title: Věc C-476/09 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 26. listopadu 2009 Territorio Histórico de Guipúzcoa — Diputación Foral de Guipúzcoa proti rozsudku Tribunálu (pátého rozšířeného senátu) vydanému dne 9. září 2009 ve spojených věcech T-227/01 až T-229/01 a T-265/01, T-266/01 a T-270/01, Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava a Comunidad Autónoma del País Vasco — Gobierno Vasco a další v. Komise Evropských společenství

text:
               13.2.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 37/17

         Kasační opravný prostředek podaný dne 26. listopadu 2009 Territorio Histórico de Guipúzcoa — Diputación Foral de Guipúzcoa proti rozsudku Tribunálu (pátého rozšířeného senátu) vydanému dne 9. září 2009 ve spojených věcech T-227/01 až T-229/01 a T-265/01, T-266/01 a T-270/01, Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava a Comunidad Autónoma del País Vasco — Gobierno Vasco a další v. Komise Evropských společenství
   (Věc C-476/09 P)
   2010/C 37/18
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Territorio Histórico de Guipúzcoa — Diputación Foral de Guipúzcoa (zástupci: I. Sáenz-Cortabarría Fernández a M. Morales Isasi, advokáti)

      Další účastnice řízení: Comunidad Autónoma del País Vasco — Gobierno Vasco, Territorio Histórico de Vizcaya — Diputación Foral de Vizcaya, Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava, Confederación Empresarial Vasca (Confebask), Cámara Oficial de Comercio, Industria y Navegación de Vizcaya, Cámara Oficial de Comercio e Industria de Álava, Cámara Oficial de Comercio, Industria y Navegación de Guipúzcoa, Komise Evropských společenství a Comunidad Autónoma de la Rioja

      Návrhová žádání účastnic řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               prohlásit kasační opravný prostředek za přípustný a opodstatněný,

               —

               zrušit napadnutý rozsudek,

               —

               vyhovět žalobě podané v prvním stupni, konkrétně zrušit článek 3 sporného rozhodnutí,

               —

               podpůrně vrátit věc Tribunálu a případně mu uložit provedení odmítnutého důkazu,

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení v prvním stupni, jakož i v řízení o kasačním opravném prostředku, a Comunidad Autónoma de la Rioja, vedlejšímu účastníku řízení, uložit náhradu nákladů řízení v prvním stupni.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

               1)

               Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když měl za to, že v konkrétním případě neexistují žádné mimořádné okolnosti, které by odůvodňovaly legitimní očekávání ohledně regulérnosti daňového opatření, jež brání nařízení vrátit podporu na základě čl. 14 odst. 1 nařízení (ES) č. 659/1999 (1) ve spojení se zásadou ochrany legitimního očekávání. V řízení v prvním stupni došlo ke zkreslení předmětu věci a k porušení zásady kontradiktornosti. Došlo k porušení povinnosti odůvodnění potvrzené judikaturou.
               Ani formální rozdíl mezi sporným daňovým opatřením a opatřením přijatým na základě rozhodnutí 93/337 (2), ani skutečnost, že Komise mohla selektivnost opatření odůvodnit jinými skutečnostmi, než které jsou uvedeny v rozhodnutí 93/337, ani prohlášení neslučitelnosti uvedené v rozhodnutí 93/337, nepředstavují právně dostačující odůvodnění skutečnosti, že Tribunál nezohlednil existenci mimořádné okolnosti, jež sama o sobě či ve spojení s dalšími okolnostmi v dané věci brání Komisi nařídit vrácení podpory, jíž se týká sporné rozhodnutí.
               Tím, že se Tribunál domníval, že sporná opatření ve spojených věcech T-30/01 až T-32/02 a T-86/02 až T-88/02 nejsou srovnatelná z důvodu technicky zdanění a rozsahu zvýhodnění, se dopustil zkreslení předmětu řízení, nezohlednil zásadu kontradiktornosti, a navíc se dopustil zjevného porušení povinnosti odůvodnění potvrzené judikaturou.
               Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když rozhodl, že jednání Komise ve vztahu k daňové výjimce z roku 1993, jakož i k daňovému bonusu podle zákona 22/1993, nepředstavuje mimořádnou okolnost odůvodňující jakékoli legitimní očekávání v regulérnost daňového opatření, jež by bránila nařízení vrátit podporu na základě čl. 14 odst. 1 nařízení č. 659/1999, neboť je v rozporu se zásadou ochrany legitimního očekávání.

               2)

               Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když nedodržel procesní pravidla týkající se provádění důkazů a rozhodl neprovést dokazování navrhované žalobcem v souvislosti s předložením určitých dokumentů Komise, jež se s ohledem na odůvodnění Tribunálu k zamítnutí žaloby jeví jako podstatný pro obranu zájmů žalobce. Došlo k porušení práva na spravedlivý proces, zásady „rovnosti zbraní“ a práva na obhajobu.
               Tribunál se tím, že neprovedl navrhované dokazování, dopustil porušení základního práva žalobce na spravedlivý proces, neboť zamítnutím provedení důkazu podstatného pro žalobce porušil jeho právo na obhajobu. Návrhová žádání žalobce byla zamítnuta s odůvodněním, že nepředložil důkaz o tom, co chce dokázat neprovedeným důkazem: že výslovné konečné stanovisko Komise ke stížnosti z roku 1994 proti v podstatě totožnému opatření z roku 1993, a v každém případě jednání Komise, které představuje mimořádnou okolnost, neboť takové jednání odůvodňovalo legitimní očekávání v regulérnost daňových opatření z roku 1993, vedlo k přijetí sporných daňových opatření v roce 1996.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (Úř. věst. L 83, s. 1; Zvl. vyd. 08/01, s. 339).

      (2)  Rozhodnutí Komise 93/337/EHS ze dne 10. května 1993 o systému daňové podpory investicím v Baskicku (Úř. věst. L 134, s. 25).


title: Věc T-300/15: Žaloba podaná dne 5. června 2015 – OASE v. OHIM – COMPO France (Algo)

text:
               10.8.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 262/34

         Žaloba podaná dne 5. června 2015 – OASE v. OHIM – COMPO France (Algo)
   (Věc T-300/15)
   (2015/C 262/46)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: OASE GmbH (Hörstel, Německo) (zástupce: T. Weeg, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: COMO France SAS (Roche-Lez-Beaupré, Francie)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Společenství „AlGo“ – Přihláška č. 1 0 0 96  337

      Řízení před OHIM: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 11. Února 2015, ve věci R 1409/2013-1

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               změnil napadené rozhodnutí v tom smyslu, že budou námitky v plném rozsahu zamítnuty;

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení čl. 42 odst. 2 a 3 nařízení č. 207/2009;

               —

               porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-13/16: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 4. května 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Augstākā tiesa – Lotyšsko) – Valsts policijas Rīgas reģiona pārvaldes Kārtības policijas pārvalde v. Rīgas pašvaldības SIA „Rīgas satiksme“ „Řízení o předběžné otázce — Směrnice 95/46/ES — Článek 7 písm. f) — Osobní údaje — Podmínky pro zákonnost zpracování osobních údajů — Pojem ‚nezbytnost pro uskutečnění oprávněných zájmů třetí osoby‘ — Žádost o sdělení osobních údajů osoby odpovědné za dopravní nehodu za účelem uplatnění právního nároku před soudem — Povinnost správce vyhovět takové žádosti — Neexistence“

text:
               3.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/11

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 4. května 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Augstākā tiesa – Lotyšsko) – Valsts policijas Rīgas reģiona pārvaldes Kārtības policijas pārvalde v. Rīgas pašvaldības SIA „Rīgas satiksme“
   (Věc C-13/16) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Směrnice 95/46/ES - Článek 7 písm. f) - Osobní údaje - Podmínky pro zákonnost zpracování osobních údajů - Pojem ‚nezbytnost pro uskutečnění oprávněných zájmů třetí osoby‘ - Žádost o sdělení osobních údajů osoby odpovědné za dopravní nehodu za účelem uplatnění právního nároku před soudem - Povinnost správce vyhovět takové žádosti - Neexistence“)
   (2017/C 213/10)
   Jednací jazyk: lotyština

      Předkládající soud

   Augstākā tiesa

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Valsts policijas Rīgas reģiona pārvaldes Kārtības policijas pārvalde

      Žalovaný: Rīgas pašvaldības SIA „Rīgas satiksme“

      Výrok

   Článek 7 písm. f) směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů musí být vykládán v tom smyslu, že nestanoví povinnost sdělit osobní údaje třetí osobě, aby mohla podat žalobu na náhradu škody k občanskoprávnímu soudu v souvislosti se škodou způsobenou osobou, na kterou se vztahuje ochrana těchto údajů. Článek 7 písm. f) této směrnice však nebrání takovému sdělení na základě vnitrostátního práva.

      (1)  Úř. věst. C 111, 29.3.2016.


title: Věc C-397/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte d’appello di Milano (Itálie) dne 18. července 2016 – Acacia Srl v. Fallimento Pneusgarda Srl, Audi AG

text:
               10.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 371/4

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte d’appello di Milano (Itálie) dne 18. července 2016 – Acacia Srl v. Fallimento Pneusgarda Srl, Audi AG
   (Věc C-397/16)
   (2016/C 371/04)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Corte d’appello di Milano

      Účastnice původního řízení

      Navrhovatelka: Acacia Srl

      Odpůrkyně: Fallimento Pneusgarda Srl, Audi AG

      Předběžné otázky

               1)

               Brání (a) zásady v oblasti volného pohybu zboží a volného pohybu služeb na vnitřním trhu; (b) zásada efektivity evropských pravidel hospodářské soutěže a liberalizace vnitřního trhu; (c) zásady užitečného účinku a jednotného používání evropského práva uvnitř Evropské unie; (d) ustanovení sekundárních právních předpisů Evropské unie, jako jsou směrnice č. 98/71 (1) a zejména její čl. 14 odst. 1 nařízení č. 461/2010 (2), předpis EHK/OSN č. 124, výkladu článku 110 nařízení č. 6/2002 (3) obsahujícího ustanovení o opravách, který vylučuje kopii ráfku, jež je esteticky totožná s původním ráfkem a homologovaná na základě předpisu EHK/OSN č. 124, z pojmu součástky složeného výrobku (automobilu) sloužící k jeho opravě a obnově jeho původního vzhledu?

               2)

               V případě záporné odpovědi na první otázku, brání právní předpisy o průmyslovém vlastnictví týkající se zapsaných vzorů, po předchozím vyvážení zájmů uvedených v první otázce, použití ustanovení o opravách na kopie doplňkových výrobků, které mohou být různě zvoleny klientem za předpokladu, že ustanovení o opravách musí být vykládáno restriktivně a tak, že může být uplatněno jen na náhradní díly s pevně daným tvarem, tedy součástky, jejichž tvar byl stanoven v zásadě neměnným způsobem vůči vnějšímu vzhledu složeného výrobku, s vyloučením jiných součástek, které mají být považovány za zastupitelné a volně použitelné podle vkusu klienta?

