title: Věc T-720/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 30. listopadu 2016 – Rotenberg v. Rada „Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Omezující opatření vzhledem k činnostem narušujícím nebo ohrožujícím Ukrajinu — Zmrazení finančních prostředků — Omezení v oblasti povolení ke vstupu na území členských států — Fyzická osoba aktivně podporující nebo provádějící činnosti narušující nebo ohrožující Ukrajinu — Fyzická osoba mající prospěch z vazby na ruské činitele s rozhodovací pravomocí odpovědným za anexi Krymu — Právo na obhajobu — Povinnost uvést odůvodnění — Zjevně nesprávná posouzení — Právo na vlastnictví — Svoboda podnikání — Právo na respektování soukromého života — Přiměřenost“

text:
               23.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/23

         Rozsudek Tribunálu ze dne 30. listopadu 2016 – Rotenberg v. Rada
   (Věc T-720/14) (1)

   („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření vzhledem k činnostem narušujícím nebo ohrožujícím Ukrajinu - Zmrazení finančních prostředků - Omezení v oblasti povolení ke vstupu na území členských států - Fyzická osoba aktivně podporující nebo provádějící činnosti narušující nebo ohrožující Ukrajinu - Fyzická osoba mající prospěch z vazby na ruské činitele s rozhodovací pravomocí odpovědným za anexi Krymu - Právo na obhajobu - Povinnost uvést odůvodnění - Zjevně nesprávná posouzení - Právo na vlastnictví - Svoboda podnikání - Právo na respektování soukromého života - Přiměřenost“)
   (2017/C 022/29)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Arkadij Romanovič Rotenberg (Petrohrad, Rusko) (zástupci: původně D. Pannick, QC, M. Lester, barrister a M. O’Kane, solicitor, poté D. Pannick, M. Lester, S. Hey, H. Brunskill, solicitors a Z. Al-Rikabi, barrister, nakonec D. Pannick, M. Lester a Z. Al-Rikabi)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: J.-P. Hix a B. Driessen, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh podaný na základě článku 263 SFEU a znějící na částečné zrušení rozhodnutí Rady 2014/145/SZBP ze dne 17. března 2014 o omezujících opatřeních vzhledem k činnostem narušujícím nebo ohrožujícím územní celistvost, svrchovanost a nezávislost Ukrajiny (Úř. věst. 2014, L 78, s. 16) ve znění zaprvé rozhodnutí Rady 2014/508/SZBP ze dne 30. července 2014 (Úř. věst. 2014, L 226, s. 23), zadruhé rozhodnutí Rady (SZBP) 2015/432 ze dne 13. března 2015 (Úř. věst. 2015, L 70, s. 47), zatřetí rozhodnutí Rady (SZBP) 2015/1524 ze dne 14. září 2015 (Úř. věst. 2015, L 239, s. 157) a začtvrté rozhodnutí Rady (SZBP) 2016/359 ze dne 10. března 2016 (Úř. věst. 2016, L 67, s. 37) a dále nařízení Rady (EU) č. 269/2014 ze dne 17. března 2014 o omezujících opatřeních vzhledem k činnostem narušujícím nebo ohrožujícím územní celistvost, svrchovanost a nezávislost Ukrajiny (Úř. věst. 2014, L 78, s. 6), provedeného zaprvé prováděcím nařízením Rady (EU) č. 826/2014 ze dne 30. července 2014 (Úř. věst. 2014, L 226, s. 16), zadruhé prováděcím nařízením Rady (EU) 2015/427 ze dne 13. března 2015 (Úř. věst. 2015, L 70, s. 1), zatřetí prováděcím nařízením Rady (EU) 2015/1514 ze dne 14. září 2015 (Úř. věst. 2015, L 239, s. 30) a začtvrté prováděcím nařízením Rady (EU) 2016/353 ze dne 10. března 2016 (Úř. věst. 2016, L 67, s. 1), v rozsahu, v němž se tyto akty týkají žalobce

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Rady 2014/145/SZBP ze dne 17. března 2014 o omezujících opatřeních vzhledem k činnostem narušujícím nebo ohrožujícím územní celistvost, svrchovanost a nezávislost Ukrajiny ve znění rozhodnutí Rady 2014/508/SZBP ze dne 30. července 2014 a nařízení Rady (UE) č. 269/2014 ze dne 17. března 2014 o omezujících opatřeních vzhledem k činnostem narušujícím nebo ohrožujícím územní celistvost, svrchovanost a nezávislost Ukrajiny provedené prováděcím nařízením Rady (EU) č. 826/2014 ze dne 30. července 2014 se zrušují v rozsahu, v němž se týkají Arkadije Romanoviče Rotenberga.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 7, 12.1.2015.


               10.1.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/1

         (2009/C 6/01)
   Poslední publikace Soudního dvora v Úředním věstníku Evropské unie

         Úř. věst. C 327, 20.12.2008

   Dřívější publikace

      Úř. věst. C 313, 6.12.2008

      Úř. věst. C 301, 22.11.2008

      Úř. věst. C 285, 8.11.2008

      Úř. věst. C 272, 25.10.2008

      Úř. věst. C 260, 11.10.2008

      Úř. věst. C 247, 27.9.2008

   Tyto texty jsou k dispozici na adrese:

               EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Věc C-260/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itálie) dne 11. května 2016 – Associazione Italiana dei Corrieri Aerei Internazionali (AICAI) a další v. Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Ministero dello Sviluppo Economico

text:
               19.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 343/20

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itálie) dne 11. května 2016 – Associazione Italiana dei Corrieri Aerei Internazionali (AICAI) a další v. Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Ministero dello Sviluppo Economico
   (Věc C-260/16)
   (2016/C 343/31)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Associazione Italiana dei Corrieri Aerei Internazionali (AICAI), DHL Express (Italy) Srl, Federal Express Europe Inc., United Parcel Service Italia Ups Srl

      Žalovaní: Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Ministero dello Sviluppo Economico

      Předběžné otázky

               1)

               Brání právo Evropské unie, zejména čl. [2] odst. 1 a 1a a článek 6 směrnice 97/67/ES (1), ve znění směrnice 2008/6/ES (2), použití vnitrostátního ustanovení, především čl. 2 písm. a) a f) legislativního nařízení č. 281[261]/1999, jakož i čl. 1 odst. 1 písm. g) a r) ve spojení s ustanovením písm. i) „Nařízení v oblasti povolení pro veřejnou nabídku poštovních služeb“ uvedeného v příloze A rozhodnutí AGCOM 129/15/CONS ze dne 23. března 2015 a příslušnou „Úpravou postupů pro vydávání povolení pro veřejnou nabídku poštovních služeb“ uvedenou ve vyhlášce Ministero dello Sviluppo Economico ze dne 29. července 2015, protože jejich cílem je zahrnout do oblasti poštovních služeb i služby silniční dopravy, spediční služby a expresní doručovací služby?

               2)

               Brání právo Evropské unie, zejména čl. 9 odst. 1 a čl. [2] odst. 19 směrnice 97/67/ES, ve znění směrnice 2008/6/ES, jakož i zásady proporcionality a přiměřenosti, použití vnitrostátního ustanovení, zejména čl. 6 odst. 1 legislativního nařízení č. 281[261]/1999, jakož i článku 8 „Nařízení v oblasti povolení pro veřejnou nabídku poštovních služeb“ uvedeného v příloze A rozhodnutí AGCOM 129/15/CONS ze dne 23. března 2015 a příslušné „Úpravy postupů pro vydávání povolení pro veřejnou nabídku poštovních služeb“ uvedené ve vyhlášce Ministero dello Sviluppo Economico ze dne 29. července 2015, protože ukládají poskytovatelům služeb silniční dopravy, spedičních služeb a expresních doručovacích služeb povinnost opatřit si všeobecné oprávnění ve větším rozsahu, než je nezbytný pro zaručení základních požadavků souvisejících s poskytováním poštovních služeb?

               3)

               Brání právo Evropské unie, a především čl. 7 odst. 4 a čl. 9 odst. 2 směrnice 97/67/ES, ve znění směrnice 2008/6/ES, použití vnitrostátního ustanovení, zejména čl. 6 odst. 1a a čl. 10 odst. 2 legislativního nařízení č. 261/1999, jakož i čl. 11 odst. 1 písm. f) a čl. 15 odst. 2 „Nařízení v oblasti povolení pro veřejnou nabídku poštovních služeb“ uvedeného v příloze A rozhodnutí AGCOM 129/15/CONS ze dne 23. března 2015 a článku 9 příslušné „Úpravy postupů pro vydávání povolení pro veřejnou nabídku poštovních služeb“ uvedené ve vyhlášce Ministero dello Sviluppo economico ze dne 29. července 2015, protože ukládají poskytovatelům služeb silniční dopravy, spedičních služeb a expresních doručovacích služeb povinnost přispívat do vyrovnávacího fondu všeobecných služeb?

               4)

               Brání právo Evropské unie, především čl. 9 odst. 2 směrnice 97/67/ES, ve znění směrnice 2008/6/ES, použití vnitrostátního ustanovení, zejména článků 6 a 10 legislativního nařízení č. 261/1999, jakož i čl. 11 odst. 1 písm. f) a čl. 15 odst. 2 „Nařízení v oblasti povolení pro veřejnou nabídku poštovních služeb“ uvedeného v příloze A rozhodnutí AGCOM 129/15/CONS ze dne 23. března 2015 a článku 9 příslušné „Úpravy postupů pro vydávání povolení pro veřejnou nabídku poštovních služeb“ uvedené ve vyhlášce Ministero dello Sviluppo economico ze dne 29. července 2015, protože neobsahují žádné posouzení ohledně případů, kdy je přispívání do vyrovnávacího fondu nákladů všeobecných služeb možné považovat za vhodné, a nestanoví odlišné způsoby použití ve vztahu k subjektivní situaci přispěvatelů a trhů?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/67/ES ze dne 15. prosince 1997 o společných pravidlech pro rozvoj vnitřního trhu poštovních služeb Společenství a zvyšování kvality služby (Úř. věst. 1998, L 15, s. 14).

      (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/6/ES ze dne 20. února 2008, kterou se mění směrnice 97/67/ES s ohledem na úplné dotvoření vnitřního trhu poštovních služeb Společenství (Úř. věst L 52, s. 3).


title: Věc C-173/08: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 18. června 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Gerechtshof te Amsterdam — Nizozemsko) — Kloosterboer Services BV v. Inspecteur van de Belastingdienst/Douane Rotterdam ( Společný celní sazebník — Položky sazebníku — Chladicí systémy do počítačů sestávající z chladiče heat sink a ventilátoru — Zařazení do kombinované nomenklatury )

text:
               1.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 180/19

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 18. června 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Gerechtshof te Amsterdam — Nizozemsko) — Kloosterboer Services BV v. Inspecteur van de Belastingdienst/Douane Rotterdam
   (Věc C-173/08) (1)

   („Společný celní sazebník - Položky sazebníku - Chladicí systémy do počítačů sestávající z chladiče ‚heat sink‘ a ventilátoru - Zařazení do kombinované nomenklatury“)
   2009/C 180/31
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Gerechtshof te Amsterdam

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Kloosterboer Services BV

      Žalovaní: Inspecteur van de Belastingdienst/Douane Rotterdam, kantoor Laan op Zuid

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Gerechtshof te Amsterdam — Výklad nařízení Komise (ES) č. 384/2004 ze dne 1. května 2004 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury (Úř. věst. L 64, s. 21; Zvl. vyd. 02/16, s. 60) — Zařazení chladicích systémů do počítačů sestávajících z chladiče ‚heat sink‘ a ventilátoru do kombinované nomenklatury

      Výrok

   Nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku, ve znění nařízení Komise (ES) č. 1789/2003 ze dne 11. září 2003, musí být vykládáno v tom smyslu, že takové výrobky, jaké jsou předmětem původního řízení, sestávající z chladiče „heat sink“ a ventilátoru a výlučně určené k použití v počítači, musí být zařazeny do podpoložky 8473 30 90 kombinované nomenklatury obsažené v příloze I uvedeného nařízení.

