title: Věc T-576/14: Žaloba podaná dne 28. července 2014 – Larymnis LARKO v. Komise

text:
               10.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 395/53

      Žaloba podaná dne 28. července 2014 – Larymnis LARKO v. Komise
      (Věc T-576/14)
      (2014/C 395/66)
      Jednací jazyk: řečtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Elliniki Metalleftiki kai Metallourgiki Larymnis LARKO A.E. (Kallithea Attikis, Řecko) (zástupce: B. Koulouris, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Komise ze dne 27. března 2014 [SG-Greffe(2014) D/4621/28/03/2014] týkající se prodeje některých aktiv akciové společnosti nazvané „Geniki Metalleftiki kai Metallourgiki Anonimi Eteria NEA LARKO“ [NEA LARKO], číslo SA.37954 (2013/N) (EE 23/05/2014, C 156), určené Řecké republice;

                  —

                  uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby žalobkyně zaprvé tvrdí, že má zjevný právní zájem na zrušení napadeného rozhodnutí, neboť se jí týká bezprostředně a osobně, podobně jako osob, kterým je určeno, a zadruhé předkládá tři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod je založen na porušení čl. 108 odst. 2 SFEU a článku 14 nařízení č. 659/1999 (1). Žalobkyně tvrdí, že Komise napadeným aktem rozhodla, že prodej určitých aktiv společnosti NEA LARKO, uskutečněný řeckým státem, nepovede k hospodářské kontinuitě mezi uvedenou společností a vlastníkem nebo vlastníky aktiv, které se prodají. Žalobkyně zaprvé zpochybňuje, že by prodávaná aktiva představovala pouze zanedbatelnou část činnosti společnosti NEA LARKO, neboť ve skutečnosti tato aktiva představují hlavní část její činnosti a aktiva, která zůstávají v jejím vlastnictví, mají značně malý ekonomický význam a je nemožné je jako taková produktivně využít. Například v provozovně Larimna (jejíž prodej je součástí privatizačního plánu) se soustřeďuje celá produkce nerostů z provozoven společnosti NEA LARKO v celém Řecku a pouze v této provozovně dochází ke zpracování. Zadruhé je napadené rozhodnutí rovněž nesprávné v části, v níž se konstatuje, že majetek, který se bude dražit, nepatří společnosti NEA LARKO, nýbrž řeckému státu, s tím důsledkem, že ve skutečnosti těžební provozovna v Larimna, spolu s jinými těžebními zpracovatelskými provozovnami a pomocnými provozovnami nikdy nebudou ve vlastnictví řeckého státu, avšak i po případném ukončení smlouvy o pronájmu práv k nerostnému bohatství zůstanou ve vlastnictví společnosti NEA LARKO, jelikož tato práva jí plně náleží. Přímým důsledkem výše uvedených úvah je, že v řízení společnosti NEA LARKO bude pokračovat nový nabyvatel, takže tento nabyvatel nemůže být osvobozen od povinnosti zaplatit žalobkyni částky, které jí společnost NEA LARKO dluží.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod je založen na porušení čl. 296 odst. 2 SFEU. Žalobkyně tvrdí, že napadené rozhodnutí není dostatečně odůvodněno, neboť vůbec nezkoumá, zda převod dotčených aktiv na základě privatizačního plánu, který Komise zohlednila, narušuje nebo může narušit hospodářskou soutěž. Mimoto Komise nezkoumá výrobkový trh, a ani nedefinuje samotný trh, ani výrobní odvětví. Komise se omezuje na prohlášení řecké vlády, aniž by je přezkoumala, jak měla povinnost učinit. Komise hlouběji nepřezkoumala ani názory společnosti NEA LARKO v tomto ohledu, přestože je rozhodnutím bezprostředně dotčena, čímž tak porušila její základní práva, zejména právo na rovné zacházení ve vztahu k řeckému státu, legitimní očekávání, pokud jde o jednání unijních orgánů a právo být vyslechnuta před přijetím rozhodnutí, které se jí dotýká.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod je založen na argumentu, že napadené rozhodnutí obsahuje vzájemně si odporující úvahy, jejichž následkem je to, že rozhodnutí je neodůvodněné a protiprávní. Žalobkyně v podstatě tvrdí, že zatímco Komise ve svém rozhodnutí prohlašuje, že přezkoumala veškerá prodávaná aktiva jako celek, jelikož spojuje ukončení smlouvy o pronájmu práv k nerostnému bohatství v rámci privatizačního plánu se souběžným dražebním prodejem a uskutečněním plánu sort out, poté konstatuje, že zásadní hodnotou je účetní hodnota, aby dospěla k závěru, že jelikož poměr prodaných aktiv a zbývajících aktiv je, byť chybně, z účetního hlediska v poměru 1 ku 3, neexistuje kontinuita hospodářské činnosti. Stejně tak Komise nikterak neodůvodňuje své konstatování, že pracovní smlouvy se zaměstnanci společnosti NEA LARKO nepřecházejí na nabývající společnost, čímž tak zásadně porušila „acquis communautaire“ v tomto ohledu.

         (1)  Nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES.


title: Věc T-228/13: Žaloba podaná dne 19. dubna 2013 — NIIT Insurance Technologies v. OHIM (EXACT)

text:
               29.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 189/26

         Žaloba podaná dne 19. dubna 2013 — NIIT Insurance Technologies v. OHIM (EXACT)
   (Věc T-228/13)
   2013/C 189/55
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: NIIT Insurance Technologies Ltd (Londýn, Spojené království) (zástupce: M. Wirtz, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 18. února 2013 ve věci R 1307/2012-4 týkající se přihlášky ochranné známky Společenství č. 010355501, slovo: EXACT a jemu předcházející rozhodnutí odboru ochranných známek OHIM ze dne 29. května 2012 týkající se přihlášky ochranné známky Společenství č. 010355501, slovo: EXACT, v rozsahu, ve kterém byl zamítnut zápis ochranné známky;

               —

               uložil OHIM náhradu nákladu řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka EXACT pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 16 a 42 — přihláška ochranné známky Společenství č. 10 355 501

      Rozhodnutí průzkumového referenta: částečné zamítnutí přihlášky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody:

               —

               porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 207/2009;

               —

               porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009;

               —

               porušení článku 83 nařízení č. 207/2009 ve spojení se zásadou rovného zacházení, jakož i článků 6 a 14 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod uzavřené v Římě dne 4. listopadu 1950 ve znění protokolu č. 11, které vstoupilo v platnost dne 1. listopadu 1998;

               —

               porušení článku 56 Smlouvy o fungování Evropské unie.


title: Věc C-385/08: Žaloba podaná dne 2. září 2008 – Komise Evropských společenství v. Polská republika

text:
               6.12.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 313/12

         Žaloba podaná dne 2. září 2008 – Komise Evropských společenství v. Polská republika
   (Věc C-385/08)
   (2008/C 313/18)
   Jednací jazyk: polština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupce: M. Šimerdová a K. Herrmann, zmocněnci)

      Žalovaná: Polská republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Polská republika nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 6 odst. 1 směrnice 2001/83/ES (1) ve spojení s čl. 13 odst. 4 nařízení (EHS) č. 2309/93 (2), jakož i s články 89 a 90 nařízení (ES) č. 726/2004 (3), tím, že ponechala v platnosti rozhodnutí o registraci generika referenčního léčivého přípravku Plavix;

               —

               určit, že Polská republika nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 6 odst. 1 směrnice 2001/83/ES, tím, že po 1. květnu 2004 uvedla na trh nebo ponechala na trhu léčivé přípravky, pro které nebylo vydáno rozhodnutí o registraci podle tohoto článku;

               —

               uložit Polské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Podle názoru Komise nemohou rozhodnutí o registraci léčivých přípravků, která jsou předmětem rozhodnutí vydaných ministrem zdravotnictví Polské republiky v období od ledna do dubna 2004, která obsahovala doplňující doporučení nebo ukládala dodatečné studie, spadat do přechodných období stanovených v bodu 1.5. přílohy XII Aktu o podmínkách přistoupení Polské republiky k Evropské unii, protože u obou těchto rozhodnutí ministra zdravotnictví se nejednalo o rozhodnutí o registraci ve smyslu bodu 1.5. přílohy XII Aktu o podmínkách přistoupení vydaná před 1. květnem 2004. Uvedení sporných léčivých přípravků na trh proto musí být provedeno prostřednictvím rozhodnutí o registraci vydaného podle směrnice 2001/83/ES nebo podle nařízení č. 2309/93.
   Krom toho uvedení generika referenčního léčivého přípravku Plavix na trh nemohlo spadat do přechodného období stanoveného v bodu 1.5. přílohy XII Aktu o podmínkách přistoupení, protože v něm stanovené odchylky se týkaly výlučně požadavků bezpečnosti, kvality a účinnosti podle směrnice 2001/83/ES, ne však desetileté doby ochrany údajů stanovené v čl. 13 odst. 4 nařízení č. 2309/93, jakož i v článcích 89 a 90 nařízení č. 726/2004.

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/83/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků (Úř. věst. L 311, 28.11.2001, s. 67; Zvl. vyd. 13/27, s. 69).

      (2)  Nařízení Rady (EHS)č. 2309/93 ze dne 22. července 1993, kterým se stanoví postupy Společenství pro registraci a dozor nad humánními a veterinárními léčivými přípravky a kterým se zakládá Evropská agentura pro hodnocení léčivých přípravků (Úř. věst. L 214, 24.8.1993, s. 1).

      (3)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 726/2004 ze dne 31. března 2004, kterým se stanoví postupy Společenství pro registraci humánních a veterinárních léčivých přípravků a dozor nad nimi a kterým se zřizuje Evropská agentura pro léčivé přípravky (Úř. věst. L 136, 30.4.2004, s. 1).


title: Věc T-417/08: Žaloba podaná dne 29. září 2008 – SPA v. Komise

text:
               6.12.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 313/41

         Žaloba podaná dne 29. září 2008 – SPA v. Komise
   (Věc T-417/08)
   (2008/C 313/74)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Sociedade Portuguesa de Autores CRL (SPA) (Lisabon, Portugalsko) (zástupce: M. Favart, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobkyně

               —

               zrušit článek 3 rozhodnutí Komise ze dne 16. července 2008 v řízení podle článku 81 ES a článku 53 EHP (věc COMP/C2/38.698 – CISAC) a

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Touto žalobou se žalobkyně domáhá na základě článku 230 ES částečného zrušení rozhodnutí Komise K(2008)3435 v konečném znění ze dne 16. července 2008 (věc COMP/C2/38.698 – CISAC) v řízení podle článku 81 ES a článku 53 EHP. Žalobkyně konkrétně napadá článek 3 napadeného rozhodnutí, který stanoví, že územní rozdělení mandátů na vzájemné zastupování udělené jednou společností autorů druhé společnosti autorů je jednáním ve vzájemné shodě porušujícím článek 81 ES a článek 53 EHP.
   Žalobní důvody a hlavní argumenty vznesené žalobkyní jsou stejné jako žalobní důvody a hlavní argumenty vznesené ve věci T-415/08 IMRO v. Komise.


title: Věc C-605/13 P: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 21. dubna 2015 – a v. Rada Evropské unie „Kasační opravný prostředek — Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Omezující opatření přijatá vůči Syrské arabské republice — Opatření namířená proti osobám a subjektům, které mají z režimu prospěch — Důkaz o opodstatněnosti zařazení osoby na seznamy — Soubor nepřímých důkazů“

text:
               22.6.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 205/6

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 21. dubna 2015 – a v. Rada Evropské unie
   (Věc C-605/13 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vůči Syrské arabské republice - Opatření namířená proti osobám a subjektům, které mají z režimu prospěch - Důkaz o opodstatněnosti zařazení osoby na seznamy - Soubor nepřímých důkazů“)
   (2015/C 205/07)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Issam Anbouba (zástupci: M.-A. Bastin, J.-M. Salva a S. Orlandi, advokáti)

      Další účastnice řízení: Rada Evropské unie (zástupci: A. Vitro, R. Liudvinaviciute a M.-M. Joséphidès, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující další účastnici řízení: Evropská komise (zástupci: S. Pardo Quintillán a F. Castillo de la Torre, zmocněnci)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Issam Anbouba ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Radou Evropské unie.

