title: Věc T-316/06: Žaloba podaná dne 9. listopadu 2006 – Komise v. Premium

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/68

         Žaloba podaná dne 9. listopadu 2006 – Komise v. Premium
   (Věc T-316/06)
   (2006/C 326/143)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (Brusel, Belgie) (zástupci: E. Montaguti, zmocněnec, ve spolupráci s J.-L. Fagnartem a F. Longfilsem, advokáty)

      Žalovaná: Premium SA
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               prohlásit návrh uvedený v této žalobě za přípustný a opodstatněný;

               —

               uložit Premium SA platbu částky jistiny ve výši 88 594,493 eur odpovídající částce 57 605,74 eur za smlouvu ISAR A 2052 a částce 30 988,74 eur za smlouvu KAVAS-2 A2019;

               —

               uložit Premium SA platbu úroků z prodlení z částky 57 605,74 eur za smlouvu ISAR [ve výši uvedené podle ustanovení francouzského práva použitelného na smlouvu];

               —

               uložit Premium SA platbu úroků z prodlení z částky jistiny 30 988,74 eur za smlouvu KAVAS-2 [ve výši uvedené podle ustanovení dánského práva použitelného na smlouvu];

               —

               uložit Premium SA náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Evropské společenství zastoupené Evropskou komisí uzavřelo dne 11. března 1992 a 29. prosince 1993 dvě smlouvy s konsorciem, kterého se žalovaná účastnila jako přidružený smluvní partner, týkající se projektů KAVAS-2, A2019 („Knowledge acquisition visualization and assessment system“) a ISAR-AIM, A2052 („Integration System ARchitecture“) realizované v rámci zvláštního programu výzkumu a technologického rozvoje v oblasti informačních technologií (1990-1994) přijatého rozhodnutím Rady 91/394/ES (1).
   Smlouvy stanovily částky uznatelných projektových výdajů, na jejichž základě se počítal příspěvek Společenství. V souladu s ustanoveními smluv musely být všechny platby uskutečněné Komisí považovány za zálohy až do schválení konečné zprávy. V případě, že by celkový finanční příspěvek, který měla Komise zaplatit, byl nižší než již uskutečněné platby, smluvní partneři se zavázali okamžitě Komisi uhradit rozdíl. Smlouvy krom toho stanovily, že smluvní partneři jsou společně a nerozdílně odpovědní za veškeré nesplnění povinností ze smlouvy s výjimkou případů, kdy jeden z nich neposkytl finanční informace nebo poskytl nesprávné nebo neúplné finanční informace. V posledně uvedeném případě odpovědnost připadla pouze na tohoto smluvního partnera.
   Na základě ustanovení smluv bylo konsorcium zavázáno pravidelně poskytovat výkazy o výdajích, jakož i pravidelné zprávy o postupu prací.
   Z finančního auditu provedeného Komisí v roce 1996 vyplynulo, že Premium SA fakturovala několik neuznatelných výdajů. V komentářích k uvedené zprávě z auditu žalovaná uvedla, že nemůže přijmout, že zpráva některé výdaje odmítá. Po výměně korespondence mezi žalovanou a Komisí Komise vydala oznámení o dluhu vůči Premium SA, která je zpochybnila. Vzhledem k tomu, že některé zálohy, kterých se týkala první oznámení o dluhu Komise, ještě nebyly koordinátorem převedeny Premium SA, Komise vydala nová oznámení o dluhu na skutečně přeplacené částky s tím, že nicméně respektovala zpochybnění zprávy z auditu týkající se neuznatelných výdajů fakturovaných žalovanou. Tato oznámení o dluhu Premium SA rovněž zpochybnila.
   Komise několikrát zopakovala žádosti o platbu, na které žalovaná nereagovala. V důsledku toho Komise podala na základě rozhodčích doložek obsažených ve smlouvách tuto žalobu směřující k tomu, aby Premium SA vrátila část záloh vyplacených Komisí navýšenou o úroky z prodlení z důvodu, že žalovaná neposkytla žádné relevantní odůvodnění ke zpochybnění opodstatněnosti teze Komise ve vztahu k výdajům, které byly zprávou z auditu považovány za neuznatelné.

      (1)  Úř. věst. 1991, L 218, s. 22.


title: Věc C-571/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Bolzano (Itálie) dne 7. prosince 2010 — Kamberaj Servet v. Istituto per l’Edilizia Sociale della Provincia Autonoma di Bolzano (IPES), Giunta della Provincia Autonoma di Bolzano, Provincia Autonoma di Bolzano

text:
               12.2.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 46/7

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Bolzano (Itálie) dne 7. prosince 2010 — Kamberaj Servet v. Istituto per l’Edilizia Sociale della Provincia Autonoma di Bolzano (IPES), Giunta della Provincia Autonoma di Bolzano, Provincia Autonoma di Bolzano
   (Věc C-571/10)
   2011/C 46/11
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale di Bolzano

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Kamberaj Servet

      Žalovaní: Istituto per l’Edilizia Sociale della Provincia Autonoma di Bolzano (IPES), Giunta della Provincia Autonoma di Bolzano, Provincia Autonoma di Bolzano

      Předběžné otázky

               1)

               Ukládá zásada přednosti práva Unie (principe de primauté) vnitrostátnímu soudu, aby v plném rozsahu a bezprostředně uplatnil právní předpisy Unie, jež mají přímý účinek, a neuplatňoval vnitrostátní právní předpisy, které jsou v rozporu s právem Unie, přestože byly přijaty za účelem provádění základních ústavních zásad členského státu?

               2)

               Ukládá v případě rozporu mezi vnitrostátním právním předpisem a EÚLP odkaz na EÚLP uvedený v článku 6 Smlouvy o Evropské unii vnitrostátnímu soudu, aby přímo použil článek 14 EÚLP a článek 1 dodatkového protokolu č. 12 k EÚLP a neuplatňoval neslučitelný vnitrostátní pramen práva, aniž předem u vnitrostátního ústavního soudu vznese otázku ústavnosti?

               3)

               Brání právo Unie, zejména články 2 a 6 Smlouvy o Evropské unii, články 21 a 34 Listiny a směrnice 2000/43/ES a 2003/109/ES, vnitrostátní (provinční) právní úpravě, jako je úprava obsažená v ustanovení čl. 15 odst. 3 nařízení prezidenta republiky č. 670/1972, ve spojení s články 1 a 5 provinčního zákona č. 13 z roku 1998 a rozhodnutí provinční vlády č. 1865 ze dne 20. července 2009 v části, v níž pro uvažované výhody a zejména pro tzv. „sussidio casa“ (příspěvek na nájemné) zohledňuje státní příslušnost, když vůči pracovníkům s dlouhodobým pobytem, kteří pocházejí ze zemí mimo Unii, nebo vůči osobám bez státní příslušnosti uplatňuje horší zacházení oproti občanům-rezidentům Společenství (italským nebo jiným)?

         V případě kladných odpovědí na předchozí otázky:

               4)

               Má být v případě porušení obecných zásad Unie, jako je zákaz diskriminace a požadavek právní jistoty, v případě existence vnitrostátního prováděcího předpisu, který umožňuje soudu „nařídit upuštění od poškozujícího jednání a přijmout jakékoli jiné vhodné opatření podle okolností a následků diskriminace“ a ukládá mu „nařídit upuštění od diskriminačního chování, postoje nebo jednání, jestliže nadále přetrvává, a odstranění jejich následků“ a umožňuje nařídit „pro účely zabránění jeho opakování, ve lhůtě stanovené v opatření, plán odstranění zjištěné diskriminace“, článek 15 směrnice 2000/43/ES v části, v níž se stanoví, že sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující, vykládán v tom smyslu, že mezi zjištěné formy diskriminace a následky, které je třeba odstranit, je s cílem zabránit neodůvodněné obrácené diskriminaci třeba zahrnout i veškerá porušení předpisů, která mají dopad na diskriminované osoby, přestože nejsou účastníky sporu?

         V případě kladné odpovědi na předchozí otázku:

               5)

               Brání právo Unie, zejména články 2 a 6 Smlouvy o Evropské unii, články 21 a 34 Listiny a směrnice 2000/43/ES a 2003/109/ES, vnitrostátní (provinční) právní úpravě, která pro vznik nároku na výhodu, jakou je příspěvek na nájemné, vyžaduje pouze od občanů zemí mimo Společenství, tedy nikoli od občanů Společenství (italských a jiných), se kterými je rovně zacházeno pouze pokud jde o povinnost pobytu na území provincie po dobu delší než 5 let, aby splňovali další požadavek tří let pracovní činnosti?

               6)

               Brání právo Unie, zejména články 2 a 6 Smlouvy o Evropské unii a články 18, 45 a 49 SFEU, ve spojení s články 1, 21 a 34 Listiny, vnitrostátní (provinční) právní úpravě, která stanoví, že pro vznik nároku na výhodu, jakou je příspěvek na nájemné, mají občané Společenství (italští a jiní) povinnost učinit prohlášení o etnické příslušnosti nebo přidružení k jedné ze tří jazykových skupin zastoupených v oblasti Horní Adiže/Jižní Tyrolsko?

               7)

               Brání právo Unie, zejména články 2 a 6 Smlouvy o Evropské unii a články 18, 45 a 49 SFEU, ve spojení s články 21 a 34 Listiny, vnitrostátní (provinční) právní úpravě, která pro vznik nároku na výhodu, jakou je příspěvek na nájemné, ukládá občanům Společenství (italským a jiným) povinnost pobývat nebo pracovat na území provincie po dobu nejméně 5 let?


title: Věc C-198/07 P: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 22. prosince 2008 – Donal Gordon v. Komise Evropských společenství ( Kasační opravný prostředek — Posudek o vývoji služebního postupu — Žaloba na neplatnost — Právní zájem na podání žaloby — Úředník s úplnou trvalou invaliditou )

text:
               21.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/10

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 22. prosince 2008 – Donal Gordon v. Komise Evropských společenství
   (Věc C-198/07 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Posudek o vývoji služebního postupu - Žaloba na neplatnost - Právní zájem na podání žaloby - Úředník s úplnou trvalou invaliditou“)
   (2009/C 44/16)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Donal Gordon (zástupci: J. Sambon, P.-P. Van Gehuchten a Ph. Reyniers, advokáti)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství (zástupci: J. Currall a H. Krämer, zmocněnci)
   Předmět věci
   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (třetího senátu) ze dne 7. února 2007, Donal Gordon v. Komise (T-175/04) – Žaloba směřující ke zrušení posudku o vývoji služebního postupu navrhovatele za hodnocené období 2001-2002 – Právní zájem na podání žaloby – Úředník, který odešel do důchodu z důvodu úplné trvalé invalidity během soudního řízení
   Výrok

               1)

               Rozsudek Soudu prvního stupně Evropských společenství ze dne 7. února 2007, Gordon v. Komise (T 175/04), se zrušuje v rozsahu, v němž Soud rozhodl, že není třeba rozhodnout o žalobě na neplatnost podané D. Gordonem.

               2)

               Kasační opravný prostředek se odmítá jako nepřípustný v rozsahu, v němž napadá zamítnutí žaloby na náhradu škody v uvedeném rozsudku Soudu.

               3)

               Rozhodnutí Komise Evropských společenství ze dne 11. prosince 2003, jímž se zamítá stížnost D. Gordona proti rozhodnutí ze dne 28. dubna 2003 potvrzujícímu jeho posudek o vývoji služebního postupu za období od 1. července 2001 do 31. prosince 2002, se zrušuje.

