title: Věc C-207/15 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 4. května 2015 společností Nissan Jidosha KK proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 4. března 2015 ve věci T-572/12, Nissan Jidosha KK v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

text:
               10.8.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 262/3

         Kasační opravný prostředek podaný dne 4. května 2015 společností Nissan Jidosha KK proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 4. března 2015 ve věci T-572/12, Nissan Jidosha KK v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc C-207/15 P)
   (2015/C 262/04)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Nissan Jidosha KK (zástupci: B. Brandreth, barrister, D. Cañadas Arcas, advokát)

      Další účastník řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Navrhovatelka navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil rozhodnutí Tribunálu ze dne 4. března 2015 (věc T-572/12);

               —

               zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu ze dne 6. září 2012 (Case R 2469/2011-1);

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení vynaložených navrhovatelkou.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Navrhovatelka tvrdí, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení při výkladu článku 47 nařízení (ES) č. 207/2009 (1) o ochranné známce Společenství (dále jen „nařízení o ochranné známce“). Konkrétně se měl dopustit pochybení, když rozhodl, že článek 47 neumožňuje opakované podávání žádostí o obnovení. Kromě mylného výkladu článku 47 nařízení o ochranné známce se Tribunál dopustil pochybení při výkladu článku 48 nařízení o ochranné známce, když rozhodl, že se toto ustanovení použije pouze na označení tvořící ochrannou známku Společenství.

               a)

               výklad čl. 47 odst. 3 podaný Tribunálem je rozporný.

               b)

               výklad čl. 47 odst. 3 podaný Tribunálem znamená částečné faktické vzdání se ochranné známky za podmínek, které jsou v rozporu s podmínkami stanovenými v článku 50 nařízení o ochranné známce.

               c)

               Požadavek právní jistoty, na nějž poukazuje Tribunál, je uplatňován z důvodu opatření OHIM. Tento požadavek nevyplývá z výkladu čl. 47 odst. 3 podaného Tribunálem a právní jistota je rovněž zajištěna v rámci výkladu podaného navrhovatelkou. V projednávané věci jednal OHIM na základě předpokladu, že došlo k vzdání se ochranné známky, což Tribunál považoval za nesprávné právní posouzení.

               d)

               výklad čl. 47 odst. 3 předložený navrhovatelkou není v rozporu se zněním tohoto článku.

               e)

               výklad článku 48 vede k nesprávnému závěru, že se tento článek týká pouze označení, které tvoří ochrannou známku Společenství.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, s. 1)


title: Věc T-303/09: Usnesení Tribunálu ze dne 2. dubna 2014 – CIVR a další v. Komise „Státní podpory — Rámcový režim činností, které hodlají provést zemědělské mezioborové organizace uznané ve Francii ve prospěch členů zemědělských organizací jimi zastupovaných — Financování prostřednictvím dobrovolných příspěvků, které se staly povinnými — Rozhodnutí, kterým se prohlašuje režim podpory za slučitelný se společným trhem — Zrušení rozhodnutí — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“

text:
               24.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 194/24

         Usnesení Tribunálu ze dne 2. dubna 2014 – CIVR a další v. Komise
   (Věc T-303/09) (1)

   („Státní podpory - Rámcový režim činností, které hodlají provést zemědělské mezioborové organizace uznané ve Francii ve prospěch členů zemědělských organizací jimi zastupovaných - Financování prostřednictvím dobrovolných příspěvků, které se staly povinnými - Rozhodnutí, kterým se prohlašuje režim podpory za slučitelný se společným trhem - Zrušení rozhodnutí - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
   2014/C 194/31
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobci: Conseil interprofessionnel des vins du Roussillon à appellation d’origine contrôlée (CIVR) (Perpignan, Francie); Comité national des interprofessions des vins à appellation d’origine et à indication géographique (CNIV) (Paříž, Francie), a Interprofession nationale porcine (Inaporc) (Paříž) (zástupci: H. Calvet, O. Billard a Y. Trifounovitch, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně B. Stromsky a C. Urraca Caviedes, poté B. Stromsky a S. Thomas, a nakonec B. Stromsky, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C(2008) 7846 final ze dne 10. prosince 2008 týkající se státní podpory č. 561/2008, která se týká rámcového režimu činností, které hodlají provést zemědělské mezioborové organizace uznané ve Francii ve prospěch členů zemědělských organizací jimi zastupovaných

      Výrok

               1)

               O projednávané žalobě již není třeba rozhodovat.

               2)

               Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 244, 10.10.2009.


title: Věc C-126/07: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rozhodčím soudem při Hospodářské komoře České republiky a Agrární Komoře České republiky (Česká republika) dne 26. února 2007 – Reisebüro Bühler GmbH v. Dom.info e.K., Sebastian Dieterle

text:
               26.5.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 117/8

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rozhodčím soudem při Hospodářské komoře České republiky a Agrární Komoře České republiky (Česká republika) dne 26. února 2007 – Reisebüro Bühler GmbH v. Dom.info e.K., Sebastian Dieterle
   (Věc C-126/07)
   (2007/C 117/11)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Rozhodčí soud při Hospodářské komoře České republiky a Agrární Komoře České republiky
   Účastníci původního řízení

      Stěžovatelka: Reisebüro Bühler GmbH

      Odpůrce: Dom.info e.K., Sebastian Dieterle
   Předběžné otázky

               1)

               Je Rozhodčí soud pro spory týkající se doménových jmen .eu při Hospodářské komoře České republiky a Agrární Komoře České republiky (Rozhodčí soud ČR) zřízený na základě nařízení (ES) č. 874/2004 (1) oprávněn k předložení žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce podle čl. 234 odst. 2 ES?

               2)

               Pokud bude odpověď Soudního dvora na první otázku kladná:
               Mohou být na základě zmocnění v čl. 22 odst. 5 nařízení (ES) č. 874/2004 vydána pravidla mimosoudního řešení sporů (pravidla ADR), podle kterých mimo jiné odpůrce může požadovat nejen zamítnutí stížnosti, ale také určení, že stížnost nebyla podána v dobré víře a představuje zneužití řízení (část B12(h) pravidel ADR)?

               3)

               Pokud bude odpověď Soudního dvora na druhou otázku záporná:
               Je senát rozhodčího soudu na základě jiných ustanovení práva Společenství popřípadě na základě obecných právních zásad práva Společenství vyplývajících z ústavních tradic členských států oprávněn rozhodnout o takovém návrhu na určení?

      (1)  Úř. věst. L 162, s. 40; Zvl. vyd. 13/34, s. 825.


title: Věc C-499/07: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank van eerste aanleg te Brugge (Belgie) dne 16. listopadu 2007 – N.V. Beleggen, Risicokapitaal, Beheer v. Belgische Staat

text:
               26.1.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/29

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank van eerste aanleg te Brugge (Belgie) dne 16. listopadu 2007 – N.V. Beleggen, Risicokapitaal, Beheer v. Belgische Staat
   (Věc C-499/07)
   (2008/C 22/54)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Předkládající soud
   Rechtbank van eerste aanleg te Brugge
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: N.V. Beleggen, Risicokapitaal, Beheer

      Žalovaný: Belgische Staat
   Předběžné otázky

               1)

               Je třeba vykládat směrnici Rady 90/435/EHS ze dne 23. července 1990 o společném systému zdanění mateřských a dceřiných společností z různých členských států (1), zejména její čl. 4 odst. 1 v tom smyslu, že brání tomu, aby členský stát osvobodil od daně vyplacený zisk, který obdržela společnost tohoto členského státu od dceřiné společnosti z jiného členského státu jinak než likvidací dceřiné společnosti tím, že vyplacený zisk nejdříve zcela zahrne do vyměřovacího základu, aby jej následně odečetl ve výši 95 % z vyměřovacího základu, tento odpočet však omezí na zisk ve zdaňovacím období, ve kterém byl zisk vyplacen (po odpočtu určitých zákonem stanovených částek) (čl. 205 odst. 2 WIB 1992 ve spojení s článkem 77 KB/WIB 1992), čímž v případě, že je zisk za zdaňovací období nižší než částka uvedeného vyplaceného zisku, nevznikne žádná převoditelná ztráta?

               2)

               Je třeba v případě kladné odpovědi vykládat směrnici Rady 90/435/EHS ze dne 23. července 1990 o společném systému zdanění mateřských a dceřiných společností z různých členských států, zejména její čl. 4 odst. 1 v tom smyslu, že tomuto členskému státu ukládá povinnost považovat vyplacený zisk, který společnost tohoto členského státu obdrží od své dceřiné společnosti z jiného členského státu, za v plném rozsahu odpočitatelný od zisku za zdaňovací období a z toho plynoucí ztrátu za převoditelnou do následujícího zdaňovacího období?

               3)

               Pokud je třeba směrnici 90/435/EHS vykládat v tom smyslu, že belgická úprava je neslučitelná s čl. 4 odst. 1 ohledně vyplácení zisku, který obdržela belgická mateřská společnost od dceřiné společnosti se sídlem v EU, brání potom toto ustanovení směrnice rovněž použití belgického ustanovení na vyplácení zisku, který belgická mateřská společnost obdržela od belgické dceřiné společnosti, pokud se, jako v projednávaném případě, belgický zákonodárce při provádění směrnice do belgického práva rozhodl upravit čistě vnitrostátní situace stejně jako situace upravené směrnicí a přizpůsobil tedy belgické právo směrnici i pro čistě vnitrostátní situace?

               4)

               Brání článek 43 Smlouvy o ES použití právní úpravy členského státu, podle které je při vyměření daně z příjmů právnických osob osvobození vyplacení zisku od daně, který obdržela společnost ve zdaňovacím období od své dceřiné společnosti se sídlem v jiném členském státě, omezeno v prvně uvedeném členském státě na výši zisku ve zdaňovacím období, ve kterém byl zisk vyplacen (po odpočtu určitých zákonem stanovených částek), zatímco úplné osvobození vyplacení zisku od daně by bylo možné, pokud by tato společnost založila stálou provozovnu v jiném členském státě?

      (1)  Úř. věst. L 225, s. 6.


title: Věc C-145/07: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 8. listopadu 2007 – Komise Evropských společenství v. Švédské království

text:
               26.1.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/39

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 8. listopadu 2007 – Komise Evropských společenství v. Švédské království
   (Věc C-145/07) (1)

   (2008/C 22/70)

      Jednací jazyk: švédština

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 95, 28.4.2007.


title: Věc C-638/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil du Contentieux des Étrangers (Belgie) dne 12. prosince 2016 – X, X v. État belge

text:
               6.2.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/18

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil du Contentieux des Étrangers (Belgie) dne 12. prosince 2016 – X, X v. État belge
   (Věc C-638/16)
   (2017/C 038/24)
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Conseil du Contentieux des Étrangers

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelé: X, X

      Odpůrce: État belge

      Předběžné otázky

               1)

               Týkají se „mezinárodní závazky“ zmíněné v čl. 25 odst. 1 písm. a) nařízení č. 810/2009 ze dne 13. července 2009 o kodexu Společenství o vízech (1) všech práv zaručených Listinou základních práv Unie, a to zejména těch, která jsou zaručena články 4 a 18, a zahrnují i povinnosti, které mají členské státy s ohledem na Úmluvu o ochraně lidských práv a základních svobod a článek 33 Ženevské úmluvy o právním postavení uprchlíků?

