title: Věc C-539/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Court of Appeal (Spojené království) dne 14. října 2013 — Merck Canada Inc., Merck Sharp & Dohme Ltd v. Sigma Pharmaceuticals PLC

text:
               11.1.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 9/19

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Court of Appeal (Spojené království) dne 14. října 2013 — Merck Canada Inc., Merck Sharp & Dohme Ltd v. Sigma Pharmaceuticals PLC
   (Věc C-539/13)
   2014/C 9/29
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   Court of Appeal

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Merck Canada Inc., Merck Sharp & Dohme Ltd

      Žalovaná: Sigma Pharmaceuticals PLC

      Předběžné otázky

               1)

               Může se majitel nebo oprávněný z patentu nebo dodatkového ochranného osvědčení dovolávat svých práv podle prvního odstavce specifického mechanismu pouze v případě, že předtím vyjádřil svůj úmysl, že tak chce učinit?

               2)

               V případě kladné odpovědi na první otázku:

                           a)

                           Jakým způsobem má být tento úmysl vyjádřen?

                           b)

                           Je vyloučeno, aby se majitel nebo oprávněný z patentu dovolával svých práv v souvislosti s dovozy farmaceutického výrobku a jeho uvedením na trh v členském státě, jestliže k nim došlo dříve, než vyjádřil svůj úmysl dovolávat se těchto práv?

               3)

               Kdo má učinit oznámení s předstihem majiteli nebo oprávněnému z patentu nebo dodatkového ochranného osvědčení podle druhého odstavce specifického mechanismu? Konkrétně:

                           a)

                           Musí oznámení s předstihem učinit každý, kdo zamýšlí dovézt nebo uvést na trh farmaceutický výrobek?
                           nebo

                           b)

                           V případě že žádost o schválení regulačními orgány podala jiná osoba než zamýšlený dovozce a umožňuje-li to vnitrostátní regulační systém, může být oznámení s předstihem učiněné žadatelem o schválení regulačními úřady účinné, jestliže tato osoba sama nezamýšlí dovážet nebo uvádět na trh farmaceutický výrobek, ale zamýšlený dovoz a uvádění na trh se bude provádět na základě schválení vydaného regulačními orgány žadateli?

                                       i)

                                       Má nějaký vliv, je-li v oznámení učiněném s předstihem uvedena osoba, která bude farmaceutický výrobek dovážet či uvádět na trh?

                                       ii)

                                       Má nějaký vliv, jestliže oznámení učiněné s předstihem činí a žádost o schválení regulačními orgány podává jedna právnická osoba v rámci skupiny společností, které tvoří hospodářskou jednotku, a dovoz a uvádění na trh provádí jiná právnická osoba v rámci téže skupiny na základě licence udělené první právnické osobě, přičemž v oznámení s předstihem není uvedena právnická osoba, která bude farmaceutický výrobek dovážet či uvádět na trh?

               4)

               Komu má být zasláno oznámení s předstihem podle druhého odstavce specifického mechanismu? Konkrétně:

                           a)

                           Může být oprávněným z patentu nebo dodatkového ochranného osvědčení pouze osoba, která podle vnitrostátního práva může podat návrh na zahájení řízení za účelem uplatnění tohoto patentu nebo dodatkového ochranného osvědčení?
                           nebo

                           b)

                           Je v případě, kdy skupina společností tvoří hospodářskou jednotku zahrnující několik právnických osob, dostačující, jestliže je oznámení adresováno právnické osobě, která je výkonnou dceřinou společností a držitelkou rozhodnutí o registraci v členském státě dovozu, a nikoliv subjektu v rámci skupiny, který podle vnitrostátního práva může podat návrh na zahájení řízení za účelem uplatnění práv z tohoto patentu nebo dodatkového ochranného osvědčení, a to buď z toho důvodu, že tato právnická osoba může být charakterizována jako oprávněná z patentu nebo dodatkového ochranného osvědčení, nebo že lze očekávat, že se takové oznámení za běžných okolností dostane k rukám osob, které rozhodují jménem majitele patentu nebo držitele DOO?

                           c)

                           V případě kladné odpovědi na čtvrtou otázku písm. b), je oznámení, které je jinak vyhovující, považováno za nevyhovující, je-li adresováno „řediteli, oddělení pro regulační záležitosti“ společnosti, jestliže tato společnost není subjektem v rámci skupiny, jenž podle vnitrostátního práva může podat návrh na zahájení řízení k uplatnění práv z tohoto patentu nebo dodatkového ochranného osvědčení, ale je výkonnou dceřinou společností nebo držitelkou rozhodnutí o registraci v členském státě dovozu, a jestliže toto oddělení pro regulační záležitosti v praxi pravidelně dostává oznámení od paralelních dovozců, pokud jde o specifický mechanismus a další záležitosti?


title: Věc C-110/14: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 3. září 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Judecătoria Oradea – Rumunsko) – Horațiu Ovidiu Costea v. SC Volksbank România SA „Řízení o předběžné otázce — Směrnice 93/13/EHS — Článek 2 písm. b) — Pojem ‚spotřebitel‘ — Smlouva o úvěru uzavřená fyzickou osobu, která vykonává povolání advokáta — Splácení úvěru zajištěného nemovitostí ve vlastnictví advokátní kanceláře dlužníka — Dlužník, který má znalosti nezbytné pro posouzení zneužívající povahy klauzule před podpisem smlouvy“

text:
               26.10.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 354/6

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 3. září 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Judecătoria Oradea – Rumunsko) – Horațiu Ovidiu Costea v. SC Volksbank România SA
   (Věc C-110/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Směrnice 93/13/EHS - Článek 2 písm. b) - Pojem ‚spotřebitel‘ - Smlouva o úvěru uzavřená fyzickou osobu, která vykonává povolání advokáta - Splácení úvěru zajištěného nemovitostí ve vlastnictví advokátní kanceláře dlužníka - Dlužník, který má znalosti nezbytné pro posouzení zneužívající povahy klauzule před podpisem smlouvy“)
   (2015/C 354/06)
   Jednací jazyk: rumunština

      Předkládající soud

   Judecătoria Oradea

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Horațiu Ovidiu Costea

      Žalovaná: SC Volksbank România SA

      Výrok

   Článek 2 písm. b) směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách [zneužívajících klauzulích] ve spotřebitelských smlouvách musí být vykládán v tom smyslu, že fyzická osoba vykonávající povolání advokáta, která uzavře s bankou smlouvu o úvěru, aniž je v této smlouvě upřesněn účel úvěru, může být považována za „spotřebitele“ ve smyslu tohoto ustanovení, pokud uvedená smlouva nesouvisí s výkonem povolání tohoto advokáta. Okolnost, že pohledávka vzniklá na základě uvedené smlouvy je zajištěna zástavním právem k nemovitosti, které tato osoba zřídila jako zástupce své advokátní kanceláře a týká se takového majetku určeného k výkonu povolání uvedené osoby, jako je nemovitost ve vlastnictví této kanceláře, není v této souvislosti relevantní.

      (1)  Úř. věst. C 175, 10. 6. 2014.


title: Věc T-288/06: Žaloba podaná dne 18. října 2006 – Huta Częstochowa v. Komise

text:
               2.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 294/63

         Žaloba podaná dne 18. října 2006 – Huta „Częstochowa“ v. Komise
   (Věc T-288/06)
   (2006/C 294/125)
   Jednací jazyk: polština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Huta „Częstochowa“ SA (zástupci: Cz. Sadkowski a D. Sałajewski, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit čl. 3 odst. 2 pododstavec 2 rozhodnutí Komise ze dne 5. července 2005 ve věci státní podpory č. C 20/04 (dříve NN 25/04) ve prospěch společnosti Huta „Częstochowa“ S.A.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně se domáhá zrušení rozhodnutí Evropské komise ze dne 5. července 2005 ve věci státní podpory č. C 20/04 (dříve NN 25/05), v jehož čl. 3 odst. 1 byla za neslučitelnou se společným trhem shledána podpora, kterou poskytlo Polsko společnosti Huta „Częstochowa“ S.A. v období od 1997 do května 2002 formou provozní podpory a podpory pro účely restrukturalizace zaměstnanosti. Rozhodnutí bylo žalobkyni doručeno dne 21. srpna 2006. V čl. 3 odst. 2 napadeného rozhodnutí Komise uložila Polsku učinit nezbytná opatření k navrácení protiprávně poskytnuté podpory od hospodářských subjektů uvedených v tomto odstavci, mezi nimi žalobkyně. Podle tohoto rozhodnutí mají všechny hospodářské subjekty uvedené v tomto odstavci společnou a nerozdílnou odpovědnost za navrácení této podpory, k němuž by mělo dojít bezodkladně a v souladu s postupy podle vnitrostátního právního řádu. Úroky je potřeba počítat za celé období ode dne udělení podpory až do dne jejího faktického vrácení, v souladu s předpisy obsaženými v Kapitole V nařízení Komise (ES) č. 794/2004 (1).
   Žalobkyně na podporu své žaloby uplatňuje následující důvody:

               —

               porušení článků 87 a 88 Smlouvy o ES, jakož i čl. 7 odst. 5 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (2), tím, že bylo připuštěno, že výše uvedená ustanovení umožňují vydání rozhodnutí, ve kterém je podpora poskytnutá členským státem před jeho přistoupením k Evropské unii prohlášena za neslučitelnou se společným trhem, a to i přesto, že uvedená podpora nebyla uplatňována po přistoupení Polska ke Smlouvě o ES, a tudíž bylo připuštěno, že k částkám, jež mají být vráceny, budou přičteny úroky za celé období ode dne udělení podpory společnosti Huta „Częstochowa“ až do jejího skutečného navrácení. Žalobkyně uplatňuje, že podporu poskytnutou v letech 1997 až 2002 a neuplatňovanou po přistoupení Polska k Evropské unii, nelze považovat za neslučitelnou se společným trhem na základě článku 87 Smlouvy o ES, jelikož tato nemohla mít vliv na obchod uvnitř Společenství v období před 1. květnem 2004, tedy před přistoupením Polska k Evropské unii, jelikož polský trh tehdy nebyl součástí vnitřního trhu Společenství. Navíc podle žalobkyně, vzhledem k tomu, že žalobkyně není uvedená v příloze č. 1 Protokolu 8 ke Smlouvě o přistoupení (3) o restrukturalizaci polského ocelářského průmyslu, většina ustanovení tohoto Protokolu se v důsledku toho na žalobkyni nevztahuje.

               —

               porušení čl. 9 odst. 4 nařízení Komise (ES) č. 794/2004 tím, že rozhodnutí neobsahuje údaj o procentní sazbě vrácení státní podpory. Přitom, podle žalované, je v souladu s uvedeným ustavením, jelikož v Polsku před jeho přistoupením k Evropské unii neexistovaly pětileté sazby mezibankovních swapových operací, třeba, aby Komise a Polsko dospěly v této záležitosti k dohodě, a ta se musí následně projevit v napadeném rozhodnutí nebo jiném rozhodnutí Komise.

      (1)  Nařízení Komise (ES) č. 794/2004 ze dne 21. dubna 2004, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 659/1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (Úř. věst. L 140, s. 1; Zvl. vyd. 08/04, s. 3).

      (2)  Úř. věst. 2003, L 83, s. 1; Zvl. vyd. 08/01, s.339.