               3)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 45, 15.2.2014.


title: Věc T-127/07 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 20. dubna 2007 Francescem Blignym proti usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 15. února 2007 ve věci F-142/06, Bligny v. Komise

text:
               23.6.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 140/34

         Kasační opravný prostředek podaný dne 20. dubna 2007 Francescem Blignym proti usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 15. února 2007 ve věci F-142/06, Bligny v. Komise
   (Věc T-127/07 P)
   (2007/C 140/57)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající opravný prostředek (navrhovatel): Francesco Bligny (Tassin – La Demi – Lune, Francie) (zástupce: P. Lebel-Nourissat, advokát)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání navrhovatele

               —

               určit, že se Soud pro veřejnou službu dopustil nesprávného posouzení přihlášky, pokud jde o povinnost kandidáta přiložit doklad prokazující jeho občanství;

               —

               určit, že Soud pro veřejnou službu neodpověděl na žalobní důvody kandidáta, pokud jde o nerespektování zásad ochrany legitimního očekávání a řádné správy příslušejících komisi výběrového řízení EPSO AD/26/05;

               —

               zrušit v důsledku toho usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 15. února 2007 ve věci F-142/06;

               —

               nově rozhodnout o zrušení rozhodnutí komise výběrového řízení EPSO/AD/26/05 ze dne 7. prosince 2006 a rozhodnutí ze dne 23. prosince 2006, kterým se odmítá připuštění navrhovatele do výběrového řízení, a tedy oprava jeho písemné zkoušky, a o tom, že přihláška určená uchazečům výběrového řízení, která byla zveřejněna dne 15. května 2006 na internetových stránkách EPSO, je protiprávní;

               —

               podpůrně vrátit věc Soudu pro veřejnou službu, aby o dotčené věci rozhodl, a uložit Komisi náhradu veškerých nákladů řízení.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Ve svém kasačním opravném prostředku navrhovatel žádá zrušení usnesení Soudu pro veřejnou službu, kterým se zamítá jako zjevně neopodstatněná jeho žaloba, kterou se domáhal zrušení rozhodnutí komise výběrového řízení odmítajícího provést opravu jeho písemné zkoušky z důvodu, že jeho přihláška neobsahuje doklad prokazující jeho občanství.
   Na podporu svého kasačního opravného prostředku navrhovatel uplatňuje, že se Soud pro veřejnou službu dopustil zkreslení skutkových okolností, které mu byly předloženy, a provedl tak nesprávný výklad oznámení o žádosti, která měla být uchazečem vyplněna, což vedlo k nesprávnému posouzení přihlášky. Mimoto uplatňuje důvod vycházející z nedostatečného odůvodnění napadeného usnesení, jelikož Soud pro veřejnou službu neodpověděl na veškeré žalobní důvody a návrhová žádání předložená navrhovatelem v prvním stupni.


title: Věc T-527/09 RENV: Rozsudek Tribunálu ze dne 14. dubna 2015 – Ayadi v. Komise „Vrácení věci po zrušení — Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Omezující opatření proti určitým osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibánem — Nařízení (ES) č. 881/2002 — Zmrazení finančních prostředků a hospodářských zdrojů osoby uvedené na seznamu sestaveném orgánem OSN — Zařazení jména této osoby na seznamu v příloze nařízení (ES) č. 881/2002 — Žaloba na neplatnost — Základní práva — Právo na obhajobu — Právo na účinnou soudní ochranu — Právo na vlastnictví“

text:
               1.6.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 178/11

         Rozsudek Tribunálu ze dne 14. dubna 2015 – Ayadi v. Komise
   (Věc T-527/09 RENV) (1)

   („Vrácení věci po zrušení - Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření proti určitým osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibánem - Nařízení (ES) č. 881/2002 - Zmrazení finančních prostředků a hospodářských zdrojů osoby uvedené na seznamu sestaveném orgánem OSN - Zařazení jména této osoby na seznamu v příloze nařízení (ES) č. 881/2002 - Žaloba na neplatnost - Základní práva - Právo na obhajobu - Právo na účinnou soudní ochranu - Právo na vlastnictví“)
   (2015/C 178/12)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Chafiq Ayadi (Dublin, Irsko) (zástupci: H. Miller, solicitor, P. Moser, QC, E. Grieves, barrister, a R. Graham, solicitor)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: E. Paasivirta, T. Scharf a M. Konstantinidis, zmocněnci)

      Vedlejší účastník podporující žalovanou: Irsko (zástupce: E. Creedon, zmocněnec, assisté initialement de E. Regan a N. Travers, SC, poté N. Travers); a Rada Evropské unie (zástupci: E. Finnegan a G. Étienne, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení nařízení Komise (ES) č. 954/2009 ze dne 13. října 2009, kterým se po sto čtrnácté mění nařízení Rady (ES) č. 881/2002 ze dne 27. května 2002 o zavedení některých zvláštních omezujících opatření namířených proti některým osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibánem (Úř. věst. L 269, s. 20), v rozsahu, v něm se týká žalobce.

      Výrok rozsudku

               1)

               Nařízení Komise (ES) č. 954/2009 ze dne 13. října 2009, kterým se po sto čtrnácté mění nařízení Rady (ES) č. 881/2002 ze dne 27. května 2002 o zavedení některých zvláštních omezujících opatření namířených proti některým osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibánem, se zrušuje v rozsahu, v něm se týká Chafiq Ayadi.

               2)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady vynaložené Ch. Ayadim, a nahradí částky vyplacené Tribunálem z titulu právní pomoci.

               3)

               Irsko a Rada Evropské unie ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 148, 5.6.2010.


title: Věc C-644/13 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 5. prosince 2013 Villeroy et Boch proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 16. září 2013 ve spojených věcech T-373/10, T-374/10, T-382/10 a T-402/10, Villeroy et Boch Austria a další v. Komise

text:
               15.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/24

         Kasační opravný prostředek podaný dne 5. prosince 2013 Villeroy et Boch proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 16. září 2013 ve spojených věcech T-373/10, T-374/10, T-382/10 a T-402/10, Villeroy et Boch Austria a další v. Komise
   (Věc C-644/13 P)
   2014/C 45/41
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Villeroy et Boch (zástupce: J. Philippe, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelky)

               —

               úplné zrušení rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) ze dne 16. září 2013 ve spojených věcech T-373/10, T-374/10, T-382/10 a T-402/10 v rozsahu, v němž zamítá žalobu navrhovatelky;

               —

               podpůrně částečné zrušení rozsudku Tribunálu ze dne 16. září 2013;

               —

               podpůrně snížení pokuty uložené navrhovatelce v článku 2 napadeného rozhodnutí ze dne 23. června 2010;

               —

               rovněž podpůrně vrácení věci Tribunálu k novému rozhodnutí;

               —

               uložení náhrady nákladů řízení odpůrkyni.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Navrhovatelka uvádí na podporu tohoto kasačního opravného prostředku čtyři důvody.
   V rámci prvního důvodu navrhovatelka poukazuje na rozpor v posouzení důkazních prostředků týkajících se skutkových okolností ve Francii ze strany Tribunálu. Tribunál totiž v napadeném rozsudku posoudil tři důkazy odlišně, a dokonce naprosto opačně, než tytéž důkazy v souběžných spojených věcech T-379/10 a T-381/10, Sanitec, a T-380/10, Wabco v. Ideal Standard, v nichž byly žalobkyně v souvislosti s obviněními týkajícími se Francie osvobozeny. Podle navrhovatelky takový zásadní rozpor, který se projevuje opačnými závěry na základě stejných důkazů, porušuje zásadu rovného zacházení, zásadu in dubio pro reo a rovněž narušuje logickou a právní soudržnost rozsudku Tribunálu.
   Druhým důvodem navrhovatelka Tribunálu vytýká, že se dopustil nesprávného právního posouzení. Tribunál totiž uměle spojil akty, které byly právně odlišné a skutkově nesouvisely, a označil je za komplexní a pokračující protiprávní jednání. Tribunál nadto nezohlednil neexistenci jakéhokoliv vztahu mezi akty, které i přesto posoudil společně.
   Třetím důvodem navrhovatelka kritizuje stupeň kontroly uskutečněný Tribunálem, který provedl pouze omezenou kontrolu a nevyužil tak plně svou kontrolní a přezkumnou pravomoc.
   V rámci čtvrtého důvodu má navrhovatelka za to, že uložená pokuta je nepřiměřená.


title: Věc F-60/05: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 21. února 2008 – Vande Velde v. Komise (Veřejná služba — Smluvní zaměstnanec — Pozdě podaná stížnost — Žaloba zjevně nepřípustná)

text:
               30.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 223/60

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 21. února 2008 – Vande Velde v. Komise
   (Věc F-60/05) (1)

   (Veřejná služba - Smluvní zaměstnanec - Pozdě podaná stížnost - Žaloba zjevně nepřípustná)
   (2008/C 223/112)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Patricke Vande Velde (Linkebeek, Belgie) (zástupce: L. Vogel, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: J. Currall a G. Berscheid, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice na podporu žalované: Rada Evropské unie (zástupci: M. Arpio Santacruz a I. Sulce, zmocněnci)
   Předmět věci
   Veřejná služba – Jednak zrušení rozhodnutí Komise, kterým byla zamítnuta stížnost žalobkyně, bývalé pomocné zaměstnankyně, podaná proti rozhodnutí, kterým bylo stanoveno její zařazení a odměna jakožto smluvní zaměstnankyně, a jednak návrh na náhradu škody spolu s úroky (původně T-268/05)
   Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se zamítá jako zjevně nepřípustná.

