title: Věc T-626/19: Rozsudek Tribunálu ze dne 9. září 2020 – Daw v. EUIPO – (SOS Loch und Rissfüller) („Ochranná známka Evropské unie – Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie SOS Loch- und Rissfüller – Absolutní důvody pro zamítnutí zápisu – Nedostatek rozlišovací způsobilosti – Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001 – Popisný charakter – Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení 2017/1001“)

text:
               23.11.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/35

      Rozsudek Tribunálu ze dne 9. září 2020 – Daw v. EUIPO – (SOS Loch und Rissfüller)
      (Věc T-626/19) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie SOS Loch- und Rissfüller - Absolutní důvody pro zamítnutí zápisu - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001 - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení 2017/1001“)
      (2020/C 399/50)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Daw SE (Ober-Ramstadt, Německo) (zástupce: A. Haberl, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupkyně: D. Walicka, zmocněnkyně)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 18. července 2019 (věc R 278/2019-4) týkajícímu se přihlášky slovního označení SOS Loch- und Rissfüller k zápisu jako ochranné známky Evropské unie

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti Daw SE se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 372, 4.11.2019.


title: Věc T-677/19: Rozsudek Tribunálu ze dne 23. září 2020 – Polfarmex v. EUIPO – Kaminski (SYRENA) („Ochranná známka Evropské unie – Řízení o zrušení – Slovní ochranná známka Evropské unie SYRENA – Řádné užívání ochranné známky – Rozsah užívání – Důkaz o užívání starší ochranné známky – Článek 18 odst. 1 a čl. 58 odst. 1 písm. a) a odst. 2 nařízení (EU) 2017/1001 – Povinnost uvést odůvodnění – Článek 94 odst. 1 první věta nařízení 2017/1001“)

text:
               23.11.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/35

      Rozsudek Tribunálu ze dne 23. září 2020 – Polfarmex v. EUIPO – Kaminski (SYRENA)
      (Věc T-677/19) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o zrušení - Slovní ochranná známka Evropské unie SYRENA - Řádné užívání ochranné známky - Rozsah užívání - Důkaz o užívání starší ochranné známky - Článek 18 odst. 1 a čl. 58 odst. 1 písm. a) a odst. 2 nařízení (EU) 2017/1001 - Povinnost uvést odůvodnění - Článek 94 odst. 1 první věta nařízení 2017/1001“)
      (2020/C 399/51)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Polfarmex S.A. (Kutno, Polsko) (zástupkyně: B. Matusiewicz-Kulig, advokátka)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: H. O’Neill, zmocněnec)

         Další účastník řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastník před Tribunálem: Arkadiusz Kaminski (Etobicoke, Ontario, Kanada) (zástupci: E. Pijewska, M. Mazurek a W. Trybowski, advokáti)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 11. července 2019 (spojené věci R 1861/2018-2 a R 1840/2018-2) týkajícímu se řízení o zrušení mezi společností Polfarmex a panem Kaminskim

         Výrok

                  1)

                  Rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 11. července 2019 (spojené věci R 1861/2018-2 a R 1840/2018-2) se zrušuje v rozsahu, v němž ponechalo v platnosti zápis ochranné známky Evropské unie č. 9262767 pro „vozidla“ náležející do třídy 12 jiné než závodní vozidla“.

                  2)

                  Ve zbývající části se žaloba zamítá.

                  3)

                  Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 399, 25.11.2019.


title: Věc T-381/20 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 11. září 2020 – Datax v. REA („Řízení o předběžných opatřeních – Grantové dohody uzavřené v rámci sedmého rámcového programu pro výzkum, technologický rozvoj a demonstrace (2007 2013) – Vrácení vyplacených částek – Návrh na předběžné opatření – Neexistence naléhavosti“)

text:
               23.11.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/36

      Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 11. září 2020 – Datax v. REA
      (Věc T-381/20 R)
      („Řízení o předběžných opatřeních - Grantové dohody uzavřené v rámci sedmého rámcového programu pro výzkum, technologický rozvoj a demonstrace (2007 2013) - Vrácení vyplacených částek - Návrh na předběžné opatření - Neexistence naléhavosti“)
      (2020/C 399/52)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Datax sp. z o.o. (Vratislav, Polsko) (zástupce: J. Bober, advokát)

         Žalovaná: Výkonná agentura pro výzkum (zástupci: S. Payan Lagrou a V. Canetti, zmocněnkyně, ve spolupráci s M. Le Berrem, advokátem)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článků 278 a 279 SFEU znějící na odklad vykonatelnosti dokumentu Výkonné agentury pro výzkum Ares (2019) 7018535 ze dne 13. listopadu 2019 ohledně projektu 261659 (HELP) a projektu 286822 (GreenNets), týkající se zamítnutí a náhrady způsobilých nákladů, jakož i oznámení o dluhu vydaných na základě tohoto dokumentu.

         Výrok

                  1)

                  Návrh na předběžné opatření se zamítá.

                  2)

                  O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc T-536/20: Žaloba podaná dne 25. srpna 2020 – LU v. EIB

text:
               23.11.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/36

      Žaloba podaná dne 25. srpna 2020 – LU v. EIB
      (Věc T-536/20)
      (2020/C 399/53)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: LU (zástupce: B. Maréchal, advokát)

         Žalovaná: Evropská investiční banka (EIB)

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  na prvním místě zrušil závěrečnou zprávu vyšetřovacího výboru ze dne 13. května 2020, jakož i rozhodnutí předsedy Evropské investiční banky ze dne 26. května 2020 a každé disciplinární řízení zahájené na základě této závěrečné zprávy a tohoto rozhodnutí,

                  —

                  podpůrně změnil závěry uvedené v závěrečné zprávě vyšetřovacího výboru ze dne 13. května 2020 a v rozhodnutí předsedy Evropské investiční banky ze dne 26. května 2020 a nařídil vyškrtnutí všech irelevantních a nevhodných skutečností a prohlášení z obou dokumentů, především jakýkoli odkaz na nepřátelské chování nebo pochybení ze strany žalobce, jakož i jakýkoli odkaz na disciplinární řízení,

                  —

                  každopádně vyhověl následujícím návrhovým žádáním:

                              —

                              přiznal náhradu škody, pokud jde o porušení práva žalobce na fyzickou a duševní nedotknutelnost a jeho práva na svobodu myšlení a svobodu projevu, jeho práva na řádnou správu a jeho práva na účinnou právní ochranu a spravedlivý proces, ve výši 25 000 eur;

                              —

                              přiznal náhradu nemateriální újmy, kterou žalobce utrpěl, ve výši 25 000 eur;

                              —

                              přiznal náhradu léčebných výdajů (které nejsou hrazeny ze zdravotního pojištění EIB) ve výši 200 eur (včetně DPH), které vznikly v důsledku škody, kterou způsobila žalovaná a utrpěl žalobce; a

                              —

                              nařídil náhradu nákladů tohoto řízení v předběžné výši 15 000 eur.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce sedm žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z porušení článků 3 a 31 Listiny základních práv Evropské unie (dále jen „Listina“): respektování duševní nedotknutelnosti a slušné a spravedlivé pracovní podmínky.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází z porušení článků 10 a 11 Listiny: svoboda myšlení a svoboda projevu.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vychází z porušení práva jednotlivce na to, aby jeho záležitosti byly řešeny nestranně, spravedlivě a v přiměřené lhůtě, v souladu s čl. 41 odst. 1 Listiny.

                              —

                              Žalobce tvrdí, že byla porušena povinnost nestrannosti, neboť žalovaná nezohlednila některé argumenty a skutečnosti;

                              —

                              Zadruhé tvrdí, že nebyla dodržena nestrannost, protože žalovaná adekvátně nezohlednila některá vyjádření žalobkyně;

                              —

                              Zatřetí, žalobce dále tvrdí, že bylo porušeno právo na nestranné zacházení, protože žalovaná nepožádala o znalecký posudek.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vychází z toho, že pokud jde o průběh formálního řízení a závěry uvedené v závěrečné zprávě vyšetřovacího výboru, právo žalobce být vyslechnut před přijetím opatření nepříznivě zasahujícího do právního postavení, které je stanoveno v čl. 41 odst. 2 písm. a) Listiny, nebylo dodrženo.

                              —

                              Žalobce tvrdí, že bylo porušeno jeho právo být vyslechnut, protože vyšetřovací výbor nezohlednil řadu jeho vyjádření.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vychází z porušení práva žalobce na účinnou právní ochranu a spravedlivý proces podle článku 47 Listiny.

                  6.

                  Šestý žalobní důvod vychází z toho, že pokud jde o schválení závěrečné zprávy vyšetřovacího výboru předsedou EIB, právo žalobce být vyslechnut před přijetím opatření nepříznivě zasahujícího do právního postavení, které je stanoveno v čl. 41 odst. 2 písm. a) Listiny, nebylo dodrženo.

                  7.

                  Sedmý žalobní důvod vychází z porušení čl. 41 odst. 2 písm. c) Listiny: povinnost správních orgánů odůvodňovat svá rozhodnutí.

                              —

                              Žalobce tvrdí, že žalovaná porušila povinnost vydat odůvodněné rozhodnutí, jelikož předseda EIB nevysvětlil jeho souhlas se závěrečnou zprávou vyšetřovacího výboru.


title: Věc T-554/20: Žaloba podaná dne 8. září 2020 – Pollinis France v. Komise

text:
               23.11.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/38

      Žaloba podaná dne 8. září 2020 – Pollinis France v. Komise
      (Věc T-554/20)
      (2020/C 399/54)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Pollinis France (Paříž, Francie) (zástupkyně: C. Lepage, advokátka)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil explicitní rozhodnutí Evropské komise ze dne 21. července 2020, kterým se zamítá potvrzující žádost o přístup k dokumentům zaregistrovaným pod číslem GESTDEM č. 2020/2083 podle čl. 8 odst. 3 nařízení (ES) č. 1049/2001 (1),

                  —

                  spojil toto řízení s řízením ve věci T-371/20,

                  —

                  uložil Evropské komisi, aby nahradila žalobkyni náklady řízení ve výši 3 000 eur podle čl. 134 odst. 1 jednacího řádu Tribunálu.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z toho, že napadené rozhodnutí porušuje čl. 4 odst. 3 druhý pododstavec nařízení (ES) č. 1049/2001, jelikož Evropská komise v souvislosti s uplatněním výjimky týkající se ochrany rozhodovacího procesu neuvedla odůvodnění.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že napadené rozhodnutí porušuje čl. 4 odst. 3 druhý pododstavec nařízení (ES) č. 1049/2001, jelikož existuje převažující veřejný zájem na zpřístupnění požadovaných dokumentů a na tyto dokumenty by se měl vztahovat širší přístup, který se poskytuje „legislativním dokumentům“.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z toho, že napadené rozhodnutí porušuje čl. 6 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1367/2006 (2), jelikož výjimka stanovená v čl. 4 odst. 3 nařízení (ES) č. 1049/2001 by měla být vykládána a uplatňována restriktivněji, pokud se požadované informace týkají emisí do životního prostředí.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že napadené rozhodnutí nemůže být založeno na ochraně soukromí a osobnosti jednotlivce, jelikož čl. 4 odst. 6 nařízení (ES) č. 1049/2001 stanoví, že „Pokud se některá z výjimek vztahuje pouze na části požadovaného dokumentu, zbývající části dokumentu se zpřístupní“.