               2)

                           A.

                           Musí být čl. 25 odst. 1 písm. a) nařízení č. 810/2009 ze dne 13. července 2009 o kodexu Společenství o vízech s ohledem na odpověď na otázku 1 vykládán v tom smyslu, že členský stát, kterému je předložena žádost o udělení víza s omezenou územní platností, je povinen – aniž je dotčen jeho prostor pro uvážení ve vztahu k okolnostem dané věci – požadované vízum udělit, pokud hrozí porušení článku 4 nebo článku 18 Listiny základních práv Unie nebo jiného mezinárodního závazku, kterým je tento stát vázán?

                           B.

                           Má na odpověď na tuto otázku vliv existence vazeb mezi žadatelem a členským státem, kterému byla předložena žádost o udělení víza (například rodinné vazby, hostitelské rodiny, garanti a finanční podporovatelé, atd.)?

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 810/2009 ze dne 13. července 2009 o kodexu Společenství o vízech (vízový kodex) (Úř. věst. L 243, s. 1).


title: Věc F-97/10: Žaloba podaná dne 4. října 2010 — Kerstens v. Komise

text:
               15.1.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 13/41

         Žaloba podaná dne 4. října 2010 — Kerstens v. Komise
   (Věc F-97/10)
   ()
   2011/C 13/82
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Petrus Kerstens (Overijse, Belgie) (zástupci: L. Levi a S. Rodrigues, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Návrh na zachování účinků napadených výplatních pásek do přijetí nařízení, které retroaktivně nahrazuje nařízení Rady (EU, Euratom) č. 1296/2009 ze dne 23. prosince 2009 a na náhradu finanční a nemajetkové újmy, utrpěné žalobcem

      Návrhové žádání žalobce

               —

               zachovat účinky napadených výplatních pásek do přijetí nařízení, které retroaktivně nahrazuje nařízení Rady č. 1296/2009;

               —

               uložit Komisi náhradu finanční újmy utrpěné žalobcem vyplacením částky, odpovídající výplatě ušlé na základě použití zjevně protiprávního nařízení č. 1296/2009 včetně náhrady zvláštního odvodu uplatňovaného měsíčně od ledna 2010 podle článku 66a služebního řádu, jehož sazba byla při zohlednění uvedeného nařízení stanovena nesprávně; aniž je dotčen výklad Tribunálu, je tato újma stanovena ve výši 40 000 eur až 50 000 eur s připočtením úroků z prodlení;

               —

               uložit Komisi náhradu žalobcem utrpěné nemajetkové újmy v symbolické výši jednoho eura;

               —

               uložit Evropské komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-211/08: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 15. června 2010 — Evropská komise v. Španělské království ( „Nesplnění povinnosti státem — Článek 49 ES — Sociální zabezpečení — Nezbytná nemocniční léčba během přechodného pobytu v jiném členském státě — Neexistence nároku na hrazení péče příslušnou institucí, které je doplňkem náhrady poskytnuté institucí členského státu pobytu“ )

text:
               14.8.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 221/2

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 15. června 2010 — Evropská komise v. Španělské království
   (Věc C-211/08) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Článek 49 ES - Sociální zabezpečení - Nezbytná nemocniční léčba během přechodného pobytu v jiném členském státě - Neexistence nároku na hrazení péče příslušnou institucí, které je doplňkem náhrady poskytnuté institucí členského státu pobytu)
   2010/C 221/03
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: R. Vidal Puig a E. Traversa, zmocněnci)

      Žalované: Španělské království (zástupce: J. M. Rodríguez Cárcamo, zmocněnec)

      Vedlejší účastníci podporující žalovanou: Belgické království (zástupci: M. Jacobs a L. Van den Broeck, zmocněnci), Dánské království (zástupci: J. Bering Liisberg a R. Holdgaard, zmocněnci), Finská republika (zástupce: A. Guimaraes-Purokoski, zmocněnec), Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupci: H. Walker, zmocněnec, M. Hoskins, barrister)

      Předmět věci

   Porušení článku 49 ES a čl. 22 odst. 1 písm. a) bodu i) nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby a jejich rodiny pohybující se v rámci Společenství (Úř. věst. L 149, s. 2; Zvl. vyd. 05/01, s. 35) — Nenahrazení nemocničních nákladů vzniklých v zahraničí — Výjimečné okolnosti

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.

               3)

               Belgické království, Dánské království, Finská republika, jakož i Spojené království Velké Británie a Severního Irska ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 197, 2.8.2008.


title: Věc T-237/02: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 14. prosince 2006 – Technische Glaswerke Ilmenau v. Komise ( Přístup k dokumentům — Nařízení (ES) č. 1049/2001 — Řízení o kontrole státních podpor — Výjimka vztahující se k ochraně cílů vyšetřování — Konkludentní odepření — Povinnost provést konkrétní a individuální přezkum — Vedlejší účastenství — Návrhová žádání, důvody a argumenty vedlejšího účastníka )

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 331/29

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 14. prosince 2006 – Technische Glaswerke Ilmenau v. Komise
   (Věc T-237/02) (1)

   („Přístup k dokumentům - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Řízení o kontrole státních podpor - Výjimka vztahující se k ochraně cílů vyšetřování - Konkludentní odepření - Povinnost provést konkrétní a individuální přezkum - Vedlejší účastenství - Návrhová žádání, důvody a argumenty vedlejšího účastníka“)
   (2006/C 331/64)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Technische Glaswerke Ilmenau GmbH (Ilmenau, Německo) (zástupci: původně G. Schohe a C. Arhold, poté C. Arhold a N. Wimmer, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: V. Kreuschitz, V. di Bucci a P. Aalto, zmocněnci)

      Vedlejší účastníci podporující žalobkyni: Švédské království (zástupci: A. Kruse a K. Wistrand, zmocněnci) a Finská republika (zástupce: T. Pynnä, zmocněnec)

      Vedlejší účastník podporující žalovanou: Schott Glas (Mainz, Německo) (zástupce: U. Soltész, advokát)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 28. května 2002, které odepírá žalobkyni přístup k dokumentům souvisejícím s řízeními o kontrole státních podpor.
   Výrok

               1)

               Rozhodnutí Komise ze dne 28. května 2002 se zrušuje v rozsahu, v němž odepírá přístup k dokumentům souvisejícím s vyšetřovacími řízeními o podporách poskytnutých Technische Glaswerke Ilmenau GmbH.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Komise ponese vlastní náklady řízení, jakož i tři čtvrtiny nákladů vynaložených Technische Glaswerke Ilmenau. Posledně uvedená ponese jednu třetinu svých nákladů řízení.

               4)

               Schott Glas, Švédské království a Finská republika ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 233, 28.9.2002.


title: Věc T-380/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. února 2014 — Demon International v. OHIM — Big Line (DEMON) ( „Ochranná známka Společenství — Prohlášení neplatnosti — Obrazová ochranná známka Společenství DEMON — Starší mezinárodní slovní ochranná známka DEMON — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Podobnost výrobků — Podobnost označení — Článek 8 odst. 1 písm. b) a čl. 53 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009“ )

text:
               29.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 93/22

         Rozsudek Tribunálu ze dne 13. února 2014 — Demon International v. OHIM — Big Line (DEMON)
   (Věc T-380/12) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Prohlášení neplatnosti - Obrazová ochranná známka Společenství DEMON - Starší mezinárodní slovní ochranná známka DEMON - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Podobnost výrobků - Podobnost označení - Článek 8 odst. 1 písm. b) a čl. 53 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009)
   2014/C 93/38
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Demon International, LC (Orem, Utah, Spojené státy) (zástupce: T. Krüger, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: původně F. Mattina, poté L. Rampini, zmocněnci)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastník před Tribunálem: Big Line Sas di Graziani Lorenzo (Thiene, Itálie) (zástupce: B. Osti, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 20. června 2012 (věc R 1845/2011-4) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi Demon International LC a Big Line Sas di Graziani Lorenzo.

      Výrok

               1)

               Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 20. června 2012 (věc R 1845/2011-4) se zrušuje v rozsahu, ve kterém částečně zrušilo rozhodnutí zrušovacího oddělení a zamítlo žádost o prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství č. 6 375 398 týkající se „lyžařských brýlí“ a „snowboardových brýlí“.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Demon International LC a Big Line Sas di Graziani Lorenzo ponesou vlastní náklady řízení, včetně nákladů vynaložených před odvolacím senátem.

               4)

               OHIM ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 331, 27.10.2012.


title: Věc T-598/15: Žaloba podaná dne 21. října 2015 – Stichting Accolade v. Komise

text:
               7.12.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 406/42

         Žaloba podaná dne 21. října 2015 – Stichting Accolade v. Komise
   (Věc T-598/15)
   (2015/C 406/44)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Stichting Accolade (Drachten, Nizozemsko) (zástupci: H. de Boer a J. Abma, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Evropské komise ze dne 30. června 2015 oznámené pod číslem C(2015) 4411 final týkající se statní podpory SA.34676 (2015/NN) uskutečněné Nizozemskem (prodej nemovitostí obcí Harlingen uskutečněný údajně pod cenou);

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně šest žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že Komise chybně snížila pokutu žalobkyně na malou část celkové realitní transakce uskutečněné mezi obcí Harlingen a společností Ludinga VG.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z neuplatnění nebo chybného uplatnění kritéria soukromého investora. Komise analyzovala transakci prostřednictvím chybného použití hodnotového rozpětí od 14 do 24 eur.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že údaje a podklady, které sloužily jako základ ceny tvořené tímto hodnotovým rozpětím, byly neslučitelné. Stejně tak referenční transakce nebyly srovnatelné se spornou transakcí.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z kolize mezi tímto hodnotovým rozpětím a chybnou cenou.

               5.

               Pátý žalobní důvod vycházející ze zjevně nesprávného použití předložených skutečností týkajících se nepřímých výhod.

               6.

               Šestý žalobní důvod vycházející z chybného závěru Komise týkajícího se opatření napadeného žalobkyní.


title: Věc C-446/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Raad van State (Nizozemsko) dne 3. října 2012 — W. P. Willems, další účastník řízení: Burgemeester van Nuth

text:
               26.1.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 26/16

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Raad van State (Nizozemsko) dne 3. října 2012 — W. P. Willems, další účastník řízení: Burgemeester van Nuth
   (Věc C-446/12)
   2013/C 26/28
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Raad van State

      Účastníci původního řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: W. P. Willems

      Další účastník řízení: Burgemeester van Nuth

      Předběžné otázky

               1)

               Je čl. 1 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 2252/2004 ze dne 13. prosince 2004 o normách pro bezpečnostní a biometrické prvky v cestovních pasech a cestovních dokladech vydávaných členskými státy (Úř. věst. L 385, s. 1) ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 444/2009 ze dne 28. května 2009, kterým se mění nařízení (ES) č. 2252/2004 (Úř. věst. L 142, s. 1) platný ve světle článků 7 a 8 Listiny základních práv Evropské unie a článku 8 Evropské úmluvy o lidských právech a základních svobodách?

