title: Věc C-396/18: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 7. listopadu 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Corte suprema di cassazione - Itálie) – Gennaro Cafaro v. DQ („Řízení o předběžné otázce – Letecká doprava – Nařízení (EU) č. 1178/2011 – Příloha I bod FCL.065 – Působnost ratione temporis – Směrnice 2000/78/ES – Rovné zacházení v zaměstnání a povolání – Diskriminace na základě věku – Článek 2 odst. 5 – Článek 4 odst. 1 – Vnitrostátní právní úprava, která stanoví automatické ukončení pracovního poměru ve věku 60 let – Piloti letadel – Ochrana národní bezpečnosti“)

text:
               23.12.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 432/11

      Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 7. listopadu 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Corte suprema di cassazione - Itálie) – Gennaro Cafaro v. DQ
      (Věc C-396/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Letecká doprava - Nařízení (EU) č. 1178/2011 - Příloha I bod FCL.065 - Působnost ratione temporis - Směrnice 2000/78/ES - Rovné zacházení v zaměstnání a povolání - Diskriminace na základě věku - Článek 2 odst. 5 - Článek 4 odst. 1 - Vnitrostátní právní úprava, která stanoví automatické ukončení pracovního poměru ve věku 60 let - Piloti letadel - Ochrana národní bezpečnosti“)
      (2019/C 432/11)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Corte suprema di cassazione

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Gennaro Cafaro

         Žalovaný: DQ

         Výrok

      Článek 2 odst. 5 směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání, musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je právní úprava dotčená v původním řízení, která stanoví automatické ukončení pracovního poměru pilotů, kteří jsou zaměstnaní společností provozující letadla v rámci činností souvisejících s ochranou národní bezpečnosti členského státu, jestliže dosáhli věku 60 let, pokud je taková právní úprava nezbytná pro veřejnou bezpečnost ve smyslu tohoto ustanovení, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu.
      Článek 4 odst. 1 směrnice 2000/78 musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je právní úprava dotčená v původním řízení, která stanoví automatické ukončení pracovního poměru pilotů, kteří jsou zaměstnaní společností provozující letadla v rámci činností souvisejících s ochranou národní bezpečnosti členského státu, jestliže dosáhli věku 60 let, pokud je taková právní úprava přiměřená ve smyslu tohoto ustanovení, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu.

         (1)  Úř. věst. C 352, 1.10.2018.


title: Věc T-733/19: Žaloba podaná dne 29. října 2019 – Zhejiang Sunflower Light Energy Science & Technology a Sunowe Solar v. Komise

text:
               23.12.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 432/66

      Žaloba podaná dne 29. října 2019 – Zhejiang Sunflower Light Energy Science & Technology a Sunowe Solar v. Komise
      (Věc T-733/19)
      (2019/C 432/77)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Zhejiang Sunflower Light Energy Science & Technology LTD (Šao-sing, Čína), Sunowe Solar GmbH (Norimberk, Německo) (zástupci: Y. Melin, advokát a D. Arnold, Solicitor)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil prováděcí nařízení Komise (EU) 2019/1329 ze dne 6. srpna 2019, kterým se ruší platnost faktur vystavených společností Zhejiang Sunflower Light Energy Science & Technology Ltd porušující závazek zrušený prováděcím nařízením (EU) 2017/1570;

                  —

                  uložil Komisi a jakémukoli dalšímu účastníkovi řízení, jehož vedlejší účastenství na podporu žalované bude eventuálně povoleno v průběhu řízení, náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládají žalobkyně tři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z tvrzení, že žalovaná se dopustila protiprávního jednání, když prohlásila příslušné faktury za neplatné, jelikož pravomoci, kterých se v tomto ohledu dovolává, zanikly nebo byly zrušeny, vzhledem k tomu, že prováděcí nařízení (EU) č. 1238/2013 a č. 1239/2013 pozbyla platnosti ke dni 7. prosince 2015. Obdobně pozbyla platnosti prováděcí nařízení (EU) 2017/367 a 2017/366 ke dni 3. září 2018. Žalobkyně v každém případě tvrdí, že články 2 a 3 prováděcího nařízení (EU) 2017/367 a články 2 a 3 prováděcího nařízení (EU) 2017/366 již byly zrušeny čl. 1 odst. 4 a čl. 3 odst. 3 prováděcího nařízení Komise (EU) 2017/1570.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že žalovaná každopádně porušila čl. 8 odst. 1, 9 a 10 a čl. 10 odst. 5 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/1036 ze dne 8. června 2016 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropské unie, a čl. 13 odst. 1, 9 a 10 a čl. 16 odst. 5 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/1037 ze dne 8. června 2016 o ochraně před dovozem subvencovaných výrobků ze zemí, které nejsou členy Evropské unie, když prohlásila závazkové faktury za neplatné a poté nařídila celním orgánům, aby vybíraly cla, jako by v okamžiku, kdy bylo zboží navrženo k propuštění do volného oběhu, nebyly vystaveny ani předány celním orgánům žádné platné závazkové faktury.
                  Žalobkyně proto vznáší námitku protiprávnosti proti čl. 3 odst. 2 prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1238/2013 ze dne 2. prosince 2013, kterým se ukládá konečné antidumpingové clo a s konečnou platností vybírá uložené prozatímní clo na dovoz krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků) pocházejících nebo odesílaných z Čínské lidové republiky, čl. 2 odst. 2 prováděcího nařízení Komise (EU) 2017/367 ze dne 1. března 2017, kterým se ukládá konečné antidumpingové clo na dovoz krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků) pocházejících nebo odesílaných z Čínské lidové republiky, čl. 2 odst. 2 prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1239/2013, ze dne 2. prosince 2013, kterým se ukládá konečné vyrovnávací clo na dovoz krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků) pocházejících nebo odesílaných z Čínské lidové republiky a čl. 2 odst. 2 prováděcího nařízení Komise (EU) 2017/366 ze dne 1. března 2017, kterým se ukládá konečné vyrovnávací clo na dovoz krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků) pocházejících nebo odesílaných z Čínské lidové republiky, které svěřují žalované pravomoc prohlásit závazkové faktury za neplatné a nařídit celním orgánům, aby vybíraly cla z předchozích dovozů propuštěných do volného oběhu.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z tvrzení, že pokud Soudní dvůr dospěje k závěru, že pravomoci žalované nezanikly a opravňovaly ji ke zpětnému uložení cel, nelze tato cla vybírat ze solárních panelů, které byly prodány spřízněné osobě před 30. zářím 2014 a používány na solární farmě, již vlastnila uvedená osoba, anebo které nikdy nebyly zpětně prodány nezávislému zákazníkovi a skladovány.


title: Věc T-279/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 17. října 2019 – Alliance Pharmaceuticals v. EUIPO – AxiCorp (AXICORP ALLIANCE) („Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie – Slovní ochranná známka AXICORP ALLIANCE – Starší slovní a obrazové ochranné známky Evropské unie ALLIANCE – Relativní důvody pro zamítnutí zápisu – Článek 8 odst. 1 písm. b) a odst. 5 nařízení (EU) 2017/1001 – Důkaz o skutečném užívání starších ochranných známek – Článek 47 odst. 2 nařízení 2017/1001 – Výklad popisu výrobků, které jsou uvedeny v abecedním seznamu přiloženém k Niceskému třídění“)

text:
               23.12.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 432/40

      Rozsudek Tribunálu ze dne 17. října 2019 – Alliance Pharmaceuticals v. EUIPO – AxiCorp (AXICORP ALLIANCE)
      (Věc T-279/18) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie - Slovní ochranná známka AXICORP ALLIANCE - Starší slovní a obrazové ochranné známky Evropské unie ALLIANCE - Relativní důvody pro zamítnutí zápisu - Článek 8 odst. 1 písm. b) a odst. 5 nařízení (EU) 2017/1001 - Důkaz o skutečném užívání starších ochranných známek - Článek 47 odst. 2 nařízení 2017/1001 - Výklad popisu výrobků, které jsou uvedeny v abecedním seznamu přiloženém k Niceskému třídění“)
      (2019/C 432/45)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Alliance Pharmaceuticals Ltd (Chippenham, Spojené království) (zástupce: M. Edenborough, QC)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: J. Crespo Carrillo a H. O’Neill, zmocněnci)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: AxiCorp GmbH (Friedrichsdorf, Německo)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 7. února 2018 (věc R 1473/2017-5), týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Alliance Pharmaceuticals a AxiCorp.

         Výrok

                  1)

                     Rozhodnutí pátého odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 7. února 2018 (věc R 1473/2017-5) týkající se námitkového řízení mezi společnostmi Alliance Pharmaceuticals Ltd a AxiCorp GmbH se zrušuje v rozsahu, v němž odvolací senát zamítl odvolání, jež mu bylo předloženo, pokud jde o důvody pro podání námitek uvedené v čl. 8 odst. 1 písm. b) a odst. 5 nařízení 2017/1001.

                  2)

                     Ve zbývající části se žaloba zamítá.

                  3)

                     EUIPO se ukládá náhrada nákladů řízení, včetně nutných nákladů vynaložených společností Alliance Pharmaceuticals pro účely řízení před odvolacím senátem EUIPO.

         (1)  Úř. věst. C 231, 2.7.2018.


title: Spojené věci C-469/18 a C-470/18: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 24. října 2019 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Hof van Cassatie- Belgie) – IN (C-469/18), JM (C-470/18) v. Belgische Staat („Řízení o předběžné otázce – Daně – Daň z příjmů fyzických osob – Nepřípustnost žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce“)

text:
               23.12.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 432/11

      Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 24. října 2019 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Hof van Cassatie- Belgie) – IN (C-469/18), JM (C-470/18) v. Belgische Staat
      (Spojené věci C-469/18 a C-470/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Daně - Daň z příjmů fyzických osob - Nepřípustnost žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce“)
      (2019/C 432/12)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      Hof van Cassatie

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: IN (C-469/18), JM (C-470/18)

         Žalovaný: Belgische Staat

         Výrok

      Žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce podané rozhodnutími Hof van Cassatie (Kasační soud, Belgie) ze dne 28. června 2018 jsou nepřípustné.

         (1)  Úř. věst. C 427, 26.11.2018.


title: Věc T-310/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 24. října 2019 – EPSU a Goudriaan v. Komise („Sociální politika – Dialog mezi sociálními partnery na unijní úrovni – Dohoda nazvaná „Obecný rámec pro informování úředníků a zaměstnanců ústředních orgánů státní správy a konzultace s nimi“ – Společná žádost smluvních stran o provedení této dohody na unijní úrovni – Rozhodnutí Komise nepředložit návrh rozhodnutí Radě – Žaloba na neplatnost – Akt, který lze napadnout žalobou – Přípustnost – Prostor pro uvážení Komise – Autonomie sociálních partnerů – Zásada subsidiarity – Přiměřenost“)

text:
               23.12.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 432/41

      Rozsudek Tribunálu ze dne 24. října 2019 – EPSU a Goudriaan v. Komise
      (Věc T-310/18) (1)

      („Sociální politika - Dialog mezi sociálními partnery na unijní úrovni - Dohoda nazvaná „Obecný rámec pro informování úředníků a zaměstnanců ústředních orgánů státní správy a konzultace s nimi“ - Společná žádost smluvních stran o provedení této dohody na unijní úrovni - Rozhodnutí Komise nepředložit návrh rozhodnutí Radě - Žaloba na neplatnost - Akt, který lze napadnout žalobou - Přípustnost - Prostor pro uvážení Komise - Autonomie sociálních partnerů - Zásada subsidiarity - Přiměřenost“)
      (2019/C 432/46)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: European Federation of Public Service Unions (EPSU) (Brusel, Belgie) a Jan Willem Goudriaan (zástupci: R. Arthur, solicitor, R. Palmer a K. Apps, barristers)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: I. Martínez del Peral, M. van Beek a M. Kellerbauer, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh na základě článku 263 SFEU znějící na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 5. března 2018, kterým odmítla předložit Radě Evropské unie návrh rozhodnutí, kterým se provádí dohoda nazvaná „Obecný rámec pro informování úředníků a zaměstnanců ústředních orgánů státní správy a konzultace s nimi“, podepsaná dne 21. prosince 2015 Trade Union’s National and European Delegation (TUNED) a European Public Administration Employers (EUPAE).