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. 2001, L 145, s. 43).

         (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1367/2006 ze dne 6. září 2006 o použití ustanovení Aarhuské úmluvy o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí na orgány a subjekty Společenství (Úř. věst. 2006, L 264, s. 13).


title: Věc T-568/20: Žaloba podaná dne 4. září 2020 – MF v. eu-LISA

text:
               23.11.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/39

      Žaloba podaná dne 4. září 2020 – MF v. eu-LISA
      (Věc T-568/20)
      (2020/C 399/55)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: MF (zástupkyně: L. Levi a M. Vandenbussche, advokátky)

         Žalovaná: Evropská agentura pro provozní řízení rozsáhlých informačních systémů v prostoru svobody, bezpečnosti a práva (eu-LISA)

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí ze dne 20. října 2019, kterým byla vypovězena smlouva žalobce z důvodu, že mu nemohla být udělena bezpečnostní prověrka – vzhledem k tomu, že tato skutečnost měla za následek rovněž rozhodnutí o zamítnutí přístupu k utajovaným informacím Evropské unie,

                  —

                  v případě nutnosti zrušil rozhodnutí ze dne 26. května 2020 zamítající jeho stížnost,

                  —

                  uložil žalované náhradu veškerých nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu své žaloby uplatňuje žalobce žalobní důvod vycházející z protiprávnosti rozhodnutí, kterým byla vypovězena jeho smlouva, jelikož žalovaná porušila čl. 11 odst. 5 písm. b) rozhodnutí Komise a bezpečnostní pravidla eu-LISA.


title: Věc T-577/20: Žaloba podaná dne 11. září 2020 – Ryanair v. Komise

text:
               23.11.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/39

      Žaloba podaná dne 11. září 2020 – Ryanair v. Komise
      (Věc T-577/20)
      (2020/C 399/56)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Ryanair DAC (Swords, Irsko) (zástupci: E. Vahida, F. Laprévote, V. Blanc, S. Rating a I. Metaxas-Maranghidis, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Evropské komise (EU) ze dne 14. října 2019 o státní podpoře SA.55394 (2019/N) – Německo – Podpora na záchranu společnosti Condor (1) a

                  —

                  uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z toho, že podpora nespadá do věcné působnosti Pokynů Evropské komise pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci (2), protože obtíže společnosti Condor jsou výsledkem svévolného rozvrhování nákladů v rámci skupiny Thomas Cook.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází z toho, že podpora na záchranu nesplňuje podmínku slučitelnosti, podle které by podpora měla přispívat k cíli skutečného společného zájmu. Evropská komise se dopustila zjevně nesprávného posouzení, a to jak ve vztahu k potřebám německých nezávislých organizátorů turistických zájezdů a cestovních kanceláří, tak ve vztahu k údajnému nedostatku kapacity letadel pro repatriaci uvízlých cestujících během zimní sezóny IATA, která se vyznačuje sezónní nadměrnou kapacitou.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vychází z toho, že Evropská komise nepřezkoumala, zda skupina Thomas Cook splnila podmínku „jednou a dost“, která je stanovena pro podporu na záchranu.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vychází z toho, že Evropská komise nezahájila formální vyšetřovací řízení navzdory závažným obtížím a porušila procesní práva žalobkyně.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vychází z toho, že Evropská komise porušila povinnost uvést odůvodnění.

         (1)  Úř. věst. 2020, C 294, s. 3

         (2)  Pokyny pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci nefinančních podniků v obtížích (Úř. věst. 2014, C 249, s. 1).


title: Věc T-585/20: Žaloba podaná dne 24. září 2020 – Polwax v. Komise

text:
               23.11.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/40

      Žaloba podaná dne 24. září 2020 – Polwax v. Komise
      (Věc T-585/20)
      (2020/C 399/57)
      Jednací jazyk: polština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Polwax S.A. (Jaslo, Polsko) (zástupci: E. Nessmann, G. Duda a M. Smołka, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Evropské komise ze dne 14. července 2020 ve věci M.9014 PKN Orlen/Grupa Lotos (dále jen „rozhodnutí“);

                  —

                  uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z porušení pravidel pro posuzování spojování podniků stanovených v čl. 2 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 139/2004 o kontrole spojování podniků (dále jen „nařízení č. 139/2004“) (1) spočívajícího v tom, že Komise při udělování podmínečného povolení společnosti PKN Orlen k získání kontroly nad společností Grupa Lotos nezohlednila trh rafinovaných a dehydrogenovaných parafínů, parafínových vosků a výrobků z parafínů a neposoudila dopad spojení na tento trh.

                              —

                              Na podporu tohoto žalobního důvodu žalobkyně uvádí, že v průběhu šetření byly Komisi předloženy důkazy o tom, že trh rafinovaných a dehydrogenovaných parafínů, parafínových vosků a výrobků z parafínů je spjat s ekonomickou činností subjektů účastnících se spojení. V prohlášení Komise o námitkách není tento trh vůbec zmíněn, což by mohlo znamenat, že jej Komise při posuzování vlivu spojení na hospodářskou soutěž v rozhodnutí nevzala v úvahu.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z porušení pravidel pro posuzování spojení, stanovených v čl. 2 odst. 1 nařízení č. 139/2004, spočívajícího v tom, že Komise nezohlednila okolnost, že získání kontroly společnosti PKN Orlen nad společností Grupa Lotos ovlivní přístup subjektů působících na trhu rafinovaných a dehydrogenovaných parafínů, parafínových vosků a výrobků z parafínů k zásobování surovinami, ani právní překážky vstupu na tento trh vyvolané spojením.

                              —

                              Na podporu tohoto žalobního důvodu žalobkyně uvádí, že jakmile PKN Orlen získá kontrolu nad společností Grupa Lotos, dostane se do rukou jednoho subjektu veškerý (těžký i lehký) parafínový gáč coby surovina spolu s veškerou dopravní a logistickou infrastrukturou na území Polska, Litvy a Česka, takže tento subjekt bude moci diktovat cenové podmínky nebo podmínky spojené s dodávkami suroviny nejen pro hospodářské subjekty působící na tomto trhu v současnosti, ale i pro každý subjekt, který bude mít zájem vstoupit na tento trh v budoucnosti. Tyto provozní obtíže se vyhnou společnosti Orlen Południe S.A., která je dceřinou společností zcela ve vlastnictví společnosti PKN Orlen.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z porušení čl. 2 odst. 2 a 3 nařízení č. 139/2004 spočívajícího v tom, že Komise umožnila společnosti PKN Orlen získat kontrolu nad společností Grupa Lotos, přestože taková kontrola může významně narušit účinnou hospodářskou soutěž na společném trhu nebo na jeho podstatné části, zejména z důvodu vytvoření nebo posílení dominantního postavení PKN Orlen.

                              —

                              Na podporu tohoto žalobního důvodu žalobkyně uvádí, že až doposud byla jedinou konkurentkou společnosti PKN Orlen na trhu výroby a distribuce gáče v regionu Polska, Česka a Litvy právě Grupa Lotos. PKN Orlen poté, co získá nad ní kontrolu, bude mít monopol.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 9 odst. 1 nařízení č. 139/2004 spočívajícího v tom, že Komise členskému státu nesdělila, že by získání kontroly společnosti PKN Orlen nad společností Grupa Lotos mohlo významně narušit hospodářskou soutěž na trhu rafinovaných a dehydrogenovaných parafínů, parafínových vosků a výrobků z parafínů, který má na polském území vlastnosti samostatného trhu.

                              —

                              Žalobkyně vznáší tento žalobní důvod podpůrně pro případ, že by Tribunál dospěl k závěru, že trh rafinovaných a dehydrogenovaných parafínů, parafínových vosků a výrobků z parafínů nezasahuje celé Společenství. V takovém případě tento trh splňuje podle žalobkyně podmínky pro uznání za samostatný trh.

         (1)  Úř. věst. 2004, L 24, s. 1; Zvl. vyd. 08/03, s. 40.


title: Věc T-590/20: Žaloba podaná dne 25. září 2020 – Clariant a Clariant International v. Komise

text:
               23.11.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/42

      Žaloba podaná dne 25. září 2020 – Clariant a Clariant International v. Komise
      (Věc T-590/20)
      (2020/C 399/58)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Clariant AG (Muttenz, Švýcarsko), Clariant International AG (Muttenz) (zástupci: F. Montag a M. Dreher, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil čl. 2 písm. c) rozhodnutí Komise C(2020) 4817 final ze dne 14. července 2020 (věc AT.40410 – Ethylen) v rozsahu, v němž se týká uložení pokuty ve výši přesahující 94 058 800 eur,

                  —

                  podpůrně snížil pokutu ve výši 155 769 000 eur, která byla uložena žalobkyním v čl. 2 písm. c) rozhodnutí Komise C(2020) 4817 final ze dne 14. července 2020 na přiměřenou částku,

                  —

                  uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládají žalobkyně tři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z porušení čl. 23 odst. 3 nařízení č. 1/2003 a zásad proporcionality a řádné správy z důvodu nepoužití volného uvážení, jelikož Komise mechanicky uplatnila zvýšení pokuty z důvodu opakovaných protiprávních jednání, a to na základě vícerých (údajných) obvyklých kritérií bez zohlednění okolností projednávané věci.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že Komise mechanicky uplatnila zvýšení pokuty podle bodu 37 pokynů pro stanovení pokut bez toho, aby zohlednila okolnosti projednávané věci, a nepoužila své volné uvážení.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod, kterým se navrhuje, aby Tribunál snížil pokutu na přiměřenou částku při výkonu své neomezené pravomoci podle článku 31 nařízení č. 1/2003.


title: Věc T-616/20: Žaloba podaná dne 5. října 2020 – Société des produits Nestlé v. EUIPO – Amigüitos pets & life (THE ONLY ONE by alphaspirit wild and perfect)

text:
               23.11.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/42

      Žaloba podaná dne 5. října 2020 – Société des produits Nestlé v. EUIPO – Amigüitos pets & life (THE ONLY ONE by alphaspirit wild and perfect)
      (Věc T-616/20)
      (2020/C 399/59)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Société des produits Nestlé SA (Vevey, Švýcarsko) (zástupkyně: A. Jaeger-Lenz a C. Elkemann, advokátky)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Amigüitos pets & life, SA (Murcia, Španělsko)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem

         Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie THE ONLY ONE by alphaspirit wild and perfect v bílé, červené a černé barvě – Přihláška č. 15 385 719

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 29. července 2020, ve věci R 424/2020-5

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení před Tribunálem a další účastnici řízení před odvolacím senátem náhradu nákladů řízení před EUIPO.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení čl. 72 odst. 6 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

                  —

                  Porušení čl. 91 odst. 1 první věty nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

                  —

                  Porušení čl. 46 odst. 1 písm. a) ve spojení s čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

                  —

                  Porušení čl. 46 odst. 1 písm. a) ve spojení s čl. 8 odst. 5 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-622/20: Žaloba podaná dne 9. října 2020 – Aldi v. EUIPO (Cachet)

text:
               23.11.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/43