      (3)  Smlouva o přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky k Evropské unii ze dne 23. dubna 2003 (Úř. věst. 2003, L 236, s. 17).


title: Věc F-91/13: Žaloba podaná dne 19. září 2013 — ZZ v. Komise

text:
               14.12.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 367/40

         Žaloba podaná dne 19. září 2013 — ZZ v. Komise
   (Věc F-91/13)
   2013/C 367/70
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupci: L. Levi a A. Blot, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí Komise, ve kterém byl žalobce požádán, aby vrátil příspěvek za práci v zahraničí a cestovní výdaje, které mu byly vyplaceny během jeho přidělení v Německu, jakož i vrácení částky, která již byla získána zpět, a náhrada nemajetkové újmy.

      Návrhová žádání

               —

               Zrušit rozhodnutí Komise ze dne 20. prosince 2012, ve kterém byl žalobce požádán, aby vrátil svůj příspěvek za práci v zahraničí a roční cestovní výdaje, jež mu byly poskytnuty během jeho přidělení v Německu;

               —

               zrušit rozhodnutí Komise ze dne 24. června 2013, kterým byla zamítnuta stížnost žalobce;

               —

               v důsledku toho nařídit, aby orgán oprávněný ke jmenování vrátil částku, která již byla získána zpět, navýšenou o úroky z prodlení ve výši referenční sazby Evropské centrální banky zvýšené o 2 procentní body;

               —

               v každém případě nahradit způsobenou nemajetkovou újmu, stanovenou ex aequo et bono na 5 000 eur;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.


title: Spojené věci C-162/12 a C-163/12: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 13. února 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio — Itálie) — Airport Shuttle Express scarl (C-162/12), Giovanni Panarisi (C-162/12), Società Cooperativa Autonoleggio Piccola arl (C-163/12), Gianpaolo Vivani (C-163/12) v. Comune di Grottaferrata ( „Řízení o předběžné otázce — Články 49 SFEU, 101 SFEU a 102 SFEU — Nařízení (EHS) č. 2454/92 — Nařízení (ES) č. 12/98 — Činnost spočívající v pronájmu motorových vozidel s řidičem — Vnitrostátní a regionální právní úprava — Povolení vydané obcemi — Podmínky — Čistě vnitrostátní situace — Pravomoc Soudního dvora — Přípustnost otázek“ )

text:
               29.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 93/5

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 13. února 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio — Itálie) — Airport Shuttle Express scarl (C-162/12), Giovanni Panarisi (C-162/12), Società Cooperativa Autonoleggio Piccola arl (C-163/12), Gianpaolo Vivani (C-163/12) v. Comune di Grottaferrata
   (Spojené věci C-162/12 a C-163/12) (1)

   (Řízení o předběžné otázce - Články 49 SFEU, 101 SFEU a 102 SFEU - Nařízení (EHS) č. 2454/92 - Nařízení (ES) č. 12/98 - Činnost spočívající v pronájmu motorových vozidel s řidičem - Vnitrostátní a regionální právní úprava - Povolení vydané obcemi - Podmínky - Čistě vnitrostátní situace - Pravomoc Soudního dvora - Přípustnost otázek)
   2014/C 93/07
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Airport Shuttle Express scarl (C-162/12), Giovanni Panarisi (C-162/12), Società Cooperativa Autonoleggio Piccola arl (C-163/12), Gianpaolo Vivani (C-163/12)

      Žalovaná: Comune di Grottaferrata

      Za přítomnosti: Federnoleggio

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio — Výklad článků 26, 49 a 90 SFEU a článku 3 SEU ve spojení s čl. 4 odst. 3 SEU a články 3, 4, 5 a 6 SFEU, dále článků 101 a 102 SFEU, nařízení Rady (EHS) č. 2454/92 ze dne 23. července 1992, kterým se stanoví podmínky, za nichž může dopravce nerezident provozovat vnitrostátní silniční přepravu cestujících uvnitř členského státu (Úř. věst. L 251, s. 1), a nařízení Rady (ES) č. 12/98 ze dne 11. prosince 1997, kterým se stanoví podmínky, za nichž může dopravce nerezident provozovat vnitrostátní silniční přepravu cestujících uvnitř členského státu (Úř. věst. L 4, s. 10; Zvl. vyd. 07/03, s. 501) — Služba pronájmu vozu s řidičem — Vnitrostátní právní úprava podmiňující poskytování této služby licencí vydanou obcemi a ukládající držitelům takové licence povinnost mít obvyklé stanoviště svého vozu na území obce, která jim licenci vydala, a na jejím území zahajovat i končit provozování služby

      Výrok

   Soudní dvůr Evropské unie nemá pravomoc odpovědět na žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce podané rozhodnutími Tribunale amministrativo regionale per il Lazio (Itálie) ze dne 19. října 2011 a 1. prosince 2011 ve spojených věcech C-162/12 a C-163/12, a to v rozsahu, v němž se týkají výkladu článku 49 SFEU. V rozsahu, v němž se tyto žádosti týkají jiných ustanovení unijního práva, musejí být prohlášeny za nepřípustné.

      (1)  Úř. věst. C 165, 9.6.2012.


title: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 27. června 2005 ve věci T-349/04, Parfümerie Douglas GmbH proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (Ochranná známka Společenství — Výmaz starší ochranné známky — Usnesení o tom, že není namístě rozhodnout ve věci)

text:
               3.9.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/42

      USNESENÍ SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 27. června 2005
   ve věci T-349/04, Parfümerie Douglas GmbH proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Výmaz starší ochranné známky - Usnesení o tom, že není namístě rozhodnout ve věci)
   (2005/C 217/93)
   Jednací jazyk: němčina
   Ve věci T-349/04, Parfümerie Douglas GmbH, se sídlem v Hagenu (Německo), zastoupená C. Schumannem, advokátem, proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (zmocněnec: A. von Mühlendahl), přičemž druhým účastníkem řízení před odvolacím senátem OHIM byl Jürgen Heinz Douglas, s bydlištěm v Hamburku (Německo), jejímž předmětem je žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 24. května 2004 (věc R 795/2002-4), týkajícímu se námitkového řízení mezi Parfümerie Douglas GmbH a Jürgenem Heinzem Douglasem, Soud (pátý senát), ve složení M. Vilaras, předseda, F. Dehousse a D. Šváby, soudci; vedoucí soudní kanceláře: H. Jung, vydal dne 27. června 2005 usnesení, jehož výrok je následující:

               1)

               Není namístě o žalobě rozhodnout.

               2)

               Každý účastník řízení ponese vlastní náklady.

      (1)  Úř. věst. C 300, 4.12.2004.


title: Věc F-6/10: Žaloba podaná dne 19. ledna 2010 — Munch v. OHIM

text:
               13.3.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/55

         Žaloba podaná dne 19. ledna 2010 — Munch v. OHIM
   (Věc F-6/10)
   2010/C 63/97
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Yannick Munch (Barcelona, Španělsko) (zástupce: H. Tettenborn, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Předmět a popis sporu

   Jednak zrušení klauzule ve smlouvě žalobce, která stanoví automatické ukončení pracovní smlouvy pro případ, že by žalobce neměl být vybrán v rámci externího výběrového řízení pro OHIM, jednak prohlášení, že výběrová řízení OHIM/AD/01/07, OHIM/AD/02/07, OHMI/AST/01/07 a OHIM/AST/02/02 nemají žádné účinky na smlouvu žalobce. Krom toho návrh na náhradu škody.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit dopis OHIM ze dne 12. března 2009 a v něm obsažená rozhodnutí OHIM, podle kterých pracovní poměr žalobce skončí po uplynutí 7-měsíční výpovědní doby, která začíná běžet dne 16. března 2009 na základě konstatování Soudu, že pracovní poměr žalobce s OHIM nadále trvá, aniž by mu byla dána výpověď. V rozsahu, v němž Soud považuje za nezbytné, žalobce také dále navrhuje, aby Soud zrušil dopis OHIM ze dne 9. října 2009 (zamítnutí stížnosti), který žalobce kvalifikuje jako nesamostatný,

               —

               zrušit nebo prohlásit rozvazovací klauzuli v článku 5 pracovní smlouvy žalobce s OHIM za neplatnou, podpůrně
               prohlásit, že také v budoucnu nelze ukončit pracovní smlouvu žalobce na základě rozvazovací klauzule jejich pracovní smlouvy;
               podpůrně konstatovat, že v každém případě nebyla výběrová řízení uvedená v dopise OHIM ze dne 12. března 2009 způsobilá vyvolat negativní účinky rozvazovací klauzule.

               —

               uložit OHIM náhradu škody v přiměřené, Soudem určené výši za morální a nehmotné škody způsobené žalobci prohlášeními uvedenými v bodě 1 návrhového žádání.

               —

               uložit OHIM náhradu hmotné škody žalobci v plné výši — s konstatováním povinnosti OHIM, aby žalobce nadále zaměstnal za dosavadních podmínek a začlenil ho zpět do služby — zejména prostřednictvím zaplacení všech případně dlužných odměn a všech ostatních výdajů žalobce zapříčiněných protiprávním jednáním OHIM (snížené o obdrženou podporu v nezaměstnanosti),
               podpůrně pro případ, že z právních nebo faktických důvodů v dané situaci nedojde k opětovnému začlenění žalobce do služby nebo dalšímu zaměstnání za dosavadních podmínek, uložit OHIM náhradu nehmotné škody, která žalobci vznikla protiprávním ukončením jeho činnosti ve výši rozdílu mezi jeho životním příjmem, který lze skutečně očekávat a životním příjmem, který by žalobce dosáhl, pokud by smlouva nadále běžela, s přihlédnutím k důchodovým dávkám a jiným nárokům;
               přinejmenším však náhradu materiální škody, která žalobci vznikla protiprávním ukončením jeho činnosti ve výši rozdílu mezi jeho příjmem dosaženým do 15. října 2009 a příjmem, který by žalobce dosáhl, pokud by smlouva nadále běžela do 15. listopadu 2009, s přihlédnutím k důchodovým dávkám a jiným nárokům;

               —

               uložit OHIM náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-275/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 6. října 2015 – FC Dynamo-Minsk v. Rada „Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Omezující opatření vůči Bělorusku — Zmrazení finančních prostředků — Žaloba na neplatnost — Lhůta k úpravě návrhových žádání — Částečná nepřípustnost — Subjekt vlastněný nebo ovládaný subjektem, vůči kterému jsou namířena omezující opatření — Povinnost uvést odůvodnění — Nesprávné posouzení“

text:
               30.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 398/29

         Rozsudek Tribunálu ze dne 6. října 2015 – FC Dynamo-Minsk v. Rada
   (Věc T-275/12) (1)

   („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření vůči Bělorusku - Zmrazení finančních prostředků - Žaloba na neplatnost - Lhůta k úpravě návrhových žádání - Částečná nepřípustnost - Subjekt vlastněný nebo ovládaný subjektem, vůči kterému jsou namířena omezující opatření - Povinnost uvést odůvodnění - Nesprávné posouzení“)
   (2015/C 398/39)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Fotbalový klub „Dynamo-Minsk“ ZAO (Minsk, Bělorusko) (zástupci: D. O’Keeffe, solicitor, B. Evtimov, advokát, a M. Lester, barrister)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: F. Naert a E. Finnegan, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení prováděcího rozhodnutí Rady 2012/171/SZBP ze dne 23. března 2012, kterým se provádí rozhodnutí 2010/639/SZBP o omezujících opatřeních vůči Bělorusku (Úř. věst. L 87, s. 95), prováděcího nařízení Rady (EU) č. 265/2012 ze dne 23. března 2012, kterým se provádí čl. 8a odst. 1 nařízení (ES) č. 765/2006 o omezujících opatřeních vůči Bělorusku (Úř. věst. L 87, s. 37), rozhodnutí Rady 2012/642/SZBP ze dne 15. října 2012 o omezujících opatřeních vůči Bělorusku (Úř. věst. L 285, s. 1), prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1017/2012 ze dne 6. listopadu 2012, kterým se provádí čl. 8a odst. 1 nařízení (ES) č. 765/2006 o omezujících opatřeních vůči Bělorusku (Úř. věst. L 307, s. 7), rozhodnutí Rady 2013/534/SZBP ze dne 29. října 2013, kterým se mění rozhodnutí 2012/642 (Úř. věst. L 288, s. 69), prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1054/2013 ze dne 29. října 2013, kterým se provádí čl. 8a odst. 1 nařízení (ES) č. 765/2006 o omezujících opatřeních vůči Bělorusku (Úř. věst. L 288, s. 1), rozhodnutí Rady 2014/750/SZBP ze dne 30. října 2014, kterým se mění rozhodnutí 2012/642 (Úř. věst. L 311, s. 39), a prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1159/2014 ze dne 30. října 2014, kterým se provádí čl. 8a odst. 1 nařízení (ES) č. 765/2006 o omezujících opatřeních vůči Bělorusku (Úř. věst. L 311, s. 2), a to v rozsahu, v němž se tyto akty týkají žalobce.

