title: Rozsudek Soudního dvora ze dne 16. prosince 2015 ve věci E-13/15 – Abuelo Insua Juan Bautista v. Liechtensteinische Invalidenversicherung (koordinace systémů sociálního zabezpečení – čl. 87 odst. 2 nařízení (ES) č. 987/2009 – závazný účinek lékařských nálezů instituce místa pobytu nebo bydliště – právo napadnout uvedené nálezy – zásada rovného zacházení)

text:
               5.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 2/4

         ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
   ze dne 16. prosince 2015
   ve věci E-13/15
   Abuelo Insua Juan Bautista v. Liechtensteinische Invalidenversicherung
   (koordinace systémů sociálního zabezpečení – čl. 87 odst. 2 nařízení (ES) č. 987/2009 – závazný účinek lékařských nálezů instituce místa pobytu nebo bydliště – právo napadnout uvedené nálezy – zásada rovného zacházení)
   (2017/C 2/04)
   Ve věci E-13/15 Abuelo Insua Juan Bautista v. Liechtensteinische Invalidenversicherung – ŽÁDOST k Soudnímu dvoru podle článku 34 Dohody mezi státy ESVO o zřízení Kontrolního úřadu a Soudního dvora, kterou podal knížecí odvolací soud Fürstliches Obergericht, týkající se výkladu čl. 87 odst. 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 987/2009 ze dne 16. září 2009, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 883/2004 o koordinaci systémů sociálního zabezpečení, Soudní dvůr ve složení Carl Baudenbacher, předseda, Per Christiansen (soudce-zpravodaj) a Páll Hreinsson, soudci, vynesl dne 16. prosince 2015 rozsudek, jehož výroková část zní:
   Ustanovení čl. 87 odst. 2 nařízení (ES) č. 987/2009 nebrání příjemci dávek nebo žadateli o dávky v tom, aby ve správním řízení s dlužnou institucí napadl nálezy instituce místa pobytu nebo bydliště provedené podle uvedeného ustanovení.


title: Věc T-45/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 15. července 2015 – GEA Group v. Komise „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Evropské trhy s tepelnými stabilizátory ESBO/estery — Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES a článku 53 Dohody o EHP — Stanovení cen, rozdělení trhů a výměna citlivých obchodních informací — Pokuty — Přičtení protiprávního jednání — Domněnka na základě kapitálu — Doba trvání protiprávního jednání a důkaz o něm — Promlčení — Délka správního řízení — Přiměřená lhůta — Práva na obhajobu“

text:
               14.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 302/30

         Rozsudek Tribunálu ze dne 15. července 2015 – GEA Group v. Komise
   (Věc T-45/10) (1)

   („Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Evropské trhy s tepelnými stabilizátory ESBO/estery - Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES a článku 53 Dohody o EHP - Stanovení cen, rozdělení trhů a výměna citlivých obchodních informací - Pokuty - Přičtení protiprávního jednání - Domněnka na základě kapitálu - Doba trvání protiprávního jednání a důkaz o něm - Promlčení - Délka správního řízení - Přiměřená lhůta - Práva na obhajobu“)
   (2015/C 302/38)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: GEA Group AG (Düsseldorf, Německo) (zástupci: A. Kallmayer, I. du Mont, G. Schiffers a R. Van der Hout, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: R. Sauer a F. Ronkes Agerbeek, zmocněnci, ve spolupráci s W. Berg, advokát)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise K(2009) 8682 v konečném znění ze dne 11. listopadu 2009 v řízení podle článku 81 [ES] a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/38.589 – Tepelné stabilizátory), nebo podpůrně návrh na snížení pokuty, která byla uložena žalobkyni.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti GEA Group AG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 100, 17.4.2010.


title: Věc T-23/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 26. října 2010 — CNOP a CCG v. Komise ( Hospodářská soutěž — Správní řízení — Rozhodnutí nařizující kontrolu — Článek 20 odst. 4 nařízení (ES) č. 1/2003 — Příjemce postrádající právní subjektivitu — Povinnost uvést odůvodnění — Pojmy podnik a  sdružení podniků   )

text:
               18.12.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 346/40

         Rozsudek Tribunálu ze dne 26. října 2010 — CNOP a CCG v. Komise
   (Věc T-23/09) (1)

   (Hospodářská soutěž - Správní řízení - Rozhodnutí nařizující kontrolu - Článek 20 odst. 4 nařízení (ES) č. 1/2003 - Příjemce postrádající právní subjektivitu - Povinnost uvést odůvodnění - Pojmy „podnik“ a „sdružení podniků“)
   2010/C 346/78
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobci: Conseil national de l'Ordre des pharmaciens (CNOP) (Paříž, Francie); a Conseil central de la section G de l'Ordre national des pharmaciens (CCG) (Paříž) (zástupci: původně Y. R. Guillou, H. Speyart van Woerden, T. Verstraeten a C. van Sasse van Ysselt, poté Y. R.Guillou, L. Defalque a C. Robert, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Bouquet a É. Gippini Fournier, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise K(2008) 6524 ze dne 29. října 2008 ve věci COMP/39510, kterým bylo nařízeno Ordre national des pharmaciens (ONP), CNOP a CCG, aby se podrobily kontrole podle čl. 20 odst. 4 nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 [ES] a 82 [ES] (Úř. věst. L 1, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205)