      Žaloba podaná dne 9. října 2020 – Aldi v. EUIPO (Cachet)
      (Věc T-622/20)
      (2020/C 399/60)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Aldi GmbH & Co. KG (Mülheim an der Ruhr, Německo) (zástupci: N. Lützenrath, C. Fürsen, a M. Minkner)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie Cachet – Přihláška č. 18 092 827

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 11. srpna 2020, ve věci R 452/2020-4

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí v rozsahu, v němž potvrzuje zamítnutí přihlášky, pokud jde o výrobky zařazené do třídy 5 „veterinární přípravky; léčivé přípravky; farmaceutické výrobky; hygienické výrobky pro léčebné účely; dietetické potraviny a výrobky pro léčebné nebo veterinární účely, doplňky výživy pro lidi a zvířata“ a zamítá odvolání;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

                  —

                  Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc C-66/18: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 6. října 2020 – Evropská komise v. Maďarsko („Nesplnění povinnosti státem – Přípustnost – Pravomoc Soudního dvora – Všeobecná dohoda o obchodu službami – Článek XVI – Přístup na trh – Listina specifických závazků – Podmínka existence povolení – Článek XX odst. 2 – Článek XVII – Národní zacházení – Poskytovatel služeb se sídlem v třetím státě – Vnitrostátní právní úprava členského státu stanovící podmínky pro poskytování služeb vysokoškolského vzdělávání na jeho území – Požadavek uzavření mezinárodní smlouvy se státem sídla poskytovatele – Požadavek poskytovat vzdělávání ve státě sídla poskytovatele – Změna podmínek soutěže ve prospěch tuzemských poskytovatelů – Odůvodnění – Veřejný pořádek – Zabránění klamavým praktikám – Článek 49 SFEU – Svoboda usazování – Směrnice 2006/123/ES – Služby na vnitřním trhu – Článek 16 – Článek 56 SFEU – Volný pohyb služeb – Existence omezení – Odůvodnění – Naléhavý důvod obecného zájmu – Veřejný pořádek – Zabránění klamavým praktikám – Vysoká úroveň kvality vzdělávání – Listina základních práv Evropské unie – Článek 13 – Akademická svoboda – Článek 14 odst. 3 – Svoboda zakládat vzdělávací zařízení – Článek 16 – Svoboda podnikání – Článek 52 odst. 1“)

text:
               30.11.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 414/2

      Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 6. října 2020 – Evropská komise v. Maďarsko
      (Věc C-66/18) (1)

      („Nesplnění povinnosti státem - Přípustnost - Pravomoc Soudního dvora - Všeobecná dohoda o obchodu službami - Článek XVI - Přístup na trh - Listina specifických závazků - Podmínka existence povolení - Článek XX odst. 2 - Článek XVII - Národní zacházení - Poskytovatel služeb se sídlem v třetím státě - Vnitrostátní právní úprava členského státu stanovící podmínky pro poskytování služeb vysokoškolského vzdělávání na jeho území - Požadavek uzavření mezinárodní smlouvy se státem sídla poskytovatele - Požadavek poskytovat vzdělávání ve státě sídla poskytovatele - Změna podmínek soutěže ve prospěch tuzemských poskytovatelů - Odůvodnění - Veřejný pořádek - Zabránění klamavým praktikám - Článek 49 SFEU - Svoboda usazování - Směrnice 2006/123/ES - Služby na vnitřním trhu - Článek 16 - Článek 56 SFEU - Volný pohyb služeb - Existence omezení - Odůvodnění - Naléhavý důvod obecného zájmu - Veřejný pořádek - Zabránění klamavým praktikám - Vysoká úroveň kvality vzdělávání - Listina základních práv Evropské unie - Článek 13 - Akademická svoboda - Článek 14 odst. 3 - Svoboda zakládat vzdělávací zařízení - Článek 16 - Svoboda podnikání - Článek 52 odst. 1“)
      (2020/C 414/02)
      Jednací jazyk: maďarština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: V. Di Bucci, L. Malferrari, B. De Meester a K. Talabér-Ritz, zmocněnci)

         Žalovaný: Maďarsko (zástupci: M. Z. Fehér a G. Koós, zmocněnci)

         Výrok

                  1)

                  Maďarsko tím, že přijalo opatření stanovené v čl. 76 odst. 1 písm. a) Nemzeti felsőoktatásról szóló 2011. évi CCIV. törvény (zákon č. CCIV z roku 2011 o národním vysokém školství), ve znění Nemzeti felsőoktatásról szóló 2011. évi CCIV. törvény módosításáról szóló 2017. évi XXV. törvény (zákon č. XXV z roku 2017, kterým se mění zákon č. CCIV z roku 2011 o národním vysokém školství), které podmiňuje výkon vzdělávací činnosti směřující k získání vysokoškolského vzdělání v Maďarsku zahraničními vysokými školami nacházejícími se mimo Evropský hospodářský prostor tím, že byla stranami uznána závaznost mezinárodní smlouvy uzavřené mezi maďarskou vládou a vládou státu sídla dotyčné vysoké školy, nesplnilo své povinnosti vyplývající z článku XVII všeobecné dohody o obchodu službami obsažené v příloze 1B dohody o zřízení Světové obchodní organizace podepsané v Marrákeši a schválené rozhodnutím Rady 94/800/ES ze dne 22. prosince 1994 o uzavření dohod jménem Evropského společenství s ohledem na oblasti, které jsou v jeho pravomoci, v rámci Uruguayského kola mnohostranných jednání (1986–1994).

                  2)

                  Maďarsko tím, že přijalo opatření stanovené v čl. 76 odst. 1 písm. b) Nemzeti felsőoktatásról szóló 2011. évi CCIV. törvény (zákon č. CCIV z roku 2011 o národním vysokém školství), ve znění Nemzeti felsőoktatásról szóló 2011. évi CCIV. törvény módosításáról szóló 2017. évi XXV. törvény (zákon č. XXV z roku 2017, kterým se mění zákon č. CCIV z roku 2011 o národním vysokém školství), které podmiňuje výkon činnosti zahraničních vysokých škol v Maďarsku tím, že poskytují vysokoškolské vzdělávání ve státě svého sídla, nesplnilo v rozsahu, v němž se toto ustanovení použije na vysoké školy se sídlem ve třetím státě, který je členem Světové obchodní organizace, své povinnosti vyplývající z článku XVII všeobecné dohody o obchodu službami obsažené v příloze 1B dohody o zřízení Světové obchodní organizace podepsané v Marrákeši a schválené rozhodnutím 94/800, a v rozsahu, v němž se použije na vysoké školy se sídlem v jiném členském státě, své povinnosti vyplývající z článku 49 SFEU a z článku 16 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/123/ES ze dne 12. prosince 2006 o službách na vnitřním trhu.

                  3)

                  Maďarsko tím, že přijalo opatření stanovená v čl. 76 odst. 1 písm. a) a b) Nemzeti felsőoktatásról szóló 2011. évi CCIV. törvény (zákon č. CCIV z roku 2011 o národním vysokém školství), ve znění Nemzeti felsőoktatásról szóló 2011. évi CCIV. törvény módosításáról szóló 2017. évi XXV. törvény (zákon č. XXV z roku 2017, kterým se mění zákon č. CCIV z roku 2011 o národním vysokém školství), nesplnilo své povinnosti vyplývající z článku 13, čl. 14 odst. 3 a článku 16 Listiny základních práv Evropské unie.

                  4)

                  Maďarsku se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 211, 18.6.2018.


title: Věc C-134/19 P: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 6. října 2020 – Bank Refah Kargaran v. Rada Evropské unie, Evropská komise („Kasační opravný prostředek – Společná zahraniční a bezpečnostní politika (SZBP) – Článek 29 SEU – Článek 215 SFEU – Omezující opatření přijatá vůči Íránské islámské republice – Škoda údajně vzniklá žalobkyni v důsledku zařazení jejího jména na seznam osob a subjektů, na které se vztahuje zmrazení finančních prostředků a hospodářských zdrojů, a ponechání jejího jména na tomto seznamu – Žaloba na náhradu škody – Pravomoc Soudního dvora rozhodnout o žalobě na náhradu škody údajně vzniklé z důvodu omezujících opatření stanovených rozhodnutími v rámci SZBP – Dostatečně závažné porušení právní normy, jejímž cílem je přiznání práv jednotlivcům – Nedostatečné odůvodnění aktů zavádějících omezující opatření“)

text:
               30.11.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 414/3

      Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 6. října 2020 – Bank Refah Kargaran v. Rada Evropské unie, Evropská komise
      (Věc C-134/19 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Společná zahraniční a bezpečnostní politika (SZBP) - Článek 29 SEU - Článek 215 SFEU - Omezující opatření přijatá vůči Íránské islámské republice - Škoda údajně vzniklá žalobkyni v důsledku zařazení jejího jména na seznam osob a subjektů, na které se vztahuje zmrazení finančních prostředků a hospodářských zdrojů, a ponechání jejího jména na tomto seznamu - Žaloba na náhradu škody - Pravomoc Soudního dvora rozhodnout o žalobě na náhradu škody údajně vzniklé z důvodu omezujících opatření stanovených rozhodnutími v rámci SZBP - Dostatečně závažné porušení právní normy, jejímž cílem je přiznání práv jednotlivcům - Nedostatečné odůvodnění aktů zavádějících omezující opatření“)
      (2020/C 414/03)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Bank Refah Kargaran (zástupci: J.-M. Thouvenin a I. Boubaker, advokáti)

         Další účastnice řízení: Rada Evropské unie (zástupci: M. Bishop a V. Piessevaux, zmocněnci), Evropská komise (zástupci: původně R. Tricot, C. Zadra a A. Tizzano, poté L. Gussetti, A. Bouquet, R. Tricot a J. Roberti di Sarsina, zmocněnci)

         Výrok

                  1)

                  Kasační opravný prostředek se zamítá.

                  2)

                  Bank Refah Kargaran ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Radou Evropské unie.