         Výrok rozsudku

                  1)

                     Žaloba se zamítá.

                  2)

                     European Federation of Public Service Unions (EPSU) a Jan Goudriaan na jedné straně a Evropská komise na straně druhé ponesou vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 259, 23.7.2018.


title: Věc T-684/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 16. října 2019 – ZV v. Komise („Veřejná služba – Úředníci – Přijímání – Oznámení o volném pracovním místě – Zástupce mediátora Komise – Řízení – Posouzení kvalifikačních předpokladů“)

text:
               23.12.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 432/51

      Rozsudek Tribunálu ze dne 16. října 2019 – ZV v. Komise
      (Věc T-684/18) (1)

      („Veřejná služba - Úředníci - Přijímání - Oznámení o volném pracovním místě - Zástupce mediátora Komise - Řízení - Posouzení kvalifikačních předpokladů“)
      (2019/C 432/59)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: ZV (zástupce: J. N. Louis, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: L. Radu Bouyon, G. Berscheid a L. Vernier, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh na základě článku 270 SFEU znějící na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 8. února 2018 o jmenování A, jakožto zástupce mediátora Komise, a oznámení ze dne 12. února 2018, kterým Komise informovala žalobkyni o výsledku výběrového řízení.

         Výrok rozsudku

                  1)

                     Žaloba se zamítá.

                  2)

                     ZV ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

         (1)  Úř. věst. C 35, 28.1.2019.


title: Věc C-515/18: Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 24. října 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale Amministrativo Regionale per la Sardegna - Itálie) – Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato v. Regione autonoma della Sardegna („Řízení o předběžné otázce – Nařízení (ES) č. 1370/2007 – Veřejné služby v přepravě cestujících – Železniční doprava – Smlouvy o veřejných službách – Přímé uzavření smlouvy – Povinnost předchozího zveřejnění oznámení o přímém uzavření smlouvy – Dosah“)

text:
               23.12.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 432/12

      Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 24. října 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale Amministrativo Regionale per la Sardegna - Itálie) – Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato v. Regione autonoma della Sardegna
      (Věc C-515/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Nařízení (ES) č. 1370/2007 - Veřejné služby v přepravě cestujících - Železniční doprava - Smlouvy o veřejných službách - Přímé uzavření smlouvy - Povinnost předchozího zveřejnění oznámení o přímém uzavření smlouvy - Dosah“)
      (2019/C 432/13)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Tribunale Amministrativo Regionale per la Sardegna

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato

         Žalovaný: Regione autonoma della Sardegna

         za účasti: Trenitalia SpA

         Výrok

      Článek 7 odst. 2 a 4 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1370/2007 ze dne 23. října 2007 o veřejných službách v přepravě cestujících po železnici a silnici a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 1191/69 a nařízení Rady (EHS) č. 1107/70 musí být vykládán v tom smyslu, že příslušné vnitrostátní orgány, které mají v úmyslu přímo uzavřít smlouvu o veřejných službách v přepravě cestujících po železnici, nejsou zaprvé povinny zveřejnit nebo oznámit případným zainteresovaným hospodářským subjektům všechny nezbytné informace, aby mohly vypracovat dostatečně podrobnou nabídku, která může být komparativně posouzena, a zadruhé provést takové komparativní posouzení všech nabídek případně přijatých v návaznosti na zveřejnění těchto informací.

         (1)  Úř. věst. C 436, 3.12.2018.


title: Věc T-708/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 24. října 2019 – ZPC Flis v. EUIPO – Aldi Einkauf (FLIS Happy Moreno choco) („Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie FLIS Happy Moreno choco – Starší národní obrazové ochranné známky MORENO – Relativní důvod pro zamítnutí zápisu – Nebezpečí záměny – Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001] – Nahrazení seznamu výrobků, na které se vztahují starší národní obrazové ochranné známky – Oprava rozhodnutí odvolacího senátu – Článek 102 odst. 1 nařízení 2017/1001 – Právní základ – Dřívější rozhodovací praxe – Právní jistota – Legitimní očekávání“)

text:
               23.12.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 432/51

      Rozsudek Tribunálu ze dne 24. října 2019 – ZPC Flis v. EUIPO – Aldi Einkauf (FLIS Happy Moreno choco)
      (Věc T-708/18) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie FLIS Happy Moreno choco - Starší národní obrazové ochranné známky MORENO - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001] - Nahrazení seznamu výrobků, na které se vztahují starší národní obrazové ochranné známky - Oprava rozhodnutí odvolacího senátu - Článek 102 odst. 1 nařízení 2017/1001 - Právní základ - Dřívější rozhodovací praxe - Právní jistota - Legitimní očekávání“)
      (2019/C 432/60)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: ZPC Flis sp.j. (Radziejowice, Polsko) (zástupce: M. Kondrat, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: K. Kompari a H. O’Neill, zmocněnci)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Aldi Einkauf GmbH & Co. OHG (Essen, Německo) (zástupci: N. Lützenrath, U. Rademacher, C. Fürsen a M. Minkner, advokáti)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 13. září 2018 (věc R 2113/2017-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Aldi Einkauf a ZPC Flis.

         Výrok

                  1)

                     Rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 13. září 2018 (věc R 2113/2017-1) se zrušuje v rozsahu, v němž zamítá zápis přihlášené ochranné známky pro následující výrobky: „náhražky kávy; čaj, kakao; kakaové výrobky; nápoje na bázi čokolády; všechny výše uvedené výrobky rovněž v instantní formě“, s výjimkou kakaa, pokud jde o posledně uvedené výrobky.

                  2)

                     Námitkám se vyhovuje pro všechny výrobky a služby, na které se vztahuje přihláška ochranné známky, s výjimkou služeb náležejících do třídy 35 a odpovídajících následujícímu popisu: „Maloobchodní nebo velkoobchodní prodej formiček na cukroví; velkoobchodní a maloobchodní prodej formiček na cukroví prostřednictvím internetu“.

                  3)

                     Ve zbývající části se žaloba zamítá.

                  4)

                     Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 44, 4.2.2019.


title: Věc T-734/19: Žaloba podaná dne 4. listopadu 2019 – Junqueras i Vies v. Parlament

text:
               23.12.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 432/68

      Žaloba podaná dne 4. listopadu 2019 – Junqueras i Vies v. Parlament
      (Věc T-734/19)
      (2019/C 432/78)
      Jednací jazyk: španělština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Oriol Junqueras i Vies (Sant Joan de Vilatorrada, Španělsko) (zástupce: A. Van den Eynde Adroer, abogado)

         Žalovaný: Evropský parlament

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál určil, že žaloba, která byla podána proti napadenému aktu a jeho přílohám, byla podána včas a je přípustná a na jejím základě zrušil napadený akt předsedy Evropského parlamentu a uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Tato žaloba směřuje proti rozhodnutí předsedy Evropského parlamentu, D. Sassoliho, ze dne 22. srpna 2019, kterým se tento předseda prohlašuje za nepříslušného a nepřipouští tedy k projednání žádost ze dne 4. července 2019, která mu byla adresována za účelem zahájení, na základě článku 8 jednacího řádu Parlamentu, procesu naléhavého zásahu k zajištění poslanecké imunity O. Junqueras i Viese.
      Na podporu své žaloby se žalobce dovolává jediného důvodu, vycházejícího z porušení článku 8 jednacího řádu Evropského parlamentu tím, že se předseda Evropského parlamentu prohlásil za nepříslušného k vyřízení žádosti o ochranu imunity, kterou podal Oriol Junqueras i Vies dne 4. července 2019, přičemž tato věc vyvolává vážné právní pochybnosti o dodržení evropského práva, a zejména práva na ochranu imunity evropských poslanců, a to bez jakéhokoliv projednání věci a pouze na základě sdělení ze strany Junta Electoral Central de España (španělská ústřední volební komise), kterým bylo poslanecké místo Oriola Junqueras i Viese prohlášeno za uvolněné.
      Žalobce v této souvislosti uvádí:

                  —

                  požadavek slibu nebo přísahy na španělskou ústavu, který stanoví vnitrostátní volební předpisy, je hmotněprávním požadavkem, který porušuje akt o evropských volbách z roku 1976;

                  —

                  prohlášení španělské ústřední volební komise o uvolnění mandátu z důvodu, který není stanoven v aktu o evropských volbách z roku 1976, a aniž je použit mechanismus obsazení uvolněného mandátu, porušuje článek 13 uvedeného aktu o volbách a rozhodnutí o složení Evropského parlamentu;

                  —

                  rozhodnutí není odůvodněné a je svévolné, přičemž v souvislosti se skutkovými okolnostmi a popsanou situací naráží jak trestněprávní senát španělského Nejvyššího soudu, tak Soudní dvůr Evropské unie na vážné pochybnosti týkající se unijního práva, na základě čehož byla podána a přijata k projednávání předběžná otázka projednávaná pod číslem C-502/19;

                  —

                  výklad článku 8 jednacího řádu Evropského parlamentu musí být v co největším souladu s právy a pravidly stanovenými v SEU a v článku 39, čl. 20 odst. 1, čl. 20 odst. 2 a článcích 21 a 52 Listiny základních práv EU, článku 3 protokolu 1 k EÚLP, článku 9 Protokolu 7 o výsadách a imunitách EU, článku 5 aktu o evropských volbách z roku 1976 a čl. 3 odst. 1 jednacího řádu Evropského parlamentu, a s judikaturou a stanovisky, které výše uvedené vykládají, přičemž neodůvodněné rozhodnutí předsedy Evropského parlamentu, kterým se prohlásil za nepříslušného k projednání žádosti, jež mu byla předložena v souladu s článkem 8 jednacího řádu Evropského parlamentu, je porušuje a je neplatné.


title: Věc C-636/18: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 24. října 2019 – Evropská komise v. Francouzská republika („Nesplnění povinnosti státem – Životní prostředí – Směrnice 2008/50/ES – Kvalita vnějšího ovzduší – Článek 13 odst. 1 a příloha XI – Systematické a trvající překračování mezních hodnot pro oxid dusičitý (NO2) v některých zónách a aglomeracích na francouzském území – Článek 23 odst. 1 – Příloha XV – „Co možná nejkratší“ období překračování hodnot – Náležitá opatření“)

text:
               23.12.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 432/13

      Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 24. října 2019 – Evropská komise v. Francouzská republika
      (Věc C-636/18) (1)

      („Nesplnění povinnosti státem - Životní prostředí - Směrnice 2008/50/ES - Kvalita vnějšího ovzduší - Článek 13 odst. 1 a příloha XI - Systematické a trvající překračování mezních hodnot pro oxid dusičitý (NO2) v některých zónách a aglomeracích na francouzském území - Článek 23 odst. 1 - Příloha XV - „Co možná nejkratší“ období překračování hodnot - Náležitá opatření“)
      (2019/C 432/14)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: J.-F. Brakeland, E. Manhaeve a K. Petersen, zmocněnci)

         Žalovaná: Francouzská republika (zástupci: D. Colas, J. Traband a A. Alidière, zmocněnci)

         Výrok

                  1)

                  Francouzská republika tím, že ode dne 1. ledna 2010 systematicky a trvale překračovala roční mezní hodnoty pro oxid dusičitý (NO2) ve dvanácti francouzských aglomeracích a oblastech kvality ovzduší, a sice Marseille (FR03A02), Toulon (FR03A03), Paříž (FR04A01), Auvergne-Clermont-Ferrand (FR07A01), Montpellier (FR08A01), Toulouse Midi-Pyrénées (FR12A01), RUZ Reims Champagne-Ardenne (FR14N10), Grenoble Rhône-Alpes (FR15A01), Štrasburk (FR16A02), Lyon-Rhône-Alpes (FR20A01), regionální urbanizovaná zóna (RUZ) Vallée de l’Arve Rhône-Alpes (FR20N10) a Nice (FR24A01) a tím, že ode dne 1. ledna 2010 systematicky a trvale překračovala hodinové mezní hodnoty pro NO2 ve dvou aglomeracích a oblastech kvality ovzduší, a sice Paříž (FR04A01) a Lyon Rhône-Alpes (FR20A01) nadále od tohoto data neplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 13 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/50/ES ze dne 21. května 2008 o kvalitě vnějšího ovzduší a čistším ovzduší pro Evropu ve spojení s přílohou XI této směrnice, a to od vstupu těchto mezních hodnot v platnost v roce 2010.
                  Francouzská republika ode dne 11. června 2010 neplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 23 odst. 1 uvedené směrnice ve spojení s její přílohou XV, a konkrétně povinnost – stanovenou v čl. 23 odst. 1 druhém pododstavci téže směrnice – dbát na to, aby bylo období překročení mezních hodnot co možná nejkratší.

                  2)

                  Francouzské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 445, 10.12.2018.


title: Věc C-35/19: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 24. října 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal de première instance de Liège - Belgie) – BU v. État belge („Řízení o předběžné otázce – Volný pohyb pracovníků – Rovné zacházení – Daň z příjmů – Vnitrostátní právní předpisy – Osvobození od daně pro dávky poskytované zdravotně postiženým osobám – Dávky pobírané v jiném členském státě – Vyloučení – Rozdílné zacházení“)

text:
               23.12.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 432/13

      Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 24. října 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal de première instance de Liège - Belgie) – BU v. État belge
      (Věc C-35/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Volný pohyb pracovníků - Rovné zacházení - Daň z příjmů - Vnitrostátní právní předpisy - Osvobození od daně pro dávky poskytované zdravotně postiženým osobám - Dávky pobírané v jiném členském státě - Vyloučení - Rozdílné zacházení“)
      (2019/C 432/15)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Tribunal de première instance de Liège

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: BU

         Žalovaný: État belge

         Výrok

      Článek 45 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že brání takové právní úpravě členského státu, jako je právní úprava dotčená v původním řízení, která stanoví, aniž v tomto ohledu uvádí odůvodnění, což však musí ověřit předkládající soud, že osvobození od daně použitelné na dávky pro zdravotně postižené osoby podléhá podmínce, že tyto dávky jsou vypláceny orgánem dotyčného členského státu, a vylučuje tak z nároku na toto osvobození dávky téže povahy vyplácené jiným členským státem, i když má příjemce uvedených dávek bydliště v dotyčném členském státě.

         (1)  Úř. věst. C 103, 18.3.2019.


title: Věc T-41/19: Rozsudek Tribunálu ze dne 24. října 2019 – MSI Svetovanje v. EUIPO – Industrial Farmaceutica Cantabria (nume) („Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie nume – Starší slovní ochranná známka Evropské unie numederm – Relativní důvod pro zamítnutí – Nebezpečí záměny – Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001“)

text:
               23.12.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 432/53

      Rozsudek Tribunálu ze dne 24. října 2019 – MSI Svetovanje v. EUIPO – Industrial Farmaceutica Cantabria (nume)
      (Věc T-41/19) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie nume - Starší slovní ochranná známka Evropské unie numederm - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001“)
      (2019/C 432/62)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: MSI Svetovanje, marketing, d.o.o. (Vrhnika, Slovinsko) (zástupkyně: M. Maček, advokátka)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: K. Kompari a H. O’Neill, zmocněnci)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Industrial Farmaceutica Cantabria, SA (Madrid, Španělsko)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 8. listopadu 2018 (věc R 722/2018-5), týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Industrial Farmaceutica Cantabria a Nutrismart d.o.o.

         Výrok

                  1)

                     Žaloba se zamítá.

                  2)

                     MSI Svetovanje, marketing, d.o.o. se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 112, 25.3.2019.


title: Věc T-240/19: Rozsudek Tribunálu ze dne 7. listopadu 2019 – A9.com v. EUIPO (Vyobrazení zvonu) („Ochranná známka Evropské unie – Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie představující zvon – Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu – Povinnost uvést odůvodnění – Článek 94 nařízení (EU) 2017/1001 – Nedostatek rozlišovací způsobilosti – Článek 7 odstavec 1 písm. b) nařízení 2017/1001“)

text:
               23.12.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 432/54

      Rozsudek Tribunálu ze dne 7. listopadu 2019 – A9.com v. EUIPO (Vyobrazení zvonu)
      (Věc T-240/19) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie představující zvon - Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu - Povinnost uvést odůvodnění - Článek 94 nařízení (EU) 2017/1001 - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odstavec 1 písm. b) nařízení 2017/1001“)
      (2019/C 432/63)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: A9.com, Inc. (Palo Alto, Kalifornie, Spojené státy) (zástupci: A. Klett, C. Mikyska a R. Walther, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: L. Rampini a H. O’Neill, zmocněnci)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 4. února 2019 (věc R 1309/2018-2) týkajícímu se přihlášky obrazového označení znázorňujícího zvon k zápisu jako ochranné známky Evropské unie.

         Výrok

                  1)

                     Žaloba se zamítá.

                  2)

                     Společnosti A9.com, Inc. se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 213, 24. 6. 2019.


title: Věc C-296/19 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 10. dubna 2019 Etnia Dreams, S.L. proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 13. února 2019 ve věci T-823/17, Etnia Dreams v. EUIPO – Poisson (Etnik)

text:
               23.12.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 432/14

      Kasační opravný prostředek podaný dne 10. dubna 2019 Etnia Dreams, S.L. proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 13. února 2019 ve věci T-823/17, Etnia Dreams v. EUIPO – Poisson (Etnik)
      (Věc C-296/19 P)
      (2019/C 432/16)
      Jednací jazyk: španělština

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Etnia Dreams, S.L. (zástupce: P. Gago Comes, abogado)

         Další účastník řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví
      Usnesením ze dne 6. listopadu 2019 Soudní dvůr (desátý senát) kasační opravný prostředek zamítl a rozhodl, že Etnia Dreams, S.L. ponese vlastní náklady řízení.


title: Věc T-735/19: Žaloba podaná dne 30. října 2019 – Frank Recruitment Group Services v. EUIPO - Pearson (PEARSON FRANK)

text:
               23.12.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 432/69

      Žaloba podaná dne 30. října 2019 – Frank Recruitment Group Services v. EUIPO - Pearson (PEARSON FRANK)
      (Věc T-735/19)
      (2019/C 432/79)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Frank Recruitment Group Services Ltd (Newcastle upon Tyne, Spojené království) (zástupce: J. Dennis, Solicitor)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Pearson plc (Londýn, Spojené království)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatel sporné ochranné známky: Žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie PEARSON FRANK – Přihláška č. 15 841 851

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 26. srpna 2019, ve věci R 1884/2018-4

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení článku 94 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

                  —

                  Porušení článku 95 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

                  —

                  Porušení čl. 47 odst. 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

                  —

                  Porušení čl. 47 odst. 5 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-736/19: Žaloba podaná dne 4. listopadu 2019 – HA v. Komise

text:
               23.12.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 432/70

      Žaloba podaná dne 4. listopadu 2019 – HA v. Komise
      (Věc T-736/19)
      (2019/C 432/80)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: HA (zástupkyně: S. Kreicher, advokátka)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  prohlásil tuto žalobu z formálního hlediska za přípustnou,

                  —

                  prohlásil tuto žalobu za opodstatněnou,

                  —

                  v důsledku toho zrušil rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování ze dne 13. srpna 2019, doručené dne 24. srpna 2019, kterým se odpovídá na stížnost žalobce podanou dne 14. dubna 2019 (č. R/249/19),

                  —

                  uložil žalované náhradu veškerých nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu své žaloby žalobce uvádí jediný žalobní důvod, který vychází z porušení platných právních a správních předpisů a zejména rozhodnutí Komise C (2007) 3195 ze dne 2. července 2007, kterým se stanoví obecná prováděcí opatření pro úhradu léčebných nákladů, v rozsahu, v jakém napadené rozhodnutí stanovilo horní hranici náhrady na 3 100 eur za pronájem přístroje k léčbě spánkové apnoe, pokud jde o období od 1. března 2019 do 24. února 2024, ačkoli výše uvedené rozhodnutí nestanoví žádnou maximální nahraditelnou částku v případě pronájmu na dobu požívání nejméně tři měsíce.


title: Věc T-557/17: Usnesení Tribunálu ze dne 24. října 2019 – Liaño Reig v. SRB („Žaloba na neplatnost – Hospodářská a měnová politika – Návrh na vyrovnání – Jednotný mechanismus pro řešení krizí úvěrových institucí a některých investičních podniků – Režim řešení krize – Program řešení krize pro Banco Popular Español – Částečné zrušení – Neoddělitelnost – Nepřípustnost“)

text:
               23.12.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 432/54

      Usnesení Tribunálu ze dne 24. října 2019 – Liaño Reig v. SRB
      (Věc T-557/17) (1)

      („Žaloba na neplatnost - Hospodářská a měnová politika - Návrh na vyrovnání - Jednotný mechanismus pro řešení krizí úvěrových institucí a některých investičních podniků - Režim řešení krize - Program řešení krize pro Banco Popular Español - Částečné zrušení - Neoddělitelnost - Nepřípustnost“)
      (2019/C 432/64)
      Jednací jazyk: španělština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Carmen Liaño Reig (Alcobendas, Španělsko) (zástupce: F. López, Antón, advokát)

         Žalovaný: Jednotný výbor pro řešení krizí (zástupci: B. Meyring, S. Schelo, F. Málaga Diéguez, F. Fernández de Trocóniz Robles, T. Klupsch, M. Bettermann, S. Ianc a M. Rickert, advokáti)

         Předmět věci

      Návrh založený na článku 263 SFEU a znějící na zrušení čl. 6 odst. 1 písm. d) rozhodnutí Jednotného výboru pro řešení krizí SRB/EES/2017/08 ze dne 7. června 2017 o přijetí opatření k řešení krize společnosti Banco Popular Español, S.A. v rozsahu, v němž toto ustanovení stanoví konverzi kapitálových nástrojů kategorie 2 identifikovaných pomocí International Securities Identification Number (Mezinárodní identifikační číslo cenného papíru, ISIN) XS 0550098569 na nové akcie Banco Popular Español, jakož i prozatímní ocenění provedené nezávislým odborníkem a prozatímní ocenění provedené Jednotným výborem pro řešení krizí, a návrh založený na článku 266 SFEU a znějící na vyrovnání – v důsledku zrušení – ztráty, která údajně vznikla z důvodu této konverze.