               4)

               Komisi Evropských společenství se ukládá náhrada nákladů řízení vynaložených D. Gordonem v řízení před Soudním dvorem Evropských společenství a před Soudem prvního stupně Evropských společenství.

      (1)  Úř. věst. C 129, 9.6.2007.


title: Věc C-229/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Cível da Comarca do Porto (Portugalsko) dne 10. května 2010 — Maria Alice Pendão Lapa Costa Ferreira, Alexandra Pendão Lapa Ferreira v. Companhia de Seguros Tranquilidade SA

text:
               17.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 195/12

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Cível da Comarca do Porto (Portugalsko) dne 10. května 2010 — Maria Alice Pendão Lapa Costa Ferreira, Alexandra Pendão Lapa Ferreira v. Companhia de Seguros Tranquilidade SA
   (Věc C-229/10)
   2010/C 195/17
   Jednací jazyk: portugalština

      Předkládající soud

   Tribunal Cível da Comarca do Porto

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Maria Alice Pendão Lapa Costa Ferreira, Alexandra Pendão Lapa Ferreira

      Žalovaná: Companhia de Seguros Tranquilidade SA

      Předběžné otázky

               1)

               Je výklad článku 505 [portugalského] Código Civil, který vylučuje odpovědnost za provoz motorových vozidel u nehod, za které nese jedinou a výlučnou odpovědnost chodec, v souladu s evropskými směrnicemi [72/166/EHS (1), 84/5/EHS (2), 90/232/EHS (3), 2000/26/ES (4) a 2005/14/ES (5) a zejména s článkem 1a směrnice 90/232/EHS] o povinném pojištění motorových vozidel?

               2)

               Je výklad článku 570 téhož Código Civil, který umožňuje omezit nebo snížit náhradu škody v závislosti na míře zavinění obou účastníků v případech, kdy poškozený svým zaviněním přispěl ke vzniku nebo zvýšení škody, v souladu s týmiž směrnicemi?

               3)

               V případě kladné odpovědi, brání tyto směrnice výkladu, který umožňuje omezit nebo snížit náhradu škody s ohledem na zavinění chodce na jedné straně a na riziko spojené s provozem vozidla na druhé straně na vzniku nehody?

      (1)  Směrnice Rady 72/166/EHS ze dne 24. dubna 1972 o sbližování právních předpisů členských států týkajících pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel a kontroly povinnosti uzavřít pro případ takové odpovědnosti pojištění (Úř. věst. L 103, s. 1; Zvl. vyd. 06/01, s. 10).

      (2)  Druhá Směrnice Rady 84/5/EHS ze dne 30. prosince 1983 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel Úř. věst. L 8, s. 17; Zvl. vyd. 06/07, s. 3).

      (3)  Třetí směrnice Rady 90/232/EHS ze dne 14. května 1990 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel (Úř. věst. L 129, s. 33, Zvl. vyd. 06/01, s. 249).

      (4)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/26/ES ze dne 16. května 2000 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel a o změně směrnic Rady 73/239/EHS a 88/357/EHS (Čtvrtá směrnice o pojištění motorových vozidel) (Úř. věst. L 181, s. 65; Zvl. vyd. 06/03, s. 332).

      (5)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/14/ES ze dne 11. května 2005, kterou se mění směrnice Rady 72/166/EHS, 84/5/EHS, 88/357/EHS a 90/232/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/26/ES o pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel (Úř. věst. L 149, s. 14).


title: Věc C-145/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg (Německo) dne 24. dubna 2009 — Land Baden-Württemberg v. Panagiotis Tsakouridis

text:
               4.7.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 153/26

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg (Německo) dne 24. dubna 2009 — Land Baden-Württemberg v. Panagiotis Tsakouridis
   (Věc C-145/09)
   2009/C 153/48
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg

      Účastníci původního řízení

      Žalovaná a odvolatelka: Land Baden-Württemberg

      Žalobce a odpůrce v odvolacím řízení: Panagiotis Tsakouridis

      Předběžné otázky

               1)

               Má se pojem „závažné důvody veřejné bezpečnosti“ použitý v čl. 28 odst. 3 směrnice 2004/38/ES (1) ze dne 29. dubna 2004 vykládat tak, že důvodem pro vyhoštění mohou být pouze neodvratná ohrožení vnější nebo vnitřní bezpečnosti členského státu, a tato zahrnují jen existenci státu spolu s jeho podstatnými institucemi, jejich funkčnost, přežití obyvatelstva, jakož i vnější vztahy a mírové soužití lidí?

               2)

               Za jakých podmínek je zase možné ztratit zvýšenou ochranu před vyhoštěním podle čl. 28 odst. 3 písm. a) směrnice 2004/38/ES získanou po desetiletém pobytu v hostitelském členském státě? Má se v této souvislosti přiměřeně uplatnit skutková podstata upravující případ ztráty práva trvalého pobytu podle čl. 16 odst. 4 směrnice 2004/38/ES?

               3)

               V případě kladné odpovědi na otázku č. 2 a otázku přiměřeného použití čl. 16 odst. 4 směrnice: Dochází ke ztrátě zvýšené ochrany před vyhoštěním jen samotným uplynutím času, nezávisle na rozhodujících důvodech nepřítomnosti?

               4)

               Rovněž v případě kladné odpovědi na otázku č. 2 a otázku přiměřeného použití čl.16 odst. 4 směrnice: Je nucený návrat do hostitelského členského státu v rámci opatření vydaného v trestním řízení před uplynutím dvouletého období vhodný k zachování zvýšené ochrany před vyhoštěním, i když v období následujícím po návratu nejprve po delší dobu nelze využívat základních svobod?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004 o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států, o změně nařízení (EHS) č. 1612/68 a o zrušení směrnic 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS (Text s významem pro EHP) (Úř. věst. L 158, s. 77; Zvl. vyd. 05/05, s. 46).


title: Věc C-3/14: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 16. dubna 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sąd Najwyższy – Polsko) – Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej, Telefonia Dialog sp. z o.o. v. T-Mobile Polska SA, dříve Polska Telefonia Cyfrowa SA „Řízení o předběžné otázce — Sítě a služby elektronických komunikací — Směrnice 2002/21/ES — Články 7 a 20 — Řešení sporu mezi podniky zajišťujícími sítě nebo poskytujícími služby elektronických komunikací — Povinnost provést postup stanovený v čl. 7 odst. 3 — Opatření, jež může mít dopad na obchod mezi členskými státy — Směrnice 2002/19/ES — Článek 5 — Pravomoci a odpovědnosti vnitrostátních regulačních orgánů ve vztahu k přístupu a propojení — Směrnice 2002/22/ES — Článek 28 — Nezeměpisná čísla“

text:
               15.6.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 198/10

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 16. dubna 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sąd Najwyższy – Polsko) – Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej, Telefonia Dialog sp. z o.o. v. T-Mobile Polska SA, dříve Polska Telefonia Cyfrowa SA
   (Věc C-3/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Sítě a služby elektronických komunikací - Směrnice 2002/21/ES - Články 7 a 20 - Řešení sporu mezi podniky zajišťujícími sítě nebo poskytujícími služby elektronických komunikací - Povinnost provést postup stanovený v čl. 7 odst. 3 - Opatření, jež může mít dopad na obchod mezi členskými státy - Směrnice 2002/19/ES - Článek 5 - Pravomoci a odpovědnosti vnitrostátních regulačních orgánů ve vztahu k přístupu a propojení - Směrnice 2002/22/ES - Článek 28 - Nezeměpisná čísla“)
   (2015/C 198/13)
   Jednací jazyk: polština

      Předkládající soud

   Sąd Najwyższy

      Účastnice původního řízení

      Žalobci: Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej, Telefonia Dialog sp. z o.o.

      Žalovaná: T-Mobile Polska SA, dříve Polska Telefonia Cyfrowa SA

      Výrok

               1)

               Článek 7 odst. 3 a článek 20 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/21/ES ze dne 7. března 2002 o společném předpisovém rámci pro sítě a služby elektronických komunikací (rámcová směrnice) musí být vykládány v tom smyslu, že vnitrostátní regulační orgán má povinnost provést postup stanovený v prvním z těchto ustanovení, pokud má při rozhodování o sporu mezi podniky zajišťujícími sítě nebo poskytujícími služby elektronických komunikací v členském státě v úmyslu uložit povinnosti týkající se zajištění přístupu k nezeměpisným číslům podle článku 28 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/22/ES ze dne 7. března 2002 o univerzální službě a právech uživatelů týkajících se sítí a služeb elektronických komunikací (směrnice o univerzální službě) a pokud tyto povinnosti mohou mít dopad na obchod mezi členskými státy.

               2)

               Článek 7 odst. 3 směrnice 2002/21 musí být vykládán v tom smyslu, že každé opatření, které vnitrostátní regulační orgán přijme za účelem zajištění přístupu koncových uživatelů k nezeměpisným číslům podle článku 28 směrnice 2002/22, má dopad na obchod mezi členskými státy ve smyslu tohoto ustanovení, pokud toto opatření může nezanedbatelným způsobem přímo nebo nepřímo, skutečně nebo potenciálně ovlivnit tento obchod, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu.

      (1)  Úř. věst. C 102, 7.4.2014.


title: Věc C-296/09: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 9. prosince 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hof van Cassatie van België — Belgie) — Vlaamse Gemeenschap v. Maurits Baesen ( „Sociální zabezpečení — Nařízení (EHS) č. 1408/71 — Článek 13 odst. 2 písm. d) — Pojem „osoby v podobném postavení“ , jako je postavení úředníků — Pracovní smlouva uzavřená s orgánem veřejné správy“ )

text:
               19.2.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 55/11

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 9. prosince 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hof van Cassatie van België — Belgie) — Vlaamse Gemeenschap v. Maurits Baesen
   (Věc C-296/09) (1)

   (Sociální zabezpečení - Nařízení (EHS) č. 1408/71 - Článek 13 odst. 2 písm. d) - Pojem „osoby v podobném postavení“, jako je postavení úředníků - Pracovní smlouva uzavřená s orgánem veřejné správy)
   2011/C 55/17
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hof van Cassatie van België

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Vlaamse Gemeenschap

      Žalovaný: Maurits Baesen

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Hof van Cassatie van België — Výklad čl. 13 odst. 2 písm. a) a d) nařízení Rady (ES) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, osoby samostatně výdělečně činné a jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství (Úř. věst. L 149, s. 2; Zvl. vyd. 05/01, s. 35) — Úředníci a osoby v podobném postavení — Pojem — Osoba, která uzavřela pracovní smlouvu s veřejným subjektem

      Výrok

   Co se rozumí pojmy „úředníci“ a „osoby v podobném postavení“ ve smyslu čl. 13 odst. 2 písm. d) nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby a jejich rodiny pohybující se v rámci Společenství ve znění nařízení Rady (EHS) č. 1390/81 ze dne 12. května 1981, je určováno pouze úpravou vnitrostátního práva členského státu, v němž se nachází orgán veřejné správy, který je jejich zaměstnavatelem, a osoba v situaci žalovaného v původním řízení, na niž se v členském státě vztahuje zčásti systém sociálního zabezpečení úředníků a zčásti systém sociálního zabezpečení zaměstnaných osob, může tedy v souladu s ustanoveními čl. 13 odst. 2 písm. d) tohoto nařízení podléhat pouze právní úpravě členského státu, v němž se nachází orgán veřejné správy, který ji zaměstnává.