               3)

               V případě kladné odpovědi na otázku č. II, jaká opatření musí přijmout výrobce kopií ráfků, aby zajistil oprávněný pohyb zboží sloužícího k opravám a obnově původního vnějšího vzhledu složeného výrobku?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/71/ES ze dne 13. října 1998 o právní ochraně (průmyslových) vzorů (Úř. věst. L 289, 28.10.1998, s. 28; Zvl. vyd. 13/21, s. 120).

      (2)  Nařízení Komise (EU) č. 461/2010 ze dne 27. května 2010 o použití čl. 101 odst. 3 Smlouvy o fungování Evropské unie na kategorie vertikálních dohod a jednání ve vzájemné shodě v odvětví motorových vozidel (Úř. věst. L 129, 28.5.2010, s. 52).

      (3)  Nařízení Rady (ES) č. 6/2002 ze dne 12. prosince 2001 o (průmyslových) vzorech Společenství (Úř. věst. L 3, 5.1.2002, s. 1; Zvl. vyd. 13/27, s. 142).


title: Věc T-293/12: Žaloba podaná dne 2. července 2012 — Syria International Islamic Bank v. Rada

text:
               25.8.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 258/26

         Žaloba podaná dne 2. července 2012 — Syria International Islamic Bank v. Rada
   (Věc T-293/12)
   2012/C 258/48
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Syria International Islamic Bank Public Joint-Stock Company (Damašek, Sýrie) (zástupci: G. Laguesse a J. P. Buyle, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil nařízení Rady 2012/544/SZBP ze dne 25. června 2012, kterým se provádí čl. 32 odst. 1 nařízení (EU) č. 36/2012 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii, v rozsahu, v němž se týká žalobkyně;

               —

               zrušil prováděcí rozhodnutí Rady 2012/335/SZBP ze dne 25. června 2012, kterým se provádí rozhodnutí Rady 2011/782/SZBP o omezujících opatřeních vůči Sýrii, v rozsahu, v němž se týká žalobkyně;

               —

               uložil Radě, aby žalobkyni uhradila předběžně stanovenou částku 10 000 000 eur jako náhradu škody s výhradou následného zvýšení či snížení této částky;

               —

               uložil Radě náhradu nákladů řízení včetně těch, které vynaložila žalobkyně.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně sedm žalobních důvodů.

               1)

               První žalobní důvod vycházející z porušení práv na obhajobu a práva na spravedlivý proces, jelikož žalobkyně nemohla být vyslechnuta před tím, než byly přijaty sankce a Rada žalobkyni odmítla uplatnit své důvody týkající se konkrétních skutečností, které Rada měla případně k dispozici, ač ji o to žalobkyně požádala.

               2)

               Druhý žalobní důvod vycházející ze zjevně nesprávného posouzení skutečností, jelikož žalobkyně se podle svých znalostí a po interní kontrole a ověření nedopustila skutečností, které jsou jí v napadených aktech vytýkány.

               3)

               Třetí žalobní důvod vycházející z porušení zásady proporcionality v rozsahu, v němž opatření přijatá Radou měla za následek uzavření finančního systému žalobkyně představujícího 90 % jejích transakcí v eurech. Toto mělo za následek neplatnost řady smluv, vznik odpovědnost žalobkyně a zbavilo tisíce syrských občanů možnosti uskutečnit různé bankovní a finanční transakce.

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z nepřiměřeného porušení vlastnického práva a práva na výkon profesní činnosti.

               5)

               Pátý žalobní důvod vycházející z protiprávnosti napadených aktů, podmínek článku 23 rozhodnutí 2011/782/SZBP (1) a jelikož nebyly dodrženy články 14 a 26 nařízení č. 36/2012 (2) v tom, že žalobkyně se neúčastnila operací směřujících k obcházení sankcí vědomě a dobrovolně.

               6)

               Šestý žalobní důvod vycházející ze zneužití pravomoci, jelikož skutečnosti v projednávané věci vedou žalobkyni k přesvědčení, že opatření byla přijata z jiných důvodů, než které jsou obsaženy v napadených aktech.

               7)

               Sedmý žalobní důvod vycházející z porušení povinnosti uvést odůvodnění, jelikož odůvodnění napadených aktů bylo neúplné a neodkazuje na konkrétní skutečnosti nebo data umožňující žalobkyni identifikovat finanční transakce, které jsou jí vytýkány.

      (1)  Rozhodnutí Rady 2011/782/SZBP ze dne 1. prosince 2011 o omezujících opatřeních vůči Sýrii a o zrušení rozhodnutí 2011/273/SZBP (Úř. věst L 319, s. 56).

      (2)  Nařízení Rady (EU) č. 36/2012 ze dne 18. ledna 2012 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii a o zrušení nařízení (EU) č. 442/2011 (Úř. věst L 16, s. 1).


title: Věc T-467/14: Žaloba podaná dne 24. června 2014 – Fonditel Pensiones v. Komise

text:
               4.8.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 253/64

         Žaloba podaná dne 24. června 2014 – Fonditel Pensiones v. Komise
   (Věc T-467/14)
   2014/C 253/87
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Fonditel Pensiones, Entidad Gestora de Fondos de Pensiones, SA (Madrid, Španělsko) (zástupci: J. L. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, R. Calvo Salinero a A. Lamadrid de Pablo, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí v rozsahu, v jakém soubor opatření, která podle něj představují takzvaný španělský systém zdanění leasingu („SEAF“), kvalifikuje jako novou státní podporu neslučitelnou s vnitřním trhem;

               —

               podpůrně zrušil články 1 a 4 napadeného rozhodnutí, které jako příjemce údajných podpor a jako jediné adresáty příkazu k navrácení určuje investory AIE (hospodářských zájmových sdružení);

               —

               podpůrně zrušil článek 4 napadeného rozhodnutí v rozsahu, v jakém v rozporu s obecnými zásadami unijního práva nařizuje vrácení údajných podpor;

               —

               zrušil článek 4 napadeného rozhodnutí v rozsahu, v jakém rozhoduje o legalitě soukromých smluv mezi investory a dalšími subjekty, a

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů tohoto řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou tytéž, jaké byly uvedeny ve věci T-700/13, Bankia v. Komise.


title: Věc C-638/13 P: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 26. ledna 2017 – Roca SARL v. Evropská komise „Kasační opravný prostředek — Kartelové dohody — Belgický, německý, francouzský, italský, nizozemský a rakouský trh zařízení a pevných součástí koupelen — Koordinace prodejních cen a výměny citlivých obchodních informací — Pokyny pro výpočet pokut z roku 2006 — Zásada rovného zacházení — Výkon pravomoci soudního přezkumu v plné jurisdikci“

text:
               3.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 104/8

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 26. ledna 2017 – Roca SARL v. Evropská komise
   (Věc C-638/13 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Kartelové dohody - Belgický, německý, francouzský, italský, nizozemský a rakouský trh zařízení a pevných součástí koupelen - Koordinace prodejních cen a výměny citlivých obchodních informací - Pokyny pro výpočet pokut z roku 2006 - Zásada rovného zacházení - Výkon pravomoci soudního přezkumu v plné jurisdikci“)
   (2017/C 104/13)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Roca SARL (zástupce: P. Vidal Martínez, abogada)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: F. Castilla Contreras, F. Castillo de la Torre a F. Jimeno Fernández, zmocněnci)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnosti Roca SARL se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 52, 22.2.2014.


title: Věc F-116/13: Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 4. května 2016 – Leon-Gonzalez v. Komise

text:
               20.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 222/47

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 4. května 2016 – Leon-Gonzalez v. Komise
   (Věc F-116/13) (1)

   (2016/C 222/69)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda druhého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 45, 15.2.2014, s. 46.


title: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 9. listopadu 2004 ve věci T-116/03, Oreste Montalto proti Radě Evropské Unie (Úředníci — Přijetí — Dočasný zaměstnanec — Oznámení o volném pracovním místě — Přijímací řízení)

text:
               22.1.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 19/22

      ROZSUDEK SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 9. listopadu 2004
   ve věci T-116/03, Oreste Montalto proti Radě Evropské Unie (1)

   (Úředníci - Přijetí - Dočasný zaměstnanec - Oznámení o volném pracovním místě - Přijímací řízení)
   (2005/C 19/49)
   Jednací jazyk: francouzština
   Ve věci T-116/03, Oreste Montalto, úředník Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM), s bydlištěm v Alicante (Španělsko), zastoupený G. Vandersandenem, advokátem, proti Radě Evropské Unie (zmocněnci: B. Hoff- Nielsen a F. Anton), jejímž předmětem je jednak návrh na zrušení rozhodnutí Rady ze dne 23. května 2002, kterým se jmenuje zástupující předseda jednoho odvolacího senátu a rovněž předseda odvolacího odboru OHIM (Úř. věst. 2002, C 130, s. 2), a jednak žaloba na náhradu škody, Soud (pátý senát), ve složení P. Lindh, předsedkyně, R. García-Valdacasas a J. D. Cooke, soudci, vedoucí soudní kanceláře: I. Natsinas, rada, vydal dne 9. listopadu 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1.

               Rozhodnutí Rady ze dne 23. května 2002, kterým se jmenuje zástupující předseda jednoho odvolacího senátu, a rovněž předseda odvolacího odboru Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), se ruší.

               2.

               Žaloba se ve zbývající části zamítá.

               3.

               Radě se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 135, 7.6.2003.


title: Věc C-634/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court of Ireland (Irsko) dne 9. prosince 2011 — Anglo Irish Bank Corporation Ltd v. Quinn Investments Sweden AB a další

text:
               10.3.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 73/15

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court of Ireland (Irsko) dne 9. prosince 2011 — Anglo Irish Bank Corporation Ltd v. Quinn Investments Sweden AB a další
   (Věc C-634/11)
   2012/C 73/28
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   High Court of Ireland

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Anglo Irish Bank Corporation Ltd

      Žalovaní: Quinn Investments Sweden AB, Sean Quinn, Ciara Quinn, Collette Quinn, Sean Quinn Junior, Brenda Quinn, Aoife Quinn, Stephen Kelly, Peter Darragh Quinn, Niall McPartland Indian Trust AB

      Předběžné otázky

               1)

               Tato žádost se týká článku 28 nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (1) (dále jen „nařízení Rady (ES) č. 44/2001“) (dále jen „článek 28“) a postupů, které je povinen použít vnitrostátní soud (dále jen „soudy státu A“) při rozhodování o námitce na základě článku 28 týkající se nedostatku příslušnosti uvedeného soudu k projednání a rozhodnutí v řízení (dále jen „třetí řízení“) za okolností, kdy u soudů státu A:

                           a)

                           je řízení zahájeno jako první (dále jen „první řízení“), přičemž toto řízení může navzájem souviset s řízením (dále jen „druhé řízení“) zahájeným u soudů jiného členského státu (dále jen „stát B“) a

                           b)

                           je rovněž zahájeno řízení (dále jen „třetí řízení“), které může navzájem souviset s druhým řízením a

                           c)

                           je podána námitka na základě článku 28 nařízení Rady (ES) č. 44/2001 týkající se nedostatku příslušnosti soudů státu A k projednání a rozhodnutí v třetím řízení, která je založena na argumentu, že druhé řízení (u soudů státu B) a třetí řízení (u soudů státu A) jsou navzájem souvisejícími řízeními ve smyslu uvedeného článku 28.