         Výrok

                  1)

                     Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

                  2)

                     O návrzích na vedlejší účastenství Banco Santander SA, Španělského království a Evropské komise již není důvodné rozhodnout.

                  3)

                     Carmen Liaño Reig ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady vynaložené Jednotným výborem pro řešení krizí, s výjimkou nákladů souvisejících s návrhy na vstup vedlejších účastníků do řízení.

                  4)

                     Liaño Reig, Jednotný výbor pro řešení krizí, Banco Santander, Španělské království a Evropská komise ponesou vlastní náklady řízení související s návrhy na vstup vedlejšího účastníka do řízení.

         (1)  Úř. věst. C 357, 23.10.2017.


title: Věc T-737/19: Kasační opravný prostředek podaný dne 5. listopadu 2019 – Huevos Herrera Mejías v. EUIPO – Montesierra (MontiSierra HUEVOS CON SABOR A CAMPO)

text:
               23.12.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 432/70

      Kasační opravný prostředek podaný dne 5. listopadu 2019 – Huevos Herrera Mejías v. EUIPO – Montesierra (MontiSierra HUEVOS CON SABOR A CAMPO)
      (Věc T-737/19)
      (2019/C 432/81)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Huevos Herrera Mejías, SL (Torre Alháquime, Španělsko) (zástupce: E. Manresa Medina, abogado)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Montesierra, SA (Jerez de la Frontera, Španělsko)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně před Tribunálem

         Sporná ochranná známka: Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie MontiSierra HUEVOS CON SABOR A CAMPO – přihláška č. 15 670 871

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 2. září 2019 ve věci R 2021/2018-4

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO a případným jej podporujícím vedlejším účastníkům řízení náhradu nákladů řízení.

         Dovolávané žalobní důvody

      Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-739/19: Žaloba podaná dne 6. listopadu 2019 – Productos Jamaica v. EUIPO – Alada 1850 (flordeJamaica)

text:
               23.12.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 432/71

      Žaloba podaná dne 6. listopadu 2019 – Productos Jamaica v. EUIPO – Alada 1850 (flordeJamaica)
      (Věc T-739/19)
      (2019/C 432/82)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Productos Jamaica, SL (Algezares, Španělsko) (zástupce: I. Temiño Ceniceros, abogado)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Alada 1850, SL (Barberá del Vallés, Španělsko)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitelka sporné ochranné známky: Žalobkyně před Tribunálem

         Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka flordeJamaica – Ochranná známka Evropské unie č. 9 003 989

         Řízení před EUIPO: Řízení o prohlášení neplatnosti

         Napadené usnesení: Usnesení prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 24. června 2019 ve spojených věcech R 1431/2018-1 a R 1440/2018-1

         Návrhová žádání

      Žalobkyně požaduje, aby Tribunál:

                  —

                  prohlásil tuto žalobu včetně jejích příloh na přípustnou;

                  —

                  zrušil napadené usnesení v celém rozsahu;

                  —

                  uložil EUIPO a další účastnici řízení náhradu nákladů řízení.

         Dovolávané důvody

                  —

                  Důkazy o používání předložené oběma účastnicemi řízení o prohlášení neplatnosti, kterého se žaloba týká, sice neumožňují uplatnit zánik práva v důsledku strpění, jak tvrdí žaloba, avšak jasně dokazují dlouhodobou společnou existenci ochranných známek na trhu, kterou žalovaná tolerovala, což představuje platný důvod pro používání napadené ochranné známky; navíc to potvrzuje neexistenci nebezpečí záměny na trhu.

                  —

                  Z důkazů předložených žalovanou nelze vyvodit, že ochranná známka s právem přednosti dosáhla vysoké rozlišovací způsobilosti z důvodu jejího používání ve Španělsku.

                  —

                  Nelze v tomto případě posoudit nebezpečí záměny pro všechny produkty a služby napadené ochranné známky a tudíž není na místě konstatovat její neplatnost v plném rozsahu.


title: Věc T-313/19: Usnesení Tribunálu ze dne 23. října 2019 – Taghani v. Komise

text:
               23.12.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 432/72

      Usnesení Tribunálu ze dne 23. října 2019 – Taghani v. Komise
      (Věc T-313/19) (1)

      (2019/C 432/83)
      Jednací jazyk: francouzština
      Předseda druhého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 246, 22.7.2019.


title: Spojené věci C-477/18 a 478/18: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 19. prosince 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce College van Beroep voor het Bedrijfsleven - Nizozemsko) – Exportslachterij J. Gosschalk en Zn. BV (C-477/18), Compaxo Vlees Zevenaar BV, Ekro BV, Vion Apeldoorn BV, Vitelco BV (C-478/18) v. Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit („Řízení o předběžné otázce – Nařízení č. 882/2004 – Článek 27 odst. 1 a 4 – Příloha VI, body 1 a 2 – Úřední kontroly krmiv a potravin – Financování – Poplatky za úřední kontroly – Výpočet – Pojem „pracovníci podílející se na úředních kontrolách“ – Zahrnutí administrativních a podpůrných pracovníků – Možnost účtovat za čtvrthodinu požadovanou jatkami pro účely úředních kontrol, které však nebyly provedeny – Podmínky“)

text:
               24.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 61/11

      Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 19. prosince 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce College van Beroep voor het Bedrijfsleven - Nizozemsko) – Exportslachterij J. Gosschalk en Zn. BV (C-477/18), Compaxo Vlees Zevenaar BV, Ekro BV, Vion Apeldoorn BV, Vitelco BV (C-478/18) v. Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit
      (Spojené věci C-477/18 a 478/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Nařízení č. 882/2004 - Článek 27 odst. 1 a 4 - Příloha VI, body 1 a 2 - Úřední kontroly krmiv a potravin - Financování - Poplatky za úřední kontroly - Výpočet - Pojem „pracovníci podílející se na úředních kontrolách“ - Zahrnutí administrativních a podpůrných pracovníků - Možnost účtovat za čtvrthodinu požadovanou jatkami pro účely úředních kontrol, které však nebyly provedeny - Podmínky“)
      (2020/C 61/12)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      College van Beroep voor het Bedrijfsleven

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Exportslachterij J. Gosschalk en Zn. BV (C-477/18), Compaxo Vlees Zevenaar BV, Ekro BV, Vion Apeldoorn BV, Vitelco BV (C-478/18)

         Žalovaný: Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit

         Výrok

                  1)

                  Článek 27 odst. 1 a odst. 4 písm. a) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 882/2004 ze dne 29. dubna 2004 o úředních kontrolách za účelem ověření dodržování právních předpisů týkajících se krmiv a potravin a pravidel o zdraví zvířat a dobrých životních podmínkách zvířat ve spojení s přílohou VI body 1 a 2 tohoto nařízení, musí být vykládán v tom smyslu, že členské státy mohou za náklady vzniklé v souvislosti s úředními kontrolami ve smyslu těchto ustanovení a nepřevyšující náklady vynaložené příslušnými orgány ve smyslu čl. 2 bodu 4 uvedeného nařízení, považovat platy pro administrativní a podpůrné pracovníky a náklady na tyto pracovníky ve výši poměrné k času, který činnosti neoddělitelně spojené s výkonem úředních kontrol objektivně vyžadují od těchto pracovníků.

                  2)

                  Článek 27 odst. 4 písm. a) nařízení č. 882/2004 ve spojení s přílohou VI tohoto nařízení musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání tomu, aby byly jatkám účtovány poplatky za čtvrthodiny úředních kontrol, které tato jatka požadovala od příslušného orgánu ve smyslu čl. 2 bodu 4 nařízení č. 882/2004, které však nebyly ve skutečnosti využity, jestliže jatka podléhající uvedené kontrole s dostatečným předstihem neinformovala tento orgán, že si přejí zkrátit dobu trvání kontroly oproti původně předpokládané době.

                  3)

                  Bod 2 výroku tohoto rozsudku lze uplatnit v případě, že úřední kontroly byly zaprvé provedeny smluvními úředními veterinárními lékaři, kteří nejsou odměňováni za čtvrthodiny požadované jatkami, které však nebyly využity, a zadruhé že část poplatku odpovídajícího těmto požadovaným, ale nevyužitým čtvrthodinám, je určena k pokrytí režijních nákladů příslušného orgánu ve smyslu čl. 2 bodu 4 nařízení č. 882/2004, pokud se prokáže, že část poplatku za tyto čtvrthodiny nezahrnuje náklady na platy smluvních úředních veterinárních lékařů za čtvrthodiny, za které nejsou odměňováni, a skutečně odpovídá režijním nákladům spadajícím do jedné či více položek nákladů uvedených v příloze VI tohoto nařízení

                  4)

                  Článek 27 odst. 4 písm. a) a b) nařízení č. 882/2004 musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání tomu, aby byla průměrná sazba uplatněna na jatka nejen tehdy, když jsou úřední kontroly prováděny veterinárními lékaři zaměstnanými u příslušného orgánu ve smyslu čl. 2 bodu 4 tohoto nařízení, ale také když jsou prováděny smluvními veterinárními lékaři, jejichž odměna je nižší, pokud poplatky vybírané pro účely úředních kontrol celkově nepřevyšují náklady vynaložené odpovědnými příslušnými orgány ve vztahu k položkám uvedeným v příloze VI tohoto nařízení.

                  5)

                  Článek 27 odst. 4 písm. a) nařízení č. 882/2004 musí být vykládán v tom smyslu, že brání tomu, aby výpočet poplatků pro účely úředních kontrol zohlednil náklady na vytvoření rezervy pro soukromou společnost, kterou využívá příslušný orgán ve smyslu čl. 2 bodu 4 tohoto nařízení pro najímání úředních pomocných veterinárních pracovníků, jestliže cílem této rezervy v případě, že dojde ke zdravotní krizi, je vyplácení platů pro pracovníky skutečně provádějící úřední kontroly a nákladů na vzdělávání těchto pracovníků, jakož i vyplácení pracovníků, kteří provádění úředních kontrol umožňují.