               2)

               Je třeba v případě, že odpověď na otázku č. 1 zní, že čl. 1 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 2252/2004 ze dne 13. prosince 2004 o normách pro bezpečnostní a biometrické prvky v cestovních pasech a cestovních dokladech vydávaných členskými státy (Úř. věst. L 385, s. 1) ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 444/2009 ze dne 28. května 2009, kterým se mění nařízení (ES) č. 2252/2004 (Úř. věst. L 142, s. 1) je platný, čl. 4 odst. 3 nařízení ve světle článků 7 a 8 Listiny základních práv Evropské unie a čl. 8 odst. 2 Evropské úmluvy o lidských právech a základních svobodách a čl. 7 písm. f) směrnice 95/46 (1) ve spojení s čl. 6 odst. 1 písm. b) této směrnice vykládat v tom smyslu, že za účelem provedení uvedeného nařízení musí členské státy na základě zákona zajistit, že biometrické údaje, které jsou shromažďovány a uchovávány podle tohoto nařízení, nesmějí být shromažďovány, zpracovávány a využívány k jiným účelům než k vydání dokladu?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů (Úř. věst. L 281, s. 31; Zvl. vyd. 13/15, s. 355).


title: Věc C-370/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Naczelny Sąd Administracyjny (Polsko) dne 2. července 2013 — Henryk Teisseyre, Jan Teisseyre v. Minister Skarbu Państwa

text:
               5.10.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 291/2

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Naczelny Sąd Administracyjny (Polsko) dne 2. července 2013 — Henryk Teisseyre, Jan Teisseyre v. Minister Skarbu Państwa
   (Věc C-370/13)
   2013/C 291/02
   Jednací jazyk: polština

      Předkládající soud

   Naczelny Sąd Administracyjny (Polsko)

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Henryk Teisseyre, Jan Teisseyre

      Žalovaný: Minister Skarbu Państwa (ministr financí)

      Předběžná otázka

   Je třeba vykládat článek 18 Smlouvy o fungování Evropské unie, který zakazuje jakoukoli diskriminaci na základě státní příslušnosti, v tom smyslu, že zakazuje — jak je stanoveno v čl. 3 odst. 2 ve spojení s čl. 2 bodem 2 zákona ze dne 8. července 2005 o nároku na kompenzaci za nemovitý majetek zanechaný za současnými hranicemi Polské republiky (Dz. U. číslo 169, položka 1418; Dz. U. 2006 číslo 195, položka 1437; 2008 číslo 197, položka 1223, jakož i 2010 číslo 257, položka 1726) — aby byl dědic vlastníka nemovitostí zanechaných za současnými hranicemi polského státu vyloučen z okruhu osob s nárokem na kompenzaci, pokud tento dědic není polským státním příslušníkem?


title: Věc C-134/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel Cluj (Rumunsko) dne 14. března 2017 – Costel Nicușor Mucea v. SC Industria Sârmei SA Câmpia Turzii prin administrator judiciar SMDA Mureș Insolvency SRL

text:
               26.6.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 202/9

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel Cluj (Rumunsko) dne 14. března 2017 – Costel Nicușor Mucea v. SC Industria Sârmei SA Câmpia Turzii prin administrator judiciar SMDA Mureș Insolvency SRL
   (Věc C-134/17)
   (2017/C 202/15)
   Jednací jazyk: rumunština

      Předkládající soud

   Curtea de Apel Cluj

      Účastníci původního řízení

      Odvolatel: Costel Nicușor Mucea

      Odpůrce: SC Industria Sârmei SA Câmpia Turzii prin administrator judiciar SMDA Mureș Insolvency SRL

      Předběžná otázka

   Musí být čl. 114 odst. 3 SFEU, články 151 SFEU a 153 SFEU, jakož i ustanovení rámcové směrnice 89/391/EHS (1) a následných zvláštních směrnic vykládány v tom smyslu, že brání členskému státu Evropské unie, aby zavedl lhůty a postupy, které omezují přístup ke spravedlnosti za účelem klasifikace pracovišť jako pracovišť se zvláštními nebo speciálními podmínkami s tím důsledkem, že zaměstnancům nejsou přiznána práva na bezpečnost a zdraví při práci, která vyplývají z ověření výše uvedených podmínek, v souladu s vnitrostátními ustanoveními uvedenými v žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce?

      (1)  Směrnice Rady ze dne 12. června 1989 o zavádění opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví zaměstnanců při práci (Úř. věst. 1989, L 183, s. 1; Zvl. vyd. 05/01, s. 349).


title: Věc T-57/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 14. září 2016 – Trajektna luka Split v. Komise „Státní podpora — Přístavní služby — Údajná podpora ve prospěch veřejnoprávního provozovatele trajektové přepravy Jadrolinija — Stanovení ze strany chorvatských orgánů poplatků za přístavní služby přístavního orgánu města Split, pokud jde o vnitrostátní provoz, ve výši údajně přesahující výši poplatků používaných jak v jiných chorvatských přístavech, tak pro mezinárodní provoz — Soukromý subjekt, který je držitelem údajně výlučné koncese pro provozování terminálu pro cestující přístavu města Split — Rozhodnutí, kterým se konstatuje neexistence státní podpory — Pojem státní podpory — Státní prostředky“

text:
               24.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 392/32

         Rozsudek Tribunálu ze dne 14. září 2016 – Trajektna luka Split v. Komise
   (Věc T-57/15) (1)

   („Státní podpora - Přístavní služby - Údajná podpora ve prospěch veřejnoprávního provozovatele trajektové přepravy Jadrolinija - Stanovení ze strany chorvatských orgánů poplatků za přístavní služby přístavního orgánu města Split, pokud jde o vnitrostátní provoz, ve výši údajně přesahující výši poplatků používaných jak v jiných chorvatských přístavech, tak pro mezinárodní provoz - Soukromý subjekt, který je držitelem údajně výlučné koncese pro provozování terminálu pro cestující přístavu města Split - Rozhodnutí, kterým se konstatuje neexistence státní podpory - Pojem státní podpory - Státní prostředky“)
   (2016/C 392/40)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Trajektna luka Split d.d. (Split, Chorvatsko) (zástupci: M. Bauer, H.-J. Freund a S. Hankiewicz, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Bouchagiar a P. J. Loewenthal, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh založený na článku 263 SFEU a směřující ke zrušení rozhodnutí Komise C(2013) 7285 final ze dne 15. října 2014 týkajícího se státní podpory SA.37265 (2014/NN) – Chorvatsko – Údajná podpora ve prospěch společnosti Jadrolinija

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Trajektna luka Split d.d. se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 118, 13.4.2015.


title: Věc C-61/05: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 13. července 2006 – Komise Evropských společenství v. Portugalská republika (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 92/100/EHS — Autorské právo — Výlučné právo udělit svolení k pronájmu a půjčování anebo pronájem a půjčování zakázat — Nesprávné provedení)

text:
               16.9.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 224/10

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 13. července 2006 – Komise Evropských společenství v. Portugalská republika
   (Věc C-61/05) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 92/100/EHS - Autorské právo - Výlučné právo udělit svolení k pronájmu a půjčování anebo pronájem a půjčování zakázat - Nesprávné provedení)
   (2006/C 224/18)
   Jednací jazyk: portugalština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: P. Guerra e Andrade a W. Wils, zmocněnci)

      Žalovaná: Portugalská republika (zástupci: L. Fernandes a N. Gonçalves, zmocněnci)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Porušení článků 2 a 4 směrnice Rady 92/100/EHS ze dne 19. listopadu 1992 o právu na pronájem a půjčování a o některých právech v oblasti duševního vlastnictví souvisejících s autorským právem (Úř. věst. L 346, s. 61)
   Výrok

               1)

                           —

                           Portugalská republika tím, že do vnitrostátního práva zavedla rovněž právo výrobců obrazových záznamů na pronájem, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 2 odst. 1 směrnice Rady 92/100/EHS ze dne 19. listopadu 1992 o právu na pronájem a půjčování a o některých právech v oblasti duševního vlastnictví souvisejících s autorským právem, naposledy pozměněné směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2001/29/ES ze dne 22. května 2001 o harmonizaci určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti.

                           —

                           Portugalská republika tím, že vytvořila ve vnitrostátní právní úpravě nejasnost ohledně toho, kdo je osobou povinnou k úhradě odměny vyplácené umělcům za postoupení jejich práva na pronájem, nedosáhla souladu s článkem 4 směrnice 92/100 ve znění směrnice 2001/29/ES, vykládaným ve spojení s čl. 2 odst. 5 a 7 téže směrnice.

               2)

               Portugalské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 82, 2.4.2005.


title: Věc C-318/05: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 11. září 2007 – Komise Evropských společenství v. Spolková republika Německo (Nesplnění povinnosti státem — Články 18 ES, 39 ES, 43 ES a 49 ES — Právní předpisy v oblasti daně z příjmů — Školné — Omezení práva na odpočet ze základu daně na školné placené ve prospěch vnitrostátních soukromých institucí)

text:
               10.11.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/8

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 11. září 2007 – Komise Evropských společenství v. Spolková republika Německo
   (Věc C-318/05) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Články 18 ES, 39 ES, 43 ES a 49 ES - Právní předpisy v oblasti daně z příjmů - Školné - Omezení práva na odpočet ze základu daně na školné placené ve prospěch vnitrostátních soukromých institucí)
   (2007/C 269/15)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: K. Gross a R. Lyal, zmocněnci)

      Žalovaná: Spolková republika Německo (zástupci: M. Lumma a U. Forsthoff, zmocněnci)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Porušení článků 18 ES, 39 ES, 43 ES a 49 ES – Vnitrostátní právní předpisy v oblasti daně z příjmů, které bez výjimky vylučují možnost snížení zdanitelných příjmů na základě plateb školného dětí, které navštěvují školu v zahraničí
   Výrok

               1)

               Spolková republika Německo tím, že obecně vyloučila platby školného za navštěvování školy, která se nachází v jiném členském státě, z možnosti odpočtu ze základu daně jako zvláštních výdajů uvedených v § 10 odst. 1 bodu 9 zákona o dani z příjmů (Einkommensteuergesetz), ve znění zveřejněném dne 19. října 2002, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 18 ES, 39 ES, 43 ES a 49 ES.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Spolkové republice Německo se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 257, 15.10.2005.


title: Věc C-101/13: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 2. října 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg – Německo) – U v. Stadt Karlsruhe „Prostor svobody, bezpečnosti a práva — Nařízení (ES) č. 2252/2004 — Část 1 dokumentu Mezinárodní organizace pro civilní letectví (ICAO) 9303 — Minimální bezpečnostní normy cestovních pasů a cestovních dokladů vydávaných členskými státy — Strojově čitelný cestovní pas — Uvedení rodného příjmení na stránce s biografickými údaji v cestovním pase — Zápis příjmení bez rizika záměny“

text:
               24.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 421/9

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 2. října 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg – Německo) – U v. Stadt Karlsruhe
   (Věc C-101/13) (1)

   („Prostor svobody, bezpečnosti a práva - Nařízení (ES) č. 2252/2004 - Část 1 dokumentu Mezinárodní organizace pro civilní letectví (ICAO) 9303 - Minimální bezpečnostní normy cestovních pasů a cestovních dokladů vydávaných členskými státy - Strojově čitelný cestovní pas - Uvedení rodného příjmení na stránce s biografickými údaji v cestovním pase - Zápis příjmení bez rizika záměny“)
   2014/C 421/11
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: U

      Žalovaný: Stadt Karlsruhe

      Výrok

               1)

               Příloha nařízení Rady (ES) č. 2252/2004 ze dne 13. prosince 2004 o normách pro bezpečnostní a biometrické prvky v cestovních pasech a cestovních dokladech vydávaných členskými státy, ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 444/2009 ze dne 6. května 2009, musí být vykládána v tom smyslu, že vyžaduje, aby strojově čitelná stránka s biografickými údaji v cestovních pasech vydávaných členskými státy splňovala všechny povinné specifikace podle části 1 dokumentu Mezinárodní organizace pro civilní letectví (ICAO) 9303.