               2)

               Soudní dvůr Evropské unie (dále jen „Soudní dvůr“) je konkrétně žádán, aby vydal rozsudek v souvislosti s následujícími otázkami:

                           1)

                           Je nezbytné, aby soudy státu A vyčkaly na výsledek očekávaného podání k soudům státu B a jejich rozhodnutí o tom, zda by soudy státu B měly či neměly přerušit nebo zastavit druhé řízení na základě článku 28 nařízení Rady (ES) č. 44/2001 předtím, než soudy státu A přijmou rozhodnutí o přerušení či zastavení třetího řízení;

                           2)

                           není-li nezbytné, aby soudy státu A vyčkaly na výsledek očekávaného podání k soudům státu B a jejich rozhodnutí o tom, zda by soudy státu B měly či neměly přerušit nebo zastavit druhé řízení na základě článku 28 nařízení Rady (ES) č. 44/2001 předtím, než soudy státu A přijmou rozhodnutí o přerušení či zastavení třetího řízení, zda jsou soudy státu A oprávněny přihlédnout k existenci prvního řízení při rozhodování o tom, zda přeruší či zastaví třetí řízení;

                           3)

                           v případě, že soudy státu B rozhodnou, že jsou příslušné k rozhodnutí v druhém řízení, zda jsou soudy státu A oprávněny přihlédnout k existenci prvního řízení při rozhodování o tom, zda přeruší či zastaví třetí řízení na základě článku 28 nařízení Rady (ES) č. 44/2001;

                           4)

                           zda skutečnost, že třetí řízení mohlo být zahájeno (ovšem nebylo) jako vzájemná žaloba v rámci prvního řízení žalobcem ve třetím řízení, je relevantní skutečností, a pokud ano, jak by měly soudy státu A tuto skutečnost řádně zohlednit při svém rozhodování o tom, zda by se měly prohlásit za nepříslušné k rozhodnutí ve třetím řízení nebo třetí řízení přerušit na základě článku 28 nařízení Rady (ES) č. 44/2001.

      (1)  Úř. věst. L 12, s. 1; Zvl. vyd. 19/04, s. 42.


title: Věc F-54/08: Žaloba podaná dne 29. května 2008 – Bernard v. Europol

text:
               30.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 223/62

         Žaloba podaná dne 29. května 2008 – Bernard v. Europol
   (Věc F-54/08)
   (2008/C 223/118)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Marjorie Bernard (Haag, Nizozemsko) (zástupce: P. de Casparis, advokátka)

      Žalovaný: Evropský policejní úřad (Europol)
   Předmět a popis sporu
   Zrušení rozhodnutí Europolu o prodloužení smlouvy žalobkyně pouze na minimální období 9 měsíců.
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí ze dne 31. července 2007 o obnovení smlouvy žalobkyně pouze do 1. června 2008, jakož i rozhodnutí o stížnosti ze dne 29. února 2008;

               —

               uložit Europolu náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-532/07 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 29. listopadu 2007 Komisí Evropských společenství proti rozsudku Soudu prvního stupně (velkého senátu) vydanému dne 12. září 2007 ve věci T-36/04, Association de la presse internationale ASBL v. Komise Evropských společenství

text:
               26.1.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/37

         Kasační opravný prostředek podaný dne 29. listopadu 2007 Komisí Evropských společenství proti rozsudku Soudu prvního stupně (velkého senátu) vydanému dne 12. září 2007 ve věci T-36/04, Association de la presse internationale ASBL v. Komise Evropských společenství
   (Věc C-532/07 P)
   (2008/C 22/66)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Komise Evropských společenství (zástupci: C. Docksey a P. Aalto, zmocněnci)

      Další účastnice řízení: Association de la presse internationale ASBL (API)
   Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelky)
   Navrhovatelka navrhuje, aby Soudní dvůr

               —

               zrušil napadený rozsudek v rozsahu v jakém zrušil rozhodnutí Komise, kterým byl odepřen přístup k dokumentům požadovaným API ode dne jednání, pokud jde o všechny žaloby s výjimkou žalob pro nesplnění povinnosti;

               —

               vydal konečný rozsudek ve věcech, které jsou předmětem tohoto kasačního opravného prostředku;

               —

               uložil žalobkyni ve věci T-36/04 náhradu nákladů řízení vynaložených Komisí v uvedené věci a v tomto řízení o kasačním opravném prostředku.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Komise s ohledem na projednávanou věc tvrdí, že Soud prvního stupně (SPS) zaprvé nesprávně právně posoudil věc tím, že vykládal výjimku soudního řízení v tom smyslu, že orgány musí posoudit žádosti o přístup k písemným podáním v žalobách, které nejsou žalobami pro nesplnění povinnosti, případ od případu a ode dne jednání. V této souvislosti Komise dále tvrdí, že závěry SPS nejsou v souladu s jeho odůvodněním, že SPS nezohlednil zájem na řádném výkonu spravedlnosti nebo zájem ostatních osob zmíněných v řízení a že SPS pouze zohlednil práva a povinnosti jednoho z účastníků řízení. Vzhledem k tomu, že soudní dokumenty předložené orgány nejsou vyloučeny z rozsahu působnosti nařízení 1049/2001 (1), závěr SPS nemá žádný základ v právních předpisech Společenství nebo v judikatuře Soudního dvora.
   Zadruhé, SPS nesprávně právně posoudil věc tím, že vykládal výjimku vyšetřování v tom smyslu, že Komise musí posoudit žádosti o přístup k písemným podáním v řízeních pro nesplnění povinnosti podle článku 226 ES případ od případu a ode dne rozsudku, včetně žalob, o kterých bylo rozhodnuto, ale jejichž předmět nebyl vyřešen, a tudíž oslabil schopnost Komise jako strážce Smluv zajistit dodržování povinností členskými státy podle práva Společenství.
   Zatřetí, SPS nesprávně právně posoudil věc tím, že vykládal výjimku soudního řízení v tom smyslu, že orgány musí posoudit žádosti o přístup k jejich písemným podáním případ od případu v žalobách, o kterých bylo rozhodnuto, ale které se vztahují ke stále projednávaný žalobám, a tudíž oslabil schopnost Komise jako strážce Smluv usilovat o posílení práva Společenství.

      (1)  Úř. věst. L 145, s. 43; Zvl. vyd. 01/03, s. 331.


title: Věc C-378/11: Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 21. září 2011 — Longevity Health Products, Inc. v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Biofarma SA ( „Kasační opravný prostředek — Ochranná známka Společenství — Řízení před odvolacím senátem OHIM — Nedodržení povinnosti zaplatit poplatek za odvolání ve stanovené lhůtě — Rozhodnutí odvolacího senátu prohlašující odvolání za nepodané“ )

text:
               28.1.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 25/24

      Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 21. září 2011 — Longevity Health Products, Inc. v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Biofarma SA
      (Věc C-378/11) (1)

      (Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Společenství - Řízení před odvolacím senátem OHIM - Nedodržení povinnosti zaplatit poplatek za odvolání ve stanovené lhůtě - Rozhodnutí odvolacího senátu prohlašující odvolání za nepodané)
      (2012/C 25/43)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Longevity Health Products, Inc. (zástupce: J. Korab, advokát)

         Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Biofarma SA

         Předmět věci

      Kasační opravný prostředek podaný proti usnesení Tribunálu (druhého senátu) ze dne 15. dubna 2011, Longevity Health Products v. OHIM — Biofarma VITACHRON (male) (T-95/11), kterým Tribunál zamítl žalobu na neplatnost podanou přihlašovatelkou slovní ochranné známky „VITACHRON male“ pro výrobky a služby zařazené mimo jiné do třídy 5 proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (OHIM) ze dne 10. ledna 2011 ve věci R 1357/2010-4, podle něhož se má za to, že odvolání podané proti rozhodnutí námitkového oddělení, kterým se zamítá zápis uvedené ochranné známky v rámci námitek podaných majitelkou národních ochranných známek „VITATHION“ pro výrobky a služby zařazené do třídy 5, nebylo podáno, jelikož nebyl ve stanovené lhůtě zaplacen poplatek za odvolání.

         Výrok

                  1)

                  Kasační opravný prostředek se zamítá.

                  2)

                  Společnost Longevity Health Products, Inc. ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 269, 10.9.2011.


title: Věc T-230/06: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 15. října 2008 – Rewe-Zentral v. OHIM (PORT LOUIS) ( Ochranná známka Společenství — Přihláška slovní ochranné známky Společenství PORT LOUIS — Absolutní důvody zamítnutí — Popisný charakter — Údaj o zeměpisném původu dotčených výrobků — Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 40/94 )

text:
               6.12.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 313/30

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 15. října 2008 – Rewe-Zentral v. OHIM (PORT LOUIS)
   (Věc T-230/06) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Přihláška slovní ochranné známky Společenství PORT LOUIS - Absolutní důvody zamítnutí - Popisný charakter - Údaj o zeměpisném původu dotčených výrobků - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 40/94“)
   (2008/C 313/53)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Rewe-Zentral AG (Kolín nad Rýnem, Německo) (zástupci: M. Kinkeldey a A. Bognár, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: G. Schneider, zmocněnec)
   Předmět věci
   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 21. června 2006 (věc R 25/2006-1) týkající se zápisu slovního označení PORT LOUIS jako ochranné známky Společenství
   Výrok

               1)

               Rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 21. června 2006 (věc R 25/2006-1) se zrušuje.

               2)

               OHIM se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 261, 28.10.2006.


title: Usnesení Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne  1. prosince 2005  ve věci C-512/04 P: Vitakraft-Werke Wührmann & Sohn GmbH & Co. KG proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM), Krafft SA (Kasační opravný prostředek — Ochranná známka Společenství — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 — Nebezpečí záměny — Přihláška slovní ochranné známky Společenství VITAKRAFT — Námitky majitele národních ochranných známek se slovním prvkem  krafft  — Podobnost ochranných známek — Zjevně nepřípustný kasační opravný prostředek)

text:
               11.3.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 60/13

      USNESENÍ SOUDNÍHO DVORA

   (čtvrtého senátu)
   ze dne 1. prosince 2005
   ve věci C-512/04 P: Vitakraft-Werke Wührmann & Sohn GmbH & Co. KG proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM), Krafft SA (1)

   (Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Společenství - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 - Nebezpečí záměny - Přihláška slovní ochranné známky Společenství VITAKRAFT - Námitky majitele národních ochranných známek se slovním prvkem „krafft“ - Podobnost ochranných známek - Zjevně nepřípustný kasační opravný prostředek)
   (2006/C 60/27)
   Jednací jazyk: němčina
   Ve věci C-512/04 P, jejímž předmětem je kasační opravný prostředek na základě článku 56 statutu Soudního dvora, podaný dne 14. prosince 2004, Vitakraft-Werke Wührmann & Sohn GmbH & Co. KG se sídlem v Brémách (Německo), (advokát: U. Sander), přičemž dalšími účastníky řízení jsou: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (zmocněnec: G. Schneider), Krafft SA, se sídlem v Andoain (Španělsko) (advokát: P. Koch Moreno), Soudní dvůr (čtvrtý senát), ve složení K. Schiemann, předseda senátu, M. Ilešič (zpravodaj) a E. Levits; soudci, generální advokát: F. G. Jacobs, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 1. prosince 2005 usnesení, jehož výrok je následující:

               1)

               Kasační opravný prostředek se odmítá.