      Výrok rozsudku

               1)

               Prováděcí rozhodnutí Rady 2012/171/SZBP ze dne 23. března 2012, kterým se provádí rozhodnutí 2010/639/SZBP o omezujících opatřeních vůči Bělorusku, prováděcí nařízení Rady (EU) č. 265/2012 ze dne 23. března 2012, kterým se provádí čl. 8a odst. 1 nařízení (ES) č. 765/2006 o omezujících opatřeních vůči Bělorusku, rozhodnutí Rady 2012/642/SZBP ze dne 15. října 2012 o omezujících opatřeních vůči Bělorusku, prováděcí nařízení Rady (EU) č. 1017/2012 ze dne 6. listopadu 2012, kterým se provádí čl. 8a odst. 1 nařízení (ES) č. 765/2006 o omezujících opatřeních vůči Bělorusku, rozhodnutí Rady 2014/750/SZBP ze dne 30. října 2014, kterým se mění rozhodnutí 2012/642, a prováděcí nařízení Rady (EU) č. 1159/2014 ze dne 30. října 2014, kterým se provádí čl. 8a odst. 1 nařízení (ES) č. 765/2006 o omezujících opatřeních vůči Bělorusku, se zrušují v rozsahu, v němž se týkají Fotbalového klubu „Dynamo-Minsk“ ZAO.

               2)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná v části, v níž směřuje ke zrušení rozhodnutí Rady 2013/534/SZBP ze dne 29. října 2013, kterým se mění rozhodnutí 2012/642, a prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1054/2013 ze dne 29. října 2013, kterým se provádí čl. 8a odst. 1 nařízení č. 765/2006.

               3)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               4)

               Rada Evropské unie ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení, které vynaložil Fotbalový klub „Dynamo-Minsk“ ZAO.

      (1)  Úř. věst. C 250, 18.8.2012.


title: Věc T-284/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 16. září 2013 — Oro Clean Chemie v. OHIM — Merz Pharma (PROSEPT) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství PROSEPT — Starší národní slovní ochranná známka Pursept — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Podobnost označení — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 — Právo na obhajobu — Článek 75 nařízení č. 207/2009“ )

text:
               16.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 336/21

         Rozsudek Tribunálu ze dne 16. září 2013 — Oro Clean Chemie v. OHIM — Merz Pharma (PROSEPT)
   (Věc T-284/12) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství PROSEPT - Starší národní slovní ochranná známka Pursept - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Podobnost označení - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Právo na obhajobu - Článek 75 nařízení č. 207/2009)
   2013/C 336/41
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Oro Clean Chemie AG (Fehraltorf, Švýcarsko) (zástupce: F. Ekey, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: G. Schneider, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Merz Pharma GmbH & Co. KGaA (Frankfurt nad Mohanem, Německo) (zástupci: M. Hirsch a C. Mayerhöffer, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 26. března 2012 (věc R 1053/2011-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi Merz Pharma GmbH & Co. KGaA a Oro Clean Chemie AG.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Oro Clean Chemie AG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 258, 25.8.2012.


title: Věc T-579/08: Žaloba podaná dne 23. prosince 2008 – Eridania Sadam v. Komise

text:
               21.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/65

         Žaloba podaná dne 23. prosince 2008 – Eridania Sadam v. Komise
   (Věc T-579/08)
   (2009/C 44/111)
   Jednací jazyk: italština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Eridania Sadam SpA (Bologna, Itálie) (zástupci: G. M. Roberti, I. Perego, B. Amabile a M. Serpone, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit napadené rozhodnutí;

               —

               v rámci dokazování před soudem ve smyslu článků 65 a 66 jednacího řádu předložit dokumentaci, která byla založena do vyšetřovacího spisu Komise;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Touto žalobou Eridania Sadam SpA ve smyslu čl. 230 čtvrtého pododstavce ES napadá rozhodnutí Komise Evropských společenství ze dne 16. července 2008 o státní podpoře č. C 29/2004 (ex N 328/2003).
   V tomto ohledu žalobkyně uvádí čtyři žalobní důvody, které směřují k prokázání, že žalovaná:

               —

               v projednávaném případě nesprávně použila čl. 87 odst. 1 ES, a v každém případě provedla nesprávné posouzení skutkového stavu a své rozhodnutí nedostatečně odůvodnila v rozsahu, v němž uvedla, že návrh podpory, který byl tehdy italskými orgány oznámen, může, pokud bude realizován, ovlivnit obchod uvnitř Společenství a narušit hospodářskou soutěž;

               —

               porušila čl. 87 odst. 2 písm. b) ES, obecné pokyny použitelné na státní podpory v odvětví zemědělství, jakož i vlastní praxi, a v každém případě provedla nesprávné posouzení skutkového stavu a své rozhodnutí nedostatečně odůvodnila v rozsahu, v němž uvedla, že se na návrh podpory, který byl tehdy italskými orgány oznámen, nemůže vztahovat výjimka uvedená v čl. 87 odst. 2 písm. b) ES;

               —

               porušila rovněž čl. 87 odst. 3 písm. c) ES, a v každém případě provedla nesprávné posouzení skutkového stavu a své rozhodnutí nedostatečně odůvodnila v rozsahu, v němž uvedla, že se na návrh podpory, který byl tehdy italskými orgány oznámen, nemůže vztahovat výjimka uvedená v čl. 87 odst. 3 písm. c) ES;

               —

               porušila zásady řádné správy, obezřetnosti a péče, zvláště z důvodu nepřiměřeně dlouhé doby trvání správního řízení.


title: Věc T-422/05: Žaloba podaná dne  21. listopadu 2005  – Combescot v. Komise

text:
               28.1.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/22

         Žaloba podaná dne 21. listopadu 2005 – Combescot v. Komise
   (Věc T-422/05)
   (2006/C 22/40)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Philippe Combescot (Lecce, Itálie) (Zástupci: Alberto Maritati a Viola Messa, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise
   Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí, kterým orgán oprávněný ke jmenování rozhodl dne 29. července 2004 znovu zaměstnat Philippa Combescota v sídle v Bruselu poté, co zrušil a nahradil jiné obdobné rozhodnutí přijaté dne 13. června 2003;

               —

               uznat, že Philippe Combescot utrpěl nemajetkovou újmu, újmu na zdraví a vážnosti v důsledku přijetí tohoto opatření, s vážnými následky na jeho psychologickou rovnováhu;

               —

               přiznat ve prospěch Philippa Combescota částku 150 000 eur jako náhradu škody.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Projednávaná žaloba směřuje proti rozhodnutí správního orgánu ze dne 29. července 2004 o zaměstnání žalobce v sídle žalované.
   Na podporu svých tvrzení žalobce uplatňuje, že napadený akt:

               —

               je protiprávní, neodůvodněný a svévolný, protože nezohledňuje skutečnost, že v okamžiku zaměstnání lékařská komise uznala, že je žalobce nezpůsobilý k výkonu služby do 31. prosince 2004;

               —

               neumožňuje úředníkovi, aby pokračoval v léčbě předepsané jeho ošetřujícím lékařem;

               —

               nemůže být odůvodněn služebním zájmem, jelikož úředník, který má volno z důvodu nemoci, již svou prací nemůže splňovat požadavky služby.

         Žalobce dodává, že napadené rozhodnutí způsobilo ztrátu práv úředníka ve třetí zemi, jelikož jeho patologie vznikla v období, kdy vykonával funkce poradce v Guatemale.


title: Věc C-520/04: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 9. listopadu 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Korkein hallinto-oikeus – Finsko) – Pirkko Marjatta Turpeinen (Volný pohyb osob — Daň z příjmů — Starobní důchod — Vyšší zdanění důchodců s bydlištěm v jiném členském státě)

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/6

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 9. listopadu 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Korkein hallinto-oikeus – Finsko) – Pirkko Marjatta Turpeinen
   (Věc C-520/04) (1)

   (Volný pohyb osob - Daň z příjmů - Starobní důchod - Vyšší zdanění důchodců s bydlištěm v jiném členském státě)
   (2006/C 326/13)
   Jednací jazyk: finština
   Předkládající soud
   Korkein hallinto-oikeus – Finsko
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Pirkko Marjatta Turpeinen
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Korkein hallinto-oikeus – Výklad článků 12 ES a 39 ES, jakož i směrnice Rady 90/365/EHS ze dne 28. června 1990 o právu pobytu zaměstnaných osob a samostatně výdělečně činných osob po skončení jejich pracovní činnosti (Úř. věst. L 180, s. 28) – Vnitrostátní právní úprava, podle které je z příjmů nerezidentů odváděná srážková daň o paušální sazbě – Důchod vyplácený osobě povinné k dani, která pobývá v jiném členském státě, zdaněný více, než kdyby tato osoba pobývala v dotčeném členském státě.
   Výrok
   Článek 18 ES musí být vykládán v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, podle níž daň z příjmů týkající se starobního důchodu vypláceného orgánem dotyčného členského státu osobě s bydlištěm v jiném členském státě v některých případech přesahuje daň, která by byla dlužná v případě, že by tato osoba měla bydliště v tomto prvně uvedeném členském státě, pokud uvedený důchod představuje veškeré nebo téměř veškeré příjmy uvedené osoby.

      (1)  Úř. věst. C 57, 5.3.2005.


title: Věc F-64/11: Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 20. června 2012 — Westeren v. Komise

text:
               16.2.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 46/33

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 20. června 2012 — Westeren v. Komise
   (Věc F-64/11) (1)

   2013/C 46/70
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda druhého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 252, 27.8.2011, s. 57.


title: Věc T-435/11: Žaloba podaná dne 8. srpna 2011 — Universal Display v. OHIM (UniversalPHOLED)

text:
               8.10.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 298/22

         Žaloba podaná dne 8. srpna 2011 — Universal Display v. OHIM (UniversalPHOLED)
   (Věc T-435/11)
   2011/C 298/41
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Universal Display Corp. (New Jersey, USA) (zástupci: A. Poulter a C. Lehr, solicitors)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 18. května 2011 ve věci R 215/2011-2 a

               —

               přijal přihlášku ochranné známky Společenství a umožnil její zveřejnění.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „UniversalPHOLED“ pro výrobky zařazené do třídy 1 — přihláška ochranné známky Společenství č. W01015224.

      Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí přihlášky ochranné známky Společenství.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení Rady č. 207/2009 z důvodu, že odvolací senát nesprávně posoudil způsobilost přihlášky ochranné známky Společenství „UniversalPHOLED“ k zápisu.


title: Věc C-452/11 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 2. září 2011 Heineken Nederland BV a Heineken NV proti rozsudku Tribunálu (šestého rozšířeného senátu) vydanému dne 16. června 2011 ve věci T-240/07, Heineken Nederland BV a Heineken NV v. Evropská komise

text:
               19.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 340/9

         Kasační opravný prostředek podaný dne 2. září 2011 Heineken Nederland BV a Heineken NV proti rozsudku Tribunálu (šestého rozšířeného senátu) vydanému dne 16. června 2011 ve věci T-240/07, Heineken Nederland BV a Heineken NV v. Evropská komise
   (Věc C-452/11 P)
   2011/C 340/15
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Heineken Nederland BV a Heineken NV (zástupci: T. R. Ottervanger a M. A. de Jong, Rechtsanwälte)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastnic řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit v plném rozsahu nebo částečně napadený rozsudek v souladu s důvody kasačního opravného prostředku uvedenými v kasačním opravném prostředku v rozsahu, v němž byla žaloba navrhovatelek zamítnuta;

               —

               zrušit v plném rozsahu nebo z části rozhodnutí (1) v rozsahu, v něm se týká navrhovatelek;

               —

               zrušit nebo snížit pokuty, které byly uloženy navrhovatelkám;

               —

               podpůrně, vrátit věc Tribunálu k novému rozhodnutí v souladu s právním posouzením Soudního dvora;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů tohoto řízení, jakož i nákladů řízení vedeného u Tribunálu.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

         Zaprvé
       Tribunál neprávem rozhodl, že Komise nebyla povinná zpřístupnit odpověď InBev týkající se námitek.

         Zadruhé
       Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když rozhodl, že Komise měl správně ve vztahu k soukromému sektoru za to, že jednání dotčených podniků je nutné kvalifikovat jako soubor dohod nebo jednání ve shodě.

         Zatřetí
       Tribunál překročil své pravomoci a způsobem, jakým stanovil okamžik začátku protiprávního jednání, se dopustil nesprávného právního posouzení.

         Začtvrté
       se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení, když nezohlednil skutečnost, že navrhovatelkám byla uložena nepřiměřeně vysoká pokuta výlučně jako důsledek dlouhého trvání správního řízení, které zapříčinila sama Komise.

         Zapáté
       Tribunál se tím, že měl za to, že Komise neporušila zásadu rovnosti, a zejména tím, že se nezabýval, resp. zabýval se nedostatečně, srovnáním s věcí Interbrew v. Alken-Maes, která se týkala belgického piva, dopustil nesprávného právního posouzení.

         Zašesté
       je Tribunálem přiznané snížení pokuty o 5 % z důvodu příliš dlouhého trvání správního řízení vzhledem ke zvláště vysoké pokutě, která byla navrhovatelkám uložena, a okolnosti, že Komise nemá pro překročení přiměřeného trvání řízení žádné odůvodnění, nedostatečné.

      (1)  Rozhodnutí Komise K(2007) 1697 ze dne 18. dubna 2007 v řízení podle článku 81 [ES] (věc COMP/B/37.766 — Nizozemský trh s pivem).


title: Rozsudek Soudního dvora ze dne 18. prosince 2014 ve věci E-10/14 – Enes Deveci a ostatní v. Scandinavian Airlines System Denmark-Norway-Sweden (Směrnice 2001/23/ES – převod podniků – kolektivní smlouvy – svoboda podnikání)

text:
               4.6.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 183/10

         ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
   ze dne 18. prosince 2014
   ve věci E-10/14
   Enes Deveci a ostatní v. Scandinavian Airlines System Denmark-Norway-Sweden
   (Směrnice 2001/23/ES – převod podniků – kolektivní smlouvy – svoboda podnikání)
   (2015/C 183/11)
   Ve věci E-10/14, Enes Deveci a ostatní v. Scandinavian Airlines System Denmark-Norway-Sweden – ŽÁDOST o stanovisko Soudního dvora podle článku 34 Dohody mezi státy ESVO o zřízení Kontrolního úřadu a Soudního dvora předložená odvolacím soudem v Eidsivatingu (Eidsivating lagmannsrett) týkající se výkladu směrnice Rady 2001/23/ES o sbližování právních předpisů členských států týkajících se zachování práv zaměstnanců v případě převodů podniků, závodů nebo částí podniků nebo závodů, Soudní dvůr ve složení Carl Baudenbacher, předseda a soudce-zpravodaj, Per Christiansen a Páll Hreinsson, soudci, vynesl dne 18. prosince 2014 rozsudek, jehož výrok zní:

               1.

               Je v souladu s čl. 3 odst. 3 směrnice 2001/23/ES, jestliže se podmínky odměňování, které měli převedení zaměstnanci na základě kolektivní smlouvy platné u převodce, nahradí v souladu s vnitrostátním právem podmínkami odměňování upravenými v kolektivní smlouvě platné u nabyvatele po skončení platnosti původní kolektivní smlouvy.
               Toto posouzení nemůže být ovlivněno tím, že došlo k (jakkoli značnému) snížení mzdy.
               Vnitrostátní soud však musí posoudit, zda v případech, jako je tento, vyplývá přetrvávání účinků z platných vnitrostátních právních předpisů. Ustanovení čl. 3 odst. 3 směrnice 2001/23/ES je třeba vykládat v tom smyslu, že podmínky stanovené v kolektivní smlouvě, jejíž účinky takto přetrvávají, představují „pracovní podmínky sjednané v kolektivní smlouvě“, dokud se na tyto pracovní poměry nezačne vztahovat nová kolektivní smlouva nebo dokud nejsou s příslušnými pracovníky uzavřeny nové individuální smlouvy.

               2.

               Ustanovení čl. 3 odst. 3 směrnice 2001/23/ES nebrání nabyvateli v tom, aby dva měsíce po převodu uplatňoval na převedené zaměstnance svou kolektivní smlouvu, je-li tato kolektivní smlouva použitelná v souladu s vnitrostátním právem.
               Článek 3 směrnice 2001/23/ES však brání tomu, aby převedení zaměstnanci utrpěli oproti své situaci před převodem značnou ztrátu příjmů kvůli tomu, že při stanovování počátečního platového zařazení u nabyvatele nebyla dostatečně zohledněna doba trvání pracovního poměru u převodce a jestliže podmínky odměňování podle nově použitelné kolektivní smlouvy zohledňují mj. dobu trvání pracovního poměru. Při tomto stanovení se musí náležitě zohlednit odpovídající doba trvání pracovního poměru zaměstnanců, kteří jsou již u nabyvatele zaměstnáni.
               Je na vnitrostátním soudu, aby posoudil, zda podmínky odměňování stanovené v kolektivní smlouvě nabyvatele náležitě zohledňují dobu trvání pracovního poměru.


title: Věc T-138/13: Žaloba podaná dne 2. března 2013 — Evonik Oil Additives v. OHIM — BRB International (VISCOTECH)

text:
               18.5.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 141/23

         Žaloba podaná dne 2. března 2013 — Evonik Oil Additives v. OHIM — BRB International (VISCOTECH)
   (Věc T-138/13)
   2013/C 141/42
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evonik Oil Additives GmbH (Darmstadt, Německo) (zástupce: advokát J. Albrecht)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: BRB International BV (Ittervoort, Nizozemsko)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí pátého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 19. prosince 2012 ve věci R 907/2012-5;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladu řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: BRB International BV

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „VISCOTECH“ pro výrobky zařazené do tříd 1 a 4

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Národní ochranná známka a mezinárodní ochranná známka „VISCOPLEX“ pro výrobky zařazené do tříd 1 a 4

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitkám

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Vyhovění odvolání a zamítnutí námitek

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009


title: Věc F-95/10: Žaloba podaná dne 8. října 2010 — Eberhard Bömcke v. EIB

text:
               4.12.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 328/62

         Žaloba podaná dne 8. října 2010 — Eberhard Bömcke v. EIB
   (Věc F-95/10)
   ()
   2010/C 328/101
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Eberhard Bömcke (Athus, Belgie) (zástupce: D. Lagasse, advokát)

      Žalovaná: Evropská investiční banka

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí ředitele lidských zdrojů žalované, kterým byl potvrzen zánik funkce zástupce zaměstnanců zastávané žalobcem, a návrh na náhradu škody

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí ředitele lidských zdrojů EIB, oznámené žalobci dopisem ze dne 22. září 2010, který obdržel dne 24. září 2010,

               —

               uložit EIB, aby žalobci nahradila morální újmu, která mu byla výše uvedeným rozhodnutím způsobena, a přiznat mu z tohoto titulu částku 25 000 eur,

               —

               uložit EIB náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-572/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 8. září 2017 – Aldi v. EUIPO – Rouard (GOURMET) „Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie GOURMET — Starší obrazová ochranná známka Evropské unie ORIGINE GOURMET — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 — Pozastavení správního řízení — Pravidlo 20 odst. 7 písm. c) nařízení (ES) č. 2868/95“

text:
               23.10.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 357/10

         Rozsudek Tribunálu ze dne 8. září 2017 – Aldi v. EUIPO – Rouard (GOURMET)
   (Věc T-572/15) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie GOURMET - Starší obrazová ochranná známka Evropské unie ORIGINE GOURMET - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Pozastavení správního řízení - Pravidlo 20 odst. 7 písm. c) nařízení (ES) č. 2868/95“)
   (2017/C 357/13)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Aldi GmbH & Co. KG (Mülheim an der Ruhr, Německo) (zástupci: N. Lützenrath, U. Rademacher, C. Fürsen a N. Bertram, avocats)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: M. Eberl et M. Fischer, zmocněnci)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem EUIPO: Pierre-André Rouard (Madrid, Španělsko)(zástupce: P. Merino Baylos, avocat)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 24. července 2015 (věc R 1985/2013-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi p. Rouardem a Aldi.

      Výrok

               1.

               Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví ze dne 24. července 2015 (věc R 1985/2013-4) je zrušeno.

               2.

               EUIPO ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady vynaložené Aldi GmbH & Co. KG.

      (1)  Úř. věst. C 389, 23.11.2015.


title: Věc C-178/13: Žaloba podaná dne 11. dubna 2013 — Evropská komise v. Finská republika

text:
               1.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 156/25

         Žaloba podaná dne 11. dubna 2013 — Evropská komise v. Finská republika
   (Věc C-178/13)
   2013/C 156/40
   Jednací jazyk: finština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: I. Koskinen a J. Hottiaux)

      Žalovaná: Finská republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Finská republika tím, že nepřijala všechny právní a správní předpisy, které jsou v souvislosti se samostatně výdělečně činnými řidiči nezbytné k provedení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/15/ES ze dne 11. března 2002 o úpravě pracovní doby osob vykonávajících mobilní činnosti v silniční dopravě (1) nebo v každém případě tím, že Komisi o uvedených předpisech neuvědomila, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 2 odst. 1 a článků 3 až 7 a článku 11 uvedené směrnice.