         (1)  Úř. věst. C 373, 15.10.2018.


title: Věc C-532/18: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 19. prosince 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberster Gerichtshof - Rakousko) – GN, zastoupená zákonným zástupcem HM v. ZU, insolvenční správce společnosti Niki Luftfahrt GmbH („Řízení o předběžné otázce – Letecká doprava – Montrealská úmluva – Článek 17 odst. 1 – Odpovědnost leteckých dopravců v případě nehody – Pojem „nehoda“ – Letící letadlo – Převržení kelímku s kávou položeného na odkládacím stolku sedadla – Zranění způsobené cestujícímu“)

text:
               24.2.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 61/13

      Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 19. prosince 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberster Gerichtshof - Rakousko) – GN, zastoupená zákonným zástupcem HM v. ZU, insolvenční správce společnosti Niki Luftfahrt GmbH
      (Věc C-532/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Letecká doprava - Montrealská úmluva - Článek 17 odst. 1 - Odpovědnost leteckých dopravců v případě nehody - Pojem „nehoda“ - Letící letadlo - Převržení kelímku s kávou položeného na odkládacím stolku sedadla - Zranění způsobené cestujícímu“)
      (2020/C 61/14)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Oberster Gerichtshof

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: GN, zastoupená zákonným zástupcem HM

         Žalovaný: ZU, insolvenční správce společnosti Niki Luftfahrt GmbH

         Výrok

      Článek 17 odst. 1 Úmluvy o sjednocení některých pravidel pro mezinárodní leteckou dopravu, jež byla uzavřena v Montrealu dne 28. května 1999, podepsána Evropským společenstvím dne 9. prosince 1999 a schválena jeho jménem rozhodnutím Rady 2001/539/ES ze dne 5. dubna 2001, musí být vykládán v tom smyslu, že se pojem „nehoda“ ve smyslu tohoto ustanovení vztahuje na všechny situace nastalé na palubě letadla, kdy předmět používaný k poskytnutí služby cestujícím způsobil cestujícímu zranění, aniž je nutno zjišťovat, zda jsou tyto situace důsledkem rizika spojeného s leteckou dopravou.

         (1)  Úř. věst. C 427, 26.11.2018.


title: Věc C-88/19: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 11. června 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Judecătoria Zărnești – Rumunsko) – Asociaţia „Alianța pentru combaterea abuzurilor“ v. TM, UN a Asociaţia DMPA („Řízení o předběžné otázce – Ochrana přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin – Směrnice 92/43/EHS – Článek 12 odst. 1 – Systém přísné ochrany živočišných druhů – Příloha IV – Canis lupus (vlk) – Článek 16 odst. 1 – Přirozený areál rozšíření – Odchyt a přeprava volně žijícího jedince živočišného druhu canis lupus – Veřejná bezpečnost“)

text:
               17.8.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 271/12

      Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 11. června 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Judecătoria Zărnești – Rumunsko) – Asociaţia „Alianța pentru combaterea abuzurilor“ v. TM, UN a Asociaţia DMPA
      (Věc C-88/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Ochrana přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin - Směrnice 92/43/EHS - Článek 12 odst. 1 - Systém přísné ochrany živočišných druhů - Příloha IV - Canis lupus (vlk) - Článek 16 odst. 1 - Přirozený areál rozšíření - Odchyt a přeprava volně žijícího jedince živočišného druhu canis lupus - Veřejná bezpečnost“)
      (2020/C 271/16)
      Jednací jazyk: rumunština

         Předkládající soud

      Judecătoria Zărnești

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Asociaţia „Alianța pentru combaterea abuzurilor“

         Žalovaní: TM, UN a Asociaţia DMPA

         Výrok

      Článek 12 odst. 1 písm. a) směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin ve znění směrnice Rady 2013/17/EU ze dne 13. května 2013 musí být vykládán v tom smyslu, že odchyt a přeprava jedince živočišného druhu chráněného podle přílohy IV této směrnice, jako je vlk, v blízkosti nebo uvnitř oblasti lidského osídlení mohou spadat pod zákaz stanovený v uvedeném ustanovení.
      Článek 16 odst. 1 uvedené směrnice musí být vykládán v tom smyslu, že jakákoliv forma úmyslného odchytu jedinců takového živočišného druhu za výše uvedených okolností je při neexistenci výjimky poskytnuté na základě uvedeného ustanovení příslušným vnitrostátním orgánem zakázána.

         (1)  Úř. věst. C 172, 20.5.2019.


title: Věc C-480/19: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 29. dubna 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Korkein hallinto-oikeus – Finsko) – řízení zahájené E („Řízení o předběžné otázce – Článek 63 SFEU – Volný pohyb kapitálu – Daň z příjmů – Kapitálové příjmy – Příjmy rozdělované subjektem kolektivního investování do převoditelných cenných papírů (SKIPCP)-rezidentem zřízeným podle smluvního práva – Příjmy rozdělované SKIPCP usazeným v jiném členském státě zřízeným podle práva společností – Rozdílné zacházení – Článek 65 SFEU – Objektivně srovnatelné situace“)

text:
               5.7.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 263/3

      Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 29. dubna 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Korkein hallinto-oikeus – Finsko) – řízení zahájené E
      (Věc C-480/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Článek 63 SFEU - Volný pohyb kapitálu - Daň z příjmů - Kapitálové příjmy - Příjmy rozdělované subjektem kolektivního investování do převoditelných cenných papírů (SKIPCP)-rezidentem zřízeným podle smluvního práva - Příjmy rozdělované SKIPCP usazeným v jiném členském státě zřízeným podle práva společností - Rozdílné zacházení - Článek 65 SFEU - Objektivně srovnatelné situace“)
      (2021/C 263/04)
      Jednací jazyk: finština

         Předkládající soud

      Korkein hallinto-oikeus

         Účastníci původního řízení

      E

         za přítomnosti: Veronsaajien oikeudenvalvontayksikkö

         Výrok

      Články 63 a 65 SFEU musí být vykládány v tom smyslu, že brání daňové praxi členského státu, podle které pro účely zdanění příjmů fyzické osoby s bydlištěm v tomto členském státě nejsou příjmy vyplácené subjektem kolektivního investování do převoditelných cenných papírů (SKIPCP) zřízeným podle práva společností usazeným v jiném členském státě postaveny na roveň příjmům vypláceným SKIPCP usazenými v prvně uvedeném členském státě z důvodu, že tyto SKIPCP nemají stejnou právní formu.

         (1)  Úř. věst. C 295, 2.9.2019.


title: Věc C-428/19: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 8. července 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Gyulai Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Maďarsko) – OL, PM, RO v. Rapidsped Fuvarozási és Szállítmányozási Zrt. („Řízení o předběžné otázce – Směrnice 96/71/EHS – Článek 1 odst. 1, jakož i články 3 a 5 – Vysílání pracovníků v rámci poskytování služeb – Řidiči v mezinárodní silniční dopravě – Dodržení výše minimální mzdy v zemi vyslání – Denní příspěvky – Nařízení (ES) č. 561/2006 – Článek 10 – Odměna vyplácená zaměstnancům v závislosti na spotřebě pohonných hmot“)

text:
               23.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 338/2

      Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 8. července 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Gyulai Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Maďarsko) – OL, PM, RO v. Rapidsped Fuvarozási és Szállítmányozási Zrt.
      (Věc C-428/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Směrnice 96/71/EHS - Článek 1 odst. 1, jakož i články 3 a 5 - Vysílání pracovníků v rámci poskytování služeb - Řidiči v mezinárodní silniční dopravě - Dodržení výše minimální mzdy v zemi vyslání - Denní příspěvky - Nařízení (ES) č. 561/2006 - Článek 10 - Odměna vyplácená zaměstnancům v závislosti na spotřebě pohonných hmot“)
      (2021/C 338/02)
      Jednací jazyk: maďarština

         Předkládající soud

      Gyulai Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: OL, PM, RO

         Žalovaná: Rapidsped Fuvarozási és Szállítmányozási Zrt.

         Výrok

                  1)

                  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 96/71/ES ze dne 16. prosince 1996 o vysílání pracovníků v rámci poskytování služeb musí být vykládána v tom smyslu, že se vztahuje na nadnárodní poskytování služeb v odvětví silniční dopravy.

                  2)

                  Článek 3 odst. 1 a článek 6 směrnice 96/71, ve spojení s jejím článkem 5, musí být vykládány v tom smyslu, že vyžadují, aby v případě, že zaměstnavatel usazený v jednom členském státě poruší pravidla jiného členského státu v oblasti minimální mzdy, pracovníci vyslaní z prvního členského státu mohli toto porušení vůči tomuto zaměstnavateli napadnout u soudu tohoto prvního členského státu, pokud je příslušný.

                  3)

                  Článek 3 odst. 7 druhý pododstavec směrnice 96/71 musí být vykládán v tom smyslu, že denní příspěvek, jehož výše je odstupňována v závislosti na době trvání vyslání pracovníka, představuje zvláštní příplatek za vyslání, který tvoří součást minimální mzdy, ledaže je vyplácen jako náhrada výdajů skutečně vynaložených v důsledku vyslání, jako jsou výdaje za cestovné, ubytování nebo stravu, nebo pokud odpovídá navýšení, které mění poměr mezi plněním pracovníka a protihodnotou, kterou obdrží.

                  4)

                  Článek 10 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 561/2006 ze dne 15. března 2006 o harmonizaci některých předpisů v sociální oblasti týkajících se silniční dopravy, o změně nařízení Rady (EHS) č. 3821/85 a (ES) č. 2135/98 a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 3820/85 musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání tomu, aby dopravce poskytoval řidičům prémii vypočítanou z dosažených úspor za nižší spotřebu pohonných hmot v poměru k ujeté vzdálenosti. Taková prémie by však porušovala zákaz stanovený v tomto ustanovení, pokud by namísto toho, aby byla spojená pouze s úsporou pohonných hmot, odměňovala takovou úsporu v závislosti na ujeté vzdálenosti nebo objemu přepravovaného zboží způsobem podněcujícím řidiče k jednáním, jež by mohla ohrozit bezpečnost provozu na pozemních komunikacích nebo porušovat nařízení č. 561/2006.

         (1)  Úř. věst. C 95, 23.3.2020.


title: Věc C-695/19: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 8. července 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) – Portugalsko) – Rádio Popular – Electrodomésticos, SA v. Autoridade Tributária e Aduaneira („Řízení o předběžné otázce – Směrnice 2006/112/ES – Daň z přidané hodnoty (DPH) – Osvobození od daně – Článek 135 odst. 1 písm. a) – Pojmy ‚pojišťovací činnosti‘ a ‚související služby poskytované pojišťovacími makléři a pojišťovacími agenty‘ – Článek 174 odst. 2 – Nárok na odpočet – Odpočitatelný podíl – Prodloužená záruka na domácí spotřebiče a jiné předměty z oblasti výpočetní techniky a telekomunikací – Pojem ‚finanční činnosti‘“)

text:
               23.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 338/3

      Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 8. července 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) – Portugalsko) – Rádio Popular – Electrodomésticos, SA v. Autoridade Tributária e Aduaneira
      (Věc C-695/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Směrnice 2006/112/ES - Daň z přidané hodnoty (DPH) - Osvobození od daně - Článek 135 odst. 1 písm. a) - Pojmy ‚pojišťovací činnosti‘ a ‚související služby poskytované pojišťovacími makléři a pojišťovacími agenty‘ - Článek 174 odst. 2 - Nárok na odpočet - Odpočitatelný podíl - Prodloužená záruka na domácí spotřebiče a jiné předměty z oblasti výpočetní techniky a telekomunikací - Pojem ‚finanční činnosti‘“)
      (2021/C 338/03)
      Jednací jazyk: portugalština

         Předkládající soud

      Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD)

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: Rádio Popular – Electrodomésticos, SA

         Žalovaná: Autoridade Tributária e Aduaneira

         Výrok

      Článek 174 odst. 2 písm. b) a c) směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty, ve spojení s čl. 135 odst. 1 této směrnice, musí být vykládán v tom smyslu, že se nevztahuje na operace zprostředkování prodeje prodloužené záruky uskutečňované osobou povinnou k dani v rámci její hlavní činnosti, která spočívá v prodeji domácích spotřebičů a jiných předmětů z oblasti výpočetní techniky a telekomunikací spotřebitelům, takže výše obratu vztahující se k těmto operacím nesmí být vyloučena ze jmenovatele zlomku sloužícího k výpočtu odpočitatelného podílu uvedeného v čl. 174 odst. 1 této směrnice.