      (1)  Úř. věst. C 183, 19.7.2008.


title: Věc T-544/15: Žaloba podaná dne 21. září 2015 – Terna v. Komise

text:
               3.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 363/43

         Žaloba podaná dne 21. září 2015 – Terna v. Komise
   (Věc T-544/15)
   (2015/C 363/53)
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Terna – Rete elettrica nazionale SpA (Řím, Itálie) (zástupci: A. Police, L. Di Via, F. Covone, D. Carria, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               primárně, zrušil rozhodnutí Evropské komise – Generální ředitelství pro mobilitu a dopravu (Generální ředitelství pro energetiku – SRD.3 – Finanční management), č. Move.srd.3.dir (2015)2669621 ze dne 6. července 2015 v rozsahu, v němž vylučuje náhradu nákladů vynaložených společností Terna v souvislosti s projekty č. 2009-E255/09-ENER/09-TEN-E-SI2.564583 a č. 2007-E221/07/2007-TREN/07TEN-E-S07.91403 a stanoví povinnost vrátit částky přiznané v souvislosti s výše uvedenými projekty v rozsahu uvedeném v tabulce připojené k napadenému rozhodnutí;

               —

               podpůrně, zrušil rozhodnutí Evropské komise – Generální ředitelství pro mobilitu a dopravu (Generální ředitelství pro energetiku – SRD.3 – Finanční management), č. Move.srd.3.dir (2015)2669621 ze dne 6. července 2015, jelikož nesnižuje náhradu nákladů vynaložených společností Terna v souvislosti s projekty č. 2009-E255/09-ENER/09-TEN-E-SI2.564583 a č. 2007-E221/07/2007-TREN/07TEN-E-S07.91403 v rozsahu odpovídajícím zisku realizovanému společností CESI S.p.A.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Tato žaloba směřuje proti rozhodnutí Evropské komise – Generální ředitelství pro mobilitu a dopravu (Generální ředitelství pro energetiku – SRD.3 – Finanční management), č. Move.srd.3.dir (2015)2669621 ze dne 6. července 2015, jež společnosti Terna S.p.A. obdržela dne 21. července 2015 (prot. č. 0011151) v rozsahu, v němž vylučuje použitelnost čl. 40 odst. 3 směrnice 2004/17/ES v souvislosti s příspěvky na projekty č. 2009-E255/09-ENER/09-TEN-E-SI2.564583 a č. 2007-E221/07/2007-TREN/07TEN-E-S07.9140, a stanoví povinnost vrátit částky přiznané v souvislosti s výše uvedenými projekty v rozsahu uvedeném v tabulce připojené k napadenému rozhodnutí, ale také proti každému dalšímu předchozímu či souvisejícímu aktu, zejména, bude-li to nezbytné, proti oznámení Evropské komise – Generální ředitelství pro energetiku (Ředitelství B – Zabezpečení dodávek, energetické trhy a sítě, B. 1 – Energetická politika, zabezpečení dodávek – sítě), č. ENER.B1(2014)509729 ze dne 18. června 2014, jakož i auditorské zprávě č. B22-09 ze dne 1. února 2013, v rozsahu, v němž prohlašují za nepřípustné náhradu nákladů vynaložených společností Terna S.p.A. v souvislosti s plněními společnosti CESI S.p.A. v rámci uvedených projektů.
   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod se týká přípustnosti žaloby.

                           —

                           Žalobkyně v tomto ohledu tvrdí, že napadené rozhodnutí je přijato proti této žalobkyni, a to od okamžiku, kdy se na ni přímo a osobně vztahují jeho účinky, a že uvedené rozhodnutí, ačkoli postrádá konkrétní prováděcí opatření, je třeba považovat za konečné a bez možnosti pozdější změny ze strany žalované.

               2.

               Druhý žalobní důvod se týká merita sporu, nesprávného použití článků 14 a 37 směrnice 2004/17/ES v oblasti subdodávek, nedostatečného šetření a nedostatečného odůvodnění napadeného rozhodnutí, nesprávného použití čl. III.7 odstavce 1 a 6 přílohy III rozhodnutí D/207630 z roku 2008 a nesprávného použití čl. III.7 odstavce 1, 4 a 6 přílohy III rozhodnutí D/7181 z roku 2010, z něhož vyplynulo neodůvodněné snížení náhrady za projekty na základě údajně nesprávného použití formálních postupů v oblasti veřejných zakázek ze strany společnosti Terna.

                           —

                           V tomto ohledu žalobkyně zejména tvrdí, že začlenění doložky o možnosti subdodávek do rámcových smluv uzavřených mezi společnostmi Terna a CESI po ukončení jednání, jemuž nepředcházelo zveřejnění oznámení o výběrovém řízení, nemůže být posuzováno tak, že je v rozporu se směrnicí 2004/17/ES, ani nelze uplatnit požadavek týkající se neexistence technických důvodů, které umožňují svěření zakázky určitému subjektu.

                           —

                           Rozhodnutí je vadné také z dalších důvodů, jež se týkají nesprávného posouzení vztahu mezi rámcovou dohodou a jednotlivými smlouvami zadanými společností Terna společnosti CESI.

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází z nesprávného použití čl. 40 odst. 3 písm. c) směrnice 2004/17/ES, jelikož Evropská komise nedodržela technické předpoklady, které jsou vyžadovány pro zadání smluv danému subjektu bez předchozího zveřejnění oznámení o výběrovém řízení, bez provedení dostatečného šetření a bez odůvodnění zamítnutí žádosti o náhradu.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod se týká nesprávného použití směrnice 2004/17/ES a porušení zásady legitimního očekávání společnosti Terna z důvodu vyloučení přípustnosti žádostí o náhradu týkající se smluv zahrnutých do rámcové smlouvy bez ohledu na zveřejnění oznámení o výsledku výběrového řízení v Úředním věstníku Evropské unie a irelevanci některých částek pro uplatnění evropských řízení.

               5.

               Pátý žalobní důvod, jenž byl uplatněn podpůrně, se týká porušení zásady proporcionality pokud jde o rozhodnutí Komise zcela vyloučit žádosti o náhradu namísto toho, aby přikročila k poměrnému snížení náhrad.


title: Věc T-293/17: Žaloba podaná dne 16. května 2017 – Fakro v. Komise

text:
               31.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 249/29

         Žaloba podaná dne 16. května 2017 – Fakro v. Komise
   (Věc T-293/17)
   (2017/C 249/45)
   Jednací jazyk: polština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Fakro sp z. o.o. (Nowy Sącz, Polsko) (zástupkyně: advokátka A. Radkowiak-Macuda)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               určil, že Komise nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z SFEU a Listiny základních práv, neboť nepřijala rozhodnutí ohledně stížnosti žalobkyně podané dne 12. července 2012 ohledně zneužití dominantního postavení skupiny VELUX, byť má povinnost toto rozhodnutí formálně přijmout;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení, a to rovněž v případě ukončení věci, pokud Komise v průběhu soudního řízení vydá příslušné rozhodnutí.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně jeden žalobní důvod: porušení článku 288 SFEU ve spojení s článkem 102 SFEU, článkem 105 SFEU, jakož i článkem 41 Listiny základních práv.
   První stanovisko, které bylo ve věci údajně přijato po uplynutí 3,5 roku od stížnosti žalobkyně, podle žalobkyně není jednáním v přiměřené lhůtě. Komise podle žalobkyně nepředložila žádný důkaz o tom, že v rámci přezkumného postupu učinila jakýkoli příslušný úkon. Komise má podle žalobkyně povinnost před vydání rozhodnutí řádně posoudit skutkové a právní důvody uváděné stěžovatelkou. Zahájení řízení ze strany stěžovatelky je jedinou možností k hájení jejích práv.


title: Věc T-368/12 P: Rozsudek Tribunálu ze dne 21. května 2014 – Komise v. Macchia „Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Dočasní zaměstnanci — Smlouva na dobu určitou — Rozhodnutí o neobnovení — Pravomoc Soudu pro veřejnou službu — Článek 8 první pododstavec PŘOZ — Povinnost jednat s náležitou péčí — Pojem služební zájem — Zákaz rozhodnout ultra petitum — Zásada kontradiktornosti“

text:
               7.7.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 212/27

         Rozsudek Tribunálu ze dne 21. května 2014 – Komise v. Macchia
   (Věc T-368/12 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Dočasní zaměstnanci - Smlouva na dobu určitou - Rozhodnutí o neobnovení - Pravomoc Soudu pro veřejnou službu - Článek 8 první pododstavec PŘOZ - Povinnost jednat s náležitou péčí - Pojem služební zájem - Zákaz rozhodnout ultra petitum - Zásada kontradiktornosti“)
   2014/C 212/32
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: J. Currall a D. Martin, zmocněnci)

      Další účastník řízení: Luigi Macchia (Varèse, Itálie) (zástupci: S. Rodrigues, A. Blot a C. Bernard-Glanz, advokáti)

      Předmět

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (třetího senátu) ze dne 13. června 2012, Macchia v. Komise (F-63/11, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí), a znějící na zrušení tohoto rozsudku.

      Výrok

               1)

               Rozsudek Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (třetího senátu) ze dne 13. června 2012, Macchia v. Komise (F-63/11), se zrušuje v rozsahu, v němž zrušil rozhodnutí generálního ředitele Evropského úřadu pro boj proti podvodům (OLAF) ze dne 12. srpna 2010, kterým byla zamítnuta žádost o prodloužení smlouvy Luigi Macchia jako dočasného zaměstnance, a v důsledku toho zamítl návrh na opětovné zaměstnání L. Macchia v rámci OLAF a návrh na náhradu způsobené majetkové újmy jako předčasné.

               2)

               Ve zbývající části se kasační opravný prostředek zamítá.

               3)

               Věc se vrací zpět Soudu pro veřejnou službu.

               4)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.