               —

               uložit Finské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Lhůta pro provedení směrnice uplynula dne 23. března 2009.

      (1)  Úř. věst. L 80, s. 35.


title: Věc C-73/09 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 16. února 2009 Hotelem Cipriani Srl proti rozsudku Soudu prvního stupně (šestého rozšířeného senátu) vydanému dne 28. listopadu 2008 ve spojených věcech T-254/00, T-270/00 a T-277/00, Hotel Cipriani SpA a další v. Komise

text:
               16.5.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 113/21

         Kasační opravný prostředek podaný dne 16. února 2009 Hotelem Cipriani Srl proti rozsudku Soudu prvního stupně (šestého rozšířeného senátu) vydanému dne 28. listopadu 2008 ve spojených věcech T-254/00, T-270/00 a T-277/00, Hotel Cipriani SpA a další v. Komise
   (Věc C-73/09 P)
   2009/C 113/42
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Hotel Cipriani SpA (zástupce: A. Bianchini, advokát)

      Další účastníci řízení: Società Italiana per il gas SpA (Italgas), Italská republika, Coopservice — Servizi di fiducia Soc. coop. rl, Comitato „Venezia vuole vivere“, Komise Evropských společenství

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Navrhovatelka navrhuje, aby Soudní dvůr:

               a)

               zrušil napadený rozsudek Soudu;

               b)

               vyhověl návrhovým žádáním vzneseným v prvním stupni a v důsledku toho:

                           —

                           zrušil rozhodnutí Komise Evropských Společenství (1) napadené v prvním stupni;

                           —

                           podpůrně, zrušil článek 5 rozhodnutí v rozsahu, v němž příkaz k navrácení obsažený v tomto ustanovení byl vyložen Komisí tak, že se vztahuje i na podpory přiznané na základě pravidla de minimis, nebo zrušil článek 5 v části, ve které stanoví zaplacení úroku, jehož sazba je vyšší než sazba skutečně zaplacená podnikem za své vlastní dluhy;

               c)

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení v obou stupních.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

               1.

               Svým prvním důvodem kasačního opravného prostředku společnost Hotel Cipriani napadá porušení a nesprávné použití čl. 87 odst. 1 ES, zejména pokud jde o nedostatek odůvodnění rozsudku Soudu nebo kontradiktorní povahu tohoto odůvodnění. Právní a správní ustanovení považovaná za neslučitelná s článkem 87 ES nezakládají žádné narušení hospodářské soutěže na společném trhu hoteliérství a restauratérství (na kterém je právě činná společnost Hotel Cipriani), a ani nehrozí, že by k němu vedla, a to proto, že kontext města Benátky je natolik zvláštní, že společný trh jím nemůže být v žádném případě dotčen a proto, že sporné úlevy představují pouze vyrovnání mimořádných poplatků zatěžujících podniky z důvodu obtíží činnosti na relevantním zeměpisném trhu za stejných podmínek, jaké platí v jiných částech společného evropského trhu. Soud tuto zvláštnost přiměřeně nezohlednil, nýbrž se bez bližšího vypořádání s touto otázkou omezil na tvrzení, že výhody získané benátskými podniky jdou nad vyrovnání nevýhod spojených se životním prostředím, což je důvod, proč žalobkyně napadá nedostatek odůvodnění napadeného rozsudku nebo kontradiktorní povahu tohoto odůvodnění.

               2.

               Svým druhým důvodem kasačního opravného prostředku uplatňuje společnost Hotel Cipriani porušení a nesprávné použití čl. 87 odst. 3 písm. c) ES, zejména pokud jde o nelogičnost odůvodnění Soudu. Nejdříve Komise a pak Soud měli nesprávně za to, že regionální výjimka stanovená v čl. 87 odst. 3 písm. c) ES je nepoužitelná, ale relevantní zeměpisný trh, jak bylo jednoznačně prokázáno v průběhu řízení před Soudem, odůvodňoval úlevy na sociálních příspěvcích přiznané vnitrostátními právními předpisy, protože tyto úlevy se týkaly výlučně zachování sociální a hospodářské struktury města Benátky, aniž by vedly — jak bylo rovněž prokázáno v rámci předcházejícího důvodu kasačního opravného prostředku — k jakékoliv protisoutěžní změně obchodu na společném trhu.

               3.

                  Třetím důvodem kasačního opravného prostředku se vytýká porušení čl. 87 odst. 3 písm. d) ES a jeho nesprávné použití, zejména pokud jde o nelogičnost odůvodnění rozsudku Soudu. V projednávaném případě úlevy na příspěvcích zjevně přispěly k ulehčení zachování nezpochybnitelného kulturního a uměleckého dědictví města Benátky, se kterým jsou spojeny významné náklady pro podniky na laguně, náklady, které nenesou podniky činné v odlišných územních kontextech. Soud v části rozhodnutí, ve které zamítl i tyto navrhovatelkou uplatněné úvahy, tvrdí nesprávně, že důvody, pro které musí případ od případu nést náklady spojené se zachováním kulturního a uměleckého dědictví Benátek žalující podniky, nebyly dostatečně prokázány. Toto tvrzení je nesprávné z různých důvodů, zejména proto, že bylo dostatečně prokázáno, rovněž před Komisí, že celé historické centrum Benátek jako takové obecně podléhá tlakům k ochraně nemovitého majetku.

               4.

                  Čtvrtým důvodem kasačního opravného prostředku napadá společnost Hotel Cipriani protiprávnost ustanovení o nuceném navrácení poskytnutých výhod, a to z důvodu porušení čl. 14 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 (2) ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku [88 ES] Smlouvy o ES. Ustanovení o navrácení úlev podle uvedeného článku 14 je v projednávaném případě nepoužitelné, protože je v rozporu s obecnou zásadou práva Společenství, přičemž zásady uplatněné před Soudem byly zásady proporcionality, rovného zacházení a právní jistoty.

               5.

               Svým pátým důvodem kasačního opravného prostředku společnost Hotel Cipriani napadá porušení článku 15 nařízení (ES) č. 659/1999. Když Komise přijala své rozhodnutí, a sice 25. listopadu 1999, promlčecí lhůta deseti let stanovená ve výše uvedeném článku 15 (který je nepochybně použitelný ratione temporis na projednávaný případ) již uplynula, takže účinky údajných státních podpor jsou nezbytně ještě podchyceny zákonem č. 171/1973, „Legge speciale per Venezia“ („zvláštní zákon pro Benátky“).

      (1)  Rozhodnutí Komise 2000/394/ES ze dne 25. listopadu 1999 o podporách poskytnutých podnikům na území Benátek a Chioggia stanovených zákony č. 30/1997 a č. 206/1995, kterými se zavádějí úlevy na sociálních příspěvcích (Úř. věst. 2000, L 150, s. 50)

      (2)  Úř. věst. L 83, s. 1; Zvl. vyd. 08/01, s. 339


title: Věc T-849/14 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 31. prosince 2014 Carlem De Nicola proti rozsudku vydanému dne 18. listopadu 2014 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-59/09, De Nicola v. EIB

text:
               2.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 73/46

      Kasační opravný prostředek podaný dne 31. prosince 2014 Carlem De Nicola proti rozsudku vydanému dne 18. listopadu 2014 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-59/09, De Nicola v. EIB
      (Věc T-849/14 P)
      (2015/C 073/57)
      Jednací jazyk: italština

         Účastníci řízení

         Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Carlo De Nicola (Strassen, Lucembursko) (zástupce: L. Isola, advokát)

         Další účastnice řízení: Evropská investiční banka

         Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

      Navrhovatel navrhuje, aby Tribunál přijal tento kasační opravný prostředek a při částečné změně napadeného rozsudku zrušil odstavce 2 a 3 výroku, tvrzení, podle kterých je toto řízení řízením na základě článku 270 SFEU a body 43, 44, 50, 55, 56, 58, 59, 60, 61, 63, 65, 66, 67, 68, 69, 70, 71, 72 a 73 odůvodnění. Krom toho navrhuje, aby byla věc vrácena k jinému senátu Soudu pro veřejnou službu, zasedajícím v jiném složení, aby tento po předchozím připuštění již navrhovaného lékařského posudku znovu rozhodl o zrušených bodech. Navrhovatel si vyhrazuje možnost předložit jakýkoliv přímý nebo nepřímý důkazní prostředek, který je nezbytný s ohledem na argumenty na obranu předložené dalším účastníkem řízení a předložit jakýkoliv další dokument užitečný pro vyvrácení různých názoru dalšího účastníka řízení.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Tento kasační opravný prostředek je podán proti rozsudku vydanému dne 18. listopadu 2014 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-59/09 RENV, De Nicola v. EIB.
      Na podporu kasačního opravného prostředku předkládá navrhovatel následující důvody kasačního opravného prostředku.

                  1.

                  Co se týče odvolacího výboru, navrhovatel napadá s odkazem na jeho pravidla fungování prohlášení o nepřípustnosti a tvrzení, podle kterého odstranění zrušeného aktu z osobního spisu navrhovatele představuje přiměřenou náhradu škody, jakož i poukazuje na zneužití při výkonu soudní funkce.

                  2.

                  Pokud jde o obtěžování utrpěné navrhovatelem, navrhovatel vytýká, že jeho návrh byl prohlášen za nepřípustný, že se o tomto konkrétním návrhu nerozhodovalo a že Soud pro veřejnou službu odmítl vykonat rozsudek o vrácení, dále uvádí nepřípustnost nových námitek formulovaných BEI v řízení v prvním stupni, jakož i zneužití pravomoci Soudem pro veřejnou službu, který nahradil advokáta navrhovatele tím, že rozhodl, že bude lepší nepřezkoumat návrh na náhradu škody z důvodu, že je uveden ve věci F-52/11 a je v ní podrobněji formulován.

                  3.

                  Pokud jde o návrh na lékařský posudek a další organizační opatření, žalobce zdůrazňuje, že se nikdy nevzdal svých návrhů v oblasti dokazování, které Soud pro veřejnou službu odmítl jako neužitečné. Jelikož Tribunál Evropské unie stanovil, že je třeba se vyjádřit ve věci samé, byl Soud pro veřejnou službu povinen přezkoumat všechny řádně formulované návrhy a určit přitom, které jsou relevantní pro vyřešení sporu a přijmout organizační procesní opatření, která z toho vyplývala.


title: Věc C-348/07: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Hamburg (Německo) dne 27. července 2007 – Turgay Semen v. Deutsche Tamoil GmbH

text:
               6.10.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 235/10

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Hamburg (Německo) dne 27. července 2007 – Turgay Semen v. Deutsche Tamoil GmbH
   (Věc C-348/07)
   (2007/C 235/16)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Landgericht Hamburg
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Turgay Semen

      Žalovaná: Deutsche Tamoil GmbH
   Předběžná otázka

               1)

               Je slučitelné s čl. 17 odst. 2 písm. a) směrnice Rady ze dne 18. prosince 1986 o koordinaci právní úpravy členských států týkající se nezávislých obchodních zástupců (86/653/EHS) (1), že nárok obchodního zástupce na odškodnění je omezen jeho ztrátami na provizích vzniklými v důsledku ukončení smluvního vztahu, i když výhody, které zmocniteli zůstávají, je nutno ohodnotit výše?