      (1)  Úř. věst. C 267, 7.11.2009.


title: Věc F-71/13: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 12. února 2014 – CL v. EEA „Veřejná služba — Dočasný zaměstnanec — Povinnost poskytnout pomoc — Článek 24 služebního řádu — Psychické obtěžování ze strany nadřízeného — Zamítnutí návrhu na zahájení administrativního šetření — Zjevně nepřípustná žaloba“

text:
               24.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 421/56

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 12. února 2014 – CL v. EEA
   (Věc F-71/13) (1)

   („Veřejná služba - Dočasný zaměstnanec - Povinnost poskytnout pomoc - Článek 24 služebního řádu - Psychické obtěžování ze strany nadřízeného - Zamítnutí návrhu na zahájení administrativního šetření - Zjevně nepřípustná žaloba“)
   2014/C 421/79
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: CL (zástupci: S. Orlandi, J.-N. Louis a D. Abreu Caldas, advokáti)

      Žalovaná: Evropská agentura pro životní prostředí (zástupci: O. Cornu, zmocněnec, B. Wägenbaur, advokát)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí zamítajícímu návrh žalobce na zahájení administrativního šetření za účelem prokázání či upřesnění skutečností týkajících se obtěžování

      Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se odmítá.

               2)

               CL ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou agenturou pro životní prostředí.

      (1)  Úř. věst. C 274, 21.9.2013, s. 32.


title: Věc C-48/14: Žaloba podaná dne 30. ledna 2014 – Evropský parlament v. Rada Evropské unie

text:
               7.4.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 102/21

         Žaloba podaná dne 30. ledna 2014 – Evropský parlament v. Rada Evropské unie
   (Věc C-48/14)
   2014/C 102/30
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Evropský parlament (zástupci: L. Visaggio a J. Rodrigues, zmocněnci)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit směrnici Rady 2013/51/Euratom ze dne 22. října 2013, kterou se stanoví požadavky na ochranu zdraví obyvatelstva, pokud jde o radioaktivní látky ve vodě určené k lidské spotřebě (1);

               —

               uložit Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby uvádí Parlament tři žalobní důvody.
   Zaprvé tvrdí, že Rada nesprávně zvolila právní základ, jelikož opatření, které jsou předmětem napadené směrnice, spadají do pravomoci Unie v oblasti ochrany životního prostředí stanovené v článku 192 SFEU. Tato opatření měla tedy být na základě tohoto článku podle řádné legislativního postupu a nikoliv na základě článků 31 a 32 AE.
   Zadruhé Parlament uvádí, že napadená směrnice porušuje právní jistotu tím, že stanoví pravidla kontroly a analýzi nadřazené těm, která již platí podle směrnice 98/83/ES (2).
   Parlament má konečně za to, že Rada tím, že přijala napadenou směrnici, porušila zásadu loajální spolupráce mezi orgány zakotvenou v čl. 13 odst. 2 SEU.

      (1)  Úř. věst. L 296, s. 12.

      (2)  Směrnice Rady 98/83/ES ze dne 3. listopadu 1998 o jakosti vody určené k lidské spotřebě (Úř. věst. L 30, s. 32; Zvl. vyd. 15/04, s. 90).


title: Věc C-260/08: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 10. prosince 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzhof — Německo) — Bundesfinanzdirektion West v. Heko Industrieerzeugnisse GmbH ( Celní kodex Společenství — Článek 24 — Nepreferenční původ zboží — Pojem podstatné zpracování nebo opracování — Kritérium změny čísla sazebního zařazení — Lana z oceli vyrobená v Severní Koreji ze splétaných lanek pocházejících z Číny )

text:
               30.1.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/8

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 10. prosince 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzhof — Německo) — Bundesfinanzdirektion West v. Heko Industrieerzeugnisse GmbH
   (Věc C-260/08) (1)

   („Celní kodex Společenství - Článek 24 - Nepreferenční původ zboží - Pojem ‚podstatné zpracování nebo opracování‘ - Kritérium změny čísla sazebního zařazení - Lana z oceli vyrobená v Severní Koreji ze splétaných lanek pocházejících z Číny“)
   2010/C 24/11
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesfinanzhof

      Účastnice původního řízení

      Žalované: Bundesfinanzdirektion West

      Žalovaná: Heko Industrieerzeugnisse GmbH

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Bundesfinanzhof — Výklad článku 24 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 302, s. 1; Zvl. vyd. 02/04, s. 307) — Určení původu lan z oceli, které se vyrábějí v Severní Koreji ze splétaných ocelových lanek pocházejících z Číny — Kritéria, která je třeba vzít v úvahu pro to, aby určitý stupeň výroby vedl k přiznání nepreferenčního původu zboží — Případný význam skutečnosti, že nedojde ke změně čísla sazebního zařazení po dotčeném zpracování

      Výrok

   Co se týče zboží zařazeného do čísla 7312 kombinované nomenklatury, která je přílohou I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku, ve znění nařízení Komise (ES) č. 1719/2005 ze dne 27. října 2005, může podstatné zpracování či opracování ve smyslu článku 24 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství, zahrnovat nejen takové zpracování či opracování, jehož důsledkem je zařazení zboží, které bylo opracováno či zpracováno, do jiného čísla kombinované nomenklatury, ale i takové zpracování či opracování, které i přesto, že k takové změně čísla nedojde, vyústí ve vytvoření zboží s vlastními specifickými vlastnostmi a složením, jež toto zboží před uvedenou operací nemělo.

      (1)  Úř. věst. C 247, 27.9.2008.


title: Věc T-396/09 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 17. prosince 2009 — Vereniging Milieudefensie a Stichting Stop Luchtverontreiniging Utrecht v. Komise ( Řízení o předběžných opatřeních — Povinnost členských států chránit a zlepšovat kvalitu vnějšího ovzduší — Výjimka poskytnutá členskému státu — Odmítnutí nového přezkumu Komisí — Žádost o odklad vykonatelnosti a přechodná opatření — Nepřípustnost )

text:
               13.2.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 37/38

         Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 17. prosince 2009 — Vereniging Milieudefensie a Stichting Stop Luchtverontreiniging Utrecht v. Komise
   (Věc T-396/09 R)
   („Řízení o předběžných opatřeních - Povinnost členských států chránit a zlepšovat kvalitu vnějšího ovzduší - Výjimka poskytnutá členskému státu - Odmítnutí nového přezkumu Komisí - Žádost o odklad vykonatelnosti a přechodná opatření - Nepřípustnost“)
   2010/C 37/53
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Vereniging Milieudefensie (Amsterdam, Nizozemsko); a Stichting Stop Luchtverontreiniging Utrecht (zástupce: A. van den Biesen, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: P. Oliver, W. Roels a A. Alcover San Pedro, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na jednak odklad vykonatelnosti rozhodnutí Komise K(2009) 6121 ze dne 28. července 2009, kterým se odmítá jako nepřípustná žádost žalobkyň směřující k tomu, aby Komise znova přezkoumala své rozhodnutí K(2009) 2560 v konečném znění ze dne 7. dubna 2009, které poskytuje Nizozemskému království dočasnou výjimku z jeho povinností v oblasti boje proti znečišťování vnějšího ovzduší, a jednak přechodná opatření, která mají co nejdříve dovést Nizozemsko k dodržování těchto povinností.

      Výrok

               1)

               Návrh na předběžné opatření se zamítá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc T-286/05: Žaloba podaná dne 18. července 2005 Centre Européen pour la Statistique et le Développement A.s.b.l. (C.E.S.D.) proti Komisi Evropských společenství

text:
               17.9.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 229/34

         Žaloba podaná dne 18. července 2005 Centre Européen pour la Statistique et le Développement A.s.b.l. (C.E.S.D.) proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-286/05)
   (2005/C 229/73)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 18. července 2005 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Centre Européen pour la Statistique et le Développement A.s.b.l. (C.E.S.D.), se sídlem v Lucemburku, zastoupenou Dominique Grisay, advokátkou, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               1.

               rozhodl, že rozhodnutí Komise ze dne 18. května 2005 je neplatné, jelikož je výsledkem zneužití pravomoci, nebo že je dotčeno nedostatkem odůvodnění, jakož i zjevně nesprávným posouzením;

               2.

               podpůrně rozhodl, že uvedené rozhodnutí je neplatné, pokud jde o dvacet pět smluv nezahrnutých do auditu;

               3.

               uložil Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   V návaznosti na nesrovnalosti konstatované u DG-EUROSTAT Komise přijala napadené rozhodnutí, kterým vydala pokyn pověřeným zmocněncům, aby co nejdříve ukončili, podle postupů stanovených smlouvami, veškeré smluvní vztahy s některými entitami včetně žalobkyně.
   Na podporu své žaloby žalobkyně uplatňuje zneužití pravomoci Komise, jelikož sporné rozhodnutí obešlo zvláštní postupy řešení sporů stanovené každou smlouvou a jednostranně je nahradila rozhodnutím založeným na čl. 93 odst. 1 písm. f) nařízení (ES) č. 1605/2002 (1). Žalobkyně se ve stejné souvislosti dovolává údajně chybějícího odůvodnění napadeného rozhodnutí.
   Žalobkyně se rovněž dovolává zjevně nesprávného posouzení napadeného rozhodnutí při kvalifikaci skutkových okolností, které jsou jí vytýkány jako vážné porušení smlouvy ve smyslu čl. 93 odst. 1 písm. f) nařízení (ES) 1605/2002.
   Konečně žalobkyně tvrdí, že napadené rozhodnutí je založeno na auditu, který se týkal pouze smluv uzavřených mezi ní a Komisí, a že je tedy postiženo nedostatkem odůvodnění, přinejmenším pokud jde o dvacet pět jiných smluv nezahrnutých do auditu.

      (1)  Nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství, Úř. věst L 248 z 16.9.2002, s. 1.


title: Věc C-187/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale Per il Lazio (Itálie) dne 12. dubna 2013 — Confederazione Generale Italiana dei Trasporti e della Logistica (Confetra) a další v. Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti a další

text:
               20.7.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 207/7

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale Per il Lazio (Itálie) dne 12. dubna 2013 — Confederazione Generale Italiana dei Trasporti e della Logistica (Confetra) a další v. Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti a další
   (Věc C-187/13)
   2013/C 207/12
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale Amministrativo Regionale Per il Lazio

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Confederazione Generale Italiana dei Trasporti e della Logistica (Confetra) a další

      Žalovaní: Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti a další

      Předběžné otázky

               1)

               Je ochrana volné hospodářské soutěže, volného pohybu podniků, svobody usazování a pohybu služeb (podle čl. 4 odst. 3 SEU, článku 101 SFEU, článků 49, 56 a 96 SFEU) slučitelná a v jakém rozsahu s vnitrostátními ustanoveními unijních členských států, která stanoví minimální provozní náklady v odvětví silniční dopravy a předpokládají heteronomní stanovení prvku, který tvoří protiplnění za službu, a tedy smluvní ceny?

               2)

               Lze a za jakých podmínek odůvodnit omezení uvedených zásad v souvislosti s požadavky ochrany veřejného zájmu na bezpečnosti silničního provozu a může se z hlediska této funkční perspektivy uplatnit stanovení minimálních provozních nákladů podle ustanovení článku 83a nařízení vlády s mocí zákona č. 112/2008, ve znění pozdějších předpisů?

