title: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 10. března 2005 ve věci C-39/04 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce tribunal administratif v Dijonu): Laboratoires Fournier SA proti Direction des vérifications nationales et internationales (Omezení volného pohybu služeb — Daňové právní předpisy — Daň z příjmů společností — Daňové úlevy na výzkum)

text:
               14.5.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 115/7

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (třetího senátu)
   ze dne 10. března 2005
   ve věci C-39/04 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce tribunal administratif v Dijonu): Laboratoires Fournier SA proti Direction des vérifications nationales et internationales (1)

   (Omezení volného pohybu služeb - Daňové právní předpisy - Daň z příjmů společností - Daňové úlevy na výzkum)
   (2005/C 115/14)
   Jednací jazyk: francouzština
   Ve věci C-39/04, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím tribunal administratif v Dijonu (Francie) ze dne 30. prosince 2003, došlým Soudnímu dvoru dne 2. února 2004, v řízení Laboratoires Fournier SA proti Direction des vérifications nationales et internationales, Soudní dvůr (třetí senát), ve složení A. Rosas, předseda senátu, J.-P. Puissochet, S. von Bahr (zpravodaj), J. Malenovský a U. Lõhmus, soudci, generální advokát: F. G. Jacobs, vedoucí soudní kanceláře: K. Sztranc, rada, vydal dne 10. března 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:
   Článek 49 ES brání právní úpravě členského státu, která vyhrazuje nárok na daňové úlevy na výzkum pouze pro výzkum provedený na území tohoto členského státu.

      (1)  Úř. věst. C 71, 20.3.2004


title: Věc C-432/05: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Högsta domstolen ze dne  24. listopadu 2005  ve věci Unibet (London) Ltd a Unibet (International) Ltd proti Justitiekanslern (Švédsko)

text:
               11.2.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 36/23

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Högsta domstolen ze dne 24. listopadu 2005 ve věci Unibet (London) Ltd a Unibet (International) Ltd proti Justitiekanslern (Švédsko)
   (Věc C-432/05)
   (2006/C 36/47)
   Jednací jazyk: švédština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesním Högsta domstolen ze dne 24. listopadu 2005 ve věci Unibet (London) Ltd a Unibet (International) proti Justitiekanslern (Švédsko), které došlo kanceláři Soudního dvora dne 5. prosince 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Högsta domstolen žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               1)

               Musí být požadavek práva Společenství, aby vnitrostátní procesní pravidla poskytla účinnou ochranu práv jednotlivce vyplývajících z práva Společenství, vykládána tak, že žaloba na určení, že některá vnitrostátní hmotná ustanovení jsou v rozporu s článkem 49 ES, musí být přípustná v případě, že soulad těchto hmotných ustanovení s uvedeným článkem může být přezkoumán jinak pouze předběžně ve věcech týkajících se např. náhrady škody, porušení vnitrostátního hmotného ustanovení nebo soudní kontroly ?

               2)

               Znamená požadavek práva Společenství na účinnou právní ochranu, že vnitrostátní právní řád musí poskytnout dočasnou ochranu, na základě které mohou být vnitrostátní pravidla, která brání výkonu práva dovolávaného jednotlivcem na základě práva Společenství, nepoužita ve vztahu k jednotlivci za tím účelem, aby posledně uvedený mohl vykonávat toto právo do té doby, než vnitrostátní soud vydá konečné rozhodnutí o otázce existence tohoto práva?

               3)

               Je-li odpověď na druhou otázku kladná:
               Vyplývá z práva Společenství, že v případě, že existují pochybnosti o souladu vnitrostátních ustanovení s právem Společenství, musí vnitrostátní soud při přezkoumání žádosti o dočasnou ochranu práv vyplývajících z práva Společenství uplatnit vnitrostátní ustanovení o podmínkách pro udělení dočasné ochrany, nebo musí vnitrostátní soud v takové situaci použít kritéria práva Společenství pro takovou dočasnou ochranu?

               4)

               Je-li odpověď na třetí otázku, že musí být použita kritéria práva Společenství, která kritéria to jsou?


title: Věc C-311/05 P: Opravný prostředek podaný dne 8. srpna 2005 Naipes Heraclio Fournier, S.A. proti rozsudku vydanému dne 11. května 2005 Soudem prvního stupně Evropských společenství (třetím senátem) ve spojených věcech T-160/02 až T-162/02, Naipes Heraclio Fournier, S.A., proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM), přičemž vedlejším účastníkem byla France Cartes SAS

text:
               1.10.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 243/11

         Opravný prostředek podaný dne 8. srpna 2005 Naipes Heraclio Fournier, S.A. proti rozsudku vydanému dne 11. května 2005 Soudem prvního stupně Evropských společenství (třetím senátem) ve spojených věcech T-160/02 až T-162/02, Naipes Heraclio Fournier, S.A., proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM), přičemž vedlejším účastníkem byla France Cartes SAS
   (Věc C-311/05 P)
   (2005/C 243/19)
   Jednací jazyk: španělština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byl předložen dne 8. srpna 2005 opravný prostředek podaný Naipes Heraclio Fournier, S.A., zastoupenou E. Armijem Chávarrim a A. Castánem Pérez-Gómezem, advokáty, proti rozsudku vydanému dne 11. května 2005 Soudem prvního stupně Evropských společenství (třetím senátem) ve spojených věcech T-160/02 až T-162/02, Naipes Heraclio Fournier, S.A., proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM), přičemž vedlejším účastníkem byla France Cartes SAS.
   Účastník řízení podávající opravný prostředek (navrhovatelka) navrhuje, aby Soudní dvůr zrušil napadený rozsudek a vyhověl jeho návrhům.
   Důvody opravného prostředku a hlavní argumenty
   Opravný prostředek je založen na třech důvodech:
   První důvod se dovolává porušení zásady legality a práv obhajoby Naipes Heraclio Fournier, S.A ze strany druhého odvolacího senátu. Tento důvod vychází z toho, že Soud prvního stupně se neomezil na přezkoumání legality napadeného aktu, ale provedl úplný nový přezkum věci na základě znění napadených rozhodnutí a konkrétních návrhů navrhovatelky a vedlejšího účastníka.
   Druhý důvod se dovolává porušení zásady legality a čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení č. 40/94 (1) ze strany druhého odvolacího senátu. Tento důvod vychází z toho, že Soud prvního stupně opět překročil svou soudní pravomoc tím, že svou vlastní argumentací nahradil a opravil hmotněprávní chyby, kterých se dopustil druhý odvolací senát v souvislosti s použitím důvodů pro zamítnutí zápisu uvedených v čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení 40/94 na obrazové ochranné známky navrhovatelky.
   Třetí důvod se dovolává nedostatku odůvodnění napadeného rozsudku v rozsahu stanoveném v článku 253 ES. Tento důvod vychází z toho, že napadený rozsudek neukazuje jasně a jednoznačně důvody, které vedly Soud k domněnce, že na obrazové ochranné známky navrhovatelky se vztahuje absolutní důvod pro zamítnutí zápisu podle čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 40/94.

      (1)  Nařízení Rady ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 11, 14.1.1994, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).


title: Věc C-531/13: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 11. února 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgerichtshof – Rakousko) – Marktgemeinde Straßwalchen a další v. Bundesminister für Wirtschaft, Familie und Jugend „Životní prostředí — Směrnice 85/337/EHS — Posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí — Záměry, které musí či nemusí podléhat posouzení — Průzkumné vrty — Bod 14 přílohy I — Pojem ‚těžba ropy a zemního plynu ke komerčním účelům‘  — Povinnost posouzení při vytěžení určitého množství zemního plynu — Bod 2 písm. d) přílohy II — Pojem ‚hlubinné vrty‘  — Bod 1 přílohy III — Pojem ‚kumulace s ostatními záměry‘ “

text:
               13.4.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 118/7

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 11. února 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgerichtshof – Rakousko) – Marktgemeinde Straßwalchen a další v. Bundesminister für Wirtschaft, Familie und Jugend
   (Věc C-531/13) (1)

   („Životní prostředí - Směrnice 85/337/EHS - Posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí - Záměry, které musí či nemusí podléhat posouzení - Průzkumné vrty - Bod 14 přílohy I - Pojem ‚těžba ropy a zemního plynu ke komerčním účelům‘ - Povinnost posouzení při vytěžení určitého množství zemního plynu - Bod 2 písm. d) přílohy II - Pojem ‚hlubinné vrty‘ - Bod 1 přílohy III - Pojem ‚kumulace s ostatními záměry‘“)
   (2015/C 118/09)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Verwaltungsgerichtshof

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Marktgemeinde Straßwalchen, Heinrich Kornhuber, Helga Kornhuber, Karoline Pöckl, Heinze Kornhuber, Marianne Kornhuber, Wolfgang Kornhuber, Andrea Kornhuber, Alois Herzog, Elfriede Herzog, Katrin Herzog, Stefan Asen, Helmut Zopf, Ingrid Zopf, Silvia Zopf, Daniel Zopf, Maria Zopf, Anton Zopf sen., Paula Loibichler, Theresa Baumann, Josep Schindlauer, Christine Schindlauer, Barbara Schindlauer, Bernhard Schindlauer, Alois Mayrhofer, Daniel Mayrhofer, Georg Rindberger, Maria Rindlberger, Georg Rindlberger sen., Max Herzog, Romana Herzog, Michael Herzog, Markus Herzog, Marianne Herzog, Max Herzog sen., Helmut Lettner, Maria Lettner, Anita Lettner, Alois Lettner sen., Christian Lettner, Sandra Lettner, Anton Nagelseder, Amalie Nagelseder, Josef Nagelseder, Gabriele Schachinger, Thomas Schachinger, Andreas Schinagl, Michaela Schinagl, Lukas Schinagl, Michael Schinagl, Maria Schinagl, Josef Schinagl, Johannn Mayr, Christine Mayr, Martin Mayr, Christian Mayr, Johann Mayr sen., Gerhard Herzog, Anton Mayrhofer, Siegfried Zieher

      Žalovaný: Bundesminister für Wirtschaft, Familie und Jugend

      za účasti: Rohöl-Aufsuchungs AG

      Výrok

               1)

               Bod 14 přílohy I směrnice Rady 85/337/EHS ze dne 27. června 1985 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/31/ES ze dne 23. dubna 2009, musí být vykládán v tom smyslu, že takový průzkumný vrt, o jaký jde v původním řízení, v rámci kterého se předpokládá zkušební těžba zemního plynu a ropy k určení komerční rentability ložiska, nespadá do působnosti tohoto ustanovení.

               2)

               Článek 4 odst. 2 směrnice 85/337, ve znění směrnice 2009/31, ve spojení s bodem 2 písm. d) přílohy II uvedené směrnice musí být vykládán v tom smyslu, že povinnost posoudit vlivy takového hlubinného vrtu, jakým je průzkumný vrt dotčený v původním řízení, na životní prostředí, může vyplývat z tohoto ustanovení. Příslušné vnitrostátní orgány musí tedy přistoupit k zvláštnímu přezkumu toho, zda s ohledem na kritéria vyjmenovaná v příloze III směrnice 85/337, ve znění směrnice 2009/31, je nezbytné provést posouzení vlivů na životní prostředí. V tomto rámci je třeba zejména přezkoumat, zda vlivy průzkumných vrtů na životní prostředí mohou být z důvodu vlivů jiných záměrů významnější, než kdyby tyto záměry neexistovaly. Toto posouzení nemůže záviset na hranicích území obce.

