title: Věc T-106/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 14. prosince 2011 — Španělsko v. Komise ( „EZOZF — Orientační sekce — Snížení finanční pomoci — Program iniciativy Společenství Leader+ — Článek 4 nařízení (ES) č. 438/2001 — Proporcionalita“ )

text:
               4.2.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/23

         Rozsudek Tribunálu ze dne 14. prosince 2011 — Španělsko v. Komise
   (Věc T-106/10) (1)

   (EZOZF - Orientační sekce - Snížení finanční pomoci - Program iniciativy Společenství Leader+ - Článek 4 nařízení (ES) č. 438/2001 - Proporcionalita)
   2012/C 32/44
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Španělské království (zástupce: M. Muñoz Pérez, abogado del Estado)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: G. von Rintelen a F. Jimeno Fernández, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí K(2009) 10136 v konečném znění ze dne 18. září 2009 o uplatnění finančních oprav na část orientační sekce EZOZF odpovídající programu iniciativy Společenství CCI.2000 ES.06.0.PC.003 (Španělsko — Leader+ Aragón).

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Španělskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 113, 1.5.2010.


title: Věc T-2/16: Žaloba podaná dne 4. ledna 2016 – K&K Group v. OHIM – Pret a Manger (Europe) (Pret A Diner)

text:
               29.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 78/33

         Žaloba podaná dne 4. ledna 2016 – K&K Group v. OHIM – Pret a Manger (Europe) (Pret A Diner)
   (Věc T-2/16)
   (2016/C 078/45)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: K&K Group AG (Cham, Švýcarsko) (zástupci: N. Lützenrath, U. Rademacher, C. Fürsen a N. Bertram, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Pret a Manger (Europe) Ltd (Londýn, Spojené království)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie obrazové ochranné známky obsahující slovní prvky „Pret A Diner“ – Mezinárodní zápis č. 1 113 460

      Řízení před OHIM: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu OHIM ze dne 29. října 2015 ve věci R 2825/2014-5

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení čl. 8 odst. 5, čl. 15 odst. 1, čl. 42 odst. 2 a čl. 42 odst. 3 nařízení č. 207/2009;

               —

               porušení pravidla 22 nařízení č. 2868/95.


title: Věc C-198/05: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 26. října 2006 – Komise Evropských společenství v. Italská republika (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 92/100/EHS — Práva v oblasti duševního vlastnictví související s autorským právem — Právo na veřejné půjčování — Neprovedení ve stanovené lhůtě)

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/11

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 26. října 2006 – Komise Evropských společenství v. Italská republika
   (Věc C-198/05) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 92/100/EHS - Práva v oblasti duševního vlastnictví související s autorským právem - Právo na veřejné půjčování - Neprovedení ve stanovené lhůtě)
   (2006/C 326/22)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: W. Wils a L. Pignataro, zmocněnci)

      Žalovaná: Italská republika (zástupci: I. M. Braguglia, zmocněnec, M. Massella Ducci Teri, advokát)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Porušení článků 1 a 5 směrnice Rady 92/100/EHS ze dne 19. listopadu 1992 o právu na pronájem a půjčování a o některých právech v oblasti duševního vlastnictví souvisejících s autorským právem (Úř. věst. L 346, s. 6; Zvl. vyd. 17/01, s. 120) – Výjimka z výlučného práva na veřejné půjčování – Dosah
   Výrok

               1)

               Italská republika tím, že vyjmula všechny kategorie zařízení na veřejné půjčování ve smyslu směrnice Rady 92/100/EHS ze dne 19. listopadu 1992 o právu na pronájem a půjčování a o některých právech v oblasti duševního vlastnictví souvisejících s autorským právem z práva na veřejné půjčování, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 1 a 5 této směrnice.

               2)

               Italské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 182, 23.7.2005.


title: Věc T-258/06: Žaloba podaná dne 12. září 2006 – Německo v. Komise

text:
               2.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 294/52

         Žaloba podaná dne 12. září 2006 – Německo v. Komise
   (Věc T-258/06)
   (2006/C 294/107)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Spolková republika Německo (zástupci: M. Lumma a C. Schulze-Bahr)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit interpretační sdělení Komise ze dne 23. června 2006 o právních předpisech Společenství použitelných pro zadávání zakázek, na které se plně nebo částečně nevztahují směrnice o zadávání veřejných zakázek, a

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně svou žalobu směřuje proti interpretačnímu sdělení Komise ze dne 23. června 2006 o právních předpisech Společenství použitelných pro zadávání zakázek, na které se plně nebo částečně nevztahují směrnice o zadávání veřejných zakázek, které bylo zveřejněno dne 24. července 2006 na internetové stránce Komise a dne 1. srpna 2006 v Úředním věstníku (Úř. věst. C 179, s. 2).
   Žalobkyně k odůvodnění své žaloby uplatňuje, že Komise není pro vydání sporného sdělení příslušná. Žalobkyně v této souvislosti uvádí, že napadené sdělení obsahuje nová pravidla týkající se zadávání veřejných zakázek, která jdou nad rámec povinností vyplývajících z platného práva Společenství. Tyto skutečnosti mají právně závazné účinky pro členské státy. V ES však neexistuje zmocnění, na jehož základě by žalovaná směla vydávat takovéto předpisy. V důsledku toho se podle názoru žalobkyně v zásadě jedná o případ faktické legislativy.
   Žalobkyně dále žalované vytýká, že vytvořením závazných předpisů porušila institucionální rovnováhu mezi Radou, Evropským parlamentem a Komisí.
   Žalobkyně konečně uplatňuje, že i kdyby Komise byla pro vydání napadeného sdělení příslušná, musí být toto sdělení zrušeno, neboť došlo k porušení zásady právní jistoty. Žalovaná se měla odvolat na právní základ, který přichází v úvahu, a výslovně jej v dotyčném právním aktu uvést. Komise tak porušila i svou povinnost uvést odůvodnění stanovenou článkem 253 ES.


title: Rozsudek Soudního dvora ze dne 16. května 2017 ve věci E-8/16 – Netfonds Holding ASA, Netfonds Bank AS a Netfonds Livsforsikring AS v. norská vláda (svoboda usazování – článek 31 Dohody o EHP – směrnice 2000/12/ES – směrnice 2002/83/ES – směrnice 2006/48/ES – směrnice 2007/44/ES – úvěrové instituce – pojišťovny – kvalifikované účasti – proporcionalita – vhodnost – nezbytnost)

text:
               28.9.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 321/10

         ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
   ze dne 16. května 2017
   ve věci E-8/16
   Netfonds Holding ASA, Netfonds Bank AS a Netfonds Livsforsikring AS v. norská vláda

      (svoboda usazování – článek 31 Dohody o EHP – směrnice 2000/12/ES – směrnice 2002/83/ES – směrnice 2006/48/ES – směrnice 2007/44/ES – úvěrové instituce – pojišťovny – kvalifikované účasti – proporcionalita – vhodnost – nezbytnost)

   (2017/C 321/08)
   Ve věci E-8/16, Netfonds Holding ASA, Netfonds Bank AS a Netfonds Livsforsikring AS v. norská vláda – ŽÁDOST k Soudnímu dvoru podle článku 34 Dohody mezi státy ESVO o zřízení Kontrolního úřadu a Soudního dvora podaná okresním soudem v Oslu (Oslo tingrett) ohledně výkladu článků 31, 36 a 40 Dohody o Evropském hospodářském prostoru v kontextu pravidel a postupů, které se vztahují na vlastnictví norských společností v okamžiku, kdy žádají o povolení provozovat činnost jako banky nebo pojišťovny, vynesl Soudní dvůr ve složení Carl Baudenbacher, předseda, Per Christiansen a Páll Hreinsson (soudce-zpravodaj), soudci, dne 16. května 2017 rozsudek, jehož výrok zní:

               1.

               V rozhodné době nebránily směrnice 2000/12/ES, směrnice 2006/48/ES ani směrnice 2002/83/ES, také ve znění směrnice 2007/44/ES, státům EHP v tom, aby v souvislosti s postupem povolování bank a pojišťoven zachovávaly přísnější pravidla. Předmětná pravidla však musí být v souladu se základními svobodami, jež zaručuje Dohoda o EHP.

               2.

               Právní předpisy popsané v první a druhé otázce a správní praxe popsaná ve třetí otázce představují omezení, která zjevně spadají převážně do působnosti článku 31 Dohody o EHP. Zda je tomu skutečně tak, posoudí předkládající vnitrostátní soud.

               3.

               Cíl spočívající v omezení přílišné motivace vlastníků bank nebo pojišťoven k rizikovému jednání, zejména pokud jde o riziko zneužití moci, reflektuje naléhavé důvody obecného zájmu, jež mohou odůvodňovat vnitrostátní opatření omezující svobodu usazování zaručenou článkem 31 Dohody o EHP. Zjistit, jaké cíle vnitrostátní opatření skutečně sledují, je úkolem předkládajícího soudu, který taktéž rozhodne, zda jsou legitimní cíle sledovány vhodným a konzistentním způsobem.

               4.

               Pravidla pro emise kapitálu popsaná v první a druhé otázce se nezdají být vhodná k dosažení legitimního cíle, který zjistil Soudní dvůr. Správní praxe popsaná ve třetí otázce se jeví jako vhodná k dosažení uvedeného cíle, pakliže se vztahuje na žádosti o povolení provozovat činnost jako bankovní nebo pojišťovací společnost, a nikoli na sekundární akvizice po udělení povolení.

               5.