               3)

               Může být stanovení minimálních provozních nákladů z uvedeného hlediska ponecháno v případě neexistence kritérií stanovených právními předpisy na dobrovolných dohodách dotčených kategorií hospodářských subjektů a podpůrně orgánech, jejichž složení se vyznačuje výrazným zastoupením osob zastupujících soukromé hospodářské subjekty působící v tomto odvětví?


title: Věc T-4/06: Žaloba podaná dne  12. ledna 2006  – Polská republika v. Komise Evropských společenství

text:
               25.3.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 74/27

         Žaloba podaná dne 12. ledna 2006 – Polská republika v. Komise Evropských společenství
   (Věc T-4/06)
   (2006/C 74/52)
   Jednací jazyk: polština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Polská republika (zástupce: Jarosław Pietras, zmocněnec vlády)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobkyně

               —

               zrušit článek 2 nařízení Komise (ES) č. 1686/2005 ze dne 14. října 2005, kterým se pro hospodářský rok 2004/05 stanoví částky na dávky z výroby a koeficient doplňkové dávky v odvětví cukru (Úř. věst. L 271, 15.10.2005, s. 12);

               —

               uložit Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně se domáhá zrušení článku 2 nařízení č. 1686/2005, kterým se pro hospodářský rok 2004/05 stanoví částky na dávky z výroby a koeficient doplňkové dávky v odvětví cukru za účelem pokrytí zbývající části celkové ztráty v souladu s článkem 16 nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 (1). Napadený článek nařízení zakotvuje odlišný koeficient doplňkové dávky pro členské státy tvořící Společenství před 1. květnem 2004 a pro „nové“ členské státy.
   Na podporu své žaloby žalobkyně uplatňuje následující argumenty:

               —

               neexistenci pravomoci Evropské komise a porušení článku 16 nařízení Rady (ES) č. 1260/2001, které podle žalobkyně opravňuje Komisi stanovit pouze jeden koeficient ve stejné výši pro celé Společenství, a tuto skutečnost podle názoru žalobkyně potvrzují jednoznačná a v tomto směru shodná rozlišná jazyková znění ustanovení nařízení. Žalobkyně navíc tvrdí, že zásady společné organizace trhů v odvětví cukru nejenže nemohou být odůvodněním pro odchýlení se od jazykového výkladu ustanovení nařízení (ES) č. 1260/2001, nýbrž dokonce vylučují takové odchýlení;

               —

               porušení zásady okamžitého a úplného převzetí novými členskými státy acquis communautaire; rozdílný koeficient doplňkové dávky je podle žalobkyně ve skutečnosti přechodným opatřením, pro které neexistuje právní základ ani v Aktu o podmínkách přistoupení, ani v aktech vydaných na jeho základě. Žalobkyně se v tomto rámci dovolává článku 2 Aktu o podmínkách přistoupení, jenž je základem pro převzetí Polskou republikou v plném rozsahu práv a závazků vyplývajících z členství, což je podle názoru žalobkyně spojeno rovněž s převzetím práva využívat přeplatky a závazku pokrýt ztráty na trhu s cukrem, jež vznikly v předcházejících hospodářských letech;

               —

               porušení zásady zákazu diskriminace; žalobkyně Komisi vytýká, že jediným kritériem pro stanovení rozdílného koeficientu v napadeném nařízení je datum přistoupení členských států do Evropské unie. Podle názoru žalobkyně byly důsledky přistoupení vyčerpávajícím způsobem upraveny v Aktu o podmínkách přistoupení a v aktech vydaných na jeho základě a datum rozšíření Evropské unie nemůže být objektivním kritériem, jež by mohlo odůvodnit zavedený rozdíl;

               —

               porušení zásady solidarity; rozdílné stanovení koeficientu ve vztahu k jednotlivým členským státům podle žalobkyně tvoří svévolné, nepřiměřené a nesolidární rozdělení nákladů na financování trhu s cukrem;

               —

               nedostatečné odůvodnění napadeného předpisu, jelikož Evropská komise neoznačila okolnosti, které by odůvodnily stanovení rozdílného koeficientu, ani cíle, kterým by takové rozlišení mělo sloužit;

               —

               porušení podstatných procesních náležitostí tím, že nařízení (ES) č. 1686/2005 bylo přijato v rozporu s ustanovením článku 3 jednacího řádu Řídícího výboru pro cukr a článku 3 nařízení Rady EHS č. 1 o užívání jazyků v Evropském hospodářském společenství (2), jelikož Evropská komise podle tvrzení žalobkyně během postupu projednávání ve výborech nepředložila polské jazykové znění návrhu napadeného předpisu. Žalobkyně tvrdí, že toto porušení má zvláště závažnou povahu, jelikož se jedná o návrh právního aktu, a současně je výrazem ustálené praxe Evropské komise v rámci Řídícího výboru pro cukr.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru (Úř. věst. L 178, 30.6.2001, s. 1; Zvl. vyd. 3/33, s. 17).

      (2)  Úř. věst. P 17, 6.10.1958, s. 385, ve znění změn.


title: Věc T-413/07: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 11. února 2009 – Bayern Innovativ v. OHIM – Life Sciences Partners Perstock (LifeScience) ( Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky LifeScience — Starší obrazová ochranná známka Společenství Life Sciences Partners — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 )

text:
               21.3.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 69/37

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 11. února 2009 – Bayern Innovativ v. OHIM – Life Sciences Partners Perstock (LifeScience)
   (Věc T-413/07) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky LifeScience - Starší obrazová ochranná známka Společenství Life Sciences Partners - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94“)
   (2009/C 69/85)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Bayern Innovativ – Bayerische Gesellschaft für Innovation und Wissenstransfer mbH (Nürenberg, Německo) (zástupci: A. Beschorner, B. Glaser, C. Thomas, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Life Sciences Partners Perstock NV (Amsterdam, Nizozemsko)
   Předmět věci
   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 2. srpna 2007 (věc R-1545/2006-1), týkajícímu se námitkového řízení mezi Life Sciences Partners Perstock NV a Bayern Innovativ – Bayerische Gesellschaft für Innovation und Wissenstransfer mbH
   Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Bayern Innovativ – Bayerische Gesellschaft für Innovation und Wissenstransfer mbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 8, 12.1.2008.


title: Věc C-524/13: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 3. července 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Amtsgericht Karlsruhe – Německo) – Eycke Braun v. Land Baden-Württemberg „Řízení o předběžné otázce — Daně — Směrnice 69/335/EHS — Nepřímé daně z kapitálových vkladů — Článek 10 písm. c) — Přeměna kapitálové společnosti na kapitálovou společnost jiného typu, která nevede ke zvýšení kapitálu — Poplatky za vyhotovení notářského zápisu o této přeměně“

text:
               1.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 292/10

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 3. července 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Amtsgericht Karlsruhe – Německo) – Eycke Braun v. Land Baden-Württemberg
   (Věc C-524/13) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Daně - Směrnice 69/335/EHS - Nepřímé daně z kapitálových vkladů - Článek 10 písm. c) - Přeměna kapitálové společnosti na kapitálovou společnost jiného typu, která nevede ke zvýšení kapitálu - Poplatky za vyhotovení notářského zápisu o této přeměně“)
   2014/C 292/12
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Amtsgericht Karlsruhe

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Eycke Braun

      Žalovaný: Land Baden-Württemberg

      Výrok

   Článek 10 písm. c) směrnice Rady 69/335/EHS ze dne 17. července 1969 o nepřímých daních z kapitálových vkladů musí být vykládán v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je právní úprava dotčená ve věci v původním řízení, podle které musí být do rozpočtu odveden podíl na poplatcích vybraných notářem v postavení úředníka veřejné správy za vyhotovení notářského zápisu právního jednání, jehož předmětem je přeměna kapitálové společnosti na kapitálovou společnost jiného typu, a která nevede ke zvýšení kapitálu v nástupnické společnosti ani ve společnosti měnící právní formu.

      (1)  Úř. věst. C 367, 14.12.2013.


title: Věc T-210/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 28. března 2017 – Deutsche Telekom v. Komise „Přístup k dokumentům — Nařízení (ES) č. 1049/2001 — Dokumenty týkající se řízení podle pravidel hospodářské soutěže — Odepření přístupu — Povinnost uvést odůvodnění — Výjimka týkající se ochrany obchodních zájmů třetí osoby — Výjimka týkající se ochrany cílů inspekce, vyšetřování a auditu — Převažující veřejný zájem — Konzultace s třetími osobami — Transparentnost — Neexistence odpovědi na potvrzující žádost ve stanovených lhůtách“

text:
               15.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 151/29

         Rozsudek Tribunálu ze dne 28. března 2017 – Deutsche Telekom v. Komise
   (Věc T-210/15) (1)

   („Přístup k dokumentům - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Dokumenty týkající se řízení podle pravidel hospodářské soutěže - Odepření přístupu - Povinnost uvést odůvodnění - Výjimka týkající se ochrany obchodních zájmů třetí osoby - Výjimka týkající se ochrany cílů inspekce, vyšetřování a auditu - Převažující veřejný zájem - Konzultace s třetími osobami - Transparentnost - Neexistence odpovědi na potvrzující žádost ve stanovených lhůtách“)
   (2017/C 151/36)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Deutsche Telekom AG (Bonn, Německo) (zástupci: A. Rosenfeld a O. Corzilius, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně J. Vondung a A. Buchet, poté F. Erlbacher, P. Van Nuffel a A. Dawes, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh založený na článku 263 SFEU směřující ke zrušení rozhodnutí Komise ze dne 17. února 2015, kterým byl žalobkyni odepřen přístup k dokumentům vztahujícím se k řízení o zneužití dominantního postavení s označením COMP/AT.40089 – Deutsche Telekom.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Deutsche Telekom AG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 270, 17.8.2015.


title: Věc C-193/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Německo) dne 14. ledna 2008 – Řízení ve věci týkající se zemědělství, jehož účastníky jsou: Hermann Fischer, Rolf Schlatter a Regierungspräsidium Freiburg

text:
               19.7.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 183/13

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Německo) dne 14. ledna 2008 – Řízení ve věci týkající se zemědělství, jehož účastníky jsou: Hermann Fischer, Rolf Schlatter a Regierungspräsidium Freiburg
   (Věc C-193/08)
   (2008/C 183/26)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Bundesgerichtshof
   Účastníci původního řízení
   Hermann Fischer, Rolf Schlatter a Regierungspräsidium Freiburg
   Předběžná otázka
   Musí být podle čl. 15 odst. 1 přílohy I Dohody mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na straně jedné a Švýcarskou konfederací na straně druhé o volném pohybu (neoficiální překlad)
       (1) v souvislosti s přístupem k samostatně výdělečné činnosti a jejímu vykonávání zajištěno v hostitelském státě pouze osobám vykonávajícím samostatně výdělečnou činnost ve smyslu čl. 12 odst. 1 přílohy I Dohody zacházení, které není méně příznivé, než zacházení poskytované vlastním státním příslušníkům, nebo to platí i pro příhraniční osoby vykonávající samostatně výdělečnou činnost ve smyslu čl. 13 odst. 1 přílohy I Dohody?