      (1)  Úř. věst. C 15, 18.1.2014.


title: Věc T-163/15: Usnesení Tribunálu ze dne 24. listopadu 2015 – Delta Group agroalimentare v. Komise „Žaloba na neplatnost — Italský trh s drůbežím masem — Výjimečná podpůrná opatření určená k řešení zvláštních problémů týkajících se odvětví drůbežího masa v Itálii — Vývozní náhrady pro drůbeží maso určené pro některé africké země — Zamítnutí žádosti o výjimečná opatření podané žalobkyní — Akt, který nelze napadnout žalobou — Nepřípustnost“

text:
               25.1.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 27/57

         Usnesení Tribunálu ze dne 24. listopadu 2015 – Delta Group agroalimentare v. Komise
   (Věc T-163/15) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Italský trh s drůbežím masem - Výjimečná podpůrná opatření určená k řešení zvláštních problémů týkajících se odvětví drůbežího masa v Itálii - Vývozní náhrady pro drůbeží maso určené pro některé africké země - Zamítnutí žádosti o výjimečná opatření podané žalobkyní - Akt, který nelze napadnout žalobou - Nepřípustnost“)
   (2016/C 027/74)
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Delta Group agroalimentare Srl (Porto Viro, Itálie) (zástupce: V. Migliorini, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: B. Schima a D. Nardi, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení dopisu Komise ze dne 9. února 2015 [Ref. Ares (2015) 528512] zaslaného v odpovědi na žádost žalobkyně o přijetí výjimečných opatření na podporu trhu s drůbežím masem podle čl. 219 odst. 1 nebo článku 221 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1308/2013, kterým se stanoví společná organizace trhů se zemědělskými produkty a zrušují nařízení Rady (EHS) č. 922/72, (EHS) č. 234/79, (ES) č. 1037/2001 a (ES) č. 1234/2007 (Úř. věst. L 347, s. 671).

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Delta Group agroalimentare Srl ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady vynaložené Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 178, 1. 6. 2015.


title: Věc T-195/11: Žaloba podaná dne 4. dubna 2011 — Cahier a další v. Rada a Komise

text:
               11.6.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 173/14

         Žaloba podaná dne 4. dubna 2011 — Cahier a další v. Rada a Komise
   (Věc T-195/11)
   2011/C 173/30
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobci: Jean-Marie Cahier (Montchaude, Francie), Robert Aubineau (Cierzac, Francie), Laurent Bigot (Saint Palais sur Mer, Francie), Pascal Bourdeau (Saintes Lheurine, Francie), Jacques Brard-Blanchard (Boutiers Saint Trojan, Francie), Olivier Charruaud (St Martial de Mirambeau, Francie), Daniel Chauvet (Saint Georges Antignac, Francie), Régis Chauvet (Marignac, Francie), Fabrice Compagnon (Avy, Francie), Francis Crepeau (Jarnac Champagne, Francie), Bernard Deborde (Arthenac, Francie), Chantal Goulard (Arthenac), Jean Pierre Gourdet (Moings, Francie), Bernard Goursaud (Brie sous Matha, Francie), Jean Gravouil (Saint Hilaire de Villefranche, Francie), Guy Herbelot (Echebrune, Francie), Rodrigue Herbelot (Echebrune), Sophie Landrit (Ozillac, Francie), Michel Mallet (Vanzac, Francie), Alain Marchadier (Villars en Pons, Francie), Michel Merlet (Jarnac Champagne), René Phelipon (Cierzac), Claude Potut (Avy), Philippe Pruleau (Saint Bonnet sur Gironde, Francie), Béatrice Rousseau (Gensac La Pallue, Francie), Jean-Christophe Rousseau (Segonzac, Francie), Françoise Rousseau (Burie, Francie), Pascale Rulleaud-Beaufour (Arthenac) a Alain Phelipon (Saintes, Francie) (zástupce: C.-E. Gudin, advokát)

      Žalované: Rada Evropské unie a Evropská komise

      Návrhové žádání

   Žalobci navrhují, aby Tribunál:

               —

               plně nahradil škodu utrpěnou v důsledku pokut, a to ve výši:

                           —

                           53 600 eur v případě Jean-Marie Cahiera;

                           —

                           105 100 eur v případě Roberta Aubineau;

                           —

                           240 500 eur v případě Laurenta Bigota;

                           —

                           111 100 eur v případě Pascala Bourdeau;

                           —

                           12 800 eur v případě Jacquese Brard-Blancharda;

                           —

                           37 600 eur v případě Oliviera Charruauda;

                           —

                           122 100 eur v případě Daniela Chauveta;

                           —

                           40 500 eur v případě Régise Chauveta;

                           —

                           97 100 eur v případě Fabrice Compagnona;

                           —

                           105 600 eur v případě Francise Crepeau;

                           —

                           1 081 500 eur v případě Bernarda Deborde;

                           —

                           64 800 eur v případě Chantal Goulard;

                           —

                           94 400 eur v případě Jean Pierra Gourdeta;

                           —

                           43 000 eur v případě Bernarda Goursauda;

                           —

                           82 100 eur v případě Jeana Gravouila;

                           —

                           20 500 eur v případě Guy Herbelota;

                           —

                           65 100 eur v případě Rodrigue Herbelota;

                           —

                           53 000 eur v případě Sophie Landrit;

                           —

                           39 500 eur v případě Michela Malleta;

                           —

                           332 500 eur v případě Alaina Marchadiera;

                           —

                           458 500 eur v případě Michela Merleta;

                           —

                           23 000 eur v případě René Phelipona;

                           —

                           85 100 eur v případě Clauda Potuta;

                           —

                           3 500 eur v případě Philippa Pruleau;

                           —

                           34 500 eur v případě Béatrice Rousseau;

                           —

                           38 070 eur v případě Jean-Christopha Rousseau;

                           —

                           24 300 eur v případě Françoise Rousseau;

                           —

                           486 500 eur v případě Pascale Rulleaud-Beaufour;

                           —

                           10 500 eur v případě Alaina Phelipona;

               —

               určil výši nemajetkové újmy u každého z 29 žalobců paušálně na 100 000 eur;

               —

               uložit Radě a Komisi náhradu veškerých nákladů řízení, a sice

                           —

                           souvisejících s řízením probíhajícím u Tribunálu Evropské unie;

                           —

                           souvisejících rovněž se všemi řízeními zahájenými před vnitrostátními soudy.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby žalobci uvádějí, že byla založena mimosmluvní odpovědnost Evropské unie závažným porušením čl. 40 odst. 2 SFEU, jelikož článek 28 nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s vínem (1), jak bylo provedeno nařízením Komise (ES) č. 1623/2000 (2) a zachováno nařízením Rady (ES) č. 479/2008 (3), zakazuje výrobcům vína získaného z odrůd hroznů s dvojím účelem, aby sami destilovali na alkohol množství vína s označením původu vyrobené nad rámec běžně vinifikovaného množství.
   Žalobci byli systematicky stíháni a odsuzováni vnitrostátními orgány za to, že nedodali množství vyrobené nad rámec běžně vinifikovaného množství, které nebylo vyvezeno jako víno do třetích zemí, ke státem předepsané destilaci na alkohol ve schválených palírnách.
   Žalobci mimo jiné poukazují na to, že jde o porušení naprosto jasných a jednoznačných předpisů, u nichž neměly orgány Unie žádnou posuzovací pravomoc. Uplatňují porušení zásady zákazu diskriminace, právní jistoty, proporcionality, „estoppel“, presumpce neviny, řádné správy, péče a vlastnického práva, jakož i nepřiměřený zásah do svobody vyrábět průmyslové výrobky a uvádět je na trh a nepřiměřené rozšíření použití nařízení, jehož cílem je stabilizace trhu a záruka určitých příjmů výrobcům, na případy, kdy ze strany těchto výrobců nejsou žádné žádosti o financování.

      (1)  Úř. věst. L 179, s. 1.

      (2)  Nařízení Komise (ES) č. 1623/2000 ze dne 25. července 2000, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 1493/1999 o společné organizaci trhu s vínem, jež se týkají mechanismů trhu (Úř. věst. L 194, s. 45).

      (3)  Nařízení Rady (ES) č. 479/2008 ze dne 29. dubna 2008 o společné organizaci trhu s vínem, o změně nařízení (ES) č. 1493/1999, (ES) č. 1782/2003, (ES) č. 1290/2005 a (ES) č. 3/2008 a o zrušení nařízení (EHS) č. 2392/86 a (ES) č. 1493/1999 (Úř. věst. L 148, s. 1).


title: Ve spojených věcech T-362/02, T- 363/02, T-364/02, T-365/02 a T-366/02: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 14. června 2006 – Muswellbrook v. OHIM-Nike (NIKE)

text:
               12.8.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 190/31

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 14. června 2006 – Muswellbrook v. OHIM-Nike (NIKE)
   (Ve spojených věcech T-362/02, T- 363/02, T-364/02, T-365/02 a T-366/02) (1)

   (2006/C 190/56)

      Jednací jazyk: španělština

   Předseda druhého senátu rozhodl o vyškrtnutí spojených věcí.

      (1)  Úř. věst. C 44, 22.2.2003.


title: Věc T-59/12: Žaloba podaná dne 10. února 2012 — Planet v. Komise

text:
               21.4.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 118/26

         Žaloba podaná dne 10. února 2012 — Planet v. Komise
   (Věc T-59/12)
   2012/C 118/45
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: PLANET A.E. Anonimi Etairia parochis symvouleftikon ypiresion (akciová společnost poskytující poradenské služby) (Atény, Řecko) (zástupce: B. Christianos, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               určil, že skutečnost, že Komise opožděně uhradila poslední splátku v rámci financování žalobkyně v souvislosti se smlouvou týkající se projektu „Collaboration Environment for Strategic Innovation (Laborantova)“, jejíž výše činila 20 665,17 eur, představuje porušení jejích povinností a uložil Komisi, aby uhradila žalobkyni částku 20 665,17 eur, která představuje částku výdajů vynaložených žalobkyní ve čtvrtém referenčním období projektu Laborantova, navýšenou o úroky za období od 12. října 2011;

               —

               rozhodl, že žalobkyně není povinna uhradit Komisi zálohu ve výši 39 657,30 eur za období P4 projektu Laboranova;

               —

               uložil Komisi, aby uhradila žalobkyni částku 30 000,00 eur jakožto náhradu újmy způsobené na dobré pověsti žalobkyně tím, že Komise porušila její obchodní tajemství, navýšenou o kompenzační úroky za období od 6. října 2011 do vynesení rozsudku v této věci a úroky z prodlení za období od vynesení tohoto rozsudku do úplného zaplacení uvedené částky;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.
   První žalobní důvod vycházející z odpovědnosti Komise vyplývající ze smlouvy č. 035262 za provedení projektu „Collaboration Environment for Strategic Innovation (Laborantova)“ ve smyslu článku 272 SFEU. Žalobkyně tvrdí zvláště, že přestože zcela a náležitě splnila své smluvní povinnosti, Komise bez jakéhokoliv odůvodnění a v rozporu s podmínkami výše uvedené smlouvy a zásady dobré víry, odmítla uhradit výdaje za období P4 a zastavila platby v její prospěch. Proto žalobkyně tvrdí, že Komise je povinna jí uhradit částku 20 665,17 eur navýšenou o úroky stanovené v doložce II 28 odst. 7 přílohy II smlouvy za období od 12. října 2011 a že Komise není oprávněna žádat Planet, aby uhradila zálohu ve výši 39 657,30 eur za období P4.
   Druhý žalobní důvod vycházející z mimosmluvní odpovědnosti Komise podle čl. 340 druhého pododstavce SFEU. Žalobkyně tvrdí zvláště, že tím, že Komise sdělila koordinátorovi projektu, že existuje finanční audit týkající se žalobkyně, porušila pravidla o ochraně obchodního tajemství a v důsledku toho porušila dobrou pověst žalobkyně. Proto žalobkyně žádá o náhradu nemajetkové újmy, která jí tím byla způsobena, navýšené o úroky (kompenzační úroky za období ode dne, kdy došlo k protiprávnímu sdělení auditu až do vynesení rozsudku v této věci a až do úplné náhrady újmy) a náhradu majetkové újmy, která jí byla způsobena takovým protiprávním jednáním Komise.