               2)

               Vitakraft-Werke Wührmann & Sohn GmbH & Co. KG ponese náklady řízení, včetně nákladů vzniklých v rámci předchozích řízení.

      (1)  Úř. věst. C 45, 19.2.2005.


title: Věc T-83/05: Žaloba podaná dne 18. února 2005 Italskou republikou proti Komisi Evropských společenství

text:
               30.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 106/38

         Žaloba podaná dne 18. února 2005 Italskou republikou proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-83/05)
   (2005/C 106/76)
   Jednací jazyk: italština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 18. února 2005 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Italskou republikou, zastoupenou Antoniem Cingolem, Avvocato dello Stato.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               1)

               zrušil rozhodnutí Komise ze dne: 16. prosince 2004 (P.E.P. Sicílie 2000–2006), 13. ledna 2005 (P.E.P. Kalábrie Ob. 1 2000–2006), 13. ledna 2005 (P.E.P. Apulie Ob. 1 2000–2006), 17. ledna 2005 (Docup Lombardie Ob. 2 2000–2006), 17. ledna 2005 (P.E.P. Calabrie Ob. 1 2000–2006) a 26. ledna 2005 (P.E.P. Sardinie Ob. 1 2000–2006), jejichž předmětem je provedení plateb některých záloh v oblasti režimů podpor podmíněných splněním závazků nepožadovaných platnými právními předpisy za účelem nepřiměřeného omezení výdajů, které jsou způsobilé pro využití dotčených strukturálních fondů.

               2)

               uložil Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou shodné s důvody a argumenty uplatněnými ve věci T-345/04 Italská republika v. Komise (1).

      (1)  Úř. věst. C 262, 23.10.2004, s. 55.


title: Věc C-241/04: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Tribunale Amministrativo Regionale della Liguria, druhého senátu, ze dne 22. dubna 2004 ve věci Acquedotto De Ferrari Galliera s.p.a. proti Provincia di Genova a dalším

text:
               28.8.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/11

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Tribunale Amministrativo Regionale della Liguria, druhého senátu, ze dne 22. dubna 2004 ve věci Acquedotto De Ferrari Galliera s.p.a. proti Provincia di Genova a dalším
   (Věc C-241/04)
   (2004/C 217/20)
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Tribunale Amministrativo Regionale della Liguria, druhého senátu, (Itálie) ze dne 22. dubna 2004 ve věci Acquedotto De Ferrari Galliera s.p.a. proti Provincia di Genova a dalším, které došlo Kanceláři Soudního dvora dne 8. června 2004, předložena žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Tribunale Amministrativo Regionale della Liguria, druhý senát, žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               —

               Je třeba mít za to, že výklad článků 12, 28, 43, 49 a 86 ES Soudního dvora uvedený v rozsudku ze dne 7. prosince 2000 ve věci C-324/98 Teleaustria je účinný a zavazuje vnitrostátního soudce i v případě nepřítomnosti případného nebo skutečného rizika diskriminace na základě státní příslušnosti?

               —

               Dovolují články 12, 28, 43, 49 a 86 ES, tak jak jsou vykládány Soudním dvorem v rozsudku ze dne 7. prosince 2000, C-324/98, Teleaustria, členským státům v souvislosti s prováděním těchto článků zavést přechodná ochranná ustanovení týkající se koncesí na veřejné služby, které byly již uděleny bez vyhlášení veřejné zakázky, a po jakou dobu?

               —

               Může být čl. 86 odst. 2 ES vykládán v tom smyslu, že dovoluje odchylku od článků 12, 28, 43 a 49 ES (tak jak jsou vykládány Soudním dvorem v rozsudku ze dne 7. prosince 2000, C-324/98, pokud jde o povinnost udělit koncese na veřejnou službu vyhlášením veřejné zakázky) omezenou na udělení služby na přechodné období, jehož délka je přesně určena a stanovena v přiměřeném rozmezí v případě, kdy konkrétní situace, jež je předmětem posouzení postupujícího soudce, vykazuje zvláštnosti, z důvodu kterých může uspořádání vyhlášení veřejné zakázky za účelem udělení koncese na veřejnou službu obecného hospodářského zájmu, jakou je integrovaná vodohospodářská služba, ohrozit včasné uskutečnění, zahájení a provoz této služby?


title: Věc T-379/04: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 30. listopadu 2006 – J. v. Komise ( Odměna — Příspěvek za práci v zahraničí a příspěvek na zařízení — Podmínky stanovené v čl. 4 odst. 1 písm. a) a v čl. 5 odst. 1 přílohy VII služebního řádu — Pojem práce konaná pro jiný stát — Navrácení bezdůvodného obohacení )

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 331/36

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 30. listopadu 2006 – J. v. Komise
   (Věc T-379/04) (1)

   („Odměna - Příspěvek za práci v zahraničí a příspěvek na zařízení - Podmínky stanovené v čl. 4 odst. 1 písm. a) a v čl. 5 odst. 1 přílohy VII služebního řádu - Pojem ‚práce konaná pro jiný stát‘ - Navrácení bezdůvodného obohacení“)
   (2006/C 331/79)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: J. (Brusel, Belgie) (zástupce: C. Forte, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: J. Currall a M. Velardo, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 10. června 2004, kterým se výslovně zamítají stížnosti žalobkyně, jakož i rozhodnutí Komise ze dne 31. října 2003, které jí odepírá prospěch z příspěvku za práci v zahraničí a příspěvku na zařízení stanovených v článcích 4 a 5 přílohy VII služebního řádu úředníků Evropských společenství, a rozhodnutí ze dne 10. prosince 2003, které ukládá navrácení částek z tohoto titulu obdržených
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 284, 20.11.2004.


title: Věc C-442/05: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Bundesfinanzhof ze dne  3. listopadu 2005  ve věci Finanzamt Oschatz proti Zweckverband zur Trinkwasserversorgung und Abwasserbeseitigung Torgau-Westelbien, vedlejší účastník: Bundesministerium der Finanzen

text:
               11.3.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 60/18

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Bundesfinanzhof ze dne 3. listopadu 2005 ve věci Finanzamt Oschatz proti Zweckverband zur Trinkwasserversorgung und Abwasserbeseitigung Torgau-Westelbien, vedlejší účastník: Bundesministerium der Finanzen
   (Věc C-442/05)
   (2006/C 60/35)
   Jednací jazyk: němčina
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Bundesfinanzhof (Německo) ze dne 3. listopadu 2005 ve věci Finanzamt Oschatz proti Zweckverband zur Trinkwasserversorgung und Abwasserbeseitigung Torgau-Westelbien, vedlejší účastník: Bundesministerium der Finanzen, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 14. prosince 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Bundesfinanzhof žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následující otázce:
   Spadá připojení vodovodní distribuční sítě k zařízení vlastníka pozemku (tzv. domovní přípojka) dodavatelem vody za zvlášť vypočítaný poplatek pod pojem „dodání vody“ ve smyslu šesté směrnice Rady 77/388/EHS (1) ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu (příloha D bod 2 a příloha H kategorie 2)?

      (1)  Úř. věst. L 145, s. 1.


title: Věc C-78/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour d’appel de Rouen (Francie) dne 8. února 2010 — Marc BEREL, jako zástupce Société Port Angot Développement, p. HESS, jako správce majetkové podstaty Société Port Angot Développement, společnost Rijn Schelde Mondia France, hlavní výběrčí cla přístavu Rouen, celní správa — přístav Le Havre, společnost Port Angot Développement, jako právní nástupkyně SAS Manutention de produits chimiques et miniers (Maprochim), Asia Pulp & Paper France v. celní správa Rouen, hlavní výběrčí cel v Le Havre, celní správa v Le Havre

text:
               1.5.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 113/22

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour d’appel de Rouen (Francie) dne 8. února 2010 — Marc BEREL, jako zástupce Société Port Angot Développement, p. HESS, jako správce majetkové podstaty Société Port Angot Développement, společnost Rijn Schelde Mondia France, hlavní výběrčí cla přístavu Rouen, celní správa — přístav Le Havre, společnost Port Angot Développement, jako právní nástupkyně SAS Manutention de produits chimiques et miniers (Maprochim), Asia Pulp & Paper France v. celní správa Rouen, hlavní výběrčí cel v Le Havre, celní správa v Le Havre
   (Věc C-78/10)
   2010/C 113/34
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour d'appel de Rouen

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Marc BEREL, jako zástupce Société Port Angot Développement, p. HESS, jako správce majetkové podstaty Société Port Angot Développement, společnost Rijn Schelde Mondia France, hlavní výběrčí cla přístavu Rouen, celní správa — přístav Le Havre, společnost Port Angot Développement, jako právní nástupkyně SAS Manutention de produits chimiques et miniers (Maprochim), Asia Pulp & Paper France

      Žalovaný: celní správa Rouen, hlavní výběrčí cel v Le Havre, celní správa v Le Havre

      Předběžné otázky

   Brání články 213, 233 a 239 celního kodexu Společenství (1) tomu, aby solidární celní spoludlužník, ve vztahu k němuž nebylo vydáno rozhodnutí o prominutí tohoto dluhu, mohl vůči správnímu orgánu pověřenému vyměřením cla namítnout rozhodnutí o prominutí přijaté na základě článku 239 celního kodexu Společenství, jež tento orgán vydal jinému solidárnímu spoludlužníku, ve snaze dosáhnout zproštění tohoto celního dluhu?