      (1)  Úř. věst. 2002, L 114, s. 6.


title: Věc C-475/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Litva) dne 17. října 2014 – AAS „Gjensidige Baltic“ , jednající litevskou organizační složkou společnosti AAS „Gjensidige Baltic“ Lietuvos filialą, prieš UAB DK „PZU Lietuva“

text:
               12.1.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 7/15

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Litva) dne 17. října 2014 – AAS „Gjensidige Baltic“, jednající litevskou organizační složkou společnosti AAS „Gjensidige Baltic“ Lietuvos filialą, prieš UAB DK „PZU Lietuva“
   (Věc C-475/14)
   (2015/C 007/20)
   Jednací jazyk: litevština

      Předkládající soud

   Lietuvos Aukščiausiasis Teismas

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: AAS „Gjensidige Baltic“, jednající litevskou organizační složkou společnosti AAS „Gjensidige Baltic“ Lietuvos filialą

      Žalovaný: UAB DK „PZU Lietuva“

      Předběžné otázky

               1)

               Stanoví čl. 14 písm. b) směrnice 2009/103/ES (1) kolizní normu, která by se s ohledem na působnost ratione personae měla použít nejen na poškozeného při dopravní nehodě, ale rovněž na pojistitele vozidla odpovědného za způsobení škody, a to pro účely určení práva rozhodného pro vzájemné vztahy takových pojistitelů, a jedná se o zvláštní normu ve vztahu ke kolizním normám stanoveným v nařízeních Řím I (2) a Řím II (3).

               2)

               V případě záporné odpovědi na první otázku je třeba určit, zda právní vztahy mezi pojistiteli v projednávané věci spadají pod pojem „smluvních závazkových vztahů“ ve smyslu čl. 1 odst. 1 nařízení Řím I. Pokud právní vztahy mezi pojistiteli pod uvedený pojem „smluvních závazkových vztahů“ spadají, je následně třeba určit, zda takové vztahy spadají do kategorie pojistných smluv (právních vztahů) a zda je právo rozhodné pro takové vztahy třeba určit v souladu s článkem 7 nařízení Řím I.

               3)

               V případě záporné odpovědi na první dvě otázky je třeba určit, zda v případě regresního nároku spadají právní vztahy mezi pojistiteli vozidel v soupravě pod pojem „mimosmluvních závazkových vztahů“ ve smyslu nařízení Řím II a zda je třeba z hlediska určení rozhodného práva v souladu s čl. 4 odst. 1 nařízení Řím II takové vztahy považovat za odvozené právní vztahy vznikající v důsledku dopravní nehody (deliktu) či nikoli. Je třeba v takové věci, jako je projednávaná věc, považovat pojistitele vozidel v soupravě za dlužníky, kteří nesou společnou odpovědnost za stejný nárok ve smyslu článku 20 nařízení Řím II a je třeba právo použitelné na jejich vzájemné vztahy určit podle uvedené normy.

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/103/ES ze dne 16. září 2009 o pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel a kontrole povinnosti uzavřít pro případ takové odpovědnosti pojištění (Úř. věst. L 263, s. 11).

      (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 593/2008 ze dne 17. června 2008 o právu rozhodném pro smluvní závazkové vztahy (Řím I) (Úř. věst. L 177, s. 6).

      (3)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 864/2007 ze dne 11. července 2007 o právu rozhodném pro mimosmluvní závazkové vztahy (Řím II) (Úř. věst. L 199, s. 40).


title: Věc T-785/14: Žaloba podaná dne 29. listopadu 2014 – El Corte Inglés v. OHIM – STD Tekstil (MOTORTOWN)

text:
               2.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 34/41

         Žaloba podaná dne 29. listopadu 2014 – El Corte Inglés v. OHIM – STD Tekstil (MOTORTOWN)
   (Věc T-785/14)
   (2015/C 034/49)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: El Corte Inglés, SA (Madrid, Španělsko) (zástupci: J. L. Rivas Zurdo, advokát, a M. Toro Gordillo, advokátka)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: STD Tekstil Limited Sirketi (Istanbul, Turecko)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Přihlašovatelka: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Společenství obsahující slovní prvek „MOTORTOWN“ – Přihláška č. 1 0 3 51  931

      Řízení před OHIM: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 8. září 2014 ve věci R 1960/2013-2

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí v rozsahu, v němž v důsledku zamítnutí odvolání přihlašovatelky potvrzuje rozhodnutí námitkového oddělení, kterým bylo částečně vyhověno námitkám B 1 9 51  774 a byl částečně odmítnut zápis obrazové ochranné známky Společenství č. 1 0 3 51  931„MOTORTOWN“, a

               —

               uložil náhradu nákladů řízení účastníku nebo účastníkům řízení, kteří vyjádří nesouhlas s touto žalobou.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-102/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Firenze (Itálie) dne 13. března 2009 — Camar Srl v. Presidente del Consiglio dei Ministri

text:
               6.6.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/7

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Firenze (Itálie) dne 13. března 2009 — Camar Srl v. Presidente del Consiglio dei Ministri
   (Věc C-102/09)
   2009/C 129/12
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale di Firenze

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Camar Srl

      Žalovaný: Presidente del Consiglio dei Ministri

      Předběžné otázky

               1)

               Bránil článek 14 první úmluvy z Yaoundé tomu, aby některý členský stát zavedl vnitrostátní daň na banány pocházející ze Somálska, která ve skutečnosti nebyla použita na banány domácího původu (jejichž produkce prakticky neexistovala nebo byla zanedbatelná) a nebyla použitelná na žádný jiný druh ovoce z domácí produkce?
               V případě kladné odpovědi na předcházející otázku:

               2)

               Bránil protokol „Banány“, přiložený k tehdy platné úmluvě z Lomé, výběru daně neslučitelné s článkem 14 první úmluvy z Yaoundé z dovozu somálských banánů do Itálie v roce 1990 s přihlédnutím k ustanovení uvedeného protokolu ve vzájemném spojení s ustanovením podobných protokolů přiložených k dřívějším úmluvám z Lomé a článku 5 druhé úmluvy z Yaoundé?
               V případě záporné odpovědi:

               3)

               Je třeba mít za to, že by protokoly týkající se banánů, přiložené k úmluvám z Lomé, bránily zvýšením daně, jako je italská spotřební daň z banánů pocházejících ze Somálska, provedeným po dni 1. dubna 1976 nezávisle na konkrétním účinku takových zvýšení na vývoz těchto banánů?


title: Věc C-553/09 P: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 21. dubna 2010 — BCS SpA v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Deere & Company, Deere & Company

text:
               17.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 195/16

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 21. dubna 2010 — BCS SpA v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Deere & Company, Deere & Company
   (Věc C-553/09 P) (1)

   2010/C 195/25

      Jednací jazyk: angličtina

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 51, 27.02.2010.


title: Věc C-586/11 P: Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 9. července 2013 — Regione Puglia v. Italská republika, Evropská komise ( „Kasační opravný prostředek — Článek 181 jednacího řádu Soudního dvora — EFRR — Rozhodnutí o snížení finanční pomoci — Článek 263 čtvrtý pododstavec SFEU — Regionální celek — Akt bezprostředně se dotýkající tohoto celku — Nepřípustnost“ )

text:
               19.10.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 304/2

         Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 9. července 2013 — Regione Puglia v. Italská republika, Evropská komise
   (Věc C-586/11 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Článek 181 jednacího řádu Soudního dvora - EFRR - Rozhodnutí o snížení finanční pomoci - Článek 263 čtvrtý pododstavec SFEU - Regionální celek - Akt bezprostředně se dotýkající tohoto celku - Nepřípustnost)
   2013/C 304/03
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Regione Puglia (zástupci: F. Brunelli a A. Aloia, advokáti)

      Další účastnice řízení: Italská republika (zástupci: G. Palmieri, zmocněnkyně, ve spolupráci s P. Gentilim, avvocato dello Stato), Evropská komise (zástupci: L. Prete a A. Steiblytė, zmocněnci)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti usnesení Tribunálu (prvního senátu) ze dne 14. září 2011, Regione Puglia v. Komise (T-84/10), kterým Tribunál zamítl návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise K(2009) 10350 ze dne 22. prosince 2009 o snížení finanční pomoci z Evropského fondu pro regionální rozvoj (EFRR) poskytnuté na základě rozhodnutí Komise K(2000) 2349 ze dne 8. srpna 2000 o schválení operačního programu POR Puglia, cíl 1 (2000-2006) — Nenařízení ústní části řízení — Článek 263 čtvrtý pododstavec SFEU — Neexistence bezprostředního dotčení — Nepřípustnost — Nedostatečné odůvodnění

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Regione Puglia se ukládá náhrada nákladů řízení.

               3)

               Italská republika ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 25 28.1.2012.


title: Věc T-275/13: Žaloba podaná dne 23. května 2013 — Itálie v. Komise

text:
               20.7.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 207/49

         Žaloba podaná dne 23. května 2013 — Itálie v. Komise
   (Věc T-275/13)
   2013/C 207/81
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Italská republika (zástupci: P. Gentili, avvocato dello Stato, G. Palmieri, zmocněnkyně)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil oznámení o otevřeném výběrovém řízení EPSO/AD/249/13 na vytvoření dvou seznamů kandidátů vhodných k přijetí s 37 a 27 místy na obsazení volných pracovních míst administrátorů (AD7) v oblastech makroekonomie a finanční ekonomie

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Tato žaloba směřuje proti oznámení o otevřeném výběrovém řízení EPSO/AD/249/13 na vytvoření dvou seznamů kandidátů vhodných k přijetí s 37 a 27 místy na obsazení volných pracovních míst administrátorů (AD7) v oblastech makroekonomie a finanční ekonomie.
   Na podporu své žaloby uvádí žalobkyně sedm žalobních důvodů.

               1)

               První žalobní důvod vychází z porušení článků 263 SFEU, 264 SFEU a 266 SFEU

                           —

                           Komise porušila závaznost rozsudku Soudního dvora ve věci C-566/10 P, který prohlásil za protiprávní oznámení, která omezují jazyky, které mohou žadatelé uvést jako druhý jazyk, jen na angličtinu, francouzštinu a němčinu.

               2)

               Druhý žalobní důvod vychází z porušení článku 342 SFEU a článků 1 a 6 nařízení č. 1/58.

                           —

                           V této souvislosti žalobkyně tvrdí, že omezením počtu jazyků, které je možné použít jako druhý jazyk uchazečů v rámci výběrových řízení Evropské unie, Komise v praxi zavedla nové pravidlo ohledně jazyků orgánů, čímž zasáhla do výlučné pravomoci Rady v této oblasti.

               3)

               Třetí žalobní důvod vychází z porušení článku 12 ES, nyní článek 18 SFEU, článku 22 Listiny základních práv Evropské unie, čl. 6 odst. 3 SEU, čl. 1 odst. 2 a článku 3 přílohy III Služebního řádu úředníků, článků 1 a 6 nařízení č. 1/58, čl. 1d odst. 1 a 6, čl. 27 odst. 2 a čl. 28 písm. f) Služebního řádu úředníků.

                           —

                           Žalobkyně v této souvislosti tvrdí, že omezení jazykového režimu, které ukládá Komise, je diskriminační, protože výše uvedená právní ustanovení zakazují uložit evropským občanům a evropským úředníkům jazyková omezení, která nejsou obecně a objektivně stanovena jednacími řády orgánů uvedenými v článku 6 nařízení č. 1/58 a která nebyla dosud přijata a zakazují zavedení takových omezení, pokud pro to neexistuje zvláštní a odůvodněný zájem služby.

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z porušení čl. 6 odst. 3 SEU, který zakotvuje zásadu ochrany legitimního očekávání jako základní právo vyplývající z ústavních tradic společných členským státům.

                           —

                           Podle žalobkyně Komise narušila očekávání občanů, pokud jde o výběr druhého jazyka z jakéhokoliv jazyka Unie, jak to bylo možné až do roku 2007 a jak to Soudní dvůr potvrdil ve svém pravomocném rozsudku C-566/10 P.