                  3)

                  Evropská komise ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 172, 20.5.2019.


title: Věc C-181/19: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 6. října 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landessozialgericht Nordrhein-Westfalen – Německo) – Jobcenter Krefeld – Widerspruchsstelle v. JD („Řízení o předběžné otázce – Volný pohyb osob – Pracovníci – Nařízení (EU) č. 492/2011 – Článek 7 odst. 2 – Rovné zacházení – Sociální výhody – Článek 10 – Děti plnící povinnou školní docházku – Směrnice 2004/38/ES – Článek 24 – Sociální pomoc – Nařízení (ES) č. 883/2004 – Článek 4 – Článek 70 – Zvláštní nepříspěvkové peněžité dávky – Migrující pracovník, který pečuje o děti plnící povinnou školní docházku v hostitelském členském státě“)

text:
               30.11.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 414/4

      Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 6. října 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landessozialgericht Nordrhein-Westfalen – Německo) – Jobcenter Krefeld – Widerspruchsstelle v. JD
      (Věc C-181/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Volný pohyb osob - Pracovníci - Nařízení (EU) č. 492/2011 - Článek 7 odst. 2 - Rovné zacházení - Sociální výhody - Článek 10 - Děti plnící povinnou školní docházku - Směrnice 2004/38/ES - Článek 24 - Sociální pomoc - Nařízení (ES) č. 883/2004 - Článek 4 - Článek 70 - Zvláštní nepříspěvkové peněžité dávky - Migrující pracovník, který pečuje o děti plnící povinnou školní docházku v hostitelském členském státě“)
      (2020/C 414/04)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Landessozialgericht Nordrhein-Westfalen

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Jobcenter Krefeld – Widerspruchsstelle

         Žalovaný: JD

         Výrok

                  1)

                  Článek 7 odst. 2 a článek 10 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 492/2011 ze dne 5. dubna 2011 o volném pohybu pracovníků uvnitř Unie musí být vykládány v tom smyslu, že brání právní úpravě členského státu, podle které je nárok státního příslušníka jiného členského státu a jeho nezletilých dětí, kteří mají všichni v prvně zmíněném členském státě právo pobytu na základě článku 10 uvedeného nařízení z důvodu plnění povinné školní docházky těmito dětmi v tomtéž státě, na dávky na zajištění jejich živobytí za všech okolností a automaticky vyloučen. Tento výklad není zpochybněn článkem 24 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004 o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států, o změně nařízení (EHS) č. 1612/68 a o zrušení směrnic 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS.

                  2)

                  Článek 4 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 883/2004 ze dne 29. dubna 2004 o koordinaci systémů sociálního zabezpečení, ve spojení s čl. 3 odst. 3 a čl. 70 odst. 2 tohoto nařízení, musí být vykládán v tom smyslu, že brání právní úpravě členského státu, podle které je nárok na zvláštní nepříspěvkové peněžité dávky státního příslušníka jiného členského státu a jeho nezletilých dětí, kteří mají všichni v prvně zmíněném členském státě právo pobytu na základě článku 10 nařízení č. 492/2011 z důvodu plnění povinné školní docházky těmito dětmi v tomtéž státě a jsou v tomto státě pojištěni v systému sociálního zabezpečení ve smyslu čl. 3 odst. 1 nařízení č. 883/2004, za všech okolností a automaticky vyloučen.

         (1)  Úř. věst. C 182, 27.5.2019.


title: Spojené věci C-245/19 a 246/19: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 6. října 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour administrative – Lucembursko) – État luxembourgeois v. B (C-245/19) a État luxembourgeois v. B, C, D, F. C. (C-246/19) („Řízení o předběžné otázce – Směrnice 2011/16/EU – Správní spolupráce v oblasti daní – Články 1 a 5 – Uložení povinnosti sdělit informace příslušnému orgánu členského státu jednajícímu na základě žádosti o výměnu informací podané příslušným orgánem jiného členského státu – Osoba mající k dispozici informace, jejichž sdělení nařídil příslušný orgán prvně uvedeného členského státu – Daňový poplatník, s nímž je vedeno šetření, pro jehož účely byla podána žádost příslušného orgánu druhého členského státu – Třetí osoby, s nimiž tento daňový poplatník udržuje právní, bankovní, finanční či obecněji hospodářské vztahy – Soudní ochrana – Listina základních práv Evropské unie – Článek 47 – Právo na účinnou právní ochranu – Článek 52 odst. 1 – Omezení – Právní základ – Respektování podstaty práva na účinnou právní ochranu – Existence prostředku nápravy umožňujícího daným jednotlivcům domoci se účinného přezkumu všech relevantních skutkových i právních otázek a účinné soudní ochrany práv, která jsou jim zaručena unijním právem – Cíl obecného zájmu uznávaný Unií – Boj proti daňovým únikům a vyhýbání se daňovým povinnostem – Proporcionalita – ‚Předpokládaný význam‘ informací, jejichž sdělení bylo nařízeno – Soudní přezkum – Rozsah – Osobní, časová a věcná hlediska, která je nutno vzít v úvahu“)

text:
               30.11.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 414/6

      Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 6. října 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour administrative – Lucembursko) – État luxembourgeois v. B (C-245/19) a État luxembourgeois v. B, C, D, F. C. (C-246/19)
      (Spojené věci C-245/19 a 246/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Směrnice 2011/16/EU - Správní spolupráce v oblasti daní - Články 1 a 5 - Uložení povinnosti sdělit informace příslušnému orgánu členského státu jednajícímu na základě žádosti o výměnu informací podané příslušným orgánem jiného členského státu - Osoba mající k dispozici informace, jejichž sdělení nařídil příslušný orgán prvně uvedeného členského státu - Daňový poplatník, s nímž je vedeno šetření, pro jehož účely byla podána žádost příslušného orgánu druhého členského státu - Třetí osoby, s nimiž tento daňový poplatník udržuje právní, bankovní, finanční či obecněji hospodářské vztahy - Soudní ochrana - Listina základních práv Evropské unie - Článek 47 - Právo na účinnou právní ochranu - Článek 52 odst. 1 - Omezení - Právní základ - Respektování podstaty práva na účinnou právní ochranu - Existence prostředku nápravy umožňujícího daným jednotlivcům domoci se účinného přezkumu všech relevantních skutkových i právních otázek a účinné soudní ochrany práv, která jsou jim zaručena unijním právem - Cíl obecného zájmu uznávaný Unií - Boj proti daňovým únikům a vyhýbání se daňovým povinnostem - Proporcionalita - ‚Předpokládaný význam‘ informací, jejichž sdělení bylo nařízeno - Soudní přezkum - Rozsah - Osobní, časová a věcná hlediska, která je nutno vzít v úvahu“)
      (2020/C 414/06)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Cour administrative

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: État luxembourgeois (C-245/19), (C-246/19)

         Žalovaní: B (C-245/19), B, C, D, F. C. (C-246/19)

         za přítomnosti: A (C-246/19)

         Výrok

                  1)

                  Článek 47 Listiny základních práv Evropské unie, ve spojení s jejími články 7 a 8 a čl. 52 odst. 1, musí být vykládán v tom smyslu, že:

                              —

                              brání tomu, aby právní předpisy členského státu, jimiž se provádí postup výměny informací na žádost zavedený směrnicí Rady 2011/16/EU ze dne 15. února 2011 o správní spolupráci v oblasti daní a o zrušení směrnice 77/799/EHS, ve znění směrnice Rady 2014/107/EU ze dne 9. prosince 2014, vyloučily možnost, aby rozhodnutí, kterým příslušný orgán tohoto členského státu uloží držiteli informací povinnost poskytnout mu tyto informace na základě žádosti o výměnu informací pocházející od příslušného orgánu jiného členského státu, bylo napadeno prostředkem nápravy podaným takovýmto držitelem informací, a

                              —

                              nebrání tomu, aby takové právní předpisy vyloučily možnost, aby bylo takové rozhodnutí napadeno prostředkem nápravy podaným daňovým poplatníkem, s nímž je v tomto jiném členském státě vedeno šetření, pro jehož účely byla tato žádost podána, a třetími osobami, kterých se předmětné informace týkají.

                  2)

                  Článek 1 odst. 1 a článek 5 směrnice 2011/16, ve znění směrnice 2014/107, musí být vykládány v tom smyslu, že rozhodnutí, kterým příslušný orgán členského státu uloží držiteli informací povinnost sdělit mu tyto informace na základě žádosti o výměnu informací od příslušného orgánu jiného členského státu, je třeba – posuzováno společně s touto žádostí – považovat za rozhodnutí týkající se informací, které se nejeví jako zjevně postrádající jakýkoli předpokládaný význam, uvádí-li toto rozhodnutí totožnost držitele předmětných informací, totožnost daňového poplatníka, s nímž je vedeno šetření, pro jehož účely byla žádost o výměnu informací podána, a období, na které se tato žádost vztahuje, a týká-li se smluv, faktur a plateb, které sice nejsou podrobně určeny, ale jsou definovány zaprvé tím, že je uzavřel či uskutečnil držitel informací, zadruhé tím, že se tak stalo v období, na které se toto šetření vztahuje, a zatřetí tím, že mají vazbu na určeného daňového poplatníka.

         (1)  Úř. věst. C 213, 24.6.2019.


title: Věc C-330/19: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 8. října 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemsko) – Staatssecretaris van Financiën v. Exter BV („Řízení o předběžné otázce – Celní unie – Nařízení (EHS) č. 2913/92 – Celní kodex Společenství – Článek 121 odst. 1 – Režim aktivního zušlechťovacího styku – Propuštění do volného oběhu – Vznik celního dluhu – Vyměření dluhu – Pojem ‚podklady pro vyměřování cel‘ – Zohlednění preferenčního sazebního opatření“)

text:
               30.11.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 414/7

      Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 8. října 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemsko) – Staatssecretaris van Financiën v. Exter BV
      (Věc C-330/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Celní unie - Nařízení (EHS) č. 2913/92 - Celní kodex Společenství - Článek 121 odst. 1 - Režim aktivního zušlechťovacího styku - Propuštění do volného oběhu - Vznik celního dluhu - Vyměření dluhu - Pojem ‚podklady pro vyměřování cel‘ - Zohlednění preferenčního sazebního opatření“)
      (2020/C 414/07)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      Hoge Raad der Nederlanden

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Staatssecretaris van Financiën

         Žalovaná: Exter BV

         Výrok

      Článek 121 odst. 1 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství, musí být vykládán v tom smyslu, že brání uplatnění preferenčního sazebního opatření, kterým se zavádí snížená sazba daně, jež bylo v platnosti v okamžiku přijetí celního prohlášení s návrhem na propuštění zboží do režimu aktivního zušlechťovacího styku, jehož uplatňování však bylo v okamžiku přijetí celního prohlášení s návrhem na propuštění tohoto zboží do volného oběhu pozastaveno.

         (1)  Úř. věst. C 238, 15. 7. 2019.


title: Věc C-360/19: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 8. října 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce College van Beroep voor het bedrijfsleven – Nizozemsko) – Crown Van Gelder BV v. Autoriteit Consument en Markt („Řízení o předběžné otázce – Vnitřní trh s elektřinou – Směrnice 2009/72/ES – Článek 37 – Povinnosti a pravomoci regulačního orgánu – Mimosoudní urovnávání sporů – Pojem ‚osoba, která je nespokojena‘ – Stížnost podaná konečným spotřebitelem proti provozovateli přenosové soustavy, ke které není zařízení tohoto spotřebitele přímo připojeno – Porucha, k níž došlo v této soustavě – Neexistence smluvního vztahu mezi uvedeným spotřebitelem a provozovatelem uvedené soustavy – Přípustnost stížnosti“)

text:
               30.11.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 414/8

      Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 8. října 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce College van Beroep voor het bedrijfsleven – Nizozemsko) – Crown Van Gelder BV v. Autoriteit Consument en Markt
      (Věc C-360/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Vnitřní trh s elektřinou - Směrnice 2009/72/ES - Článek 37 - Povinnosti a pravomoci regulačního orgánu - Mimosoudní urovnávání sporů - Pojem ‚osoba, která je nespokojena‘ - Stížnost podaná konečným spotřebitelem proti provozovateli přenosové soustavy, ke které není zařízení tohoto spotřebitele přímo připojeno - Porucha, k níž došlo v této soustavě - Neexistence smluvního vztahu mezi uvedeným spotřebitelem a provozovatelem uvedené soustavy - Přípustnost stížnosti“)
      (2020/C 414/08)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      College van Beroep voor het bedrijfsleven

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Crown Van Gelder BV

         Žalovaný: Autoriteit Consument en Markt

         za přítomnosti: TenneT TSO BV

         Výrok

      Článek 37 odst. 11 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/72/ES ze dne 13. července 2009 o společných pravidlech pro vnitřní trh s elektřinou a o zrušení směrnice 2003/54/ES musí být vykládán v tom smyslu, že regulační orgán nemůže stížnost, kterou konečný spotřebitel podal proti provozovateli přenosové soustavy v důsledku poruchy v této soustavě, odmítnout z důvodu, že zařízení tohoto konečného spotřebitele není připojeno přímo k uvedené přenosové soustavě, ale je připojeno pouze k distribuční soustavě napájené touto přenosovou soustavou.