               Pokud předkládající soud zjistí, že je jedno nebo více vnitrostátních opatření vhodných k dosažení legitimního cíle, musí rovněž posoudit, zda jdou předmětná opatření nad rámec toho, co je k dosažení daného cíle nezbytné. V tomto případě se zdá, že opatření kromě těch, která jsou zpochybňována, jsou méně omezující, ale současně stejně účinná, pokud jde o dosažení zjištěného legitimního cíle.


title: Věc T-227/14: Žaloba podaná dne 11. dubna 2014 – CBM Creative Brands Marken v. OHIM – Aeronautica Militare – Stato Maggiore (Trecolore)

text:
               28.7.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 245/17

         Žaloba podaná dne 11. dubna 2014 – CBM Creative Brands Marken v. OHIM – Aeronautica Militare – Stato Maggiore (Trecolore)
   (Věc T-227/14)
   2014/C 245/24
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: CBM Creative Brands Marken GmbH (Curych, Švýcarsko) (zástupci: U. Lüken, M. Grundmann a N. Kerger, lawyers)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Aeronautica Militare – Stato Maggiore (Řím, Itálie)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               Zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 29. ledna 2014 ve věci R 253/2013-1 v rozsahu, v jakém jím bylo zrušeno rozhodnutí námitkového oddělení a vyhověno námitce proti zápisu ochranné na základě přihlášky známky č. 00 9 8 77  325 pro zboží zařazené do tříd 18 a 25;

               —

               v plném rozsahu zamítl námitku proti přihlášce č. 00 9 8 77  325;

               —

               uložil OHIM náhradu nákladu řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „Trecolore“ pro zboží a služby zařazené do tříd 18, 25 a 35 – přihláška ochranné známky Společenství č. 9 8 77  325

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Aeronautica Militare – Stato Maggiore

      Namítaná ochranná známka nebo označení: slovní a obrazová ochranná známka Společenství a národní ochranná známka „FRECCE TRICOLORI“ pro zboží a služby zařazené do tříd 9, 14, 16, 18, 20, 25, 28 a 41

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitky v plném rozsahu

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Částečné zrušení napadeného rozhodnutí

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 a čl. 8 odst. 5 nařízení č. 207/2009


title: Věc T-362/06: Rozsudek Tribunálu ze dne 27. září 2012 — Ballast Nedam Infra v. Komise ( „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Nizozemský trh se silničním bitumenem — Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES — Pokuty — Důkaz protiprávního jednání — Závažnost protiprávního jednání — Přičitatelnost protiprávního jednání — Právo na obhajobu — Předložení nových žalobních důvodů v průběhu řízení — Soudní přezkum v plné jurisdikci“ )

text:
               17.11.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 355/19

         Rozsudek Tribunálu ze dne 27. září 2012 — Ballast Nedam Infra v. Komise
   (Věc T-362/06) (1)

   (Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Nizozemský trh se silničním bitumenem - Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES - Pokuty - Důkaz protiprávního jednání - Závažnost protiprávního jednání - Přičitatelnost protiprávního jednání - Právo na obhajobu - Předložení nových žalobních důvodů v průběhu řízení - Soudní přezkum v plné jurisdikci)
   2012/C 355/37
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Ballast Nedam Infra BV (Nieuwegein, Nizozemsko) (zástupci: původně A. Bosman a J. van de Hel, poté A. Bosman a E. Oude Elferink, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Bouquet, A. Nijenhuis a F. Ronkes Agerbeek, zmocněnci, původně ve spolupráci s F. Wijckmansem, F. Tuytschaeverem a L. Gyselenem, poté F. Wijckmansem a F. Tuytschaeverem, advokáty)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C(2006) 4090 final ze dne 13. září 2006 v řízení podle článku 81 [ES] [věc COMP/F/38.456 — Bitumen — (Nizozemsko)] v rozsahu, v němž se týká žalobkyně, a podpůrně jednak návrh na částečné zrušení uvedeného rozhodnutí a snížení pokuty, která jí byla uložena, a dále návrh na částečné zrušení téhož rozhodnutí v rozsahu, v němž stanoví dobu trvání protiprávního jednání, která se jí týká, a návrh na snížení pokuty, která jí byla uložena.

      Výrok rozsudku

               1)

               Článek 1 písm. a) rozhodnutí Komise ze dne 13. září 2006 C(2006) 4090 final, v řízení podle článku 81 [ES] [věc COMP/F/38.456 — Bitumen — (Nizozemsko) se zrušuje v rozsahu, v němž se týká účasti společnosti Ballast Nedam Infra BV na protiprávním jednání od 21. června 1996 do 30. září 2000.

               2)

               Výše pokuty uložená společně a nerozdílně společnosti Ballast Nedam Infra v článku 2 písm. a) rozhodnutí uvedeného v bodě 1) výše činí 3,45 milionů eur.

               3)

               Účastnice řízení ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 20, 27.1.2007.


title: Věc T-70/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 14. dubna 2011 — Nizozemí v. Komise ( „EFRR — Jednotný programový dokument týkající se regionu Groningen-Drenthe — Rozhodnutí o snížení finanční pomoci a ukládající povinnost částečně vrátit vyplacené částky — Povinnost odůvodnění — Článek 23 odst. 1 a čl. 24 odst. 1 a 2 nařízení (EHS) č. 4253/88“ )

text:
               28.5.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 160/17

         Rozsudek Tribunálu ze dne 14. dubna 2011 — Nizozemí v. Komise
   (Věc T-70/09) (1)

   (EFRR - Jednotný programový dokument týkající se regionu Groningen-Drenthe - Rozhodnutí o snížení finanční pomoci a ukládající povinnost částečně vrátit vyplacené částky - Povinnost odůvodnění - Článek 23 odst. 1 a čl. 24 odst. 1 a 2 nařízení (EHS) č. 4253/88)
   2011/C 160/22
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Nizozemské království (zástupci: C. Wissels a M. Noort, zmocněnci)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: W. Roels a A. Steiblyte, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise K(2008) 8355 ze dne 11. prosince 2008 o snížení pomoci poskytované z Evropského fondu pro regionální rozvoj (EFRR), která byla schválena na základě jednotného programového dokumentu č. 97.07.13.003 spadajícímu pod cíl č. 2, jež se týká regionu Groningen-Drenthe, v souladu s rozhodnutím Komise K(1997) 1362 ze dne 26. května 1997

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Nizozemskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 90, 18.4.2009.


title: Věc T-26/10: Usnesení Tribunálu ze dne 15. dubna 2010 — Alibaba Group v. OHIM — allpay.net (ALIPAY)

text:
               5.6.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 148/51

         Usnesení Tribunálu ze dne 15. dubna 2010 — Alibaba Group v. OHIM — allpay.net (ALIPAY)
   (Věc T-26/10) (1)

   2010/C 148/90

      Jednací jazyk: angličtina

   Předseda prvního senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 100, 17.4.2010.


title: Věc T-29/06: Žaloba podaná dne  24. ledna 2006  – Procter & Gamble v. OHIM

text:
               8.4.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 86/33

         Žaloba podaná dne 24. ledna 2006 – Procter & Gamble v. OHIM
   (Věc T-29/06)
   (2006/C 86/68)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: The Procter & Gamble Company (Cincinnati, Spojené státy americké) (zástupce: G. Kuipers, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)(OHIM)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 22. listopadu 2005 (věc R 1071/2004-1), které bylo P&G oznámeno dopisem ze dne 5. prosince 2005, v rozsahu, v němž stanoví, že ochranná známka nesplňuje podmínky stanovené v čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 40/94; a

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: Trojrozměrná ochranná známka ve formě čtverhranné bílé tablety s modrým květinovým vzorem ve formě pěti okvětních lístků na zboží ve třídě 3 (prací a bělicí přípravky a další látky pro praní; čistící a leštící přípravky, přípravky pro drhnutí a brusiva; přípravky na mytí, čištění a péči o nádobí; mýdla) – přihláška č. 1 697 432
   Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí přihlášky
   Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání
   Dovolávané žalobní důvody:: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 40/94


title: Věc C-109/11: Žaloba podaná dne 3. března 2011 — Evropská komise v. Česká republika

text:
               28.5.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 160/11

         Žaloba podaná dne 3. března 2011 — Evropská komise v. Česká republika
   (Věc C-109/11)
   2011/C 160/11
   Jednací jazyk: čeština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: K. Walkerová, a D. Triantafyllou, zmocněnci)

      Žalovaná: Česká republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že tím, že umožnila osobám nepovinným k dani stát se členy skupiny pro účely DPH, nesplnila Česká republika povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 9 a 11 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (1);

               —

               uložit České republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Podle čl. 9 odst. 1 směrnice 2006/112/ES se „osobou povinnou k dani“ rozumí jakákoliv osoba, která na jakémkoli místě vykonává samostatně ekonomickou činnost, a to bez ohledu na účel nebo výsledky této činnosti. Článek 11 směrnice o dani z přidané hodnoty stanoví, že každý členský stát může po konzultaci s Poradním výborem pro daň z přidané hodnoty (dále jen „výbor pro DPH“) považovat za jedinou osobu povinnou k dani osoby, které jsou usazeny na území tohoto členského státu a které jsou sice právně nezávislé, avšak navzájem jsou úzce propojeny finančními, hospodářskými a organizačními vazbami.
   Podle názoru Komise Česká republika tím, že připouští, aby se osoby, které nejsou povinné k dani, staly členy seskupení pro účely DPH dle článku 11 směrnice 2006/112/ES, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 9 a 11 směrnice 2006/112/ES.

      (1)  Úř. věst. L 347, s. 1


title: Věc T-237/06: Žaloba podaná dne 4. září 2006 – NOS v. Komise

text:
               2.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 294/51

         Žaloba podaná dne 4. září 2006 – NOS v. Komise
   (Věc T-237/06)
   (2006/C 294/106)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Nederlandse Omroep Stichting (zástupci: J. J. Feenstra a H. M. H. Speyart, advocaten)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Komise, zejména čl. 1 odst. 1 a 2, jakož i články 2 a 3, a prohlásit důvody, na kterých spočívají, za neplatné;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Nederlandse Omroep Stichting (NOS) svou žalobou požaduje zrušení rozhodnutí Komise ze dne 22. června 2006 o dočasném financování nizozemského veřejnoprávního vysílání (státní podpora C 2/2004 [dříve NN 170/2003]).
   K odůvodnění své žaloby žalobkyně zaprvé uplatňuje porušení čl. 88 odst. 1, 2 a 3 ES a nařízení č. 659/1999 (1). Komise rozdíl mezi novou a existující pomocí nesprávně vyložila a uplatnila. Dočasná podpora, která je předmětem napadeného rozhodnutí, představuje část celkového systému státního financování nizozemského veřejnoprávního vysílání. Komise považovala tento obecný systém za existující podporu. Finanční prostředky, které Komise považuje za dočasné financování, byly poskytovány na základě téhož systému, a měly být tedy považovány za existující podporu.
   Zadruhé žalobkyně uplatňuje porušení článků 87 ES a 88 ES, neboť Komise nesprávně vyložila a použila rozsudek Altmark (2). Komise neprávem a na základě nesprávného východiska určila, že dočasné financování je nutné kvalifikovat jako státní podporu. Kritéria, která Soudní dvůr v rozsudku Altmark rozvedl, nelze v dané situaci použít. Východiskem měl být místo toho protokol k Amsterdamské smlouvě o financování veřejnoprávního vysílání (3).
   Zatřetí žalobkyně uplatňuje porušení článků 87 ES, 88 ES a 253 ES a nařízení č. 659/1999 z důvodu nedostatku souvislosti mezi dočasným financováním a Komisí zjištěné nadměrné kompenzace. Nadměrnou kompenzaci, jež je spojována se vznikem rezerv u vysílacích stanic, nelze v dostatečném rozsahu přičítat přidělování finančních prostředků, které Komise označuje jako dočasné financování.
   Začtvrté Komise porušila články 87 ES a 88 ES tím, že neprávem považuje výnosy z autorských práv za státní podporu. Mimoto nezvýhodňuje dočasné financování žalobkyni jako podnik ve smyslu čl. 87 odst. 1 ES a poskytované veřejné financování nevede k narušení hospodářské soutěže ve smyslu čl. 87 odst. 1 ES.
   Zapáté byl vzhledem k nedostatečnému přezkumu proporcionality porušen čl. 86 odst. 2 ES. Také ve světle protokolu k Amsterdamské smlouvě o financování veřejnoprávního vysílání Komise neprávem, po zjištění, že nedošlo k narušení hospodářské soutěže, opomněla dát do souvislosti nedostatek škodlivých účinků nadměrné kompenzace se zájmem na plnění závazků veřejné služby a obecným zájmem Společenství. Žalobkyně se domnívá, že Komise měla přitom vzít v úvahu omezenost nizozemské jazykové oblasti a skutečnost, že vzniklé rezervy budou v dohledné době použity na výdaje, a tudíž rozpuštěny.
   Na závěr žalobkyně uplatňuje porušení procesních pravidel čl. 88 odst. 2 a porušení procesních práv, neboť Komise v různých ohledech rozsah šetření rozšířila.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (Úř. věst. L 83, s. 1).