               2)

               Příloha nařízení č. 2252/2004, ve znění nařízení č. 444/2009, ve spojení s částí 1 dokumentu Mezinárodní organizace pro civilní letectví 9303 musí být vykládána v tom smyslu, že nebrání tomu, aby členský stát, podle jehož právních předpisů je jméno člověka tvořeno jeho osobními jmény a příjmením, mohl přesto zapsat rodné příjmení buď jako primární identifikační znak do pole 06 strojově čitelné stránky s biografickými údaji v cestovním pase, nebo jako sekundární identifikační znak do pole 07 této stránky, anebo do společného pole tvořeného těmito poli 06 a 07.

               3)

               Příloha nařízení č. 2252/2004, ve znění nařízení č. 444/2009, ve spojení s ustanoveními bodu 8.6 oddílu IV části 1 dokumentu Mezinárodní organizace pro civilní letectví 9303 musí být vykládána v tom smyslu, že brání tomu, aby členský stát, podle jehož právních předpisů je jméno člověka tvořeno jeho osobními jmény a příjmením, mohl zapsat rodné příjmení jako nepovinný biografický údaj do pole 13 strojově čitelné stránky s biografickými údaji v cestovním pase.

               4)

               Příloha nařízení č. 2252/2004, ve znění nařízení č. 444/2009, ve spojení s ustanoveními části 1 dokumentu Mezinárodní organizace pro civilní letectví 9303 musí být vykládána ve světle článku 7 Listiny v tom smyslu, že pokud se členský stát, podle jehož právních předpisů je jméno člověka tvořeno jeho osobními jmény a příjmením, přesto rozhodne uvést rodné příjmení držitele cestovního pasu v polích 06 nebo 07 strojově čitelné stránky s biografickými údaji v cestovním pase, musí v označení těchto polí jednoznačně uvést, že je v nich obsaženo rodné příjmení.

      (1)  Úř. věst. C 156, 1. 6. 2013.


title: Věc C-598/16 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 23. listopadu 2016 Viktorem Fedorovičem Janukovičem proti rozsudku Tribunálu (devátého rozšířeného senátu) vydanému dne 15. září 2016 ve věci T-346/14, Janukovič v. Rada

text:
               30.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 30/26

         Kasační opravný prostředek podaný dne 23. listopadu 2016 Viktorem Fedorovičem Janukovičem proti rozsudku Tribunálu (devátého rozšířeného senátu) vydanému dne 15. září 2016 ve věci T-346/14, Janukovič v. Rada
   (Věc C-598/16 P)
   (2017/C 030/31)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Viktor Fedorovič Janukovič (zástupce: T. Beazley QC)

      Další účastnice řízení: Rada Evropské unie, Evropská komise a Polská republika

      Návrhová žádání

   Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatel) navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil rozsudek Tribunálu (devátého rozšířeného senátu) vydaný dne 15. září 2016 ve věci T-346/14 v rozsahu upřesněném v kasačním opravném prostředku, tedy body 2 a 4 výroku,

               —

               vyhověl návrhovým žádáním předloženým navrhovatelem v řízení před Tribunálem v rozsahu upřesněném níže, a to:

                           —

                           zrušil rozhodnutí (SZBP) 2015/143 ze dne 29. ledna 2015, kterým se mění rozhodnutí 2014/119/SZBP (1) (dále jen „druhé pozměňující rozhodnutí“),

                           —

                           zrušil rozhodnutí Rady (SZBP) 2015/364 ze dne 5. března 2015, kterým se mění rozhodnutí 2014/119/SZBP (2), a

                           —

                           zrušil prováděcí nařízení Rady (EU) 2015/357 ze dne 5. března 2015, kterým se provádí nařízení (EU) č. 208/2014 (3),

                     v rozsahu, v němž se uplatní na navrhovatele, a

               —

               uložil Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení o kasačním opravném prostředku a o žalobě na neplatnost formulované v návrhu na úpravu žaloby.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

               1.

                  První důvod vychází z nesprávného právního posouzení, kterého se Tribunál dopustil tím, že měl za to, že kritérium pro určení osob stanovené v čl. 1 odst. 1 rozhodnutí Rady 2014/119/SZBP ve znění druhého pozměňujícího rozhodnutí je v souladu s cíli společné zahraniční a bezpečnostní politiky uvedenými v článku 21 SEU. Tribunál odmítl uznat, že pokud, tak jako v projednávaném případě, existují hodnověrné důkazy o tom, že dotyčná země nedosahuje homogenních a uspokojivých výsledků v oblasti dodržování základních zásad lidských práv nebo právního státu, musí být tvrzená zpronevěření veřejných prostředků přinejmenším předmětem stíhání nebo soudních řízení probíhajících v této zemi.

               2.

                  Druhý důvod vychází z nesprávného právního posouzení, kterého se Tribunál dopustil tím, že 1) odmítl konstatovat, že existují hodnověrné důkazy o absenci homogenních a uspokojivých výsledků v oblasti dodržování základních zásad lidských práv nebo právního státu na Ukrajině, a 2) považoval určité ukrajinské orgány, které poskytly důkazy, z nichž vycházela Rada Evropské unie, za „vysoké justiční orgány“. Tribunál se mimoto dopustil pochybení tím, že nijak neodůvodnil své postoje v bodech 1) a 2).

               3.

                  Třetí důvod vychází z nesprávného právního posouzení, kterého se Tribunál dopustil tím, že došel k závěru, že 1) zapsání jména navrhovatele na seznam na základě dopisu ukrajinských orgánů ze dne 10. října 2014 splňuje kritéria pro určení a že 2) se Rada nedopustila zjevně nesprávného posouzení, pokud jde o zapsání navrhovatele na seznam.

      (1)  Rozhodnutí Rady (SZBP) 2015/143 ze dne 29. ledna 2015, kterým se mění rozhodnutí 2014/119/SZBP o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci na Ukrajině (Úř. věst. 2015, L 24, s. 16).

      (2)  Rozhodnutí Rady (SZBP) 2015/364 ze dne 5. března 2015, kterým se mění rozhodnutí 2014/119/SZBP o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci na Ukrajině (Úř. věst. 2015, L 62, s. 25).

      (3)  Prováděcí nařízení Rady (EU) 2015/357 ze dne 5. března 2015, kterým se provádí nařízení (EU) č. 208/2014 o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci na Ukrajině (Úř. věst. 2015, L 62, s. 1).


title: Věc C-523/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per la Puglia (Itálie) dne 19. listopadu 2012 — Dirextra Alta Formazione S.r.l. v. Regione Puglia

text:
               2.2.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/5

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per la Puglia (Itálie) dne 19. listopadu 2012 — Dirextra Alta Formazione S.r.l. v. Regione Puglia
   (Věc C-523/12)
   2013/C 32/07
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale Amministrativo Regionale per la Puglia

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Dirextra Alta Formazione S.r.l.

      Žalovaný: Regione Puglia

      Předběžná otázka

   Je takové ustanovení, jako je ustanovení obsažené v čl. 2 odst. 3 zákona Regione Puglia č. 12/2009 platného na regionální úrovni, které omezujícím způsobem upravuje přístup na trh poskytování některých specifických služeb určených k posílení místní úrovně vzdělání (udělování titulu master post lauream) tak, že ho podmiňuje splněním jediného požadavku, který je zvolen a upraven svévolně (celkový počet hodin rozložený do neodůvodněně příliš dlouhé doby) vzhledem k účelu opatření Společenství (posílení kvality vzdělání, a tudíž výběr subjektů s vhodnou kvalifikací), a který nezávisí na konkrétní délce trvání specifické služby, v souladu s články 56 a násl. a 101 a násl. (bývalé články 49 a 81 a násl.), jakož i s články 107 a násl. Smlouvy o fungování Evropské unie (ve znění platném od 1. prosince 2009) a se zásadami hospodářské soutěže, proporcionality, zákazu diskriminace a rovného zacházení vyplývajícími z výše uvedených ustanovení, i ve vztahu k článkům 9 a 10 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod, k článku 2 příslušného dodatkového protokolu a k článkům 11 a 14 Listiny základních práv?


title: Věc T-104/08: Žaloba podaná dne 23. února 2008 – ars Parfum Creation & Consulting v. OHIM (tvar lahvičky parfému)

text:
               26.4.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 107/38

         Žaloba podaná dne 23. února 2008 – ars Parfum Creation & Consulting v. OHIM (tvar lahvičky parfému)
   (Věc T-104/08)
   (2008/C 107/65)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: ars Parfum Creation & Consulting GmbH (Köln, Německo) (zástupci: A. Späth, G. Hasselblatt, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 8. listopadu 2007 (věc R 1656/2006-1);

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: prostorová ochranná známka ve tvaru lahvičky parfému pro výrobky zařazené do třídy 3 (přihláška č. 4 995 361).

      Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí přihlášky.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (1), neboť přihlašovaná ochranná známka má rozlišovací způsobilost.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1994, L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).


title: Věc C-385/16 P: Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 4. dubna 2017 – Sharif University of Technology v. Rada Evropské unie „Kasační opravný prostředek — Článek 181 jednacího řádu Soudního dvora — Omezující opatření přijatá vůči Íránské islámské republice — Seznam osob a subjektů, na které se vztahuje zmrazení finančních prostředků a hospodářských zdrojů — Kritérium vycházející z materiální, logistické nebo finanční podpory poskytované íránské vládě — Spolupráce v oblasti výzkumu a vývoje technologie ve vojenské oblasti nebo v oblastech souvisejících“

text:
               26.6.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 202/8

         Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 4. dubna 2017 – Sharif University of Technology v. Rada Evropské unie
   (Věc C-385/16 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Článek 181 jednacího řádu Soudního dvora - Omezující opatření přijatá vůči Íránské islámské republice - Seznam osob a subjektů, na které se vztahuje zmrazení finančních prostředků a hospodářských zdrojů - Kritérium vycházející z materiální, logistické nebo finanční podpory poskytované íránské vládě - Spolupráce v oblasti výzkumu a vývoje technologie ve vojenské oblasti nebo v oblastech souvisejících“)
   (2017/C 202/11)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Sharif University of Technology (zástupce: M. Happold, barrister)

      Další účastnice řízení: Rada Evropské unie (zástupci: V. Piessevaux a M. Bishop, zmocněnci)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Sharif University of Technology ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady vynaložené Radou Evropské unie.