         (1)  Úř. věst. C 270, 12.8.2019.


title: Věc C-443/19: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 6. října 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Superior de Justicia del País Vasco – Španělsko) – Vodafone España SAU v. Diputación Foral de Gipuzkoa („Řízení o předběžné otázce – Sítě a služby elektronických komunikací – Směrnice 2002/20/ES – Článek 13 – Poplatek za práva na užívání rádiových frekvencí – Vnitrostátní odvětvová právní úprava, která stanoví poplatek za rezervaci veřejného rádiového spektra – Vnitrostátní právní úprava, podle které udělování správních koncesí na veřejný majetek podléhá dani z převodu majetku“)

text:
               30.11.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 414/8

      Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 6. října 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Superior de Justicia del País Vasco – Španělsko) – Vodafone España SAU v. Diputación Foral de Gipuzkoa
      (Věc C-443/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Sítě a služby elektronických komunikací - Směrnice 2002/20/ES - Článek 13 - Poplatek za práva na užívání rádiových frekvencí - Vnitrostátní odvětvová právní úprava, která stanoví poplatek za rezervaci veřejného rádiového spektra - Vnitrostátní právní úprava, podle které udělování správních koncesí na veřejný majetek podléhá dani z převodu majetku“)
      (2020/C 414/09)
      Jednací jazyk: španělština

         Předkládající soud

      Tribunal Superior de Justicia del País Vasco

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: Vodafone España SAU

         Žalovaná: Diputación Foral de Gipuzkoa

         Výrok

      Článek 13 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/20/ES ze dne 7. března 2002 o oprávnění pro sítě a služby elektronických komunikací (autorizační směrnice), ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/140/ES ze dne 25. listopadu 2009, musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání tomu, aby členský stát, jehož právní úprava stanoví, že právo na užívání rádiových frekvencí podléhá poplatku za rezervaci veřejného rádiového spektra, podrobil kromě toho udělení správních koncesí na toto spektrum dani z převodu majetku, která obecně zatěžuje udělení správních koncesí na veřejný majetek na základě právní úpravy, která se konkrétně nevztahuje na odvětví elektronických komunikací, když skutečnost, která zakládá povinnost k této dani, souvisí s udělováním práv na užívání rádiových frekvencí, pokud tento poplatek a tato daň splňují jako celek podmínky uvedené v tomto článku, zejména podmínku týkající se přiměřené povahy částky vybrané jako protiplnění za právo na užívání rádiových frekvencí, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu.

         (1)  Úř. věst. C 328, 30.9.2019.


title: Věc C-456/19: Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 8. října 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Svea hovrätt, Patent- och marknadsöverdomstolen – Švédsko) – Aktiebolaget Östgötatrafiken v. Patent-och registreringsverket („Řízení o předběžné otázce – Ochranné známky – Směrnice 2008/95/ES – Článek 3 odst. 1 písm. b) – Označení, jež mohou tvořit ochrannou známku – Rozlišovací způsobilost – Přihláška jakožto ochranné známky označení pro službu, které se skládá z barevných motivů a má být umístěno na věcech používaných pro poskytování této služby – Posouzení rozlišovací způsobilosti tohoto označení – Kritéria“)

text:
               30.11.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 414/9

      Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 8. října 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Svea hovrätt, Patent- och marknadsöverdomstolen – Švédsko) – Aktiebolaget Östgötatrafiken v. Patent-och registreringsverket
      (Věc C-456/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Ochranné známky - Směrnice 2008/95/ES - Článek 3 odst. 1 písm. b) - Označení, jež mohou tvořit ochrannou známku - Rozlišovací způsobilost - Přihláška jakožto ochranné známky označení pro službu, které se skládá z barevných motivů a má být umístěno na věcech používaných pro poskytování této služby - Posouzení rozlišovací způsobilosti tohoto označení - Kritéria“)
      (2020/C 414/10)
      Jednací jazyk: švédština

         Předkládající soud

      Svea hovrätt, Patent- och marknadsöverdomstolen

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelka: Aktiebolaget Östgötatrafiken

         Odpůrce: Patent-och registreringsverket

         Výrok

      Článek 3 odst. 1 písm. b) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/95/ES ze dne 22. října 2008, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách, musí být vykládán v tom smyslu, že rozlišovací způsobilost označení, jehož zápis jako ochranné známky je požadován pro službu a které tvoří barevné motivy a má být výlučně a systematicky určeným způsobem umisťováno na velké části věcí používaných k poskytování této služby, musí být posuzována s ohledem na to, jak relevantní veřejnost vnímá umisťování tohoto označení na těchto věcech, přičemž není namístě přezkoumávat, zda se toto označení podstatně liší od norem nebo zvyklostí daného hospodářského odvětví.

         (1)  Úř. věst. C 280, 19.8.2019.


title: Věc C-476/19: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 8. října 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Kammarrätten i Göteborg – Švédsko) – Allmänna ombudet hos Tullverket v. Combinova AB („Řízení o předběžné otázce – Celní kodex Unie – Článek 124 odst. 1 písm. k) – Zánik celního dluhu v případě nepoužití zboží – Pojem ‚použité zboží‘ – Režim aktivního zušlechťovacího styku – Celní dluh vzniklý z důvodu nedodržení pravidel stanovených v rámci režimu aktivního zušlechťovacího styku – Nepředložení vyúčtování režimu ve stanovené lhůtě“)

text:
               30.11.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 414/10

      Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 8. října 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Kammarrätten i Göteborg – Švédsko) – Allmänna ombudet hos Tullverket v. Combinova AB
      (Věc C-476/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Celní kodex Unie - Článek 124 odst. 1 písm. k) - Zánik celního dluhu v případě nepoužití zboží - Pojem ‚použité zboží‘ - Režim aktivního zušlechťovacího styku - Celní dluh vzniklý z důvodu nedodržení pravidel stanovených v rámci režimu aktivního zušlechťovacího styku - Nepředložení vyúčtování režimu ve stanovené lhůtě“)
      (2020/C 414/11)
      Jednací jazyk: švédština

         Předkládající soud

      Kammarrätten i Göteborg

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Allmänna ombudet hos Tullverket

         Žalovaná: Combinova AB

         Výrok

      Článek 124 odst. 1 písm. k) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 952/2013 ze dne 9. října 2013, kterým se stanoví celní kodex Unie, musí být vykládán v tom smyslu, že použití zboží ve smyslu tohoto ustanovení se vztahuje jen na použití, které překračuje rámec zušlechťovacích operací povolených celními orgány v rámci režimu aktivního zušlechťovacího styku upraveného v článku 256 tohoto kodexu, a nikoli na použití odpovídající těmto povoleným zušlechťovacím operacím.

         (1)  Úř. věst. C 288, 26.8.2019.


title: Věc C-514/19: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 8. října 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État – Francie) – Union des industries de la protection des plantes v. Premier ministre, Ministre de la Transition écologique et solidaire, Ministre des Solidarités et de la Santé, Ministre de l'Agriculture et de l'Alimentation, Agence nationale de sécurité sanitaire de l'alimentation, de l'environnement et du travail („Řízení o předběžné otázce – Životní prostředí – Nařízení (ES) č. 1107/2009 – Uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh – Mimořádná opatření – Oficiální informace Evropské komisi – Směrnice (EU) 2015/1535 – Postup při poskytování informací v oblasti technických předpisů – Neonikotinoidy – Ochrana včel – Zásada loajální spolupráce“)

text:
               30.11.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 414/10

      Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 8. října 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État – Francie) – Union des industries de la protection des plantes v. Premier ministre, Ministre de la Transition écologique et solidaire, Ministre des Solidarités et de la Santé, Ministre de l'Agriculture et de l'Alimentation, Agence nationale de sécurité sanitaire de l'alimentation, de l'environnement et du travail
      (Věc C-514/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Životní prostředí - Nařízení (ES) č. 1107/2009 - Uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh - Mimořádná opatření - Oficiální informace Evropské komisi - Směrnice (EU) 2015/1535 - Postup při poskytování informací v oblasti technických předpisů - Neonikotinoidy - Ochrana včel - Zásada loajální spolupráce“)
      (2020/C 414/12)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Conseil d'État

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Union des industries de la protection des plantes

         Žalovaní: Premier ministre, Ministre de la Transition écologique et solidaire, Ministre des Solidarités et de la Santé, Ministre de l'Agriculture et de l'Alimentation, Agence nationale de sécurité sanitaire de l'alimentation, de l'environnement et du travail

         za přítomnosti: Association Générations futures, Union nationale de l’apiculture française (UNAF), Syndicat national de l’apiculture

         Výrok

                  1)

                  Článek 5 směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2015/1535 ze dne 9. září 2015 o postupu při poskytování informací v oblasti technických předpisů a předpisů pro služby informační společnosti a čl. 71 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1107/2009 ze dne 21. října 2009 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh a o zrušení směrnic Rady 79/117/EHS a 91/414/EHS musí být vykládány v tom smyslu, že sdělení uskutečněné na základě článku 5 této směrnice, týkající se vnitrostátního opatření zakazujícího používání určitých účinných látek, na které se toto nařízení vztahuje, je třeba považovat za oficiální informaci o nutnosti přijmout mimořádná opatření ve smyslu čl. 71 odst. 1 uvedeného nařízení, jestliže:

                              —

                              toto sdělení obsahuje jasné uvedení skutečností, které dokládají, jednak že tyto účinné látky mohou představovat vážné riziko pro zdraví lidí nebo zvířat anebo pro životní prostředí a jednak že tomuto riziku nelze uspokojivě zabránit bez naléhavého přijetí opatření přijatých dotyčným členským státem, a

                              —

                              Evropská komise se tohoto členského státu nedotázala, zda je třeba mít za to, že uvedené sdělení představuje oficiální informaci podle čl. 71 odst. 1 tohoto nařízení.

                  2)

                  Článek 71 odst. 1 nařízení č. 1107/2009 musí být vykládán v tom smyslu, že prováděcí nařízení Komise (EU) 2018/783 ze dne 29. května 2018, kterým se mění prováděcí nařízení (EU) č. 540/2011, pokud jde o podmínky schválení účinné látky imidakloprid, prováděcí nařízení Komise (EU) 2018/784 ze dne 29. května 2018, kterým se mění prováděcí nařízení (EU) č. 540/2011, pokud jde o podmínky schválení účinné látky klothianidin, a prováděcí nařízení Komise (EU) 2018/785 ze dne 29. května 2018, kterým se mění prováděcí nařízení (EU) č. 540/2011, pokud jde o podmínky schválení účinné látky thiamethoxam, nemohou být považována za opatření přijatá Evropskou komisí v reakci na sdělení uskutečněné Francouzskou republikou dne 2. února 2017.