      (2)  Rozsudek ze dne 24. července 2003, ve věci Altmark Trans GmbH a Regierungspräsidium Magdeburg (C-280/00, Recueil, s. I-7747).

      (3)  Ke Smlouvě o založení Evropských společenství připojený protokol o systému veřejnoprávního vysílání v členských státech.


title: Věc T-563/11: Žaloba podaná dne 28. října 2011 — Anbouba v. Rada

text:
               28.1.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 25/53

      Žaloba podaná dne 28. října 2011 — Anbouba v. Rada
      (Věc T-563/11)
      (2012/C 25/104)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Issam Anbouba (Homs, Sýrie) (zástupci: M.-A. Bastin a J. M. Salva, advokáti)

         Žalovaná: Rada Evropské unie

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  uznal žalobu za přípustnou ve všech jejích bodech,

                  —

                  uznal opodstatněnost všech žalobních důvodů,

                  —

                  určil, že napadené akty mohou být částečně zrušeny, pokud je část, která má být zrušena, oddělitelná od aktu jako celku,

                  —

                  a v důsledku toho

                              —

                              částečně zrušil rozhodnutí Rady 2011/522/SZBP ze dne 2. září 2011, rozhodnutí Rady 2011/628/SZBP ze dne 23. září 2011, kterým se mění rozhodnutí 2011/273/SZBP o omezujících opatřeních vůči Sýrii, jakož i nařízení Rady (EU) č. 878/2011 ze dne 2. září 2011, kterým se mění nařízení (EU) č. 442/2011 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii tak, aby bylo odstraněno uvedení Issama ANBOUBA na seznamech a jeho označení jakožto osoby podporující současný režim v Sýrii,

                              —

                              případně, nevyhoví-li uvedenému návrhu, zrušil rozhodnutí Rady 2011/522/SZBP ze dne 2. září 2011, rozhodnutí Rady 2011/628/SZBP ze dne 23. září 2011, kterým se mění rozhodnutí 2011/273/SZBP o omezujících opatřeních vůči Sýrii jakož i nařízení Rady (EU) č. 878/2011 ze dne 2. září 2011, kterým se mění nařízení (EU) č. 442/2011 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii;

                  —

                  případně, nevyhoví-li uvedenému návrhu, určil, že se tato rozhodnutí a nařízení na Issama ANBOUBA nepoužijí a nařídil odstranění žalobcova jména a jeho označení ze seznamů osob, na něž se vztahují sankce ze strany Evropské unie;

                  —

                  uložil Radě předběžnou náhradu škody v částce jedno euro jako náhradu majetkové a nemajetkové újmy, která byla způsobena tím, že byl Issam ANBOUBA uveden jakožto osoba podporující současný režim v Sýrii;

                  —

                  uložil Radě náhradu veškerých nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce dva žalobní důvody.

                  1)

                  První žalobní důvod vychází:

                              —

                              jednak z porušení zásady presumpce neviny zaručené článkem 6 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod (EÚLP) a článkem 48 Listiny základních práv Evropské unie a

                              —

                              jednak z nesprávného právního posouzení, obvinění žalobce nespočívají na objektivních skutečnostech, ale na prostých tvrzeních v souvislosti s jeho sociálním postavením obchodníka.

                  2)

                  Druhý žalobní důvod, rozdělený do čtyř částí, vychází z porušení práva na obhajobu a na spravedlivý proces, povinnosti uvést odůvodnění, práva na soukromý život a zásah do náboženské svobody v tom, že:

                              —

                              žalobci nebyly sděleny žádné důkazy nebo závažné stopy vedoucí k jeho zapsání na seznamy sankcionovaných osob a nebyl předem informován o přijetí napadených aktů;

                              —

                              žalovaná, jestliže přijala omezující opatření vůči žalobci, se nemůže spokojit s použitím příliš obecných a především neodůvodněných formulací v napadených aktech;

                              —

                              přijetí omezujících opatření vůči žalobci údajně způsobilo živé reakce a výhrůžky ze strany osob nebo skupin, které jsou obětmi syrských represí, se kterými je žalobce spojován v důsledku napadených aktů;

                              —

                              pravý důvod přijetí omezujících opatření vůči žalobci je podle jeho názoru náboženské povahy.


title: Posudek 1/09: Posudek Soudního dvora (pléna) ze dne 8. března 2011 — Rada Evropské unie ( „Posudek vydaný na základě čl. 218 odst. 11 SFEU — Návrh dohody — Vytvoření jednotného systému řešení sporů týkajících se patentů — Soud pro evropské patenty a patenty Společenství — Slučitelnost uvedeného návrhu se Smlouvami“ )

text:
               16.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 211/2

         Posudek Soudního dvora (pléna) ze dne 8. března 2011 — Rada Evropské unie
   (Posudek 1/09) (1)

   (Posudek vydaný na základě čl. 218 odst. 11 SFEU - Návrh dohody - Vytvoření jednotného systému řešení sporů týkajících se patentů - Soud pro evropské patenty a patenty Společenství - Slučitelnost uvedeného návrhu se Smlouvami)
   2011/C 211/03
   Jednací jazyk: všechny úřední jazyky

      Účastnice řízení

      Navrhovatelka: Rada Evropské unie

      Předmět

   Žádost o posudek — Slučitelnost návrhu dohody o vytvoření jednotného systému pro řešení sporů v oblasti patentů se Smlouvou o ES — Soud pro evropské patenty a patenty Společenství tvořený soudem prvního stupně a odvolacím soudem — Svěření pravomoci těmto soudům rozhodovat zejména ve sporech týkajících se platnosti nebo aplikace patentů Společenství ve spojení s možností, a případně povinností těchto soudů předložit Soudnímu dvoru žádost o rozhodnutí o předběžné otázce ohledně výkladu Smlouvy o ES nebo platnosti a výkladu aktů přijatých orgány Unie — Zásah do autonomie právního řádu Společenství a přednosti práva Společenství

      Výrok

   Zamýšlená dohoda o vytvoření jednotného systému pro řešení sporů týkajících se patentů (v současné době nazývaného „Soud pro evropské patenty a patenty Společenství“) není slučitelná s ustanoveními Smlouvy o EU a Smlouvy o FEU.

      (1)  Úř. věst. C 220, 12.9.2009.


title: Věc T-397/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 14. ledna 2016 – Tilly-Sabco v. Komise „Zemědělství — Vývozní náhrady — Drůbeží maso — Prováděcí nařízení, kterým se stanoví náhrada v nulové výši — Žaloba na neplatnost — Právní akt s obecnou působností [nařizovací akt], který nevyžaduje přijetí prováděcích opatření — Bezprostřední dotčení — Přípustnost — Článek 3 odst. 3 nařízení (EU) č. 182/2011 — Povinnost uvést odůvodnění — Článek 164 odst. 3 nařízení (ES) č. 1234/2007 — Legitimní očekávání“

text:
               29.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 78/15

         Rozsudek Tribunálu ze dne 14. ledna 2016 – Tilly-Sabco v. Komise
   (Věc T-397/13) (1)

   („Zemědělství - Vývozní náhrady - Drůbeží maso - Prováděcí nařízení, kterým se stanoví náhrada v nulové výši - Žaloba na neplatnost - Právní akt s obecnou působností [nařizovací akt], který nevyžaduje přijetí prováděcích opatření - Bezprostřední dotčení - Přípustnost - Článek 3 odst. 3 nařízení (EU) č. 182/2011 - Povinnost uvést odůvodnění - Článek 164 odst. 3 nařízení (ES) č. 1234/2007 - Legitimní očekávání“)
   (2016/C 078/23)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Tilly-Sabco (Guerlesquin, Francie) (zástupci: R. Milchior, F. Le Roquais a S. Charbonnel, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: D. Bianchi a K. Skelly, zmocněnci)

      Vedlejší účastník podporující žalobkyni: Doux SA (Châteaulin, Francie) (zástupce: J. Vogel, advokát)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení prováděcího nařízení Komise (EU) č. 689/2013 ze dne 18. července 2013, kterým se stanoví vývozní náhrady pro drůbeží maso (Úř. věst. L 196, s. 13).

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Tilly-Sabco ponese vlastní náklady řízení, včetně nákladů vynaložených v řízení o předběžném opatření.

               3)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení, včetně nákladů vynaložených v řízení o předběžném opatření.

               4)

               Doux SA ponese vlastní náklady řízení.

               5)

               Francouzská republika ponese vlastní náklady řízení, které vynaložila jakožto vedlejší účastnice řízení o předběžném opatření.