               2)

               Každá z účastnic řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 229, 17.9.2005, s. 30 (věc původně zapsaná před Soudem prvního stupně Evropských společenství pod číslem T-268/05 a předaná Soudu pro veřejnou službu Evropské unie usnesením ze dne 15.12.2005).


title: Věc T-211/15 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 27. dubna 2015 Claudiem Neccim proti usnesení vydanému dne 25. března 2015 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-5/15, Necci v. Komise

text:
               22.6.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 205/38

         Kasační opravný prostředek podaný dne 27. dubna 2015 Claudiem Neccim proti usnesení vydanému dne 25. března 2015 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-5/15, Necci v. Komise
   (Věc T-211/15 P)
   (2015/C 205/51)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Claudio Necci (Auderghem, Belgie) (zástupci: S. Orlandi a T. Martin, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Navrhovatel navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil usnesení Soudu pro veřejnou službu Evropské unie ze dne 25. března 2015 ve věci F-5/15 (Necci v. Komise),

               —

               vrátil věc Soudu pro veřejnou službu Evropské unie.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Na podporu kasačního opravného prostředku předkládá navrhovatel dva důvody kasačního opravného prostředku.

               1.

               První důvod kasačního opravného prostředku vycházející z porušení práva na účinnou soudní ochranu, kterého se popustil Soud pro veřejnou službu (dále jen „SVS“), když zamítl žalobu na neplatnost podanou navrhovatelkou z důvodu nepřípustnosti, kterou nesprávně označil za „zjevnou“.

               2.

               Druhý důvod kasačního opravného prostředku vycházející z nesprávného právního posouzení, kterého se dopustil SVS tím, že se domníval, že lhůta pro podání stížnosti ve smyslu článku 90 služebního řádu začala běžet dnem doručení návrhu na započtení odpracovaných let a ne dnem jeho přijetí zaměstnancem.


title: Věc T-217/11: Žaloba podaná dne 18. dubna 2011 — Staelen v. Veřejný ochránce práv

text:
               9.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 204/24

         Žaloba podaná dne 18. dubna 2011 — Staelen v. Veřejný ochránce práv
   (Věc T-217/11)
   2011/C 204/44
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Claire Staelen (Bridel, Lucembursko) (zástupci: L. Levi a M. Vandenbussche, advokáti)

      Žalovaný: Evropský veřejný ochránce práv

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               uložil veřejnému ochránci práv, aby žalobkyni zaplatil částku ve výši 559 382,13 eur netto jako náhradu majetkové újmy, kterou utrpěla v minulosti, zvýšenou o úroky z prodlení vypočítané podle sazby Evropské centrální banky zvýšené o dva procentní body;

               —

               uložil veřejnému ochránci práv, aby do důchodového fondu Společenství zaplatil příspěvky na důchod žalobkyně odpovídající základním platům vypočítaným za období od června 2005 do dubna 2011, tedy na základě celkové částky ve výši 482 225,97eur;

               —

               uložil veřejnému ochránci práv, aby žalobkyni od května 2011 do března 2026 měsíčně platil částky netto odpovídající mzdám stanoveným pro úředníky funkční skupiny AD patřící do platové třídy AD 9 platového stupně 2, druhý rok, s ohledem na obvyklý služební postup úředníka téže platové třídy, společně s odpovídajícími příspěvky na důchod žalobkyně a příspěvky na nemocenské pojištění;

               —

               uložil veřejnému ochránci práv, aby žalobkyni zaplatil částku ve výši 50 000 eur jako náhradu nemajetkové újmy;

               —

               uložil veřejnému ochránci práv náhradu veškerých nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby žalobkyně uplatňuje čtyři žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod vycházející z neprovedení veškerých šetření důvodných pro objasnění každého případného nesprávného úředního postupu při vedení spisu žalobkyně Evropským parlamentem. Žalobkyně žalovanému vytýká chybné jednání, a v důsledku toho porušení čl. 3 odst. 1 rozhodnutí 94/262/ESUO, ES, Euratom o pravidlech a obecných podmínkách pro výkon funkce veřejného ochránce práv (Úř. věst. L 113, 1994, s. 15; Zvl. vyd. 01/01, s. 283).

               2)

               Druhý žalobní důvod vycházející ze zjevně nesprávného posouzení v rozsahu, v němž žalovaný překročil meze posuzovací pravomoci, kterou měl k přezkumu opodstatněnosti stížnosti, a dopustil se pochybení při plnění svých úkolů, čímž žalobkyni způsobil újmu.

               3)

               Třetí žalobní důvod vycházející z nedostatku nestrannosti, objektivity a nezávislosti, z neexistence dobré víry a ze zneužití pravomoci v rozsahu, v němž žalovaný uzavřel dohodu o spolupráci s Evropským parlamentem a bez odůvodnění se vyhnul základním otázkám týkajícím se podané stížnosti.

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení zásad péče a řádné správy. Žalobkyně žalovanému vytýká, že zaprvé nezohlednil veškeré skutečnosti, které mohly být určující pro jeho rozhodnutí přijaté při přezkumu situace žalobkyně, zadruhé odmítl předložit dokumenty, z nichž vycházelo jeho rozhodnutí, a zatřetí nedodržel přiměřenou délku řízení.


title: Výmaz věci C-384/03

text:
               23.7.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 182/33

         Výmaz věci C-384/03 (1)

   (2005/C 182/59)

      (Jednací jazyk: španělština)

   Usnesením ze dne 28. dubna 2005 rozhodl předseda Soudního dvora Evropských společenství o výmazu věci C-384/03, Komise Evropských společenství proti Španělskému království.

      (1)  Úř. věst. C 264, 1.11.2003


title: Věc C-204/07 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 16. dubna 2007 C.A.S. SpA proti rozsudku Soudu prvního stupně (pátého senátu) vydanému dne 6. února 2007 ve věci T-23/03, C.A.S. SpA v. Komise Evropských společenství

text:
               23.6.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 140/13

         Kasační opravný prostředek podaný dne 16. dubna 2007 C.A.S. SpA proti rozsudku Soudu prvního stupně (pátého senátu) vydanému dne 6. února 2007 ve věci T-23/03, C.A.S. SpA v. Komise Evropských společenství
   (Věc C-204/07 P)
   (2007/C 140/22)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: C.A.S. SpA (zástupce: D. Ehle, advokát)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozsudek Soudu prvního stupně ve věci T-23/03 (1) ze dne 6. února 2007;

               —

               vyhovět návrhovým žádáním předloženým v prvním stupni; podpůrně vrátit věc k rozhodnutí ve věci samé Soudu prvního stupně;

               —

               vyhovět návrhům na přijetí organizačních procesních opatření, která žalobkyně podala ve svých písemnostech ze dne 28. ledna 2003, 4. srpna 2003 a ze dne 11. srpna 2003;

               —

               uložit žalované v prvním stupni náhradu nákladů řízení.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Žalobkyně odůvodňuje svůj kasační opravný prostředek následujícími devíti důvody, na základě kterých považuje napadený rozsudek za chybný.

      První důvod kasačního opravného prostředku se týká Soudem předpokládané výlučné pravomoci tureckých orgánů pro konstatování, zda jsou jimi vystavená a při dovozním odbavení předložená průvodní osvědčení ATR 1 „pravá“ nebo „nepravá“ resp. „správná“ nebo „nesprávná“. Žalobkyně zastává názor, že v těch případech, ve kterých existují dostatečné a logické objektivní indicie pro součinnost příslušných celních orgánů země vývozu na nesrovnalostech při vystavování (vydávání formulářů, razítek a podpisů) k průvodním osvědčením, jakož i při vývozním odbavení zboží na základě těchto průvodních osvědčení, končí výlučná pravomoc celních orgánů země vývozce. Prohlášení tureckých orgánů, která byla později učiněna k průvodním osvědčením, nemohla být považována za věrohodná a za jediná rozhodná.

      Druhým důvodem kasačního opravného prostředku žalobkyně napadá závěr napadeného rozsudku týkající se rozsahu práva na nahlédnutí do spisu a práv obhajoby navrhovatele. Právo na nahlédnutí do spisu se nesmí vztahovat jen na dokumenty, ze kterých Komise podle svého interního rozhodnutí a toho, co sama uvedla, vycházela ve svém napadeném rozhodnutí. Právo na nahlédnutí do spisu se vztahuje také na všechny další důvěrné a nedůvěrné dokumenty, které by v souvislosti s hodnocením skutkového stavu mohly mít význam pro skutkové nebo právní postavení žalobkyně.

      Třetí důvod kasačního opravného prostředku spatřuje žalobkyně v tom, že Soud žalobkyni uložil úplné důkazní břemeno k těm skutkovým okolnostem, které odůvodňují „zvláštní situaci“ ve smyslu článku 239 celního kodexu Společenství a článku 905 prováděcího nařízení k celnímu kodexu Společenství. Žalobkyně vychází z obrácení důkazního břemene v určitých případech nebo ze zjednodušené povinnosti předložit důkazy. Žalobkyně v žádném případě nenese důkazní břemeno k určitým, jí uvedeným skutkovým okolnostem ve třetích zemích (zde: Turecko), které mohou a musí být nejlépe zjištěny Komisí/OLAF v rámci možností, které byly těmto orgánům dány. Totéž platí pro ty skutkové okolnosti, které spadají do oblasti činnosti a vlivu Evropské komise.
   Jako čtvrtý důvod kasačního opravného prostředku žalobkyně uplatňuje, že Soud, i s ohledem na úplné důkazní břemeno, které bylo žalobkyni v rozsudku uloženo, nesprávně upustil od organizačních procesních opatření, které byly navrženy žalobkyní, zejména od provedení navrženého dokazování. Místo toho byly návrhy důkazů zamítnuty jako nerelevantní.
   Jako pátý důvod kasačního opravného prostředku žalobkyně uvádí, že Soud právně chybně vyložil a kvalifikoval všechny žalobkyní předložené listiny, jakož i přednesené skutečnosti a indicie, které svědčily o součinnosti tureckých orgánů na (údajně) „nepravých“ (ve skutečnosti ale „nesprávných“) průvodních osvědčeních ATR 1. Soud tímto dospěl k nesprávným právním důsledkům. Soud současně ponechal podstatné skutečnosti, uvedené v jasném návrhu žalobkyně, zcela nezohledněny.
   Jako šestý důvod kasačního opravného prostředku je uplatňováno, že Soud nekvalifikoval jako protiprávní jednání Komise to, že Komise nepředložila věc celnímu výboru/Radě přidružení.

      Sedmý důvod kasačního opravného prostředku spočívá v tom, že Soud v souvislosti s konkrétním průvodním osvědčením ATR 1 neuznal existenci legitimního zájmu žalobkyně na zrušení částečně napadeného rozhodnutí Komise.
   V osmém důvodu kasačního opravného prostředku je Soudu vytýkáno, že v rozporu s právem neprovedl zvážení na základě rizika a ekvity, které by se vázalo k tomuto konkrétnímu případu. Soud tímto neuznal, že i v případě, kdy se vychází z nepravého průvodního osvědčení ATR 1 by s ohledem na hrubé pochybení tureckých orgánů a Komise bylo s ohledem na vztah mezi hospodářskými subjekty a správou nespravedlivé nechat nést žalobkyni jako hospodářský subjekt škodu, kterou by v případě, že by věc proběhla tak, jak měla, neutrpěla.
   Jako devátý důvod kasačního opravného prostředku je žalobkyní vytýkáno, že napadený rozsudek při použití čl. 220 odst. 2 písm. b) celního kodexu Společenství na základě přednesených a zjištěných skutečností popřel aktivní součinnost tureckých celních orgánů při vydávání a použití 32 průvodních osvědčení ATR 1, které jsou v této věci sporné.