         (1)  Úř. věst. C 406, 2.12.2019.


title: Věc C-830/19: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 8. července 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal de première instance de Namur – Belgie) – C. J. v. Valonsko („Řízení o předběžné otázce – Zemědělství – Evropský zemědělský fond pro rozvoj venkova (EZFRV) – Nařízení (EU) č. 1305/2013 – Nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 807/2014 – Zahájení činnosti mladých zemědělců – Rozvoj zemědělských podniků – Podpora na zahájení podnikatelské činnosti pro mladé zemědělce – Podmínky přístupu – Rovnocennost – Zahájení činnosti jako jeden z vedoucích zemědělského podniku – Horní prahové hodnoty – Stanovení – Kritéria – Standardní produkce zemědělského podniku“)

text:
               23.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 338/4

      Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 8. července 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal de première instance de Namur – Belgie) – C. J. v. Valonsko
      (Věc C-830/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Zemědělství - Evropský zemědělský fond pro rozvoj venkova (EZFRV) - Nařízení (EU) č. 1305/2013 - Nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 807/2014 - Zahájení činnosti mladých zemědělců - Rozvoj zemědělských podniků - Podpora na zahájení podnikatelské činnosti pro mladé zemědělce - Podmínky přístupu - Rovnocennost - Zahájení činnosti jako jeden z vedoucích zemědělského podniku - Horní prahové hodnoty - Stanovení - Kritéria - Standardní produkce zemědělského podniku“)
      (2021/C 338/04)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Tribunal de première instance de Namur

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: C. J.

         Žalovaný: Valonsko

         Výrok

      Články 2, 5 a 19 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1305/2013 ze dne 17. prosince 2013 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 1698/2005 ve spojení s články 2 a 5 nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 807/2014 ze dne 11. března 2014, kterým se doplňují některá ustanovení nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1305/2013 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) a zavádějí se přechodná ustanovení, musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání vnitrostátní právní úpravě, podle které je kritériem pro určení horní hranice umožňující mladému zemědělci, který zahajuje činnost jako jeden z vedoucích zemědělského podniku, získat podporu na zahájení podnikatelské činnosti, kritérium SHP celého zemědělského podniku, a nikoli pouze části, která mu v něm patří.

         (1)  Úř. věst. C 27, 27.1.2020.


title: Věc C-937/19: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 8. července 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Amtsgericht Köln- Německo) – KA („Řízení o předběžné otázce – Nařízení (ES) č. 1072/2009 – Článek 1 odst. 5 písm. d) – Článek 8 – Mezinárodní silniční nákladní přeprava z jednoho členského státu do jiného členského státu – Kabotáž v návaznosti na tuto mezinárodní přepravu na území posledně uvedeného členského státu – Omezení – Požadavek na licenci Společenství a případně povolení k přepravě – Výjimky – Kabotáž v návaznosti na mezinárodní přepravu pro vlastní potřebu – Podmínky“)

text:
               23.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 338/4

      Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 8. července 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Amtsgericht Köln- Německo) – KA
      (Věc C-937/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Nařízení (ES) č. 1072/2009 - Článek 1 odst. 5 písm. d) - Článek 8 - Mezinárodní silniční nákladní přeprava z jednoho členského státu do jiného členského státu - Kabotáž v návaznosti na tuto mezinárodní přepravu na území posledně uvedeného členského státu - Omezení - Požadavek na licenci Společenství a případně povolení k přepravě - Výjimky - Kabotáž v návaznosti na mezinárodní přepravu pro vlastní potřebu - Podmínky“)
      (2021/C 338/05)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Amtsgericht Köln

         Účastníci původního řízení

      KA

         za přítomnosti:: Staatsanwaltschaft Köln, Bundesamt für Güterverkehr

         Výrok

      Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1072/2009 ze dne 21. října 2009 o společných pravidlech pro přístup na trh mezinárodní silniční nákladní dopravy musí být vykládáno v tom smyslu, že podnikatel v silniční dopravě, který uskutečnil mezinárodní přepravu nákladu pro vlastní potřebu ve smyslu čl. 1 odst. 5 písm. d) tohoto nařízení z jednoho členského státu do jiného členského státu, je oprávněn na základě čl. 8 odst. 6 uvedeného nařízení provozovat kabotáž v návaznosti na tuto mezinárodní přepravu na území posledně uvedeného členského státu, avšak za předpokladu, že budou dodrženy podmínky stanovené v čl. 8 odst. 2 až 4 téhož nařízení.

         (1)  Úř. věst. C 95, 23.3.2020.


title: Věc C-71/20: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 8. července 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Østre Landsret – Dánsko) – trestní řízení proti VAS Shipping ApS („Řízení o předběžné otázce – Články 49 a 54 SFEU – Svoboda usazování – Vnitrostátní právní úprava, která vyžaduje, aby státní příslušníci třetích zemí zaměstnaní na plavidle plujícím pod vlajkou členského státu byli v tomto členském státě držiteli pracovního povolení – Výjimka týkající se plavidel, která v přístavech dotčeného členského státu nepřistanou více než 25krát za období jednoho roku – Omezení – Článek 79 odst. 5 SFEU – Vnitrostátní právní úprava, která stanoví objem vstupů státních příslušníků třetích zemí přicházejících ze třetích zemí na území dotčeného členského státu s cílem hledat tam práci jako zaměstnanci nebo osoby samostatně výdělečně činné“)

text:
               23.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 338/5

      Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 8. července 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Østre Landsret – Dánsko) – trestní řízení proti VAS Shipping ApS
      (Věc C-71/20) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Články 49 a 54 SFEU - Svoboda usazování - Vnitrostátní právní úprava, která vyžaduje, aby státní příslušníci třetích zemí zaměstnaní na plavidle plujícím pod vlajkou členského státu byli v tomto členském státě držiteli pracovního povolení - Výjimka týkající se plavidel, která v přístavech dotčeného členského státu nepřistanou více než 25krát za období jednoho roku - Omezení - Článek 79 odst. 5 SFEU - Vnitrostátní právní úprava, která stanoví objem vstupů státních příslušníků třetích zemí přicházejících ze třetích zemí na území dotčeného členského státu s cílem hledat tam práci jako zaměstnanci nebo osoby samostatně výdělečně činné“)
      (2021/C 338/06)
      Jednací jazyk: dánština

         Předkládající soud

      Østre Landsret

         Účastnice původního trestního řízení

      VAS Shipping ApS

         Výrok

      Článek 49 SFEU ve spojení s čl. 79 odst. 5 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání právní úpravě prvního členského státu, která stanoví, že státní příslušníci třetích zemí, kteří jsou členy posádky plavidla plujícího pod vlajkou tohoto členského státu, které přímo nebo nepřímo vlastní společnost se sídlem v druhém členském státě, musí mít v prvním členském státě pracovní povolení, ledaže v něm dotyčné plavidlo v průběhu jednoho roku nepřistálo více než 25krát.

         (1)  Úř. věst. C 137, 27.4.2020.


title: Věc C-120/20: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 8. července 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Sądu Najwyższego – Polsko) – Koleje Mazowieckie – KM Sp. z o.o. v. Skarb Państwa – Minister Infrastruktury i Budownictwa obecnie Minister Infrastruktury i Prezes Urzędu Transportu Kolejowego, PKP Polskie Linie Kolejowe S.A. („Řízení o předběžné otázce – Železniční doprava – Přidělování kapacity železniční infrastruktury a zpoplatnění železniční infrastruktury – Směrnice 2001/14/ES – Článek 4 odst. 5 – Zpoplatnění – Článek 30 – Vnitrostátní regulační subjekt, který má zajistit soulad poplatků za využívání infrastruktury s touto směrnicí – Smlouva o využívání infrastruktury uzavřená mezi provozovatelem infrastruktury a železničním podnikem – Nesprávné provedení – Odpovědnost státu – Návrh na náhradu škody – Předchozí předložení věci vnitrostátnímu regulačnímu subjektu“)

text:
               23.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 338/6

      Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 8. července 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Sądu Najwyższego – Polsko) – Koleje Mazowieckie – KM Sp. z o.o. v. Skarb Państwa – Minister Infrastruktury i Budownictwa obecnie Minister Infrastruktury i Prezes Urzędu Transportu Kolejowego, PKP Polskie Linie Kolejowe S.A.
      (Věc C-120/20) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Železniční doprava - Přidělování kapacity železniční infrastruktury a zpoplatnění železniční infrastruktury - Směrnice 2001/14/ES - Článek 4 odst. 5 - Zpoplatnění - Článek 30 - Vnitrostátní regulační subjekt, který má zajistit soulad poplatků za využívání infrastruktury s touto směrnicí - Smlouva o využívání infrastruktury uzavřená mezi provozovatelem infrastruktury a železničním podnikem - Nesprávné provedení - Odpovědnost státu - Návrh na náhradu škody - Předchozí předložení věci vnitrostátnímu regulačnímu subjektu“)
      (2021/C 338/07)
      Jednací jazyk: polština

         Předkládající soud

      Sąd Najwyższy

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Koleje Mazowieckie – KM Sp. z o.o.

         Žalovaní: Skarb Państwa – Minister Infrastruktury i Budownictwa obecnie Minister Infrastruktury i Prezes Urzędu Transportu Kolejowego, PKP Polskie Linie Kolejowe S.A.

         za přítomnosti: Rzecznik Praw Obywatelskich (RPO)

         Výrok

                  1)

                  Ustanovení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/14/ES ze dne 26. února 2001 o přidělování kapacity železniční infrastruktury a zpoplatnění železniční infrastruktury, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/58/ES ze dne 23. října 2007, zejména její čl. 4 odst. 5 a článek 30, musí být vykládána v tom smyslu, že brání tomu, aby obecný soud členského státu rozhodl o žalobě na určení odpovědnosti státu, kterou podal železniční podnik kvůli nesprávnému provedení této směrnice, jež vedlo k údajnému přeplatku na poplatku hrazeném provozovateli infrastruktury, jestliže regulační subjekt, a případně soud příslušný k rozhodování o žalobách proti rozhodnutím tohoto subjektu ještě nerozhodly o legalitě tohoto poplatku.
                  Článek 30 odst. 2, 5 a 6 směrnice 2001/14, ve znění směrnice 2007/58, musí být vykládán v tom smyslu, že stanoví, že železniční podnik, který má povolení k přístupu, má právo podat u regulačního subjektu stížnost zpochybňující výši individuálních poplatků stanovených provozovatelem infrastruktur, že tento subjekt vydá o takové stížnosti rozhodnutí a že toto rozhodnutí může následně přezkoumat soud, který je k tomu příslušný.