      (1)  Úř. věst. C 291, 5.10.2013.


title: Věc T-430/08: Rozsudek Tribunálu ze dne 9. července 2010 — Grain Millers v. OHIM — Grain Millers (GRAIN MILLERS) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška ochranné známky Společenství GRAIN MILLERS — Starší obchodní název Grain Millers a jeho zobrazení — Částečné zamítnutí přihlášky — Relativní důvod zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 4 nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 8 odst. 4 nařízení (ES) č. 207/2009)“ )

text:
               28.8.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 234/34

         Rozsudek Tribunálu ze dne 9. července 2010 — Grain Millers v. OHIM — Grain Millers (GRAIN MILLERS)
   (Věc T-430/08) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška ochranné známky Společenství GRAIN MILLERS - Starší obchodní název Grain Millers a jeho zobrazení - Částečné zamítnutí přihlášky - Relativní důvod zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 4 nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 8 odst. 4 nařízení (ES) č. 207/2009))
   2010/C 234/59
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Grain Millers, Inc. (Eden Prairie, Minnesota, Spojené státy) (zástupce: L.-E. Ström, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: J. Crespo Carrillo, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Grain Millers GmbH Co. KG (Brémy, Německo) (zástupce: R. Böckenholt, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 23. července 2008 (věc R 478/2007-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi Grain Millers GmbH Co. KG a Grain Millers, Inc.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Grain Millers, Inc. ponese náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 313, 6.12.2008.


title: Věc C-267/09: Žaloba podaná dne 15. července 2009 — Komise Evropských společenství v. Portugalská republika

text:
               12.9.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 220/27

         Žaloba podaná dne 15. července 2009 — Komise Evropských společenství v. Portugalská republika
   (Věc C-267/09)
   2009/C 220/52
   Jednací jazyk: portugalština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: R. Lyal a G. Braga da Cruz, zmocněnci)

      Žalovaná: Portugalská republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Portugalská republika tím, že přijala a zachovala v platnosti ustanovení uvedená v článku 130 portugalského zákona o dani z příjmu fyzických osob, která ukládají daňovým poplatníkům, kteří nejsou rezidenty na portugalském území, aby si ustanovili daňového zástupce, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 18 ES a 56 ES a z příslušných článků Dohody o EHP, a

               —

               uložit Portugalské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Komise má za to, že článek 130 CIRS (portugalský zákon o dani z příjmu fyzických osob) ukládá daňovým poplatníkům, kteří nejsou daňovými rezidenty na portugalském území, obecnou povinnost určit daňového zástupce, který má své bydliště v Portugalsku, a tato povinnost je neslučitelná s ustanoveními článků 18 ES a 56 ES a s příslušnými články Dohody o EHP:

               a)

               jednak proto, že povinnost ustanovit si daňového zástupce, který má své bydliště v Portugalsku, je uložena daňovým poplatníkům, kteří nejsou daňovými rezidenty a jež pobírali příjmy, které podléhají konečné srážkové dani,

               b)

               a jednak proto, že povinnost ustanovit si daňového zástupce, který má své bydliště v Portugalsku, je uložena daňovým poplatníkům, kteří nejsou daňovými rezidenty a jež pobírali příjmy, u nichž je povinnost podat daňové prohlášení příjmů.

         Podle Komise taková obecná povinnost, jako je povinnost stanovená v článku 130 CIRS, je v rozporu se svobodou volného pohybu osob a kapitálu zakotvenou v článcích 18 ES a 56 ES a v příslušných ustanoveních Dohody o EHP, jelikož tato povinnost je diskriminační (ve vztahu k osobám, které nejsou daňovými rezidenty) a zároveň není přiměřená ve vztahu ke sledovanému cíli.
   Tato povinnost je diskriminační, jelikož v praxi znamená finanční zátěž pro osoby, které nejsou daňovými rezidenty, neboť ve většině případů tito zástupci neposkytují své služby bezplatně. Ostatně i kdyby služby daňového zástupce byly poskytovány bezplatně, pouhá skutečnost, že existuje povinnost si jej ustanovit, by byla překážkou volného pohybu osob a kapitálu a k odstranění této překážky by bylo třeba, aby samotný daňový poplatník rozhodl, zda si zamýšlí ustanovit daňového zástupce, nebo nikoliv.
   Krom toho i kdyby daňový zástupce neměl žádnou povinnost při zaplacení daně nebo odpovědnost za něj, ale musel by splnit pouze formální povinnosti, pouhá skutečnost, že ustanovit si daňového zástupce je povinné, by sama o sobě znamenala překážku volného pohybu osob a kapitálu a k odstranění této překážky by bylo třeba, aby samotný daňový poplatník rozhodl, zda si zamýšlí ustanovit daňového zástupce, nebo nikoliv.
   Dotčená povinnost není ani přiměřená, jelikož i když sledovaný cíl, kterým je zajistit účinnou daňovou kontrolu a zabránit daňovým únikům, je legitimní, může být dosažen méně striktními způsoby.
   Jednak směrnice Rady 2008/55/ES ze dne 26. května 2008 o vzájemné pomoci při vymáhání pohledávek vyplývajících z některých dávek, cel, daní a jiných opatření (1), která představuje kodifikaci směrnice Rady 76/308/EHS ze dne 15. března 1976, stanoví vzájemnou pomoc při vymáhání daní, tedy takových daní z příjmu [viz čl. 2 písm. g)], jako je daň z příjmu fyzických osob. Krom toho podle směrnice Rady 77/799 ze dne 19. prosince 1977 o vzájemné pomoci mezi příslušnými orgány členských států v oblasti přímých daní (2) může příslušný orgán členského státu vždy požádat příslušný orgán jiného členského státu, aby mu sdělil nezbytné informace k zabránění daňovému úniku.

      (1)  Úř. věst. L 150, s. 28.

      (2)  Úř. věst. L 336, s. 15; Zvl. vyd. 09/01, s. 63.


title: Věc C-505/09 P: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 29. března 2012 — Evropská komise v. Estonská republika, Litevská republika, Slovenská republika, Spojené království Velké Británie a Severního Irska ( „Kasační opravný prostředek — Životní prostředí — Směrnice 2003/87/ES — Systém pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů — Národní alokační plán pro přidělení povolenek na emise pro Estonskou republiku na období let 2008 až 2012 — Pravomoci Komise a členských států — Článek 9 odst. 1 a 3 a čl. 11 odst. 2 směrnice 2003/87 — Rovné zacházení — Zásada řádné správy“ )

text:
               26.5.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 151/2

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 29. března 2012 — Evropská komise v. Estonská republika, Litevská republika, Slovenská republika, Spojené království Velké Británie a Severního Irska
   (Věc C-505/09 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Životní prostředí - Směrnice 2003/87/ES - Systém pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů - Národní alokační plán pro přidělení povolenek na emise pro Estonskou republiku na období let 2008 až 2012 - Pravomoci Komise a členských států - Článek 9 odst. 1 a 3 a čl. 11 odst. 2 směrnice 2003/87 - Rovné zacházení - Zásada řádné správy)
   2012/C 151/03
   Jednací jazyk: estonština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: E. Kružíková, E. Randvere a E. White, zmocněnci)

      Další účastník řízení: Dánské království (zástupce: C. Vang, zmocněnec),

      Další účastníci řízení: Estonská republika (zástupci: L. Uibo a M. Linntam, zmocněnci), Litevská republika, Slovenská republika, Spojené království Velké Británie a Severního Irska

      Vedlejší účastníci podporující Estonskou republiku: Česká republika (zástupce: M. Smolek, zmocněnec), Lotyšská republika (zástupci: K. Drēviņa a M. I. Kalniņš, zmocněnci)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (nyní Tribunál) (sedmého senátu) ze dne 23. září 2009, Estonská republika v. Evropská komise (T-263/07), kterým Tribunál zrušil rozhodnutí Komise ze dne 4. května 2007 týkající se národního alokačního plánu pro přidělení povolenek na emise skleníkových plynů na období 2008 až 2012 oznámeného Estonskou republikou v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES (Úř. věst. L 275, s. 32; Zvl. vyd. 15/03, s. 80) — Nesprávné právní posouzení v rámci přezkumu přípustnosti žaloby na neplatnost — Nesprávný výklad čl. 9 odst. 1 a 3 a čl. 11 odst. 2 směrnice 2003/87/ES a obecné zásady rovného zacházení — Nesprávný výklad významu a rozsahu zásady řádné správy — Nesprávná kvalifikace ustanovení napadeného rozhodnutí jako neoddělitelných ustanovení, která vedla ke zrušení tohoto rozhodnutí v plném rozsahu a nikoliv k jeho částečnému zrušení

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.

               3)

               Česká republika, Dánské království a Lotyšská republika nesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 63, 13.3.2010.


title: Věc T-129/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 4. května 2011 — Bongrain v. OHIM — apetito (APETITO) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství APETITO — Starší slovní ochranná známka Společenství apetito — Relativní důvod pro zamítnutí zápisu — Nebezpečí záměny — Podobnost výrobků — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)“ )

text:
               18.6.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 179/15

         Rozsudek Tribunálu ze dne 4. května 2011 — Bongrain v. OHIM — apetito (APETITO)
   (Věc T-129/09) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství APETITO - Starší slovní ochranná známka Společenství apetito - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Nebezpečí záměny - Podobnost výrobků - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009))
   2011/C 179/26
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Bongrain SA (Viroflay, Francie) (zástupce: C. Hertz-Eichenrode, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: J. Novais Gonçalves, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: apetito AG (Rheine, Německo) (zástupce: T. Weeg, advokát)

      Předmět

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 2. února 2009 (věc R 720/2008-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi apetito AG a Bongrain SA.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Bongrain SA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 141, 20.6.2009.


title: Věc T-99/03: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 13. září 2005 – Atienza Morales v. Komise („Úředníci — Odměna — Příspěvek za práci v zahraničí — Článek 4 odst. 1 písm. a) přílohy VII služebního řádu — Pojem ‚mezinárodní organizace‘“)

text:
               15.10.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 257/9

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 13. září 2005 – Atienza Morales v. Komise
   (Věc T-99/03) (1)

   („Úředníci - Odměna - Příspěvek za práci v zahraničí - Článek 4 odst. 1 písm. a) přílohy VII služebního řádu - Pojem ‚mezinárodní organizace‘“)
   (2005/C 257/15)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Maria Luisa Atienza Morales (Brusel, Belgie) (zástupce: É. Boigelot, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: J. Curral a V. Joris, zmocněnci)
   Předmět věci
   Jednak návrh na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 20. června 2002 a ze dne 13. prosince 2002 o odmítnutí přiznat žalobkyni nárok na příspěvek za práci v zahraničí stanovený v čl. 4 odst. 1 písm. a) přílohy VII služebního řádu úředníků Evropských společenství a zamítnutí stížnosti podané za tímto účelem, a jednak návrh na výplatu tohoto příspěvku od 1. dubna 2002
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Každý účastník řízení ponese své náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 124, 24.5.2003


title: Věc C-520/12 P: Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 4. července 2013 — Diadikasia Symvouloi Epicheiriseon AE v. Evropská komise, Delegace Evropské unie v Turecku, Centrální finanční a kontraktační jednotka (CFCU) ( „Kasační opravný prostředek — Nástroj předvstupní pomoci — Veřejná zakázka — Projekt týkající se rozvoje evropské sítě obchodních středisek v Turecku — Rozhodnutí nepřidělit projekt — Žaloba na náhradu údajně způsobené škody — Vnitrostátní rozhodnutí — Nezapojení ze strany unijních orgánů“ )

text:
               19.10.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 304/3

         Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 4. července 2013 — Diadikasia Symvouloi Epicheiriseon AE v. Evropská komise, Delegace Evropské unie v Turecku, Centrální finanční a kontraktační jednotka (CFCU)
   (Věc C-520/12 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Nástroj předvstupní pomoci - Veřejná zakázka - Projekt týkající se rozvoje evropské sítě obchodních středisek v Turecku - Rozhodnutí nepřidělit projekt - Žaloba na náhradu údajně způsobené škody - Vnitrostátní rozhodnutí - Nezapojení ze strany unijních orgánů)
   2013/C 304/05
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Diadikasia Symvouloi Epicheiriseon AE (zástupce: A. Krystallidis, advokát)