      (1)  Úř. věst. C 82, s. 30.


title: Věc T-448/17: Žaloba podaná dne 18. července 2017 – Sevenfriday v. EUIPO – Seven (SEVENFRIDAY)

text:
               11.9.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 300/35

         Žaloba podaná dne 18. července 2017 – Sevenfriday v. EUIPO – Seven (SEVENFRIDAY)
   (Věc T-448/17)
   (2017/C 300/43)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Sevenfriday AG (Curych, Švýcarsko) (zástupci: M. Mostardini, F. Mellucci, S. Pallavicini a G. Bellomo, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Seven SpA (Leinì, Itálie)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „SEVENFRIDAY“ – Přihláška č. 12 915 021

      Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 2. května 2017, ve věci R 2291/2016-2

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí v rozsahu, v němž zamítá odvolání, které Sevenfriday AG podala proti rozhodnutí B2400482 ze dne 7. října 2016, a v důsledku toho vyhovuje žádosti č. 1105144 o provedení zápisu jako ochranné známky Evropské unie.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-349/09: Usnesení předsedy třetího senátu Soudního dvora ze dne 14. prosince 2010 — Evropská komise v. Polská republika

text:
               19.3.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 89/12

         Usnesení předsedy třetího senátu Soudního dvora ze dne 14. prosince 2010 — Evropská komise v. Polská republika
   (Věc C-349/09) (1)

   2011/C 89/23
   Jednací jazyk: polština
   Předseda třetího senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 312, 19.12.2009.


title: Věc C-312/14: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 3. prosince 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Ráckevei Járásbíróság – Maďarsko) – Banif Plus Bank Zrt. v. Márton Lantos, Mártonné Lantos „Řízení o předběžné otázce — Směrnice 2004/39/ES — Článek 4 odst. 1 a čl. 19 odst. 4, 5 a 9 — Trhy finančních nástrojů — Pojem ‚investiční služby a činnosti‘ — Ustanovení k zajištění ochrany investorů — Pravidla chování při poskytování investičních služeb klientům — Povinnost posoudit vhodnost nebo přiměřenou povahu nabízené služby — Smluvní důsledky nesplnění této povinnosti — Smlouva o spotřebitelském úvěru — Půjčka vyjádřená v cizí měně — Vyplacení a splacení půjčky v národní měně — Klauzule týkající se směnných kurzů“

text:
               1.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/6

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 3. prosince 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Ráckevei Járásbíróság – Maďarsko) – Banif Plus Bank Zrt. v. Márton Lantos, Mártonné Lantos
   (Věc C-312/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Směrnice 2004/39/ES - Článek 4 odst. 1 a čl. 19 odst. 4, 5 a 9 - Trhy finančních nástrojů - Pojem ‚investiční služby a činnosti‘ - Ustanovení k zajištění ochrany investorů - Pravidla chování při poskytování investičních služeb klientům - Povinnost posoudit vhodnost nebo přiměřenou povahu nabízené služby - Smluvní důsledky nesplnění této povinnosti - Smlouva o spotřebitelském úvěru - Půjčka vyjádřená v cizí měně - Vyplacení a splacení půjčky v národní měně - Klauzule týkající se směnných kurzů“)
   (2016/C 038/07)
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Ráckevei Járásbíróság

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Banif Plus Bank Zrt.

      Žalovaní: Márton Lantos, Mártonné Lantos

      Výrok

   Článek 4 odst. 1 bod 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/39/ES ze dne 21. dubna 2004 o trzích finančních nástrojů, o změně směrnice Rady 85/611/EHS a 93/6/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/12/ES a o zrušení směrnice Rady 93/22/EHS musí být vykládán v tom smyslu, že devizové transakce, jež provádí úvěrová instituce podle klauzulí takové smlouvy o půjčce v cizí měně, o jakou se jedná ve věci v původním řízení, a jež spočívají ve stanovení částky půjčky na základě kurzu pro nákup deviz platného v okamžiku vyplacení finančních prostředků a v určení částky jednotlivých měsíčních splátek na základě kurzu pro prodej těchto deviz platného ke dni výpočtu jednotlivých měsíčních splátek, nejsou s výhradou ověření ze strany předkládajícího soudu investičními službami nebo činnostmi ve smyslu tohoto ustanovení.

      (1)  Úř. věst. C 303, 8.9.2014.


title: Přidělení p. Popesca k senátům

text:
               18.12.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 346/2

         Přidělení p. Popesca k senátům
   2010/C 346/03
   Plenární konference Tribunálu rozhodla dne 29. listopadu 2010 v návaznosti na nástup p. Popesca do funkce soudce o následující změně rozhodnutí plenární konference ze dne 20. září 2010 o přidělení soudců k senátům, ve znění rozhodnutí ze dne 26. října 2010.
   Na období ode dne 29. listopadu 2010 až do dne nástupu bulharského soudce do funkce jsou přiděleni:

         ke II. rozšířenému senátu, v němž zasedá pět soudců:

   p. Forwood, předseda senátu, p. Dehousse, pí Wiszniewska-Białecka, p. Prek, p. Schwarcz a p. Popescu, soudci.

         ke 2. senátu, v němž zasedají tři soudci:

   p. Forwood, předseda senátu

               a)

               p. Dehousse a p. Popescu, soudci;

               b)

               p. Dehousse a p. Schwarcz, soudci;

               c)

               p. Schwarcz a p. Popescu, soudci.

         k VII. rozšířenému senátu, v němž zasedá pět soudců:

   p. Dittrich, předseda senátu, p. Dehousse, pí Wiszniewska-Białecka, p. Prek, p. Schwarcz a p. Popescu, soudci.


title: Věc T-398/07: Rozsudek Tribunálu ze dne 29. března 2012 — Španělsko v. Komise ( „Hospodářská soutěž — Zneužití dominantního postavení — Španělské trhy širokopásmového přístupu k internetu — Rozhodnutí konstatující porušení článku 82 ES — Stanovení cen — Tarifní nůžky — Loajální spolupráce — Uplatnění ultra vires článku 82 ES — Právní jistota — Ochrana legitimního očekávání“ )

text:
               12.5.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/13

         Rozsudek Tribunálu ze dne 29. března 2012 — Španělsko v. Komise
   (Věc T-398/07) (1)

   (Hospodářská soutěž - Zneužití dominantního postavení - Španělské trhy širokopásmového přístupu k internetu - Rozhodnutí konstatující porušení článku 82 ES - Stanovení cen - Tarifní nůžky - Loajální spolupráce - Uplatnění ultra vires článku 82 ES - Právní jistota - Ochrana legitimního očekávání)
   2012/C 138/22
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Španělské království (zástupce: N. Díaz Abad, abogado del Estado)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: F. Castillo de la Torre, É. Gippini Fournier a K. Mojzesowicz, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C(2007) 3196 final ze dne 4. července 2007 týkajícího se zahájení řízení podle článku 82 [ES] (věc COMP/38.784 — Wanadoo España v. Telefónica).

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Španělskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 8, 12.1.2008.


title: Věc T-514/14: Žaloba podaná dne 9. července 2014 – Hispavima v. Komise

text:
               8.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 303/49

         Žaloba podaná dne 9. července 2014 – Hispavima v. Komise
   (Věc T-514/14)
   2014/C 303/57
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Hispavima SL (Murcia, Španělsko) (zástupci: A. Ward, A. Barba a J. Torrecilla, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí na základě článku 263 SFEU v rozsahu, v jakém konstatuje existenci státní podpory a nařizuje její vrácení investorům z hospodářských zájmových sdružení;

               —

               podpůrně, vyhověl návrhovým žádáním a ponechal bez účinku příkaz k navrácení podpory určený investorům v článku 4 odst. 1 in fine rozhodnutí, protože porušuje zásadu právní jistoty a zásadu legitimního očekávání, neboť nelze nařídit vrácení podpory s datem předcházejícím zveřejnění rozhodnutí o zahájení řízení ze dne 21. prosince 2011 v Úředním věstníku; navíc, konstatoval existenci ochrany legitimního očekávání těm hospodářským zájmovým sdružením, která splnila objektivní požadavky pro využití sporných daňových výhod před zveřejněním rozhodnutí z roku 2006 v Úředním věstníku;

               —

               částečně zrušil článek 2 rozhodnutí a určil, že metodika navrhovaná v jeho bodech 263 a 269 rozhodnutí pro určení údajné výhody, která má být investory navrácena a která má být přizpůsobena s ohledem na určité odpočty, není v souladu s právem;

               —

               částečně zrušil čl. 4 odst. 1 rozhodnutí, neboť Komise zjevně překročila své pravomoci, když v čl. 4 odst. 1 rozhodnutí konstatovala neplatnost smluvních ustanovení, která brání náhradě škody ve prospěch investorů v případě konstatování, že daňové výhody španělského systému finančního leasingu představují protiprávní státní podporu, a

               —

               uložil Evropské Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou totožné se žalobními důvody a hlavními argumenty ve věcech T-401/14, Duro Felguera v. Komise, T-700/13, Bankia v. Komise a T-500/14, Derivados del Flúor v. Komise.


title: Věc C-41/10: Žaloba podaná dne 25. ledna 2010 — Evropská komise v. Belgické království

text:
               27.3.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 80/19

         Žaloba podaná dne 25. ledna 2010 — Evropská komise v. Belgické království
   (Věc C-41/10)
   2010/C 80/34
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: G. Rozet a N. Yerrell, zmocněnci)

      Žalované: Belgické království

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Belgické království tím, že nesprávně a neúplně provedlo směrnice 73/239/EHS (1) a 92/49/EHS (2) nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají zejména z článků 6, 8, 15, 16 a 17 první směrnice 73/239/EHS, jakož i z článků 20, 21 a 22 třetí směrnice 92/49/EHS;