      (1)  Úř. věst. C 335, 12.9.2016.


title: Věc T-205/02: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne  25. října 2005  – Salvador García v. Komise ( Úředníci — Odměňování — Příspěvek za práci v zahraničí — Článek 4 odst. 1 písm. a) přílohy VII služebního řádu — Služby uskutečněné pro jiný stát nebo pro mezinárodní organizaci — Pojem obvyklého bydliště — Odůvodnění )

text:
               24.12.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 330/16

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 25. října 2005 – Salvador García v. Komise
   (Věc T-205/02) (1)

   („Úředníci - Odměňování - Příspěvek za práci v zahraničí - Článek 4 odst. 1 písm. a) přílohy VII služebního řádu - Služby uskutečněné pro jiný stát nebo pro mezinárodní organizaci - Pojem obvyklého bydliště - Odůvodnění“)
   (2005/C 330/41)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Beatriz Salvador García (Brusel, Belgie) (zástupci: J. García-Gallardo Gil-Fournier, J. Guillem Carrau, D. Domínguez Pérez a A. Sayagués Torres, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: J. Currall, zmocněnec, ve spolupráci s J. Rivasem Andrésem a J. Gutiérrezem Gisbertem, advokáty)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 27. března 2002 zamítajícího žalobci příspěvek za práci v zahraničí stanovený v článku 4 přílohy VII služebního řádu úředníků Evropských společenství, jakož i náhrady, které jsou s ním spojeny
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Každý účastník řízení ponese vlastní náklady.

      (1)  Úř. věst. C 219, 14.9.2002.


title: Věc C-81/11: Usnesení Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 8. března 2012 — Longevity Health Products, Inc. v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ( „Kasační opravný prostředek — Ochranná známka Společenství — Nařízení (ES) č. 40/94 — Článek 8 odst. 1 písm. b) — Přihláška slovní ochranné známky Společenství RESVEROL — Námitky podané majitelkou starší mezinárodní slovní ochranné známky LESTEROL — Posouzení nebezpečí záměny — Právo na obhajobu“ )

text:
               4.8.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 235/3

         Usnesení Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 8. března 2012 — Longevity Health Products, Inc. v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc C-81/11) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Společenství - Nařízení (ES) č. 40/94 - Článek 8 odst. 1 písm. b) - Přihláška slovní ochranné známky Společenství RESVEROL - Námitky podané majitelkou starší mezinárodní slovní ochranné známky LESTEROL - Posouzení nebezpečí záměny - Právo na obhajobu)
   2012/C 235/03
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Longevity Health Products, Inc. (zástupce: J. Korab, Rechtsanwalt)

      Další účastník řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: D. Botis, zmocněnec)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) ze dne 16. prosince 2010 — Longevity Health Products v. OHIM — Gruppo Lepetit (T-363/09), kterým Tribunál zamítl žalobu na neplatnost podanou přihlašovatelkou slovní ochranné známky „RESVEROL“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 3, 5 a 35 proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (OHIM) R 1204/2008-2 ze dne 9. července 2009, jímž bylo odmítnuto odvolání proti rozhodnutí námitkového oddělení, které částečně zamítlo zápis uvedené ochranné známky v rámci námitky podané majitelkou vnitrostátních ochranných známek „LESTEROL“ pro výrobky zařazené do třídy 5

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se odmítá.

               2)

               Společnosti Longevity Health Products Inc. se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 139, 7.5.2011.


title: Věc T-374/17: Žaloba podaná dne 13. června 2017 – Cuervo y Sobrinos1882 v. EUIPO – A. Salgado Nespereira (Cuervo y Sobrinos LA HABANA 1882)

text:
               7.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 256/37

         Žaloba podaná dne 13. června 2017 – Cuervo y Sobrinos1882 v. EUIPO – A. Salgado Nespereira (Cuervo y Sobrinos LA HABANA 1882)
   (Věc T-374/17)
   (2017/C 256/42)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Cuervo y Sobrinos1882, SL (Madrid, Španělsko) (zástupci: S. Ferrandis González a V. Balaguer Fuentes, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: A. Salgado Nespereira, SA (Ourense, Španělsko)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Majitelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie obsahující slovní prvek „Cuervo y Sobrinos LA HABANA 1882“ — Ochranná známka Společenství č. 10 931 087

      Řízení před EUIPO: Řízení o prohlášení neplatnosti

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 29. března 2017, ve věci R 1141/2016-4

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               částečně zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 29. března 2017 ve věci R 1141/2016-4, konkrétně v rozsahu, v němž potvrzuje usnesení zrušovacího oddělení EUIPO ze dne 29. dubna 2016 v řízení o zrušení č. 10 786 C v rozsahu, v němž prohlašuje neplatnost ochranné známky Evropské unie č. 010931087 „Cuervo y Sobrinos LA HABANA 1882“ pro výrobky tříd 14 a 16;

               —

               určil, že náklady vynaložené v tomto řízení ponese žalovaný, včetně nákladů vynaložených v řízení před zrušovacím oddělením a čtvrtým odvolacím senátem EUIPO.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-508/06: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 29. listopadu 2007 – Komise Evropských společenství v. Republika Malta (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 96/59/ES — Článek 11 — Nakládání s odpady — Odstraňování polychlorovaných bifenylů a polychlorovaných terfenylů — Neoznámení požadovaných plánů a směrnic)

text:
               26.1.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/12

         Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 29. listopadu 2007 – Komise Evropských společenství v. Republika Malta
   (Věc C-508/06) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 96/59/ES - Článek 11 - Nakládání s odpady - Odstraňování polychlorovaných bifenylů a polychlorovaných terfenylů - Neoznámení požadovaných plánů a směrnic)
   (2008/C 22/23)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: M. Konstantinidis a D. Lawunmi, zmocněnci)

      Žalovaná: Republika Malta (zástupci: S. Camilleri a L. Farrugia, zmocněnci)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Článek 11 směrnice Rady 96/59/ES ze dne 16. září 1996 o odstraňování polychlorovaných bifenylů a polychlorovaných terfenylů (PCB/PCT) (Úř. věst. 1996, L 243, s. 31; Zvl. vyd. 15/03, s. 75) – Nevypracování plánů, směrnic a souhrnů inventur upravených směrnicí a jejich nesdělení Komisi ve stanovené lhůtě
   Výrok

               1)

               Republika Malta tím, že neoznámila plány a směrnice požadované v článku 11 směrnice Rady 96/59/ES ze dne 16. září 1996 o odstraňování polychlorovaných bifenylů a polychlorovaných terfenylů (PCB a PCT), nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z tohoto článku 11 ve spojení s článkem 54 Aktu o podmínkách přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky a o úpravách smluv, na nichž je založena Evropská unie.

               2)

               Republice Malta se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 56, 10.3.2007.


title: Věc C-321/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour constitutionnelle (Lucembursko) dne 29. června 2015 – ArcelorMittal Rodange et Schifflange SA v. Lucemburské velkovévodství

text:
               7.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 294/39

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour constitutionnelle (Lucembursko) dne 29. června 2015 – ArcelorMittal Rodange et Schifflange SA v. Lucemburské velkovévodství
   (Věc C-321/15)
   (2015/C 294/51)
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour constitutionnelle

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: ArcelorMittal Rodange et Schifflange SA

      Žalované: Lucemburské velkovévodství

      Předběžná otázka

   Je čl. 13 odst. 6 pozměněného zákona ze dne 23. prosince 2004 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES (1), a konkrétněji s konstrukcí v ní stanoveného systému obchodování s povolenkami, vzhledem k tomu, že toto ustanovení umožňuje příslušnému ministru požadovat bez úplné či částečné náhrady vrácení nevyužitých povolenek vydaných podle čl. 12 odst. 2 a 4 téhož zákona, přičemž tuto otázku je třeba rozšířit na otázku skutečné možnosti, a případně, bude-li potvrzena, i kvalifikace vracení vydaných, ale nevyužitých povolenek, jakož i na otázku případné kvalifikace takových povolenek jako „majetku“?

      (1)  Úř. věst. L 275, s. 32.


title: Věc C-194/04: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Rechtbank 's-Gravenhage (Nizozemsko) ze dne 22. dubna 2004 ve věci Nederlandse Vereniging Diervoederindustrie Nevedi proti Productschap Diervoeder

text:
               10.7.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 179/4

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Rechtbank 's-Gravenhage (Nizozemsko) ze dne 22. dubna 2004 ve věci Nederlandse Vereniging Diervoederindustrie Nevedi proti Productschap Diervoeder
   (Věc C-194/04)
   (2004/C 179/07)
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Rechtbank 's-Gravenhage (Nizozemsko) ze dne 22. dubna 2004 ve věci Nederlandse Vereniging Diervoederindustrie Nevedi proti Productschap Diervoeder, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 27. dubna 2004, předložena žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Rechtbank 's-Gravenhage žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               1)

               Je čl. 1 odst. 1 písm. b) směrnice 2002/2 (1) a/nebo čl. 1 odst. 4 směrnice 2002/2, pokud mění čl. 5c odst. 2 písm. a) směrnice 79/373 do té míry, že musí být uváděna procenta, neplatný z důvodu

                           a)

                           nedostatku právního základu v čl. 152 odst. 4 písm. b) Smlouvy o ES,

                           b)

                           porušení základních práv jako vlastnického práva a práva na svobodný výkon povolání,

                           c)

                           porušení zásady přiměřenosti?

               2)

               Jsou-li splněny předpoklady, za nichž je národní soud členského státu oprávněn pozastavit výkon napadeného právního aktu orgánů Společenství, a to zejména pokud otázka týkající se platnosti napadeného právního aktu byla již předložena Soudnímu dvoru národním soudem tohoto členského státu, jsou také příslušné úřady ostatních členských států oprávněny samostatně, bez spolupůsobení soudu, pozastavit výkon napadeného právního aktu, do té doby než Soudní dvůr rozhodne o platnosti tohoto právního aktu?