      Další účastníci řízení: Evropská komise (zástupci: A. Aresu a F. Erlbacher, zmocněnci), Delegace Evropské unie v Turecku, Centrální finanční a kontraktační jednotka (CFCU)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti usnesení Tribunálu (čtvrtého senátu) ze dne 13. září 2012 ve věci T-369/11, Diadikasia Symbouloi Epicheiriseon AE v. Evropská komise, Centrální finanční a kontraktační jednotka (CFCU) a Delegace Evropské unie v Turecku, kterým Tribunál rozhodl o zamítnutí žaloby na náhradu škody směřující k náhradě škody, kterou žalobkyně údajně utrpěla v důsledku rozhodnutí Delegace Evropské unie v Turecku neudělit žalobkyni zakázku na provedení projektu „Rozšíření evropsko-turecké sítě obchodních středisek v Sivas, Antakya, Batman a Van“ (EuropeAid/128621/D/SER/TR) — Nepřípustnost — Nepříslušnost

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnosti Diadikasia Symvouloi Epicheiriseon AE se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 26, 26.1.2013.


title: Věc T-95/13: Žaloba podaná dne 13. února 2013 — Walcher Meßtechnik v. OHIM (HIPERDRIVE)

text:
               13.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 108/36

         Žaloba podaná dne 13. února 2013 — Walcher Meßtechnik v. OHIM (HIPERDRIVE)
   (Věc T-95/13)
   2013/C 108/85
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Walcher Meßtechnik GmbH (Kirchzarten, Německo) (zástupce: S. Walter, Rechtsanwalt)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 13. prosince 2012 ve věci R 1779/2012-1;

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení včetně nákladů vzniklých v průběhu odvolacího řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „HIPERDRIVE“ pro výrobky zařazené do tříd 7 a 9

      Rozhodnutí průzkumového referenta: zamítnutí přihlášky.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: částečné zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody:

               —

               porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 207/2009

               —

               porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009


title: Věc F-34/09: Žaloba podaná dne 2. dubna 2009 — Sluiter v. Europol

text:
               18.7.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 167/25

         Žaloba podaná dne 2. dubna 2009 — Sluiter v. Europol
   (Věc F-34/09)
   2009/C 167/48
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Rudolf Sluiter (Hillegom, Nizozemsko) (zástupce: P. de Casparis, advokát)

      Žalovaný: Evropský policejní úřad (Europol)

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí ze dne 12. června 2008, kterým byl žalobce informován o nemožnosti nabídnout mu trvalé zaměstnání, jakož i rozhodnutí ze dne 7. ledna, kterým byla zamítnuta jeho stížnost podaná proti prvnímu rozhodnutí

      Návrhové žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí, kterým žalovaný oznámil žalobci, že mu nemůže nabídnout trvalý pracovní poměr, jakož i rozhodnutí o stížnosti vydané dne 7. ledna 2009, kterým byly námitky, jež žalobce uplatnil proti rozhodnutí ze dne 12. června 2008, označeny za neopodstatněné;

               —

               uložit Europolu náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-677/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie) dne 29. prosince 2011 — Doux Élevages SNC, Coopérative agricole UKL-AREE v. Ministère de l'Agriculture, de l'alimentation, de la pêche, de la ruralité et de l'aménagement du territoire, Comité interprofessionnel de la dinde française (CIDEF)

text:
               24.3.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 89/11

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie) dne 29. prosince 2011 — Doux Élevages SNC, Coopérative agricole UKL-AREE v. Ministère de l'Agriculture, de l'alimentation, de la pêche, de la ruralité et de l'aménagement du territoire, Comité interprofessionnel de la dinde française (CIDEF)
   (Věc C-677/11)
   2012/C 89/16
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Conseil d'État

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelky: Doux Élevage SNC, Coopérative agricole UKL-AREE

      Odpůrci: Ministère de l'Agriculture, de l'alimentation, de la pêche, de la ruralité et de l'aménagement du territoire, Comité interprofessionnel de la dinde française (CIDEF)

      Předběžná otázka

   Má být článek 107 Smlouvy o fungování Evropské unie ve spojení s rozsudkem ze dne 15. července 2004, Pearle BV a další (C-345/02), vykládán v tom smyslu, že rozhodnutí vnitrostátního orgánu, kterým se na všechny příslušníky určitého odvětví rozšiřuje působnost dohody, která — tak jako dohoda uzavřená mezioborovým výborem pro chov francouzských krůt (CIDEF) — zavádí v rámci mezioborové organizace uznané vnitrostátním orgánem povinný příspěvek vybíraný za účelem zajištění činností jako je komunikace, propagace, zajišťování vnějších vztahů, zajišťování kvality, výzkum a ochrana zájmů odvětví, jakož i pořizování studií a spotřebitelských fór, se s ohledem na povahu dotčených činností, způsoby jejich financování a podmínky jejich provádění týká státní podpory?


title: Věc C-565/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hovrätten för västra Sverige (Švédsko) dne 4. listopadu 2013 — Kammaråklagaren v. Ove Ahlström, Lennart Kjellberg, Fiskeri AB Ganthi and Fiskeri AB Nordic

text:
               18.1.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 15/9

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hovrätten för västra Sverige (Švédsko) dne 4. listopadu 2013 — Kammaråklagaren v. Ove Ahlström, Lennart Kjellberg, Fiskeri AB Ganthi and Fiskeri AB Nordic
   (Věc C-565/13)
   2014/C 15/13
   Jednací jazyk: švédština

      Předkládající soud

   Hovrätten för västra Sverige

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Kammaråklagaren

      Žalovaní: Ove Ahlström, Lennart Kjellberg, Fiskeri AB Ganthi and Fiskeri AB Nordic

      Předběžné otázky

               1)

               Je článek 6 odst. 1 Dohody mezi Evropským společenstvím a Marockým královstvím o partnerství v odvětví rybolovu výlučným ustanovením, jelikož brání tomu, aby plavidlům Společenství bylo povoleno provozovat rybolovné činnosti v marockých rybolovných oblastech na základě licence vydávané výlučně příslušnými marockými orgány marockým vlastníkům rybolovných kvót?

               2)

               Je článek 6 odst. 1 Dohody mezi Evropským společenstvím a Marockým královstvím o partnerství v odvětví rybolovu výlučným ustanovením, jelikož brání tomu, aby plavidla Společenství byla pronajímána bez posádky marockým společnostem k rybolovu v marockých rybolovných oblastech provozovanému na základě licence vydávané výlučně příslušnými marockými orgány marockým vlastníkům kvót (na základě standardního formuláře „Barecon 2001“ BIMCO Standard Bareboat Charter)?

               3)

               Má na odpověď na druhou otázku vliv skutečnost, že pronajímatel plavidla marocké společnosti poskytuje též odborné služby ve formě správy a zajištění posádky rybářského plavidla a poskytování technické podpory?

               4)

               Má být Dohoda mezi Evropským společenstvím a Marockým královstvím o partnerství v odvětví rybolovu vykládána v tom smyslu, že Marocké království je oprávněno rozvíjet a provozovat svůj vlastní domácí průmyslový pelagický rybolov jižně od 29° (severní šířky)? Pokud ano, opravňuje tato dohoda Marocké království k tomu, aby pronajímalo nebo udělovalo licence k domácímu rybolovu přímo rybářským plavidlům Společenství, aniž by bylo potřeba povolení Evropského společenství?


title: Věc T-374/07: Žaloba podaná dne 22. září 2007 – Pachtitis v. Komise Evropských společenství a EPSO

text:
               24.11.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 283/37

         Žaloba podaná dne 22. září 2007 – Pachtitis v. Komise Evropských společenství a EPSO
   (Věc T-374/07)
   (2007/C 283/68)
   Jednací jazyk: řečtina
   Účastníci řízení

      Žalobce: Dimitrios Pachtitis (Atény, Řecko) (zástupci: P. Giatagantzidis; V. Niagkou, advokáti)

      Žalovaní: Komise Evropských společenství a Evropský úřad pro výběr zaměstnanců (EPSO)
   Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí EPSO ze dne 27. června 2007 a jeho konkludentní rozhodnutí o zamítnutí týkající se opakované žádosti žalobce ze dne 10. července 2007 týkající se jeho práva na přístup k dokumentům EPSO;

               —

               nařídit EPSO, aby mu doručil i) ověřenou kopii otázek, které mu byly položeny, a odpovědí, které poskytl u dvou úvodních zkoušek a) a b), když se zúčastnil obecného výběrového řízení EPSO/AD/77/06 (Úř. věst. C 277 A, s. 1) směřujícího k vypracování rezervního seznamu k přijímání právníků lingvistů s řeckým jazykem evropskými orgány do platové třídy A5 v oboru překlady a ii) ověřenou kopii seznamu správných odpovědí u dvou výše uvedených úvodních zkoušek, kterých se zúčastnil;

               —

               uložit EPSO náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobce tvrdí, že odmítnutí Evropského úřadu pro výběr pracovníků (dále jen „EPSO“) poskytnout mu ověřenou kopii otázek, které mu byly položeny, a odpovědí, které poskytl u dvou úvodních zkoušek a) a b), když se zúčastnil obecného výběrového řízení EPSO/AD/77/06 (Úř. věst ES C 277 A, s. 1), jakož i ověřenou kopii seznamu správných odpovědí u dvou výše uvedených úvodních zkoušek, kterých se zúčastnil, představuje nezákonné a neoprávněné rozhodnutí v tom, že brání jeho právu na přístup k dokumentům evropských orgánů podle článku 255 ES a článků 2 a 4 nařízení (ES) č. 1049/2001 (1), že obsahuje velmi nejasné body, pokud jde o jeho odůvodnění a že porušuje článek 253 ES. Současně podle žalobce odmítnutí EPSO doručit mu tyto dokumenty je v rozporu se zásadami transparentnosti, řádného správy, právní jistoty a legitimního očekávání zaměstnanců.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, s. 43; Zvl. vyd. 01/03, s. 331).


title: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 2. června 2005 ve věci C-282/02: Komise Evropských společenství proti Irsku (Nesplnění povinnosti státem — Znečišťování vod — Směrnice 76/464/EHS)

text:
               12.11.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 281/2

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (druhého senátu)
   ze dne 2. června 2005
   ve věci C-282/02: Komise Evropských společenství proti Irsku (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Znečišťování vod - Směrnice 76/464/EHS)
   (2005/C 281/04)
   Jednací jazyk: angličtina
   Ve věci C-282/02, jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES, podaná dne 31. července 2002, Komise Evropských společenství, (zmocněnec: M. Shotter) proti Irsku (zmocněnec: D. J. O'Hagan, ve spolupráci s A. M. Collinsem, advokátem), Soudní dvůr (druhý senát), ve složení C. W. A. Timmermans, předseda senátu, R. Silva de Lapuerta (zpravodaj), C. Gulmann, J. Makarczyk a P. Kūris, soudci, generální advokát: M. Poiares Maduro, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 2. června 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1.