               —

               uložit Belgickému království náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   V této žalobě Komise tvrdí, že činnost belgických vzájemných společností v oblasti doplňkového zdravotního pojištění, které netvoří část systému zákonného sociálního zabezpečení, není v souladu s první a třetí směrnicí o jiném než životním pojištění. V rozsahu, ve kterém jsou tyto vzájemné společnosti na trhu zdravotního pojištění v přímém konkurenčním vztahu s pojišťovnami, by měly podléhat stejnému právnímu režimu jako tyto pojišťovny. Žalobkyně v této souvislosti zpochybňuje tvrzení žalované, že se na služby doplňkového zdravotního pojištění, které nabízí vzájemné společnosti, vztahuje výjimka stanovená v čl. 2 odst. 1 písm. d) první směrnice, a tvrdí, že finanční krytí v rámci doplňkového pojištění nelze považovat za „pojištění tvořící část zákonného systému sociálního zabezpečení“.
   Komise především uvádí, že ustanovení článku 6 první směrnice vyžaduje, aby přístup k činnosti v přímém pojištění podléhal předchozímu vydání úředního povolení vydanému na základě žádosti příslušnými orgány členského státu, na jehož území má společnost své sídlo. Belgické vzájemné společnosti však nejsou povolovány podle tohoto ustanovení, pokud jde o jejich činnost v oblasti doplňkového zdravotního pojištění.
   Žalobkyně zadruhé tvrdí, že žalovaná porušila čl. 8 odst. 1 písm. a) první směrnice, jelikož vzájemné společnosti nejsou uvedeny mezi zákonnými právními formami požadovanými v Belgii pro pojišťovny. Kromě toho vzájemné společnosti jsou povolovány za účelem výkonu široké škály činností, které přímo nesouvisejí s jejich pojišťovací činností, ačkoliv čl. 8 odst. 1 písm. b) stanoví, že společnost musí omezit svůj předmět podnikání na pojišťovací činnosti a operace, které z nich přímo vyplývají, s vyloučením všech jiných obchodních činností. Belgická právní úprava představuje rovněž problém pokud jde o čl. 8 odst. 1 písm. c), který stanoví, že společnost musí předložit obchodní plán podle článku 9 směrnice. Vzájemné společnosti však žádný takový plán v souvislosti se svou činností v oblasti doplňkového zdravotního pojištění nepředkládají. Konečně, belgické vzájemné společnosti nemají v rozporu s požadavkem stanoveným v čl. 8 odst. 1 písm. d) první směrnice povinnost mít minimální garanční fond.
   Zatřetí, Komise tvrdí, že podle článků 13 a následujících první směrnice (zejména článků 16, 16a a 17) a článků 15 a 20 až 22 třetí směrnice mají vzájemné společnosti povinnost vytvářet dostatečné technické rezervy v souvislosti s jejich činností v oblasti doplňkového zdravotního pojištění a dostatečnou míru solventnosti ve vztahu k veškeré své činnosti. V Belgii však byla míra solventnosti pro doplňkové zdravotní pojištění poskytované vzájemnými společnostmi zavedena až v roce 2002 a způsob výpočtu této míry se liší od způsobu, který stanoví první směrnice.

      (1)  První Směrnice Rady ze dne 24. července 1973 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přístupu k činnosti v přímém pojištění jiném než životním a jejího výkonu (Úř. věst. L 228, s. 3; Zvl. vyd. 06/01, s. 14).

      (2)  Směrnice Rady 92/49/EHS ze dne 18. června 1992 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přímého pojištění jiného než životního a o změně směrnic 73/239/EHS a 88/357/EHS (třetí směrnice o neživotním pojištění) (Úř. věst. L 228, s. 1; Zvl. vyd. 06/01, s. 346).


title: Věc C-103/10: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 9. listopadu 2010 — Evropská komise v. Portugalská republika

text:
               29.1.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 30/31

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 9. listopadu 2010 — Evropská komise v. Portugalská republika
   (Věc C-103/10) (1)

   ()
   2011/C 30/52
   Jednací jazyk: portugalština
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 113, 1.5.2010.


title: Věc T-514/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 23. ledna 2014 — NCL v. OHIM (NORWEGIAN BREAKAWAY) ( „Ochranná známka Společenství — Přihláška slovní ochranné známky Společenství NORWEGIAN BREAKAWAY — Absolutní důvod pro zamítnutí — Popisný charakter — Neexistence popisného charakteru — Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 207/2009“ )

text:
               8.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 71/19

      Rozsudek Tribunálu ze dne 23. ledna 2014 — NCL v. OHIM (NORWEGIAN BREAKAWAY)
      (Věc T-514/12) (1)

      (Ochranná známka Společenství - Přihláška slovní ochranné známky Společenství NORWEGIAN BREAKAWAY - Absolutní důvod pro zamítnutí - Popisný charakter - Neexistence popisného charakteru - Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 207/2009)
      (2014/C 71/33)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: NCL Corporation Ltd (Miami, Florida, Spojené státy) (zástupce: N. Grüger, advokát)

         Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Schifko, zmocněnec)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 12. září 2012 (věc R 1017/2012-4) týkajícímu se přihlášky k zápisu slovního označení NORWEGIAN BREAKAWAY jako ochranné známky Společenství

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnost NCL Corporation Ltd ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Úřadem pro harmonizaci na vnitřním trhu (OHIM).

         (1)  Úř. věst. C 26, 26.1.2013.


title: Věc T-482/10: Žaloba podaná dne 4. října 2010 — Département du Gers v. Komise

text:
               18.12.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 346/50

         Žaloba podaná dne 4. října 2010 — Département du Gers v. Komise
   (Věc T-482/10)
   ()
   2010/C 346/99
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Département du Gers (Auch, Francie) (zástupci: S. Mabile a J.-P. Mignard, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí Evropské komise 2010/432/EU ze dne 28. července 2010 o povolení uvedení produktů, které obsahují geneticky modifikovanou kukuřici 1507x59122 (DAS-Ø15Ø7-1xDAS-59122-7), sestávají z ní nebo jsou z ní vyrobeny, na trh podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1829/2003;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobní důvody a hlavní argumenty žalobce jsou stejné jako žalobní důvody a hlavní argumenty ve věci T-478/10, Département du Gers v. Komise, nebo jsou jim v podstatné míře podobné.


title: Věc T-175/13: Usnesení Tribunálu ze dne 28. dubna 2014 – Omega v. OHIM OHMI – Omega Engineering (Ω OMEGA)

text:
               24.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 194/38

         Usnesení Tribunálu ze dne 28. dubna 2014 – Omega v. OHIM OHMI – Omega Engineering (Ω OMEGA)
   (Věc T-175/13) (1)

   2014/C 194/53
   Jednací jazyk: francouzština
   Předsedkyně druhého senátu rozhodla o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 147, 25.5.2013.


title: Věc C-332/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Kúria (Maďarsko) dne 19. června 2013 — Ferenc Weigl v. Nemzeti Innovációs Hivatal

text:
               21.9.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 274/3

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Kúria (Maďarsko) dne 19. června 2013 — Ferenc Weigl v. Nemzeti Innovációs Hivatal
   (Věc C-332/13)
   2013/C 274/05
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Kúria

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Ferenc Weigl

      Žalovaný: Nemzeti Innovációs Hivatal

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba Listinu základních práv Evropské unie považovat za použitelnou na služební poměr státních úředníků a veřejných zaměstnanců?

               2)

               Je třeba článek 30 Listiny základních práv Evropské unie vykládat v tom smyslu, že v něm obsažené ustanovení týkající se ochrany před neoprávněným propuštěním se uplatní bez ohledu na to, že podle členského státu pro něj není článek 24 revidované Evropské sociální charty závazný?

               3)

               Je-li tomu tak, je třeba článek 30 Listiny základních práv Evropské unie vykládat v tom smyslu, že pojmu „neoprávněné propuštění“ odpovídá vnitrostátní ustanovení, podle kterého v případě propuštění státního zaměstnance nemusí být tomuto zaměstnanci sděleny důvody propuštění?

               4)

               Je třeba výraz „v souladu s právem Unie a s vnitrostátními právními předpisy a zvyklostmi“, obsažený v článku 30 Listiny základních práv Evropské unie, vykládat v tom smyslu, že členský stát může prostřednictvím právních předpisů vymezit zvláštní kategorii osob, na které v případě ukončení jejich právního vztahu není nutné uplatnit článek 30 Listiny?

               5)

               V závislosti na odpovědi na otázky 2 až 4, je třeba čl. 51 odst. 1 Listiny základních práv Evropské unie v souvislosti se státními zaměstnanci vykládat v tom smyslu, že vnitrostátní soudy musí ponechat bez použití vnitrostátní právní úpravu odporující článku 30 této Listiny?


title: Věc T-347/06: Rozsudek Tribunálu ze dne 27. září 2012 — Nynäs Petroleum a Nynas Belgium v. Komise ( „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Nizozemský trh se silničním bitumenem — Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES — Přičitatelnost protiprávního jednání — Pokuty — Spolupráce během správního řízení — Významná přidaná hodnota — Rovné zacházení“ )

text:
               17.11.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 355/14

         Rozsudek Tribunálu ze dne 27. září 2012 — Nynäs Petroleum a Nynas Belgium v. Komise
   (Věc T-347/06) (1)

   (Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Nizozemský trh se silničním bitumenem - Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES - Přičitatelnost protiprávního jednání - Pokuty - Spolupráce během správního řízení - Významná přidaná hodnota - Rovné zacházení)
   2012/C 355/25
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Nynäs Petroleum a Nynas Belgium (Stockholm, Švédsko) (zástupci: A. Howard, barrister, M. Dean a D. McGowan, solicitors)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: F. Castillo de la Torre, zmocněnec, ve spolupráci s L. Gyselenem, advokátem)

      Předmět

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C(2006) 4090 final ze dne 13. září 2006 v řízení podle článku 81 [ES] [věc COMP/F/38.456 — Bitumen — (Nizozemsko)], a podpůrně návrh na snížení pokuty uložené žalobkyním uvedeným rozhodnutím.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnostem Nynäs Petroleum AB a Nynas Belgium AB se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 20, 27.1.2007.


title: Věc T-405/05: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 15. října 2008 – Powerserv Personalservice v. OHIM – Manpower (MANPOWER) (Ochranná známka Společenství — Řízení o prohlášení neplatnosti — Slovní ochranná známka Společenství MANPOWER — Absolutní důvody pro zamítnutí — Popisný charakter — Částečná změna — Rozlišovací způsobilost získaná užíváním — Článek 7 odst. 1 písm. c), čl. 51 odst. 1 a 2 a čl. 63 odst. 3 nařízení (ES) č. 40/94)

text:
               6.12.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 313/28

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 15. října 2008 – Powerserv Personalservice v. OHIM – Manpower (MANPOWER)
   (Věc T-405/05) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Slovní ochranná známka Společenství MANPOWER - Absolutní důvody pro zamítnutí - Popisný charakter - Částečná změna - Rozlišovací způsobilost získaná užíváním - Článek 7 odst. 1 písm. c), čl. 51 odst. 1 a 2 a čl. 63 odst. 3 nařízení (ES) č. 40/94)
   (2008/C 313/49)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Powerserv Personalservice GmbH, dříve Manpower Personalservice GmbH (Sankt Pölten, Rakousko) (zástupce: B. Kuchar, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: G. Schneider, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem, vystupující jako vedlejší účastnice před Soudem: Manpower, Inc. (Milwaukee, Wisconsin, Spojené státy) (zástupci: původně R. Moscona, solicitor, poté R. Moscona a A. Bryson, barrister a konečně A. Bryson a V. Marsland, solicitor)
   Předmět věci
   Žaloba na neplatnost podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 22. července 2005 (věc R 499/2004-4), týkajícímu se návrhu na prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství č. 76059 MANPOWER
   Výrok

               1.

               Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 22. července 2005 (věc R 499/2004-4), týkající se návrhu na prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství č. 76059 MANPOWER, se mění v tom smyslu, že uvedená ochranná známka není popisná pro výrobky a služby, pro které byla zapsána v Nizozemsku, Švédsku, Finsku a Dánsku. Výrok tohoto rozhodnutí se nemění.