      (1)  Úř. věst. L 63, 6.3.2002, s. 23


title: Věc T-537/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 28. ledna 2016 – Zafeiropoulos v. Cedefop „Veřejné zakázky na služby — Nabídkové řízení — Poskytování lékařských služeb zaměstnancům Cedefop — Odmítnutí nabídky uchazeče a zadání zakázky jinému uchazeči — Zamítnutí přístupu k určitým dokumentům týkajícím se ostatních uchazečů, kteří se účastnili nabídkového řízení — Povinnost uvést odůvodnění — Ochrana obchodních zájmů a dobrého jména — Ochrana osobních údajů — Ochrana rozhodovacího procesu — Mimosmluvní odpovědnost“

text:
               14.3.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 98/28

         Rozsudek Tribunálu ze dne 28. ledna 2016 – Zafeiropoulos v. Cedefop
   (Věc T-537/12) (1)

   („Veřejné zakázky na služby - Nabídkové řízení - Poskytování lékařských služeb zaměstnancům Cedefop - Odmítnutí nabídky uchazeče a zadání zakázky jinému uchazeči - Zamítnutí přístupu k určitým dokumentům týkajícím se ostatních uchazečů, kteří se účastnili nabídkového řízení - Povinnost uvést odůvodnění - Ochrana obchodních zájmů a dobrého jména - Ochrana osobních údajů - Ochrana rozhodovacího procesu - Mimosmluvní odpovědnost“)
   (2016/C 098/36)
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Panteleïmon Zafeiropoulos (Soluň, Řecko) (zástupce: M. Kontogiorgos, advokát)

      Žalovaný: Evropské středisko pro rozvoj odborného vzdělávání (Cedefop) (zástupci: M. Fuchs, zmocněnkyně, ve spolupráci původně s E. Petritsi, poté s P. Anestisem, advokáty)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Cedefop ze dne 8. října 2012, kterým se zamítá nabídka předložená žalobcem v rámci oznámení o zakázce ze dne 19. června 2012 zveřejněného v dodatku k Úřednímu věstníku Evropské unie (Úř. věst. 2012/S 115-189528) a týkajícího se poskytování lékařských služeb zaměstnancům Cedefop v Soluni (Řecko), rozhodnutí Cedefop ze dne 9. října 2012 o zadání zakázky specifikované v uvedeném oznámení o zakázce jinému uchazeči, rozhodnutí Cedefop, kterým byla zamítnuta žádost žalobce o přístup k určitým dokumentům týkajícím uvedeného nabídkového řízení, jakož i návrh na náhradu škody, kterou žalobce utrpěl protiprávním jednáním Cedefop.

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Evropského střediska pro rozvoj odborné přípravy (Cedefop) ze dne 8. října 2012, kterým se odmítá nabídka předložená Panteleïmonem Zafeiropoulosem v rámci oznámení o zakázce ze dne 19. června 2012, týkajícího se poskytování lékařských služeb zaměstnancům Cedefop v Soluni (Řecko), a rozhodnutí Cedefop ze dne 9. října 2012 o zadání zakázky specifikované v uvedeném oznámení o zakázce jinému uchazeči se zrušují.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Cedefop ponese vlastní náklady řízení a nahradí jednu třetinu nákladů řízení vynaložených P. Zafeiropoulosem.

               4)

               P. Zafeiropoulos ponese dvě třetiny vlastních nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 46, 16.2.2013.


title: Věc C-322/15: Usnesení Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 8. září 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio – Itálie) – Google Ireland Limited, Google Italy Srl v. Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni „Řízení o předběžné otázce – Článek 53 odst. 2 a článek 94 jednacího řádu Soudního dvora – Nedostatečné upřesnění skutkového a právního kontextu sporu v původním řízení, jakož i skutečností odůvodňujících nezbytnost odpovědi na předběžnou otázku – Zjevná nepřípustnost“

text:
               5.12.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 454/9

      Usnesení Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 8. září 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio – Itálie) – Google Ireland Limited, Google Italy Srl v. Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni
      (Věc C-322/15) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Článek 53 odst. 2 a článek 94 jednacího řádu Soudního dvora - Nedostatečné upřesnění skutkového a právního kontextu sporu v původním řízení, jakož i skutečností odůvodňujících nezbytnost odpovědi na předběžnou otázku - Zjevná nepřípustnost“)
      (2016/C 454/18)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Google Ireland Limited, Google Italy Srl

         Žalovaná: Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni

         za přítomnosti: Filandolarete Srl, Associazione Confindustria Radio Televisioni, Federazione Italiana Editori Giornali (FIEG)

         Výrok

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozhodnutím Tribunale amministrativo regionale per il Lazio (Správní soud regionu Lazio, Itálie) ze dne 22. dubna 2015 je zjevně nepřípustná.

         (1)  Úř. věst. C 320, 28. 9. 2015


title: Věc T-332/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 28. ledna 2016 – Azarov v. Rada „Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Omezující opatření přijatá vzhledem k situaci na Ukrajině — Zmrazení finančních prostředků — Seznam osob, subjektů a orgánů, jimž se zmrazují finanční prostředky a hospodářské zdroje — Zařazení jména žalobce na seznam — Důkaz opodstatněnosti zařazení na seznam“

text:
               14.3.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 98/35

         Rozsudek Tribunálu ze dne 28. ledna 2016 – Azarov v. Rada
   (Věc T-332/14) (1)

   („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vzhledem k situaci na Ukrajině - Zmrazení finančních prostředků - Seznam osob, subjektů a orgánů, jimž se zmrazují finanční prostředky a hospodářské zdroje - Zařazení jména žalobce na seznam - Důkaz opodstatněnosti zařazení na seznam“)
   (2016/C 098/46)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Oleksii Mykolajovyč Azarov (Kyjev, Ukrajina) (zástupci: G. Lansky a A. Egger, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: J.-P. Hix a F. Naert, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice řízení podporující žalovanou: Evropská komise (zástupci: S. Bartelt, D. Gauci a T. Scharf, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Rady 2014/119/SZBP ze dne 5. března 2014 o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci na Ukrajině (Úř. věst. L 66, s. 26) a nařízení Rady (EU) č. 208/2014 ze dne 5. března 2014 o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci na Ukrajině (Úř. věst. L 66, s. 1) a prováděcího rozhodnutí Rady 2014/216/SZBP ze dne 14. dubna 2014, kterým se provádí rozhodnutí 2014/119/SZBP (Úř. věst. L 111, s. 91), jakož i prováděcího nařízení Rady (EU) č. 381/2014 ze dne 14. dubna 2014, kterým se provádí rozhodnutí č. 208/2014 (Úř. věst. L 111, s. 33), rozhodnutí Rady (SZBP) 2015/143 ze dne 29. ledna 2015, kterým se mění rozhodnutí 2014/119/SZBP (Úř. věst. L 24, s. 16), a nařízení Rady (EU) 2015/138 ze dne 29. ledna 2015, kterým se mění nařízení č. 208/2014 (Úř. věst. L 24, s. 1) v rozsahu, v němž se vztahují na žalobce.

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Rady 2014/119/SZBP ze dne 5. března 2014 o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci na Ukrajině ve znění prováděcího rozhodnutí Rady 2014/2016/SZBP ze dne 14. dubna 2014, kterým se provádí rozhodnutí 2014/119, a nařízení Rady (EU) č. 208/2014 ze dne 5. března 2014 o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci na Ukrajině ve znění prováděcího nařízení Rady (EU) č. 381/2014 ze dne 14. dubna 2014, kterým se provádí nařízení č. 208/2014, se zrušují v rozsahu, v němž se vztahují na Oleksie Mykolajovyče Azarova.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Rada Evropské unie ponese vlastní náklady řízení a kromě toho náklady řízení, které vynaložil Oleksii Mykolajovyč Azarov v rámci návrhu na zrušení formulovaného v žalobě.

               4)

               Oleksii Mykolajovyč Azarov ponese vlastní náklady řízení a kromě toho náklady řízení, které vynaložila Rada v rámci návrhu na zrušení formulovaného v návrhu na úpravu návrhových žádání.

               5)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 223, 14.7.2014.


title: Věc T-421/12: Žaloba podaná dne 25. září 2012 — Württembergische Gemeinde-Versicherung v. Komise

text:
               1.12.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 373/8

         Žaloba podaná dne 25. září 2012 — Württembergische Gemeinde-Versicherung v. Komise
   (Věc T-421/12)
   2012/C 373/14
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Württembergische Gemeinde-Versicherung a. G. (Stuttgart, Německo) (zástupci: A. Birnstiel, H. Heinrich a J. O. Schrotz, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise ze dne 17. července 2012, kterým byla zamítnuta žádost žalobkyně o přístup k určitým dokumentům kartelového řízení (COMP/39.125 — Carglass) podaná podle nařízení (ES) č. 1049/2001 (1);

               —

               uložil žalované povinnost nést vlastní náklady řízení a náhradu nákladů žalobkyně.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod vycházející z nepřezkoumání jednotlivých dokumentů, jež byly uvedeny v žádosti.

                           —

                           V rámci prvního žalobního důvodu žalobkyně tvrdí, že rozhodnutí není založeno na konkrétním a individuálním přezkumu každého jednotlivého dokumentu. Podle názoru žalobkyně je napadené rozhodnutí založeno na právně nesprávném předpokladu, že v projednávaném případě existuje obecná domněnka pro uplatnění výjimky.

               2)

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení povinnosti uvést odůvodnění.

                           —

                           Na tomto místě žalobkyně uvádí, že Komise zamítnutí žádosti žalobkyně v plném rozsahu odůvodnila ve svém rozhodnutí pouze paušálními úvahami a tím nedostatečně. Žalobkyně v tomto spatřuje porušení povinnosti uvést odůvodnění a tím porušení podstatných formálních náležitostí.

               3)

               Třetí žalobní důvod vycházející z právně nesprávného výkladu a použití čl. 4 odst. 2 první a třetí odrážky nařízení č. 1049/2001.

                           —

                           Třetím žalobním důvodem žalobkyně tvrdí, že ze strany Komise došlo k právně nesprávnému výkladu a použití výjimek upravených v čl. 4 odst. 2 první a třetí odrážce nařízení č. 1049/2001. Podle názoru žalobkyně Komise pominula vzájemný vztah pravidlo-výjimka a vychází z příliš širokého chápání pojmu „ochrana vyšetřování“ a pojmu „obchodní zájmy“.

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z nezohlednění soukromoprávního prosazení kartelového práva jako veřejného zájmu ve smyslu čl. 4 odst. 2 nařízení č. 1049/2001.

                           —

                           Ve čtvrtém žalobním důvodu žalobkyně vysvětluje, že Komise neprávem odmítla převažující veřejný zájem na zpřístupnění vyžádaných dokumentů. Podle názoru žalobkyně byla Komise povinna zejména v rámci posouzení zájmů zohlednit, že i soukromoprávní prosazení kartelového práva představuje veřejný zájem ve smyslu čl. 4 odst. 2 nařízení č. 1049/2001.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, 31.5.2001, s. 43; Zvl. vyd. 01/03, s. 331).


title: Věc F-59/09: Žaloba podaná dne 13. června 2009 — Nicola v. EIB

text:
               29.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 205/49

         Žaloba podaná dne 13. června 2009 — Nicola v. EIB
   (Věc F-59/09)
   2009/C 205/91
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Carlo De Nicola (Strassen, Lucembursko) (zástupce: L. Isola, advokát)

      Žalovaná: Evropská investiční banka

      Předmět a popis sporu

   Zaprvé zrušení rozhodnutí, které přijal Odvolací výbor dne 14. listopadu 2008 nebo změnit jej v části, ve které připisuje žalobci, namísto jeho advokáta, námitku podjatosti vznesenou proti třem jeho členům. Zadruhé zrušení povýšení, o kterých se rozhodlo dne 29. dubna 2008, aniž by byla zohledněna situace žalobce a všechny související akty. Nakonec rozhodnutí o tom, že žalobce byl obětí psychického obtěžování na pracovišti a uložit povinnost, aby se žalovaná zdržela takové činnosti.