         (1)  Úř. věst. C 295, 2.9.2019.


title: Věc C-558/19: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 8. října 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunalul Cluj – Rumunsko) – Impresa Pizzarotti & C SPA Italia Sucursala Cluj v. Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală de Administrare a Marilor Contribuabili („Řízení o předběžné otázce – Články 49 a 63 SFEU – Svoboda usazování – Volný pohyb kapitálu – Určení zdanitelného příjmu právnických osob – Osoby, které se nacházejí ve stavu vzájemné závislosti – Neobvyklá výhoda poskytnutá pobočkou-rezidentem ve prospěch společnosti-nerezidenta – Oprava zdanitelných příjmů pobočky společnosti-nerezidenta – Nestanovení opravy zdanitelných příjmů v případě stejného zvýhodnění poskytnutého ve prospěch společnosti-rezidenta její pobočkou – Zásada volné hospodářské soutěže – Omezení svobody usazování – Odůvodnění – Vyvážené rozložení daňové pravomoci mezi členskými státy – Přiměřenost“)

text:
               30.11.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 414/11

      Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 8. října 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunalul Cluj – Rumunsko) – Impresa Pizzarotti & C SPA Italia Sucursala Cluj v. Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală de Administrare a Marilor Contribuabili
      (Věc C-558/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Články 49 a 63 SFEU - Svoboda usazování - Volný pohyb kapitálu - Určení zdanitelného příjmu právnických osob - Osoby, které se nacházejí ve stavu vzájemné závislosti - Neobvyklá výhoda poskytnutá pobočkou-rezidentem ve prospěch společnosti-nerezidenta - Oprava zdanitelných příjmů pobočky společnosti-nerezidenta - Nestanovení opravy zdanitelných příjmů v případě stejného zvýhodnění poskytnutého ve prospěch společnosti-rezidenta její pobočkou - Zásada volné hospodářské soutěže - Omezení svobody usazování - Odůvodnění - Vyvážené rozložení daňové pravomoci mezi členskými státy - Přiměřenost“)
      (2020/C 414/13)
      Jednací jazyk: rumunština

         Předkládající soud

      Tribunalul Cluj

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: Impresa Pizzarotti & C SPA Italia Sucursala Cluj

         Žalovaná: Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală de Administrare a Marilor Contribuabili

         Výrok

      Článek 49 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že v zásadě nebrání právní úpravě, podle které může být převod peněžních prostředků provedený pobočkou-rezidentem ve prospěch její mateřské společnosti usazené v jiném členském státě překvalifikován na „transakci, která vytváří příjmy“, zakládající povinnost použít pravidla pro stanovení převodní ceny, zatímco pokud by stejná transakce byla uskutečněna mezi pobočkou a její mateřskou společností, jež jsou obě usazeny v tomtéž členském státě, takto kvalifikována by nebyla a uvedená pravidla by se nepoužila.

         (1)  Úř. věst. C 372, 4.11.2019.


title: Věc C-602/19: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 8. října 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgericht Köln – Německo) – kohlpharma GmbH v. Spolková republika Německo („Řízení o předběžné otázce – Články 34 a 36 SFEU – Volný pohyb zboží – Množstevní omezení – Opatření s rovnocenným účinkem – Zamítnutí schválení změny údajů a dokumentů týkajících se léčivého přípravku, který získal povolení k paralelnímu dovozu – Ochrana zdraví a života lidí – Směrnice 2001/83/ES“)

text:
               30.11.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 414/13

      Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 8. října 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgericht Köln – Německo) – kohlpharma GmbH v. Spolková republika Německo
      (Věc C-602/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Články 34 a 36 SFEU - Volný pohyb zboží - Množstevní omezení - Opatření s rovnocenným účinkem - Zamítnutí schválení změny údajů a dokumentů týkajících se léčivého přípravku, který získal povolení k paralelnímu dovozu - Ochrana zdraví a života lidí - Směrnice 2001/83/ES“)
      (2020/C 414/15)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Verwaltungsgericht Köln

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: kohlpharma GmbH

         Žalovaná: Spolková republika Německo

         Výrok

      Články 34 a 36 SFEU musí být vykládány v tom smyslu, že brání tomu, aby příslušný orgán prvního členského státu odmítl schválit změny údajů a dokumentů týkajících se léčivého přípravku, pro který byla vydána registrace ve druhém členském státě a který získal povolení k paralelnímu dovozu do prvního členského státu, pouze z toho důvodu, že platnost referenční registrace v prvním členském státě skončila a navrhované změny se opírají v kombinaci s údaji schválenými ve druhém členském státě pro léčivý přípravek, který byl předmětem paralelního dovozu, o údaje týkající se léčivého přípravku se stejnou léčebnou indikací, pro který byla vydána registrace v obou dotyčných členských státech a který je vyráběn v podstatě se stejnou účinnou látkou, avšak v jiné lékové formě, pokud je dotčené povolení paralelního dovozu stále v platnosti a neexistuje žádná dostatečná indicie nasvědčující existenci rizika pro účinnou ochranu života a zdraví lidí.

         (1)  Úř. věst. C 357, 21.10.2019.


title: Věc C-641/19: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 8. října 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Amtsgericht Hamburg – Německo) – EU v. PE Digital GmbH („Řízení o předběžné otázce – Ochrana spotřebitelů – Směrnice 2011/83/EU – Článek 2 bod 11, čl. 14 odst. 3 a čl. 16 písm. m) – Smlouva uzavřená na dálku – Poskytování digitálního obsahu a digitálních služeb – Právo odstoupit od smlouvy – Povinnosti spotřebitele v případě odstoupení od smlouvy – Určení částky, kterou má spotřebitel zaplatit za plnění poskytnutá před uplatněním práva odstoupit od smlouvy – Výjimka z práva odstoupit od smlouvy v případě dodání digitálního obsahu“)

text:
               30.11.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 414/13

      Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 8. října 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Amtsgericht Hamburg – Německo) – EU v. PE Digital GmbH
      (Věc C-641/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Ochrana spotřebitelů - Směrnice 2011/83/EU - Článek 2 bod 11, čl. 14 odst. 3 a čl. 16 písm. m) - Smlouva uzavřená na dálku - Poskytování digitálního obsahu a digitálních služeb - Právo odstoupit od smlouvy - Povinnosti spotřebitele v případě odstoupení od smlouvy - Určení částky, kterou má spotřebitel zaplatit za plnění poskytnutá před uplatněním práva odstoupit od smlouvy - Výjimka z práva odstoupit od smlouvy v případě dodání digitálního obsahu“)
      (2020/C 414/16)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Amtsgericht Hamburg

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: EU

         Žalovaná: PE Digital GmbH

         Výrok

                  1)

                  Článek 14 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/83/EU ze dne 25. října 2011 o právech spotřebitelů, kterou se mění směrnice Rady 93/13/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/44/ES a zrušuje směrnice Rady 85/577/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/7/ES, musí být vykládán v tom smyslu, že pro určení poměrné částky, která má být zaplacena spotřebitelem obchodníkovi, pokud spotřebitel výslovně požádal, aby plnění uzavřené smlouvy začalo během lhůty pro odstoupení od smlouvy, a odstoupil od této smlouvy, je v zásadě třeba zohlednit cenu dohodnutou v uvedené smlouvě za všechna plnění, která jsou předmětem téže smlouvy, a vypočítat dlužnou částku prorata temporis. Pouze v případě, že uzavřená smlouva výslovně stanoví, že jedno nebo více plnění je poskytnuto v plném rozsahu od začátku plnění smlouvy, a to samostatně za cenu, která musí být zaplacena odděleně, je třeba při výpočtu částky, která má být zaplacena obchodníkovi podle čl. 14 odst. 3 této směrnice, zohlednit plnou cenu sjednanou za takové plnění.

                  2)

                  Článek 14 odst. 3 směrnice 2011/83 musí být s ohledem na bod 50 odůvodnění této směrnice vykládán v tom smyslu, že za účelem posouzení, zda je celková cena nepřiměřeně vysoká ve smyslu tohoto ustanovení, je třeba zohlednit cenu služby nabízené dotyčným obchodníkem jiným spotřebitelům za stejných podmínek, jakož i cenu za srovnatelnou službu poskytovanou jinými obchodníky v okamžiku uzavření smlouvy.

                  3)

                  Článek 16 písm. m) směrnice 2011/83 ve spojení s jejím čl. 2 bodem 11 musí být vykládán v tom smyslu, že vyhotovení osobnostního posudku na seznamovacích internetových stránkách, na základě testu osobnosti provedeného těmito stránkami, nepředstavuje dodání „digitálního obsahu“ ve smyslu tohoto ustanovení.

         (1)  Úř. věst. C 27, 27.1.2020.


title: Věc C-644/19: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 8. října 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Curtea de Apel Alba Iulia – Rumunsko) – FT v. Universitatea „Lucian Blaga“ Sibiu, GS a další, HS, Ministerul Educaţiei Naţionale („Řízení o předběžné otázce – Sociální politika – Směrnice 2000/78/ES – Rovné zacházení v zaměstnání a povolání – Články 1, 2 a 3 – Směrnice 1999/70/ES – Rámcová dohoda o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřená mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS – Ustanovení 4 – Zásada zákazu diskriminace – Opatření přijaté univerzitním vzdělávacím zařízením na základě vnitrostátního práva – Zachování postavení stálého pedagoga po dosažení zákonného věku pro odchod do důchodu – Možnost vyhrazená pedagogům, kteří mají postavení vedoucího disertační práce – Pedagogové, kteří toto postavení nemají – Smlouvy na dobu určitou – Nižší odměňování, než se přiznává stálým pedagogům“)

text:
               30.11.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 414/14

      Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 8. října 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Curtea de Apel Alba Iulia – Rumunsko) – FT v. Universitatea „Lucian Blaga“ Sibiu, GS a další, HS, Ministerul Educaţiei Naţionale
      (Věc C-644/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Sociální politika - Směrnice 2000/78/ES - Rovné zacházení v zaměstnání a povolání - Články 1, 2 a 3 - Směrnice 1999/70/ES - Rámcová dohoda o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřená mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS - Ustanovení 4 - Zásada zákazu diskriminace - Opatření přijaté univerzitním vzdělávacím zařízením na základě vnitrostátního práva - Zachování postavení stálého pedagoga po dosažení zákonného věku pro odchod do důchodu - Možnost vyhrazená pedagogům, kteří mají postavení vedoucího disertační práce - Pedagogové, kteří toto postavení nemají - Smlouvy na dobu určitou - Nižší odměňování, než se přiznává stálým pedagogům“)
      (2020/C 414/17)
      Jednací jazyk: rumunština

         Předkládající soud

      Curtea de Apel Alba Iulia

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelka: FT

         Odpůrci: Universitatea „Lucian Blaga“ Sibiu, GS a další, HS, Ministerul Educaţiei Naţionale

         Výrok

                  1)

                  Články 1 a 2 směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání, musí být vykládány v tom smyslu, že se nepoužijí na vnitrostátní právní úpravu, na jejímž základě platí, že z pedagogů univerzitního vzdělávacího zařízení, kteří zde nadále vykonávají své povolání po dosažení zákonného věku pro odchod do důchodu, si mohou své postavení stálého pedagoga zachovat pouze pedagogové, kteří mají postavení vedoucího disertační práce, zatímco pedagogové, kteří postavení vedoucího disertační práce nemají, mohou s tímto zařízením uzavírat pouze pracovní smlouvy na dobu určitou s režimem nižšího odměňování, než se přiznává stálým pedagogům.