               2.

               Návrhové žádání Manpower Inc., směřující ke změně výše uvedeného rozhodnutí odvolacího senátu, se ve zbývající části zamítá.

               3.

               Žaloba se zamítá.

               4.

               Powerserv Personalservice GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 22, 28.1.2006.


title: Věc C-146/06: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Commissione tributaria di secondo grado di Trento dne  17. března 2006  – Fendt Italiana Srl v. Agenzia Dogane Ufficio Dogane di Trento

text:
               17.6.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 143/23

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Commissione tributaria di secondo grado di Trento dne 17. března 2006 – Fendt Italiana Srl v. Agenzia Dogane Ufficio Dogane di Trento
   (Věc C-146/06)
   (2006/C 143/41)
   Jednací jazyk: italština
   Předkládající soud
   Commissione tributaria di secondo grado di Trento.
   Účastníci původního řízení

      Odvolatelka: Fendt Italiana Srl.

      Odpůrce: Agenzia Dogane Ufficio Dogane di Trento.
   Předběžná otázka
   Je daňový režim stanovený v článku 62 legislativního nařízení č. 504/95 slučitelný se směrnicí 2003/96/ES (1), která změnila strukturu rámcových předpisů Společenství o zdanění energetických produktů, pokud jsou tyto produkty používány pro jiné účely než jako pohonná hmota nebo palivo?

      (1)  Úř. věst. L 283, s. 51.


title: Věc T-498/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 8. března 2013 — Mayer Naman v. OHIM — Daniel e Mayer (David Mayer) ( „Ochranná známka Společenství — Řízení o prohlášení neplatnosti — Obrazová ochranná známka Společenství David Mayer — Starší slovní národní ochranná známka DANIEL & MAYER MADE IN ITALY — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) a čl. 53 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009 — Žádost o dokázání skutečného užívání poprvé podaná před odvolacím senátem — Zmeškání lhůty — Článek 57 odst. 2 a 3 nařízení č. 207/2009“ )

text:
               20.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 114/32

         Rozsudek Tribunálu ze dne 8. března 2013 — Mayer Naman v. OHIM — Daniel e Mayer (David Mayer)
   (Věc T-498/10) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Obrazová ochranná známka Společenství David Mayer - Starší slovní národní ochranná známka DANIEL & MAYER MADE IN ITALY - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) a čl. 53 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009 - Žádost o dokázání skutečného užívání poprvé podaná před odvolacím senátem - Zmeškání lhůty - Článek 57 odst. 2 a 3 nařízení č. 207/2009)
   2013/C 114/50
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobce: David Mayer Naman (Řím, Itálie) (zástupci: původně S. Sutti, S. Cazzaniga a V. Fedele, poté V. Fedele a M. Spolidoro, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: P. Bullock, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Daniel e Mayer Srl (Milán, Itálie) (zástupci: M. Andreolini a A. Parini, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 26. července 2010 (věc R 413/2009-1) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi Daniel e Mayer Srl a Davidem Mayerem Namanem.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Davidu Mayeru Namanovi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 346, 18.12.2010.


title: Věc T-471/13: Žaloba podaná dne 30. srpna 2013 — Xellia Pharmaceuticals a Zoetis Products v. Komise

text:
               9.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 325/47

         Žaloba podaná dne 30. srpna 2013 — Xellia Pharmaceuticals a Zoetis Products v. Komise
   (Věc T-471/13)
   2013/C 325/75
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Xellia Pharmaceuticals ApS (Kodaň, Dánsko) a Zoetis Products, LLC (New Jersey, Spojené státy) (zástupce: D. Hull, solicitor)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil čl. 1 odst. 3, čl. 2 odst. 3 a článek 3 rozhodnutí Komise C(2013) 3803 final ze dne 19. června 2013 (COMP/39.229 — Lundbeck) v rozsahu, v němž se týkají žalobkyň; nebo

               —

               podpůrně, prohlásil čl. 1 odst. 3 rozhodnutí za částečně neplatný a snížil uloženou pokutu; a

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně osm žalobních důvodů.

               1)

               První žalobní důvod vychází ze zjevně nesprávného posouzení spočívajícího v závěru, že omezení stanovená v dohodě o smírném řešení přesahují rozsah patentů společnosti Lundbeck.

               2)

               Druhý žalobní důvod vychází z nesprávného právního posouzení spočívajícího v použití nesprávného právního kritéria pro zjištění, zda je společnost Alpharma potenciálním konkurentem, a ze zjevně nesprávného posouzení spočívajícího v závěru, že Alpharma je potenciální konkurent.

               3)

               Třetí žalobní důvod vychází ze zjevně nesprávného posouzení spočívajícího v závěru, že dohoda o smírném řešení představuje jednání, jehož účelem je omezení hospodářské soutěže.

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z nesprávného právního posouzení spočívajícího v závěru, že došlo k omezení hospodářské soutěže podle článku 101 SFEU, ačkoli dohoda o smírném řešení je pouhým vyjádřením výluk podle patentů společnosti Lundbeck, u nichž z právního hlediska musí existovat domněnka platnosti.

               5)

               Pátý žalobní důvod vychází z porušení práva žalobkyň na obhajobu spočívajícího v tom, že (i) informace o vyšetřování a (ii) zvláštní námitky Komise jim byly oznámeny opožděně.

               6)

               Šestý žalobní důvod vychází z porušení zásady nediskriminace spočívajícího v tom, že rozhodnutí bylo doručeno společnosti Zoetis.

               7)

               Sedmý žalobní důvod vychází z nesprávného právního posouzení při výpočtu pokuty, při němž nebyla zohledněna omezená závažnost údajného protiprávního jednání, a ze zjevně nesprávného posouzení spočívajícího ve stanovení pokuty úměrně vyšší pokutě uložené společnosti Lundbeck a v nezohlednění nejednoznačnosti právního předpisu, nízké závažnosti protiprávního jednání a zeměpisného rozsahu.

               8)

               Osmý žalobní důvod vychází ze zjevně nesprávného posouzení spočívajícího v tom, že vůči společnosti A.L. Industrier byla použita horní hranice ukládané pokuty ve výši 10 % jejího obratu dosaženého v roce 2011, a nikoli jejího obratu dosaženého v roce 2012, který byl zřetelně vyšší, v důsledku čehož musí žalobkyně uhradit vyšší podíl na pokutě.


title: Věc T-376/15: Žaloba podaná dne 28. dubna 2016 – KK v. EASME

text:
               4.7.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 243/33

         Žaloba podaná dne 28. dubna 2016 – KK v. EASME
   (Věc T-376/15)
   (2016/C 243/35)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: KK (Paříž, Francie) (zástupce: J.-P. Spitzer, advokát)

      Žalovaná: Výkonná agentura pro malé a střední podniky (EASME)

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí ze dne 15. června 2015, v němž EASME odmítla návrh předložený žalobcem;

               —

               uložil EASME zaplatit částku 50 000 eur jako náhradu za ztrátu příležitosti a 90 800 eur jako náhradu hmotné újmy způsobené žalobci;

               —

               uložil EASME náhradu veškerých nákladů.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce tři žalobní důvody týkající se návrhových žádání na zrušení rozhodnutí.

               1.

               První žalobní důvod vychází z technické nedostupnosti internetového portálu, jehož prostřednictvím měl žalobce předložit návrh podle výzvy k předkládání návrhů a činností týkajících se rámcového programu pro výzkum a inovace – Horizont 2020.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází ze skutečnosti, že žalobce se, na rozdíl od toho co tvrdí EASME, při podpisu závazku v okamžiku předkládání návrhu nedopustil podvodu.

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází ze skutečnosti, že odmítnutí předloženého návrhu je v rozporu s pravidly výběrového řízení.

         Žalobce rovněž předkládá dva žalobní důvody na podporu návrhových žádání na náhradu škody.

               1.

               První žalobní důvod vychází z majetkové újmy, která žalobci vznikla z důvodu ztráty příležitosti.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z majetkové újmy, která žalobci vznikla z důvodu času vynaloženého v souvislosti s odpovědí na výzvu k předkládání návrhů.


title: Věc C-460/07: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 23. dubna 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgerichtshof — Rakousko) — Sandra Puffer v. Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Linz ( Šestá směrnice o DPH — Článek 17 odst. 2 a 6 — Nárok na odpočet daně na vstupu — Náklady na stavbu budovy, která tvoří součást aktiv podniku osoby povinné k dani — Článek 6 odst. 2 — Využívaní části budovy pro soukromou potřebu — Finanční zvýhodnění oproti osobám nepovinným k dani — Rovné zacházení — Státní podpora na základě článku 87 ES — Vynětí z nároku na odpočet )

text:
               20.6.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 141/13

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 23. dubna 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgerichtshof — Rakousko) — Sandra Puffer v. Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Linz
   (Věc C-460/07) (1)

   („Šestá směrnice o DPH - Článek 17 odst. 2 a 6 - Nárok na odpočet daně na vstupu - Náklady na stavbu budovy, která tvoří součást aktiv podniku osoby povinné k dani - Článek 6 odst. 2 - Využívaní části budovy pro soukromou potřebu - Finanční zvýhodnění oproti osobám nepovinným k dani - Rovné zacházení - Státní podpora na základě článku 87 ES - Vynětí z nároku na odpočet“)
   2009/C 141/20
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Verwaltungsgerichtshof

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Sandra Puffer

      Žalovaný: Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Linz

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Verwaltungsgerichtshof — Výklad článku 87 ES a čl. 17 odst. 6 směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23) — Odpočet částky daně z přidané hodnoty odvedené na vstupu ze stavby budovy užívané zejména pro soukromé bytové účely a dále k pronájmu, který podléhá dani — Vnitrostátní právní úprava pokládající soukromé užívání za plnění osvobozené od daně a vylučující, ve svém znění, které bylo platné v době vstupu šesté směrnice v platnost, nárok na odpočet daně odvedené na vstupu připadající na části budovy, které osoba povinná k dani užívá pro soukromé účely — Platnost směrnice 77/388/EHS a zejména jejího článku 17 v rozsahu, ve kterém přiznává daňové zvýhodnění při nabytí obytné budovy osobám povinným k dani užívajícím svou obytnou budovu, i když jen minimálně, pro účely podnikání narozdíl od ostatních osob povinných k dani a státních příslušníků jiných členských států

      Výrok

               1)

               Článek 17 odst. 2 písm. a) a čl. 6 odst. 2 písm. a) šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně neporušují obecnou zásadu práva Společenství o rovném zacházení tím, že tato ustanovení mohou přiznat osobám povinným k dani, prostřednictvím mechanismu nároku na plný a okamžitý odpočet daně z přidané hodnoty splatné na vstupu z nákladů na stavbu smíšeně užívané nemovitosti a následného rozloženého výběru této daně ze soukromého užívání této nemovitosti, finanční zvýhodnění oproti osobám nepovinným k dani a osobám povinným k dani, které užívají svou nemovitost pouze k soukromým bytovým účelům.