               2)

               Náleží k tomu u koncernu, do kterého zmocnitel patří, také ty výhody, které plynou koncernovým společnostem?

      (1)  Úř. věst. L 382, s. 17.


title: Věc T-510/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 18. listopadu 2014 – Conrad Electronic v. OHIM – British Sky Broadcasting Group a Sky IP International (EuroSky) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství EuroSky — Starší slovní ochranná známka Společenství SKY — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               12.1.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 7/31

         Rozsudek Tribunálu ze dne 18. listopadu 2014 – Conrad Electronic v. OHIM – British Sky Broadcasting Group a Sky IP International (EuroSky)
   (Věc T-510/12) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství EuroSky - Starší slovní ochranná známka Společenství SKY - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2015/C 007/33)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Conrad Electronic SE (Hirschau, Německo) (zástupci: P. Mes, C. Graf von der Groeben, G. Rother, J. Bühling, J. Künzel, D. Jestaedt, M. Bergermann, J. Vogtmeier a A. Kramer, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Pohlmann, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: British Sky Broadcasting Group plc (Isleworth, Spojené království), a Sky IP International Ltd (Isleworth) (zástupci: J. Barry, solicitor, R. Heine a M. Plesser, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 20. září 2012 (věc R 1138/2011-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi British Sky Broadcasting Group plc a Sky IP International Ltd na straně jedné a Conrad Electronic SE na straně druhé.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnost Conrad Electronic SE ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Úřadem pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM), společností British Sky Broadcasting Group plc a společností Sky IP International Ltd.

      (1)  Úř. věst. C 26, 26. 1. 2013.


title: Věc C-364/07: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Monomeles Protodikeio Kerkyras dne 2. srpna 2007 – Vassilakis Spyridon a další v. Dimos Kerkyraion

text:
               20.10.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 247/12

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Monomeles Protodikeio Kerkyras dne 2. srpna 2007 – Vassilakis Spyridon a další v. Dimos Kerkyraion
   (Věc C-364/07)
   (2007/C 247/16)
   Jednací jazyk: řečtina
   Předkládající soud
   Monomeles Protodikeio Kerkyras (soud na Korfu rozhodující jako samosoudce)
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Vassilakis Spyridon a další

      Žalovaná: Dimos Kerkyraion (obec Korfu)
   Předběžné otázky

               1)

               Je vnitrostátní soud povinen vykládat vnitrostátní právo v co největším možném rozsahu v souladu se směrnicí, která byla do vnitrostátního právního řádu provedena opožděně, a) od okamžiku, kdy směrnice vstoupila v platnost, nebo b) od okamžiku, kdy marně uplynula lhůta pro její provedení do vnitrostátního práva, nebo c) od okamžiku, kdy nabyl účinnosti vnitrostátní prováděcí předpis?

               2)

               Má být ustanovení 5 odst. 1 rámcové dohody EKOS, UNICE a CEEP o pracovních poměrech na dobu určitou, která je nedílnou součástí směrnice Rady 1999/70/EHS (Úř. věst. L 175, s. 43; Zvl. vyd. 05/03, s. 368), vykládáno v tom smyslu, že pouhá skutečnost, že uzavření smlouvy na dobu určitou ukládá zákon nebo podzákonný právní předpis, může představovat objektivní důvod pro neustálé obnovování nebo pro uzavírání po sobě jdoucích pracovních smluv na dobu určitou – kromě důvodů souvisejících s povahou, druhem, charakteristickými rysy vykonávané práce nebo podobných důvodů?

               3)

               Může být ustanovení 5 odst. 1 a 2 rámcové dohody EKOS, UNICE a CEEP o pracovních poměrech na dobu určitou, která je nedílnou součástí směrnice Rady 1999/70/EHS (Úř. věst. L 175, s. 43; Zvl. vyd. 05/03, s. 368), vykládáno v tom smyslu, že [se nepoužijí] vnitrostátní předpisy, podle nichž se pracovní smlouvy a poměry na dobu určitou považují za po sobě jdoucí, pouze pokud mezi nimi neuplyne doba delší než tři měsíce, a domněnka ve prospěch zaměstnance zavedená týmiž předpisy, podle níž jsou pracovní smlouvy a poměry na dobu určitou uznány jako pracovní smlouvy a poměry na dobu neurčitou, se povinně zakládá na výše uvedeném předpokladu?

               4)

               Je zákaz přeměny po sobě jdoucích pracovních smluv na dobu určitou na smlouvy na dobu neurčitou zakotvený ve vnitrostátním ustanovení obsaženém v článku 21 zákona č. 2190/1994 slučitelný se zásadou užitečného účinku práva Společenství a s cílem ustanovení 5 odst. 1 a 2 ve vzájemném spojení s ustanovením 1 rámcové dohody EKOS, UNICE a CEEP o pracovních poměrech na dobu určitou, která je nedílnou součástí směrnice Rady 1999/70/EHS (Úř. věst. L 175, s. 43; Zvl. vyd. 05/03, s. 368), pokud jsou tyto smlouvy uzavřeny na dobu určitou pro pokrytí výjimečných nebo sezónních potřeb zaměstnavatele, avšak ve skutečnosti za účelem pokrytí jeho stálých a trvalých potřeb?

               5)

               Je se zásadou užitečného účinku práva Společenství a s cílem ustanovení 5 odst. 1 a 2 ve vzájemném spojení s ustanovením 1 rámcové dohody EKOS, UNICE a CEEP o pracovních poměrech na dobu určitou, která je nedílnou součástí směrnice Rady 1999/70/EHS ze dne 10. července 1999 (Úř. věst. L 175, s. 43; Zvl. vyd. 05/03, s. 368), slučitelná okolnost, že na základě vnitrostátního právního předpisu provádějícího výše uvedenou směrnici přísluší konečné rozhodnutí o možnosti či nemožnosti přeměny smluv na dobu určitou na smlouvy na dobu neurčitou nezávislému správnímu orgánu s názvem Anotato Symvoulio Epilogis Prosopikou (nejvyšší rada pro výběr zaměstnanců, „ASEP“)?


title: Věc T-392/16: Žaloba podaná dne 26. července 2016 – Axium v. Parlament

text:
               5.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/33

         Žaloba podaná dne 26. července 2016 – Axium v. Parlament
   (Věc T-392/16)
   (2016/C 326/56)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Axium (Oberschaeffolsheim, Francie) (zástupce: N. Deleau, advokát)

      Žalovaný: Evropský parlament

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí ze dne 9. června 2016, kterým Evropský parlament rozhodl o vyloučení nabídky společnosti Axium ze zadávacího řízení;

               —

               uložil Evropskému parlamentu, aby podle článků 133 a násl. jednacího řádu vyplatil společnosti Axium částku 4 000 eur;

               —

               uložil Evropskému parlamentu náhradu všech nákladů tohoto řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vychází z vnější protiprávnosti rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 9. června 2016, D 201714, kterým byla odmítnuta nabídka žalobkyně předložená v rámci zadávacího řízení 06D30/2015/M064 týkajícího se řízení „Francie-Štrasburk: Rámcová smlouva na odstranění azbestu v budovách Evropského parlamentu ve Štrasburku“ (Úř. věst. 2015/S 242-438527), a rozhodnutí zadat tuto zakázku jinému uchazeči (dále jen „napadené rozhodnutí“), jelikož na osobu, která podepsala dopis zaslaný žalobkyni, jež obsahoval napadené rozhodnutí, nebyla delegována pravomoc, která je nezbytná k tomu, aby tato osoba mohla zavázat veřejného zadavatele, tj. Evropský parlament.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z vnitřní protiprávnosti napadeného rozhodnutí, jelikož vyloučení nabídky žalobkyně není v souladu s čl. 158 odst. 3 nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 1268/2012 ze dne 29. října 2012 o prováděcích pravidlech k nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 966/2012, kterým se stanoví finanční pravidla o souhrnném rozpočtu Unie, a není tudíž odůvodněné.


title: Věc T-675/14: Žaloba podaná dne 22. září 2014 – Španělsko v. Komise

text:
               3.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 388/24

         Žaloba podaná dne 22. září 2014 – Španělsko v. Komise
   (Věc T-675/14)
   2014/C 388/30
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Španělské království (zástupce: M. García-Valdecasas Dorrego, Abogado del Estado)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil prováděcí rozhodnutí Komise ze dne 9. července 2014, kterým se z financování Společenství vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF), Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV), týkající se Španělského království, a

               —

               uložil žalovanému orgánu náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce tři žalobní důvody.

               1.

               První důvod vychází z toho, že oprava stanovená paušálně ve výši 2 7 31  208,07 eur a použitý způsob výpočtu jsou v rozporu s čl. 31 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 1290/2005 ze dne 21. června 2005 o financování společné zemědělské politiky (Úř. věst. L 209, s. 1) a s pokyny obsaženými v dokumentu Komise VI/5330/97 ze dne 23. prosince 1997 (Pokyny týkající se výpočtu finančních důsledků při přípravě rozhodnutí o schválení účetní závěrky záruční sekce EZOZF) a v dokumentu AGRI-64043-2005 (Sdělení Komise týkající se toho, jak zamýšlí v kontextu EZOZF – Záruky zavést postup řešení nepravidelností v kontextu systému kontroly vzájemné podmíněnosti zavedeného členskými státy; Communication from the Commission, on how the Commission intends in the context of the EAGGF- in the context of cross-compliance control system implemented by the Member State), protože není namístě určit paušální částku odhadem, neboť žalobce předložil hodnocení skutečných rizik pro Fond. Prováděcí rozhodnutí Komise je nesprávné a navíc nepřiměřené a neodůvodněné.

               2.

               Druhý důvod vychází z toho, že přídavek k paušální částce ve výši 2 % jako obecná jednorázová oprava dosahující 1 91  873,55 eur a způsob jejího výpočtu jsou v rozporu s čl. 31 odst. 2 výše uvedeného nařízení a s dokumenty Komise o pokynech pro výpočet finančních oprav, jelikož není namístě použít doplňujícím způsobem dva simultánní způsoby výpočtu na jeden a ten samý prohřešek. Jde o zcela nepřiměřenou a neodůvodněnou právní nesoudržnost.

               3.

               Třetí důvod vychází z toho, že stanovená oprava za rok 2010 (podání žádosti), finanční rok 2011, která je v rozporu s čl. 31 odst. 4 uvedeného nařízení, porušuje zásadu loajální spolupráce a práva na obhajobu, neboť žalovaná neodůvodněně rozšířila finanční opravu na období přesahující 24 měsíců předcházejících oznámení, ačkoli pochybení již byla v té době napravena.


title: Věc T-150/15: Žaloba podaná dne 27. března 2015 – EFB v. Komise

text:
               8.6.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 190/18

         Žaloba podaná dne 27. března 2015 – EFB v. Komise
   (Věc T-150/15)
   (2015/C 190/22)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: European Federation of Biotechnology (EFB) (Lutych, Belgie) (zástupce: M. Troncoso Ferrer a S. Moya Izquierdo, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               prohlásil věc za přípustnou,

               —

               uložil Evropské komisi, aby žalobkyni zaplatila 39  316,54 EUR, a

               —

               uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál rozhodl, že Evropská komise porušila své smluvní povinnosti plynoucí ze smlouvy ze dne 23. prosince 2005 o projektu pro European Action for Global Life science – Health Programme, spis. zn. LSSP-CT-2005-512135 (dále jen „smlouva“) a žádá zaplacení částky v konečné výši 39  316,54 EUR.
   Na podporu žaloby uvádí žalobkyně šest žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vychází z nesprávného posouzení několika oprávněných nákladů, což představuje nesprávné posouzení důkazů v rozporu s článkem 1315 belgického občanského zákoníku.