      (1)  Úř. věst. C 311, 13.10.2012.


title: Věc F-75/07: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 27. září 2011 — Brown a Volpato v. Komise ( Veřejná služba — Úředníci — Povýšení — Povyšovací řízení za rok 2006 — Nová struktura služebního postupu — Prodloužení služebního postupu zavedením nových platových tříd, které nemají ve starém služebním řádu ekvivalent — Použití článku 45 služebního řádu, přílohy XIII služebního řádu a OPU použitelných od roku 2005 — Zásada rovného zacházení — Zpětný účinek rozhodnutí o povýšení k datu předcházejícímu dni 1. května 2004 — Přechodná opatření — Zjevné důvody pro odmítnutí nebo zamítnutí návrhu )

text:
               19.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 340/39

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 27. září 2011 — Brown a Volpato v. Komise
   (Věc F-75/07) (1)

   (Veřejná služba - Úředníci - Povýšení - Povyšovací řízení za rok 2006 - Nová struktura služebního postupu - Prodloužení služebního postupu zavedením nových platových tříd, které nemají ve starém služebním řádu ekvivalent - Použití článku 45 služebního řádu, přílohy XIII služebního řádu a OPU použitelných od roku 2005 - Zásada rovného zacházení - Zpětný účinek rozhodnutí o povýšení k datu předcházejícímu dni 1. května 2004 - Přechodná opatření - Zjevné důvody pro odmítnutí nebo zamítnutí návrhu)
   2011/C 340/80
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobci: Colin Brown (Brusel, Belgie) a Alberto Volpato (Moskva, Rusko) (zástupci: B. Cortese a C. Cortese, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Currall a G. Berscheid, zmocněnci)

      Vedlejší účastník podporující žalovanou: Rada Evropské unie (zástupci: původně zastoupená M. Arpio Santacruz a I. Šulce poté M. Bauer, J. Monteiro a K. Zieleśkiewicz, zmocněnci)

      Předmět věci

   Zrušení rozhodnutí Komise zveřejněného v Informations administratives (Administrativních informacích) č. 55-2006 ze dne 17. listopadu 2006 v rozsahu, ve kterém stanoví povýšení žalobců za hodnotící období 2006 do platové třídy A*9, a nikoliv do platové třídy A*10.

      Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se částečně zamítá a částečně odmítá.

               2)

               Colin Brown, Alberto Volpato i Evropská komise ponesou každý své vlastní náklady řízení.

               3)

               Rada Evropské unie, vedlejší účastnice řízení, ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 235, 6.10.2007, s. 30.


title: Věc C-90/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de Primera Instancia de Miranda de Ebro (Španělsko) dne 24. února 2014 – Banco Grupo Cajatres S.A. v. María Mercedes Manjón Pinilla a Comunidad Hereditaria formada al fallecimiento de D. Miguel Ángel Viana Gordejuela

text:
               19.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 151/12

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de Primera Instancia de Miranda de Ebro (Španělsko) dne 24. února 2014 – Banco Grupo Cajatres S.A. v. María Mercedes Manjón Pinilla a Comunidad Hereditaria formada al fallecimiento de D. Miguel Ángel Viana Gordejuela
   (Věc C-90/14)
   2014/C 151/15
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Juzgado de Primera Instancia de Miranda de Ebro

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Banco Grupo Cajatres S.A

      Žalovaný: María Mercedes Manjón Pinilla a Comunidad Hereditaria formada al fallecimiento de D. Miguel Ángel Viana Gordejuela

      Předběžné otázky

               1)

               Brání čl. 6 odst. 1 a čl. 7 odst. 1 směrnice Rady 93/13/EHS (1) takové právní úpravě, jako je druhé přechodné ustanovení zákona č. 1/2013 ze dne 14. května 2013, které v každém případě stanoví snížení sazby úroku z prodlení bez ohledu na to, zda byla klauzule o úrocích z prodlení původně neplatná pro svůj zneužívající charakter?

               2)

               Brání čl. 3 odst. 1, čl. 4 odst. 1, čl. 6 odst. 1 a čl. 7 odst. 1 směrnice 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 takové vnitrostátní právní úpravě, jako je článek 114 Ley Hipotecaria, který vnitrostátnímu soudu při posouzení zneužívajícího charakteru klauzule, která určuje úroky z prodlení, umožňuje pouze ověřit, zda sjednaná úroková sazba překračuje trojnásobek zákonné úrokové sazby, avšak nikoli jiné okolnosti?

               3)

               Brání čl. 3 odst. 1, čl. 4 odst. 1, čl. 6 odst. 1 a čl. 7 odst. 1 směrnice 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 takové vnitrostátní právní úpravě, jako je článek 693 LEC, který umožňuje předčasně požadovat celou částku úvěru pro nezaplacení tří měsíčních splátek, aniž zohledňuje jiné faktory, jako je délka trvání nebo výše úvěru nebo jakékoli jiné nastalé relevantní důvody, a který navíc možnost vyhnout se účinkům této předčasné splatnosti podřizuje vůli věřitele, s výjimkou případů, kdy je hypotékou zatížena nemovitost pro účely vlastního bydlení dlužníka hypotečního úvěru?

      (1)  Směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993, o nepřiměřených podmínkách [zneužívajících klauzulích] ve spotřebitelských smlouvách (Úř. věst. L 95, s. 29; Zvl. vyd. 15/02, s. 288)


title: Věc T-375/05: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 15. října 2008 – Le Canne v. Komise ( Zemědělství — Finanční příspěvek Společenství — Finanční nesrovnalost v žádosti o proplacení salda — Rozhodnutí o snížení příspěvku — Uplynutí promlčecí lhůty — Žaloba na neplatnost a žaloba na náhradu škody )

text:
               6.12.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 313/28

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 15. října 2008 – Le Canne v. Komise
   (Věc T-375/05) (1)

   („Zemědělství - Finanční příspěvek Společenství - Finanční nesrovnalost v žádosti o proplacení salda - Rozhodnutí o snížení příspěvku - Uplynutí promlčecí lhůty - Žaloba na neplatnost a žaloba na náhradu škody“)
   (2008/C 313/48)
   Jednací jazyk: italština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Azienda Agricola „Le Canne“ Srl (Rovigo, Itálie) (zástupci: G. Carraro a F. Mazzonetto, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: C. Cattabriga a L. Visaggio, zmocněnci, ve spolupráci s A. Dal Ferrem, advokátem)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise K(2005)2939 ze dne 26. července 2005, které snižuje příspěvek poskytnutý žalobkyni na modernizaci a využití výrobní jednotky akvakultury, jakož i návrh na náhradu škody vyplývající z tohoto snížení
   Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Komise K(2005)2939 ze dne 26. července 2005 se zrušuje v rozsahu, v němž snižuje finanční příspěvek Společenství poskytnutý společnosti Azienda Agricola „Le Canne“ na projekt IT/0016/90/02 z důvodu započtení zisku Girardello Spa vytvořeného provedením prací spojených s tímto projektem proti výdajům, na něž je možné získat příspěvek.

               2)

               Žaloba na náhradu škody se zamítá.

               3)

               Komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 296, 26.11.2005.


title: Věc C-238/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht Münster (Německo) dne 26. dubna 2016 – X v. Finanzamt I

text:
               19.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 343/18

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht Münster (Německo) dne 26. dubna 2016 – X v. Finanzamt I
   (Věc C-238/16)
   (2016/C 343/29)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Finanzgericht Münster

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: X

      Žalovaný: Finanzamt I

      Předběžné otázky

               1)

               Musí být čl. 132 odst. 1 písm. d) směrnice 2006/112/ES (1) vykládán v tom smyslu, že dodání lidské krve zahrnuje i dodání krevní plazmy získané z lidské krve?

               2)

               V případě kladné odpovědi na první otázku: Platí to i pro krevní plazmu, která není přímo určena pro léčebné účely, ale pro výrobu léků?

               3)

               V případě záporné odpovědi na druhou otázku: Je z hlediska klasifikace jako krve rozhodující výlučně stanovený účel, nebo též teoreticky existující možnost využití krevní plazmy?

               4)

               V případě kladné odpovědi na první a druhou otázku: Vede transakce, která je podle čl. 132 odst. 1 písm. d) směrnice 2006/112/ES v členském státě osvobozena od daně z přidané hodnoty, a to bez ohledu na úpravu DPH použitelnou ve třetí zemi, k vyloučení odpočtu daně na vstupu na základě článku 168 této směrnice i v případě, že se jedná o dodání pro účely vývozu zboží, při kterém je možné uplatnit odpočet daně na vstupu na základě čl. 169 písm. b) směrnice 2006/112/ES ve spojení s čl. 146 odst. 1 uvedené směrnice?

      (1)  Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. 2006, L 347, s. 1).


title: Věc F-36/09: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 29. června 2010 — Armitage-Wilson v. Evropský policejní úřad (Europol) ( „Veřejná služba — Zaměstnanci Europolu — Neprodloužení smlouvy — Smlouva na dobu neurčitou — Článek 6 služebního řádu zaměstnanců Europolu — Zásada dodržení práva na obhajobu“ )

text:
               23.10.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 288/69

      Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 29. června 2010 — Armitage-Wilson v. Evropský policejní úřad (Europol)
      (Věc F-36/09) (1)

      (Veřejná služba - Zaměstnanci Europolu - Neprodloužení smlouvy - Smlouva na dobu neurčitou - Článek 6 služebního řádu zaměstnanců Europolu - Zásada dodržení práva na obhajobu)
      (2010/C 288/128)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Kate Armitage-Wilson (Haag, Nizozemsko) (zástupci: původně P. de Casparis, advokátka, poté W. J. Dammingh a N. D. Dane, advokáti)

         Žalovaný: Evropský policejní úřad (Europol) (zástupci: D. Neumann a D. El Khoury, zmocněnci, ve spolupráci s B. Wägenbaurem a R. Van der Houtem, advokáty)

         Předmět věci

      Zrušení rozhodnutí ze dne 12. června 2008, kterým byla žalobkyně informována o nemožnosti nabídnout jí trvalé zaměstnání, jakož i rozhodnutí ze dne 7. ledna 2009, kterým byla zamítnuta její stížnost podaná proti prvnímu rozhodnutí.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Rozhodnutí ze dne 12 června 2008, kterým Evropský policejní úřad (Europol) odmítl uzavřít s K. Armitage-Wilson smlouvu na dobu neurčitou, se zrušuje.

                  2)

                  Europolu se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 167, 18.7.2009, s. 26.


title: Věc T-288/14: Usnesení Tribunálu ze dne 22. května 2015 – Energiewerke Nord v. Komise „Státní podpory — Opatření přijatá Německem ve prospěch elektřiny z obnovitelných zdrojů energie a energeticky náročných podniků — Rozhodnutí o zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU — Přijetí konečného rozhodnutí po podání žaloby — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“

text:
               27.7.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 245/20

         Usnesení Tribunálu ze dne 22. května 2015 – Energiewerke Nord v. Komise
   (Věc T-288/14) (1)

   („Státní podpory - Opatření přijatá Německem ve prospěch elektřiny z obnovitelných zdrojů energie a energeticky náročných podniků - Rozhodnutí o zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU - Přijetí konečného rozhodnutí po podání žaloby - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
   (2015/C 245/24)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Energiewerke Nord GmbH (Rubenow, Německo) (zástupci: T. Volz, B. Wißmann, M. Püstow, M. Ringel, C. Oehme a T. Wielsch, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: T. Maxian Rusche a R. Sauer, zmocněnci, ve spolupráci s A. Luke a C. Maurerem, advokáty)

      Předmět věci

   Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise C (2013) 4424 final ze dne 18. prosince 2013 o zahájení řízení stanoveného v čl. 108 odst. 2 SFEU, ve věci prováděcích opatření, která Spolková republika Německo zavedla ve prospěch elektřiny z obnovitelných zdrojů energie a velkých odběratelů energií [státní podpora SA. 33995 (2013/C) (ex 2013/NN)].

      Výrok

               1)

               O projednávané žalobě již není namístě rozhodnout.

               2)

               O návrhu na vstup do řízení jako vedlejší účastník řízení, podaném Kontrolním úřadem ESVO, již není namístě rozhodnout.

               3)

               Společnost Energiewerke Nord GmbH ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí, včetně nákladů řízení souvisejících s řízením o předběžném opatření.