               Irsko tím, že nepřijalo veškerá opatření nezbytná k zajištění správného provedení a uplatnění směrnice Rady 76/464/EHS ze dne 4. května 1976 o znečišťování některými nebezpečnými látkami vypouštěnými do vodního prostředí Společenství, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 7 této směrnice.

               2.

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3.

               Irsku se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 261, 26.10.2002.


title: Věc T-162/08: Žaloba podaná dne 29. dubna 2008 – Frag Comercio Internacional v. OHIM – Tinkerbell Modas (GREEN by missako)

text:
               5.7.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/40

         Žaloba podaná dne 29. dubna 2008 – Frag Comercio Internacional v. OHIM – Tinkerbell Modas (GREEN by missako)
   (Věc T-162/08)
   (2008/C 171/78)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Frag Comercio Internacional, SL (Esparraguera, Španělsko) (zástupce: E. Sugrañes, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Tinkerbell Modas, Ltda (São Paulo, Brazílie)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 14. února 2008 ve věci R 1527/2006-2;

               —

               zamítnout přihlášku ochranné známky Společenství č. 3 663 234 a

               —

               uložit další účastnici řízení před odvolacím senátem náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka „GREEN by missako“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 3, 25, 35 – přihláška č. 3 663 234

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Obrazová ochranná známka Společenství „MI SA KO“ pro výrobky zařazené do tříd 18 a 25; národní obrazová ochranná známka „MI SA KO“ pro služby zařazené do třídy 35

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitek

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 40/94, jelikož se pro odepření přihlášky ochranné známky Společenství vyžaduje pouhé obecné nebezpečí záměny u spotřebitelů.


title: Věc F-102/12: Žaloba podaná dne 25. září 2012 — ZZ v. Parlament

text:
               24.11.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 366/41

         Žaloba podaná dne 25. září 2012 — ZZ v. Parlament
   (Věc F-102/12)
   2012/C 366/82
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupci: C. Bernard-Glanz a S. Rodrigues, advokáti)

      Žalovaný: Evropský parlament

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí, kterým byl žalobce přeřazen se zpětným účinkem do platové třídy AST5 platového stupně 3.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit napadené rozhodnutí a v případě potřeby i rozhodnutí o zamítnutí stížnosti,

               —

               poučit žalovaného o účincích spojených se zrušením těchto rozhodnutí, tj. přeřazení žalobce do platové třídy D4 platového stupně 8 počínaje 1. květnem 2004, obnovení jeho služebního postupu se zohledněním povýšení a postupů o platový stupeň, které v jeho případě nastaly od uvedeného data, a vyplacení veškerých případných nedoplatků z titulu odměny,

               —

               uložit Evropskému parlamentu náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-5/10 P: Usnesení Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 16. května 2011 — Giampietro Torresan v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Klosterbrauerei Weissenohe GmbH & Co. KG ( „Kasační opravný prostředek — Ochranná známka — Slovní ochranná známka CANNABIS — Prohlášení neplatnosti — Relativní důvod pro zamítnutí — Popisný charakter — Nařízení (ES) č. 40/94 — Článek 7 odst. 1 písm. c)“ )

text:
               27.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 252/7

         Usnesení Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 16. května 2011 — Giampietro Torresan v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Klosterbrauerei Weissenohe GmbH & Co. KG
   (Věc C-5/10 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Ochranná známka - Slovní ochranná známka CANNABIS - Prohlášení neplatnosti - Relativní důvod pro zamítnutí - Popisný charakter - Nařízení (ES) č. 40/94 - Článek 7 odst. 1 písm. c))
   2011/C 252/12
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Giampietro Torresan (zástupci: G. Recher a R. Munarini, advokáti)

      Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: O. Montalto, zmocněnec), Klosterbrauerei Weissenohe GmbH & Co. KG (zástupci: A. Masetti Zannini de Concina, M. Bucarelli a R. Cartella, advokáti)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) ze dne 19. listopadu 2009, Torresan v. OHIM (T-234/06), kterým Tribunál zamítl žalobu proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 29. června 2006 (věc R 517/2005-2) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi Klosterbrauerei Weissenohe GmbH & Co. KG a Giampietro Torresan.

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               G. Torresanovi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 63, 13.3.2010.


title: Věc C-471/15: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 18. ledna 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Vestre Landsret – Dánsko) – Sjelle Autogenbrug I/S v. Skatteministeriet „Předběžná otázka — Daňové právní předpisy — Daň z přidané hodnoty — Směrnice 2006/112/ES — Zvláštní režim zdanění ziskové přirážky — Pojem ‚použité zboží‘ — Prodeje náhradních dílů z vozidel s ukončenou životností“

text:
               6.3.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 70/6

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 18. ledna 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Vestre Landsret – Dánsko) – Sjelle Autogenbrug I/S v. Skatteministeriet
   (Věc C-471/15) (1)

   („Předběžná otázka - Daňové právní předpisy - Daň z přidané hodnoty - Směrnice 2006/112/ES - Zvláštní režim zdanění ziskové přirážky - Pojem ‚použité zboží‘ - Prodeje náhradních dílů z vozidel s ukončenou životností“)
   (2017/C 070/09)
   Jednací jazyk: dánština

      Předkládající soud

   Vestre Landsret

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně a odvolatelka: Sjelle Autogenbrug I/S

      Žalovaný a odpůrce: Skatteministeriet

      Výrok

   Článek 311 odst. 1 bodu 1 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty musí být vykládán v tom smyslu, že použité součástky pocházející z motorových vozidel s ukončenou životností nabytých podnikem zabývajícím se recyklací vozidel od jednotlivce, které jsou určeny k prodeji jako náhradní díly, představují „použité zboží“ ve smyslu tohoto ustanovení, v důsledku čehož podléhá dodání takových součástek uskutečněné obchodníkem povinným k dani režimu ziskové přirážky.

      (1)  Úř. věst. C 363, 3.11.2015.


title: Věc T-48/07: Žaloba podaná dne 21. února 2007 – ratiopharm v. OHIM (BioGeneriX)

text:
               14.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/50

         Žaloba podaná dne 21. února 2007 – ratiopharm v. OHIM (BioGeneriX)
   (Věc T-48/07)
   (2007/C 82/105)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: ratiopharm GmbH (Ulm, Německo) (zástupce: S. Völker, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu ze dne 20. prosince 2006 ve věci odvolání R1048/2004-4, které se týká přihlášky ochranné známky Společenství č. 002603124;

               —

               uložit Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „BioGeneriX “pro výrobky zařazené do tříd 1 a 5 (přihláška č. 2 603 124).

      Rozhodnutí průzkumového referenta: Částečné zamítnutí přihlášky.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody:: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení Rady (ES) č. 40/94 (1), jelikož přihlášená ochranná známka má nezbytnou míru rozlišovací způsobilosti a v žádném případě neexistuje potřeba dostupnosti.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1994, L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).


title: Věc F-24/12: Žaloba podaná dne 27. února 2012 — ZZ v. Parlament

text:
               12.5.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/36

         Žaloba podaná dne 27. února 2012 — ZZ v. Parlament
   (Věc F-24/12)
   2012/C 138/83
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: ZZ (zástupci: S. Rodrigues, A. Tymen a A. Blot, advokáti)

      Žalovaný: Evropský parlament

      Předmět a popis sporu

   Návrh na zrušení rozhodnutí přijaté předsedou Evropského parlamentu, kterým byla žalobkyně převedena na jiné pracovní místo v rámci téhož generálního ředitelství Parlamentu, a sice z pozice vedoucí odboru na pozici poradkyně ředitele blíže určeného ředitelství, a žádost o odškodnění za morální obtěžování.

      Návrhová žádání žalobkyně

   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí předsedy Evropského parlamentu ze dne 16. ledna 2012, kterým byl se zpětnou účinností od 1. ledna 2012 ukončen výkon funkcí žalobkyně na pozici vedoucí odboru „Rovnost a rozmanitost“ GŘ pro personál a kterým byla žalobkyně k témuž datu převedena na Ředitelství D téhož GŘ v pozici poradkyně, a jímž jí zároveň byl odňat nárok na příplatek za výkon funkce vedoucí odboru;

               —

               přiznal žalobkyni z titulu utrpěné újmy náhradu škody stanovené ex aequo et bono ve výši 50 000 eur;

               —

               uložil Parlamentu náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-9/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 13. ledna 2014 – Staatssecretaris van Financiën v. D.G. Kieback

text:
               7.4.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 102/14

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 13. ledna 2014 – Staatssecretaris van Financiën v. D.G. Kieback
   (Věc C-9/14)
   2014/C 102/19
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hoge Raad der Nederlanden

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Staatssecretaris van Financiën

      Žalovaný: D.G. Kieback

      Předběžné otázky

               1.

               Musí být článek 39 ES vykládán v tom smyslu, že členský stát, ve kterém osoba povinná k dani vykonává zaměstnání, musí při výběru daně z příjmů zohlednit osobní a rodinnou situaci osoby povinné k dani v případě, kdy (i) tato osoba povinná k dani pracovala v tomto členském státě jen po část zdaňovacího období, přičemž bydlela v jiném členském státě, (ii) celý nebo téměř celý svůj příjem během tohoto období dosáhla ve státě zaměstnání, (iii) v průběhu tohoto roku pracovala a žila v jiném státě, a (iv) při zohlednění celého zdaňovacího období nedosáhla všechny nebo téměř všechny celkové příjmy v prvně uvedeném státě zaměstnání?

               2.

               Půjde s ohledem na odpověď na první otázku o odlišnou situaci, pokud stát, ve kterém zaměstnanec bydlel a pracoval během zdaňovacího období, není členský stát Evropské unie?


title: Spojené věci T-236/04 a T-241/04: Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne  28. listopadu 2005  – EEB a Stichting Natuur en Milieu v. Komise ( Žaloba na neplatnost — Rozhodnutí 2004/247/ES a 2004/248/ES — Námitka nepřípustnosti — Aktivní legitimace )

text:
               25.2.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 48/33

         Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 28. listopadu 2005 – EEB a Stichting Natuur en Milieu v. Komise
   (Spojené věci T-236/04 a T-241/04) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Rozhodnutí 2004/247/ES a 2004/248/ES - Námitka nepřípustnosti - Aktivní legitimace“)
   (2006/C 48/64)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobci: European Environmental Bureau (EEB) (Brusel, Belgie) a Stichting Natuur en Milieu (Utrecht, Nizozemsko) (zástupci: P. van den Biesen a B. Arentz, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupce: B. Doherty, zmocněnec)

      Vedlejší účastník na podporu žalobců: Francouzská republika (zástupci: J.-L. Florent a G. de Bergues, zmocněnci)

      Vedlejší účastník na podporu žalované: Syngenta Crop Protection AG (Basilej, Švýcarsko) (zástupci: D. Abrahams, barrister, a C. Simpson, solicitor)
   Předmět věci
   Ve věci T-236/04, návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise 2004/248/ES ze dne 10. března 2004 o nezařazení atrazinu do přílohy I směrnice Rady 91/414/EHS a odnětí povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících tuto účinnou látku (Úř. věst. L 78, s. 53), a, ve věci T-241/04, návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise 2004/247/ES ze dne 10. března 2004 o nezařazení simazinu do přílohy I směrnice Rady 91/414/EHS a odnětí povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících tuto účinnou látku (Úř. věst. L 78, s. 50)
   Výrok usnesení

               1)

               Věci T-236/04 a T-241/04 se spojují.