               5)

               Pátý žalobní důvod vychází ze zneužití pravomoci a porušení zásadních ustanovení vyplývajících z povahy a účelu oznámení o výběrových řízeních.

                           —

                           Žalobkyně tvrdí, že preventivním a obecným omezením jazyků, které je možné si vybrat jako druhý jazyk, na tři, Komise ve fázi oznámení a podmínek přijetí předčasně přistoupila k ověřování jazykových znalostí žadatelů o pracovní místo, které se má uskutečnit až v rámci výběrového řízení. Z toho vyplývá, že jazykové znalosti se staly rozhodujícími ve srovnání s odbornými znalostmi.

               6)

               Šestý žalobní důvod vychází z porušení článku 18 SFEU a čl. 24 odst. 4 SFEU, článku 22 Listiny základních práv Evropské unie, článku 2 nařízení č. 1/58 a čl. 1d odst. 1 a 6 Služebního řádu úředníků.

                           —

                           Žalobkyně v této souvislosti tvrdí, že stanovením podmínky, že žádosti o pracovní místo musí být povinně zaslané v angličtině, francouzštině nebo němčině a že EPSO zašle v témže jazyce žadatelům oznámení o průběhu výběrového řízení, bylo porušeno právo občanů Unie komunikovat ve svém vlastním jazyce s orgány a došlo k další diskriminaci osob, které dostatečně neovládají tyto tři jazyky.

               7)

               Sedmý žalobní důvod vychází z porušení článků 1 a 6 nařízení č. 1/58, čl. 1d odst. 1 a 6 a čl. 28 písm. f) Služebního řádu úředníků, čl. 1 odst. 1 písm. f) přílohy III Služebního řádu úředníků a čl. 296 odst. 2 SFEU (nedostatek odůvodnění), jakož i zásady proporcionality. Zkreslení skutkových okolností.

                           —

                           Žalobkyně v této souvislosti tvrdí, že Komise toto omezení na tři jazyky odůvodnila požadavkem, aby byly noví zaměstnanci hned schopni komunikovat v rámci orgánů. Toto odůvodnění zkresluje skutkové okolnosti, protože se nezdá, že tyto tři jazyky jsou v komunikaci mezi různými jazykovými skupinami v rámci orgánů nejpoužívanější; toto odůvodnění je navíc nepřiměřené omezení základního práva, jakým je zákaz jazykové diskriminace.


title: Věc T-714/15: Usnesení Tribunálu ze dne 14. září 2016 – Makhlouf v. Rada

text:
               7.11.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 410/36

         Usnesení Tribunálu ze dne 14. září 2016 – Makhlouf v. Rada
   (Věc T-714/15) (1)

   (2016/C 410/65)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda sedmého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 59, 15. 2. 2016.


title: Věc C-179/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 25. března 2016 – F. Hoffmann-La Roche AG, La Roche SpA, Novartis AG, Novartis Farma SpA v. Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato

text:
               20.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 222/4

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 25. března 2016 – F. Hoffmann-La Roche AG, La Roche SpA, Novartis AG, Novartis Farma SpA v. Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato
   (Věc C-179/16)
   (2016/C 222/05)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Consiglio di Stato

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelky: F. Hoffmann-La Roche AG, La Roche SpA, Novartis AG, Novartis Farma SpA

      Odpůrce: Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato

      Předběžné otázky

               1)

               Umožňuje správný výklad článku 101 SFEU považovat za konkurenty strany licenční smlouvy, pokud podnik, který je držitelem licence, působí na dotčeném relevantním trhu pouze na základě této smlouvy? Vymykají se v takové situaci případná omezení hospodářské soutěže poskytovatele licence vůči držiteli licence, ačkoli nejsou výslovně stanovena v licenční smlouvě, působnosti čl. 101 odst. 1 SFEU, nebo v každém případě spadají pod zákonnou výjimku uvedenou v čl. 101 odst. 3 SFEU, a případně v jaké míře?

               2)

               Umožňuje článek 101 SFEU vnitrostátnímu úřadu pro ochranu hospodářské soutěže vymezit relevantní trh nezávisle na obsahu povolení k uvedení na trh (PUT), která v souvislosti s léky vydávají příslušné farmaceutické regulační orgány (AIFA a EMA), nebo naopak, musí být pro schválené léčivé přípravky právně relevantní trh ve smyslu článku 101 SFEU považován za upravený a vytvořený především příslušným regulačním orgánem, a to závazným způsobem i pro vnitrostátní úřad pro ochranu hospodářské soutěže?

               3)

               Umožňuje článek 101 SFEU, i s ohledem na ustanovení obsažená ve směrnici 2001/83/ES (1) a zejména v článku 5 týkajícím se povolení k uvedení léků na trh, považovat v souvislosti se stejnými léčebnými indikacemi za zaměnitelné, a tedy zahrnout na stejný relevantní trh lék používaný off-label a lék, pro který bylo vydáno PUT?

               4)

               Je ve smyslu článku 101 SFEU pro účely vymezení relevantního trhu významné zjištění, kromě věcné zaměnitelnosti farmaceutických výrobků na straně poptávky, zda jejich nabídka na trhu je nebo není v souladu s regulačním rámcem týkajícím se uvádění léků na trh?

               5)

               Lze každopádně považovat jednání ve vzájemné shodě, které má za cíl zdůraznit menší bezpečnost nebo menší účinnost jednoho léku za jednání omezující hospodářskou soutěž svým cílem, když tato menší účinnost nebo bezpečnost, ačkoli není podpořena jistými vědeckými poznatky, nemůže být s ohledem na úroveň vědeckých poznatků dostupných v době rozhodné z hlediska skutkových okolností ani nevyvratitelně vyloučena?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/83/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků (Úř. věst. L 311, s. 67).


title: Věc F-13/09: Žaloba podaná dne 19. února 2009 – Peláez Jimeno v. Parlament

text:
               18.4.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 90/40

         Žaloba podaná dne 19. února 2009 – Peláez Jimeno v. Parlament
   (Věc F-13/09)
   2009/C 90/65
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Peláez Jimeno (Regelem – Asse, Belgie) (zástupce: M. Casado García-Hirschfeld, advokát)

      Žalovaný: Evropský parlament

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí OOJ o zařazení žalobkyně jakožto úřednice ve zkušební době do nižší platové třídy a nižšího platového stupně, než těch, do nichž byla zařazena jako dočasná zaměstnankyně

      Návrhové žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí OOJ ze dne 8. února 2008 o zařazení do platové třídy a platového stupně, jímž byla žalobkyně zařazena jakožto úřednice ve zkušební době do nové kategorie „AST“ platové třídy 1 platového stupně 5 a jež bylo potvrzeno rozhodnutím generálního tajemníka Evropského parlamentu ze dne 12. listopadu 2008 o zamítnutí stížnosti;

               —

               uložit Parlamentu náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-469/15: Usnesení Tribunálu ze dne 14. září 2016 – Bena Properties v. Rada

text:
               7.11.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 410/34

         Usnesení Tribunálu ze dne 14. září 2016 – Bena Properties v. Rada
   (Věc T-469/15) (1)

   (2016/C 410/55)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda sedmého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 337, 12. 10. 2015.


title: Věc C-432/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Superior de Justicia de Cataluña (Španělsko) dne 2. srpna 2016 – Carolina Minayo Luque v. Quitxalla Stars, S.L., a Fondo de Garantia Salarial

text:
               7.11.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 410/2

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Superior de Justicia de Cataluña (Španělsko) dne 2. srpna 2016 – Carolina Minayo Luque v. Quitxalla Stars, S.L., a Fondo de Garantia Salarial
   (Věc C-432/16)
   (2016/C 410/02)
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Tribunal Superior de Justicia de Cataluña

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně a odvolatelka: Carolina Minayo Luque

      Žalovaní a odpůrci: Quitxalla Stars, S.L., a Fondo de Garantia Salarial

      Předběžné otázky

               1)

               Musí se čl. 10 odst. 1 směrnice 92/85/EHS (1) vykládat v tom smyslu, že situace, kdy nastanou „výjimečn[é] případ[y] nesouvisející[…] s jejich stavem, které jsou dovoleny podle vnitrostátních právních předpisů nebo zvyklostí“, se jakožto výjimka ze zákazu výpovědi dané těhotným zaměstnankyním považuje za splněnou již při pouhém zjištění, že nastaly objektivní důvody hospodářské, technické, organizační nebo výrobní povahy ve smyslu čl. 51 odst. 1 Estatuto de los Trabajadores (zákoníku práce), na který odkazuje čl. 52 písm. c) zákoníku práce?

               2)

               Musí být v případě objektivního individuálního propuštění z hospodářských, technických, organizačních nebo výrobních důvodů požadováno, aby pro účely posouzení existence výjimečných případů odůvodňujících výpovědi dané těhotným zaměstnankyním, zaměstnankyním krátce po porodu nebo kojícím zaměstnankyním ve smyslu čl. 10 odst. 1 směrnice 92/85/EHS nebylo možné přeřadit dotčenou zaměstnankyni na jiné pracovní místo, nebo aby neexistovali jiní zaměstnanci na srovnatelném pracovním místě, kteří by mohli být dotčeni, nebo postačuje, aby byly prokázány ekonomické, technické a výrobní důvody týkající se jejího pracovního místa?

               3)

               Je taková právní úprava, jako je španělská právní úprava, která provádí do vnitrostátního právního řádu zákaz výpovědi dané těhotným zaměstnankyním, zaměstnankyním krátce po porodu nebo kojícím zaměstnankyním stanovený v čl. 10 odst. 1 směrnice 92/85/EHS, takovým způsobem, že zaručuje neplatnost výpovědi dané těmto zaměstnankyním v případě, že nebyly prokázány důvody ospravedlňující tuto výpověď (nápravná ochrana), avšak nestanoví zákaz výpovědi (preventivní ochrana), v souladu s výše uvedeným ustanovením?

               4)

               Je taková vnitrostátní právní úprava, jako je španělská právní úprava, která nestanoví, že v případě objektivního individuálního propuštění z hospodářských, technických, organizačních nebo výrobních důvodů mají těhotné zaměstnankyně, zaměstnankyně krátce po porodu nebo kojící zaměstnankyně přednostní právo na setrvání v podniku, v souladu s čl. 10 odst. 1 směrnice 92/85/EHS?

               5)

               Je vnitrostátní právní úprava, podle níž se takové oznámení o výpovědi, jako je oznámení dotčené v projednávané věci, v němž není žádná zmínka o existenci výjimečného případu ani o kritériích odůvodňujících výběr dané zaměstnankyně navzdory jejímu těhotenství, považuje za dostatečné, v souladu s čl. 10 odst. 2 směrnice 92/85/EHS?