      Návrhové žádání žalobce

               —

               Zrušit rozhodnutí Odvolacího výboru a v každém případě ho změnit v části, v níž připisuje C. De Nikolovi (namísto jeho advokáta) námitku podjatosti vznesenou vůči třem členům výboru a v části, v níž považuje důvody námitky za „čisté a jednoduché zpochybnění rozhodnutí ze dne 14. prosince 2007“, a nikoliv za důsledek uznání a vzdání se jeho nároků, které tito tři členové nesprávně přičítali C. De Nikolovi;

               —

               zrušit povýšení ze dne 29. dubna 2008, na základě kterých se rozhodlo, aniž by se zohlednila situace žalobce, a všechny související, následující a pozdější akty, mezi nimi hodnocení za rok 2007 a případně předběžné prohlášení protiprávnosti množstevních omezení stanovených v instrukcích ředitelství personálního oddělení;

               —

               určit, že žalobce byl obětí psychického obtěžování na pracovišti a v důsledku toho,

               —

               uložit povinnost, aby se EIP zdržela psychického obtěžování na pracovišti a uložit jí povinnost zaplatit mu náhradu za fyzickou, nemajetkovou a majetkovou újmu, kterou utrpěl a náhradu nákladů řízení, úroků z prodlení a peněžní zhodnocení přiznaných částek.


title: Věc C-400/15: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 15. září 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzhof – Německo) – Landkreis Potsdam-Mittelmark v. Finanzamt Brandenburg „Řízení o předběžné otázce — Daně — Daň z přidané hodnoty — Šestá směrnice 77/388/EHS — Nárok na odpočet — Rozhodnutí 2004/817/ES — Právní předpisy členského státu — Výdaje na zboží a služby — Procentní podíl jejich použití na soukromé účely vyšší než 90 % jejich celkového použití — Vyloučení z práva na odpočet daně“

text:
               14.11.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 419/21

         Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 15. září 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzhof – Německo) – Landkreis Potsdam-Mittelmark v. Finanzamt Brandenburg
   (Věc C-400/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Daně - Daň z přidané hodnoty - Šestá směrnice 77/388/EHS - Nárok na odpočet - Rozhodnutí 2004/817/ES - Právní předpisy členského státu - Výdaje na zboží a služby - Procentní podíl jejich použití na soukromé účely vyšší než 90 % jejich celkového použití - Vyloučení z práva na odpočet daně“)
   (2016/C 419/27)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesfinanzhof

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Landkreis Potsdam-Mittelmark

      Žalovaný: Finanzamt Brandenburg

      Výrok

   Článek 1 rozhodnutí Rady 2004/817/ES ze dne 19. listopadu 2004, kterým se Německu povoluje uplatňovat opatření odchylující se od článku 17 šesté směrnice 77/388/EHS o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu, musí být vykládán v tom smyslu, že se nepoužije v situaci, kdy podnik pořídil zboží a služby, které využívá z více než 90 % pro jiné než hospodářské činnosti, které nepodléhají dani z přidané hodnoty.

      (1)  Úř. věst. C 363, 3.11.2015.


title: Věc C-284/06: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhof (Německo) dne 29. června 2006 – Finanzamt Hamburg – Am Tierpark v. Burda Verlagsbeteiligungen GmbH

text:
               30.9.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 237/2

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhof (Německo) dne 29. června 2006 – Finanzamt Hamburg – Am Tierpark v. Burda Verlagsbeteiligungen GmbH
   (Věc C-284/06)
   (2006/C 237/04)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Bundesfinanzhof
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Finanzamt Hamburg – Am Tierpark

      Žalovaná: Burda Verlagsbeteiligungen GmbH
   Předběžné otázky

               1)

               Jedná se o srážkovou daň ve smyslu čl. 5 odst. 1 směrnice Rady 435/90/EHS (1) ze dne 23. července 1990 o společném systému zdanění mateřských a dceřiných společností z různých členských států (Úř. věst. L 225, s. 6, opraveno Úř. věst. L 266, s. 20, nyní článek 5 ve znění směrnice 2003/123/ES ze dne 22. prosince 2003, Úř. věst. 2004, L 7, s. 41), stanoví-li vnitrostátní právo, že při rozdělování zisku dceřinou společností její mateřské společnosti se zdaňují příjmy a nabývání majetku kapitálovou společností, které by se podle vnitrostátního práva nezdaňovaly, pokud by zůstaly dceřiné společnosti a nebyly rozděleny mateřské společnosti?

               2)

               Je v případě záporné odpovědi na první otázku slučitelná s články 73b a 73d Smlouvy o ES (respektive s články 56 a 58 ES), jakož i s článkem 52 Smlouvy o ES (respektive s článkem 43 ES), vnitrostátní úprava, která stanoví odchylné započtení rozdělování zisků kapitálové společnosti s podíly vlastního kapitálu této společnosti s tím důsledkem, že dojde k daňovému zatížení také v případech, kdy kapitálová společnost doloží, že vyplácela dividendy společníkům nebo akcionářům-nerezidentům, ačkoliv takový společník nebo akcionář podle vnitrostátního práva není na rozdíl od společníka-rezidenta či akcionáře-rezidenta oprávněn stanovenou daň z příjmu právnických osob odečíst od svých vlastních daní?

      (1)  Úř. věst. L 225, s. 6. (Zvl. vyd. 09/01, s. 147).


title: Věc T-73/13: Usnesení Tribunálu ze dne 29. června 2015 – InterMune Uk a další v. EMA

text:
               21.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 311/60

         Usnesení Tribunálu ze dne 29. června 2015 – InterMune Uk a další v. EMA
   (Věc T-73/13) (1)

   (2015/C 311/66)
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda čtvrtého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 114, 20.4.2013.


title: Věc T-320/04: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 12. září 2005 – Dionyssopoulou v. Rada („Úředník — Invalidní důchod — Korekční koeficient — Pojem trvalého pobytu — Spojené království“)

text:
               15.10.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 257/11

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 12. září 2005 – Dionyssopoulou v. Rada
   (Věc T-320/04) (1)

   („Úředník - Invalidní důchod - Korekční koeficient - Pojem trvalého pobytu - Spojené království“)
   (2005/C 257/21)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Triantafyllia Dionyssopoulou [Zástupci: C. Quackels a M.-C. Gautier, advokáti]

      Žalovaná: Rada Evropské unie [Zástupci: M. Sims a I. Díez Parra, zmocněnci]
   Předmět věci
   Jednak návrh na zrušení rozhodnutí Rady ze dne 12. prosince 2003 používající korekční koeficient platný v Řecku na důchod žalobkyně a jednak návrh na náhradu škody.
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Každý účastník řízení ponese vlastní náklady.

      (1)  Úř. věst. C 273, 6.11.2004


title: Věc C-296/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Državna revizijska komisija za revizijo postopkov oddaje javnih naročil (Slovinsko) dne 18. června 2015 – Medisanus d. o. o. v. Splošna Bolničnica Murska Sobota

text:
               19.10.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 346/2

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Državna revizijska komisija za revizijo postopkov oddaje javnih naročil (Slovinsko) dne 18. června 2015 – Medisanus d. o. o. v. Splošna Bolničnica Murska Sobota
   (Věc C-296/15)
   (2015/C 346/02)
   Jednací jazyk: slovinština

      Předkládající soud

   Državna revizijska komisija za revizijo postopkov oddaje javnih naročil

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Medisanus d. o. o.

      Žalovaná: Splošna Bolničnica Murska Sobota

      Předběžná otázka

               1)

               Musí být směrnice 2004/18/ES (1), a konkrétně její čl. 23 odst. 2 a 8 a článek 2, ve spojení se

                           —

                           směrnicí 2001/83/ES (2), konkrétně s jejím článkem 83,

                           —

                           směrnicí 2002/98/ES (3), konkrétně s jejím čl. 4 odst. 2,

                           —

                           SFEU, konkrétně s jejím článkem 18,

         vykládána v tom smyslu, že brání požadavku léčivých přípravků vyrobených průmyslově „ze slovinské plazmy“ (požadavku založeném na právních předpisech Republiky Slovinsko – čl. 6 odst. 71 ZZdr-2)?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby (Úř. věst. L 134, 30. 4. 2004, s. 114.

      (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/83/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků, Úř. věst. L 311, 28. 11. 2001, s. 67.

      (3)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/98/ES ze dne 27. ledna 2003, kterou se stanoví standardy jakosti a bezpečnosti pro odběr, vyšetření, zpracování, skladování a distribuci lidské krve a krevních složek a kterou se mění směrnice 2001/83/ES, Úř. věst. L 33, 8. 2. 2003, s. 30.


title: Věc C-222/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Administrativen sad Varna (Bulharsko) dne 20. dubna 2016 – „MIP-TS“ OOD v. Načalnik na Mitnica Varna

text:
               4.7.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 243/21

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Administrativen sad Varna (Bulharsko) dne 20. dubna 2016 – „MIP-TS“ OOD v. Načalnik na Mitnica Varna
   (Věc C-222/16)
   (2016/C 243/22)
   Jednací jazyk: bulharština

      Předkládající soud

   Administrativen sad Varna

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka:„MIP-TS“ OOD

      Odpůrce: Načalnik na Mitnica Varna

      Předběžná otázka

   Vztahuje se působnost čl. 1 odst. 1 prováděcího nařízení Rady (EU) č. 791/2011 ze dne 3. srpna 2011 na dovoz některých otevřených síťovin s velikostí oka větší než 1,8 mm na délku i šířku a s hmotností větší než 35 g/m2 s výjimkou kotoučů ze skelných vláken, které jsou v současnosti zařazeny pod kódem KN ex 7019 51 00 a ex 7019 59 00 (kódy TARIC 7019510010 a 7019590010) a které byly 10. dubna 2012 přihlášeny do celního řízení „propuštění do celního režimu volného oběhu a konečné spotřeby“ s uvedením Thajska jako země jejich původu, odkud byly odeslány, ale ve skutečnosti měly svůj původ v Čínské lidové republice a tento původ byl zjištěn v rámci šetření OLAF, které se uskutečnilo na základě nařízení (ES) č. 1073/1999 Evropského parlamentu a Rady a s ním související zprávy?


title: Věc T-629/16: Žaloba podaná dne 1. září 2016 – Shoe Branding Europe v. EUIPO – adidas (umístění dvou rovnoběžných proužků na botě)

text:
               31.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 402/53

         Žaloba podaná dne 1. září 2016 – Shoe Branding Europe v. EUIPO – adidas (umístění dvou rovnoběžných proužků na botě)
   (Věc T-629/16)
   (2016/C 402/62)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Shoe Branding Europe BVBA (Oudenaarde, Belgie) (zástupce: J. Løje, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: adidas (Herzogenaurach, Německo)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Poziční ochranná známka (umístění dvou rovnoběžných proužků na botě) – Ochranná známka Evropské unie č. 8 398 141

      Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 8. června 2016 ve věci R 597/2016-2

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               porušení čl. 8 odst. 5 nařízení č. 207/2009;

               —

               zkreslení skutečností.


title: Výmaz věci T-441/03

text:
               9.7.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/35

         Výmaz věci T-441/03 (1)

   (2005/C 171/58)

      (Jednací jazyk: nizozemština)

   Usnesením ze dne 28. dubna 2005 rozhodl předseda čtvrtého senátu Soudu prvního stupně Evropských společenství o výmazu věci T-441/03, N. V. Firma Léon Van Parys a další proti Komisi Evropských společenství.