               2)

               Žaloby ve věcech T-236/04 a T-241/04 se odmítají jako nepřípustné.

               3)

               Žalobci ponesou mimo vlastních nákladů řízení i náklady řízení vynaložené Komisí ve věcech T-236/04 a T-241/04.

               4)

               Vedlejší účastníci ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 217, 28.8.2004.


title: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne  27. října 2005  ve věci C-525/03: Komise Evropských společenství proti Italské republice (Nesplnění povinnosti státem — Vnitrostátní právní normy, které přestaly mít jakýkoliv právní účinek před uplynutím lhůty stanovené v odůvodněném stanovisku — Nepřípustnost žaloby)

text:
               24.12.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 330/4

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (druhého senátu)
   ze dne 27. října 2005
   ve věci C-525/03: Komise Evropských společenství proti Italské republice (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Vnitrostátní právní normy, které přestaly mít jakýkoliv právní účinek před uplynutím lhůty stanovené v odůvodněném stanovisku - Nepřípustnost žaloby)
   (2005/C 330/08)
   Jednací jazyk: italština
   Ve věci C-525/03, jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES, podaná dne 16. prosince 2003, Komise Evropských společenství (zmocněnci: X. Lewis, C. Loggi a K. Wiedner) proti Italské republice (zmocněnec: I. M. Braguglia a advokát G. Fiengo), Soudní dvůr (druhý senát), ve složení C. W. A. Timmermans, předseda senátu, J. Makarczyk (zpravodaj), C. Gulmann, R. Schintgen a J. Klučka, soudci, generální advokát: F. G. Jacobs, vedoucí soudní kanceláře: L. Hewlett, vrchní rada, vydal dne 27. října 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Komise Evropských společenství a Italská republika ponesou každá vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst C 59, 06.03.2004


title: Věc C-64/11: Žaloba podaná dne 11. února 2011 — Evropská komise v. Španělské království

text:
               9.4.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 113/8

         Žaloba podaná dne 11. února 2011 — Evropská komise v. Španělské království
   (Věc C-64/11)
   2011/C 113/17
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: R. Lyal a J. Baquero Cruz, zmocněnci)

      Žalovaný: Španělské království

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že prostřednictvím čl. 17 odst. 1 Real Decreto Legislativo 4/2004 (královského legislativního nařízení) ze dne 5. března 2004, kterým se schvaluje konsolidované znění Ley del Impuesto sobre Sociedades (zákona o korporační dani), Španělské království nesplnilo povinnosti vyplývající z článku 49 Smlouvy o fungování Evropské unie a článku 31 Dohody o Evropském hospodářském prostoru;

               —

               uložit Španělskému království náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Sporné ustanovení zavádí zvláštní zacházení s latentními kapitálovými zisky z aktiv společností, které přesunou své sídlo do jiného členského státu Evropské unie, ukončí svou činnost ve Španělsku za účelem jejího pokračování v jiném členském státě, nebo přesunou svá aktiva do jiného členského státu. V těchto případech španělský stát zdaňuje latentní kapitálové zisky v okamžiku odchodu, takže dotčené společnosti musí zaplatit daňový dluh z latentních nebo hypotetických zisků, kterých možná nikdy nedosáhnou. Tento režim představuje výjimku z obvyklého pravidla, podle nějž se zdaňuje skutečné dosažení zisku osobou povinnou k dani během zdaňovacího období.
   Komise má za to, že tento aspekt španělské právní úpravy je neslučitelný se SFEU a s Dohodou o EHT, jelikož jde o diskriminační opatření, a v každém případě o nepřiměřené omezení svobody usazování. Španělská právní úprava může odradit od pohybů společností nebo kapitálu, které by vedly k lepšímu rozložení hospodářských prostředků.
   Podle Komise musí mít společnosti právo přesunout své sídlo nebo svá individuální aktiva do jiného členského státu, aniž se musí podrobit nadměrně složitým a nákladným postupům. Podle názoru uvedeného orgánu neexistuje žádné odůvodnění okamžitého výběru daní z nedosažených kapitálových zisků u příležitosti přesunu španělské společnosti do jiného členského státu nebo ukončení činnosti stálého zařízení ve Španělsku nebo přesunu aktiv vlastněných ve Španělsku do jiného členského státu, pokud stejná daňová povinnost neexistuje ve srovnatelných vnitrostátních situacích.


title: Věc T-158/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 10. října 2012 — Řecko v. Komise ( „EZOZF — Záruční sekce — Výdaje vyloučené z financování — Vyúčtování výdajů platebních agentur členských států, pokud jde o výdaje financované z EZOZF — Nedbalosti členského státu při vracení neoprávněně vyplacených částek — Zatížení členského státu finančními důsledky nevrácení“ )

text:
               24.11.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 366/29

         Rozsudek Tribunálu ze dne 10. října 2012 — Řecko v. Komise
   (Věc T-158/09) (1)

   (EZOZF - Záruční sekce - Výdaje vyloučené z financování - Vyúčtování výdajů platebních agentur členských států, pokud jde o výdaje financované z EZOZF - Nedbalosti členského státu při vracení neoprávněně vyplacených částek - Zatížení členského státu finančními důsledky nevrácení)
   2012/C 366/55
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Řecká republika (zástupci: I. Chalkias, S. Papaïoannou a V. Karra, zmocněnci)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: F. Jimeno Fernández a E. Tserepa-Lacombe, zmocněnci, ve spolupráci s N. Korogiannakisem, advokátem)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení nebo změnu rozhodnutí Komise C(2009) 810 final ze dne 13. února 2009 o finančních postupech, které je třeba uplatnit při vyúčtování výdajů financovaných záruční sekcí Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) v určitých případech nesrovnalostí ze strany hospodářských subjektů v rozsahu, v němž toto rozhodnutí vylučuje z financování Společenství a přičítá Řecké republice částku 13 348 979,02 euro

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Komise C(2009) 810 final ze dne 13. února 2009 o finančních postupech, které je třeba uplatnit při vyúčtování výdajů financovaných záruční sekcí Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) v určitých případech nesrovnalostí ze strany hospodářských subjektů se zrušuje v rozsahu, v němž uzavírá spisy EL/1993/01 a EL/1994/031 a připisuje z tohoto důvodu k tíži Řecké republiky částky 519 907 euro a 300 914,99 euro.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Řecká republika ponese čtyři pětiny vlastních nákladů řízení a uhradí čtyři pětiny nákladů řízení Evropské komise.

               4)

               Komise ponese jednu pětinu vlastních nákladů řízení a uhradí jednu pětinu nákladů řízení Řecké republiky.

      (1)  Úř. věst. C 153, 4.7.2009.


title: Věc C-272/08: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 9. července 2009 — Komise Evropských společenství v. Španělské království ( Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2004/83/ES — Právo na azyl — Neprovedení ve stanovené lhůtě )

text:
               29.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 205/9

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 9. července 2009 — Komise Evropských společenství v. Španělské království
   (Věc C-272/08) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2004/83/ES - Právo na azyl - Neprovedení ve stanovené lhůtě“)
   2009/C 205/14
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: M. Condou-Durande a E. Adsera Ribera, zmocněnci)

      Žalované: Španělské království (zástupce: B. Plaza Cruz, zmocněnec)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Nepřijetí předpisů nezbytných k dosažení souladu se směrnicí Rady 2004/83/ES ze dne 29. dubna 2004 o minimálních normách, které musí splňovat státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, aby mohli žádat o postavení uprchlíka nebo osoby, která z jiných důvodů potřebuje mezinárodní ochranu, a o obsahu poskytované ochrany (Úř. věst. L 304, s. 12; Zvl. vyd. 19/07, s. 96), ve stanovené lhůtě.

      Výrok

               1)

               Španělské království tím, že ve stanovené lhůtě nepřijalo veškeré právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Rady 2004/83/ES ze dne 29. dubna 2004 o minimálních normách, které musí splňovat státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, aby mohli žádat o postavení uprchlíka nebo osoby, která z jiných důvodů potřebuje mezinárodní ochranu, a o obsahu poskytované ochrany, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice.

               2)

               Španělskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 209, 15.8.2008.


               15.3.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 76/13

         Žaloba vydavatelského svazu Den norske Forleggerforening ze dne 9. ledna 2012 proti Kontrolnímu úřadu ESVO
   (věc E-1/12)
   2012/C 76/10
   Dne 9. ledna 2012 podal vydavatelský svaz Den norske Forleggerforening, jejž zastupuje Jan Magne Juuhl-Langseth, advokat, Advokatfirmaet Schjødt, Munkedamsveien 45, N-0201 Oslo, Norsko, k Soudnímu dvoru ESVO žalobu proti Kontrolnímu úřadu ESVO.
   Žalobce požaduje, aby Soud ESVO:

               1)

               prohlásil rozhodnutí Kontrolního úřadu ESVO č. 311/11/KOL za neplatné a

               2)

               uložil Kontrolnímu úřadu ESVO uhradit náklady řízení.

      Právní a skutkové souvislosti a právní odůvodnění:

               —

               Žalobce je Norský svaz vydavatelů, jehož členy jsou norská vydavatelství.

               —

               Žalobce se domáhá neplatnosti rozhodnutí Kontrolního úřadu ESVO č. 311/11/KOL ze dne 12. října 2011.

               —

               Žalobce mimo jiné tvrdí, že Kontrolní úřad ESVO:

                           —

                           nezahájil formální vyšetřovací řízení podle čl. 1 pododst. 2 části I protokolu 3 Dohody o Kontrolním úřadu a Soudním dvoru a

                           —

                           neuvedl ve svém rozhodnutí dostatečné odůvodnění podle článku 16 Dohody o Kontrolním úřadu a Soudním dvoru.