      (1)  Směrnice Rady 92/85/EHS ze dne 19. října 1992 o zavádění opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví při práci těhotných zaměstnankyň a zaměstnankyň krátce po porodu nebo kojících zaměstnankyň (desátá směrnice ve smyslu čl. 16 odst. 1 směrnice 89/391/EHS) (Úř. věst. 1992, L 348, s. 1; Zvl. vyd. 05/02, s. 110).


title: Věc C-320/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná tribunal de grande instance de Lille (Francie) dne 6. června 2016 – trestní řízení proti Uber France SAS

text:
               16.8.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 296/22

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná tribunal de grande instance de Lille (Francie) dne 6. června 2016 – trestní řízení proti Uber France SAS
   (Věc C-320/16)
   (2016/C 296/29)
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Tribunal de grande instance de Lille

      Účastnice původního řízení

   Uber France SAS

      Předběžné otázky

   Zakládá článek L3124-13 zákona o dopravě, který byl vložen zákonem č. 2014-1104 ze dne 1. října 2014 o taxislužbě a dopravních vozidlech s řidičem, nové technické pravidlo týkající se jedné či několika služeb informační společnosti ve smyslu směrnice 98/34/ES ze dne 22. června 1998 (1), které nemá implicitní povahu a z něhož vyplývá povinnost předběžně oznámit tento text Evropské komisi podle článku 8 této směrnice, nebo spadá do působnosti směrnice 2006/123/ES ze dne 12. prosince 2006 o službách (2), která v čl. 2 odst. 2 písm. d) vyjímá ze své působnosti služby v oblasti dopravy?
   Pokud bude odpověď na první část této otázky kladná, zakládá nedodržení povinnosti oznámení, která je stanovena v článku 8 směrnice, nemožnost použít článek L.3124-13 zákona o dopravě na právní subjekty?

      (1)  Směrnice Evropského Parlamentu a Rady 98/34/ES ze dne 22. června 1998 o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů (Úř. věst. L 204, s. 37).

      (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/123/ES ze dne 12. prosince 2006 o službách na vnitřním trhu (Úř. věst. L 376, s. 36).


title: Věc T-492/11: Žaloba podaná dne 21. září 2011 —  „Rauscher“ Consumer Products v. OHIM (ztvárnění tampónu)

text:
               3.12.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 355/20

         Žaloba podaná dne 21. září 2011 — „Rauscher“ Consumer Products v. OHIM (ztvárnění tampónu)
   (Věc T-492/11)
   2011/C 355/36
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně:„Rauscher“ Consumer Products GmbH (Vídeň, Rakousko) (zástupce: M. Stütz, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje:

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) R 2168/2010-1 ze dne 20. července 2011;

               —

               uložit OHIM náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka ztvárňující tampón pro výrobky zařazené do tříd 3 a 5.

      Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí přihlášky.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009, neboť dotčená ochranná známka Společenství má rozlišovací způsobilost.


title: Věc T-486/14: Žaloba podaná dne 25. června 2014 – Stavytskyi v. Rada

text:
               8.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 303/45

         Žaloba podaná dne 25. června 2014 – Stavytskyi v. Rada
   (Věc T-486/14)
   2014/C 303/53
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Edward Stavytskyi (Belgie) (zástupci: J. Grayston, Solicitor, P. Gjørtler, G. Pandey, D. Rovetta a M. Gambardella, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil prováděcí rozhodnutí Rady 2014/216/SZBP ze dne 14. dubna 2014, kterým se provádí rozhodnutí 2014/119/SZBP o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci na Ukrajině (Úř. věst. L 111, s. 91), a prováděcí nařízení Rady (EU) č. 381/2014 ze dne 14. dubna 2014, kterým se provádí nařízení (EU) č. 208/2014 o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci na Ukrajině (Úř. věst. L 111, s. 33) v rozsahu, v němž napadené akty zařazují žalobce na seznam osob, subjektů a orgánů, na které se vztahují omezující opatření,

               —

               uložil Radě náhradu nákladů tohoto řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

               —

               Na podporu své žaloby žalobce předkládá šest žalobních důvodů týkajících se porušení základního procesního požadavku, jakož i porušení Smluv a právních norem týkajících se jejich provedení: porušení práva být vyslechnut, porušení oznamovací povinnosti, nedostatek odůvodnění, porušení práva na obhajobu, nesprávný právní základ a zjevně nesprávné posouzení.

               —

               Žalobce tvrdí, že ho Rada nevyslechla a že to nelze žádným tvrzením vyvrátit. Rada navíc neoznámila napadené akty žalobci, a tyto akty v každém případě obsahovaly nedostatek odůvodnění. Rada neodpověděla na žádosti o přístup k informacím a dokumentům. Těmito opomenutími Rada porušila právo žalobce na obhajobu, kterému byla odmítnuta možnost vyjádřit účinně svá tvrzení vůči závěrům Rady, protože tyto závěry nebyly žalobci zpřístupněny. Opatření přijatá Radou navíc nepředstavují opatření zahraniční politiky, avšak představují mezinárodní spolupráci v trestním řízení, čímž tedy byla přijata na nesprávném právním základě. Nakonec Rada přijala opatření bez řádného posouzení relevantního skutkového stavu, jakož i judikatury Evropského soudu pro lidská práva týkající se trestních řízení na Ukrajině, především v souvislosti se stíháním bývalých vládních úředníků.


title: Věc C-200/15: Žaloba podaná dne 29. dubna 2015 – Evropská komise v. Portugalská republika

text:
               22.6.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 205/25

         Žaloba podaná dne 29. dubna 2015 – Evropská komise v. Portugalská republika
   (Věc C-200/15)
   (2015/C 205/33)
   Jednací jazyk: portugalština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: M. Wasmeier a P. Guerra e Andrade, zmocněnci)

      Žalovaná: Portugalská republika

      Návrhová žádání žalobkyně

   Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               určil, že Portugalská republika tím, že pro účely stanovení základu daně z ojetých vozidel pocházejících z jiného členského státu a dovezených na území Portugalska uplatňovalo při výpočtu snížení hodnoty vozidel mechanismus, který nezohledňuje skutečnou hodnotu vozidla, zejména nezohledňuje snížení hodnoty u vozidel mladších jednoho roku ani další snižování hodnoty u vozidel starších pěti let, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 110 Smlouvy o fungování Evropské unie;

               —

               uložil Portugalské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Komise má za to, že ustanovení článku 11 portugalského zákoníku o dani z vozidel (Código do imposto sobre veículos) jsou ve vztahu k motorovým vozidlům dovezeným do Portugalska, tedy ojetým vozidlům s trvalou poznávací značkou jiného členského státu uváděným na trh v Portugalsku, diskriminační. Na rozdíl od ojetých vozidel původně uvedených na trh v Portugalsku podléhají totiž dovezená vozidla pocházející z jiných členských států sazbám daně, které náležitě neodrážejí snížení hodnoty vozidla. Konkrétně se snížená sazba daně uplatňuje teprve po jednom roce používání a po pěti letech používání nemůže hodnota snížení sazby přesáhnout 52 %.


title: Věc T-81/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 12. února 2014 — Beco v. Komise ( „Dumping — Dovozy spojovacích prostředků z korozivzdorné oceli pocházejících z Číny a Tchaj-wanu — Žádost o vrácení vybraného cla — Článek 11 odst. 8 druhý pododstavec nařízení (ES) č. 1225/2009 — Právní jistota“ )

text:
               29.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 93/22

         Rozsudek Tribunálu ze dne 12. února 2014 — Beco v. Komise
   (Věc T-81/12) (1)

   (Dumping - Dovozy spojovacích prostředků z korozivzdorné oceli pocházejících z Číny a Tchaj-wanu - Žádost o vrácení vybraného cla - Článek 11 odst. 8 druhý pododstavec nařízení (ES) č. 1225/2009 - Právní jistota)
   2014/C 93/37
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Beco Metallteile-Handels GmbH (Spaichingen, Německo) (zástupce: T. Pfeiffer, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: H. van Vliet a T. Maxian Rusche, zmocněnci)

      Předmět věci

   Zrušení rozhodnutí Komise C(2011) 9112 final ze dne 13. prosince 2011, týkající se žádosti o vrácení antidumpingového cla, které bylo zaplaceno z dovozů spojovacích prostředků a jejich částí z korozivzdorné oceli pocházejících z Čínské lidové republiky a z Tchaj-wanu

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Komise C(2011) 9112 final ze dne 13. prosince 2011 týkající se žádosti o vrácení antidumpingového cla, které bylo zaplaceno z dovozů spojovacích prostředků z korozivzdorné oceli pocházejících z Čínské lidové republiky a z Tchaj-wanu, se zrušuje.

               2)

               Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 118, 21.4.2012.


title: Věc F-45/15: Žaloba podaná dne 19. března 2015 – ZZ v. Europol

text:
               8.6.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 190/34

         Žaloba podaná dne 19. března 2015 – ZZ v. Europol
   (Věc F-45/15)
   (2015/C 190/39)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupce: J-J. Ghosez, advokát)

      Žalovaný: Evropský policejní úřad (Europol)

      Předmět a popis sporu

   Zrušení implicitního rozhodnutí žalovaného nevyhovět žádosti žalobce uzavřít s ním smlouvu na dobu neurčitou.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit implicitní zamítavé rozhodnutí přijaté žalovaným dne 31. května 2014 a rozhodnutí o zamítnutí stížnosti žalobce ze dne 22. prosince 2014, jimiž bylo zamítnuto uzavření smlouvy na dobu neurčitou;

               —

               v důsledku toho rozhodnutou, že žalobci bude po skončení stávající smlouvy Europolem nabídnuta smlouva na dobu neurčitou;

               —

               subsidiárně, pokud se prokáže, že je třeba zohlednit pouze jedinou smlouvu uzavřenou podle Pracovního řádu ostatních zaměstnanců Evropské unie (PŘZ), rozhodnout, že Europol nabídne žalobci po skončení stávající smlouvy druhou smlouvu na dobu určitou uzavřenou podle PŘZ;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-539/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 28. září 2016 – LLR-G5 v. EUIPO – Glycan Finance (SILICIUM ORGANIQUE G5 LLR-G5) „Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie SILICIUM ORGANIQUE G5 LLR-G5 — Starší mezinárodní slovní ochranné známky Silicium Organique G5- Glycan 5-Si-Glycan-5-Si-G5 a Silicium Organique G5 — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               7.11.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 410/19

         Rozsudek Tribunálu ze dne 28. září 2016 – LLR-G5 v. EUIPO – Glycan Finance (SILICIUM ORGANIQUE G5 LLR-G5)
   (Věc T-539/15) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie SILICIUM ORGANIQUE G5 LLR-G5 - Starší mezinárodní slovní ochranné známky Silicium Organique G5- Glycan 5-Si-Glycan-5-Si-G5 a Silicium Organique G5 - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2016/C 410/25)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: LLR-G5 Ltd (Castlebar, Irsko) (zástupci: A. von Mühlendahl, H. Hartwig, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO: Glycan Finance Corp. Ltd (Sheffield, Spojené království)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 11. června 2015 (věc R 291/2014-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Glycan Finance Corp. a LLR-G5.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti LLR-G5 Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 381, 16. 11. 2015.


title: Věc T-331/16: Žaloba podaná dne 28. června 2016 – Hello Media v. EUIPO — Hola (#hello media group)

text:
               16.8.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 296/32

         Žaloba podaná dne 28. června 2016 – Hello Media v. EUIPO — Hola (#hello media group)
   (Věc T-331/16)
   (2016/C 296/41)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Hello Media, SL (Madrid, Španělsko) (zástupkyně: A. Alejos Cutuli, advokátka)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Hola, SL (Madrid, Španělsko)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie obsahující slovní prvky „#hello media group“ – Přihláška č. 12 441 317

      Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 21. dubna 2016 ve věci R 2012/2015-2

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí;

               —

               zamítl námitky B 2 336 371 podané proti přihlášce ochranné známce Evropské unie č. 12 441 317;

               —

               nařídil zápis ochranné známky Evropské unie č. 12 441 317 „#hello media group“ (s nákresem) a

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-261/14 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 25. dubna 2014 Robertem Waltonem proti usnesení vydanému dne 27. února 2014 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-32/13, Walton v. Komise

text:
               21.7.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 235/25

         Kasační opravný prostředek podaný dne 25. dubna 2014 Robertem Waltonem proti usnesení vydanému dne 27. února 2014 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-32/13, Walton v. Komise
   (Věc T-261/14 P)
   2014/C 235/34
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Robert Walton (Oxford, Spojené království) (zástupce: F. Moyse, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek (navrhovatele)

   Navrhovatel navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 27. února 2014 ve věci F-32/13, Walton v. Komise;

               —

               vrátil věc zpět Soudu pro veřejnou službu, aby přezkoumal třetí žalobní důvod návrhu na zahájení řízení a rozhodl o dalších dvou žalobních důvodech v souladu s rozsudkem v řízení o kasačním opravném prostředku;

               —

               uložil odpůrkyni v řízení o kasačním opravném prostředku náhradu nákladů řízení o kasačním opravném prostředku a řízení v prvním stupni.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Na podporu kasačního opravného prostředku předkládá navrhovatel čtyři důvody kasačního opravného prostředku.