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Conseil national de l’Ordre des pharmaciens (CNOP) a Conseil central de la section G de l’Ordre national des pharmaciens (CCG) se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 55, 7.3.2009.


title: Věc C-251/09: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 17. února 2011 — Evropská komise v. Kyperská republika ( „Veřejné zakázky na dodávky a stavební práce — Odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a telekomunikací — Směrnice 93/38/EHS — Vyhlášení zakázky — Kritéria zadávání — Rovné zacházení s uchazeči — Zásada transparentnosti — Směrnice 92/13/EHS — Přezkumné řízení — Povinnost odůvodnit rozhodnutí o vyloučení uchazeče“ )

text:
               2.4.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 103/4

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 17. února 2011 — Evropská komise v. Kyperská republika
   (Věc C-251/09) (1)

   (Veřejné zakázky na dodávky a stavební práce - Odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a telekomunikací - Směrnice 93/38/EHS - Vyhlášení zakázky - Kritéria zadávání - Rovné zacházení s uchazeči - Zásada transparentnosti - Směrnice 92/13/EHS - Přezkumné řízení - Povinnost odůvodnit rozhodnutí o vyloučení uchazeče)
   2011/C 103/04
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: C. Zadra, zmocněnec, I. Chatzigiannis a M. Patakia, zmocněnci)

      Žalovaná: Kyperská republika (zástupci: K. Likourgos a A. Pantazi-Lamprou, zmocněnci)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Porušení čl. 4 odst. 2 a čl. 31 odst. 1 směrnice Rady 93/38/EHS ze dne 14. června 1993 o koordinaci postupů při zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a telekomunikací (Úř. věst. L 199, s. 84; Zvl. vyd. 06/02, s. 194) — Porušení čl. 1 odst. 1 směrnice Rady 92/13/EHS ze dne 25. února 1992 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se uplatňování pravidel Společenství pro postupy při zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a telekomunikací (Úř. věst. L 76, s. 14; Zvl. Vyd 06/01, s. 315) — Povinnost odůvodnit rozhodnutí o vyloučení uchazeče — Povinnost zajistit, aby rozhodnutí přijatá zadavateli mohla být co nejúčinněji a nejrychleji přezkoumána — Zásady rovného zacházení a transparentnosti

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 233, 26.9.2009.


title: Věc T-583/13: Žaloba podaná dne 8. listopadu 2013 — Shire Pharmaceutical Contracts v. Komise

text:
               21.12.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 377/19

         Žaloba podaná dne 8. listopadu 2013 — Shire Pharmaceutical Contracts v. Komise
   (Věc T-583/13)
   2013/C 377/43
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Shire Pharmaceutical Contracts (Hampshire, Spojené království) (zástupci: K. Bacon, Barrister, M. Utges Manley a M. Vickers, Solicitors)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí obsažené v dopisu Evropské komise ze dne 5. září 2013, potvrzené dopisem ze dne 18. října, kterým byla odepřena vhodnost pro schválení dobrovolného plánu pediatrického výzkumu na základě článku 37 nařízení (ES) č. 1901/2006 (1), a

               —

               uložit žalované, aby žalobkyni nahradila náklady řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod vycházející z toho, že napadené rozhodnutí je stiženo zásadními nesprávnými právními posouzeními při výkladu nařízení (ES) č. 1901/2006.

               2)

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení zásady právní jistoty.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1901/2006 ze dne 12. prosince 2006 o léčivých přípravcích pro pediatrické použití a o změně nařízení (EHS) č. 1768/92, směrnice 2001/20/ES, směrnice 2001/83/ES a nařízení (ES) č. 726/2004 (Úř. věst. L 378, s. 1).


title: Věc C-108/12: Usnesení předsedy čtvrtého senátu Soudního dvora ze dne 26. září 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunalul Vâlcea — Rumunsko) — SC Volksbank România SA v. Ionuț-Florin Zglimbea, Liana-Ramona Zglimbea

text:
               21.12.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 377/9

         Usnesení předsedy čtvrtého senátu Soudního dvora ze dne 26. září 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunalul Vâlcea — Rumunsko) — SC Volksbank România SA v. Ionuț-Florin Zglimbea, Liana-Ramona Zglimbea
   (Věc C-108/12) (1)