                  2)

                  Ustanovení 4 bod 1 rámcové dohody o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené dne 18. března 1999, která je obsažena v příloze směrnice Rady 1999/70/ES ze dne 28. června 1999 o rámcové dohodě o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS, musí být vykládáno v tom smyslu, že brání použití vnitrostátní právní úpravy, na jejímž základě platí, že z pedagogů univerzitního vzdělávacího zařízení, kteří v něm nadále vykonávají své povolání po dosažení zákonného věku pro odchod do důchodu, si mohou své postavení stálého pedagoga zachovat pouze pedagogové, kteří mají postavení vedoucího disertační práce, zatímco pedagogové, kteří postavení vedoucího disertační práce nemají, mohou s tímto zařízením uzavírat pouze pracovní smlouvy na dobu určitou s režimem nižšího odměňování, než se přiznává stálým pedagogům, pokud je první kategorie pedagogů tvořena zaměstnanci na dobu neurčitou srovnatelnými s druhou kategorií a pokud rozdílné zacházení, jež se týká zejména uvedeného režimu odměňování, není objektivně odůvodněno, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu.

         (1)  Úř. věst. C 406, 2.12.2019.


title: Věc C-657/19: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 8. října 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzhof – Německo) – Finanzamt D v. E („Řízení o předběžné otázce – Daň z přidané hodnoty (DPH) – Směrnice 2006/112/ES – Osvobození – Článek 132 odst. 1 písm. g) – Poskytnutí služeb úzce souvisejících se sociální péčí nebo sociálním zabezpečením – Vypracovávání posudků o závislosti na péči – Osoba povinná k dani pověřená lékařskou službou v oblasti pojištění pro případ odkázanosti – Subjekty uznané za subjekty sociální povahy“)

text:
               30.11.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 414/15

      Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 8. října 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzhof – Německo) – Finanzamt D v. E
      (Věc C-657/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Daň z přidané hodnoty (DPH) - Směrnice 2006/112/ES - Osvobození - Článek 132 odst. 1 písm. g) - Poskytnutí služeb úzce souvisejících se sociální péčí nebo sociálním zabezpečením - Vypracovávání posudků o závislosti na péči - Osoba povinná k dani pověřená lékařskou službou v oblasti pojištění pro případ odkázanosti - Subjekty uznané za subjekty sociální povahy“)
      (2020/C 414/18)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Bundesfinanzhof

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Finanzamt D

         Žalovaná: E

         Výrok

      Článek 132 odst. 1 písm. g) směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty musí být vykládán v tom smyslu, že

                  —

                  vypracování posudků o závislosti na péči provedené nezávislým odborníkem na účet lékařské posudkové služby pojišťovny poskytující pojištění pro případ odkázanosti na péči, kterých tento subjekt využívá k posouzení rozsahu nároků na dávky na sociální péči a sociálního zabezpečení, na které mohou mít jeho pojištěnci nárok, představuje poskytování služeb úzce související se sociální péčí a sociálním zabezpečením, pokud je nezbytné pro zajištění řádného výkonu činností spadajících do této oblasti;

                  —

                  toto ustanovení nebrání tomu, aby bylo odmítnuto uznat tohoto odborníka za subjekt sociální povahy, i když zaprvé poskytuje služby související s vypracováním posudků o závislosti na péči jako subdodavatel na žádost uvedené lékařské posudkové služby, která byla za takový subjekt uznána, zadruhé náklady na vypracování těchto posudků nese nepřímo a paušálně dotčená pojišťovna poskytující pojištění pro případ odkázanosti na péči a zatřetí uvedený odborník má podle vnitrostátního práva možnost uzavřít přímo s touto pojišťovnou smlouvu na vypracovávání uvedených posudků k získání tohoto uznání, ale této možnosti nevyužil.

         (1)  Úř. věst. C 406, 2.12.2019.


title: Věc C-711/19: Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 8. října 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgerichtshof – Rakousko) – Admiral Sportwetten GmbH, Novomatic AG, AKO Gastronomiebetriebs GmbH v. Magistrat der Stadt Wien („Řízení o předběžné otázce – Směrnice (EU) 2015/1535 – Článek 1 – Postup při poskytování informací v oblasti technických předpisů a předpisů pro služby informační společnosti – Pojem ‚technický předpis‘ – Hazardní hry – Místní daň z provozování sázkových terminálů – Daňová právní úprava – Neoznámení Evropské komisi – Možnost uplatňovat předpisy vůči daňovému poplatníkovi“)

text:
               30.11.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 414/16

      Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 8. října 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgerichtshof – Rakousko) – Admiral Sportwetten GmbH, Novomatic AG, AKO Gastronomiebetriebs GmbH v. Magistrat der Stadt Wien
      (Věc C-711/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Směrnice (EU) 2015/1535 - Článek 1 - Postup při poskytování informací v oblasti technických předpisů a předpisů pro služby informační společnosti - Pojem ‚technický předpis‘ - Hazardní hry - Místní daň z provozování sázkových terminálů - Daňová právní úprava - Neoznámení Evropské komisi - Možnost uplatňovat předpisy vůči daňovému poplatníkovi“)
      (2020/C 414/19)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Verwaltungsgerichtshof

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Admiral Sportwetten GmbH, Novomatic AG, AKO Gastronomiebetriebs GmbH

         Žalovaný: Magistrat der Stadt Wien

         Výrok

      Článek 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2015/1535 ze dne 9. září 2015 o postupu při poskytování informací v oblasti technických předpisů a předpisů pro služby informační společnosti musí být vykládán v tom smyslu, že vnitrostátní ustanovení daňového práva, které zavádí daň z provozování sázkových terminálů, nepředstavuje „technický předpis“ ve smyslu tohoto článku.

         (1)  Úř. věst. C 406, 2.12.2019.


title: Věc C-610/19: Usnesení Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 3. září 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Maďarsko) – Vikingo Fővállalkozó Kft. v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága („Řízení o předběžné otázce – Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora – Daň z přidané hodnoty (DPH) – Směrnice 2006/112/ES – Články 168, 178, 220 a 226 – Zásady daňové neutrality, efektivity a proporcionality – Nárok na odpočet DPH – Odepření – Podmínka uskutečnění dodání zboží – Daňový únik – Důkaz – Sankce – Článek 47 Listiny základních práv Evropské unie – Právo na účinnou soudní ochranu“)

text:
               30.11.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 414/17

      Usnesení Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 3. září 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Maďarsko) – Vikingo Fővállalkozó Kft. v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
      (Věc C-610/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora - Daň z přidané hodnoty (DPH) - Směrnice 2006/112/ES - Články 168, 178, 220 a 226 - Zásady daňové neutrality, efektivity a proporcionality - Nárok na odpočet DPH - Odepření - Podmínka uskutečnění dodání zboží - Daňový únik - Důkaz - Sankce - Článek 47 Listiny základních práv Evropské unie - Právo na účinnou soudní ochranu“)
      (2020/C 414/21)
      Jednací jazyk: maďarština

         Předkládající soud

      Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Vikingo Fővállalkozó Kft.

         Žalovaný: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

         Výrok

      Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty ve spojení se zásadami daňové neutrality, efektivity a proporcionality musí být vykládána v tom smyslu, že brání vnitrostátní praxi, podle níž správce daně odpírá osobě povinné k dani nárok na odpočet daně z přidané hodnoty odvedené na základě pořízení zboží, které jí bylo dodáno, s odůvodněním, že faktury týkající se těchto nákupů nelze považovat za věrohodné, jelikož zaprvé vystavitel těchto faktur uvedené zboží nemohl kvůli nedostatku potřebných materiálních a lidských zdrojů vyrobit ani dodat, a toto zboží tedy bylo ve skutečnosti pořízeno od jiné osoby, jejíž totožnost nebyla určena, zadruhé nebyly dodrženy vnitrostátní právní předpisy v oblasti účetnictví, zatřetí dodavatelský řetězec, který vedl k uvedeným nákupům, nebyl ekonomicky opodstatněný a začtvrté u některých předchozích plnění, které byly součástí tohoto dodavatelského řetězce, se vyskytly nesrovnalosti. K takovému odepření lze přistoupit pouze tehdy, je-li právně dostačujícím způsobem prokázáno, že se osoba povinná k dani aktivně podílela na daňovém úniku anebo věděla nebo měla vědět, že jsou uvedená plnění součástí daňového úniku, jehož se dopustil vystavitel faktur nebo jakýkoliv jiný subjekt vystupující na předcházejícím stupni uvedeného dodavatelského řetězce, což musí ověřit předkládající soud.

         (1)  Úř. věst. C 95, 23.3.2020.


title: Věc C-611/19: Usnesení Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 3. září 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Maďarsko) – Crewprint Kft. v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága („Řízení o předběžné otázce – Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora – Daň z přidané hodnoty (DPH) – Směrnice 2006/112/ES – Zásady daňové neutrality, efektivity a proporcionality – Nárok na odpočet DPH – Odepření – Daňový únik – Důkaz – Sankce – Subdodavatelský řetězec“)

text:
               30.11.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 414/18

      Usnesení Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 3. září 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Maďarsko) – Crewprint Kft. v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
      (Věc C-611/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora - Daň z přidané hodnoty (DPH) - Směrnice 2006/112/ES - Zásady daňové neutrality, efektivity a proporcionality - Nárok na odpočet DPH - Odepření - Daňový únik - Důkaz - Sankce - Subdodavatelský řetězec“)
      (2020/C 414/22)
      Jednací jazyk: maďarština

         Předkládající soud

      Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Crewprint Kft.

         Žalovaný: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

         Výrok

      Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty ve spojení se zásadami daňové neutrality, efektivity a proporcionality musí být vykládána v tom smyslu, že brání vnitrostátní praxi, podle níž správce daně odpírá osobě povinné k dani nárok na odpočet daně z přidané hodnoty odvedené na vstupu, s odůvodněním, že jednání této osoby povinné k dani a vystavitele faktur je daňovým podvodem, jelikož zaprvé jejich smlouvy nebyly nezbytné k uskutečnění dotčených hospodářských plnění a mohly být právně kvalifikovány odlišně od kvalifikace, kterou jim daly oni, zadruhé tento vystavil využil, aniž to bylo nutné nebo hospodářsky racionální, subdodavatelský řetězec, přičemž někteří subdodavatelé neměli nezbytné personální a materiální prostředky, a zatřetí uvedená osoba povinná k dani měla osobní nebo organizační vztahy k uvedenému vystaviteli, jakož i k jednomu z těchto subdodavatelů. K odůvodnění takového odepření je třeba jinak než předpoklady založenými na předem stanovených kritériích prokázat, že se tato osoba povinná k dani aktivně podílela na daňovém úniku anebo věděla nebo měla vědět, že jsou uvedená plnění součástí daňového úniku, jehož se dopustil vystavitel faktur, což musí ověřit předkládající soud.