               12.8.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 190/14

         Volba předsedy senátu složeného ze tří soudců
   (2006/C 190/23)
   Dne 5. července 2006 byl Soudem v souladu s čl. 15 odst. 3 jednacího řádu zvolen soudce p. Cooke předsedou senátu, v němž zasedají tři soudci, na dobu od 1. října 2006 do 31. srpna 2007.


title: Věc T-431/10 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 19. října 2010 — Nencini v. Parlament ( Řízení o předběžných opatřeních — Člen Evropského parlamentu — Vymáhání náhrad vyplacených z titulu proplácení nákladů na parlamentní asistenci a cestovné — Návrh na odklad vykonatelnosti — Nedostatek naléhavosti )

text:
               4.12.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 328/30

         Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 19. října 2010 — Nencini v. Parlament
   (Věc T-431/10 R)
   (Řízení o předběžných opatřeních - Člen Evropského parlamentu - Vymáhání náhrad vyplacených z titulu proplácení nákladů na parlamentní asistenci a cestovné - Návrh na odklad vykonatelnosti - Nedostatek naléhavosti)
   2010/C 328/52
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Riccardo Nencini (Barberino di Mugello, Itálie) (zástupce: F. Bertini, advokát)

      Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: N. Lorens, A. Caiola a D. Moore, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na odklad vykonatelnosti několika aktů Parlamentu týkajících se vymáhání parlamentních náhrad, které byly neoprávněně vyplaceny.

      Výrok

               1)

               Návrh na předběžné opatření se zamítá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Rozsudek Soudního dvora ze dne 29. srpna 2014 , ve věci E-24/13 – Casino Admiral AG v. Wolfgang Egger (Svoboda usazování – Volný pohyb služeb – Povinná transparentnost – Zásada rovnocennosti a efektivity)

text:
               19.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 92/32

         ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
   ze dne 29. srpna 2014,
   ve věci E-24/13
   Casino Admiral AG v. Wolfgang Egger
   (Svoboda usazování – Volný pohyb služeb – Povinná transparentnost – Zásada rovnocennosti a efektivity)
   (2015/C 92/06)
   Ve věci E-24/13, Casino Admiral AG v. Wolfgang Egger – ŽÁDOST o stanovisko Soudního dvora podle článku 34 Dohody mezi státy ESVO o zřízení Kontrolního úřadu a Soudního dvora předložená Státním soudem Lichtenštejnského knížectví (Staatsgerichtshof des Fürstentums Liechtenstein) týkající se výkladu článků 31 a 36 Dohody o EHP a z ní vyplývající povinnosti transparentnosti v souvislosti s postupem pro udělení koncese k provozování kasína, Soudní dvůr ve složení Carl Baudenbacher, předseda, Per Christiansen a Páll Hreinsson (soudce-zpravodaj), soudci, vynesl dne 29. srpna 2014 rozsudek, jehož výrok zní:

               1.

               V případě neexistence konkrétních ustanovení jsou vnitrostátní orgány při poskytování koncesí na služby vázány základními pravidly práva EHP. Tato skutečnost vnitrostátnímu orgánů nebrání, aby přikládal kritériím pro udělení koncese relativní váhu, avšak povinnost dodržovat závazek transparentnosti zůstává zachována. Tento závazek znamená, že přisouzením relativní váhy nelze měnit původní kritéria pro udělení koncese a že toto přisouzení relativní váhy nemůže být takové povahy, která by významně ovlivnila přípravu nabídkových řízení nebo by pravděpodobně vedla k diskriminaci jednoho z uchazečů.

               2.

               Závazek transparentnosti neznamená nutně, že vnitrostátní orgány musí v každém případě nedodržení tohoto závazku v souvislosti s udělením koncese na služby danou smlouvu ukončit nebo že vnitrostátní soudy musí rozhodnutí o udělení koncese zrušit. Vnitrostátní soud však při posuzování konkrétních okolností případu musí zvážit nápravné prostředky, aby bylo zajištěno, že nepřetrvávají účinky, které jsou v rozporu s články 31 a 36 Dohody o EHP, a aby se při udělování koncesí přiměřeně zohlednil věřený zájem na řádné správě zajišťující, že koncese nejsou udělovány svévolně ani diskriminačně. Při neexistenci pravidel Dohody o EHP v oblasti nápravných opatření je na vnitrostátním právním řádu, aby upravil procesní postupy k zajištění ochrany práv, která jednotlivcům z této povinnosti plynou, a to tak, aby nebyly méně příznivé než obdobné postupy na základě vnitrostátního práva a prakticky neznemožňovaly nebo nadměrně neztěžovaly výkon těchto práv.


title: Věc C-415/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Arbeitsgericht Nienburg (Německo) dne 13. září 2012 — Bianca Brandes v. Land Niedersachsen

text:
               24.11.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 366/25

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Arbeitsgericht Nienburg (Německo) dne 13. září 2012 — Bianca Brandes v. Land Niedersachsen
   (Věc C-415/12)
   2012/C 366/44
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Arbeitsgericht Nienburg

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Bianca Brandes

      Žalovaný: Land Niedersachsen

      Předběžná otázka

   Je třeba vykládat příslušné unijní právo, zejména § 4 bod 1 a bod 2 rámcové dohody o částečném pracovním úvazku obsažené v příloze směrnice Rady 97/81/ES ze dne 15. prosince 1997 o Rámcové dohodě o částečném pracovním úvazku uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS ve znění směrnice 98/23 v tom smyslu, že je v rozporu s vnitrostátními zákonnými ustanoveními nebo ustanoveními obsaženými v kolektivních smlouvách či se zvyklostmi, podle kterých se při změně úvazku pracovníka související se změnou počtu pracovních dnů v týdnu upraví rozsah dosud neuplatněného nároku na dovolenou na zotavenou, jejíž uplatnění pracovníkem nebylo v době, za kterou vznikl nárok na dovolenou, možné, a to tím způsobem, že nárok na dovolenou vyjádřený v týdnech zůstane sice ve stejné výši, avšak přitom se nárok na dovolenou vyjádřený v týdnech přepočítá v závislosti na novém pracovním úvazku?


title: Věc C-193/11: Žaloba podaná dne 20. dubna 2011 — Evropská komise v. Polská republika

text:
               9.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 204/15

         Žaloba podaná dne 20. dubna 2011 — Evropská komise v. Polská republika
   (Věc C-193/11)
   2011/C 204/28
   Jednací jazyk: polština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: L. Lozano Palacios a K. Herrmann, zmocněnkyně)

      Žalovaná: Polská republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Polská republika tím, že podle čl. 119 odst. 3 Ustawa z dnia 11. marca 2004 r. o podatku od towarów i usług (zákon ze dne 11. března 2004 o dani ze zboží a služeb; dále jen „polský zákon od DPH“) uplatňuje zvláštní režim DPH pro cestovní kanceláře na prodej služeb v oblasti cestovního ruchu osobám, které nejsou cestujícími, nesplnila povinnosti, které pro ní vyplývají z článků 306 až 310 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (1);

               —

               uložit Polské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Podle názoru Komise Polská republika porušuje v současnosti platná ustanovení článků 306 až 310 směrnice 2006/112/ES tím, že na základě čl. 119 odst. 3 polského zákona o DPH uplatňuje zvláštní režim DPH pro cestovní kanceláře také v případech, ve kterých pořizovatel služeb v oblasti cestovního ruchu není cestujícím.
   Na podporu svého názoru Komise tvrdí, že články 306 až 310 směrnice 2006/112/ES odpovídají znění dřívějšího článku 26 Šesté směrnice o DPH. Pět ze šesti tehdy úředních jazykových znění (totiž všechna znění s výjimkou anglického) bylo zcela soudržných a v celém textu článku 26 důsledně používalo výraz „cestující“. Použití pojmu „pořizovatel“ se nachází pouze ojediněle v některých jazykových zněních článku 306 směrnice 2006/112/ES, která se opírají o anglické znění. Také v těchto případech je však v dalších ustanoveních týkajících se zvláštního režimu (články 307 až 310) užíván výraz „cestující“, což naznačuje nesprávné použití pojmu „nabywca“ („pořizovatel“) v článku 306.
   I v případě, že by bylo přijato tvrzení, že cíle zvláštního režimu DPH pro cestovní kanceláře, tj. usnadnění vyúčtování, by mohlo být lépe dosaženo výkladem, který vychází z pořizovatele, z judikatury Soudního dvora vyplývá, že je nepřípustné opírat použití tohoto zvláštního režimu výlučně o teleologický výklad, který je v rozporu s jednoznačným rozhodnutím zákonodárce Unie, které vyplývá ze znění v současnosti platných ustanovení.

      (1)  Úř. věst. L 347, s. 1.


title: Věc F-87/15: Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 6. června 2016 – Matzke v. Komise

text:
               7.11.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 410/40

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 6. června 2016 – Matzke v. Komise
   (Věc F-87/15) (1)

   (2016/C 410/72)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda třetího senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 262, 10.8.2015, s. 43.


title: Věc T-313/06: Žaloba podaná dne 18. listopadu 2006 – Otsuka Chemical v. EFSA

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/67

         Žaloba podaná dne 18. listopadu 2006 – Otsuka Chemical v. EFSA
   (Věc T-313/06)
   (2006/C 326/140)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Otsuka Chemical Co, Ltd (Osaka, Japonsko) (zástupci: K. Van Maldegem, C. Mereu, advokáti)

      Žalovaný: Evropský úřad pro bezpečnost potravin (EFSA)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že tato žaloba je přípustná a opodstatněná;

               —

               zrušit závěrečnou zprávu EÚBP nazvanou „Závěry ohledně přezkoumání posouzení nebezpečnosti pesticidu s ohledem na účinnou látku“;

               —

               uložit EÚBP nebo Evropské Komisi v rámci organizačních procesních opatření v souladu s články 63 a 64 jednacího řádu Soudu, aby předložily návrh týkající se (ne)zařazení benfurakarbu do přílohy I směrnice 91/414/EHS, který mají v úmyslu předložit Stálému výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat k hlasování na jeho zasedání ve dnech 22. až 24. listopadu 2006, anebo na jiném zasedání;

               —

               určit, že článek 20 nařízení Komise (ES) č. 1490/2002 je protiprávní a nepoužitelný ve vztahu k žalobkyni a přezkumu jejích spisů týkajících se benfurakarbu;

               —

               uložit žalovanému, aby nahradil žalobkyni škodu vzniklou v důsledku napadeného opatření a rozhodnout v tomto stádiu řízení formou předběžného opatření, že žalovaný je povinen nahradit žalobkyni škodu, která jí vznikla, a ponechat stanovení výše náhrady na dohodu účastníků řízení nebo v případě, že by k takové dohodě nedošlo, na rozhodnutí Soudu;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů tohoto řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobní důvody a hlavní argumenty vznesené žalobkyní jsou shodné s žalobními důvody a hlavními argumenty ve věci T-311/06, FMC Chemical a Arysta Lifesciences v. Evropský úřad pro bezpečnost potravin.