               4)

               Kontrolní úřad ESVO ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 223, 14.7.2014.


title: Věc F-22/11: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 12. července 2012 — Conticchio v. Komise ( „Veřejná služba — Úředníci — Důchody — Výpočet důchodových práv — Zařazení do stupně — Námitka protiprávnosti — Přípustnost“ )

text:
               22.9.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 287/41

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 12. července 2012 — Conticchio v. Komise
   (Věc F-22/11) (1)

   (Veřejná služba - Úředníci - Důchody - Výpočet důchodových práv - Zařazení do stupně - Námitka protiprávnosti - Přípustnost)
   2012/C 287/75
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Rosella Conticchio (Řím, Itálie) (zástupci: R. Giuffrida a A. Tortora, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Currall a D. Martin, zmocněnci, a A. Dal Ferro, advokát)

      Předmět věci

   Žádost žalobkyně o zrušení rozhodnutí o přiznání a vyplácení důchodu

      Výrok usnesení

               1)

               Žaloba R. Conticchio se odmítá jako zčásti zjevně nepřípustná a zčásti jako neopodstatněná.

               2)

               Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 139, 7.5.2011, s. 31.


title: Věc T-618/13: Žaloba podaná dne 25. listopadu 2013 — Oracle America v. OHIM — Aava Mobile (AAVA CORE)

text:
               15.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/36

         Žaloba podaná dne 25. listopadu 2013 — Oracle America v. OHIM — Aava Mobile (AAVA CORE)
   (Věc T-618/13)
   2014/C 45/63
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Oracle America, Inc. (Wilmington, Spojené státy) (zástupce: T. Heydn, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Aava Mobile Oy (Oulu, Finsko)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 11. září 2013 ve věci R 1369/2012-2;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladu řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „AAVA CORE“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 38 a 42 — přihláška ochranné známky Společenství č. 9 712 811

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: přihláška slovní ochranné známky Společenství „JAVA“ č. 6 551 626 pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 16, 35, 37, 38, 41, 42 a 45; a slovní ochranné známky „JAVA“, proslulé ve všech členských státech Evropské unie, pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 38 a 42

      Rozhodnutí námitkového oddělení: zamítnutí námitky v plném rozsahu

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) a čl. 8 odst. 5 nařízení o ochranné známce Společenství.


title: Věc C-291/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgericht Gelsenkirchen (Německo) dne 12. června 2012 — Michael Schwarz v. město Bochum

text:
               8.9.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 273/5

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgericht Gelsenkirchen (Německo) dne 12. června 2012 — Michael Schwarz v. město Bochum
   (Věc C-291/12)
   2012/C 273/06
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Verwaltungsgericht Gelsenkirchen

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Michael Schwarz

      Žalovaný: město Bochum

      Předběžné otázky

   Je platný čl. 1 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 2252/2004 (1) ze dne 13. prosince 2004 ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 444/2009 (2) ze dne 6. května 2009?

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 2252/2004 ze dne 13. prosince 2004 o normách pro bezpečnostní a biometrické prvky v cestovních pasech a cestovních dokladech vydávaných členskými státy (Úř. věst. L 385 s. 1, 29. 12. 2004).

      (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 444/2009 ze dne 6. května 2009, kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 2252/2004 o normách pro bezpečnostní a biometrické prvky v cestovních pasech a cestovních dokladech vydávaných členskými státy (Úř. věst. L 142 s. 1, v opraveném znění: Úř. věst. L 188, s. 127).


title: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 7. září 2004 ve věci C-347/02: Komise Evropských společenství proti Francouzské republice (Pojištění — Třetí směrnice „neživotní pojištění“ — Systém bonus – malus)

text:
               23.10.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 262/5

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (velkého senátu)
   ze dne 7. září 2004
   ve věci C-347/02: Komise Evropských společenství proti Francouzské republice (1)

   (Pojištění - Třetí směrnice „neživotní pojištění“ - Systém bonus – malus)
   (2004/C 262/09)
   Jednací jazyk: francouzština
   Ve věci 347/02, Komise Evropských společenství (zmocněnci: C. Tufvesson a J.-F. Pasquier) proti Francouzské republice (zmocněnci: G. de Bergues, P. Boussaroque a C. Mercier), jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti podle článku 226 ES, předložená dne 30. září 2002, Soudní dvůr (velký senát), ve složení V. Skouris, předseda, P. Jann, C.W.A. Timmermans (zpravodaj), C. Gulmann, J.N. Cunha Rodrigues (předsedové senátu), R. Schintgen. F. Macken, N. Colneric, S. von Bahr, R. Silva de Lapuerta a K. Lenaerts, soudci, generální advokátka: C. Stix-Hackl, tajemník: H. von Holstein, vydal dne 7. září 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Komisi Evropských společenství se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 289, 23.11.2002.


title: Věc C-271/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank Amsterdam (Nizozemsko) dne 18. května 2017 – Openbaar Ministerie v. Sławomir Andrzej Zdziaszek

text:
               21.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 277/24

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank Amsterdam (Nizozemsko) dne 18. května 2017 – Openbaar Ministerie v. Sławomir Andrzej Zdziaszek
   (Věc C-271/17)
   (2017/C 277/35)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Rechtbank Amsterdam

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: Openbaar Ministerie

      Odpůrce: Sławomir Andrzej Zdziaszek

      Předběžné otázky

               1)

               Lze takové řízení,

                           —

                           v němž soud vystavujícího členského státu rozhoduje o sloučení samostatných trestů odnětí svobody, které byly dříve pravomocně uloženy dotčené osobě, do jediného trestu odnětí svobody, a/nebo o změně souhrnného trestu odnětí svobody, který byl dotčené osobě dříve pravomocně uložen, a

                           —

                           v němž tento soud již neposuzuje dále otázku viny,

                     jako je řízení, v němž byl uložen „cumulative sentence“ [souhrnný trest] ze dne 25. března 2014, považovat za „řízení, ve kterém bylo vydáno dané rozhodnutí“ ve smyslu první věty čl. 4a odst. 1 rámcového rozhodnutí 2002/584/SVV (1)?

               2)

               Může mít vykonávající justiční orgán:

                           —

                           v případě, že se vydávaná osoba osobně nezúčastnila jednání, ve kterém bylo vydáno dotčené rozhodnutí,

                           —

                           ale v němž vystavující justiční orgán v EZR ani v doplňujících informacích, které byly vyžádány podle čl. 15 odst. 2 rámcového rozhodnutí 2002/584/SVV, nesdělil informace týkající se použitelnosti jedné nebo více z okolností stanovených v čl. 4a odst. 1 písm. a) až d) rámcového rozhodnutí 2002/584/SVV v souladu se zněním jedné nebo více z kategorií podle bodu 3 části d) formuláře EZR,

                     za to, že pouze z tohoto důvodu není splněna žádná z podmínek podle čl. 4a odst. 1 úvodní věty a písm. a) až d) rámcového rozhodnutí 2002/584/SVV a může pouze z tohoto důvodu odmítnout výkon EZR?

               3)

               Představuje odvolací řízení

                           —

                           v němž byla přezkoumána skutková podstata věci a

                           —

                           v němž bylo vydáno (nové) rozhodnutí o odsouzení dotčené osoby a/nebo bylo potvrzeno odsouzení, které bylo vyneseno v prvostupňovém řízení,

                           —

                           přičemž EZR směřuje na výkon tohoto odsouzení,

                     „soudní jednání, ve kterém bylo vydáno dané rozhodnutí“ ve smyslu čl. 4 odst. 1 rámcového rozhodnutí 2002/584/SVV?

      (1)  Rámcové rozhodnutí Rady ze dne 13. června 2002 o evropském zatýkacím rozkazu a postupech předávání mezi členskými státy (2002/584/SVV) (Úř. věst. 2002, L 190, s. 1; Zvl. vyd. 19/06, s. 34).


title: Věc C-469/13: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 17. července 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Verona – Itálie) – Shamim Tahir v. Ministero dell'Interno, Questura di Verona „Řízení o předběžné otázce — Prostor svobody, bezpečnosti a práva — Směrnice 2003/109/ES — Článek 2, čl. 4 odst. 1, čl. 7 odst. 1 a článek 13 — ‚Povolení k pobytu pro dlouhodobě pobývajícího rezidenta – EU‘  — Podmínky vydání — Oprávněný a nepřetržitý pobyt v hostitelském členském státě po dobu pěti let předcházející podání žádosti o povolení — Osoba, která je v rodinném vztahu s dlouhodobě pobývajícím rezidentem — Příznivější vnitrostátní ustanovení — Účinky“

text:
               15.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 315/22

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 17. července 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Verona – Itálie) – Shamim Tahir v. Ministero dell'Interno, Questura di Verona
   (Věc C-469/13) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Prostor svobody, bezpečnosti a práva - Směrnice 2003/109/ES - Článek 2, čl. 4 odst. 1, čl. 7 odst. 1 a článek 13 - ‚Povolení k pobytu pro dlouhodobě pobývajícího rezidenta – EU‘ - Podmínky vydání - Oprávněný a nepřetržitý pobyt v hostitelském členském státě po dobu pěti let předcházející podání žádosti o povolení - Osoba, která je v rodinném vztahu s dlouhodobě pobývajícím rezidentem - Příznivější vnitrostátní ustanovení - Účinky“)
   2014/C 315/32
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale di Verona

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Shamim Tahir

      Žalovaní: Ministero dell'Interno, Questura di Verona

      Výrok

               1)

               Článek 4 odst. 1 a čl. 7 odst. 1 směrnice Rady 2003/109/ES ze dne 25. listopadu 2003 o právním postavení státních příslušníků třetích zemí, kteří jsou dlouhodobě pobývajícími rezidenty, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/51/EU ze dne 11. května 2011, musí být vykládány v tom smyslu, že rodinný příslušník, jak je definován v čl. 2 písm. e) uvedené směrnice, osoby, která již získala postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta, nemůže být osvobozen od povinnosti splnit podmínku stanovenou v čl. 4 odst. 1 uvedené směrnice, podle které za účelem získání uvedeného postavení musí státní příslušník třetí země pobývat bezprostředně před podáním dotčené žádosti oprávněně a nepřetržitě na území dotčeného členského státu po dobu pěti let.

               2)

               Článek 13 směrnice 2003/109, ve znění směrnice 2011/51, musí být vykládán v tom smyslu, že neumožňuje, aby členský stát udělil za výhodnějších podmínek, než jsou podmínky stanovené v uvedené směrnici, rodinnému příslušníkovi ve smyslu čl. 2 písm. e) uvedené směrnice, povolení k pobytu pro dlouhodobě pobývajícího rezidenta – EU.