               2)

               Článek 87 odst. 1 ES musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání vnitrostátnímu opatření, které provádí čl. 17 odst. 2 písm. a) šesté směrnice 77/388 a které stanoví, že nárok na odpočet daně z přidané hodnoty splatné na vstupu mají pouze osoby povinné k dani, které uskutečňují zdanitelná plnění, a nikoli ty, které uskutečňují pouze plnění osvobozená od daně, jelikož toto vnitrostátní opatření může přiznat finanční zvýhodnění pouze osobám povinným k dani, které uskutečňují zdanitelná plnění.

               3)

               Článek 17 odst. 6 šesté směrnice 77/388 musí být vykládán v tom smyslu, že odchylka, kterou stanoví, se neuplatní na vnitrostátní ustanovení, které mění právní úpravu existující v době vstupu v platnost této směrnice, které vychází z logiky, která je odlišná od logiky dřívější úpravy, a které zavádí nové postupy. V tomto ohledu je irelevantní, zda vnitrostátní zákonodárce provedl změnu starší vnitrostátní právní úpravy na základě správného nebo nesprávného výkladu práva Společenství. Zda taková změna vnitrostátního ustanovení má rovněž vliv na použitelnost čl. 17 odst. 6 druhého pododstavce šesté směrnice 77/388 na jiné vnitrostátní ustanovení, závisí tom, zda jsou uvedená vnitrostátní ustanovení na sobě závislá, či nikoli, což musí určit vnitrostátní soud.

      (1)  Úř. věst. C 315, 22.12.2007.


title: Věc F-109/14: Žaloba podaná dne 13. října 2014 – ZZ v. Komise

text:
               12.1.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 7/54

         Žaloba podaná dne 13. října 2014 – ZZ v. Komise
   (Věc F-109/14)
   (2015/C 007/66)
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: ZZ (zástupce: L. M. Ribolzi, advokát)

      Žalovaná: Komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí Komise, kterým se zamítá žádost o zvýšení pozůstalostního důchodu rozvedené manželky zemřelého úředníka.

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               uložit Komisi povinnost platit ve prospěch žalobkyně podíl ve výši 35 % pozůstalostního důchodu po zemřelém rovnající se 2  857,40 eur v den úmrtí, spolu s úroky, které od tohoto dne narostly z opožděných plateb;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.


title: Věc F-22/11: Žaloba podaná dne 28. února 2011 — Conticchio v. Komise

text:
               7.5.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 139/31

         Žaloba podaná dne 28. února 2011 — Conticchio v. Komise
   (Věc F-22/11)
   2011/C 139/58
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Rosella Conticchio (Řím, Itálie) (zástupci: R. Giuffridda a A. Tortora, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí týkajícího se stanovení nároku na důchod žalobkyně v rozsahu, v němž jí byl přiznán nárok na starobní důchod se zařazením ve stupni AST7/1 namísto stupně AST7/2

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí R/489/10 vydané dne 18. 11. 2010 a doručené dne 24. 11. 2010, kterým orgán oprávněný ke jmenování zamítl stížnost;

               —

               přiznat žalobkyni postup ze stupně AST/1 do stupně AST/2 se zpětnou účinností;

               —

               opětovně určit částku důchodu dlužného žalobkyni a zvýšit ji přibližně o 170 euro měsíčně;

               —

               uložit orgánu vyplácejícímu důchod, který pobírá R. Conticchio, aby žalobkyni uhradil dlužnou částku ode dne 1. 6. 2010 až do dne skutečného uhrazení společně s úroky, valorizací a právními náklady;

               —

               uložit Evropské komisi povinnost uhradit žalobkyni částky, které vyplynou ze soudního řízení, které žalovaná neoprávněně přijala od žalobkyně při splacení nároků na důchod;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-135/11 P: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 21. června 2012 — IFAW Internationaler Tierschutz-Fonds gGmbH v. Evropská komise, Dánské království, Finská republika, Švédské království ( „Kasační opravný prostředek — Přístup veřejnosti k dokumentům orgánů — Nařízení (ES) č. 1049/2001 — Článek 4 odst. 5 — Působnost — Dokumenty pocházející z členského státu — Námitky tohoto členského státu proti zpřístupnění těchto dokumentů — Rozsah přezkumu důvodů uplatňovaných v rámci námitek členským státem ze strany orgánu a soudu Unie — Předložení sporného dokumentu soudu Unie“ )

text:
               18.8.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 250/6

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 21. června 2012 — IFAW Internationaler Tierschutz-Fonds gGmbH v. Evropská komise, Dánské království, Finská republika, Švédské království
   (Věc C-135/11 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Přístup veřejnosti k dokumentům orgánů - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Článek 4 odst. 5 - Působnost - Dokumenty pocházející z členského státu - Námitky tohoto členského státu proti zpřístupnění těchto dokumentů - Rozsah přezkumu důvodů uplatňovaných v rámci námitek členským státem ze strany orgánu a soudu Unie - Předložení sporného dokumentu soudu Unie)
   2012/C 250/10
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: IFAW Internationaler Tierschutz-Fonds gGmbH (zástupci: S. Crosby a S. Santoro, advocaten)

      Další účastníci řízení: Evropská komise, Dánské království, Finská republika, Švédské království (zástupkyně: C. O'Reilly a P. Costa de Oliveira, zmocněnkyně)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) ze dne 13. ledna 2011, IFAW Internationaler Tierschutz-Fonds v. Komise (T-362/08), kterým byla zamítnuta žaloba směřující ke zrušení rozhodnutí Komise ze dne 19. června 2008, kterým byl navrhovatelce částečně odepřen přístup k určitým dokumentům předaným Komisi německými orgány v rámci řízení týkajícího se vyřazení lokality chráněné podle směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin (Úř. věst. L 206, s. 7)

      Výrok

               1)

               Rozsudek Tribunálu Evropské unie ze dne 13. ledna 2011, IFAW Internationaler Tierschutz-Fonds v. Komise (T-362/08), se zrušuje.

               2)

               Věc se vrací zpět Tribunálu Evropské unie k rozhodnutí o žalobě podané společností IFAW Internationaler Tierschutz-Fonds gGmbH směřující ke zrušení rozhodnutí Evropské komise ze dne 19. června 2008, kterým jí byl odepřen přístup k dokumentu předanému Evropské komisi německými orgány v rámci řízení týkajícího se vyřazení lokality chráněné podle směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin.

               3)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.

      (1)  Úř. věst. C 179, 18.6.2011.


title: Věc C-127/06: Žaloba podaná dne  3. března 2006  – Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství

text:
               6.5.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 108/8

         Žaloba podaná dne 3. března 2006 – Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství
   (Věc C-127/06)
   (2006/C 108/14)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupce: A. Aresu, zmocněnec)

      Žalovaný: Lucemburské velkovévodství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Lucemburské velkovévodství tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2002/65/ES ze dne 23. září 2002, o uvádění finančních služeb pro spotřebitele na trh na dálku a o změně směrnice Rady 90/619/EHS a směrnic 97/7/ES a 98/27/ES (1), a v každém případě tím, že o nich neuvědomilo Komisi, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 21 odst. 1 této směrnice;

               —

               uložil Lucemburskému velkovévodství náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta pro provedení směrnice 2002/65/ES uplynula dne 9. října 2004.

      (1)  Úř. věst. L 271, s. 16.


title: Věc C-448/11 P: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 5. prosince 2013 — SNIA Spa, v režimu mimořádné správy v. Evropská komise ( „Kasační opravný prostředek — Kartely — Evropský trh peroxidu vodíku a perboritanu sodíku — Rozhodnutí konstatující porušení článku 81 ES — Přičitatelnost v oblasti hospodářské soutěže — Kritérium hospodářské návaznosti — Porušení práv na obhajobu — Povinnost uvést odůvodnění“ )

text:
               15.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/5

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 5. prosince 2013 — SNIA Spa, v režimu mimořádné správy v. Evropská komise
   (Věc C-448/11 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Kartely - Evropský trh peroxidu vodíku a perboritanu sodíku - Rozhodnutí konstatující porušení článku 81 ES - Přičitatelnost v oblasti hospodářské soutěže - Kritérium hospodářské návaznosti - Porušení práv na obhajobu - Povinnost uvést odůvodnění)
   2014/C 45/08
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: SNIA Spa, v režimu mimořádné správy (zástupci: A. Santa Maria, C. Biscaretti di Ruffia a E. Gambaro, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: V. Di Bucci, L Malferrari a B. Gencarelli, zmocněnci)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek proti rozsudku Tribunálu (rozšířeného šestého senátu) ze dne 16. června 2011, SNIA v. Komise (T-194/06), kterým Tribunál zamítl žalobu na částečnou neplatnost rozhodnutí C(2006) 1766 final, ze dne 3. května 2006, v řízení podle článku 81 [ES] a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/F/38.620 — Peroxid vodíku a perboritan) v rozsahu, v němž Komise ukládá solidární pokutu společnostem Caffaro Srl a SNIA SpA — Pravidla upravující přičitatelnost protisoutěžních jednání v případě fúze — Porušení práv na obhajobu a povinnosti uvést odůvodnění

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnosti SNIA SpA, v režimu mimořádné správy, se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 311, 22.10.2011.


title: Věc C-286/12: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 6. listopadu 2012 — Evropská komise v. Maďarsko ( „Nesplnění povinnosti státem — Sociální politika — Rovné zacházení v zaměstnání a povolání — Směrnice 2000/78/ES — Článek 2 a čl. 6 odst. 1 — Vnitrostátní režim, který stanoví, že služební poměr soudců, státních zástupců a notářů povinně zaniká při dovršení věku 62 let — Legitimní cíle odůvodňující rozdílné zacházení se zaměstnanci, kteří nedosáhli věku 62 let — Přiměřenost délky trvání přechodného období“ )

text:
               12.1.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 9/22

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 6. listopadu 2012 — Evropská komise v. Maďarsko
   (Věc C-286/12) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Sociální politika - Rovné zacházení v zaměstnání a povolání - Směrnice 2000/78/ES - Článek 2 a čl. 6 odst. 1 - Vnitrostátní režim, který stanoví, že služební poměr soudců, státních zástupců a notářů povinně zaniká při dovršení věku 62 let - Legitimní cíle odůvodňující rozdílné zacházení se zaměstnanci, kteří nedosáhli věku 62 let - Přiměřenost délky trvání přechodného období)
   2013/C 9/35
   Jednací jazyk: maďarština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: J. Enegren a K. Talabér-Ritz, zmocněnci)

      Žalované: Maďarsko (zástupce: M. Z. Fehér, zmocněnec)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Porušení článku 2 a čl. 6 odst. 1 směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání (Úř. věst. L 303, s. 16; Zvl. vyd. 05/04, s. 79) — Vnitrostátní režim, který stanoví, že služební poměr soudců, státních zástupců a notářů povinně zaniká při dovršení věku 62 let — Neexistence legitimních cílů odůvodňujících toto rozdílné zacházení se zaměstnanci, kteří nedosáhli věku 62 let — Nepřiměřená délka trvání přechodného období (jeden rok)

      Výrok

               1)

               Maďarsko tím, že přijalo vnitrostátní režim, který stanoví, že služební poměr soudců, státních zástupců a notářů povinně zaniká při dovršení věku 62 let, což vede k rozdílnému zacházení na základě věku, které není přiměřené ve vztahu ke sledovaným cílům, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 2 a z čl. 6 odst. 1 směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání.