                           —

                           Žalobkyně tvrdí, že výzva k úhradě vydaná Komisí vychází ze závěrečné zprávy o auditu, avšak posouzení provedené auditory Komise pro účely vypracování zprávy bylo nesprávné, pokud jde o řadu nákladů, konkrétně pokud jde o výdaje na zaměstnance a výdaje spojené s určitými událostmi. Komise vydala výzvu k úhradě na základě nesprávných domněnek a neprokázala skutečnosti podporující její tvrzení, čímž porušila článek 1315 belgického občanského zákoníku a tudíž i smluvní povinnosti.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z porušení článků II.20 a II.6 všeobecných smluvních podmínek, jakož i článku 1347 belgického občanského zákoníku, neboť Komise nesprávně učinila závěr, že výdaje na práci některých členů personálu nebyly oprávněné, protože uvedení členové neměli platnou pracovní smlouvu.

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází z porušení článku 1134 belgického občanského zákoníku a zásady výkonu smlouvy v dobré víře.

                           —

                           Žalobkyně mimo jiné uvádí, i) že neměla možnost se hájit a vysvětlit Komisi jakékoli nedorozumění či drobné pochybení, jichž se při výkonu smlouvy dopustila, ii) že velký finanční rozdíl mezi prvním návrhem zprávy o auditu a její konečnou verzí jasně prokazuje nesprávnost a nedostatek obezřetnosti, a iii) že četné chybné výpočty a nepřesnosti v údajích v konečné zprávě o auditu způsobily žalobkyni obtíže s pochopením obvinění, která proti ní Komise vznáší.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z nedostatku odůvodnění rozhodnutí Komise o neproplacení určitých nákladů.

               5.

               Pátý žalobní důvod vychází z porušení zásady legitimního očekávání.

                           —

                           Žalobkyně uvádí, že Komise přijala, že žalobkyni pomáhal jiný právní subjekt a proto vzniklo legitimní očekávání, že náklady plynoucí z tohoto vztahu jsou naprosto oprávněné.

               6.

               Šestý žalobní důvod vychází z nejasnosti pravidel uplatněných na šestý rámcový program pro výzkum a technologický rozvoj („RP6“).

                           —

                           Žalobkyně uvádí, že podle článku 1162 belgického občanského zákoníku se má smlouva v případě nejasnosti vykládat v neprospěch toho, kdo ji takto navrhl, a ve prospěch toho, koho zavazuje. Smluvní pravidla použitelná na RP6 vyplývají ze „standardních“ ustanovení vypracovaných Komisí, na která žalobkyně pouze přistoupila, čímž se stala stranou, která je smlouvou zavázána. Tato situace spolu se skutečností, že pravidla působí značné problémy s výkladem, jak ukazuje vysoký počet žalob k Tribunálu, které pravidla zpochybňují, jsou důvodem k provedení jejich výkladu ve prospěch žalobkyně. Výkladové pravidlo článku 1162 belgického občanského zákoníku umožňuje soudci vykládat špatně navržené či dvojznačné ustanovení v neprospěch jeho autora, tedy Komise.


title: Věc T-305/10: Žaloba podaná dne 23. července 2010 — Hartmann-Lamboy v. OHIM — Diptyque (DYNIQUE)

text:
               23.10.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 288/41

      Žaloba podaná dne 23. července 2010 — Hartmann-Lamboy v. OHIM — Diptyque (DYNIQUE)
      (Věc T-305/10)
      ()
      (2010/C 288/80)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Marlies Hartmann-Lamboy (Westerburg, Německo) (zástupce: R. Loos, advokát)

         Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: DIPTYQUE SAS (Paříž, Francie)

         Návrhová žádání žalobkyně

                  —

                  Částečně zrušit nebo pozměnit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 7. května 2010 ve věci R 1217/2009-1 v té části, ve které není ve prospěch žalobkyně;

                  —

                  uložit Úřadu pro harmonizaci náhradu nákladů námitkového řízení, nákladů odvolacího řízení a nákladů vynaložených v řízení u Tribunálu.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

         Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Žalobkyně.

         Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka DYNIQUE pro výrobky a služby zařazené do tříd 3, 41 a 44.

         Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: DIPTYQUE S.A.S.

         Namítaná ochranná známka nebo označení: Slovní ochranná známka DIPTYQUE pro výrobky a služby zařazené do tříd 3, 4 a 35.

         Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitkám.

         Rozhodnutí odvolacího senátu: Odvolání bylo z části zamítnuto.

         Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 (1), protože mezi kolidujícími ochrannými známkami neexistuje nebezpečí záměny.

         (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, 24.3.2009, s. 1).


title: Věc C-100/08: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 10. září 2009 — Komise Evropských společenství v. Belgické království ( Nesplnění povinnosti státem — Články 28 ES a 30 ES — Ochrana druhů volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin — Právní úprava držení a uvádění na trh ptáků narozených a odchovaných v zajetí, které byly v jiných členských státech uvedeny na trh v souladu s právními předpisy )

text:
               7.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 267/17

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 10. září 2009 — Komise Evropských společenství v. Belgické království
   (Věc C-100/08) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Články 28 ES a 30 ES - Ochrana druhů volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin - Právní úprava držení a uvádění na trh ptáků narozených a odchovaných v zajetí, které byly v jiných členských státech uvedeny na trh v souladu s právními předpisy“)
   2009/C 267/29
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: S. Pardo Quintillán a R. Troosters, zmocněnci)

      Žalované: Belgické království (zástupci: T. Materne, zmocněnec, G. Van Calster, advokát)

      Předmět

   Nesplnění povinnosti státem — Porušení článku 28 ES — Ochrana druhů volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin — Zákaz držení některých druhů ptáků, které byly uvedeny na trh v jiných členských státech v souladu s právními předpisy

      Výrok

               1)

               Belgické království tím, že

                           —

                           podřídilo dovoz, držení a prodej ptáků narozených a odchovaných v zajetí, kteří byli v jiných členských státech uvedeni na trh v souladu s právními předpisy, omezujícím podmínkám ukládajícím dotyčným subjektům na trhu, aby změnily označování exemplářů tak, aby odpovídalo podmínkám konkrétně vyžadovaným belgickými právními předpisy, a tím, že nepřipouští označování přijímané v jiných členských státech ani potvrzení vydaná v souladu s nařízením Rady (ES) č. 338/97 o ochraně druhů volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin regulováním obchodu s nimi, a

                           —

                           zbavilo prodejce možnosti dosáhnout výjimek ze zákazu držení původních evropských druhů ptáků, které byly uvedeny na trh v jiných členských státech v souladu s právními předpisy, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 28 ES.

               2)

               Belgickému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 128, 24.5.2008.


title: Věc T-500/13: Usnesení Tribunálu ze dne 14. května 2014 – Seatech International a další v. Komise

text:
               21.7.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 235/33

         Usnesení Tribunálu ze dne 14. května 2014 – Seatech International a další v. Komise
   (Věc T-500/13) (1)

   2014/C 235/44
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda čtvrtého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 377, 21. 12. 2013.


title: Věc T-39/08: Rozsudek Tribunálu ze dne 8. prosince 2011 — Evropaïki Dynamiki v. Komise ( „Veřejné zakázky na služby — Zadávací řízení — Poskytování informatických služeb týkajících se hostingu, správy, zlepšování, propagace a údržby internetového portálu — Odmítnutí nabídky a přidělení zakázky jinému uchazeči — Kritéria výběru — Kritéria zadávání — Mimosmluvní odpovědnost“ )

text:
               28.1.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 25/47

      Rozsudek Tribunálu ze dne 8. prosince 2011 — Evropaïki Dynamiki v. Komise
      (Věc T-39/08) (1)

      (Veřejné zakázky na služby - Zadávací řízení - Poskytování informatických služeb týkajících se hostingu, správy, zlepšování, propagace a údržby internetového portálu - Odmítnutí nabídky a přidělení zakázky jinému uchazeči - Kritéria výběru - Kritéria zadávání - Mimosmluvní odpovědnost)
      (2012/C 25/88)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atény, Řecko) (zástupce: N. Korogiannakis, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: E. Manhaeve a N. Bambara, zmocněnci, ve spolupráci s J. Stuyckem, advokátem)

         Předmět věci

      Jednak návrh na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 12. listopadu 2007, kterým se odmítá nabídka předložená žalobkyní v rámci veřejné výzvy k podání nabídek týkajících se hostingu, správy, zlepšení, podpory a údržby internetového portálu Komise o e-learningu (elearningeuropa.info) (Úř. věst. 2007/S 87) a zakázka se přiděluje jinému uchazeči, a jednak návrh na náhradu škody.

         Výrok rozsudku

                  1.

                  Rozhodnutí Komise ze dne 12. listopadu 2007, kterým se odmítá nabídka předložená žalobkyní v rámci veřejné výzvy k podání nabídek týkajících se hostingu, správy, zlepšení, podpory a údržby internetového portálu Komise o e-learningu (elearningeuropa.info) a zakázka se přiděluje jinému uchazeči, se zrušuje.

                  2.

                  Návrh na náhradu škody se zamítá.

                  3.

                  Evropská komise ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady řízení vynaložené společností Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis.

         (1)  Úř. věst. C 92, 12.4.2008.


title: Věc C-291/12: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 17. října 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgericht Gelsenkirchen — Německo) — Michael Schwarz v. Stadt Bochum ( „Řízení o předběžné otázce — Prostor svobody, bezpečnosti a práva — Biometrický cestovní pas — Otisky prstů — Nařízení (ES) č. 2252/2004 — Článek 1 odst. 2 — Platnost — Právní základ — Postup přijímání — Články 7 a 8 Listiny základních práv Evropské unie — Právo na respektování soukromého života — Právo na ochranu osobních údajů — Proporcionalita“ )

text:
               14.12.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 367/17

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 17. října 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgericht Gelsenkirchen — Německo) — Michael Schwarz v. Stadt Bochum
   (Věc C-291/12) (1)

   (Řízení o předběžné otázce - Prostor svobody, bezpečnosti a práva - Biometrický cestovní pas - Otisky prstů - Nařízení (ES) č. 2252/2004 - Článek 1 odst. 2 - Platnost - Právní základ - Postup přijímání - Články 7 a 8 Listiny základních práv Evropské unie - Právo na respektování soukromého života - Právo na ochranu osobních údajů - Proporcionalita)
   2013/C 367/29
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Verwaltungsgericht Gelsenkirchen

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Michael Schwarz

      Žalované: Stadt Bochum

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Verwaltungsgericht Gelsenkirchen — Platnost čl. 1 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 2252/2004 ze dne 13. prosince 2004 o normách pro bezpečnostní a biometrické prvky v cestovních pasech a cestovních dokladech vydávaných členskými státy (Úř. věst. L 385, s. 1), ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 444/2009 ze dne 6. května 2009 (Úř. věst. L 142, s. 1), ve znění opravy (Úř. věst. L 188, s. 127), s ohledem na článek 8 Listiny základních práv a článek 8 Úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod — Právo osoby na vydání cestovního pasu bez zaznamenání jejích otisků prstů

      Výrok

   Přezkum položené otázky neodhalil žádnou skutečnost, kterou by mohla být dotčena platnost čl. 1 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 2252/2004 ze dne 13. prosince 2004 o normách pro bezpečnostní a biometrické prvky v cestovních pasech a cestovních dokladech vydávaných členskými státy, ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 444/2009 ze dne 6. května 2009.