      (1)  Nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 302, s. 1).


title: Věc T-289/08: Žaloba podaná dne 29. července 2008 – Deutsche BKK v. OHIM (Deutsche BKK)

text:
               27.9.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 247/18

         Žaloba podaná dne 29. července 2008 – Deutsche BKK v. OHIM (Deutsche BKK)
   (Věc T-289/08)
   (2008/C 247/36)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Deutsche BKK (Wolfsburg, Německo) (zástupci: H.-P. Schrammek, C. Drzymalla a S. Risthaus, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 29. května 2008 ve věci R 318/2008-4, došlé dne 2. června 2008;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „Deutsche BKK“ pro služby zařazené do tříd 36, 41 a 44 (přihláška č. 4 724 894)

      Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí přihlášky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání
   Dovolávané žalobní důvody:

               —

               Porušení článku 73 nařízení (ES) č. 40/94 (1) z důvodu odmítnutí podkladů bez možnosti předchozího vyjádření;

               —

               porušení čl. 74 odst. 1 první věty nařízení č. 40/94 zkoumání skutečností z moci úřední, které nebylo provedeno řádně;

               —

               porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení č. 40/94 odmítnutím ochrany ochranné známky „Deutsche BKK“ z absolutních důvodů bránících poskytnutí ochrany;

               —

               porušení čl. 7 odst. 3 nařízení č. 40/94 odmítnutím získání rozlišovací způsobilosti užíváním.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1994, L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).


title: Věc T-575/14: Žaloba podaná dne 28. července 2014 – Larymnis Larko v. Komise

text:
               10.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 395/52

      Žaloba podaná dne 28. července 2014 – Larymnis Larko v. Komise
      (Věc T-575/14)
      (2014/C 395/65)
      Jednací jazyk: řečtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Larko Geniki Metalleftiki kai Metallourgiki A.E. (Kallithea Attikis, Řecko) (zástupce: B. Koulouris, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Komise [SG – Greffe (2014) D/4621/28-3-2014] ze dne 27. března 2014, zaslané Řecké republice a týkající se státní podpory poskytnuté akciové společnosti „Geniki Metalleftiki kai Metallourgiki Anonymi Etaireia NEA LARKO“ (NEA LARKO), věc č. SA.34572 (2103/C) (ex 2013 NN), v rozsahu, v němž uvedené rozhodnutí shledává, že opatření č. 2, 3, 4 a 6 představují státní podpory neslučitelné s vnitřním trhem;

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby žalobkyně zaprvé uvádí, že má zjevný zájem na podání žaloby na neplatnost napadeného rozhodnutí, jelikož se jí toto rozhodnutí dotýká přímo a osobně a vztahuje se na ni obdobně jako na adresáta tohoto rozhodnutí. Zadruhé žalobkyně předkládá tři žalobní důvody směřující ke zrušení.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z porušení povinnosti uvést odůvodnění ve smyslu článku 296 SFEU

                              —

                              Žalobkyně tvrdí následující: a) jak vyplývá z napadeného rozhodnutí, Komise vyvodila závěry ohledně předmětných opatření řeckého státu, aniž o nich měla dostatečné informace. Pokud jde konkrétně o opatření č. 2, 4 a 6 (státní záruky v letech 2008, 2010 a 2011), v napadeném rozhodnutí se výslovně uvádí, že Komise nemá k dispozici informace ohledně skončení platnosti těchto záruk (viz body 78, 95 a 105 odůvodnění napadeného rozhodnutí). Dále pokud jde o opatření č. 3 (navýšení základního kapitálu v roce 2009), Komise připouští, že neví, kdy došlo k podstatné části tohoto navýšení kapitálu; b) napadené rozhodnutí není odůvodněno ani v tom smyslu, že nevymezuje referenční výrobkový trh tak, aby mohlo být určeno, zda společnost NEA LARKO získala určitou výhodu a zda došlo k soutěžnímu znevýhodnění jiných podniků; c) pokud jde o opatření č. 4 a 6, jediným, kdo v této věci získal výhodu, je řecký stát, který namísto toho, aby společnosti NEA LARKO vrátil daně (daň z příjmů a DPH), jí poskytl předmětné záruky, což společnost NEA LARKO zatížilo dodatečným břemenem.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z nesprávného posouzení skutkového stavu (skutkový omyl), jakož i z chybného výkladu a uplatnění čl. 296 odst. 2 SFEU a čl.107 odst.1 SFEU.

                              —

                              Žalobkyně tvrdí následující: a) ve výše uvedených zárukách (opatření č. 2, 4 a 6), jakož i v případě opatření č. 3 (navýšení základního kapitálu společnosti NEA LARKO v roce 2009), řecký stát jednal „jako racionální investor v tržním hospodářství“. Každý racionální a obezřetný investor by poskytl záruku společnosti, v níž má vlastní zájmy (jako v případě společnosti NEA LARKO ve vztahu k řeckému státu) na částky kryté srovnatelnými závazky, které má vůči svému podniku (závazek řeckého státu vrátit společnosti NEA LARKO daně z příjmů a DPH). To platí tím spíše v projednávané věci, kdy řecký stát očekával, že prodejem společnosti NEA LARKO dosáhne určitého zisku. Je nutno zdůraznit, že uvedené záruky nebyly využity a že b) napadené rozhodnutí nezkoumalo velikost ovládaného podniku a nezabývalo se otázkou, zda by z důvodu jeho velikosti a obecného postavení v rámci celého výrobkového trhu mohl být vnitřní „výrobkový“ trh narušen. Je nutno podotknout, že velikost společnosti NEA LARKO je taková, že dotčená státní podpora nemohla narušit vnitřní trh.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z porušení zásady proporcionality

                              —

                              Žalobkyně tvrdí, že i kdyby se připustilo, že výše uvedené záruky představují neslučitelnou státní podporu, napadené rozhodnutí musí být zrušeno, neboť při stanovení částky podpory, která musí být vrácena, porušilo zásadu proporcionality. Pokud jde konkrétně o stanovení částek podpor, jež mají být vráceny (výše uvedená opatření č. 2, 4 a 6), Komise nezohlednil skutečnost, že předmětné záruky nebyly využity, a že tudíž nebylo právně přijatelné požadovat, aby společnost NEA LARKO (nebo jiný nástupnický podnik) byla nucena znovu zaplatit tutéž částku za záruky, které nebyly využity, jelikož tato částka byla pokryta zárukou poskytnutou řeckým státem, který poskytl předmětné záruky s tím, že byl kryt vlastními závazky vůči dlužnici, společnosti NEA LARKO.


title: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne  10. ledna 2006  ve věci C-147/04 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État): De Groot en Slot Allium BV, Bejo Zaden BV proti Ministre de l'Économie, des Finances et de l'Industrie, Ministre de l'Agriculture, de l'Alimentation, de la Pêche et des Affaires rurales (Směrnice 70/458/EHS — Uvádění osiva zeleniny na trh — Článek 2 — Směrnice 92/33/EHS — Uvádění sadby a rozmnožovacího materiálu zeleniny mimo osivo na trh — Příloha II — Společný katalog odrůd druhů zeleniny — Vnitrostátní právní úprava vyhrazující uvádění na trh s názvem šalotka výlučně odrůdám vyráběným vegetativním množením — Článek 28 ES — Ochrana spotřebitele)

text:
               25.2.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 48/5

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (druhého senátu)
   ze dne 10. ledna 2006
   ve věci C-147/04 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État): De Groot en Slot Allium BV, Bejo Zaden BV proti Ministre de l'Économie, des Finances et de l'Industrie, Ministre de l'Agriculture, de l'Alimentation, de la Pêche et des Affaires rurales (1)

   (Směrnice 70/458/EHS - Uvádění osiva zeleniny na trh - Článek 2 - Směrnice 92/33/EHS - Uvádění sadby a rozmnožovacího materiálu zeleniny mimo osivo na trh - Příloha II - Společný katalog odrůd druhů zeleniny - Vnitrostátní právní úprava vyhrazující uvádění na trh s názvem šalotka výlučně odrůdám vyráběným vegetativním množením - Článek 28 ES - Ochrana spotřebitele)
   (2006/C 48/09)
   Jednací jazyk: francouzština
   Ve věci C-147/04, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím Conseil d'État (Francie) ze dne 4. února 2004, došlým Soudnímu dvoru dne 22. března 2004, v řízení De Groot en Slot Allium BV, Bejo Zaden BV proti Ministre de l'Économie, des Finances et de l'Industrie, Ministre de l'Agriculture, de l'Alimentation, de la Pêche et des Affaires rurales, za přítomnosti Comité économique agricole régional fruits et légumes de la Région Bretagne (Cerafel), Soudní dvůr (druhý senát), ve složení C. W. A. Timmermans, předseda, J. Makarczyk C. Gulmann, G. Arestis (zpravodaj) a J. Klučka, soudci, generální advokát: D. Ruíz-Jarabo Colomer, vedoucí soudní kanceláře: K. Sztranc, rada, vydal dne 10. ledna 2006 rozsudek, jehož výrok je následující:
   Směrnice Rady 70/458/EHS ze dne 29. září 1970 o uvádění osiva zeleniny na trh, ve znění směrnice Rady 88/380/EHS ze dne 13. června 1988, brání zápisu odrůd ambition a matador jako odrůd osiva do Společného katalogu do oddílu určeného pro šalotky.
   Článek 28 ES brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je vyhláška ze dne 17. května 1990 o obchodu z šalotkami, která umožňuje uvádět na trh pod označením „šalotky“ pouze zeleninu vypěstovanou vegetativním množením, s vyloučením zeleniny vypěstované z osiv vyrobených a uváděných na trh pod týmž označením v jiných členských státech.

      (1)  Úř. věst. C 106, 30.4.2004.


title: Věc C-58/15: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 23. prosince 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bayerischer Verwaltungsgerichtshof – Německo) – Firma Theodor Pfister v. Landkreis Main-Spessart „Řízení o předběžné otázce — Zemědělství — Hygienické kontroly — Úřední kontroly krmiv a potravin — Financování kontrol — Poplatky za prohlídky souvisejícími s porážením — Nařízení (ES) č. 882/2004 — Směrnice 85/73/EHS — Možnost získání částky zahrnující skutečné náklady na poplatky za prohlídky, která přesahuje výši poplatků stanovených touto směrnicí“

text:
               22.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 68/19

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 23. prosince 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bayerischer Verwaltungsgerichtshof – Německo) – Firma Theodor Pfister v. Landkreis Main-Spessart
   (Věc C-58/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Zemědělství - Hygienické kontroly - Úřední kontroly krmiv a potravin - Financování kontrol - Poplatky za prohlídky souvisejícími s porážením - Nařízení (ES) č. 882/2004 - Směrnice 85/73/EHS - Možnost získání částky zahrnující skutečné náklady na poplatky za prohlídky, která přesahuje výši poplatků stanovených touto směrnicí“)
   (2016/C 068/23)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bayerischer Verwaltungsgerichtshof

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Firma Theodor Pfister

      Žalovaný: Landkreis Main-Spessart

      Výrok

   Článek 27 odst. 3 první pododstavec druhá věta nařízení Evropského Parlamentu a Rady (ES) č. 882/2004 ze dne 29. dubna 2004 o úředních kontrolách za účelem ověření dodržování právních předpisů týkajících se krmiv a potravin a pravidel o zdraví zvířat a dobrých životních podmínkách zvířat, ve znění nařízení Rady (ES) č. 1791/2006 ze dne 20. listopadu 2006, musí být vykládán v tom smyslu, že povoluje pro přechodné období roku 2007 vybírání poplatků souvisejících s prováděním inspekcí a kontrol zdravotní nezávadnosti masa umožňující pokrytí nákladů, které vznikají příslušnému orgánu ve smyslu směrnice Rady 85/73/EHS ze dne 29. ledna 1985 o financování veterinárních inspekcí a kontrol čerstvého masa a drůbežího masa ve znění směrnic 89/662/EHS, 90/425/EHS, 90/675/EHS a 91/496/EHS, ve znění směrnice Rady 97/79/ES ze dne 18. prosince 1997.