                  2)

                  Unijní právo musí být vykládáno v tom smyslu, že nebrání tomu, aby vnitrostátní právo týkající se občanskoprávní odpovědnosti vázalo nárok jednotlivců na náhradu újmy vzniklé v důsledku porušení unijního práva členským státem na méně přísné podmínky, než jsou podmínky stanovené unijním právem.

         (1)  Úř. věst. C 209, 22.6.2020.


title: Věc C-166/20: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 8. července 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas – Litva) – BB v. Lietuvos Respublikos sveikatos apsaugos ministerija („Řízení o předběžné otázce – Uznávání odborných kvalifikací – Směrnice 2005/36/ES – Článek 1 a čl. 10 písm. b) – Odborné kvalifikace získané v několika členských státech – Podmínky získání – Absence dokladu o dosažené kvalifikaci – Články 45 a 49 SFEU – Pracovníci – Svoboda usazování“)

text:
               23.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 338/7

      Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 8. července 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas – Litva) – BB v. Lietuvos Respublikos sveikatos apsaugos ministerija
      (Věc C-166/20) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Uznávání odborných kvalifikací - Směrnice 2005/36/ES - Článek 1 a čl. 10 písm. b) - Odborné kvalifikace získané v několika členských státech - Podmínky získání - Absence dokladu o dosažené kvalifikaci - Články 45 a 49 SFEU - Pracovníci - Svoboda usazování“)
      (2021/C 338/08)
      Jednací jazyk: litevština

         Předkládající soud

      Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelka: BB

         Další účastník řízení: Lietuvos Respublikos sveikatos apsaugos ministerija

         Výrok

                  1)

                  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/36/ES ze dne 7. září 2005 o uznávání odborných kvalifikací, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/55/EU ze dne 20. listopadu 2013, a konkrétně její článek 1 a článek 10 písm. b) musí být vykládány v tom smyslu, že se nepoužijí na situaci, kdy osoba žádající o uznání odborné kvalifikace nezískala doklad o dosažené kvalifikaci, který ji v domovském členském státě kvalifikuje k výkonu regulovaného povolání.

                  2)

                  Články 45 a 49 SFEU musí být vykládány v tom smyslu, že v situaci, kdy dotčená osoba nemá doklad osvědčující její odbornou kvalifikaci farmaceuta ve smyslu přílohy V bodu 5.6.2 směrnice 2005/36, ve znění směrnice 2013/55, ale odborné dovednosti v tomto oboru nabyla jak v domovském členském státě, tak v hostitelském členském státě, příslušné orgány hostitelského státu musí v případě, že jim byla předložena žádost o uznání odborné kvalifikace, posoudit tyto dovednosti a porovnat je s dovednostmi požadovanými hostitelským členským státem pro přístup k povolání farmaceuta. Odpovídají-li tyto dovednosti těm, které vyžadují vnitrostátní předpisy hostitelského členského státu, je tento stát povinen je uznat. Pokud naopak z tohoto srovnávacího přezkumu vyplyne, že rovnocennost mezi těmito dovednostmi je pouze částečná, má hostitelský členský stát právo požadovat po dotyčné osobě, aby prokázala, že získala chybějící znalosti a kvalifikaci. Je na příslušných vnitrostátních orgánech, aby případně posoudily, zda znalosti získané v hostitelském členském státě konkrétně v rámci praxe mohou sloužit k prokázání, že dotčená osoba získala chybějící znalosti. Pokud z uvedeného srovnávacího přezkumu vyplynou podstatné rozdíly mezi obsahem odborné přípravy absolvované žadatelem a odbornou přípravou požadovanou v hostitelském členském státě, mohou příslušné orgány uplatnit vyrovnávací opatření k vyrovnání těchto rozdílů.

         (1)  Úř. věst. C 230, 13.7.2020.


title: Věc C-178/20: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 8. července 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Fővárosi Törvényszék – Maďarsko) – Pharma Expressz Szolgáltató és Kereskedelmi Kft v. Országos Gyógyszerészeti és Élelmezés-egészségügyi Intézet („Řízení o předběžné otázce – Volný pohyb zboží – Humánní léčivé přípravky – Směrnice 2001/83/ES – Článek 5 odst. 1, čl. 6 odst. 1 a články 70 až 73 – Léčivé přípravky registrované v prvním členském státě – Klasifikace jako léčivé přípravky nepodléhající omezení výdeje na lékařský předpis – Prodej v lékárnách druhého členského státu bez registrace v tomto členském státě – Vnitrostátní právní úprava, která ukládá oznámení příslušnému orgánu a prohlášení tohoto orgánu ohledně užívání tohoto léčivého přípravku – Článek 34 SFEU – Množstevní omezení“)

text:
               23.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 338/8

      Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 8. července 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Fővárosi Törvényszék – Maďarsko) – Pharma Expressz Szolgáltató és Kereskedelmi Kft v. Országos Gyógyszerészeti és Élelmezés-egészségügyi Intézet
      (Věc C-178/20) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Volný pohyb zboží - Humánní léčivé přípravky - Směrnice 2001/83/ES - Článek 5 odst. 1, čl. 6 odst. 1 a články 70 až 73 - Léčivé přípravky registrované v prvním členském státě - Klasifikace jako léčivé přípravky nepodléhající omezení výdeje na lékařský předpis - Prodej v lékárnách druhého členského státu bez registrace v tomto členském státě - Vnitrostátní právní úprava, která ukládá oznámení příslušnému orgánu a prohlášení tohoto orgánu ohledně užívání tohoto léčivého přípravku - Článek 34 SFEU - Množstevní omezení“)
      (2021/C 338/09)
      Jednací jazyk: maďarština

         Předkládající soud

      Fővárosi Törvényszék

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Pharma Expressz Szolgáltató és Kereskedelmi Kft

         Žalovaný: Országos Gyógyszerészeti és Élelmezés-egészségügyi Intézet

         Výrok

                  1)

                  Články 70 až 73 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/83/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2012/26/EU ze dne 25. října 2012, vykládané ve světle čl. 5 odst. 1 a čl. 6 odst. 1 této směrnice, ve znění směrnice 2012/26, musí být vykládány v tom smyslu, že s výhradou uplatnění výjimky stanovené v tomto čl. 5 odst. 1 brání tomu, aby léčivý přípravek, který může být vydán bez lékařského předpisu v jednom členském státě, byl považován za léčivý přípravek, který lze vydat bez lékařského předpisu, rovněž v jiném členském státě, pokud v tomto jiném členském státě tento léčivý přípravek neobdržel registraci a nebyl klasifikován.

                  2)

                  Vnitrostátní opatření provádějící čl. 5 odst. 1 směrnice 2001/83, ve znění směrnice 2012/26, které pro vydání léčivého přípravku, který neobdržel registraci, ukládá lékařský předpis a prohlášení příslušného zdravotnického orgánu, jehož účelem je zajistit dodržování podmínek stanovených v tomto ustanovení, nepředstavuje množstevní omezení ani opatření s rovnocenným účinkem ve smyslu článku 34 SFEU.

         (1)  Úř. věst. C 279, 24.8.2020.


title: Věc C-330/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank van eerste aanleg Oost-Vlaanderen, Afdeling Gent (Belgie) dne 27. května 2021 – The Escape Center BVBA v. Belgische Staat

text:
               23.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 338/9

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank van eerste aanleg Oost-Vlaanderen, Afdeling Gent (Belgie) dne 27. května 2021 – The Escape Center BVBA v. Belgische Staat
      (Věc C-330/21)
      (2021/C 338/11)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      Rechtbank van eerste aanleg Oost-Vlaanderen, Afdeling Gent

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: The Escape Center BVBA

         Žalovaný: Belgische Staat

         Předběžná otázka

      Musí být čl. 98 odst. 2 směrnice o DPH (1) ve spojení s přílohou III bodem 14 téže směrnice vykládán v tom smyslu, že oprávnění k využívání sportovních zařízení spadá pod sníženou sazbu daně z přidané hodnoty pouze tehdy, pokud u něj není poskytována individuální nebo skupinová instruktáž?

         (1)  Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, 11.12.2006, s. 1).


title: Věc C-347/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Specializiran nakazatelen sad (Bulharsko) dne 4. června 2021 – trestní řízení proti DD

text:
               23.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 338/12

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Specializiran nakazatelen sad (Bulharsko) dne 4. června 2021 – trestní řízení proti DD
      (Věc C-347/21)
      (2021/C 338/13)
      Jednací jazyk: bulharština

         Předkládající soud

      Specializiran nakazatelen sad

         Obžalovaný v původním řízení

      DD

         Předběžné otázky

      Je právo na osobní přítomnost obžalovaného podle čl. 8 odst. 1 ve spojení s čl. 10 odst. 1 a bodem 44 odůvodnění směrnice 2016/343 (1) dodrženo, jestliže byl na samostatném soudním jednání proveden výslech svědka v nepřítomnosti obžalovaného, nicméně obžalovaný měl při následujícím soudním jednání možnost položit tomuto svědkovi otázky, prohlásil však, že žádné otázky nemá, nebo je k dodržení práva na osobní přítomnost nezbytné úplné opakování tohoto výslechu, včetně opakování otázek dalších účastníků řízení, kteří byli přítomni prvnímu výslechu?
      Je právo na obhajobu obhájcem podle čl. 3 odst. 1 ve spojení s čl. 12 odst. 1 směrnice 2013/48 (2) dodrženo, jestliže na dvou samostatných soudních jednáních byly provedeny výslechy dvou svědků v nepřítomnosti advokáta, ten však měl při následujícím soudním jednání možnost položit oběma svědkům otázky, nebo je pro dodržení práva na obhajobu obhájcem nezbytné, aby tyto oba výslechy, včetně otázek dalších účastníků řízení z prvního výslechu, byly v plném rozsahu opakovány a navíc byla advokátovi, který byl oběma předchozím jednáním nepřítomen, poskytnuta možnost pokládat otázky?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/343 ze dne 9. března 2016, kterou se posilují některé aspekty presumpce neviny a právo být přítomen při trestním řízení před soudem (Úř. věst. 2016, L 65, s. 1).