      (1)  Úř. věst. C 52, 22. 2. 2014.


title: Věc T-815/16: Žaloba podaná dne 22. listopadu 2016 – For Tune v. EUIPO – Simplicity trade (opus AETERNATUM)

text:
               16.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 14/55

         Žaloba podaná dne 22. listopadu 2016 – For Tune v. EUIPO – Simplicity trade (opus AETERNATUM)
   (Věc T-815/16)
   (2017/C 014/65)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: For Tune sp. z o.o. (Varšava, Polsko) (zástupkyně: K. Popławska, advokátka)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Simplicity trade GmbH (Oelde, Německo)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie obsahující slovní prvky „opus AETERNATUM“– Přihláška č. 11 024 296

      Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 14. září 2016 ve věci R 152/2016-2

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil,

               —

               uložil EUIPO a další účastnici řízení před odvolacím senátem náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-126/09: Žaloba podaná dne 3. dubna 2009 — Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství

text:
               20.6.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 141/31

         Žaloba podaná dne 3. dubna 2009 — Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství
   (Věc C-126/09)
   2009/C 141/54
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupce: N. Yerrell, zmocněnec)

      Žalované: Lucemburské velkovévodství

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Lucemburské velkovévodství tím, že nepřijalo všechny právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/59/ES ze dne 15. července 2003 o výchozí kvalifikaci a pravidelném školení řidičů některých silničních vozidel pro nákladní nebo osobní dopravu a o změně nařízení Rady (EHS) č. 3820/85 a směrnice Rady 91/439/EHS a zrušení směrnice Rady 76/914/EHS (1) a v každém případě tím, že o uvedených předpisech neuvědomilo Komisi, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice;

               —

               uložit Lucemburskému velkovévodství náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Lhůta k provedení směrnice 2003/59/ES uplynula dne 9. září 2006. Žalovaná strana však k datu předložení této žaloby dosud nepřijala všechna opatření nezbytná k provedení směrnice, nebo je v každém případě neoznámila Komisi.

      (1)  Úř. věst. L 226, s. 4; Zvl. vyd. 07/07, s. 441.


               10.12.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 410/6

         Žaloba podaná Kontrolním úřadem ESVO dne 12. srpna 2015 na Island
   (Věc E-21/15)
   (2015/C 410/05)
   Dne 12. srpna 2015 podal Kontrolní úřad ESVO, zastoupený zplnomocněnými zástupci Kontrolního úřadu ESVO (se sídlem na adrese 35, Rue Belliard, 1040 Brussels, Belgium) Øyvindem Bø a Marlene Lie Hakkebovou, k Soudnímu dvoru ESVO žalobu na Island.
   Kontrolní úřad ESVO požaduje, aby Soudní dvůr ESVO:

               1.

               prohlásil, že nepřijetím ve stanovené lhůtě opatření nutných k provedení aktu uvedeného v bodě 1a kapitoly XXIV přílohy II Dohody o Evropském hospodářském prostoru (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/88/EU ze dne 16. listopadu 2011, kterou se mění směrnice 97/68/ES, pokud jde o ustanovení o motorech uvedených na trh v rámci přechodného režimu), který byl do Dohody o EHP začleněn protokolem 1 k této dohodě, nesplnil Island své povinnosti podle článku 2 aktu a článku 7 Dohody o EHP;

               2.

               uložil Islandu uhradit náklady tohoto řízení.

      Právní a skutkové okolnosti a žalobní důvody:

               —

               v žalobě se uvádí, že Island nejpozději do 28. března 2015 nevyhověl odůvodněnému stanovisku Kontrolního úřadu ESVO ze dne 28. ledna 2015, které se zabývá skutečností, že Island do svého vnitrostátního právního řádu neprovedl směrnici Evropského parlamentu a Rady 2011/88/EU ze dne 16. listopadu 2011, kterou se mění směrnice 97/68/ES, pokud jde o ustanovení o motorech uvedených na trh v rámci přechodného režimu („akt“), uvedenou v bodě 1a kapitoly XXIV přílohy II Dohody o Evropském hospodářském prostoru, která byla do Dohody o EHP začleněna protokolem 1 k této dohodě,

               —

               Kontrolní úřad ESVO tvrdí, že Island ve stanovené lhůtě nepřijal opatření nutná k provedení zmiňovaného aktu, čímž nesplnil své povinnosti vyplývající z článku 2 aktu a z článku 7 Dohody o EHP.


title: Věc C-467/13 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 27. srpna 2013 Industries Chimiques du Fluor (ICF) proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 18. června 2013 ve věci T-406/08, ICF v. Komise

text:
               16.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 336/8

         Kasační opravný prostředek podaný dne 27. srpna 2013 Industries Chimiques du Fluor (ICF) proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 18. června 2013 ve věci T-406/08, ICF v. Komise
   (Věc C-467/13 P)
   2013/C 336/18
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Industries Chimiques du Fluor (ICF) (zástupci: P. Wytinck, D. Gillet, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání

               —

               Zrušit rozsudek Tribunálu Evropské unie ze dne 18. června 2013 vydanému ve věci T-406/08, Industries Chimiques du Fluor (ICF) v. Evropská komise, a má-li Soudní dvůr za to, že má k dispozici informace nezbytné k tomu, aby sám vydal konečné rozhodnutí ve věci samé, zrušit pokutu ve výši 1 700 000 eur, která byla ICF uložena v napadeném rozhodnutí, nebo alespoň výši této pokuty snížit;

               —

               podpůrně zrušit rozsudek Tribunálu a vrátit věc Tribunálu;

               —

               uložit Komisi náhradu veškerých nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Na podporu svého kasačního opravného prostředku uplatňuje navrhovatelka tři důvody kasačního opravného prostředku.
   V rámci svého prvního důvodu kasačního opravného prostředku navrhovatelka tvrdí, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení, nebo přinejmenším věcné nesprávnosti ve skutkových zjištěních nebo zkreslení při posouzení těchto skutkových zjištění, když rozhodl, že skutečnost, že Komise založila napadené rozhodnutí na dokumentech, které nebyly uvedeny v oznámení námitek, není porušením práva na obhajobu a článku 27 nařízení (ES) č. 1/2003 (1).
   Navrhovatelka je rovněž toho názoru, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení, když rozhodl, že skutečnost, že Komise snížila počet pachatelů protiprávního jednání mezi oznámením námitek a přijetím napadeného rozhodnutí, nepoškodila zájmy navrhovatelky ani neporušila její právo na obhajobu, jelikož navrhovatelka se nemohla k tomuto snížení vyjádřit před přijetím napadeného rozhodnutí.
   V rámci svého druhého důvodu kasačního opravného prostředku navrhovatelka Tribunálu vytýká, že porušil článek 23 nařízení (ES) č. 1/2003. Tribunál totiž nesprávně vyložil bod 18 pokynů pro výpočet pokut, když výraz „celková hodnota tržeb za zboží nebo služby, které souvisí s protiprávním jednáním“ vyložil tak, že zahrnuje pouze celkovou hodnotu tržeb podniků podílejících se na protiprávním jednání, a nikoliv celkovou hodnotu tržeb na tomto trhu.
   Navrhovatelka Tribunálu rovněž vytýká, že porušil povinnost uvést odůvodnění, když relevantním a dostatečným způsobem neodpověděl na její argumentaci, že Komise se odchýlila od svého rozhodovací praxe v oblasti stanovení výše pokuty.
   V rámci svého třetího důvodu kasačního opravného prostředku je navrhovatelka toho názoru, že řízení před Tribunálem je nepřiměřeně dlouhé, a je tudíž v rozporu s článkem 47 Listiny základních práv, přestože se podle jejího názoru jedná o jednoduchou věc, která zahrnuje jen několik dokumentů. V důsledku toho se navrhovatelka na základě judikatury Baustahlgewebe v. Komise (2) domáhá snížení pokuty, která jí byla uložena.
   Navrhovatelka konečně Tribunálu vytýká, že porušil článek 31 nařízení (ES) č. 1/2003. Tribunál totiž nesprávně vykonal svou pravomoc soudního přezkumu v plné jurisdikci, když sám neposoudil, zda byla uložená pokuta v projednávané věci odůvodněná, a nevysvětlil, proč byla odůvodněná. Navrhovatelka má v tomto ohledu za to, že Tribunál neodpověděl na jednotlivé argumenty, které uplatnila v řízení před Tribunálem.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81[ES] a 82 [ES] (Úř. věst. 2003, L 1, s. 1).

      (2)  Rozsudek ze dne 17. prosince 1998, Baustahlgewebe v. Komise (C-185/95, Recueil, s. I-8417).


title: Věc T-405/16: Žaloba podaná dne 29. července 2016 – The Regents of the University of California v. CPVO – Nador Cott Protection a CVVP (Tang Gold)

text:
               16.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 14/36

         Žaloba podaná dne 29. července 2016 – The Regents of the University of California v. CPVO – Nador Cott Protection a CVVP (Tang Gold)
   (Věc T-405/16)
   (2017/C 014/44)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobce: The Regents of the University of California (Riverside, Kalifornie, Spojené státy americké) (zástupce: J. Muñoz-Delgado Mérida, S. Poza Martínez, M. Esteve Sanz a J. Lissen Arbeloa, advokáti)

      Žalovaný: Odrůdový úřad Společenství (CPVO)

      Další účastníci řízení před odvolacím senátem: Nador Cott Protection SARL (Saint-Raphaël, Francie) a Club de Variedades Vegetales Protegidas (Valencie, Španělsko)

      Údaje týkající se řízení před CPVO

      Držitel sporného odrůdového práva Společenství: Žalobce

      Sporné odrůdové právo Společenství: Odrůdové právo Společenství č. EU 38924; název odrůdy: Tang Gold; druh: Citrus reticulata Bianco

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí odvolacího senátu CPVO ze dne 29. dubna 2016, ve věci A006/2014

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               přiřadil odrůdě Nadorcott v souvislosti s vlastností č. 68 protokolu CPVO-TP 201/2 úroveň projevu „velmi vysokou“ se známkou 9, nebo podpůrně úroveň projevu „vysokou“ se známkou 7, což se projeví ve zprávě o odlišnostech od podobných odrůd, která je součástí oficiálního popisu odrůdy Tang Gold;

               —

               uznal, že mezi odrůdami Tang Gold a Nardorcott jsou jasné odlišnosti ve vlastnostech č. 5, 6, 14, 15, 16, 37, 50, 60 a 65 protokolu CPVO-TP 201/2, konstatoval tento stav a nařídil opravit zprávu o odlišnostech od podobných odrůd, která je součástí oficiálního popisu odrůdy Tang Gold, tak, aby tam byly tyto odlišnosti zahrnuty.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení článků 57, 62, 67, 75 a 81 nařízení č. 2100/94;

               —

               porušení článku 49 nařízení č. 874/09;

               —

               nesprávný výklad zprávy Instituto Valenciano de Investigaciones Agrarias (valencijský institut pro zemědělský výzkum, IVIA) nazvané „Význam snížení obsahu jader prostřednictvím vyvolané mutageneze“;

               —

               nezávislost vlastnosti č. 68 na podmínkách životního prostředí;

               —

               srovnatelnost údajů předložených UCR ohledně počtu jader odrůdy Nadorcott.


title: Věc T-121/14: Žaloba podaná dne 18. února 2014 – PT Pelita Agung Agrindustri v. Rada

text:
               14.4.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 112/60

         Žaloba podaná dne 18. února 2014 – PT Pelita Agung Agrindustri v. Rada
   (Věc T-121/14)
   2014/C 112/77
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: PT Pelita Agung Agrindustri (Medan, Indonésie) (zástupci: F. Graafsma a J. Cornelis, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil prováděcí nařízení Rady (EU) č. 1194/2013 ze dne 19. listopadu 2013 o uložení konečného antidumpingového cla a o konečném výběru prozatímního cla uloženého na dovoz bionafty pocházející z Argentiny a Indonésie (Úř. věst. L 315, s. 2) v části, v níž ukládá žalobkyni antidumpingové clo; a

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně sedm žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vychází z toho, že Antidumpingová dohoda WTO nedovoluje upravit náklady proto, že tyto náklady jsou nižší, než jsou ceny na jiných trzích nebo jsou „deformovány“ státní intervencí. Článek 2 odst. 5 nařízení (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (Úř. věst. L 343, s. 51; dále jen „základní nařízení“) by měl být prohlášen za nepoužitelný, pokud pro tyto účely stanoví možnost úpravy nákladů.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z toho, že úprava nákladů Crude Palm Oil (dále jen CPO) představuje v projednávané věci porušení čl. 2 odst. 5 základního nařízení. Žalobkyně konkrétněji tvrdí, že

                           —

                           nezbytný důkaz, na základě něhož bylo konstatováno, že ceny CPO na indonéském trhu jsou deformovány, chybí, a že Rada a Evropská komise (dále jen „orgány“) se dopustily zjevně nesprávného posouzení, když konstatovaly, že ceny CPO jsou na indonéském trhu deformovány;

                           —

                           Orgány použitím referenční vývozní ceny („HPE“) pro účely úpravy nákladů neprovedly tuto úpravu na „přiměřeném základě“, jak požaduje čl. 2 odst. 5, základního nařízení, nebo na základě „jiných zdrojů, které nejsou ovlivněny takovými deformacemi“, a

                           —

                           Článek 2 odst. 5 základního nařízení nedovoluje provést úpravu nákladů v situacích, ve kterých jsou ceny jednoduše a údajně „nízké“.