      (1)  Úř. věst. C 171, 26.5.2015.


title: Věc C-204/07 P: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 25. července 2008 – C.A.S. SpA v. Komise Evropských společenství (Kasační opravný prostředek — Dohoda o přidružení EHS-Turecko — Nařízení (EHS) č. 2913/92 — Článek 239 — Celní kodex Společenství — Vrácení a prominutí dovozního cla — Koncentráty ovocných šťáv z Turecka — Průvodní osvědčení — Padělání — Zvláštní situace)

text:
               13.9.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 236/3

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 25. července 2008 – C.A.S. SpA v. Komise Evropských společenství
   (Věc C-204/07 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Dohoda o přidružení EHS-Turecko - Nařízení (EHS) č. 2913/92 - Článek 239 - Celní kodex Společenství - Vrácení a prominutí dovozního cla - Koncentráty ovocných šťáv z Turecka - Průvodní osvědčení - Padělání - Zvláštní situace)
   (2008/C 236/04)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: C.A.S. SpA (zástupce: D. Ehle, Rechtsanwalt)

      Další účastník řízení: Komise Evropských společenství (zástupci: M. Patakia a S. Schønberg, zmocněnci, M. Núñez Müller, Rechtsanwalt)
   Předmět věci
   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (pátého senátu) ze dne 6. února 2007 ve věci CAS v. Komise (T-23/03), kterým Soud zamítl žalobu na částečné zrušení rozhodnutí Komise (REC 10/01) ze dne 18. října 2002, týkajícího se žádosti o prominutí dodatečně zaplaceného dovozního cla z ovocného koncentrátu pocházejícího z Turecka dovezeného na základě osvědčení o původu zboží, které se na základě pozdější kontroly ukázalo jako chybné – Nedostatky a pochybení, kterých se dopustily turecké orgány a Komise, které mohou zakládat zvláštní situaci ve smyslu článku 239 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 302, s. 1; Zvl. vyd. 02/04, s. 307) – Rozdělení důkazního břemene, pokud jde o existenci zvláštní situace – Právní kvalifikace dokumentů a skutkových okolností.
   Výrok

               1)

               Rozsudek Soudu prvního stupně Evropských společenství ze dne 6. února 2007, CAS v. Komise (T-23/03), se zrušuje.

               2)

               Článek 2 rozhodnutí Komise ze dne 18. října 2002 (REC 10/01) se zrušuje.

               3)

               Komisi Evropských společenství se ukládá náhrada nákladů řízení v obou stupních.

      (1)  Úř. věst. C 140, 23.6.2007.


title: Věc T-15/15: Žaloba podaná dne 13. ledna 2015 – Costa v. Parlament

text:
               9.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 81/26

         Žaloba podaná dne 13. ledna 2015 – Costa v. Parlament
   (Věc T-15/15)
   (2015/C 081/34)
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Paolo Costa (Benátky, Itálie) (zástupci: G. Orsoni a M. Romeo, advokáti)

      Žalovaný: Evropský parlament

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               prohlásil rozhodnutí předsedy Evropského parlamentu ze dne 11. listopadu 2014, oznámené dne 28. listopadu 2014, jakož i všechny předchozí, související a následné akty za neplatné v souladu s články 263 a 264 SFEU;

               —

               uložil Parlamentu náhradu veškerých nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Tato žaloba směřuje proti rozhodnutí předsedy Evropského parlamentu ze dne 11. listopadu 2014, č. 3 18  189, jehož předmětem je pozastavení starobního důchodu žalobce od měsíce června 2010 a vrácení částek vyplacených od července 2009 do května 2010.
   Na podporu žaloby předkládá žalobce dva žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z porušení právních pravidel, porušení pravidel pro poskytování náhrad a příspěvků poslancům Evropského parlamentu, jakož i porušení článku 12 Regolamento per gli assegni vitalizi dei deputati italiani (pravidla pro poskytování doživotních příspěvků italským poslancům).

                           —

                           V tomto ohledu byl porušen čl. 12 odst. 2a písm. v) pravidel pro poskytování doživotních příspěvků italským poslancům, na nějž odkazují pravidla pro poskytování náhrad a příspěvků poslancům Evropského parlamentu, neboť na něj bylo nesprávně odkázáno za účelem pozastavení důchodu v souvislosti s funkcí předsedy přístavního orgánu v Benátkách.

                           —

                           Kromě toho funkce předsedy italského přístavního orgánu nespadá pod působnost čl. 12 odst. 2a písm. v) těchto pravidel, jelikož tato funkce, jak uznal Soudní dvůr v rozsudku ze dne 10. října 2014 (C-270/13), vykazuje stupeň specializace, jenž vychází výlučně z prokázaných profesních schopností uchazeče v oblasti hospodářství a dopravy, přičemž postrádá jakoukoli vazbu na politiku, nezávisí na jmenování ze strany vlády a nezahrnuje výkon politických funkcí.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení smluv a právních pravidel, porušení článků 4, 6 a 15 SEU, porušení prvního článku Protokolu Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod ve věci ochrany vlastnictví, porušení zásady legitimního očekávání a porušení zásady dobré víry.

                           —

                           V tomto ohledu byly porušeny články 4 a 13 SEU, jež ukládají Evropskému parlamentu, jakož i ostatním orgánům, v každém případě chránit situace, vzniknou-li legitimní očekávání v rámci právního řádu Společenství každému ze subjektů, které jej tvoří.

                           —

                           Kromě toho byly porušeny zásady legitimního očekávání a dobré víry, jedná se o obecné a základní zásady unijního práva, jež jsou uznávány judikaturou Soudního dvora Evropské unie, jež vždy ukládá jejich dodržování v případě vracení částek vyplacených jednotlivci v dobré víře.

                           —

                           Konečně byl porušen první článek protokolu Evropské úmluvy o ochraně základních lidských práv a svobod v oblasti ochrany vlastnictví, na nějž odkazuje článek 6 SEU a jenž má stejnou právní sílu jako smlouva, v části, v níž ukládá ochranu legitimního očekávání, jež jednotlivci vzniklo ve vztahu k existenci práva na uspokojení pohledávky a práva na její legitimní vymáhání.


title: Věc C-208/06: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht Düsseldorf (Německo) dne 8. května 2006 – Medion AG v. Hauptzollamt Duisburg

text:
               16.9.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 224/18

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht Düsseldorf (Německo) dne 8. května 2006 – Medion AG v. Hauptzollamt Duisburg
   (Věc C-208/06)
   (2006/C 224/33)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Finanzgericht Düsseldorf
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Medion AG

      Žalovaný: Hauptzollamt Duisburg
   Předběžná otázka
   Je možné zařadit videokameru (kamkordér), která při dovezení (1) není schopna zaznamenávat vnější videosignály, do podpoložky 8525 40 99 KN, když je možné videopřípojku tohoto kamkordéru následně prostřednictvím určitých spínačů upravit pro příjem videosignálu, přestože na tuto možnost výrobce ani prodejce neupozornili, ani jí nepodporují?

      (1)  Výklad přílohy I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku (Úř. věst. L 256, s.1, Zvl. vyd. 02/02, s. 382).


title: Věc C-585/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel Cluj (Rumunsko) dne 18. prosince 2014 – Petru Chiș v. Administrația Județeană a Finanțelor Publice Cluj

text:
               30.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 107/15

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel Cluj (Rumunsko) dne 18. prosince 2014 – Petru Chiș v. Administrația Județeană a Finanțelor Publice Cluj
      (Věc C-585/14)
      (2015/C 107/20)
      Jednací jazyk: rumunština

         Předkládající soud

      Curtea de Apel Cluj

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatel: Petru Chiș

         Odpůrkyně: Administrația Județeană a Finanțelor Publice Cluj

         Předběžné otázky

                  1)

                  Je s ohledem na ustanovení zákona č. 9/2012 a na účel daně stanovené tímto zákonem nutno mít za to, že článek 110 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že brání tomu, aby členský stát Unie zavedl daň z emisí škodlivých látek, která se uplatní při registraci motorových vozidel z jiného státu Unie, avšak se neuplatní při registraci v případě převodu vlastnického práva k tuzemským motorovým vozidlům, za která taková daň nebo obdobná daň byly již uhrazeny, za podmínky, že hodnota této zůstatkové daně zahrnutá do hodnoty vozidel nacházejících se na tuzemském trhu je nižší než nová daň?

                  2)

                  Je s ohledem na ustanovení zákona č. 9/2012 a na účel daně stanovené tímto zákonem nutno mít za to, že článek 110 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že brání tomu, aby členský stát Unie zavedl daň z emisí škodlivých látek, která se uplatní při registraci motorových vozidel z jiných států Unie a která je v případě tuzemských motorových vozidel splatná pouze při převodu vlastnického práva k takovémuto vozidlu, čehož důsledkem je to, že zahraniční vozidlo nelze užívat, aniž by tato daň byla zaplacena, kdežto tuzemské vozidlo lze časově neomezeně užívat bez zaplacení uvedené daně, a to až do doby převodu vlastnického práva k uvedenému vozidlu a jeho následné registrace novým vlastníkem, pokud k takovému převodu dojde?


title: Věc F-96/15: Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 3. května 2016 – Grzebielec v. Komise

text:
               20.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 222/50

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 3. května 2016 – Grzebielec v. Komise
   (Věc F-96/15) (1)

   (2016/C 222/80)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda prvního senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 294, 7.9.2015, s. 84.


title: Věc T-806/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 10. května 2016 – August Storck v. EUIPO (vyobrazení čtvercového obalu v bílé a modré barvě) „Ochranná známka Evropské unie — Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie — Obrazová ochranná známka znázorňující čtvercový obal v bílé a modré barvě — Absolutní důvod pro zamítnutí — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               20.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 222/15

         Rozsudek Tribunálu ze dne 10. května 2016 – August Storck v. EUIPO (vyobrazení čtvercového obalu v bílé a modré barvě)
   (Věc T-806/14) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie - Obrazová ochranná známka znázorňující čtvercový obal v bílé a modré barvě - Absolutní důvod pro zamítnutí - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2016/C 222/17)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: August Storck KG (Berlín, Německo) (zástupci: P. Goldenbaum, I. Rohr, T. Melchert a A. C. Richter, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: V. Melgar a H. Kunz, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 8. září 2014 (věc R 644/2014-5) týkajícímu se mezinárodního zápisu obrazové ochranné známky znázorňující čtvercový obal v bílé a modré barvě s vyznačením Evropské unie.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti August Storck KG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 46, 9.2.2015.


title: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 8. července 2004 ve věci C-166/03: Komise Evropských společenství proti Francouzské republice (Nesplnění povinnosti státem — Článek 28 ES — Uvádění na trh děl z drahých kovů — Pojmenování „zlato“ nebo „slitina zlata“)

text:
               28.8.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/6

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (druhého senátu)
   ze dne 8. července 2004
   ve věci C-166/03: Komise Evropských společenství proti Francouzské republice (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Článek 28 ES - Uvádění na trh děl z drahých kovů - Pojmenování „zlato“ nebo „slitina zlata“)
   (2004/C 217/11)
   Jednací jazyk: francouzština
   Ve věci 166/03, Komise Evropských společenství (zmocněnec: B. Stromsky) proti Francouzské republice (zmocněnci: G. de Bergues a F. Million), jejímž předmětem je určení, že Francouzská republika tím, že vyhradila pojmenování „zlato“ dílům s ryzostí 750 tisícin, zatímco díla s ryzostí 375 nebo 585 tisícin jsou pojmenována jako „slitina zlata“, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 28 ES, Soudní dvůr (druhý senát), ve složení C. W. A. Timmermans, předseda senátu, J.-P. Puissochet, J. N. Cunha Rodrigues (zpravodaj), R. Schintgen a N. Colneric, soudci, generální advokát: F. G. Jacobs, tajemník: R. Grass, vydal dne 8. července 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Francouzská republika tím, že vyhradila pojmenování „zlato“ dílům s ryzostí 750 tisícin, zatímco díla s ryzostí 375 nebo 585 tisícin jsou pojmenována jako „slitina zlata“, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 28 ES.