               1.

               První důvod kasačního opravného prostředku vycházející z porušení článku 36 statutu Soudního dvora Evropské unie v tom, že Soud pro veřejnou službu Evropské unie neodůvodnil své rozhodnutí a nerozhodl o jednom ze žalobních důvodů předložených v prvním stupni.

               2.

               Druhý důvod kasačního opravného prostředku vycházející z porušení zásady překážky věci rozsouzené v tom, že Soud pro veřejnou službu nesprávně právně kvalifikoval předměty a důvody vybraných rozhodnutí a rozsudků vzhledem k předmětu žaloby v prvním stupni.

               3.

               Třetí důvod kasačního opravného prostředku vycházející z porušení práva na spravedlivý proces.

               4.

               Čtvrtý důvod kasačního opravného prostředku vycházející z porušení práva na obhajobu a legitimní očekávání, jež mělo za následek omluvitelný omyl na straně navrhovatele.


title: Věc C-536/07: Žaloba podaná dne 30. listopadu 2007 – Komise Evropských společenství v. Spolková republika Německo

text:
               23.2.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 51/33

         Žaloba podaná dne 30. listopadu 2007 – Komise Evropských společenství v. Spolková republika Německo
   (Věc C-536/07)
   (2008/C 51/56)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: D. Kukovec a R. Sauer, zmocněnci)

      Žalovaná: Spolková republika Německo
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Spolková republika Německo nesplnila své povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 7, ve spojení s článkem 11 směrnice Rady 93/37/EHS ze dne 14. června 1993 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce (1) tím, že město Kolín na Rýnem uzavřelo s Grundstücksgesellschaft Köln Messe 15 bis 18 GbR (v mezičase Grundstücksgesellschaft Köln Messe 8–11) smlouvu ze dne 6. srpna 2004, aniž by provedlo zadávací řízení s celoevropským vyhlášením podle uvedených ustanovení;

               —

               uložit Spolkové republice Německo náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Článek 7 směrnice Rady 93/37/EHS ze dne 14. června 1993 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce (dále jen „směrnice“) ukládá veřejným zadavatelům dodržet při zadávání veřejných zakázek na stavební práce určité postupy. Vyjednávací řízení se přitom použije pouze ve výjimečných případech a pouze za zcela určitých podmínek, zatímco v běžných případech platí otevřené nebo omezené řízení. Proto, aby v oblasti zadávání veřejných zakázek vznikla opravdová hospodářská soutěž, je krom toho nezbytné, aby plánovaná zadání veřejných zakázek byla obvykle zveřejňována v rámci celého Společenství. Článek 11 směrnice obsahuje příslušná ustanovení týkající se zveřejňování.
   Žaloba se týká zadání veřejné zakázky na stavební práce městem Kolín nad Rýnem jedné soukromé investiční firmě bez dodržení nezbytného postupu. Cílem zadání veřejné zakázky bylo postavení čtyř veletržních hal, které má užívat KölnMesse GmbH, s.r.o., soukromá společnost, v níž drží většinu podílů město Kolín nad Rýnem. Podle napadené zakázky na stavební práce má investiční firma postavit nové veletržní haly a dodatečné prostory podle podrobné specifikace. Město si budovy najalo na pevně stanovenou dobu 30 let za celkový nájem přesahující 600 milionů eur. V rámci smlouvy o podnájmu pak bude město budovy dále pronajímat veletržnímu podniku KölnMesse GmbH.
   Podle názoru Komise se přitom jedná o veřejnou zakázku na stavební práce, která měla být podle směrnice zadána v rámci celoevropsky vyhlášeného výběrového řízení. Zaprvé, město Kolín nad Rýnem je jako územně správný celek zadavatelem ve smyslu směrnice. V důsledku toho je povinno v souvislosti se zakázkami, které spadají do působnosti směrnice, dodržovat ustanovení upravující postup zadávání, která jsou uvedena v této směrnici. Zadruhé, Komise zastává názor, že smlouvu i přes její označení jako „nájemní smlouva“ a zdánlivě přednostní úpravu (úplatného) užívacího práva je nutno z následujících důvodů klasifikovat jako veřejnou zakázku na stavební práce ve smyslu čl. 1 písm. a) směrnice.
   Definice veřejné zakázky na stavební práce podle práva Společenství se vztahuje i na smlouvy, jejichž cílem je zajistit možnost užívat budovu, která ještě neexistuje, ovšem která je zadavatelem v jeho specifikaci přesně definována. Vzhledem k tomu, že podle judikatury Soudního dvora se klasifikace smlouvy v případě existence různých prvků řídí podle hlavního předmětu smlouvy, je označení předmětné smlouvy jako „nájemní smlouva“, a dokonce i případná klasifikace jako taková podle německého práva pro posouzení podle směrnice nerelevantní.
   Co se týče předmětné smlouvy, z hospodářských souvislostí a z okolností uzavření smlouvy vyplývá, že smluvním stranám při uzavírání hlavní smlouvy šlo především o postavení veletržních hal podle podrobných specifikací zadaných městem Kolín nad Rýnem. Těžiště smlouvy spočívá ve financování stavebních prací s časovým prodloužením protiplnění. Hospodářsky vede smlouva ke stejnému výsledku jako zadání smlouvy o dílo na stavební práce.
   Z hlediska ustanovení směrnice je rovněž irelevantní, zda zadavatel bude, nebo nebude majitelem stavby, která má být postavena, resp. zda sám hodlá stavbu užívat, nebo zda zamýšlí dát stavbu k dispozici veřejnosti nebo určitým třetím subjektům.
   Právo užívat je v projednávaném případě pouhým důsledkem skutečnosti, že stavební pozemek (a tím podle německého práva nutně i stavba, která má být postavena) je ve vlastnictví soukromého stavebníka. Skutečnost, že budoucí uživatelkou veletržních hal bude KölnMesse GmbH, nemění nic na tom, že smluvním partnerem investiční firmy je pouze město Kolín nad Rýnem a pouze vůči němu má firma povinnost poskytnout plnění ze smlouvy.
   Vzhledem k tomu, že nejsou zřejmé žádné skutečnosti, které by odůvodňovaly volné zadání zakázky bez předchozího vyhlášení veřejné zakázky, je Komise nucena učinit závěr, že uzavřením předmětné smlouvy, ke kterému ze strany města Kolína nad Rýnem jako zadavatele došlo bez předchozího vyhlášení, Spolková republika Německo nesplnila své povinnosti, které pro ni vyplývají ze směrnice.

      (1)  Úř. věst. L 199, s. 54; Zvl. vyd. 06/02, s. 163.


title: Věc T-176/15: Žaloba podaná dne 10. dubna 2015 – Golparvar v. Rada

text:
               6.7.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 221/22

         Žaloba podaná dne 10. dubna 2015 – Golparvar v. Rada
   (Věc T-176/15)
   (2015/C 221/32)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Gholam Hossein Golparvar (Teherán, Írán) (zástupci: M. Taher, solicitor, T. de la Mare a R. Blakeley, barristers)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Rady 2015/236/SZBP ze dne 12. února 2015, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu, v rozsahu, v němž se použije na žalobce,

               —

               zrušil prováděcí nařízení Rady (EU) č. 2015/230 ze dne 12. února 2015, kterým se provádí nařízení (EU) č. 267/2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu, v rozsahu, v němž se použije na žalobce,

               —

               uložil Radě vyplatit žalobci částku 50  000 eur jako náhradu škody, a

               —

               uložil Radě nahradit náklady řízení vynaložené žalobcem.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu své žaloby uplatňuje žalobce osm žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod, vycházející ze zjevně nesprávného posouzení

                           —

                           Z důvodu úplného ukončení činnosti (o němž není mezi účastníky řízení žádného sporu) žalobce nesplňuje žádné kritérium pro zapsání na seznam a odůvodnění Rady (která jeho odchod do důchodu nezpochybňuje) je po stránce skutkové nesprávné, takže se Rada tím, že žalobce opětovně zapsala na seznam, dopustila zjevně nesprávného posouzení.

               2.

               Druhý žalobní důvod, vycházející z porušení procesních práv žalobce, jakož i jeho práva na obhajobu

                           —

                           Rada porušila procesní práva žalobce, jakož i jeho právo na obhajobu, jelikož nezohlednila vyjádření a důkazy, které předložil a které jasně prokazovaly úplné ukončení jeho výdělečných činností.

               3.

               Třetí žalobní důvod, vycházející z porušení článku 266 SFEU

                           —

                           Rada se pokusila opětovně žalobce zapsat na seznam na základě téměř totožné právní metodologie, jakož i totožných důkazů jako v případě prvního zápisu, který byl Tribunálem zrušen.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod, vycházející z porušení zásady překážky věci rozsouzené

                           —

                           Opětovné zapsání žalobce představuje zneužití postupu a porušuje zásady překážky věci rozsouzené, právní jistoty nebo věci, o níž bylo pravomocně rozhodnuto.

               5.

               Pátý žalobní důvod, vycházející z porušení mj. zásady účinnosti a práva na účinnou soudní ochranu

                           —

                           Opětovné zapsání žalobce porušuje zásadu účinnosti, právo na účinnou soudní ochranu a jeho práva podle článku 47 Listiny základních práv Evropské unie (dále jen „Listina“) nebo článků 6 a 13 EÚLP

               6.

               Šestý žalobní důvod, vycházející z porušení práva na řádnou správu

                           —

                           Opětovné zapsání žalobce představuje zneužití pravomoci nebo porušuje jeho právo na řádnou správu, tak jak je chráněno článkem 41 Listiny

               7.

               Sedmý žalobní důvod, vycházející z porušení práv žalobce podle článků 7 a 17 Listiny nebo článku 8 EÚLP, jakož i článku 1 protokolu k EÚLP nebo zásady proporcionality

                           —

                           Opětovné zapsání žalobce porušuje jeho základní práva na respektování jeho pověsti a majetku, jakož i zásadu proporcionality

               8.

               Osmý žalobní důvod, vycházející z protiprávnosti opětovného zapsání žalobce

                           —

                           Opětovné zapsání žalobce každopádně vychází z domněnky legality omezujících opatření uložených společnosti námořní dopravy Íránské islámské republiky (dále jen „SNDIIR“), nicméně uvedená opatření uložená SNDIIR jsou protiprávní (z důvodů uplatňovaných SNDIIR, na něž je odkazováno a s nimiž se žalobce ztotožňuje), takže opatření přijatá ve vztahu k žalobci je třeba zrušit.