         (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/48/EU ze dne 22. října 2013 o právu na přístup k obhájci v trestním řízení a řízení týkajícím se evropského zatýkacího rozkazu a o právu na informování třetí strany a právu na komunikaci s třetími osobami a konzulárními úřady v případě zbavení osobní svobody (Úř. věst. 2013, L 294, s. 1).


title: Věc C-348/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Specializiran nakazatelen sad (Bulharsko) dne 4. června 2021 – trestní řízení proti HYA a dalším

text:
               23.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 338/12

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Specializiran nakazatelen sad (Bulharsko) dne 4. června 2021 – trestní řízení proti HYA a dalším
      (Věc C-348/21)
      (2021/C 338/14)
      Jednací jazyk: bulharština

         Předkládající soud

      Specializiran nakazatelen sad

         Obžalovaní v původním řízení

      HYA a další

         Předběžná otázka

      Je s čl. 8 odst. 1 a čl. 6 odst. 1 ve spojení s body 33 a 34 odůvodnění směrnice 2016/343 (1), jakož i čl. 47 odst. 2 Listiny slučitelný vnitrostátní zákon, podle kterého je zachováno právo obžalovaného být přítomen při řízení a státní zastupitelství řádně splní svou povinnost prokázat vinu obžalovaného, pokud jsou v soudní fázi trestního řízení použity výpovědi svědků, které z objektivních důvodů nelze vyslechnout, pořízené v přípravném řízení, přičemž tito svědkové byli vyslechnuti pouze obžalobou a bez účasti obhajoby, avšak za účasti soudce, a obžaloba mohla účast obhajoby na tomto výslechu umožnit již v přípravném řízení, ale neučinila tak?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/343 ze dne 9. března 2016, kterou se posilují některé aspekty presumpce neviny a právo být přítomen při trestním řízení před soudem (Úř. věst.2016, L 65, , s. 1).


title: Věc C-349/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Specializiran nakazatelen sad (Bulharsko) dne 4. června 2021 – trestní řízení proti HYA a další

text:
               23.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 338/13

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Specializiran nakazatelen sad (Bulharsko) dne 4. června 2021 – trestní řízení proti HYA a další
      (Věc C-349/21)
      (2021/C 338/15)
      Jednací jazyk: bulharština

         Předkládající soud

      Spetsializiran nakazatelen sad

         Obžalovaní v původním řízení

      HYA a další

         Předběžné otázky

      Je v souladu s článkem 15 odst. 1 ve spojení s článkem 5 odst. 1 a bodem 11 odůvodnění směrnice 2002/58 (1) praxe vnitrostátních soudů v trestním řízení, podle níž soud povolí sledování, zaznamenávání a uchovávání telefonních hovorů podezřelých osob prostřednictvím předem vypracovaného obecného vzorového textu, ve kterém se bez jakékoli individualizace pouze tvrdí, že byla dodržena zákonná ustanovení?
      V případě záporné odpovědi: Brání unijní právo tomu, aby byl vnitrostátní zákon vykládán v tom smyslu, že informace získané na základě takového povolení jsou použity k prokázání skutku uvedeného v obžalobě?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/58/ES ze dne 12. července 2002 o zpracování osobních údajů a ochraně soukromí v odvětví elektronických komunikací (Úř. věst. 2002, L 201, s. 37).


title: Věc C-350/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Specializiran nakazatelen sad (Bulharsko) dne 4. června 2021 – trestní řízení

text:
               23.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 338/13

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Specializiran nakazatelen sad (Bulharsko) dne 4. června 2021 – trestní řízení
      (Věc C-350/21)
      (2021/C 338/16)
      Jednací jazyk: bulharština

         Předkládající soud

      Specializiran nakazatelen sad

         Účastnice původního trestního řízení

      Specializirana prokuratura

         Předběžné otázky

      Je vnitrostátní zákon [§ 251 odst. 1 Zakon za elektronnite saobshtenia (zákon o elektronických komunikacích)], který stanoví za účelem boje proti závažné trestné činnosti plošné a nerozlišující uchovávání provozních údajů (provozní a lokalizační údaje uživatelů elektronických komunikačních prostředků) po dobu šesti měsíců, v souladu s čl. 15 odst. 1 ve spojení s čl. 5 odst. 1 a bodem 11 odůvodnění směrnice 2002/58, obsahuje-li vnitrostátní zákon určité záruky?
      Je vnitrostátní zákon [§ 159a Nakazatelno-procesualen kodeks (trestní řád)], který neomezuje přístup k provozním údajům na to, co je nezbytně nutné a který nepřiznává právo osobám, k jejichž provozním údajům mají přístup donucovací orgány, právo na informace o takovém přístupu, pokud to nebrání trestnímu řízení nebo nestanoví opravný prostředek proti neoprávněnému přístupu, v souladu s čl. 15 odst. 1 ve spojení s čl. 5 odst. 1 a bodem 11 odůvodnění směrnice 2002/58? (1)

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/58/ES ze dne 12. července 2002 o zpracování osobních údajů a ochraně soukromí v odvětví elektronických komunikací (Směrnice o soukromí a elektronických komunikacích) (Úř. věst. L 201, 31.7.2002, s. 37).


title: Věc C-351/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Justice de paix du canton de Forest (Belgie) dne 4. června 2021 – ZG v. Beobank SA

text:
               23.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 338/14

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Justice de paix du canton de Forest (Belgie) dne 4. června 2021 – ZG v. Beobank SA
      (Věc C-351/21)
      (2021/C 338/17)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Justice de paix du canton de Forest

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: ZG

         Žalovaná: Beobank SA

         Předběžné otázky

                  1)

                  Má poskytovatel služeb podle čl. 38 prvního pododstavce písm. a) směrnice 2007/64/ES (1) povinnost vynaložit veškeré úsilí nebo povinnost dosáhnout výsledku, pokud jde poskytnutí „údajů týkajících se příjemce“?

                  2)

                  Zahrnují „údaje týkající se příjemce“, které jsou zmíněny v tomto ustanovení, údaje umožňující identifikovat fyzickou nebo právnickou osobu, která přijala platbu?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/64/ES ze dne 13. listopadu 2007 o platebních službách na vnitřním trhu, kterou se mění směrnice 97/7/ES, 2002/65/ES, 2005/60/ES a 2006/48/ES a zrušuje směrnice 97/5/ES (Úř. věst. 2007, L 319, s. 1).


title: Věc C-358/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation (Belgie) dne 9. června 2021 – Tilman SA v. Unilever Supply Chain Company AG

text:
               23.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 338/14

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation (Belgie) dne 9. června 2021 – Tilman SA v. Unilever Supply Chain Company AG
      (Věc C-358/21)
      (2021/C 338/18)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Cour de cassation

         Účastnice původního řízení

         Navrhovatelka: Tilman SA

         Odpůrkyně: Unilever Supply Chain Company AG

         Předběžná otázka

      Je v souladu s čl. 23 odst. 1 písm. a) a odst. 2 Úmluvy o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech, podepsané v Luganu dne 30. října 2007, pokud je doložka o soudní příslušnosti obsažena ve všeobecných obchodních podmínkách, na které písemně uzavřená smlouva odkazuje prostřednictvím hypertextového odkazu na internetovou stránku, kde se lze s uvedenými všeobecnými obchodními podmínkami seznámit, stáhnout si je a vytisknout si je, přičemž smluvní strana, vůči níž je tato doložka namítána, nebyla vyzvána, aby s těmito všeobecnými obchodními podmínkami vyslovila souhlas zaškrtnutím políčka na uvedené internetové stránce?


title: Věc T-692/15 RENV: Rozsudek Tribunálu ze dne 7. července 2021 – HTTS v. Rada („Mimosmluvní odpovědnost – Společná zahraniční a bezpečnostní politika – Omezující opatření přijatá vůči Íránu – Seznam osob a subjektů, jimž se zmrazují finanční prostředky a hospodářské zdroje – Dostatečně závažné porušení právní normy, která přiznává práva jednotlivcům“)

text:
               23.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 338/16

      Rozsudek Tribunálu ze dne 7. července 2021 – HTTS v. Rada
      (Věc T-692/15 RENV) (1)

      („Mimosmluvní odpovědnost - Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vůči Íránu - Seznam osob a subjektů, jimž se zmrazují finanční prostředky a hospodářské zdroje - Dostatečně závažné porušení právní normy, která přiznává práva jednotlivcům“)
      (2021/C 338/19)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: HTTS Hanseatic Trade Trust & Shipping GmbH (Hamburk, Německo) (zástupce: M. Schlingmann, advokát)

         Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: J. P. Hix a M. Bishop, zmocněnci)

         Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Evropská komise (R. Tricot, C. Hödlmayr, J. Roberti di Sarsina a M. Kellerbauer, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článků 268 a 340 SFEU a znějící na náhradu újmy, která žalobkyni údajně vznikla tím, že její jméno bylo zařazeno jednak prováděcím nařízením Rady (EU) č. 668/2010 ze dne 26. července 2010, kterým se provádí čl. 7 odst. 2 nařízení (ES) č. 423/2007 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. 2010, L 195, s. 25), do přílohy V nařízení Rady (ES) č. 423/2007 ze dne 19. dubna 2007 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. 2007, L 103, s. 1), a jednak nařízením Rady (EU) č. 961/2010 ze dne 25. října 2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení nařízení č. 423/2007 (Úř. věst. 2010, L 281, s. 1) do přílohy VIII nařízení č. 961/2010.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnost HTTS Hanseatic Trade Trust & Shipping GmbH ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Radou Evropské unie související s tímto řízením i s řízením ve věci T-692/15.

                  3)

                  Každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady související s řízením ve věci C-123/18 P.

                  4)

                  Evropská komise ponese vlastní náklady řízení související s tímto řízením, s řízením ve věci T-692/15 i s řízením ve věci C-123/18 P.

         (1)  Úř. věst. C 59, 15.2.2016.


title: Věc T-587/16 RENV: Rozsudek Tribunálu ze dne 7. července 2021 – HM v. Komise („Veřejná služba – Úředníci – Přijímání – Oznámení o výběrovém řízení EPSO/AST-SC/03/15 – Nepřipuštění k účasti na hodnoticích testech – Žádost o přezkum – Odmítnutí předat tuto žádost výběrové komisi v otevřeném výběrovém řízení z důvodu opožděného podání – Rozdělení pravomocí mezi úřadem EPSO a výběrovou komisí – Právní zájem na podání žaloby“)

text:
               23.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 338/17

      Rozsudek Tribunálu ze dne 7. července 2021 – HM v. Komise
      (Věc T-587/16 RENV) (1)

      („Veřejná služba - Úředníci - Přijímání - Oznámení o výběrovém řízení EPSO/AST-SC/03/15 - Nepřipuštění k účasti na hodnoticích testech - Žádost o přezkum - Odmítnutí předat tuto žádost výběrové komisi v otevřeném výběrovém řízení z důvodu opožděného podání - Rozdělení pravomocí mezi úřadem EPSO a výběrovou komisí - Právní zájem na podání žaloby“)
      (2021/C 338/20)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: HM (zástupce: H. Tettenborn, avocat)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: T. Bohr a G. Gattinara, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 270 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí Evropského úřadu pro výběr zaměstnanců (EPSO) ze dne 17. srpna 2015 nepřihlížet k žádosti o přezkum rozhodnutí přijatého výběrovou komisí, kterým bylo rozhodnuto o nepřipuštění žalobkyně do další fáze výběrového řízení EPSO/AST-SC/03/15-3.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Rozhodnutí Evropského úřadu pro výběr zaměstnanců (EPSO) ze dne 17. srpna 2015 nepřihlížet k žádosti o přezkum rozhodnutí přijatého výběrovou komisí, kterým bylo rozhodnuto o nepřipuštění žalobkyně do další fáze výběrového řízení EPSO/AST-SC/03/15-3 se zrušuje.

                  2)

                  Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení souvisejících s původním řízením před Soudem pro veřejnou službu Evropské unie (F-17/16) a Tribunálem (T-587/16), řízením před Soudním dvorem ve věci C-70/19P, jakož i tímto řízením po vrácení věci (T-587/16 RENV).

         (1)  Úř. věst. C 191, 30.5.2016 (věc původně vedená u Soudu pro veřejnou službu Evropské unie pod číslem F-17/16 a předaná k Tribunálu Evropské unie dne 1.9.2016).