      (1)  Úř. věst. C 59, 6.3.2004


title: Věc C-556/14 P: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 7. dubna 2016 – Holcim (Romania) SA v. Evropská komise „Kasační opravný prostředek – Životní prostředí – Systém pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů v Evropské unii – Směrnice 2003/87/ES – Články 19 a 20 – Nařízení (ES) č. 2216/2004 – Článek 10 – Systém registrů obchodů s emisními povolenkami – Objektivní odpovědnost – Odmítnutí Komise zpřístupnit informace a zakázat veškeré obchodování s odcizenými emisními povolenkami – Objektivní odpovědnost“

text:
               13.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 211/16

      Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 7. dubna 2016 – Holcim (Romania) SA v. Evropská komise
      (Věc C-556/14 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Životní prostředí - Systém pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů v Evropské unii - Směrnice 2003/87/ES - Články 19 a 20 - Nařízení (ES) č. 2216/2004 - Článek 10 - Systém registrů obchodů s emisními povolenkami - Objektivní odpovědnost - Odmítnutí Komise zpřístupnit informace a zakázat veškeré obchodování s odcizenými emisními povolenkami - Objektivní odpovědnost“)
      (2016/C 211/18)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Holcim (Romania) SA (zástupce: L. Arnauts, advokát)

         Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: E. White a K. Mifsud-Bonnici, zmocněnci)

         Výrok

                  1)

                  Kasační opravný prostředek se zamítá.

                  2)

                  Společnosti Holcim (Romania) SA se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 65, 23.2.2015.


title: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 8. září 2005 ve věci C-129/04 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État): Espace Trianon SA, Société wallonne de location-financement SA (Sofibail) proti Office communautaire et régional de la formation professionnelle et de l'emploi (FOREM) (Veřejné zakázky — Směrnice 89/665/EHS — Přezkumné řízení při zadávání veřejných zakázek — Osoby, kterým musí být přezkumná řízení dostupná — Sdružení ad hoc, které podává nabídku — Zákaz pro jednoho z členů sdružení ad hoc podat návrh na přezkum samostatně — Pojem „zájem na získání veřejné zakázky“)

text:
               29.10.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 271/8

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (druhého senátu)
   ze dne 8. září 2005
   ve věci C-129/04 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État): Espace Trianon SA, Société wallonne de location-financement SA (Sofibail) proti Office communautaire et régional de la formation professionnelle et de l'emploi (FOREM) (1)

   (Veřejné zakázky - Směrnice 89/665/EHS - Přezkumné řízení při zadávání veřejných zakázek - Osoby, kterým musí být přezkumná řízení dostupná - Sdružení ad hoc, které podává nabídku - Zákaz pro jednoho z členů sdružení ad hoc podat návrh na přezkum samostatně - Pojem „zájem na získání veřejné zakázky“)
   (2005/C 271/14)
   Jednací jazyk: francouzština
   Ve věci C-129/04, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím Conseil d'État (Belgie) ze dne 25. února 2004, došlým Soudnímu dvoru dne 9. března 2004, v řízení Espace Trianon SA, Société wallonne de location-financement SA (Sofibail) proti Office communautaire et régional de la formation professionnelle et de l'emploi (FOREM), Soudní dvůr (druhý senát), ve složení C. W. A. Timmermans, předseda senátu, C. Gulmann (zpravodaj), R. Schintgen, G. Arestis a J. Klučka, soudci, generální advokátka: C. Stix-Hackl, vedoucí soudní kanceláře: K. Sztranc, rada, vydal dne 8. září 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1.

               Článek 1 směrnice Rady 89/665/EHS ze dne 21. prosince 1989 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přezkumného řízení při zadávání veřejných zakázek na dodávky a stavební práce, ve znění směrnice Rady 92/50/EHS ze dne 18. června 1992 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na služby, musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání tomu, aby podle vnitrostátního práva mohli podat návrh na přezkum rozhodnutí o udělení zakázky pouze všichni členové sdružení ad hoc, bez právní subjektivity, které se jako takové účastnilo postupu při udělování veřejné zakázky a kterému uvedená zakázka nebyla udělena, a nikoli pouze jeden z jeho členů samostatně.

               2.

               Je tomu tak i tehdy, když všichni členové takového sdružení ad hoc podávají návrh na přezkum společně, avšak návrh jednoho z jeho členů je posouzen jako nepřípustný.

      (1)  Úř. věst. C 106, 30.4.2004.


title: Věc T-465/10: Žaloba podaná dne 27. září 2010 — McHugh v. Komise

text:
               4.12.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 328/46

         Žaloba podaná dne 27. září 2010 — McHugh v. Komise
   (Věc T-465/10)
   ()
   2010/C 328/74
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Eamon McHugh (Killybegs, Irsko) (zástupci: A. Collins SC, N. Travers, Barrister a D. Barry, Solicitor)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí Komise oznámené dopisem Irsku pod číslem dokumentu K(2010) 4767 ze dne 13. července 2010, kterým byla zamítnuta žádost o zvýšení bezpečnostní kapacity u nových trawlerů pro pelagický rybolov „Antartic“ a kterým bylo nahrazeno rozhodnutí týkající se této žádosti, jež je obsaženo v rozhodnutí Komise 2003/245/ES ze dne 4. dubna 2003 o žádostech obdržených Komisí o zvýšení cílů víceletého orientačního programu IV za účelem zlepšení bezpečnosti, plavby na moři, hygieny, kvality výrobků a pracovních podmínek pro plavidla o celkové délce větší než dvanáct metrů (neoficiální překlad) (Úř. věst. 2003 L 90, s. 48), a které bylo, pokud jde o žalobce, zrušeno rozsudkem Soudu vydaným dne 13. června 2006 ve spojených věcech T-218/03 až T-240/03 Boyle a další v. Komise, Recueil 2006, s. II-1699; a

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Touto žalobou se žalobce podle článku 263 SFEU domáhá zrušení rozhodnutí Komise oznámeného dopisem Irsku pod číslem dokumentu K(2010) 4767 ze dne 13. července 2010, kterým byla zamítnuta žádost o zvýšení bezpečnostní kapacity u nových trawlerů pro pelagický rybolov „Antartic“ a kterým bylo nahrazeno rozhodnutí týkající se této žádosti, jež je obsaženo v rozhodnutí Komise 2003/245/ES ze dne 4. dubna 2003 o žádostech obdržených Komisí o zvýšení cílů víceletého orientačního programu IV za účelem zlepšení bezpečnosti, plavby na moři, hygieny, kvality výrobků a pracovních podmínek pro plavidla o celkové délce větší než dvanáct metrů (Úř. věst. 2003 L 90, s. 48), a které bylo, pokud jde o žalobce, zrušeno rozsudkem Soudu vydaným dne 13. června 2006 ve spojených věcech T-218/03 až T-240/03 Boyle a další v. Komise, Recueil 2006, s. II-1699.
   Na podporu své žaloby vznáší žalobce tyto důvody:

               Zaprvé žalobce tvrdí, že žalovaná jednala bez právního základu. Článek 4 odst. 2 rozhodnutí Rady č. 97/413/ES ze dne 26. června 1997 o cílech a pravidlech restrukturalizace rybolovu Společenství v průběhu období od 1. ledna 1997 do 31. prosince 2001 k vytvoření trvalé rovnováhy mezi zdroji a jejich využíváním (Úř. věst. 1997 L 175, s. 27) je i nadále vhodným právním základem pro napadené rozhodnutí, a v důsledku toho chyběl Komisi právní základ pro přijetí rozhodnutí jakožto rozhodnutí ad hoc.

               Zadruhé porušila Komise podle žalobce podstatné procesní náležitosti. Žalobce uvádí, že podle rozhodnutí Rady č. 97/413/ES mělo být napadené rozhodnutí přijato postupem projednávání v řídících výborech a že Komise tím, že se rozhodla přijmout rozhodnutí jako rozhodnutí ad hoc, porušila podstatné procesní náležitosti.

               Zatřetí žalobce tvrdí, že chybným výkladem čl. 4 odst. 2 rozhodnutí Rady č. 97/413/ES překročila Komise své pravomoci, a to především tím, že se opírala o irelevantní kritéria a nezohlednila definici „intenzity rybolovu“, stanovenou v rozhodnutí Rady č. 97/413/ES a právních předpisech Společenství o rybolovu platných v době podání žádosti žalobce o bezpečnostní tonáž, tedy v prosinci 2001.

               Napadené rozhodnutí dále obsahuje řadu zjevných pochybení, k nimž došlo při posouzení žádosti žalobce o bezpečnostní tonáž. Zjevně chybná jsou především rozhodnutí Komise, kterým byla zamítnuta žádost žalobce z důvodu většího prostoru pod hlavní palubou navrhovaného nového plavidla Antartic, jakož i její tvrzení, že „intenzita rybolovu“ navrhovaného nového plavidla je vyšší než intenzita rybolovu nahrazených plavidel.

               Konečně pak žalobce tvrdí, že Komise porušila jeho právo na rovné zacházení. Zamítnutí žádosti Komisí z důvodu většího prostoru pod hlavní palubou navrhovaného nového plavidla představuje podle jeho názoru zřetelné rozdílné zacházení, které lze přirovnat k nepřípustné diskriminaci ve srovnání se zcela odlišným přístupem, který byl přijat jak v souvislosti s vyřízením některých žádostí o dodatečnou bezpečnostní tonáž akceptovanou v rozhodnutí Komise č. 2003/245, jakož i v souvislosti s jednou ze žádostí, která byla nejprve tímto rozhodnutím zamítnuta, avšak později v rozhodnutí obsaženém v rozhodnutí Komise oznámeném pod číslem dokumentu K(2010) 4765 ze dne 13. července 2010 přijata.


title: Věc C-83/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Německo) dne 17. února 2012 — trestní řízení proti Minh Khoa Vo

text:
               28.4.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 126/7

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Německo) dne 17. února 2012 — trestní řízení proti Minh Khoa Vo
   (Věc C-83/12)
   2012/C 126/13
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesgerichtshof

      Účastník původního trestního řízení

   Minh Khoa Vo

      Další účastník řízení: Generalbundesanwalt beim Bundesgerichtshof

      Předběžná otázka

   Je třeba ustanovení článku 21 a článku 34 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 810/2009 ze dne 13. července 2009 o kodexu Společenství o vízech (Úř. věst. L 243 ze dne 15. září 2009, s. 1, vízový kodex — VK) (1), upravující udělení a prohlášení jednotného víza za neplatné, vykládat v tom smyslu, že brání trestnosti nezákonného převádění cizinců, vyplývající z použití vnitrostátních právních předpisů v případech, v nichž převáděné osoby disponují sice vízem, avšak toto vízum získaly od příslušných orgánů jiného členského státu podvodným způsobem, přičemž se dopustily klamavého jednání ohledně skutečného účelu cesty?

      (1)  Úř. věst. L 243, s. 1.