnotící komise.
   Žalobkyně se domáhají zrušení prvního napadeného rozhodnutí pro porušení podstatných formálních náležitostí a zejména pro neexistenci nebo nedostatek odůvodnění, jakož i pro absolutní nedostatek odůvodnění, protože a) první napadené rozhodnutí neobsahovalo a nadále neobsahuje dostatečné odůvodnění, pokud jde o důvody odmítnutí jejich nabídky a v každém případě je odůvodnění chybné. Žalobkyně zvláště tvrdí, že první napadené rozhodnutí neobsahuje komentáře k bodům, ve kterých byla jejich nabídka méně výhodná, jakož i k bodům, ve kterých byly nabídky jiných uchazečů lepší, b) první napadené rozhodnutí neobsahovalo a nadále neobsahuje odůvodnění, pokud jde o matematický vzorec (algoritmus) použitý na získání přesných známek (do druhého desetinného místa) přiznaných žalobkyním, c) první napadené rozhodnutí neobsahovalo a nadále neobsahuje odůvodnění, pokud jde o důvody, pro které finanční nabídka předložená jedním z uchazečů nebyla posouzena jako příliš nízká.
   Žalobkyně tvrdí, že druhé napadené rozhodnutí musí být zrušeno podle článku 263 SFEU z důvodu, že porušuje pravidlo práva Unie a konkrétně nařízení č. 1049/2001, jak je upřesněno prováděcími ustanoveními tohoto nařízení pro EMA, jelikož EMA zamítla žádost o přístup žalobkyň ke jménům a údajům členů hodnotící komise sporného nabídkového řízení.


title: Věc C-392/04: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Bundesverwaltungsgericht ze dne 7. července 2004 ve věci i-21-germany GmbH proti Spolkové republice Německo

text:
               6.11.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 273/20

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Bundesverwaltungsgericht ze dne 7. července 2004 ve věci i-21-germany GmbH proti Spolkové republice Německo
   (Věc C-392/04)
   (2004/C 273/35)
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Bundesverwaltungsgericht (Německo) ze dne 7. července 2004 ve věci i-21-germany GmbH proti Spolkové republice Německo, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 16. září 2004, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Bundesverwaltungsgericht žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               1.

               Musí být čl. 11 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/13/ES (1) ze dne 10. dubna 1997 o společném rámci pro obecná povolení a individuální licence v oblasti telekomunikačních služeb (licenční směrnice) vykládán v tom smyslu, že brání uložení licenčního poplatku, při jehož výpočtu se vycházelo z předpokládané částky obecných administrativních nákladů vnitrostátního regulativního orgánu za období 30 let?
               V případě kladné odpovědi na první otázku:

               2.

               Musí být článek 10 ES a článek 11 licenční směrnice vykládán v tom smyslu, že nařizují, aby rozhodnutí o vyměření poplatku, jímž byly stanoveny poplatky ve smyslu první otázky a jež nebylo napadeno, ačkoli to vnitrostátní právo umožňovalo, bylo zrušeno, pokud vnitrostátní právo toto dovoluje, ale nepožaduje?

      (1)  Úř. věst. L 117, s. 15.


title: Věc C-148/09 P: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 22. září 2011 — Belgické království v. Deutsche Post AG, DHL International, Evropská komise ( Kasační opravný prostředek — Žaloba na neplatnost — Státní podpory — Článek 88 odst. 3 ES — Nařízení (ES) č. 659/1999 — Rozhodnutí Evropská komise nevznést námitky — Pojem pochybnosti — Služby obecného hospodářského zájmu )

text:
               12.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 331/2

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 22. září 2011 — Belgické království v. Deutsche Post AG, DHL International, Evropská komise
   (Věc C-148/09 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Žaloba na neplatnost - Státní podpory - Článek 88 odst. 3 ES - Nařízení (ES) č. 659/1999 - Rozhodnutí Evropská komise nevznést námitky - Pojem „pochybnosti“ - Služby obecného hospodářského zájmu“)
   2011/C 331/02
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Belgické království (zástupci: C. Pochet, T. Materne, zmocněnci, J. Meyers, advocaat)

      Další účastnice řízení: Deutsche Post AG (zástupci: T. Lübbig a J. Sedemund, Rechtsanwälte, DHL International (zástupci: T. Lübbig a J. Sedemund, Rechtsanwälte), Evropská komise (zástupci: B. Martenczuk a D. Grespan, zmocněnci)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (druhého senátu) ze dne 10. února 2009, Deutsche Post AG a DHL International v. Komise (T-388/03), kterým Soud zrušil rozhodnutí Komise K(2003) 2508 v konečném znění ze dne 23. července 2003 nevznést námitky po předběžném přezkumném řízení podle čl. 88 odst. 3 ES proti několika opatřením přijatým belgickými orgány ve prospěch společnosti La Poste SA — Náhrada čistých nákladů na služby obecného hospodářského zájmu — Nesprávná kvalifikace některých okolností jako indicie svědčící o závažných obtížích, v důsledku nichž bylo nezbytné zahájit formální vyšetřovací řízení — Zohlednění nepřípustných žalobních důvodů — Porušení zásady právní jistoty