title: Věc T-11/15: Žaloba podaná dne 9. ledna 2015 – Internet Consulting v. OHIM – Provincia Autonoma di Bolzano-Alto Adige (SUEDTIROL)

text:
               2.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 73/50

      Žaloba podaná dne 9. ledna 2015 – Internet Consulting v. OHIM – Provincia Autonoma di Bolzano-Alto Adige (SUEDTIROL)
      (Věc T-11/15)
      (2015/C 073/61)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: italština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Internet Consulting HmbH (Brunico, Itálie) (zástupci: L. Miori a A. Bertella, advokáti)

         Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

         Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Provincia Autonoma di Bolzano -Alto Adige (Bolzano, Itálie)

         Údaje týkající se řízení před OHIM

         Majitelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka „SUEDTIROL“ – Ochranná známka Společenství č. 2 826 931

         Řízení před OHIM: Řízení o prohlášení neplatnosti

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí rozšířeného odvolacího senátu OHIM ze dne 10. října 2014 ve věci R 574/2013-G.

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil nebo zcela změnil napadené rozhodnutí rozšířeného odvolacího senátu OHIM ze dne 10. října 2014, oznámené dne 13. listopadu 2014, jež v každém případě zamítá návrh na prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství Suedtirol, jenž podala Provincia Autonoma di Bolzano;

                  —

                  uložil žalovanému náhradu nákladů obou řízení před OHIM a náhradu nákladů tohoto řízení.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení nebo nesprávné použití článků 5 a 56 nařízení č. 207/2009;

                  —

                  porušení nebo nesprávné použití čl. 7 odst. 1 písm. c), článků 12 a 52 nařízení o ochranné známce Společenství.


title: Věc T-429/09: Usnesení Tribunálu ze dne 14. března 2011 — Campailla v. Komise ( „Žaloba na náhradu škody — Promlčecí lhůta — Článek 46 statutu Soudního dvora — Nepřípustnost“ )

text:
               7.5.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 139/17

         Usnesení Tribunálu ze dne 14. března 2011 — Campailla v. Komise
   (Věc T-429/09) (1)

   (Žaloba na náhradu škody - Promlčecí lhůta - Článek 46 statutu Soudního dvora - Nepřípustnost)
   2011/C 139/33
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Massimo Campailla (Boulogne-sur-Mer, Francie) (zástupci: původně P. Goergen, poté G. Reuter a C. Verbruggen, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Bordes a T. Scharf, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žaloba na náhradu škody směřující k náhradě újmy údajně utrpěné žalobcem z důvodu odmítnutí Komise zasáhnout do sporu mezi žalobcem a kamerunským státem

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Massimo Campailla ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 161, 19.6.2010.


title: Věc C-401/06: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 6. prosince 2007 – Komise Evropských společenství v. Spolková republika Německo (Nesplnění povinnosti státem — Daně — Šestá směrnice o DPH — Poskytování služeb — Správce závěti — Místo poskytování služeb — Článek 9 odst. 1 a odst. 2 písm. e))

text:
               26.1.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/10

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 6. prosince 2007 – Komise Evropských společenství v. Spolková republika Německo
   (Věc C-401/06) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Daně - Šestá směrnice o DPH - Poskytování služeb - Správce závěti - Místo poskytování služeb - Článek 9 odst. 1 a odst. 2 písm. e))
   (2008/C 22/18)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupce: D. Triantafyllou, zmocněnec)

      Žalovaná: Spolková republika Německo (zástupce: M. Lumma, zmocněnec)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Porušení čl. 9 odst. 2 písm. e) šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23) – Služby poskytované správci závěti zákazníkům usazeným mimo Společenství, nebo osobám povinným k dani usazeným ve Společenství, ale nikoliv ve stejné zemi jako dodavatel – Místo poskytování služeb – Kvalifikace činnosti správce závěti
   Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Komise Evropských společenství ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení Spolkové republiky Německo.

      (1)  Úř. věst. C 294, 2.12.2006.


title: Věc T-470/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 22. října 2015 – Hewlett Packard Development Company v. OHIM (ELITEPAD) „Ochranná známka Společenství — Přihláška slovní ochranné známky ELITEPAD — Absolutní důvody pro zamítnutí — Popisný charakter — Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               7.12.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 406/30

         Rozsudek Tribunálu ze dne 22. října 2015 – Hewlett Packard Development Company v. OHIM (ELITEPAD)
   (Věc T-470/14) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Přihláška slovní ochranné známky ELITEPAD - Absolutní důvody pro zamítnutí - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2015/C 406/30)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Hewlett Packard Development Company LP (Houston, Texas, Spojené státy) (zástupci: T. Raab a H. Lauf, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: O. Mondéjar Ortuño, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 27. března 2014 (věc R 884/2013-2) týkajícímu se přihlášky slovního označení ELITEPAD jako ochranné známky Společenství.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti Hewlett Packard Development Company LP se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 292, 1.9.2014.


title: Věc T-476/09: Žaloba podaná dne 30. listopadu 2009 — ATB Norte v. OHIM — Bricocenter Italia (BRICO CENTER)

text:
               30.1.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/65

         Žaloba podaná dne 30. listopadu 2009 — ATB Norte v. OHIM — Bricocenter Italia (BRICO CENTER)
   (Věc T-476/09)
   2010/C 24/115
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: ATB Norte, SL (Burgas, Španělsko) (zástupci: P. López Ronda, G. Macías Bonilla, H. L. Curtis-Oliver a G. Marín Raigal, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Bricocenter Italia Srl [Rozzano Milanofiori (Miláno), Itálie)]

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 24. září 2009 ve věci R 1006/2008-4,

               —

               uložit žalovanému (OHIM) náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Bricocenter Italia S.r.l.

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka, která obsahuje slovní prvek „BRICOCENTER“ (přihláška č. 4 934 212) pro služby třídy 35

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně.

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Obrazové ochranné známky Společenství, které obsahují slovní prvky „CENTROS DE BRICOLAGE BRICOCENTRO“ (č. 3 262 623) a „ATB CENTROS DE BRICOLAGE BRICOCENTRO“ (č. 989 046) pro služby tříd 35, 37 a 39

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitkám.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zrušení rozhodnutí námitkového oddělení a zamítnutí námitek v plném rozsahu.

      Dovolávané žalobní důvody: Nesprávný výklad a použití čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-346/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal administratif de Montreuil (Francie) dne 4. července 2011 — SICAV GA Fund B v. Ministre du budget, des comptes publics, de la fonction publique et de la réforme de l'État

text:
               10.9.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/35

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal administratif de Montreuil (Francie) dne 4. července 2011 — SICAV GA Fund B v. Ministre du budget, des comptes publics, de la fonction publique et de la réforme de l'État
   (Věc C-346/11)
   2011/C 269/72
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Tribunal administratif de Montreuil

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: SICAV GA Fund B

      Žalovaný: Ministre du budget, des comptes publics, de la fonction publique et de la réforme de l’État

      Předběžné otázky

               1)

               Musí být vedle situace subjektů kolektivního investování do převoditelných cenných papírů (SKIPCP) brána v úvahu i situace podílníků?

               2)

               Je-li tomu tak, za jakých podmínek lze srážkovou daň považovat za slučitelnou se zásadou volného pohybu kapitálu?


title: Věc T-326/15: Usnesení Tribunálu ze dne 20. dubna 2016 – Dima v. EUIPO (Tvar krabice skládající se ze dvou otevřených krychlí) „Ochranná známka Evropské unie — Přihláška trojrozměrné ochranné známky Evropské unie — Tvar krabice skládající se ze dvou otevřených krychlí — Absolutní důvod pro zamítnutí — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 — Žaloba po právní stránce zjevně zcela neopodstatněná“

text:
               20.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 222/21

         Usnesení Tribunálu ze dne 20. dubna 2016 – Dima v. EUIPO (Tvar krabice skládající se ze dvou otevřených krychlí)
   (Věc T-326/15) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška trojrozměrné ochranné známky Evropské unie - Tvar krabice skládající se ze dvou otevřených krychlí - Absolutní důvod pro zamítnutí - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Žaloba po právní stránce zjevně zcela neopodstatněná“)
   (2016/C 222/25)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Dima Verwaltungs GmbH (Hamburk, Německo) (zástupce: T. Kerkhoff, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) (zástupci: původně A. Graul a A. Schifko, poté A. Graul a M. Fischer, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 20. dubna 2015 (věc R 2567/2014-5) týkajícímu se přihlášky k zápisu trojrozměrného označení tvořeného tvarem krabice skládajícího se ze dvou otevřených krychlí jako ochranné známky Evropské unie.

      Výrok

               1.

               Žaloba se odmítá.

               2.

               Společnosti Dima Verwaltungs GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 328, 5.10.2015.


title: Věc T-429/04: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 9. července 2008 – Trubowest Handel a Makarov v. Rada a Komise ( Mimosmluvní odpovědnost — Antidumpingová cla — Antidumpingové nařízení (ES) č. 2320/97 — Výdaje advokáta na vnitrostátní úrovni — Nepřípustnost — Hmotné újmy a nehmotná újma — Příčinná souvislost )

text:
               15.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/43

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 9. července 2008 – Trubowest Handel a Makarov v. Rada a Komise
   (Věc T-429/04) (1)

   („Mimosmluvní odpovědnost - Antidumpingová cla - Antidumpingové nařízení (ES) č. 2320/97 - Výdaje advokáta na vnitrostátní úrovni - Nepřípustnost - Hmotné újmy a nehmotná újma - Příčinná souvislost“)
   (2008/C 209/74)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobci: Trubowest Handel GmbH (Kolín, Německo) a Viktor Makarov (Kolín) (zástupci: K. Adamantopoulos a E. Petritsi, advokáti)

      Žalované: Rada Evropské unie (zástupci: J.-P. Hix, zmocněnec, ve spolupráci s G. Berrischem, advokátem) a Komise Evropských společenství (zástupci: N. Khan a T. Scharf, zmocněnci)
   Předmět věci
   Žaloba na náhradu škody na základě čl. 288 ES směřující k náhradě škody vzniklé v důsledku přijetí nařízení Rady (ES) č. 2320/97 ze dne 17. listopadu 1997 o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu některých bezešvých trubek a dutých profilů ze železa nebo nelegované oceli pocházejících z Maďarska, Polska, Ruska, České republiky, Rumunska a Slovenské republiky, zrušení nařízení (EHS) č. 1189/93 a o zastavení řízení týkajícího se těchto dovozů z Chorvatské republiky (Úř. věst. 322, s. 1; Zvl. vyd. 11/26, s. 329)
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Trubowest Handel GmbH a Viktor Makarov ponesou mimo vlastních nákladů řízení i náklady řízení vynaložené Radou a Komisí.