               2)

               Francouzské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 135, 7.6.2003.


title: Věc T-76/11: Žaloba podaná dne 2. února 2011 — Španělsko v. Komise

text:
               19.3.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 89/27

         Žaloba podaná dne 2. února 2011 — Španělsko v. Komise
   (Věc T-76/11)
   2011/C 89/52
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Španělské království (zástupce: N. Díaz Abad, zmocněnec)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhové žádání žalobce

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil nařízení Komise (EU) č. 1004/2010 ze dne 8. listopadu 2010 o provedení odpočtů od některých rybolovných kvót na rok 2010 z důvodu nadměrného rybolovu v předchozím roce (Úř. věst. L 291, s. 31), a

               —

               uložil žalovanému orgánu náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu své žaloby žalobce uvádí čtyři důvody:

               1)

               První žalobní důvod vychází z nesprávného právního základu, neboť právním základem napadeného aktu je článek 105 nařízení Rady (ES) č. 1224/2009 ze dne 20. listopadu 2009 (1), které vstoupilo v platnost dne 1. ledna 2010, ačkoliv k protiprávním jednáním, za něž byly uloženy dotčené sankce, došlo v roce 2009.

               2)

               Druhý žalobní důvod vychází z porušení zásady legality a zásady právní jistoty, protože byl uplatněn sankční předpis, který v okamžiku, kdy došlo k protiprávnímu jednání, neplatil.

               3)

               Třetí žalobní důvod vychází z porušení zásady zákazu zpětné účinnosti méně příznivých sankčních ustanovení v rozsahu, v němž byl na protiprávní jednání, k nimž došlo v roce 2009, uplatněn méně příznivý režim.

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z toho, že nelze ponechat na Komisi, aby určila použitelný zákon podle okamžiku, který zvolí pro zahájení přezkumu jednání.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1224/2009 ze dne 20. listopadu 2009 o zavedení kontrolního režimu Společenství k zajištění dodržování pravidel společné rybářské politiky, o změně nařízení (ES) č. 847/96, (ES) č. 2371/2002, (ES) č. 811/2004, (ES) č. 768/2005, (ES) č. 2115/2005, (ES) č. 2166/2005, (ES) č. 388/2006, (ES) č. 509/2007, (ES) č. 676/2007, (ES) č. 1098/2007, (ES) č. 1300/2008 a (ES) č. 1342/2008 a o zrušení nařízení (EHS) č. 2847/93, (ES) č. 1627/94 a (ES) č. 1966/2006 (Úř. věst. L 343, s. 1).


title: Věc C-537/13: Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 15. ledna 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Lietuvos Aukščiausiasis Teismas – Litva) – Birutė Šiba v. Arūnas Devėnas („Řízení o předběžné otázce – Směrnice 93/13/EHS – Oblast působnosti – Spotřebitelské smlouvy – Smlouva o poskytování právních služeb uzavřená mezi advokátem a spotřebitelem“)

text:
               2.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 73/6

      Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 15. ledna 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Lietuvos Aukščiausiasis Teismas – Litva) – Birutė Šiba v. Arūnas Devėnas
      (Věc C-537/13) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Směrnice 93/13/EHS - Oblast působnosti - Spotřebitelské smlouvy - Smlouva o poskytování právních služeb uzavřená mezi advokátem a spotřebitelem“)
      (2015/C 073/07)
      Jednací jazyk: litevština

         Předkládající soud

      Lietuvos Aukščiausiasis Teismas

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelka: Birutė Šiba

         Odpůrce: Arūnas Devėnas

         Výrok

      Směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách [zneužívajících klauzulích] ve spotřebitelských smlouvách musí být vykládána v tom smyslu, že se vztahuje na takové standardizované smlouvy o poskytování právních služeb, jako jsou smlouvy dotčené ve věci v původním řízení, uzavřené mezi advokátem a fyzickou osobou, která nejedná pro účely, které spadají do rámce její obchodní nebo výrobní činnosti nebo povolání.

         (1)  Úř. věst. C 9. 11.1.2014.


title: Věc C-496/04: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 14. září 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce College van Beroep voor het bedrijfsleven – Nizozemsko) – J. Slob v. Productschap Zuivel (Mléko a mléčné výrobky — Přímý prodej — Referenční množství — Překročení — Doplňková dávka na mléko — Povinnost producenta vést evidenci zásob — Článek 7 odst. 1 a 3 nařízení (EHS) č. 536/93 — Doplňková vnitrostátní opatření — Pravomoc členských států)

text:
               18.11.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 281/10

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 14. září 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce College van Beroep voor het bedrijfsleven – Nizozemsko) – J. Slob v. Productschap Zuivel
   (Věc C-496/04) (1)

   (Mléko a mléčné výrobky - Přímý prodej - Referenční množství - Překročení - Doplňková dávka na mléko - Povinnost producenta vést evidenci „zásob“ - Článek 7 odst. 1 a 3 nařízení (EHS) č. 536/93 - Doplňková vnitrostátní opatření - Pravomoc členských států)
   (2006/C 281/16)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Předkládající soud
   College van Beroep voor het bedrijfsleven
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: J. Slob

      Žalovaná: Productschap Zuivel
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – College van Beroep voor het bedrijfsleven – Výklad čl. 7 odst. 1 písm. f) a odst. 3 nařízení Komise (EHS) č. 536/93 ze dne 9. března 1993, kterým se stanoví prováděcí pravidla týkající se doplňkové dávky v odvětví mléka a mléčných výrobků (Úř. věst. L 57, s. 12) – Rozsah povinnosti vést evidenci „zásob“ pro výrobce, kteří disponují referenčním množstvím přímého prodeje – Doplňkové povinnosti ukládané členským státem – Otázka, kterou nepoložil vnitrostátní soudce – Nedostatek odpovědi Soudního dvora
   Výrok

               1)

               Článek 7 odst. 1 první věta nařízení Komise (EHS) č. 536/93 ze dne 9. března 1993, kterým se stanoví prováděcí pravidla týkající se doplňkové dávky v odvětví mléka a mléčných výrobků, je nutné vykládat v tom smyslu, že toto ustanovení přiznává členskému státu pravomoc přijmout v nezbytném rozsahu právní úpravu, která ukládá producentům mléka usazeným na jeho území doplňkové povinnosti vést evidenci jdoucí nad rámec povinností vyplývajících z čl. 7 odst. 1 písm. f) tohoto nařízení. Členský stát je povinen při výkonu této pravomoci dodržovat obecné zásady práva Společenství.

               2)

               Právo Společenství nebrání právní úpravě, která ukládá producentům mléka evidovat množství vyrobeného másla a jeho využití, a to i v případě, že máslo bylo zničeno nebo zpracováno na krmivo pro dobytek, pokud se účinná kontrola přesnosti výkazů přímého prodeje vyhotovených producenty pouze na základě předpisů Společenství jeví v dotčeném členském státě jako složitá.

      (1)  Úř. věst. C 31, 5. 2. 2005.


title: Věc C-165/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Supremo (Španělsko) dne 7. dubna 2014 – Alfredo Rendón Marín v. Administración del Estado

text:
               10.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 175/31

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Supremo (Španělsko) dne 7. dubna 2014 – Alfredo Rendón Marín v. Administración del Estado
   (Věc C-165/14)
   2014/C 175/38
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Tribunal Supremo, Sala de lo Contencioso Administrativo, Sección Tercera

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: Alfredo Rendón Marín

      Žalovaná: Administración del Estado

      Předběžná otázka

   Je s článkem 20 Smlouvy o fungování Evropské unie, vykládaným s ohledem na rozsudky ze dne 19. října 2004 (věc C-200/02) (1) a ze dne 8. března 2011 (věc C-34/09) (2), slučitelná vnitrostátní právní úprava, která vylučuje možnost udělit rodiči nezletilého dítěte-občana Evropské unie závislého na svém rodiči povolení k pobytu proto, že rodič má v zemi podání žádosti záznam v rejstříku trestů, přestože je v důsledku toho nezletilé dítě, které musí rodiče doprovázet, nuceno nedobrovolně vycestovat z území Unie?

      (1)  EU:C:2004:639

      (2)  EU:C:2004:639


title: Věc C-503/17: Žaloba podaná dne 21. srpna 2017 – Evropská komise v. Spojené království Velké Británie a Severního Irska

text:
               16.10.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 347/21

         Žaloba podaná dne 21. srpna 2017 – Evropská komise v. Spojené království Velké Británie a Severního Irska
   (Věc C-503/17)
   (2017/C 347/28)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: F. Tomat, J. Tomkin, zmocněnci)

      Žalovaný: Spojené království Velké Británie a Severního Irska

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Spojené království tím, že dovolilo používání značkovaných pohonných hmot k natankování do soukromých rekreačních plavidel, nesplnilo povinnosti, které pro ně vyplývají ze směrnice 95/60/ES (1);

               —

               uložit Spojenému království Velké Británie a Severního Irska náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Komise se domnívá, že dovolení prodeje značkovaných pohonných hmot pro pohánění soukromých rekreačních plavidel je zásadně neslučitelné se směrnicí 95/60/ES (směrnice o daňovém značení). Smyslem povinnosti označkovat pohonné hmoty, které byly předmětem snížené sazby spotřební daně, je konkrétně zajistit, aby byly tyto pohonné hmoty bez dalšího odlišitelné od pohonných hmot, z nichž byla zaplacena daň v plné výši. Výsledkem vnitrostátního opatření je ale to, že v případě zjištění označkovaných pohonných hmot v nádrži soukromého rekreačního plavidla, do něhož byly pohonné hmoty doplněny ve Spojeném království, není možné na základě značení určit, zda byly použité pohonné hmoty předmětem plné, nebo snížené sazby spotřební daně.

      (1)  Směrnice Rady 95/60/ES ze dne 27. listopadu 1995 o daňovém značení plynových olejů a petroleje (Úř. věst. 1995, L 291, s. 46; Zvl. vyd. 09/01, s. 289).


title: Věc T-372/06: Žaloba podaná dne 11. prosince 2006 – Bomba Energia Getränke v. OHIM – Eckes-Granini (Bomba)

text:
               24.2.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 42/25

         Žaloba podaná dne 11. prosince 2006 – Bomba Energia Getränke v. OHIM – Eckes-Granini (Bomba)
   (Věc T-372/06)
   (2007/C 42/44)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Bomba Energia Getränke Vertriebs GmbH (Wiener Neudorf, Rakousko) (zástupce: A. Kockläuner, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Eckes-Granini GmbH & Co. KG (Nieder-Olm, Německo)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit v plném rozsahu rozhodnutí druhého odvolacího senátu žalovaného ze dne 3. října 2006, věc R 184/2005-2;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „Bomba“ pro výrobky zařazené do tříd 32 a 33 (přihláška č. 558 874).

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Eckes-Granini GmbH & Co. KG.

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Různé slovní a obrazové ochranné známky „la bamba“, včetně německé slovní ochranné známky „la bamba“ pro výrobky zařazené do tříd 29, 32 a 33.