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Belgickému království, jakož i Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 167, 18.7.2009.


title: Věc T-453/04: Žaloba podaná dne 22. září 2004 Dr. Peterem Lesetarem proti Komisi Evropských společenství

text:
               5.3.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 57/25

         Žaloba podaná dne 22. září 2004 Dr. Peterem Lesetarem proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-453/04)
   (2005/C 57/42)
   Jednací jazyk: angličtina
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 22. září 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Dr. Peterem Lesetarem, zastoupeným E. I. Faludym, advokátem.
   Žalobce navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí Úřadu pro výběr personálu Evropských společenství neumístit žalobce na seznam úspěšných uchazečů ve výběrovém řízení EPSO/LA/11/03;

               —

               nařídil zařazení žalobce na tento seznam;

               —

               nařídil, aby žalobci byl uhrazen plat, který by pobíral, pokud by byl řádně umístěn na seznam úspěšných uchazečů, a to pro období odpovídající průměrnému začátku zaměstnání uchazečů, kteří se na seznamu umístili před ním a za ním, do dne, kdy bude skutečně moci nastoupit do zaměstnání po umístění na seznam.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobce tvrdí, že vyhodnocení jeho písemného testu v rámci výše uvedené soutěže hrubě podhodnocuje jeho výkon, že vyhodnocení pohovoru bylo též dotčeno chybami a že celkově jeho vhodnost pro dotčené zaměstnání nebyla zkoumána a vyhodnocena řádně.


title: Věc C-41/06: Žaloba podaná dne  27. ledna 2006  Komisí Evropských společenství proti Lucemburskému velkovévodství

text:
               11.3.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 60/30

         Žaloba podaná dne 27. ledna 2006 Komisí Evropských společenství proti Lucemburskému velkovévodství
   (Věc C-41/06)
   (2006/C 60/59)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 27. ledna 2006 žaloba směřující proti Lucemburskému velkovévodství podaná Komisí Evropských společenství, zastoupenou B. Stromskym a B. Schimou, jako zmocněnci, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Komise Evropských společenství navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               určil, že Lucemburské velkovévodství tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Komise 2002/31/ES ze dne 22. března 2002, kterou se provádí směrnice Rady 92/75/EHS s ohledem na uvádění spotřeby energie na energetických štítcích klimatizátorů vzduchu pro domácnost (1), a v každém případě tím, že o nich Komisi neuvědomilo, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice;

               2.

               uložil Lucemburskému velkovévodství náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   Lhůta pro provedení směrnice 2002/31 uplynula dne 31. prosince 2002.

      (1)  Úř. věst. L 86, 3.4.2002, s. 26.


title: Věc T-168/11: Žaloba podaná dne 25. dubna 2012 — AQ v. Evropský parlament

text:
               18.8.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 250/15

         Žaloba podaná dne 25. dubna 2012 — AQ v. Evropský parlament
   (Věc T-168/11)
   2012/C 250/29
   Jednací jazyk: polština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: AQ (Żary, Polsko) (zástupce: K. Rosiak, právní zástupce)

      Žalovaný: Evropský parlament

      Návrhová žádání

   Procesní zmocněnec pověřený zastupováním žalobkyně navrhuje

               —

               určit, že žaloba je nepřípustná a věc hlavní je vyřízena;

               —

               určit, že pro zaplacení náhrady škody požadované žalobkyní není pro neexistenci skutečné a bezpečně zjištěné škody způsobené jednáním nebo opomenutím Evropského parlamentu dán žádný důvod..

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Procesní zmocněnec pověřený zastupováním žalobkyně předkládá na podporu svých návrhů tři žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod:

                           —

                           S výjimkou případu, že by bylo konstatováno, že dopis Evropského parlamentu ze dne 7. července 2008 obsahuje rozhodnutí petičního výboru o dřívějším podání žalobkyně, jež je v plném rozsahu shodné s peticí, lze mít za to, že Evropský parlament v projednávané věci porušil podstatné formální náležitosti (jednací řád Evropského parlamentu) a opomenul adresovat žalobkyni akt jakožto odpověď na petici, jež mu byla předložena.

               2)

               Druhý žalobní důvod:

                           —

                           Jelikož se však petice netýká záležitosti, která spadá do oblasti činností Evropské unie, nemá žalobkyně právní zájem na podání žaloby.