      (1)  Úř. věst. C 31, 5.2.2005.


title: Věc T-618/16: Usnesení Tribunálu ze dne 24. dubna 2017 – Dreimane v. Komise „Žaloba na neplatnost a na náhradu škody — Veřejná služba — Úředníci — Důchody — Převod vnitrostátních nároků na důchod — Výpočet odsloužených let započitatelných pro důchod — Článek 90 odstavec 2 služebního řádu — Lhůta — Zjevná nepřípustnost“

text:
               26.6.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 202/19

         Usnesení Tribunálu ze dne 24. dubna 2017 – Dreimane v. Komise
   (Věc T-618/16) (1)

   („Žaloba na neplatnost a na náhradu škody - Veřejná služba - Úředníci - Důchody - Převod vnitrostátních nároků na důchod - Výpočet odsloužených let započitatelných pro důchod - Článek 90 odstavec 2 služebního řádu - Lhůta - Zjevná nepřípustnost“)
   (2017/C 202/33)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Sandra Dreimane (Lucemburk, Lucembursko) (zástupce: J. Ābiks, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: G. Gattinara a L. Radu Bouyon, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh založený na článku 270 SFEU a směřující zaprvé ke zrušení rozhodnutí Komise, kterým se stanoví počet odsloužených let započitatelných pro důchod, které mají být zohledněny v důchodovém systému orgánů Evropské unie v návaznosti na žádost o převod nároků na důchod nabytých žalobkyní před jejím nástupem do služebního poměru v Unii, a zadruhé k náhradě škody, kterou žalobkyně údajně utrpěla z důvodu nedodržení přiměřené lhůty na zpracování této žádosti o převod nároků Komisí.

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Není třeba rozhodnout o návrhu Rady Evropské unie na vstup do řízení jako vedlejšího účastníka.

               3)

               Sandra Dreimane ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 371, 10.10.2016 (věc původně zapsaná do rejstříku u Soudu pro veřejnou službu Evropské unie pod číslem F-48/16 a předaná Tribunálu Evropské unie dne 1.9.2016).


title: Věc T-490/07: Žaloba podaná dne 21. prosince 2007 – Notartel v. OHIM – SAT.1

text:
               8.3.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 64/45

         Žaloba podaná dne 21. prosince 2007 – Notartel v. OHIM – SAT.1
   (Věc T-490/07)
   (2008/C 64/75)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: italština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Notartel SpA – societa' informatica del Notariato (Řím, Itálie) (zástupci: M. Bosshard, advokát, M. Balestriero, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: SAT.1 – SatellitenFernsehen GmbH (Berlín, Německo)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               v prvé řadě částečně zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 22. října 2007 ve věci R 1267/2006-4 v rozsahu, v němž vyhovuje námitce;

               —

               podpůrně částečně zrušit rozhodnutí vydané čtvrtým odvolacím senátem OHIM dne 22. října 2007 ve věci R 1267/2006-4 v rozsahu, v němž vyhovuje námitce ohledně požadované ochranné známky zařazené do třídy 38;

               —

               v každém případě zamítnout všechny případné budoucí protichůdné žádosti nebo přihlášky, a za tímto účelem potvrdit rozhodnutí v částech, které v tomto řízení nebyly napadnuty

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „R.U.N.“ (přihláška ochranné známky Společenství č. 1 069 863 pro služby zařazené do tříd 35, 38 a 42, pokud jsou v tomto řízení relevantní).

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: SAT.1 – SatellitenFernsehen GmbH

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Národní slovní ochranná známka a ochranná známka Společenství „ran“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 35, 38, 41 a 42

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Námitce se částečně vyhovuje ohledně služeb zařazených do tříd 38 a 42.

      Dovolávané žalobní důvody: Napadené rozhodnutí je stiženo logickým rozporem, který spočívá v tom, že při posuzování podobnosti znaků a výrobků/služeb za účelem určení, zda je dán důvod zamítnutí ve smyslu čl. 73 odst. 1 nařízení o ochranné známce Společenství, byla uvedena celá řada správných závazných právních zásad, avšak při následném posouzení konkrétního skutkového stavu byla uplatněna jiná kritéria. Tento logický rozpor tak vede jak k nesprávnému právnímu posouzení, které spočívá v tom, že jsou uvedeny jiné právní zásady než ty (správné), které byly uvedeny v úvodních poznámkách k rozhodnutí, jakož i k rozpornému a nedostatečnému odůvodnění.


title: Věc C-30/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Linköpings tingsrätt (Švédsko) dne 19. ledna 2010 — Lotta Andersson v. Staten genom Kronofogdemyndigheten i Jönköping, Tillsynsmyndigheten

text:
               17.4.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 100/17

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Linköpings tingsrätt (Švédsko) dne 19. ledna 2010 — Lotta Andersson v. Staten genom Kronofogdemyndigheten i Jönköping, Tillsynsmyndigheten
   (Věc C-30/10)
   2010/C 100/26
   Jednací jazyk: švédština

      Předkládající soud

   Linköpings tingsrätt

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Lotta Andersson

      Žalovaný: Staten genom Kronofogdemyndigheten i Jönköping, Tillsynsmyndigheten

      Předběžné otázky

   Je právní úprava, která vylučuje, aby měl zaměstnanec přednostní právo, pokud v období kratším než šest měsíců přede dnem podání návrhu na prohlášení platební neschopnosti byl sám, nebo společně se svými blízkými příbuznými vlastníkem podstatné části podniku nebo provozovny zaměstnavatele a měl značný vliv na činnosti tohoto podniku nebo provozovny, slučitelná s čl. 10 písm. c) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/74/ES ze dne 23. září 2002 (1), kterou se mění směrnice Rady 80/987/EHS ze dne 20. října 1980 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se ochrany zaměstnanců v případě platební neschopnosti zaměstnavatele? (2)

      (1)  Úř. věst. L 270, s. 10; Zvl. vyd. 05/04, s. 261.

      (2)  Úř. věst. L 283, s. 23; Zvl. vyd. 05/01, s. 217.


title: Věc T-195/06: Rozsudek Tribunálu ze dne 16. června 2011 — Solvay Solexis v. Komise ( „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Peroxid vodíku a perboritan sodný — Rozhodnutí konstatující porušení článku 81 ES — Doba trvání protiprávního jednání — Pojem,dohoda“ a,jednání ve vzájemné shodě „— Přístup ke spisu — Pokuty — Rovné zacházení — Oznámení o spolupráci — Povinnost uvést odůvodnění“ )

text:
               30.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 226/22

         Rozsudek Tribunálu ze dne 16. června 2011 — Solvay Solexis v. Komise
   (Věc T-195/06) (1)

   („Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Peroxid vodíku a perboritan sodný - Rozhodnutí konstatující porušení článku 81 ES - Doba trvání protiprávního jednání - Pojem,dohoda“ a,jednání ve vzájemné shodě„ - Přístup ke spisu - Pokuty - Rovné zacházení - Oznámení o spolupráci - Povinnost uvést odůvodnění“)
   2011/C 226/42
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Solvay Solexis SpA (Miláno, Itálie) (zástupci: T. Salonico a G. L. Zampa, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně V. Di Bucci a F. Amato, poté V. Di Bucci a V. Bottka, zmocněnci)

      Předmět věci

   Jednak návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise K(2006) 1766 v konečném znění ze dne 3. května 2006 ohledně postupu podle článku 81 [ES] a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/F/38.620 — peroxid vodíku a perboritan), jednak návrh na snížení pokuty uložené žalobkyni

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Solvay Solexis SpA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 212, 2.9.2006.


title: Věc C-425/05: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 8. srpna 2006 – Komise Evropských společenství v. Irsko

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/53

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 8. srpna 2006 – Komise Evropských společenství v. Irsko
   (Věc C-425/05) (1)

   (2006/C 326/109)

      Jednací jazyk: angličtina

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 48, 25.2.2006.


title: Věc F-97/08: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 1. července 2010 — Füller-Tomlinson v. Parlament ( „Veřejná služba — Bývalý dočasný zaměstnanec — Nemoc z povolání — Zásah do fyzické a psychické integrity — Délka trvání řízení směřujícího k uznání povolání jako původu nemoci“ )

text:
               9.10.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 274/32

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 1. července 2010 — Füller-Tomlinson v. Parlament
   (Věc F-97/08) (1)

   (Veřejná služba - Bývalý dočasný zaměstnanec - Nemoc z povolání - Zásah do fyzické a psychické integrity - Délka trvání řízení směřujícího k uznání povolání jako původu nemoci)
   2010/C 274/48
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Paulette Füller-Tomlinson (Brusel, Belgie) (zástupci: L. Levi, advokát)

      Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: K. Zejdová a S. Seyr, zmocněnci)

      Předmět věci

   Zrušení rozhodnutí, kterým se stanovuje podíl přičitatelný nemoci z povolání na částečné trvalé invaliditě žalobkyně na 20 %, jakož, i podpůrně, uložení žalovanému zaplatit částku z titulu náhrady nemajetkové újmy utrpěné žalobkyní.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               P. Füller-Tomlinson se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 44, 21.2.2009, s. 76.


title: Věc T-617/11: Žaloba podaná dne 5. prosince 2011 — Meyr-Melnhof Karton v. OHIM — Stora Enso (SILVAWHITE)

text:
               4.2.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/37

         Žaloba podaná dne 5. prosince 2011 — Meyr-Melnhof Karton v. OHIM — Stora Enso (SILVAWHITE)
   (Věc T-617/11)
   2012/C 32/73
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Meyr-Melnhof Karton AG (Vídeň, Rakousko) (zástupci: P. Baronikians a N. Wittich, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Stora Enso Oyj (Helsinki, Finsko)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 21. září 2011 ve věci R 2139/2010-2;

               —

               zamítl námitku proti přihlášce ochranné známky Společenství č. 8197469; a

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení žalobkyně vynaložených v řízení před OHIM a Tribunálem.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „SILVAWHITE“ pro výrobky zařazené do třídy 16 — Přihláška ochranné známky Společenství č. 8197469

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Namítaná ochranná známka nebo označení: zápis finské ochranné známky č. 231953 slova „SILVAPRESS“ pro výrobky zařazené do třídy 16; Zápis mezinárodní ochranné známky č. 872793 slova „SILVAPRESS“ pro výrobky zařazené do třídy 16

      Rozhodnutí námitkového oddělení: vyhovění námitce v plném rozsahu

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: porušení nařízení Rady č. 207/2009, jelikož odvolací senát nesprávně rozhodl, že existuje pravděpodobnost nebezpečí záměny mezi starší ochrannou známkou a přihláškou ochranné známky Společenství.


title: Věc C-412/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesverwaltungsgericht (Německo) dne 10. července 2017 – Spolková republika Německo v. Touring Tours und Travel GmbH

text:
               2.10.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 330/6

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesverwaltungsgericht (Německo) dne 10. července 2017 – Spolková republika Německo v. Touring Tours und Travel GmbH
   (Věc C-412/17)
   (2017/C 330/08)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesverwaltungsgericht

      Účastnice původního řízení

      Navrhovatelka: Spolková republika Německo

      Odpůrkyně: Touring Tours und Travel GmbH

      Předběžné otázky

               1)

               Brání čl. 67 odst. 2 SFEU, jakož i článek 22 článek 23 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/399 ze dne 9. března 2016, kterým se stanoví kodex Unie o pravidlech upravujících přeshraniční pohyb osob (Schengenský hraniční kodex) (1) vnitrostátní právní úpravě členského státu, která ve výsledku stanoví povinnost autobusových dopravců provozujících pravidelnou linku přes vnitřní Schengenskou hranici kontrolovat doklady pro překročení hranice svých cestujících před překročením vnitřní hranice s cílem zabránit přepravě cizinců bez cestovního pasu a povolení k pobytu na území Spolkové republiky Německo?
               Konkrétně:

                           a)

                           Představuje všeobecná zákonná povinnost nebo administrativní povinnost jednotlivých dopravců nepřepravovat cizince bez náležitého cestovního pasu nebo náležitého povolení k pobytu na území Spolkové republiky Německo, kterou mohou splnit dopravci pouze kontrolou dokladů umožňujících překročit hranici všech cestujících před překročením vnitřní hranice, kontrolu osob na vnitřních hranicích ve smyslu článku 22 Schengenského hraničního kodexu, respektive je možno ji postavit takové kontrole na roveň?