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází z toho, že orgány se dopustily zjevně nesprávného posouzení, když konstatovaly, že nákupní ceny CPO žalobce od spřízněných stran jsou deformovány. Konkrétněji, orgány se podle žalobkyně dopustily zjevně nesprávného posouzení, když konstatovaly, že nákupní ceny CPO žalobce od spřízněných stran nejsou běžnými tržními cenami.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z toho, že Rada při určení přiměřeného ziskového rozpětí nesplnila svojí povinnost stanovenou v čl. 2 odst. 6 písm. c) základního nařízení. Toto ustanovení vyžaduje, aby přiměřený zisk nebyl vyšší než zisk, kterého běžně dosahují ostatní vývozci nebo výrobci při prodeji výrobků stejné obecné kategorie na domácím trhu země původu.

               5.

               Pátý žalobní důvod vychází z toho, že orgány tím, že odmítly provést přiměřenou úpravu s přihlédnutím k cenové přirážce spojené s certifikací o shodě směrnice RED, zjevně nesprávně posoudily skutkový stav a porušily čl. 3 odst. 2 a 3 základního nařízení, neboť vývozní ceny žalobkyně nebyly objektivně porovnány se směrnou cenou unijního průmyslu. Orgány navíc tím, že odmítly provést nezbytnou úpravu pro certifikaci RED, žalobkyni ve srovnání s jinými indonéskými výrobci nepřípustným způsobem diskriminovaly.

               6.

               Šestý žalobní důvod vychází z toho, že orgány porušily čl. 3 odst. 7 základního nařízení a dopustily se zjevně nesprávného posouzení, když konstatovaly, že nařízení o dvojnásobném započtení nepřispěla k újmě, kterou utrpěl unijní průmysl.

               7.

               Sedmý žalobní důvod vychází z toho, že orgány nezohlednily informace a argumenty přednesené žalobkyní během šetření. Orgány tak neporušily nejen svou povinnost náležité péče a řádné správy tím, že náležitě a nestranně nezkoumaly všechny relevantní skutečnosti, které jim byly předloženy, ale také povinnosti obsažené v čl. 20 odst. 5 základního nařízení, jakož i povinnost uvést odůvodnění, stanovenou v článku 296 SFEU.


title: Věc C-535/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunalul Specializat Mureș (Rumunsko) dne 21. října 2016 – Michael Tibor Bachman v. FAER IFN SA

text:
               6.2.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/7

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunalul Specializat Mureș (Rumunsko) dne 21. října 2016 – Michael Tibor Bachman v. FAER IFN SA
   (Věc C-535/16)
   (2017/C 038/09)
   Jednací jazyk: rumunština

      Předkládající soud

   Tribunalul Specializat Mureș

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: Michael Tibor Bachman

      Odpůrkyně: FAER IFN SA

      Předběžná otázka

   Musí být čl. 2 odst. 2 směrnice č. 93/13/EHS (1), který definuje pojem „spotřebitel“, vykládán v tom smyslu, že zahrnuje i fyzickou osobu, která se prostřednictvím smlouvy o novaci zavázala vůči hospodářskému subjektu, jenž je úvěrovou institucí, splatit úvěry původně poskytnuté obchodní společnosti pro účely související s její činností, a sice na investice do činnosti spočívající v silniční přepravě zboží, aniž by [tato] fyzická osoba měla s dotčenou společností zjevný vztah, ale naopak jednala tímto způsobem na základě vztahů, které nesouvisejí s podnikatelskou činností, existujících s osobou, která ovládala společnost, jež je příjemkyní původních úvěrů, jakož i s osobami, které podepsaly smlouvy akcesorické k původním smlouvám o úvěru (smlouvy o ručení, o zajišťovacím převodu práva k nemovitosti/o zřízení zástavního práva k nemovitosti)?

      (1)  Směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o zneužívajících ujednáních ve spotřebitelských smlouvách (Úř. věst. 1993, L 95, s. 29).


title: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 10. června ve spojených věcech T-314/03 a T-378/03, Musée Grévin SA proti Komisi Evropských společenství (Program PHARE/JOP — Projekt společného podniku v Polsku — Financování Společenství — Žádost o vrácení všech vyplacených prostředků — Rozhodčí doložka — Žaloba na neplatnost — Nepřípustnost)

text:
               25.9.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 239/24

      USNESENÍ SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 10. června
   ve spojených věcech T-314/03 a T-378/03, Musée Grévin SA proti Komisi Evropských společenství (1)

   (Program PHARE/JOP - Projekt společného podniku v Polsku - Financování Společenství - Žádost o vrácení všech vyplacených prostředků - Rozhodčí doložka - Žaloba na neplatnost - Nepřípustnost)
   (2004/C 239/52)
   Jednací jazyk: francouzština
   Ve spojených věcech T-314/03 a T-378/03, Musée Grévin SA, se sídlem v Paříži (Francie), zastoupená B. Genestem a O. Davidsonem, advokáty, proti Komisi Evropských společenství (zmocněnci: J. Sack a G. Boudot), jejímž předmětem je návrh na zrušení dopisů Komise ze dne 8. července a 30. září 2003, zaslaných Crédit Lyonnais, týkajících se navrácení prostředků vyplacených žalobkyni z titulu subvence poskytnuté v rámci programu JOP - Facilita 2, Soud (třetí senát), ve složení J. Azizi, předseda, M. Jaeger a F. Dehousse, soudci; tajemník: H. Jung, vydal dne 10. května 2004 usnesení, jehož výrok je následující:

               1)

               Žaloby se odmítají jako nepřípustné.

               2)

               Žalobkyni se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 275, 15.11.2003.


title: Věc T-110/07: Žaloba podaná dne 16. dubna 2007 – Siemens v. Komise

text:
               23.6.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 140/26

         Žaloba podaná dne 16. dubna 2007 – Siemens v. Komise
   (Věc T-110/07)
   (2007/C 140/46)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Siemens AG (Berlín a Mnichov, Německo) (zástupci: I. Brinker, T. Loest a C. Steinle, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Na základě čl. 231 odst. 1 ES zrušit rozhodnutí Komise ze dne 24. ledna 2007 (věc COMP/F/38.899 – Rozvaděče izolované plynem) v rozsahu, v němž je žalobkyně rozhodnutím dotčena;

               —

               podpůrně snížit výši pokuty uložené v čl. 2 písm. m) rozhodnutí;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení podle čl. 87 odst. 2 jednacího řádu Soudu.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně napadá rozhodnutí Komise K (2006) 6762 konečné ze dne 24. ledna 2007 ve věci COMP/F/38.899 – Rozvaděče izolované plynem. V napadeném rozhodnutí byla žalobkyni a dalším podnikům uložena peněžitá pokuta z důvodu porušení článku 81 ES jakož i článku 53 Dohody o EHP. Žalobkyně se měla podle názoru zastávaného Komisí podílet na souboru dohod a jednání ve vzájemné shodě v odvětví „rozvaděčů izolovaných plynem.“
   K odůvodnění své žaloby uplatňuje žalobkyně tři žalobní důvody.
   Zaprvé je žalované vytýkáno, že opomenula konkrétně a podrobně popsat a prokázat vytýkané protiprávní jednání. Komise především nepopsala a neprokázala účinky vytýkaného protiprávního jednání na společný trh a EHP během první fáze vytýkaného protiprávního jednání do roku 1999.
   Zadruhé žalobkyně uplatňuje, že Komise nesprávně předpokládala jediné a trvající protiprávní jednání a nesprávně určila délku trvání porušení. Podle žalobkyně nemohla žalovaná prokázat, že se žalobkyně od 22. dubna 1999 nadále podílela na vytýkaném protiprávním jednání. Krom toho byl porušen článek 25 nařízení (ES) č. 1/2003 (1), neboť podle názoru zastávaného žalobkyní je účast na vytýkaném protiprávním jednání v první fázi do roku 1999 promlčena.
   Nakonec žalobkyně vytýká Komisi závažná právní pochybení při vyměřování peněžité pokuty. V tomto ohledu je například uváděno, že Komise nesprávně posoudila závažnost a trvání porušení a zvolila proti žalobkyni zjevně nepřiměřený „násobitel odrazení“. Žalovaná krom toho žalobkyni neprávem přiznala vedoucí úlohu a neprávem nezohlednila spolupráci žalobkyně s Komisí.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Uř. věst. L 1, s. 1).


title: Věc T-732/15 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 29. února 2016 – ICA Laboratories a další v. Komise „Řízení o předběžných opatřeních — Životní prostředí — Ochrana spotřebitelů — Nařízení, kterým se stanoví maximální limity reziduí pro guazatin — Návrh na odklad vykonatelnosti — Neexistence naléhavosti“

text:
               17.5.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 175/16

         Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 29. února 2016 – ICA Laboratories a další v. Komise
   (Věc T-732/15 R)
   („Řízení o předběžných opatřeních - Životní prostředí - Ochrana spotřebitelů - Nařízení, kterým se stanoví maximální limity reziduí pro guazatin - Návrh na odklad vykonatelnosti - Neexistence naléhavosti“)
   (2016/C 175/19)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: ICA Laboratories Close Corp. (Century City, Jihoafrická republika); ICA International Chemicals (Proprietary) Ltd (Century City); a ICA Developments (Proprietary) Ltd (Century City) (zástupci: K. Van Maldegem, R. Crespi, advokáti, a P. Sellar, solicitor)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: X. Lewis a P. Ondrůšek, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na odklad provádění nařízení Komise (EU) 2015/1910 ze dne 21. října 2015, kterým se mění přílohy III a V nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 396/2005, pokud jde o maximální limity reziduí pro guazatin v některých produktech a na jejich povrchu (Úř. věst. L 280, s. 2).