      (1)  Úř. věst. C 273, 8.9.2012


title: Věc F-88/10: Žaloba podaná dne 27. září 2010 — Van Asbroeck v. Komise

text:
               20.11.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 317/50

         Žaloba podaná dne 27. září 2010 — Van Asbroeck v. Komise
   (Věc F-88/10)
   ()
   2010/C 317/90
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Marc Van Asbroeck (Dilbeek, Belgie) (zástupci: S. Rodrigues, A. Blot a C. Bernard-Glanz, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí žalované, kterým byla zamítnuta žádost žalobce o částečné zrušení rozhodnutí Komise ze dne 22. října 2008 týkajícího se zavedení vyrovnávací náhrady ve prospěch úředníků, kteří změnili kategorii před 1. květnem 2004, o jeho zařazení do třídy D*4/8 s účinkem od 1. května 2004 a o obnovení jeho služebního postupu, pokud jde o povýšení, roční úpravy a zvyšování platového stupně, k nimž mělo dojít od té doby

      Návrhová žádání žalobce

               —

               Vyzvat žalovanou, aby se výslovně vyjádřila k tabulce, kterou žalobce sestavil pro srovnání vývoje jeho skutečného platu a platu, který by měl, kdyby nezměnil kategorii před 1. květnem 2004;

               —

               zrušit rozhodnutí Komise, kterým byla zamítnuta žádost o zrušení třetí věty čl. 1 odst. 3 rozhodnutí Komise ze dne 22. října 2008 týkajícího se zavedení vyrovnávací náhrady ve prospěch úředníků, kteří změnili kategorii před 1. květnem 2004, o jeho zařazení do třídy D*4/8 s účinkem od 1. května 2004 a o obnovení jeho služebního postupu, pokud jde o povýšení, roční úpravy a zvyšování platového stupně, k nimž mělo dojít od té doby a v případě potřeby zrušit rozhodnutí o zamítnutí stížnosti;

               —

               uložit žalované zaplacení částky dočasně stanovené na 13 218,24 eur jakožto náhrady finanční újmy a úroků z prodlení v zákonem stanovené výši ode dne vydání rozsudku;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladu řízení.


               23.10.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 288/1

      (2010/C 288/01)
      Poslední publikace Soudního dvora Evropské unie v Úředním věstníku Evropské unie

            Úř. věst. C 274, 9.10.2010

         Dřívější publikace

         Úř. věst. C 260, 25.9.2010

         Úř. věst. C 246, 11.9.2010

         Úř. věst. C 234, 28.8.2010

         Úř. věst. C 221, 14.8.2010

         Úř. věst. C 209, 31.7.2010

         Úř. věst. C 195, 17.7.2010

      Tyto texty jsou k dispozici na adrese:
      EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Věc T-211/10: Usnesení Tribunálu ze dne 8. července 2010 — Strålfors v. OHIM (ID SOLUTIONS) ( „Žaloba na neplatnost — Žaloba — Formální náležitosti — Zjevná nepřípustnost“ )

text:
               28.8.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 234/38

         Usnesení Tribunálu ze dne 8. července 2010 — Strålfors v. OHIM (ID SOLUTIONS)
   (Věc T-211/10) (1)

   (Žaloba na neplatnost - Žaloba - Formální náležitosti - Zjevná nepřípustnost)
   2010/C 234/70
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Strålfors AB (Malmö, Švédsko) (zástupce: M. S. Nielsen, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 25. ledna 2010 (věc R 1111/2009-2) týkajícímu se přihlášky slovního označení ID SOLUTIONS jako ochranné známky Společenství.

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako zjevně nepřípustná.

               2)

               Strålfors AB ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 195, 17.7.2010.


title: Věc C-534/13: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 4. března 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Consiglio di Stato – Itálie) – Ministero dell'Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare a další v. Fipa Group srl, Tws Automation srl, Ivan srl „Řízení o předběžné otázce — Článek 191 odst. 2 SFEU — Směrnice 2004/35/ES — Odpovědnost za životní prostředí — Vnitrostátní právní úprava, která nestanoví možnost správních orgánů uložit vlastníkům znečištěných pozemků, kteří k tomuto znečištění nepřispěli, povinnost přijmout preventivní a nápravná opatření a stanoví pouze povinnost nahradit náklady vynaložené na zásahy uskutečněné správním orgánem — Slučitelnost se zásadou ‚znečišťovatel platí‘, zásadami obezřetnosti a prevence a zásadou odvracení ohrožení životního prostředí především u zdroje“

text:
               27.4.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/12

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 4. března 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Consiglio di Stato – Itálie) – Ministero dell'Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare a další v. Fipa Group srl, Tws Automation srl, Ivan srl
   (Věc C-534/13) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Článek 191 odst. 2 SFEU - Směrnice 2004/35/ES - Odpovědnost za životní prostředí - Vnitrostátní právní úprava, která nestanoví možnost správních orgánů uložit vlastníkům znečištěných pozemků, kteří k tomuto znečištění nepřispěli, povinnost přijmout preventivní a nápravná opatření a stanoví pouze povinnost nahradit náklady vynaložené na zásahy uskutečněné správním orgánem - Slučitelnost se zásadou ‚znečišťovatel platí‘, zásadami obezřetnosti a prevence a zásadou odvracení ohrožení životního prostředí především u zdroje“)
   (2015/C 138/14)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Consiglio di Stato

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Ministero dell'Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare, Ministero della Salute, Ispra – Istituto Superiore per la Protezione e la Ricerca Ambientale

      Žalovaní: Fipa Group srl, Tws Automation srl, Ivan srl

      za přítomnosti: Comune di Massa, Regione Toscana, Provincia di Massa Carrara, Comune di Carrara, Arpat – Agenzia regionale per la protezione ambientale della Toscana, Ediltecnica Srl, Versalis SpA, Edison SpA

      Výrok

   Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/35/ES ze dne 21. dubna 2004 o odpovědnosti za životní prostředí v souvislosti s prevencí a nápravou škod na životním prostředí musí být vykládána v tom smyslu, že nebrání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je právní úprava dotčená ve věci v původním řízení, která v případě nemožnosti identifikovat osobu odpovědnou za znečištění pozemku nebo v případě nemožnosti vynutit na ní přijetí nápravných opatření neumožňuje příslušnému orgánu uložit povinnost přijmout preventivní a nápravná opatření vlastníkovi tohoto pozemku, který není odpovědný za znečištění, přičemž tento vlastník je pouze povinen nahradit náklady související s opatřeními přijatými příslušným orgánem v mezích tržní hodnoty pozemku stanovené po přijetí těchto opatření.

      (1)  Úř. věst. C 359, 7.12.2013.


title: Věc C-286/14: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 17. března 2016 – Evropský parlament v. Evropská komise (Žaloba na neplatnost — Článek 290 SFEU — Pojmy, měnit‘ a, doplňovat‘ — Nařízení (EU) č. 1316/2013 — Článek 21 odst. 3 — Dosah pravomoci přenesené na Evropskou komisi — Nutnost přijmout samostatný normativní akt — Nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 275/2014)

text:
               2.5.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 156/8

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 17. března 2016 – Evropský parlament v. Evropská komise
   (Věc C-286/14) (1)

   ((Žaloba na neplatnost - Článek 290 SFEU - Pojmy, měnit‘ a, doplňovat‘ - Nařízení (EU) č. 1316/2013 - Článek 21 odst. 3 - Dosah pravomoci přenesené na Evropskou komisi - Nutnost přijmout samostatný normativní akt - Nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 275/2014))
   (2016/C 156/10)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Evropský parlament (zástupci: L.G. Knudsen, A. Troupiotis a M. Menegatti, zmocněnci)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: B. Martenczuk, M. Konstantinidis a J. Hottiaux, zmocněnci)

      Vedlejší účatnice podporující žalobce: Rada Evropské unie (zástupkyně: K. Michoel a Z. Kupčová, zmocněnkyně)

      Výrok

               1)

               Nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 275/2014 ze dne 7. ledna 2014, kterým se mění příloha I nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1316/2013, kterým se vytváří Nástroj pro propojení Evropy, se zrušuje.

               2)

               Účinky nařízení v přenesené pravomoci č. 275/2014 se zachovávají do doby, než v přiměřené lhůtě, která nepřesáhne šest měsíců od data vyhlášení tohoto rozsudku, nabude účinnosti nový akt určený k jeho nahrazení.

               3)

               Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.

               4)

               Rada Evropské unie ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 253, 4.8.2014.


title: Věc T-90/06: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 11. prosince 2008 – Tomorrow Focus v. OHIM – Information Builders (Tomorrow Focus) ( Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství Tomorrow Focus — Starší obrazová ochranná známka Společenství FOCUS — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 )

text:
               7.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/26

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 11. prosince 2008 – Tomorrow Focus v. OHIM – Information Builders (Tomorrow Focus)
   (Věc T-90/06) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství Tomorrow Focus - Starší obrazová ochranná známka Společenství FOCUS - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94“)
   (2009/C 32/48)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Tomorrow Focus AG (Mnichov, Německo) (zástupci: původně U. Gürtler, poté J. Berlinger, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: G. Schneider, poté G. Schneider a S. Schäffner, zmocněnci)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastník před Soudem: Information Builders (Netherlands) BV (Amstelveen, Nizozemsko)
   Předmět věci
   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 17. ledna 2006 (věc R 116/2005-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi Information Builders (Netherlands) BV a Tomorrow Focus AG.
   Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Tomorrow Focus AG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 108, 6.5.2005.


title: Věc F-124/10: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 26. února 2013 — Labiri v. EHSV ( „Veřejná služba — Povinnost poskytnout pomoc — Článek 12a služebního řádu — Psychické obtěžování — Správní šetření“ )

text:
               20.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 114/46

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 26. února 2013 — Labiri v. EHSV
   (Věc F-124/10) (1)

   (Veřejná služba - Povinnost poskytnout pomoc - Článek 12a služebního řádu - Psychické obtěžování - Správní šetření)
   2013/C 114/68
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Vassilliki Labiri (Brusel, Belgie) (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, É. Marchal a D. Abreu Caldas, advokáti)

      Žalovaný: Evropský hospodářský a sociální výbor (zástupci: M. Arsène a L. Camarena Januzec, zmocněnci, ve spolupráci s M. Troncoso Ferrerem a F.-M. Hislairem, advokáty)

      Předmět věci

   Veřejná služba — Žaloba na zrušení rozhodnutí o zastavení správního šetření zahájeného na základě podnětu žalobkyně pro psychické obtěžování

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí generálního tajemníka Evropského hospodářského a sociálního výboru ze dne 18. ledna 2010 se zrušuje.

               2)

               Evropský hospodářský a sociální výbor ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení, které vynaložila V. Labiri.

      (1)  Úř. věst. C 63, 26.2.2011, s. 34.