                           b)

                           Je třeba posuzovat uložení povinností uvedených v bodu 1) podle čl. 23 písm. a) Schengenského hraničního kodexu, ačkoli dopravci nevykonávají „policejní pravomoci“ ve smyslu tohoto ustanovení, a tím, že stát jim ukládá povinnost kontrol, nejsou ani formálně zmocněni k výkonu veřejné moci?

                           c)

                           V případě kladné odpovědi na otázku 1 b): Spočívá v kontrolách požadovaných od dopravců s přihlédnutím ke kritériím stanoveným v čl. 23 písm. a) druhé větě Schengenského hraničního kodexu nepřípustné opatření s účinkem rovnocenným hraničním kontrolám?

                           d)

                           Je třeba uložení povinností uvedených v bodu 1) v rozsahu, v jakém se týká autobusových dopravců provozujících pravidelnou linku, posuzovat podle čl. 23 písm. b) Schengenského hraničního kodexu, podle kterého se oprávnění dopravců provádět bezpečnostní kontroly osob v přístavech a na letištích nedotýká zrušení kontrol na vnitřních hranicích? Vyplývá z toho nepřípustnost kontrol ve smyslu první otázky i mimo přístavy a letiště, pokud kontroly nepředstavují bezpečnostní kontroly a ani se neprovádějí u osob, které cestují uvnitř členského státu?

               2)

               Povoluje článek 22 a článek 23 Schengenského hraničního kodexu vnitrostátní právní úpravy, podle kterých lze za účelem dodržení dané povinnosti vydat proti autobusovému dopravci nařízení o zákazu a pohrozit mu pokutou, pokud v důsledku neprovedených kontrol byli na území Spolkové republiky Německo přepraveni i cizinci bez cestovního pasu a povolení k pobytu?

      (1)  Úř. věst. L 77, s. 1.


title: Věc T-137/08: Žaloba podaná dne 9. dubna 2008 – BCS v. OHIM Deere (Kombinace zelené a žluté barvy)

text:
               7.6.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 142/33

         Žaloba podaná dne 9. dubna 2008 – BCS v. OHIM Deere (Kombinace zelené a žluté barvy)
   (Věc T-137/08)
   (2008/C 142/60)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: BCS SpA (Miláno, Itálie) (zástupci: M. Franzosi, V. Jandoli, F. Santonocito, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: Deere & Company (Moline, Spojené státy)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu ze dne 16. ledna 2008 ve věci R 0222/2007-2 a

               —

               uložit OHIM náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: Obrazová ochranná známka sestávající z kombinace zelené a žluté barvy pro výrobky zařazené do tříd 7 a 12 – ochranná známka Společenství č. 63 289

      Majitel ochranné známky Společenství: Deere & Company

      Účastník řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Zamítnutí návrhu na prohlášení neplatnosti

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 3, čl. 52 odst. 1 písm. c) ve spojení s čl. 8 odst. 4 a čl. 73 odst. 1 nařízení Rady č. 40/94, jelikož:

               —

               odvolací senát měl vykládat čl. 7 odst. 3 restriktivně, a v důsledku toho měl uložit důkazní břemeno dalšímu účastníku řízení;

               —

               odvolací senát neuznal dřívější faktické užívání ochranné známky žalobkyně a

               —

               odvolací senát uvedl v rozhodnutí odporující si důvody.


title: Věc C-210/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court of Justice (Chancery Division) (Spojené království) dne 18. dubna 2013 — Glaxosmithline Biologicals SA, Glaxosmithkline Biologicals, Niederlassung der Smithkline Beecham Pharma GmbH & Co. KG v. Comptroller-General of Patents, Designs and Trade Marks

text:
               29.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 189/8

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court of Justice (Chancery Division) (Spojené království) dne 18. dubna 2013 — Glaxosmithline Biologicals SA, Glaxosmithkline Biologicals, Niederlassung der Smithkline Beecham Pharma GmbH & Co. KG v. Comptroller-General of Patents, Designs and Trade Marks
   (Věc C-210/13)
   2013/C 189/15
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   High Court of Justice (Chancery Division)

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Glaxosmithline Biologicals SA, Glaxosmithkline Biologicals, Niederlassung der Smithkline Beecham Pharma GmbH & Co. KG

      Žalovaný: Comptroller-General of Patents, Designs and Trade Marks

      Předběžné otázky

               1)

               Je „účinnou látkou“ ve smyslu čl. 1 písm. b) nařízení č. 469/2009/ES (1) adjuvans, který nemá vlastní terapeutický účinek, avšak zvyšuje terapeutický účinek antigenu, je-li v kombinaci s tímto antigenem ve vakcíně?

               2)

               V případě záporné odpovědi na první otázku, může být kombinace takového adjuvans s antigenem přesto považována za „kombinaci účinných látek“ ve smyslu čl. 1 písm. b) nařízení č. 469/2009/ES?

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 469/2009 ze dne 6. května 2009 o dodatkových ochranných osvědčeních pro léčivé přípravky (Úř. věst. L 152, s. 1)


title: Věc T-239/99: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 5. září 2006 – Alofs v. Komise

text:
               28.10.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 261/30

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 5. září 2006 – Alofs v. Komise
   (Věc T-239/99) (1)

   (2006/C 261/58)

      Jednací jazyk: nizozemština

   Předseda druhého rozšířeného senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 6, 8.1.2000


title: Věc T-302/07: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 1. října 2008 – Motorpress v. OHIM – Sony Computer Entertainment Europe (BUZZ!)

text:
               22.11.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/65

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 1. října 2008 – Motorpress v. OHIM – Sony Computer Entertainment Europe (BUZZ!)
   (Věc T-302/07) (1)

   (2008/C 301/124)

      Jednací jazyk: angličtina

   Předseda pátého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 235, 6.10.2007.


title: Věc C-555/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Administrativo e Fiscal de Leiria (Portugalsko) dne 28. října 2015 – Bernard Jean Marie Gabarel v. Fazenda Pública

text:
               18.1.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 16/20

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Administrativo e Fiscal de Leiria (Portugalsko) dne 28. října 2015 – Bernard Jean Marie Gabarel v. Fazenda Pública
   (Věc C-555/15)
   (2016/C 016/25)
   Jednací jazyk: portugalština

      Předkládající soud

   Tribunal Administrativo e Fiscal de Leiria

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Bernard Jean Marie Gabarel

      Žalovaná: Fazenda Pública

      Předběžné otázky

               A)

               Musí být alternativní léčebné postupy, konkrétně osteopatie, považovány pro účely výkladu čl. 132 odst. 1 písm. c) směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 [o společném systému daně z přidané hodnoty] za nelékařskou zdravotnickou činnost?

               B)

               Musí být plátce daně, který je podle vnitrostátních právních předpisů oprávněn vykonávat nelékařskou zdravotnickou činnost, a sice fyzioterapii, ale při výkonu své zdravotnické profese používá bez rozlišování nebo doplňkově jak terapeutické postupy fyzioterapie, tak terapeutické postupy osteopatie, považován pro účely čl. 132 odst. 1 písm. c) směrnice Rady 2006/112/ES, potažmo pro účely článku 9 zákoníku o DPH, za zdravotníka, který v souhrnu vykonává nelékařskou zdravotnickou činnost, a tudíž osvobozen od DPH?


title: Věc T-252/15: Žaloba podaná dne 21. května 2015 – Ferrovial a další v. Komise

text:
               27.7.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 245/35

         Žaloba podaná dne 21. května 2015 – Ferrovial a další v. Komise
   (Věc T-252/15)
   (2015/C 245/41)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Ferrovial, SA (Madrid, Španělsko), Ferrovial Servicios, SA (Madrid, Španělsko), Amey UK plc (Oxford, Spojené království) (zástupci: M. Muñoz Pérez a M. Linares Gil, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Evropské komise ze dne 15. října 2014 ve věci C (2014) 7280, týkající se státní podpory SA 35550 (13/C) (ex 13/NN) (ex 12/CP) poskytnuté Španělskem;

               —

               podpůrně zrušil čl. 4 odst. 2 uvedeného rozhodnutí a

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Rozhodnutí napadené v tomto řízení je totéž, které bylo napadeno ve věcech T-826/14, Španělsko v. Komise, a T-12/15, Banco de Santander a Santusa v. Komise.
   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně pět žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z porušení článku 296 SFEU z důvodu nedostatku odůvodnění.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 107 odst. 1 SFEU, neboť opatření, kterým se Komise zabývala, nesplňuje podle žalobkyň náležitosti pojmu „státní podpora“.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z porušení čl. 108 odst. 3 SFEU, čl. 1 písm. c) nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 ES, a čl. 4 odst. 1 nařízení (ES) č. 794/2004, kterým se provádí nařízení (ES) č. 659/1999, neboť opatření, kterým se Komise zabývala, nepředstavuje novou, protiprávní a neslučitelnou podporu.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z neplatnosti čl. 4 odst. 2 třetího rozhodnutí pro porušení čl. 14 odst. 1 nařízení 659/1999, neboť podmínky příkazu k navrácení nebyly omezeny na podmínky uvedené v prvních dvou rozhodnutích (nabytí, ke kterým došlo před 21. prosincem 2007).

               5.