      Výrok

               1)

               Návrh na nařízení předběžného opatření se odmítá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Usnesení Soudního dvora (pátého senátu) ze dne  2. prosince 2005  ve věci C-117/05 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Unabhängiger Verwaltungssenat des Landes Oberösterreich): Manfred Seidl proti Bezirkshauptmannschaft Grieskirchen (Článek 104 odst. 3 první pododstavec jednacího řádu — Volný pohyb osob — Článek 43 ES — Založení autoškoly)

text:
               11.3.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 60/14

      USNESENÍ SOUDNÍHO DVORA

   (pátého senátu)
   ze dne 2. prosince 2005
   ve věci C-117/05 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Unabhängiger Verwaltungssenat des Landes Oberösterreich): Manfred Seidl proti Bezirkshauptmannschaft Grieskirchen (1)

   (Článek 104 odst. 3 první pododstavec jednacího řádu - Volný pohyb osob - Článek 43 ES - Založení autoškoly)
   (2006/C 60/30)
   Jednací jazyk: němčina
   Ve věci C-117/05, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím Unabhängiger Verwaltungssenat des Landes Oberösterreich (Rakousko) ze dne 4. března 2005, došlým Soudnímu dvoru dne 10. března 2005, Manfred Seidl proti Bezirkshauptmannschaft Grieskirchen, Soudní dvůr (pátý senát), ve složení J. Makarczyk, předseda senátu, R. Silva de Lapuerta (zpravodaj) a J. Klučka, soudci, generální advokát: A. Tizzano, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 2. prosince 2005 usnesení, jehož výrok je následující:
   Článek 43 ES je třeba vykládat v tom smyslu, že brání vnitrostátním právním předpisům členského státu, které zakazují vydat povolení k založení autoškoly osobě, která je již vlastníkem povolení, se stejným předmětem.

      (1)  Úř. věst. C 155, 25.6.2005.


title: Věc F-112/11: Žaloba podaná dne 24. října 2011 — ZZ v. Komise

text:
               7.1.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/27

         Žaloba podaná dne 24. října 2011 — ZZ v. Komise
   (Věc F-112/11)
   2012/C 6/51
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupce: C. Mourato, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení výplatní pásky žalobce za měsíc únor 2011 a výplatních pásek za následující měsíce, které uplatňují nový opravný koeficient pro město Varese v souladu s nařízením Rady (EU) č. 1239/2010 ze dne 20. prosince 2010.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               Zrušit výplatní pásku za měsíc únor 2011 a výplatní pásky za následující měsíce v rozsahu, ve kterém uplatňují opravný koeficient 92,3 podle nařízení Rady (EU) č. 1239/2010 ze dne 20. prosince 2010, a to při zachování jejich účinků až do vydání nových výplatních pásek, které uplatňují řádný opravný koeficient;

               —

               zrušit rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování ze dne 12. července 2011, kterým se zamítá stížnost žalobce č. 328/11, v rozsahu, ve kterém žalobci mj. odpírá přístup k podrobným statistickým údajům týkajícím se parity kupní síly mezi Bruselem a městem Varese, pokud jde o několik základních položek, jako je elektřina, plyn, pevná a tekutá paliva, zdraví a bydlení;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-589/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 20. listopadu 2012 — Phonebook of the World v. OHIM — Seat Pagine Gialle (PAGINE GIALLE) ( „Ochranná známka Společenství — Řízení o prohlášení neplatnosti — Slovní ochranná známka Společenství PAGINE GIALLE — Absolutní důvod pro zamítnutí — Rozlišovací způsobilost — Neexistence popisného charakteru — Neexistence označení nebo údajů, jež se staly obvyklými — Článek 7 odstavec 1 písm. b) až d) nařízení (ES) č. 207/2009 — Rozlišovací způsobilost získaná užíváním — Článek 7 odst. 3 nařízení č. 207/2009“ )

text:
               12.1.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 9/36

         Rozsudek Tribunálu ze dne 20. listopadu 2012 — Phonebook of the World v. OHIM — Seat Pagine Gialle (PAGINE GIALLE)
   (Věc T-589/11) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Slovní ochranná známka Společenství PAGINE GIALLE - Absolutní důvod pro zamítnutí - Rozlišovací způsobilost - Neexistence popisného charakteru - Neexistence označení nebo údajů, jež se staly obvyklými - Článek 7 odstavec 1 písm. b) až d) nařízení (ES) č. 207/2009 - Rozlišovací způsobilost získaná užíváním - Článek 7 odst. 3 nařízení č. 207/2009)
   2013/C 9/64
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Phonebook of the World (Paříž, Francie) (zástupce: A. Bertrand, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: P. Bullock, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Seat Pagine Gialle SpA (Milán, Itálie) (zástupce: F. Jacobacci, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 4. srpna 2011 (věc R 1541/2010-2) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi Phonebook of the World a Seat Pagine Gialle SpA.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Phonebook of the World se ukládá náhrada nákladů řízení

      (1)  Úř. věst. C 32, 4.2.2012.


title: Věc T-751/16: Žaloba podaná dne 28. října 2016 – Confédération Nationale du Crédit Mutuel v. ECB

text:
               9.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/42

         Žaloba podaná dne 28. října 2016 – Confédération Nationale du Crédit Mutuel v. ECB
   (Věc T-751/16)
   (2017/C 006/53)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Confédération Nationale du Crédit Mutuel (Paříž, Francie) (zástupce: M. Grégoire, advokát)

      Žalovaná: Evropská centrální banka

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil na základě článku 263 Smlouvy o fungování Evropské unie rozhodnutí Evropské centrální banky ze dne 24. srpna 2016, vydané ve věci žádosti, kterou podala Crédit Mutuel, aby získala povolení vyloučit expozice ve veřejném sektoru z výpočtu pákového poměru podle čl. 429 odst. 14 nařízení (EU) č. 575/2013, pro Crédit Mutuel a všechny subjekty skupiny podléhající pákovému poměru (ECB/SSM/2016 – 9695000CG7B84NLR5984/92),

               —

               uložil Evropské centrální bance náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z překročení pravomoci, kterým je stiženo napadené rozhodnutí. Podle žalobkyně má Evropská centrální banka (ECB) pouze pravomoc prověřit, zda jsou splněny podmínky vyžadované k tomu, aby bylo instituci možné přiznat výjimku z pravidel výpočtu pákového poměru, tak jak jsou stanoveny přesně a s konečnou platností Komisí na základě výlučné pravomoci prostřednictvím nařízení v přenesené pravomoci určeného k zohlednění zvláštností bankovního a finančního prostředí Evropské unie, přičemž cílem tohoto prověření ze strany ECB je pouze zajistit konkrétní uplatnění těchto podmínek bez jejich posílení nebo posouzení jejich relevance.

               2.

               Druhý žalobní důvod, předložený podpůrně k prvnímu žalobnímu důvodu, vycházející z nesprávného právního posouzení, jehož se dopustila ECB v napadeném rozhodnutí. Podle žalobkyně je třeba expozice vůči subjektům ve veřejném sektoru, jelikož jsou pokládány za expozice vůči ústřední vládě, považovat za expozice s nulovým rizikem, pokud jsou denominovány v jeho národní měně.

               3.

               Třetí žalobní důvod, předložený podpůrně ve vztahu k prvním dvěma žalobním důvodům, vycházející ze zjevně nesprávného posouzení. Podle žalobkyně je napadené rozhodnutí zjevně nepřiměřené ve vztahu k cílům sledovaným obezřetnostními požadavky s ohledem na vlastnosti regulovaného spoření, jakož i zjevně nepřiměřené, pokud jde o negativní důsledky, které ukládá dotyčné instituci.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení povinnosti uvést odůvodnění, jakož i zásady řádné správy, jelikož ECB nezkoumala ani nezohlednila všechny relevantní skutečnosti projednávaného případu.


title: Věc C-506/04: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 19. září 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour administrative – Lucembursko) – Graham J. Wilson v. Ordre des Avocats du Barreau de Luxembourg (Svoboda usazování — Směrnice 98/5/ES — Trvalý výkon povolání advokáta v jiném členském státě než v tom, ve kterém byla získána kvalifikace — Podmínky zápisu u příslušného orgánu v hostitelském členském státě — Předběžná kontrola znalosti jazyků hostitelského členského státu — Opravný prostředek k soudu podle vnitrostátních předpisů)

text:
               18.11.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 281/11

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 19. září 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour administrative – Lucembursko) – Graham J. Wilson v. Ordre des Avocats du Barreau de Luxembourg
   (Věc C-506/04) (1)

   (Svoboda usazování - Směrnice 98/5/ES - Trvalý výkon povolání advokáta v jiném členském státě než v tom, ve kterém byla získána kvalifikace - Podmínky zápisu u příslušného orgánu v hostitelském členském státě - Předběžná kontrola znalosti jazyků hostitelského členského státu - Opravný prostředek k soudu podle vnitrostátních předpisů)
   (2006/C 281/17)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předkládající soud
   Cour administrative
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Graham J. Wilson

      Žalovaná: Ordre des Avocats du Barreau de Luxembourg
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Cour administrative (Lucembursko) – Výklad směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/5/ES ze dne 16. února 1998 o usnadnění trvalého výkonu povolání advokáta v jiném členském státě než v tom, ve kterém byla získána kvalifikace (Úř. věst. L 77, s. 36) – Povinnost stanovit opravný prostředek k soudu podle vnitrostátních předpisů proti rozhodnutí neprovést u advokátní komory zápis jakožto advokát vykonávající činnost pod profesním označením udělovaným v domovském státě – Opravný prostředek u Conseil Disciplinaire et Administratif advokátní komory – Vnitrostátní právní předpisy podmiňující zápis ústní zkouškou, jejímž předmětem je ověřit znalosti úředních jazyků hostitelského členského státu
   Výrok

               1)

               Článek 9 směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/5/ES ze dne 16. února 1998 o usnadnění trvalého výkonu povolání advokáta v jiném členském státě než v tom, ve kterém byla získána kvalifikace, musí být vykládán v tom smyslu, že brání řízení o opravném prostředku, v jehož rámci musí být rozhodnutí neprovést zápis uvedený v článku 3 uvedené směrnice v prvním stupni zpochybněno u orgánu složeného výlučně z advokátů vykonávajících činnost pod profesním označením udělovaným v hostitelském členském státě, a v odvolacím řízení u orgánu složeného většinově z takových advokátů, přičemž kasační opravný prostředek u nejvyššího soudu tohoto členského státu umožňuje soudní přezkum pouze po právní, a nikoli skutkové stránce.

               2)

               Článek 3 směrnice 98/5 musí být vykládán v tom smyslu, že zápis advokáta u příslušného orgánu v jiném členském státě než v tom, ve kterém získal svou kvalifikaci, aby v něm vykonával činnost pod svým profesním označením udělovaným v domovském členském státě, nemůže být podmíněn předběžnou kontrolou znalosti jazyků hostitelského členského státu.

      (1)  Úř. věst. C 31, 5.2.2005


title: Věc C-456/06: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Německo) dne 16. listopadu 2006 – Peek & Cloppenburg KG v. Cassina S.p.A.

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/43

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Německo) dne 16. listopadu 2006 – Peek & Cloppenburg KG v. Cassina S.p.A.
   (Věc C-456/06)
   (2006/C 326/87)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Bundesgerichtshof
   Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Peek & Cloppenburg KG

      Žalovaná: Cassina S.p.A.
   Předběžné otázky

               1)

                           a)

                           Jedná se o jakoukoliv formu veřejného rozšiřování jiným způsobem ve smyslu čl. 4 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/29/ES ze dne 22. května 2001 o harmonizaci určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti (1) (směrnice 2001/29/ES), je-li třetím osobám umožněno užívání děl chráněných autorským právem, aniž by s přenecháním užívání byl spojen převod skutečné dispoziční moci k předmětům?