               3)

               Třetí žalobní důvod:

                           —

                           Jelikož navíc marně uplynula lhůta pro účinné podání žaloby jak podle článku 230 ES (článek 263 SFEU), tak i podle článku 232 EG (článek 265 SFEU) již k okamžiku, kdy žalobkyně podala žádost o schválení žádosti o právní pomoc, je žaloba nepřípustná.


title: Věc C-278/11 P: Usnesení Soudního dvora ze dne 12. července 2012 — Densmore Ronald Dover v. Evropský parlament ( „Kasační opravný prostředek — Pravidla pro úhradu nákladů a příspěvků poslancům Evropského parlamentu — Kontrola používání příspěvků — Příspěvky určené na parlamentní asistenci — Odůvodnění výdajů — Vymáhání neoprávněně vyplacených částek“ )

text:
               24.11.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 366/18

         Usnesení Soudního dvora ze dne 12. července 2012 — Densmore Ronald Dover v. Evropský parlament
   (Věc C-278/11 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Pravidla pro úhradu nákladů a příspěvků poslancům Evropského parlamentu - Kontrola používání příspěvků - Příspěvky určené na parlamentní asistenci - Odůvodnění výdajů - Vymáhání neoprávněně vyplacených částek)
   2012/C 366/30
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Densmore Ronald Dover (zástupci: D. Vaughan QC, M. Lester, Barrister a R. Collard, Solicitor)

      Další účastník řízení: Evropský parlament (zástupci: D. Moore a M. Windisch, zmocněnci)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) ze dne 24. března 2011 — Dover v. Evropský parlament (T-149/09), kterým Tribunál částečně zrušil rozhodnutí generálního tajemníka Evropského parlamentu ze dne 29. ledna 2009 o přistoupení k vymáhání některých částek vyplacených bez řádného důvodu účastníku řízení podávajícímu kasační opravný prostředek jakožto parlamentní náhrady a příspěvky

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se odmítá.

               2)

               Densmoru Ronaldu Doverovi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 252, 27.8.2011.


title: Věc F-50/10: Žaloba podaná dne 1. července 2010 — De Roos-Le Large v. Komise

text:
               25.9.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 260/27

         Žaloba podaná dne 1. července 2010 — De Roos-Le Large v. Komise
   (Věc F-50/10)
   ()
   2010/C 260/36
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Simone Thérèse De Roos-Le Large ('s Hertogenbosch, Nizozemsko) (zástupci: E. Lutjens a M. H. van Loon, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí Komise, kterým bylo žalobkyni uloženo, aby vrátila přeplatek pozůstalostního důchodu, který obdržela její zesnulá matka.

      Návrhové žádání žalobkyně

               —

               zrušit, na základě článku 264 SFEU, rozhodnutí Komise ze dne 12. května 2010;

               —

               uložit Evropské komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-13/14: Usnesení Tribunálu ze dne 16. března 2017 – Maďarsko v. Komise

text:
               8.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 144/61

         Usnesení Tribunálu ze dne 16. března 2017 – Maďarsko v. Komise
   (Věc T-13/14) (1)

   (2017/C 144/86)
   Jednací jazyk: maďarština
   Předseda devátého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 71, 8.3.2014.


title: Rozsudek Soudního dvora ze dne 8. října 2012 ve spojených věcech E-10/11 a E-11/11 – Hurtigruten ASA a Norské království v. Kontrolní úřad ESVO (Žaloba na zrušení rozhodnutí Kontrolního úřadu ESVO – Státní podpora – námořní doprava – ustanovení čl. 61 odst. 1 Dohody o EHP – ustanovení čl. 59 odst. 2 Dohody o EHP – služby obecného hospodářského zájmu – vyrovnávací platba za závazek veřejné služby – nadměrné vyrovnávací platby – zásada řádné správy – právní jistota – povinnost uvést odůvodnění)

text:
               31.1.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 29/8

         ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
   ze dne 8. října 2012
   ve spojených věcech E-10/11 a E-11/11
   Hurtigruten ASA a Norské království v. Kontrolní úřad ESVO
   (Žaloba na zrušení rozhodnutí Kontrolního úřadu ESVO – Státní podpora – námořní doprava – ustanovení čl. 61 odst. 1 Dohody o EHP – ustanovení čl. 59 odst. 2 Dohody o EHP – služby obecného hospodářského zájmu – vyrovnávací platba za závazek veřejné služby – nadměrné vyrovnávací platby – zásada řádné správy – právní jistota – povinnost uvést odůvodnění)
   2013/C 29/09
   Ve spojených věcech E-10/11 a E-11/11, Hurtigruten ASA a Norské království v. Kontrolní úřad ESVO – ŽÁDOST o zrušení rozhodnutí Kontrolního úřadu ESVO č. 205/11/KOL ze dne 29. června 2011 o dodatečné dohodě o službě Hurtigruten, Soudní dvůr ve složení Carl Baudenbacher, předseda, Per Christiansen a Páll Hreinsson (soudce zpravodaj), soudci, vynesl dne 8. října 2012 rozsudek, jehož výrok zní:
   Soudní dvůr tímto:

               1)

               žaloby zamítá,

               2)

               ukládá žalobcům uhradit náklady řízení.