               Pátý žalobní důvod vycházející z neplatnosti článku 4 třetího rozhodnutí (příkaz k navrácení) pro porušení čl. 14 odst. 1 nařízení 659/1999, neboť z příkazu k navrácení nebyly vyloučeny nepřímé transakce realizované před 10. březnem 2005.


title: Věc C-475/10 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 1. října 2010 Spolkovou republikou Německo proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 14. července 2010 ve věci T-571/08, Spolková republika Německo v. Evropská komise

text:
               4.12.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 328/21

         Kasační opravný prostředek podaný dne 1. října 2010 Spolkovou republikou Německo proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 14. července 2010 ve věci T-571/08, Spolková republika Německo v. Evropská komise
   (Věc C-475/10 P)
   ()
   2010/C 328/37
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Spolková republika Německo (zástupci: T. Henze, J. Möller a N. Graf Vitzthum, zmocněnci)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               Spolková vláda navrhuje zrušit usnesení Tribunálu Evropské unie ze dne 14. července 2010 ve věci T-571/08, Spolková republika Německo v. Evropská komise,

               —

               uložit Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Předmětem tohoto kasačního opravného prostředku je usnesení Tribunálu, kterým tento jako nepřípustnou odmítl žalobu účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek podanou proti nařízení poskytnout informace, které bylo vydáno Komisí dne 30. října 2008 v rámci řízení o státní podpoře ve prospěch Deutsche Post AG (dále jen „DPAG“).
   Komise napadeným rozhodnutím nařídila, že účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek má poskytnout informace o veškerých nákladech a výnosech DPAG za období od roku 1989 do roku 2007, přestože privatizace DPAG, v rámci níž byla provedena většina vytýkaných transferových plateb, byla uzavřena již v roce 1994. Namísto toho, aby vyjasnila právní předběžnou otázku, která období musí být skutečně zohledněna, Komise bez ohledu na s tím spojené náklady, požadovala nejprve informace týkající se výnosů a nákladů DPAG za celé období od privatizace až do současnosti. Tímto postupem Komise nepřiměřeným způsobem zatížila účastnici řízení podávající kasační opravný prostředek a dotčený podnik.
   Je nutno, aby Soudní dvůr zásadním způsobem vyjasnil otázku, zda Komise skutečně může členskému státu v rámci řízení o státní podpoře v libovolném rozsahu uložit poskytnout informace, aniž by podléhala bezprostřední soudní kontrole. Pokud by bylo správné právní posouzení Tribunálu, že tento druh rozhodnutí není možné soudně napadnout, musely by členské státy a dotčené podniky vždy nejprve vynaložit značné — i finanční — náklady, aby příslušná nařízení splnily, přestože je považují za protiprávní. Krom toho existuje nebezpečí, že dojde k prozrazení obchodních tajemství, která pro řízení o státních podporách vůbec nejsou relevantní.
   Napadené usnesení Tribunálu je z několika důvodů právně chybné.
   Zaprvé Tribunál právně chybným způsobem vyložil pojem „napadnutelného aktu“ a nezohlednil judikaturu týkající se tohoto pojmu, když napadený akt zkoumal „na základě jeho obsahu“. Posouzení určitého aktu na základě jeho hmotně právních účinků je totiž relevantní pouze tehdy, pokud neexistuje rozhodnutí, které má již na základě své právní formy závaznou povahu. Vzhledem k tomu ale, že závaznost příslušného rozhodnutí Komise vydaného podle čl. 10 odst. 3 nařízení č. 659/1999 vyplývá již z jeho právní formy, není nutný žádný další přezkum, zda toto opatření bylo podle vůle jeho autora zaměřeno na to, aby vůči účastnici řízení podávající kasační opravný prostředek vyvolalo právní účinky.
   Zadruhé Tribunál právně chybným způsobem posoudil předběžnost nařízení poskytnout informace tím, že s odkazem na judikaturu týkající se přípustnosti žaloby proti zahájení vyšetřovacího řízení podle práva hospodářské soutěže dospěl k právně chybnému závěru, že konečná povaha rozhodnutí je rozhodující i pro přípustnost žaloby podané proti dotčenému nařízení Komise poskytnout informace.
   Zatřetí Tribunál právně chybným způsobem posoudil právní účinky nařízení poskytnout informace tím, že nezohlednil, že opatření má závazné právní účinky tehdy, jestliže do zájmů adresáta zasahuje prostřednictvím zásahu do jeho právního postavení. O tento případ se jedná v případě nařízení poskytnout informace, protože jeho nesplnění s sebou přináší sankce. Tyto sankce je nutno spatřovat jednak v tom, že členskému státu je tím zabráněno dovolávat se neúplnosti skutkových zjištění, a Komisi je tím dovoleno rozhodnout na základě spisu. Dále je s tím spojeno snížení úrovně důkazní povinnosti, od které Komise může vycházet z toho, že jí tvrzené skutečnosti jsou prokázány. Toto představuje zvýhodnění procesního postavení Komise a s ním spojené zhoršení postavení příslušného členského státu v hlavním vyšetřovacím řízení. Prostřednictvím nařízení poskytnout informace byla účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek postavena před volbu, buď porušit své povinnosti, čímž by jí ovšem bylo znemožněno odvolat se na neúplnosti skutkových zjištění a na straně Komise by se tím snížila úroveň důkazní povinnosti, nebo je za účelem zachování svých práv obhajoby fakticky nucena k poskytnutí nepřiměřených informací. Přitom kromě utrpěné právní újmy vždy vznikají mimořádné časové a finanční náklady, které nejsou hrazeny. Kromě účinků v původním řízení může nařízení poskytnout informace pro příslušný členský stát vyvolávat právní důsledky tím, že jeho nesplnění by mohlo vést k řízení o nesplnění povinnosti podle článku 258 SFEU a v krajním případě k řízení o zaplacení penále podle článku 260 SFEU.
   Začtvrté rozhodnutí Tribunálu porušuje zásadu právního státu a účinné právní ochrany tím, že jedinou ochranu proti excesivnímu nařízení poskytnout informace spatřuje v jeho nerespektování. Takovýto postup není možné požadovat a porušuje výše uvedené zásady. Právní ochrana proti nařízení poskytnout informace, které je v rozporu s právem, nemůže být závislá na tom, zda členský stát toto nařízení poruší. Možnost napadnout toto nařízení je jediným prostředkem, jak povinnost členského státu k loajální spolupráci nevystavit bezbřehé posuzovací pravomoci Komise a i Komisi dovoluje zachovat povinnost loajální spolupráce s členskými státy.
   Tribunál konečně právně chybným způsobem posoudil příslušnost ve věcech státní podpory tím, že rozhodl, že ochrana před bezbřehými nařízeními poskytnout informace má spočívat v odmítnutí členských států poskytnout informace, které podle jejich názoru nejsou ke zjištění skutkového stavu nezbytné. S tím je spojen přesun povinnosti zjistit skutkový stav a povinnosti určit předmět řízení na členské státy, který rozdělení pravomocí v právu státních podpor nezná. Tento Tribunálem provedený přenos pravomocí porušuje rozdělení pravomocí v článcích 107 a 108 SFEU, zatěžuje členské státy rizikem, že se dopustí nesprávného posouzení a Komisi uvedeným způsobem zprošťuje povinnosti ve správním řízení pečlivě zjistit skutkový stav.


title: Věc T-267/06: Rozsudek Tribunálu ze dne 14. února 2012 — Itálie v. Komise ( „EZOZF — Záruční sekce — Výdaje vyloučené z financování Společenství — Finanční opravy — Ovoce a zelenina — Veřejné skladování hovězího masa“ )

text:
               24.3.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 89/20

         Rozsudek Tribunálu ze dne 14. února 2012 — Itálie v. Komise
   (Věc T-267/06) (1)

   (EZOZF - Záruční sekce - Výdaje vyloučené z financování Společenství - Finanční opravy - Ovoce a zelenina - Veřejné skladování hovězího masa)
   2012/C 89/31
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Italská republika (zástupce: G. Aiello, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: C. Cattabriga a F. Jimeno Fernández, zmocněnci, ve spolupráci s A. Dal Ferro, advokát)

      Předmět věci

   Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise 2006/554/ES ze dne 27. července 2006 o vyloučení z financování Společenství některých výdajů vynaložených členskými státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (Úř. věst. L 218, s. 12) v rozsahu, v němž vylučuje některé výdaje vynaložené Italskou republikou v odvětvích ovoce a zeleniny a veřejného skladování hovězího masa.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Italská republika ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 281, 18.11.2006.


title: Věc C-475/07: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 12. února 2009 – Komise Evropských společenství v. Polská republika ( Nesplnění povinnosti státem — Zdanění elektřiny — Směrnice 2003/96/ES — Článek 21 odst. 5 první pododstavec — Okamžik vymahatelnosti daně )

text:
               4.4.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/5

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 12. února 2009 – Komise Evropských společenství v. Polská republika
   (Věc C-475/07) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Zdanění elektřiny - Směrnice 2003/96/ES - Článek 21 odst. 5 první pododstavec - Okamžik vymahatelnosti daně“)
   (2009/C 82/09)
   Jednací jazyk: polština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: W. Mölls a K. Herrmann, zmocněnci)

      Žalovaná: Polská republika (zástupci: T. Kozek, M. Dowgielewicz, M. Jarosz a A. Rutkowska, zmocněnci)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Nepřijetí opatření nezbytných pro dosažení souladu s čl. 21 odst. 5 směrnice Rady 2003/96/ES ze dne 27. října 2003, kterou se mění struktura rámcových předpisů Společenství o zdanění energetických produktů a elektřiny (Text s významem pro EHP) (Úř. věst. L 283, s. 51; Zvl. vyd. 09/01, s. 405) ve stanovené lhůtě – Okamžik vymahatelnosti daně z elektřiny
   Výrok

               1)

               Polská republika tím, že k 1. lednu 2006 neuvedla svůj systém zdanění elektřiny, pokud jde o okamžik, kdy se tato daň stává vymahatelnou, do souladu s požadavky čl. 21 odst. 5 prvního odstavce směrnice Rady 2003/96/ES ze dne 27. října 2003, kterou se mění struktura rámcových předpisů Společenství o zdanění energetických produktů a elektřiny, ve znění směrnice Rady 2004/74/ES ze dne 29. dubna 2004, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice.

               2)

               Polské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 22, 26.1.2008.


title: Věc C-357/08: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 17. září 2009 — Komise Evropských společenství v. Řecká republika

text:
               16.1.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 11/19

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 17. září 2009 — Komise Evropských společenství v. Řecká republika
   (Věc C-357/08) (1)

   2010/C 11/34

      Jednací jazyk: řečtina

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 247, 27.9.2008.


               21.3.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 69/1

         (2009/C 69/01)
   Poslední publikace Soudního dvora v Úředním věstníku Evropské unie

         Úř. věst. C 55, 7.3.2009

   Dřívější publikace

      Úř. věst. C 44, 21.2.2009

      Úř. věst. C 32, 7.2.2009

      Úř. věst. C 19, 24.1.2009

      Úř. věst. C 6, 10.1.2009

      Úř. věst. C 327, 20.12.2008

      Úř. věst. C 313, 6.12.2008

   Tyto texty jsou k dispozici na adrese:

               EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Věc C-30/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Okresným súdem Prešov (Slovensko) dne 23. ledna 2012 — Valeria Marcinová v. Pohotovosť, s.r.o.

text:
               31.3.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 98/17

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Okresným súdem Prešov (Slovensko) dne 23. ledna 2012 — Valeria Marcinová v. Pohotovosť, s.r.o.
   (Věc C-30/12)
   2012/C 98/27
   Jednací jazyk: slovenština

      Předkládající soud

   Okresný súd Prešov

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Valeria Marcinová

      Žalovaná: Pohotovosť, s.r.o.