         (1)  Úř. věst. C 95, 23.3.2020.


title: Věc C-837/19: Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 17. září 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) – Portugalsko) – Super Bock Bebidas SA v. Autoridade Tributária e Aduaneira („Řízení o předběžné otázce – Daně – Dan z přidané hodnoty (DPH) – Odpočet daně zaplacené na vstupu – Šestá směrnice 77/388/EHS – Článek 17 odst. 6 – Směrnice 2006/112/ES – Články 168 a 176 – Vyloučení práva na odpočet – Koupě služeb souvisejících s ubytováním, stravováním, nápoji, pronájmem vozidel, pohonnými hmotami a mýtným – Doložka ‚standstill‘ – Přistoupení k Evropské unii“)

text:
               30.11.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 414/18

      Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 17. září 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) – Portugalsko) – Super Bock Bebidas SA v. Autoridade Tributária e Aduaneira
      (Věc C-837/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Daně - Dan z přidané hodnoty (DPH) - Odpočet daně zaplacené na vstupu - Šestá směrnice 77/388/EHS - Článek 17 odst. 6 - Směrnice 2006/112/ES - Články 168 a 176 - Vyloučení práva na odpočet - Koupě služeb souvisejících s ubytováním, stravováním, nápoji, pronájmem vozidel, pohonnými hmotami a mýtným - Doložka ‚standstill‘ - Přistoupení k Evropské unii“)
      (2020/C 414/23)
      Jednací jazyk: portugalština

         Předkládající soud

      Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD)

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Super Bock Bebidas SA

         Žalovaný: Autoridade Tributária e Aduaneira

         Výrok

      Článek 17 odst. 6 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně, jakož i čl. 168 písm. a) a článek 176 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání právním předpisům členského státu, které nabyly účinnosti ke dni přistoupení tohoto státu k Evropské unii a podle nichž je nárok na odpočet daně z přidané hodnoty z výdajů týkajících se zejména ubytování, stravování, nápojů, pronájmu vozidel, pohonných hmot a mýtného vyloučen rovněž v případě, kdy je prokázáno, že tyto výdaje byly vynaloženy na pořízení zboží a služeb použitých pro účely zdaněných plnění.

         (1)  Úř. věst. C 54, 17.2.2020.


title: Věc C-98/20: Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 3. září 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Obvodního soudu pro Prahu 8 – Česká republika) – mBank S.A. v. PA („Řízení o předběžné otázce – Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora – Soudní příslušnost v občanských věcech – Nařízení (EU) č. 1215/2012 – Příslušnost soudů členského státu, v němž má spotřebitel bydliště – Článek 18 odst. 2 – Žaloba proti spotřebiteli podaná prodávajícím nebo poskytovatelem – Pojem ‚bydliště spotřebitele‘ – Okamžik rozhodný pro určení bydliště spotřebitele – Přemístění bydliště spotřebitele v době mezi uzavřením smlouvy a podáním žaloby“)

text:
               30.11.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 414/19

      Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 3. září 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Obvodního soudu pro Prahu 8 – Česká republika) – mBank S.A. v. PA
      (Věc C-98/20) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora - Soudní příslušnost v občanských věcech - Nařízení (EU) č. 1215/2012 - Příslušnost soudů členského státu, v němž má spotřebitel bydliště - Článek 18 odst. 2 - Žaloba proti spotřebiteli podaná prodávajícím nebo poskytovatelem - Pojem ‚bydliště spotřebitele‘ - Okamžik rozhodný pro určení bydliště spotřebitele - Přemístění bydliště spotřebitele v době mezi uzavřením smlouvy a podáním žaloby“)
      (2020/C 414/24)
      Jednací jazyk: čeština

         Předkládající soud

      Obvodní soud pro Prahu 8

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: mBank S.A.

         Žalovaná: PA

         Výrok

      Pojem „bydliště spotřebitele“ použitý v čl. 18 odst. 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1215/2012 ze dne 12. prosince 2012 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech musí být vykládán v tom smyslu, že se jím označuje bydliště spotřebitele ke dni podání žaloby.

         (1)  Úř. věst. C 137, 27.4.2020.


title: Věc C-135/20: Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 30. září 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Supremo Tribunal Administrativo – Portugalsko) – JS v. Câmara Municipal de Gondomar („Řízení o předběžné otázce – Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora – Směrnice 1999/70/ES – Rámcová dohoda o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřená mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS – Ustanovení 5 – Pracovní smlouvy na dobu určitou ve veřejném sektoru – Po sobě jdoucí smlouvy – Zákaz přeměny pracovních smluv na dobu určitou na pracovní smlouvy na dobu neurčitou – Přípustnost“)

text:
               30.11.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 414/20

      Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 30. září 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Supremo Tribunal Administrativo – Portugalsko) – JS v. Câmara Municipal de Gondomar
      (Věc C-135/20) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora - Směrnice 1999/70/ES - Rámcová dohoda o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřená mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS - Ustanovení 5 - Pracovní smlouvy na dobu určitou ve veřejném sektoru - Po sobě jdoucí smlouvy - Zákaz přeměny pracovních smluv na dobu určitou na pracovní smlouvy na dobu neurčitou - Přípustnost“)
      (2020/C 414/25)
      Jednací jazyk: portugalština

         Předkládající soud

      Supremo Tribunal Administrativo

         Účastníci původního řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): JS

         Žalovaný: Câmara Municipal de Gondomar

         Výrok

      Ustanovení 5 rámcové dohody o pracovních poměrech na dobu určitou, uzavřené dne 18. března 1999, která je obsažena v příloze směrnice Rady 1999/70/ES ze dne 28. června 1999 o rámcové dohodě o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS, musí být vykládáno v tom smyslu, že brání takové právní úpravě členského státu, která ve veřejném sektoru za všech okolností zakazuje přeměnu po sobě jdoucích pracovních smluv na dobu určitou na pracovní smlouvy na dobu neurčitou, pokud tato právní úprava nestanoví pro uvedený sektor jiný účinný způsob s cílem zabraňovat zneužitím po sobě jdoucích pracovních smluv na dobu určitou, případně taková zneužití sankcionovat.

         (1)  Úř. věst. C 209, 22.6.2020.


title: Věc C-137/20: Usnesení Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 3. září 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Judicial da Comarca dos Açores – Portugalsko) – MV v. SATA International – Serviços e Transportes Aéreos SA („Řízení o předběžné otázce – Článek 53 odst. 2 jednacího řádu Soudního dvora – Letecká doprava – Nařízení (ES) č. 261/2004 – Článek 5 odst. 3 – Náhrada škody pro cestující v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů – Rozsah – Osvobození od povinnosti nahradit škodu – Pojem ‚mimořádné okolnosti‘ – Nedostatečné upřesnění skutkového a právního rámce sporu v původním řízení, jakož i skutečností odůvodňujících potřebu odpovědi na předběžnou otázku – Zjevná nepřípustnost“)

text:
               30.11.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 414/20

      Usnesení Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 3. září 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Judicial da Comarca dos Açores – Portugalsko) – MV v. SATA International – Serviços e Transportes Aéreos SA
      (Věc C-137/20) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Článek 53 odst. 2 jednacího řádu Soudního dvora - Letecká doprava - Nařízení (ES) č. 261/2004 - Článek 5 odst. 3 - Náhrada škody pro cestující v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů - Rozsah - Osvobození od povinnosti nahradit škodu - Pojem ‚mimořádné okolnosti‘ - Nedostatečné upřesnění skutkového a právního rámce sporu v původním řízení, jakož i skutečností odůvodňujících potřebu odpovědi na předběžnou otázku - Zjevná nepřípustnost“)
      (2020/C 414/26)
      Jednací jazyk: portugalština

         Předkládající soud

      Tribunal Judicial da Comarca dos Açores

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: MV

         Žalovaná: SATA International – Serviços e Transportes Aéreos SA

         Výrok

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozhodnutím Tribunal Judicial da Comarca dos Açores (Soud prvního stupně na Azorských ostrovech, Portugalsko) ze dne 10. ledna 2020 je zjevně nepřípustná.

         (1)  Úř. věst. C 209, 22.6.2020.


title: Věc C-690/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha (Španělsko) dne 19. září 2019 – XC v. Subdelegación del Gobierno en Toledo

text:
               30.11.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 414/21

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha (Španělsko) dne 19. září 2019 – XC v. Subdelegación del Gobierno en Toledo
      (Věc C-690/19)
      (2020/C 414/27)
      Jednací jazyk: španělština

         Předkládající soud

      Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha

         Účastníci původního řízení

         Odvolatel: XC

         Odpůrce: Subdelegación del Gobierno en Toledo
      Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.


title: Věc C-284/20 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 29. června 2020 Bergslagernas Järnvaruaktiebolag proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 29. dubna 2020 ve věci T-73/19, Bergslagernas Järnvaruaktiebolag v. EUIPO – Scheppach Fabrikation von Holzbearbeitungsmaschinen (Nástroj na štípání dřeva)

text:
               30.11.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 414/21

      Kasační opravný prostředek podaný dne 29. června 2020 Bergslagernas Järnvaruaktiebolag proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 29. dubna 2020 ve věci T-73/19, Bergslagernas Järnvaruaktiebolag v. EUIPO – Scheppach Fabrikation von Holzbearbeitungsmaschinen (Nástroj na štípání dřeva)
      (Věc C-284/20 P)
      (2020/C 414/28)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Bergslagernas Järnvaruaktiebolag (zástupci: S. Kirschstein-Freund, B. Breitinger, Rechtsanwälte)

         Další účastník řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví
      Soudní dvůr (senát rozhodující o přijatelnosti kasačních opravných prostředků) usnesením ze dne 6. října 2020 rozhodl, že kasační opravný prostředek není přípustný a uložil Bergslagernas Järnvaruaktiebolag, aby nesla vlastní náklady řízení.


title: Věc C-313/20 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 10. července 2020 Abarca – Companhia de Seguros SA proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 29. dubna 2020 ve věci T-106/19, Abarca v. EUIPO – Abanca Corporación Bancaria (ABARCA SEGUROS)

text:
               30.11.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 414/21

      Kasační opravný prostředek podaný dne 10. července 2020 Abarca – Companhia de Seguros SA proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 29. dubna 2020 ve věci T-106/19, Abarca v. EUIPO – Abanca Corporación Bancaria (ABARCA SEGUROS)
      (Věc C-313/20 P)
      (2020/C 414/29)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Abarca – Companhia de Seguros SA (zástupci: J. M. Pimenta, advogado, Á. Pinho, advogada)

         Další účastníci řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví, Abanca Corporación Bancaria, SA
      Usnesením ze dne 13. října 2020 rozhodl Soudní dvůr (senát, který rozhoduje o povolení kasačního opravného prostředku), že kasační opravný prostředek se nepovoluje a že společnost Abarca – Companhia de Seguros SA ponese vlastní náklady řízení.