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí přihlášky.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: Napadené rozhodnutí porušuje čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (1), jelikož neexistuje nebezpečí záměny mezi kolidujícími ochrannými známkami.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1994, L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).


title: Věc C-431/15: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 24. ledna 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Audiencia Provincial de Cantabria – Španělsko) – Liberbank, SA v. Rafael Piris del Campo

text:
               24.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/12

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 24. ledna 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Audiencia Provincial de Cantabria – Španělsko) – Liberbank, SA v. Rafael Piris del Campo
   (Věc C-431/15) (1)

   (2017/C 129/14)
   Jednací jazyk: španělština
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 354, 26.10.2015.


title: Věc C-196/05: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Finanzgericht München ze dne 17. února 2005 ve věci Sachsenmilch AG proti Oberfinanzdirektion Nürnberg

text:
               23.7.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 182/25

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Finanzgericht München ze dne 17. února 2005 ve věci Sachsenmilch AG proti Oberfinanzdirektion Nürnberg
   (Věc C-196/05)
   (2005/C 182/47)
   Jednací jazyk: němčina
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Finanzgericht München (Německo) ze dne 17. února 2005 ve věci Sachsenmilch AG proti Oberfinanzdirektion Nürnberg, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 4. května 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Finanzgericht München žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               1)

               Má být kombinovaná nomenklatura (KN) ve znění přílohy I nařízení Komise (ES) č. 1789/2003 (1) ze dne 11. září 2003, kterým se mění příloha I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 (2) o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku (SCS) vykládána tak, že sýr na pizzu (Mozzarella), který byl po svém vyrobení uložen za teploty od 2 do 4 °C na dobu jednoho až dvou týdnů, má být zařazen do podpoložky 0406 10?

               2)

               Může být v případě neexistence právní úpravy Společenství provedeno zkoumání, zda se jedná o čerstvý sýr ve smyslu podpoložky 0406 10 KN, na základě organoleptických znaků?

      (1)  Úř. věst. L 281, s. 1.

      (2)  Úř. věst. L 256, s. 1.


title: Věc C-394/12: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 10. prosince 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Asylgerichtshof — Rakousko) — Shamso Abdullahi v. Bundesasylamt ( „Řízení o předběžné otázce — Společný evropský azylový systém — Nařízení (ES) č. 343/2003 — Určení členského státu příslušného k posuzování žádosti o azyl — Přezkum dodržení kritérií příslušnosti k posuzování žádosti o azyl — Rozsah soudního přezkumu“ )

text:
               15.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/12

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 10. prosince 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Asylgerichtshof — Rakousko) — Shamso Abdullahi v. Bundesasylamt
   (Věc C-394/12) (1)

   (Řízení o předběžné otázce - Společný evropský azylový systém - Nařízení (ES) č. 343/2003 - Určení členského státu příslušného k posuzování žádosti o azyl - Přezkum dodržení kritérií příslušnosti k posuzování žádosti o azyl - Rozsah soudního přezkumu)
   2014/C 45/20
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Asylgerichtshof

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Shamso Abdullahi

      Žalovaný: Bundesasylamt

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Asylgerichtshof — Výklad nařízení Rady (ES) č. 343/2003 ze dne 18. února 2003, kterým se stanoví kritéria a postupy pro určení státu příslušného k posuzování žádosti o azyl podané státním příslušníkem třetí země v některém z členských států (Úř. věst. L 50, s. 1) a zejména článků 10, 16, 18 a 19 tohoto nařízení, jakož i nařízení Komise (ES) č. 1560/2003 ze dne 2. září 2003, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 343/2003 (Úř. věst. L 222, s. 3) — Somálská státní příslušnice, která překročila hranici Unie v Řecku, odkud následně přes třetí zemi a přes Maďarsko vstoupila na území Rakouska, kde podala do 12 měsíců po svém prvním vstupu na území Unie žádost o azyl — Určení členského státu příslušného k posouzení uvedené žádosti o azyl

      Výrok

   Článek 19 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 343/2003 ze dne 18. února 2003, kterým se stanoví kritéria a postupy pro určení členského státu příslušného k posuzování žádosti o azyl podané státním příslušníkem třetí země v některém z členských států, musí být vykládán v tom smyslu, že za okolností, kdy členský stát souhlasil s převzetím žadatele o azyl na základě kritéria uvedeného v čl. 10 odst. 1 uvedeného nařízení, to znamená jako členský stát prvního vstupu žadatele o azyl na území Evropské unie, může tento žadatel zpochybnit volbu tohoto kritéria pouze s poukazem na existenci systémových nedostatků azylového řízení a podmínek přijímání žadatelů o azyl v tomto členském státě, které představují závažné a prokazatelné důvody pro domněnku, že uvedený žadatel bude vystaven skutečnému riziku nelidského nebo ponižujícího zacházení ve smyslu článku 4 Listiny základních práv Evropské unie.

      (1)  Úř. věst. C 343, 10.11.2012.


title: Věc C-532/10 P: Usnesení Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 29. června 2011 — adp Gauselmann GmbH v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ( Kasační opravný prostředek — Ochranná známka Společenství — Nařízení (ES) č. 40/94 — Článek 8 odst. 1 písm. b) — Nebezpečí záměny — Obrazová ochranná známka Archer Maclean’s Mercury — Námitky majitele starší slovní vnitrostátní ochranné známky Merkur )

text:
               22.10.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 311/14

         Usnesení Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 29. června 2011 — adp Gauselmann GmbH v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc C-532/10 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Společenství - Nařízení (ES) č. 40/94 - Článek 8 odst. 1 písm. b) - Nebezpečí záměny - Obrazová ochranná známka Archer Maclean’s Mercury - Námitky majitele starší slovní vnitrostátní ochranné známky Merkur)
   2011/C 311/21
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: adp Gauselmann GmbH (zástupce: P. Koch Moreno, abogada)

      Další účastník řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)

      Předmět

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) ze dne 9. září 2010, adp Gauselmann v. OHIM (T-106/09), kterým Tribunál zamítl žalobu na neplatnost podanou majitelem slovní ochranné známky „Merkur“ pro výrobky zařazené do tříd 6, 9, 28, 35, 37, 41 a 42 proti rozhodnutí R 1266/2007-1 prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (OHIM) ze dne 12. ledna 2009, kterým se zamítá odvolání podané proti rozhodnutí námitkového oddělení, které zamítá námitku podanou proti zápisu obrazové ochranné známky „Archer Maclean's Mercury“ pro výrobky zařazené do tříd 9, 16 a 28 — Porušení čl. 8 odst.1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009) — Nebezpečí záměny — Kritéria pro posouzení

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnosti adp Gauselmann GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 38, 5.2.2011.


title: Věc C-670/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesarbeitsgericht (Německo) dne 15. prosince 2015 – Jan Šalplachta

text:
               7.3.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 90/6

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesarbeitsgericht (Německo) dne 15. prosince 2015 – Jan Šalplachta
   (Věc C-670/15)
   (2016/C 090/09)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesarbeitsgericht

      Účastník původního řízení

      Žalobce: Jan Šalplachta

      Předběžná otázka

   Vyžaduje právo fyzické osoby na účinný přístup ke spravedlnosti v přeshraničním sporu ve smyslu článku 1 a článku 2 Směrnice Rady 2003/8/ES ze dne 27. ledna 2003 o zlepšení přístupu ke spravedlnosti v přeshraničních sporech stanovením minimálních společných pravidel pro právní pomoc v těchto sporech (1), aby právní pomoc, kterou poskytla Spolková republika Německo, zahrnovala náklady, které žadatel vynaložil na překlad prohlášení a podkladů k žádosti o právní pomoc, jestliže žadatel zároveň s podáním žaloby k soudu příslušnému zároveň jako přijímající orgán ve smyslu čl. 13 odst. 1 písm. b) směrnice požádal o právní pomoc a sám nechal vyhotovit překlad?

      (1)  Úř. věst. L 26, s. 41; Zvl. vyd. 19/06, s. 90, ve znění opravy zveřejněné v Úř. věst. 2003, L 32, s. 1.


title: Věc T-377/07: Žaloba podaná dne 24. září 2007 – Evropaïki Dynamiki v. Komise

text:
               8.12.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 297/43

         Žaloba podaná dne 24. září 2007 – Evropaïki Dynamiki v. Komise
   (Věc T-377/07)
   (2007/C 297/87)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (zástupce: N. Korogiannakis, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Zrušit rozhodnutí Generálního ředitelství Komise pro informatiku, kterým se odmítá nabídka žalobkyně předložená v odpověď na veřejnou výzvu k podání nabídek ENTR/05/86 – Obsahová interoperabilita celoevropských služeb elektronické správy (eGovernment) (Úř. věst S 128 8/7/2006), oznámené žalobkyni dopisem ze dne 13. července 2007, a kterým se zakázky udělují úspěšnému uchazeči;

               —

               uložit Komisi (DIGIT), aby žalobkyni uhradila právní a ostatní náklady a výdaje vynaložené v souvislosti s touto žalobou, i v případě zamítnutí tohoto návrhu;

               —

               uložit Komisi (DIGIT), aby žalobkyni nahradila škodu utrpěnou v důsledku dotčeného nabídkového řízení ve výši 3,5 milionů eur za položku 2.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně předložila nabídku v odpověď na veřejnou výzvu k podání nabídek žalované na zakázku „technologie zajišťující obsahovou interoperabilitu pro celoevropské služby veřejné správy (eGovernment)“ (Úř. věst. 2006/S 128-136080). Žalobkyně popírá rozhodnutí odmítnout její nabídku a udělit zakázku jinému uchazeči.
   Žalobní důvody a hlavní argumenty, kterých se žalobkyně dovolává, jsou totožné jako ve věci T-300/07 Evropaïki Dynamiki v Komise (1).

      (1)  Úř. věst. 2007, C 235, s. 22.


title: Věc T-416/08: Žaloba podaná dne 29. září 2008 – EAÜ v. Komise

text:
               6.12.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 313/40

         Žaloba podaná dne 29. září 2008 – EAÜ v. Komise
   (Věc T-416/08)
   (2008/C 313/73)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Eesti Autorite Ühing (EAÜ) (Talin, Estonsko) (zástupce: M. Favart, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit článek 3 rozhodnutí Komise ze dne 16. července 2008 v řízení podle článku 81 ES a článku 53 EHP (věc COMP/C2/38.698 –CISAC); a

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Touto žalobou se žalobkyně domáhá podle článku 230 ES částečného zrušení rozhodnutí Komise K(2008)3435 konečné ze dne 16. července 2008 (věc COMP/C2/38.698 – CISAC) v řízení podle článku 81 ES a článku 53 EHP. Konkrétně žalobkyně zpochybňuje závěr Komise uvedený v článku 3 napadeného rozhodnutí, podle kterého územní vymezení vzájemných zmocnění k zastupování, které si udělily autorské společnosti, zakládá jednání ve vzájemné shodě v rozporu s článkem 81 ES a článkem 53 EHP.
   Žalobní důvody a hlavní argumenty vznesené žalobkyní jsou totožné s žalobními důvody a hlavními argumenty uplatňovanými ve věci T-415/08 IMRO v. Komise.