      Předběžná otázka

   Brání články 38 a 17 Listiny základních práv Evropské unie ve spojení s článkem 169 Smlouvy o fungovaní Evropské unie uplatňování takové vnitrostátní úpravy, podle které jsou na základě dohody o srážkách ze mzdy prováděny spotřebiteli srážky ze mzdy bez soudní kontroly nepřijatelných podmínek a spotřebitel nemá přímou možnost tyto srážky zrušit?


title: Věc T-500/09: Žaloba podaná dne 7. prosince 2009 — Itálie v. Komise

text:
               13.2.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 37/46

         Žaloba podaná dne 7. prosince 2009 — Itálie v. Komise
   (Věc T-500/09)
   2010/C 37/66
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Italská republika (zástupce: L. Ventrella, avvocato dello Stato)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhové žádání žalobkyně

               —

               částečně zrušit rozhodnutí Komise K (2009) 7044 ze dne 24. září 2009, oznámené dne 25. září 2009, kterým se z financování Společenství vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF), v rozsahu, v němž vylučuje některé výdaje vynaložené Itálií za hospodářské roky 2005 a 2006

                           —

                           paušální finanční opravy (5 %) z důvodu různých tvrzených nedostatků v oblasti kontrol v odvětví ovoce a zeleniny — zpracování citrusových plodů, v celkové výši 3 539 679,81 eur.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu svých návrhových žádání Italská republika uvádí porušení podstatných formálních náležitostí (článek 253 ES), a sice nedostatek odůvodnění, jakož i porušení zásady proporcionality.
   V tomto ohledu je třeba uvést, že Komise opravila některé podpory na zpracování citrusových plodů, [neboť] nebyly provedeny řádné kontroly korespondence mezi produktem dodaným organizacím producentů a produktem dodaným zpracovatelům, jakož i korespondence mezi produktem dodaným ke zpracování a konečným produktem. Podle italské vlády vyšlo v průběhu řízení najevo, že kontroly byly provedeny dostačujícím způsobem, zvláště pak pokud jde jak o správní nebo účetní kontroly, tak kontroly na místě jak u organizací producentů, tak u zpracovatelů; stejně tak kontroly proběhly nečekaně (bez jakéhokoli oznámení data kontroly průmyslníkům) a ve větším počtu, každopádně větším než je minimum stanovené v nařízení. Zásadním bodem, o který měla Komise opřít odůvodnění svého rozhodnutí, byla tedy existence „významného rizika“ finanční škody pro fond, která by odůvodňovala paušální opravu 5 % — která se každopádně zdá být nepřiměřená.


title: Věc C-456/12: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 12. března 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Raad van State – Nizozemsko) – O v. Minister voor Immigratie, Integratie en Asiel, Minister voor Immigratie, Integratie en Asiel v. B „Směrnice 2004/38/ES  — Článek 21 odst. 1 SFEU  — Právo volného pohybu a pobytu na území členských států  — Oprávněné osoby  — Právo státního příslušníka třetího státu, který je rodinným příslušníkem občana Unie, pobývat v členském státě, jehož je tento občan státním příslušníkem  — Návrat občana Unie do tohoto členského státu po krátkodobém pobytu v jiném členském státě“

text:
               5.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 135/6

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 12. března 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Raad van State – Nizozemsko) – O v. Minister voor Immigratie, Integratie en Asiel, Minister voor Immigratie, Integratie en Asiel v. B
   (Věc C-456/12) (1)

   („Směrnice 2004/38/ES - Článek 21 odst. 1 SFEU - Právo volného pohybu a pobytu na území členských států - Oprávněné osoby - Právo státního příslušníka třetího státu, který je rodinným příslušníkem občana Unie, pobývat v členském státě, jehož je tento občan státním příslušníkem - Návrat občana Unie do tohoto členského státu po krátkodobém pobytu v jiném členském státě“)
   2014/C 135/06
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Raad van State

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: O, Minister voor Immigratie, Integratie en Asiel

      Žalovaní: Minister voor Immigratie, Integratie en Asiel, B

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Raad van State – Nizozemsko – Výklad článků 20, 21, 45 a 56 SFEU a čl. 3 odst. 1, článku 6 a čl. 7 odst. 1 a 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004 o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států, o změně nařízení (EHS) č. 1612/68 a o zrušení směrnic 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS (Úř. věst. L 158, s. 77; Zvl. vyd. 05/05, s. 46) – Právo vstupu a pobytu státních příslušníků třetí země, kteří jsou rodinnými příslušníky občana Unie – Návrat občana Unie do jeho členského státu původu poté, co pobýval v jiném členském státě jako občan Unie ve smyslu článku 21 SFEU a jako příjemce služeb ve smyslu článku 56 SFEU – Obdobné použití směrnice, jako ve věcech C-370/90 (Singh) a C-291/05 (Eind)

      Výrok

   Článek 21 odst. 1 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že za situace, kdy občan Unie rozvíjel nebo upevnil rodinný život se státním příslušníkem třetího státu během skutečného pobytu na základě a za dodržení podmínek uvedených v čl. 7 odst. 1 a 2 nebo v čl. 16 odst. 1 a 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004 o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států, o změně nařízení (EHS) č. 1612/68 a o zrušení směrnic 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS v jiném členském státě, než jehož je státním příslušníkem, se ustanovení této směrnice použijí obdobně, pokud se uvedený občan Unie vrátí se svým dotyčným rodinným příslušníkem do svého členského státu původu. Podmínky přiznání odvozeného práva pobytu státnímu příslušníkovi třetího státu, který je rodinným příslušníkem tohoto občana Unie, v členském státě původu tohoto občana Unie proto nemohou být v zásadě přísnější než podmínky stanovené uvedenou směrnicí pro přiznání odvozeného práva pobytu státnímu příslušníkovi třetího státu, který je rodinným příslušníkem občana Unie, jenž využil svého práva volného pohybu tím, že se usadil v jiném členském státě, než jehož je státním příslušníkem.

      (1)  Úř. věst. C 26, 26 .1. 2013.


title: Věc C-453/09: Žaloba podaná dne 19. listopadu 2009 — Evropská komise v. Spolková republika Německo

text:
               30.1.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/32

         Žaloba podaná dne 19. listopadu 2009 — Evropská komise v. Spolková republika Německo
   (Věc C-453/09)
   2010/C 24/59
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: D. Triantafyllou a B.-R. Killmann, zmocněnci)

      Žalovaná: Spolková republika Německo

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Spolková republika Německo tím, že u dodání, dovozů a pořízení určitých živých zvířat uvnitř Společenství, zejména koní, která nejsou používána k přípravě potravin nebo krmiv, uplatňuje sníženou sazbu daně z přidané hodnoty, nesplnila své povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 96 a 98 ve spojení s přílohou III směrnice o systému daně z přidané hodnoty;

               —

               uložit Spolkové republice Německo náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Tato žaloba směřuje proti snížené sazbě daně z přidané hodnoty uplatňované Spolkovou republikou Německo u dodání, dovozu a pořízení živých zvířat uvnitř Společenství, zejména koní, také v případě, kdy tato zvířat nejsou obvykle používána k přípravě potravin nebo krmiv. Z pohledu Komise není toto slučitelné s požadavky směrnice 2006/112/ES (dále jen „směrnice o systému daně z přidané hodnoty“), zejména v případě koňských plemen, která jsou obvykle využívána jako kůň pro drezúru, jezdecký kůň, cirkusový kůň nebo závodní kůň.
   Směrnice o systému daně z přidané hodnoty členským státům umožňuje, aby za určitých podmínek uplatňovaly mimo běžné sazby daně z přidané hodnoty snížené sazby daně. Tak například čl. 98 odst. 2 směrnice o systému daně z přidané hodnoty umožňuje členskému státu uplatňovat sníženou sazbu daně z přidané hodnoty „u dodání zboží […] těch kategorií, které jsou uvedeny v příloze III“. Vzhledem k tomu, že sníženou sazbu daně z přidané hodnoty je nutné považovat za výjimku z běžné sazby daně z přidané hodnoty, musí být ustanovení k jejímu uplatnění vykládáno restriktivně.
   Komise je názoru, že živá zvířata — zejména koně —, která nejsou obvykle určena pro použití k přípravě potravin, nespadají pod bod 1 přílohy III. V důsledku toho nelze na tato zvířata uplatňovat sníženou sazbu z přidané hodnoty podle čl. 98 odst. 2 směrnice o systému daně z přidané hodnoty. To vyplývá jak ze systematiky, tak také z různých jazykových znění bodu 1 přílohy III směrnice. Také výklad orientovaný na účel ustanovení nevede k jinému výsledku: tento bod slouží k preferenčnímu nakládání se všemi produkty, které jsou přiřazovány k výrobě potravin.
   Nedostatek rozlišování podle koňských plemen v kombinované nomenklatuře není v daném případě relevantní, neboť celní zařazení se řídí jinými hledisky než právo týkající se daně z přidané hodnoty. Skutečnost, že čl. 98 odst. 3 směrnice o systému daně z přidané hodnoty umožňuje členským státům zohlednit kombinovanou nomenklaturu, neznamená, že se členský stát může odvolávat na chybějící přesnost v kombinované nomenklatuře za účelem odůvodnění nesprávného provedení práva týkajícího se daně z přidané hodnoty.
   Na obraty s koňskými plemeny, která jsou obvykle využívána jako kůň pro drezúru, jezdecký kůň, cirkusový kůň nebo závodní kůň nelze uplatnit sníženou sazbu daně ani na základě bodu 11 přílohy III směrnice o systému daně z přidané hodnoty jako dodání zboží, které je obvykle určeno k použití v zemědělské výrobě. Ve skutečnosti jsou taková koňská plemena zpravidla využívána ke sportovnímu využití, vzdělávacím, rekreačním a zábavním účelům, nikoliv tedy k použití v zemědělské výrobě.


title: Věc T-274/06: Žaloba podaná dne 6. října 2006 – Estaser El Mareny v. Komise

text:
               2.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 294/58

         Žaloba podaná dne 6. října 2006 – Estaser El Mareny v. Komise
   (Věc T-274/06)
   (2006/C 294/118)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Estaser El Mareny, S.L. (Valencie, Španělsko) (zástupci: A. Hernández Pardo, S. Beltrán Ruiz a L. Ruiz Ezquerra, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Komise ze dne 12. dubna 2006 ohledně řízení podle článku 81 Smlouvy o ES, věc COMP/B-1/38.348 – Repsol CPP;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Tato žaloba směřuje proti rozhodnutí Komise ze dne 12. dubna 2006, kterým žalovaný orgán přijal závazky nabídnuté společností Repsol CPP v souladu s čl. 9 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (1).
   Toto rozhodnutí bylo přijato v rámci řízení zahájeného žádostí společnosti Repsol CPP o negativní atest nebo, pokud nebude vydán, o individuální výjimku, pokud jde o vzorové dohody nebo smlouvy, které používá při výkonu své činnosti distribuce pohonných látek pro motorová vozidla prostřednictvím čerpacích stanic ve Španělsku.
   V nabídce závazků, který Komise přijala, se společnost Repsol CPP zavázala mimo jiné zvýšit roční počet čerpacích stanic, které mohou změnit dodavatele, a za tímto účelem se zavázala nabídnout holým vlastníkům/provozovatelům čerpacích stanic možnost odkoupit věcné právo užívací nebo k ploše, přičemž však stanovila, že provozovatel musí dodržet řadu podmínek.
   Žalobkyně, která je vlastníkem a provozovatelem čerpací stanice a která uzavřela se společností Repsol CPP smlouvu o dodávce, na podporu svých návrhů uvádí, že:

               a)

               Smlouvy společnosti Repsol CPP s čerpacími stanicemi porušovaly a porušují časová omezení stanovená právem Společenství, pokud jde o zákaz soutěžení. Předtím, než společnost Repsol CPP nabídla závazky, Komise ve skutečnosti zamýšlela přijmout rozhodnutí, jímž by bylo konstatováno protiprávní jednání a nařízeno jeho ukončení.

               b)

               V důsledku toho je třeba považovat dotčené smlouvy za neplatné na základě čl. 81 odst. 2 Smlouvy o ES.

               c)

               Komise se nemůže pokoušet zhojit vady těchto smluv prostřednictvím řízení o závazcích, pokud subjektu, který se dopouští protiprávního jednání, neuloží povinnost ukončit okamžitě restriktivní jednání, ale uloží mu pouze povinnost poskytnout možnost předčasného odkoupení. Krom toho, přestože nepřiměřená délka doložek o zákazu soutěžení představuje porušení předpisů v oblasti hospodářské soutěže, od provozovatele je při odkoupení jeho práva vyžadováno zaplacení ceny vypočtené mimo jiné podle zbývajících let trvání věcného práva.