               2)

               Maďarsku se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 217, 21.7.2012.


title: Věc C-576/10: Žaloba podaná dne 9. prosince 2010 — Evropská komise v. Nizozemské království

text:
               19.2.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 55/19

         Žaloba podaná dne 9. prosince 2010 — Evropská komise v. Nizozemské království
   (Věc C-576/10)
   2011/C 55/34
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: M. van Beek a C. Zadra)

      Žalovaný: Nizozemské království

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Nizozemské království tím, že porušilo právo Evropské unie v oblasti zadávání veřejných zakázek a zejména směrnici 2004/18/ES (1) v souvislosti se zadáním veřejné zakázky na stavební práce obcí Eindhoven, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 2 a hlavy III směrnice 2004/18.

               —

               uložit Nizozemskému království náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Pode názoru Komise je smlouva o spolupráci, kterou dne 11. června 2007 uzavřela obec Eindhoven se společností Hurks Bouw en Vastgoed B.V., veřejnou zakázkou na stavební práce ve smyslu článku 1 odst. 3 směrnice 2004/18/ES.
   Vzhledem ke skutečnosti, že odhadovaná hodnota veřejné zakázky na stavební práce přesahuje hranici pro použití směrnice, mělo být její vyhlášení zveřejněno podle směrnice 2004/18/ES a zejména podle jejího článku 2 a hlavy III. Krom toho by se dle článků 63 až 65 směrnice 2004/18/ES měly zveřejnit všechny veřejné zakázky na stavební práce zadané společnosti Hurks Bouw en Vastgoed B.V., které přesahují hranici pro použití směrnice.
   Na základě skutečnosti, že obec Eindhoven na spornou veřejnou zakázku na stavební práce zadanou společnosti Hurks Bouw en Vastgoed B.V. nepoužila směrnici 2004/18/ES a zejména její článek 2 a hlavu III, Komise dospěla k závěru, že došlo k porušení směrnice.
   Na základě výše uvedeného dospěla Komise k závěru, že Holandské království v souvislosti s veřejnou zakázkou na stavební práce, kterou zadala obec Eindhoven, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z práva Evropské unie v oblasti zadávání veřejných zakázek a zejména z článku 2 a hlavy III směrnice 2004/18/ES.

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby (Úř. věst. L 134, s. 114; Zvl. vyd. 06/07, s. 132).


title: Věc C-24/10: Žaloba podaná dne 14. ledna 2010 — Evropská komise v. Řecká republika

text:
               13.3.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/41

         Žaloba podaná dne 14. ledna 2010 — Evropská komise v. Řecká republika
   (Věc C-24/10)
   2010/C 63/64
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastníce řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: M. Karanasou-Apostolopuolou a G. Braun)

      Žalovaná: Řecká republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Řecká republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2006/46/ES (1) ze dne 14. června 2006, kterou se mění směrnice Rady 78/660/EHS o ročních účetních závěrkách některých forem společností, 83/349/EHS o konsolidovaných účetních závěrkách, 86/635/EHS o ročních účetních závěrkách a konsolidovaných účetních závěrkách bank a ostatních finančních institucí a 91/674/EHS o ročních účetních závěrkách a konsolidovaných účetních závěrkách pojišťoven, nebo v každém případě tím, že o těchto opatřeních neuvědomila Komisi, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice.

               —

               uložit Řecké republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Lhůta k provedení směrnice 2006/46 do vnitrostátního právního řádu uplynula dne 5. září 2008.

      (1)  Úř. věst. L 224, s. 1; Zvl. vyd. 06/01, s. 279.


title: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 20. dubna 2005 ve věci T-273/02, Krüger GmbH & Co. KG proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství CALPICO — Starší národní ochranná známka CALYPSO — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 — Právo být vyslechnut)

text:
               25.6.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 155/12

      ROZSUDEK SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 20. dubna 2005
   ve věci T-273/02, Krüger GmbH & Co. KG proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství CALPICO - Starší národní ochranná známka CALYPSO - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 - Právo být vyslechnut)
   (2005/C 155/24)
   Jednací jazyk: němčina
   Ve věci T-273/02, Krüger GmbH & Co. KG, se sídlem v Bergisch Gladbach (Německo), zastoupená S. von Petersdorff-Campen, advokátem, proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (zmocněnec: G. Schneider), přičemž druhým účastníkem řízení u odvolacího senátu OHIM, vystupujícím jako vedlejší účastník řízení před Soudem, je Calpis Co. Ltd, se sídlem v Tokiu (Japonsko), zastoupená O. Jüngstem a M. Schorkem, advokáty, jejímž předmětem je žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 25. června 2002 (věc R 484/2000-1), týkajícímu se námitkového řízení mezi Calpis Co. Ltd a Krüger GmbH & Co. KG, Soud (čtvrtý senát), ve složení H. Legal, předseda, P. Mengozzi a I. Wisniewska-Białecka, soudci; vedoucí soudní kanceláře: I. Natsinas, rada, vydal dne 20. dubna 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Žalobkyni se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 274, 9.11.2002


title: Spojené věci T-200/03 a T-313/03: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne  21. února 2006  – V v. Komise ( Úředníci — Propuštění pro nezpůsobilost — Článek 51 služebního řádu — Zjevně nesprávné posouzení — Zneužití pravomoci — Povinnost péče příslušející správě — Právo na obhajobu — Přiměřenost — Rovné zacházení — Odůvodnění — Hodnotící zpráva — Přípustnost — Aktivní legitimace )

text:
               22.4.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 96/11

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 21. února 2006 – V v. Komise
   (Spojené věci T-200/03 a T-313/03) (1)

   („Úředníci - Propuštění pro nezpůsobilost - Článek 51 služebního řádu - Zjevně nesprávné posouzení - Zneužití pravomoci - Povinnost péče příslušející správě - Právo na obhajobu - Přiměřenost - Rovné zacházení - Odůvodnění - Hodnotící zpráva - Přípustnost - Aktivní legitimace“)
   (2006/C 96/20)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: V (Overijse, Belgie) (zástupce: C. Mourato, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupce: J. Currall, zmocněnec)
   Předmět věci
   Jednak návrh na zrušení rozhodnutí, kterým orgán oprávněný ke jmenování propustil žalobkyni pro nezpůsobilost, a jednak návrh na zrušení hodnotící zprávy žalobkyně za období 1999/2001
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloby T-200/03 a T-313/03 se zamítají.

               2)

               Každý účastník řízení ponese náklady řízení, které vynaložil na toto řízení a na řízení o předběžném opatření.

      (1)  Úř. věst. C 200, 23.8.2003


title: Věc T-22/11: Žaloba podaná dne 19. ledna 2011 — Westfälisch-Lippischer Sparkassen- und Giroverband v. Komise

text:
               5.3.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 72/28

         Žaloba podaná dne 19. ledna 2011 — Westfälisch-Lippischer Sparkassen- und Giroverband v. Komise
   (Věc T-22/11)
   2011/C 72/45
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Westfälisch-Lippischer Sparkassen- und Giroverband (Münster, Německo) (zástupci: I. Liebach a A. Rosenfeld, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání žalobce

               —

               částečně zrušit rozhodnutí Komise K(2010) 9525 konečné ze dne 21. prosince 2010 o státní podpoře MC 8/2009 a C-43/2009 — Německo — WestLB v rozsahu, v němž toto rozhodnutí zamítlo žádost Německa z 28. října 2010 o prodloužení lhůty pro prodej a ukončení obchodování Westdeutsche Immobilienbank AG po 15. únoru 2011,

               —

               podpůrně — částečně zrušit rozhodnutí Komise K(2010) 9525 v konečném znění ze dne 21. prosince 2010 o státní podpoře MC 8/2009 a C-43/2009 — Německo — WestLB v rozsahu, v němž jím Komise implicitně rozhodla, že Německo podalo jen jednu jednotnou žádost o prodloužení lhůty pro prodej a ukončení obchodování Westdeutsche Immobilienbank AG k 15. únoru 2011, a že tudíž není třeba rozhodnout o žádosti o další prodloužení,

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu své žaloby uvádí žalobce pět žalobních důvodů.
   1)   První žalobní důvod: porušení povinnosti uvést odůvodnění podle článku 296 odst. 2 SFEU
   Žalobce v tomto ohledu uvádí, že Komise neodůvodnila, proč sloučila dvě žádosti Německa o prodloužení lhůty do jedné jednotné žádosti.
   Komise navíc neodůvodnila, proč by neměly být splněny podmínky pro prodloužení lhůty podle čl. 2 odst. 2 rozhodnutí Komise K(2009) 3900 v konečném opraveném znění z 12. května 2009 o státní podpoře, kterou chce Německo poskytnout na restrukturalizaci WestLB AG (C-43/2008 [ex N 390/08]) (dále jen „rozhodnutí z 12. května 2009“).
   2)   Druhý žalobní důvod: nesprávné právní posouzení
   Žalobce v této souvislosti uvádí, že Komise své rozhodnutí vydané na základě volné úvahy, týkající se prodloužení lhůty, opírá o nesprávné zjištění skutkového stavu. Podle názoru žalobce se napadnuté rozhodnutí nesprávně zakládá pouze na jedné žádosti o prodloužení lhůty do 15. února 2011, resp. se implicitně konstatuje, že o žádosti o další prodlužení není třeba rozhodnout.
   Žalobce dále uplatňuje argument, že Komise nevyužila možnosti prodloužit lhůtu, která je výslovně uvedena v čl. 2 odst. 2 rozhodnutí z 12. května 2009, ačkoli jsou podmínky stanovené pro její prodloužení splněny. Komise se namísto toho odvolala na nepsané právo na prodloužení sui generis, které nemá žádný právní základ a jehož jednotlivé podmínky jsou zcela nejasné.
   3)   Třetí žalobní důvod: porušení zásady proporcionality
   Žalobce v této souvislosti zejména uvádí, že rozhodnutí Komise o zastavení obchodování Westdeutsche Immobilienbank AG po 15. únoru 2011 je nepřiměřené k nevýhodám, které jsou jím způsobeny.
   4)   Čtvrtý žalobní důvod: porušení zásady rovného zacházení
   V této souvislosti se uvádí, že Komise v jiných případech finanční krize, ve kterých byly finančním institucím poskytnuty podstatně vyšší podpory, umožnila podstatně delší lhůty pro prodej podílů finančních institucí a společností financujících nemovitosti.
   5)   Pátý žalobní důvod: porušení článku 41 Listiny základních práv a svobod Evropské unie a zásady řádné správy
   Žalobce v rámci pátého žalobního důvodu uplatňuje argument, že Komise nemá právo vykládat žádosti podané členským státem v rozporu s jejich výslovným zněním jakož i s jejich smyslem a cílem a tak o nich i rozhodovat.