                           b)

                           Jedná se o rozšiřování podle čl. 4 odst. 1 směrnice 2001/29/ES také tehdy, jsou díla chráněná autorským právem veřejně vystavována, aniž by byla třetím osobám poskytnuta možnost tato díla užívat?

               2)

               V případě kladné odpovědi: Může ochrana svobody volného pohybu zboží bránit ve výše uvedených případech výkonu práva na rozšiřování, jestliže prezentovaná díla v členském státě, kde byla vyrobena a uvedena do oběhu, nepodléhají ochraně podle autorského práva?

      (1)  Úř. věst. L 167, s. 10.


title: Věc C-55/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná House of Lords (Spojené království) dne 9. února 2009 – Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs v. Baxi Group Limited

text:
               18.4.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 90/14

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná House of Lords (Spojené království) dne 9. února 2009 – Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs v. Baxi Group Limited
   (Věc C-55/09)
   2009/C 90/21
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   House of Lords

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

      Žalovaná: Baxi Group Limited

      Předběžné otázky

   „V případě, kdy

               A

               osoba povinná k dani používá obchodní propagační program provozovaný reklamní a marketingovou společností, v jehož rámci jsou zákazníkům osoby povinné k dani vydávány ‚body‘ v souvislosti s koupí zboží těmito zákazníky od osoby povinné k dani;

               B

               zákazníci používají své body k získání bezplatné odměny ve formě zboží od uvedené reklamní a marketingové společnosti;

               C

               osoba povinná k dani se s uvedenou druhou společností dohodla, že jí bude hradit doporučenou maloobchodní cenu takového zboží sloužícího jako odměna

                           1)

                           Jak mají být vykládány články 14, 24, 73 a 168 směrnice o DPH (1) (dříve články 5 a 6 a čl. 11 část A odst. 1 písm. a) šesté směrnice (2)), pokud jde o platby osoby povinné k dani uvedené druhé společnosti?

                           2)

                           Mají být tato ustanovení zejména vykládána v tom smyslu, že takové platby, jaké hradí osoba povinná k dani uvedené druhé společnosti je třeba považovat:

                                       a)

                                       výlučně za protiplnění za poskytování služeb uvedenou druhou společností osobě povinné k dani;

                                       b)

                                       výlučně za protiplnění třetí strany za dodání zboží uvedenou druhou společností zákazníkům;

                                       c)

                                       za protiplnění částečně za poskytování služeb uvedenou druhou společností osobě povinné k daní a částečně za dodání zboží uvedenou druhou společností zákazníkům; nebo

                                       d)

                                       za protiplnění jednak za poskytování reklamních a marketingových služeb a jednak za dodání zboží sloužícího jako odměna uvedenou druhou společností osobě povinné k dani?

                           3)

                           V případě, že odpověď na druhou otázku zní, že takové platby je třeba považovat částečně za protiplnění za poskytování služeb uvedenou druhou společností osobě povinné k dani a částečně za protiplnění poskytované osobou povinnou k dani jako třetí stranou uvedené druhé společnosti v souvislosti s dodáním zboží této společnosti zákazníkům, jaká kritéria stanoví právo Společenství k určení toho, jak se má taková platba rozdělit mezi tato dvě dodání?“

      (1)  Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty, Úř. věst. L 374, s. 1

      (2)  Šestá směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně, Úř. věst. L 145, s. 1


title: Věc C-543/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Centrale Raad van Beroep (Nizozemsko) dne 17. října 2013 — Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank tegen E. Fischer-Lintjens

text:
               18.1.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 15/6

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Centrale Raad van Beroep (Nizozemsko) dne 17. října 2013 — Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank tegen E. Fischer-Lintjens
   (Věc C-543/13)
   2014/C 15/07
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Centrale Raad van Beroep

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank

      Žalovaný: E. Fischer-Lintjens

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba vykládat pojem „nárok na důchod“ ve smyslu článků 27 a násl. nařízení (EHS) č. 1408/71 (1) v tom smyslu, že pro stanovení, od jakého okamžiku existuje nárok na důchod, je rozhodující okamžik vydání rozhodnutí o přiznání důchodu, na základě kterého byl důchod vyplácen, anebo okamžik, od kterého byl retroaktivně přiznán důchod?

               2)

               Pokud se pojmem „nárok na důchod“ rozumí okamžik, od kterého byl retroaktivně přiznán důchod:
               Je s tím slučitelné, pokud osoba oprávněná pobírat důchod spadající pod článek 27 nařízení (EHS) č. 1408/71 nemůže podle nizozemských právních předpisů uzavřít zdravotní pojištění se stejnou zpětnou účinností?

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby a jejich rodiny pohybující se v rámci Společenství (Úř. věst. L 149, s. 2).


title: Věc F-47/07: Žaloba podaná dne 21. května 2007 – Behmer v. Parlament

text:
               21.7.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 170/43

         Žaloba podaná dne 21. května 2007 – Behmer v. Parlament
   (Věc F-47/07)
   (2007/C 170/82)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Joachim Behmer (Brusel, Belgie) (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis a E. Marchal, advokáti)

      Žalovaný: Evropský parlament
   Návrhová žádání žalobce

               —

               konstatovat protiprávnost rozhodnutí předsednictva Parlamentu týkajícího se „politiky povyšování a plánování služebních postupů“ ze dne 6. července 2005 a „prováděcích opatření týkajících se udělování bodů za zásluhy a pro povýšení“ ze dne 25. července 2005;

               —

               zrušit rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování nepovýšit žalobce do platové třídy A*13 s účinkem k 1. lednu 2005 za hodnotící období 2005;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobce, úředník Evropského parlamentu platové třídy AD 12, v současné době místopředseda Union syndicale Luxembourg, namítá protiprávnost rozhodnutí uvedených u první odrážky výše, které kvalifikuje jako obecná prováděcí ustanovení ve smyslu článku 110 služebního řádu úředníků Evropských společenství (dále jen „služební řád“), jež měla tedy být přijata postupem stanoveným v tomto článku.
   Žalobce krom toho uvádí porušení článku 45 služebního řádu a zásad očekávání služebního postupu, rovného zacházení, povinnosti uvést odůvodnění, jakož i existenci zjevně nesprávného posouzení. Uplatňuje zejména, že správní orgán poté, co v důsledku jeho první stížnosti zrušil rozhodnutí udělit mu 2 body za zásluhy, jej měl povýšit do platové třídy AD 13.
   Konečně žalobce tvrdí, že byl předmětem diskriminace z důvodu svých činností zastupování zaměstnanců, což je porušením článku 1d a článku 24b služebního řádu, čl. 1 šestého pododstavce přílohy II služebního řádu, jakož i článku 17 rámcové dohody mezi Evropským parlamentem a odborovými nebo profesními organizacemi zaměstnanců orgánu ze dne 12. července 1990.


title: Věc C-101/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesverwaltungsgericht (Německo) dne 13. března 2009 — Spolková republika Německo v. D, vedlejší účastníci: Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht, Bundesbeauftragte für Asylangelegenheiten beim Bundesamt für Migration und Flüchtlinge

text:
               6.6.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/7

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesverwaltungsgericht (Německo) dne 13. března 2009 — Spolková republika Německo v. D, vedlejší účastníci: Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht, Bundesbeauftragte für Asylangelegenheiten beim Bundesamt für Migration und Flüchtlinge
   (Věc C-101/09)
   2009/C 129/11
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesverwaltungsgericht

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Spolková republika Německo

      Žalovaný: D

      Vedlejší účastníci řízení: Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht, Bundesbeauftragte für Asylangelegenheiten beim Bundesamt für Migration und Flüchtlinge

      Předběžné otázky

               1)

               Jedná se o vážný nepolitický zločin nebo o protiprávní jednání, které je v rozporu se zásadami a cíli Organizace spojených národů ve smyslu čl. 12 odst. 2 písm. b) a c) směrnice Rady 2004/83/ES ze dne 29. dubna 2004 o minimálních normách, které musí splňovat státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, aby mohli žádat o postavení uprchlíka nebo osoby, která z jiných důvodů potřebuje mezinárodní ochranu, a o obsahu poskytované ochrany (1), pokud byl cizinec dlouhodobě zapojen jako bojovník a funkcionář — dočasně také jako člen řídícího orgánu — do organizace (v tomto případě Strany pracujících Kurdistánu — PKK), která při svých ozbrojených útocích proti státu (v tomto případě proti Turecku) opakovaně používala také teroristických metod a je uvedena na seznamu osob, skupin a entit, který je uveden v příloze ke společnému postoji Rady o uplatnění zvláštních opatření k boji proti terorismu, a cizinec tímto aktivně a ve významné pozici podporoval ozbrojený boj této organizace?

               2)

               V případě kladné odpovědi na první otázku: Je podmínkou vyloučení přiznání postavení uprchlíka podle čl. 12 odst. 2 písm. b) a c) směrnice 2004/83/ES skutečnost, že je cizinec nadále nebezpečný?

               3)

               V případě záporné odpovědi na druhou otázku: Je podmínkou vyloučení přiznání postavení uprchlíka podle čl. 12 odst. 2 písm. b) a c) směrnice 2004/83/ES přezkum přiměřenosti v souvislosti s konkrétním případem?

               4)

               V případě kladné odpovědi na třetí otázku:

                           a)

                           Je nutno při přezkumu přiměřenosti zohlednit to, že cizinec požívá ochrany proti vyhoštění podle článku 3 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod ze dne 4. listopadu 1950 nebo podle vnitrostátních ustanovení?

                           b)

                           Je vyloučení [přiznání postavení uprchlíka] nepřiměřené pouze v obzvláště výjimečných případech?

               5)

               Je ve smyslu článku 3 směrnice 2004/83/ES slučitelné s touto směrnicí to, že je cizinec podle vnitrostátního ústavního práva i nadále považován za osobu s právem na azyl, přestože podle čl. 12 odst. 2 směrnice existuje důvod pro vyloučení [přiznání postavení uprchlíka] a odnětí postavení uprchlíka podle čl. 14 odst. 3 směrnice?

      (1)  Úř. věst. L 304, s. 12.


title: Věc C-1/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte suprema di cassazione (Itálie) dne 2. ledna 2008 – Athesia Druck Srl v. Ministero delle Finanze, Agenzia delle Entrate

text:
               8.3.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 64/28

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte suprema di cassazione (Itálie) dne 2. ledna 2008 – Athesia Druck Srl v. Ministero delle Finanze, Agenzia delle Entrate
   (Věc C-1/08)
   (2008/C 64/40)
   Jednací jazyk: italština
   Předkládající soud
   Corte suprema di cassazione
   Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: Athesia Druck Srl

      Odpůrci: Ministero delle Finanze, Agenzia delle Entrate
   Předběžná otázka
   Co je třeba pro účely DPH ve smyslu čl. 9 odst. 2 písm. e) šesté směrnice Rady 77/388/EHS (1) ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně rozumět místem propagační služby, kterou poskytla osoba se sídlem na území některého členského státu Evropského společenství zákazníkovi usazenému mimo Společenství, avšak majícímu daňového zástupce na území některého členského státu, a zvláště zda je tímto místem místo usazení toho, jemuž je zpráva určena, místo, kde má sídlo společnost-daňový zástupce společnosti, která nemá sídlo ve Společenství, pro Itálii, místo, kde má sídlo společnost, která nemá sídlo ve Společenství, která propagační službu objednala, či místo usazení zákazníka společnosti, která nemá sídlo ve Společenství?

      (1)  Úř. věst. L 145, s. 1