         Konečně, žalobkyně se dovolává porušení zásady, podle níž jednotlivec nemůže mít prospěch ze svých vlastních protiprávních aktů, ani se bezdůvodně obohatit.

      (1)  Úř. věst. L 1, 4.1.2003, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205.


title: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 12. května 2005 ve věci C-347/03 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale amministrativo regionale del Lazio): Regione autonome Friuli-Venezia Giulia a Agenzia regionale per lo sviluppo rurale (ERSA) proti Ministero delle Politiche Agricole e Forestali (Vnější vztahy — Dohoda ES–Maďarsko o vzájemné ochraně a kontrole názvů vín — Ochrana označení některých vín pocházejících z Maďarska ve Společenství — Zeměpisné označení „Tokaj“ — Výměna dopisů — Možnost užívat pojem „Tocai“ ve výraze „Tocai friulano“ nebo „Tocai italico“ pro označování a obchodní úpravu některých italských vín, zvláště jakostních vín stanovené oblasti („jakostní vína s. o.“), v průběhu přechodného období, které končí dne 31. března 2007 — Vyloučení této možnosti po uplynutí přechodného období — Platnost — Právní základ — Článek 133 ES — Zásady mezinárodního práva týkající se smluv — Články 22 až 24 dohody TRIPS — Ochrana základních práv — Právo vlastnit majetek)

text:
               23.7.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 182/9

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (druhého senátu)
   ze dne 12. května 2005
   ve věci C-347/03 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale amministrativo regionale del Lazio): Regione autonome Friuli-Venezia Giulia a Agenzia regionale per lo sviluppo rurale (ERSA) proti Ministero delle Politiche Agricole e Forestali (1)

   (Vnější vztahy - Dohoda ES–Maďarsko o vzájemné ochraně a kontrole názvů vín - Ochrana označení některých vín pocházejících z Maďarska ve Společenství - Zeměpisné označení „Tokaj“ - Výměna dopisů - Možnost užívat pojem „Tocai“ ve výraze „Tocai friulano“ nebo „Tocai italico“ pro označování a obchodní úpravu některých italských vín, zvláště jakostních vín stanovené oblasti („jakostní vína s. o.“), v průběhu přechodného období, které končí dne 31. března 2007 - Vyloučení této možnosti po uplynutí přechodného období - Platnost - Právní základ - Článek 133 ES - Zásady mezinárodního práva týkající se smluv - Články 22 až 24 dohody TRIPS - Ochrana základních práv - Právo vlastnit majetek)
   (2005/C 182/17)
   Jednací jazyk: italština
   Ve věci C-347/03, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES podaná rozhodnutím Tribunale amministrativo regionale del Lazio (Itálie) ze dne 9. června 2003, došlým Soudnímu dvoru dne 7. srpna 2003, v řízení Regione autonome Friuli-Venezia Giulia a Agenzia regionale per sviluppo rurale (ERSA) proti Ministero delle Politiche Agricole e Forestali, za přítomnosti: Regione Veneto, Soudní dvůr (druhý senát), ve složení C. W. A. Timmermans (zpravodaj), předseda, R. Silva de Lapuerta, R. Schintgen, G. Arestis a J. Klučka, soudci, generální advokát: F. G. Jacobs, vedoucí soudní kanceláře: L. Hewlett, vrchní rada, vydal dne 12. května 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Evropská dohoda o přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Maďarskou republikou na straně druhé není právním základem rozhodnutí Rady 93/724/ES ze dne 23. listopadu 1993 o uzavření dohody mezi Evropským společenstvím a Maďarskou republikou o vzájemné ochraně a kontrole názvů vín.

               2)

               Článek 133 ES, uvedený v preambuli rozhodnutí 93/724, představuje náležitý právní základ pro uzavření dohody mezi Evropským společenstvím a Maďarskou republikou o vzájemné ochraně a kontrole názvů vín samotným Společenstvím.

               3)

               Zákaz užívat název „Tocai“ v Itálii po 31. březnu 2007, který vyplývá z výměny dopisů týkající se článku 4 dohody mezi Evropským společenstvím a Maďarskou republikou o vzájemné ochraně a kontrole názvů vín, není v rozporu s úpravou homonymních označení podle čl. 4 odst. 5 téže dohody.

               4)

               Společné prohlášení týkající se čl. 4 odst. 5 dohody mezi Evropským společenstvím a Maďarskou republikou o vzájemné ochraně a kontrole názvů vín nepředstavuje, když v prvním pododstavci uvádí, pokud jde o čl. 4 odst. 5 písm. a) téže dohody, že smluvní strany konstatovaly, že v době vyjednávání jim nebyl znám žádný konkrétní případ, ve kterém by se uvedená ustanovení mohla použít, zjevně chybné vylíčení skutečnosti.

               5)

               Články 22 až 24 Dohody o obchodních aspektech práv k duševnímu vlastnictví, obsažené v příloze 1 C dohody zakládající Světovou obchodní organizaci, schválené jménem Společenství, pokud jde o věci náležející do jeho působnosti, rozhodnutím Rady 94/800/ES ze dne 22. prosince 1994, musí být vykládány v tom smyslu, že v takovém případě jako ve věci v původním řízení, která se týká homonymie zeměpisného označení třetí země a označení shodného se jménem odrůdy révy, užívaného v obchodní úpravě některých vín ze Společenství, která jsou z této odrůdy vyráběna, nevyžadují uvedená ustanovení, aby toto označení mohlo být nadále užíváno v budoucnosti, nehledě k dvojí podmínce, že označení bylo dotyčnými výrobci užíváno po dobu alespoň desíti let před 15. dubnem 1994 nebo v dobré víře před tímto datem, a jasně označuje zemi, oblast nebo zónu původu chráněného vína, aby spotřebitel nemohl být uveden v omyl.

               6)

               Právo vlastnit majetek nebrání tomu, aby bylo dotyčným hospodářským subjektům z autonomní oblasti Friuli-Venezia Giulia (Itálie) zakázáno užívat pojem „Tocai“ ve výrazu „Tocai friulano“ nebo „Tocai italico“ pro označování a obchodní úpravu některých italských jakostních vín stanovené oblasti po skončení přechodného období, které končí dne 31. března 2007 tak, jak vyplývá z výměny dopisů týkající se článku 4 dohody mezi Evropským společenstvím a Maďarskou republikou o vzájemné ochraně a kontrole názvů vín, připojené k dohodě, avšak není v této dohodě uvedeno.

      (1)  Úř. věst. C 264, 1. 11. 2003


               29.5.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 146/8

         Žaloba podaná dne 9. dubna 2004 Lapin liitto (Regionální radou Laponska) a obcemi Enontekiö, Inari, Utsjoki a p. Untem Auttem, chovatelem sobů proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-141/04)
   (2004/C 146/11)
   Jednací jazyk: finština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 9. dubna 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Lapin liitto (Regionální radou Laponska) a obcemi Enontekiö, Inari, Utsjoki a p. Untem Auttem, chovatelem sobů, zastoupenými p. Karim Marttinenem, advokátem a p. prof. Perttim Eilavaarou
   Žalobci navrhují, aby Soud:

               —

               zrušil a vyňal z rozhodnutí Komise údaje týkající se finských regionů, protože způsob, jakým jsou předloženy jim dává protiprávní povahu.

               —

               vyňal zvláště chráněnou oblast národního parku Pallas-Ounastunturi (F11300101), jelikož její uvedení na seznamu je nezákonné a zasahuje do práv žalobce, p. Unta Autta, chovatele sobů.

               —

               uložil náhradu veškerých nákladů řízení i s úroky počítanými od vyhlášení rozsudku.

         Žalobní důvody a hlavní tvrzení
   Rozhodnutí Komise 2004/69/ES ze dne 22. prosince 2003, kterým byl na základě směrnice Rady 92/43/ES přijat seznam lokalit významných pro Společenství pro alpínskou biogeografickou oblast, je založeno na nezákonném odůvodnění, a to z těchto důvodů:

               —

               Komise překročila své pravomoci při přijímání seznamu lokalit předložených Finskou republikou.

               —

               Komise nepřezkoumala zákonnost rozhodnutí Finské republiky způsobem stanoveným v Římské smlouvě nebo jak to vyžaduje směrnic o přírodě. Z tohoto důvodu její vlastní přípravné práce jsou založeny na postupu, jenž je v rozporu s přílohou III směrnice o přírodě.

               —

               Finská republika připravila své vlastní rozhodnutí týkající se lokalit v rozporu s právem Společenství, protože nepoužila směrnici o přírodě v souladu s přílohou III, což je její povinností potvrzenou v několika rozsudcích Soudního dvora.

               —

               Žalobci nebyli slyšeni ohledně vytvoření alpínských biogeografických oblastí a ve zbývající části přípravného postupu ve Finsku nebylo rovněž postupováno podle směrnice o přírodě.

               —

               Zvláště p. Uto Autto uplatňuje, že rozhodnutí Komise 2004/69/ES ze dne 22. prosince 2003, kterým byl na základě směrnice Rady 92/43/EHS přijat seznam lokalit významných pro Společenství pro alpínskou biogeografickou oblast, nechrání jeho základní práva, protože toto rozhodnutí má právní účinky, i když jeho základní práva nejsou chráněna. Základními právy se rozumí práva zaručená Ústavou Finské republiky, na ochranu vlastnictví, na svobodný výkon povolání, ale také práva týkající se ochrany kultury. Rozhodnutí Komise porušuje rovněž základní práva zaručená a uplatňovaná v ustálené praxi Evropskou Unií.


title: Věc C-580/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshofs (Německo) dne 18. listopadu 2013 — Coty Germany GmbH v. Stadtsparkasse Magdeburg

text:
               1.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 31/4

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshofs (Německo) dne 18. listopadu 2013 — Coty Germany GmbH v. Stadtsparkasse Magdeburg
   (Věc C-580/13)
   2014/C 31/04
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesgerichtshof

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Coty Germany GmbH

      Žalovaná: Stadtsparkasse Magdeburg

      Předběžná otázka

   Je třeba čl. 8 odst. 3 písm. e) směrnice 2004/48/ES (1) vykládat v tom smyslu, že toto ustanovení brání vnitrostátní právní úpravě, která bankovní instituci v takovém případě, jako je projednávaný případ, umožňuje s odvoláním na bankovní tajemství odmítnout poskytnutí informace podle čl. 8 odst. 1 písm. c) této směrnice o jménu a adrese majitele účtu?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/48/ES ze dne 29. dubna 2004 o dodržování práv duševního vlastnictví, Úř. věst. L 157, s. 45; Zvl. vyd. 17/02, s. 32.