   2013/C 377/19
   Jednací jazyk: rumunština
   Předseda čtvrtého senátu Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 151, 26.5.2012.


title: Věc T-279/13: Usnesení Tribunálu ze dne 15. února 2016 – Ezz a další v. Rada „Žaloba na neplatnost — Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Omezující opatření přijatá vzhledem k situaci v Egyptě — Omezující opatření přijatá vůči osobám odpovědné za zneužívání státních prostředků a vůči osobám a subjektům s nimi spojeným — Zmrazení finančních prostředků — Zařazení žalobců na seznam dotčených osob — Právní základ — Nedodržení kritérií pro zařazení — Nesprávné právní posouzení — Nesprávné skutkové zjištění — Právo na vlastnictví — Zásah do pověsti — Právo na obhajobu — Právo na účinnou soudní ochranu — Povinnost uvést odůvodnění — Úprava návrhových žádání a žalobních důvodů — Litispendence — Žaloba, která je zčásti zjevně nepřípustná a zčásti po právní stránce zjevně zcela neopodstatněná“

text:
               4.4.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 118/31

         Usnesení Tribunálu ze dne 15. února 2016 – Ezz a další v. Rada
   (Věc T-279/13) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vzhledem k situaci v Egyptě - Omezující opatření přijatá vůči osobám odpovědné za zneužívání státních prostředků a vůči osobám a subjektům s nimi spojeným - Zmrazení finančních prostředků - Zařazení žalobců na seznam dotčených osob - Právní základ - Nedodržení kritérií pro zařazení - Nesprávné právní posouzení - Nesprávné skutkové zjištění - Právo na vlastnictví - Zásah do pověsti - Právo na obhajobu - Právo na účinnou soudní ochranu - Povinnost uvést odůvodnění - Úprava návrhových žádání a žalobních důvodů - Litispendence - Žaloba, která je zčásti zjevně nepřípustná a zčásti po právní stránce zjevně zcela neopodstatněná“)
   (2016/C 118/35)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobci: Ahmed Abdelaziz Ezz (Gíza, Egypt), Abla Mohammed Fawzi Ali Ahmed Salama (Káhira, Egypt), Chadiga Ahmed Ahmed Kamel Jassin (Gíza) a Šahinaz Abdel Azizabdel Wahab Al Naggar (Gíza) (zástupci: J. Binns, solicitor, J. Lewis, QC, B. Kennelly, J. Pobjoy, barristers, S. Rowe a J.-F. Bellis, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: I. Gurov a M. Bishop, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení nařízení Rady (EU) č. 270/2011 ze dne 21. března 2011 o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci v Egyptě (Úř. věst. 2011 L 76, s. 4), ve znění rozhodnutí Rady 2013/144/SZBP ze dne 21. března 2013 (Úř. věst. L 82, s. 54), a na zrušení nařízení Rady (EU) č. 270/2011, „jehož platnost byla prodloužena rozhodnutím Rady oznámeným žalobcům dopisem ze dne 22. března 2013“, ze dne 21. března 2011 o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci v Egyptě (JO L 76, p. 4), a to v rozsahu, v němž se tyto akty vztahují na žalobce.

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá.

               2)

               Ahmed Abdelaziz Ezz, Abla Mohammed Fawzi Ali Ahmed Salama, Chadiga Ahmed Ahmed Kamel Jassin a Šahinaz Abdel Azizabdel Wahab Al Naggar ponesou vlastní náklad řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Radou Evropské unie.

      (1)  Úř. věst. C 207, 20.7.2013.


title: Věc T-459/14: Usnesení Tribunálu ze dne 4. března 2015 – Messi Cuccittini v. OHIM – Pires Freitas Campos (LEO)

text:
               27.4.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/67

         Usnesení Tribunálu ze dne 4. března 2015 – Messi Cuccittini v. OHIM – Pires Freitas Campos (LEO)
   (Věc T-459/14) (1)

   (2015/C 138/87)
   Jednací jazyk: španělština
   Předseda pátého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 329, 22.9.2014.


title: Věc C-387/14: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 4. května 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Krajowa Izba Odwoławcza – Polsko) – Esaprojekt sp. z o.o. v. Województwo Łódzkie „Řízení o předběžné otázce — Veřejné zakázky — Směrnice 2004/18/ES — Zásady rovného zacházení, zákazu diskriminace a transparentnosti — Technická nebo odborná způsobilost hospodářských subjektů — Článek 48 odst. 3 — Možnost využít schopnosti jiných subjektů — Článek 51 — Možnost doplnit nabídku — Článek 45 odst. 2 písm. g) — Vyloučení z účasti na veřejné zakázce z důvodu vážného pochybení“

text:
               3.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/5

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 4. května 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Krajowa Izba Odwoławcza – Polsko) – Esaprojekt sp. z o.o. v. Województwo Łódzkie
   (Věc C-387/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Veřejné zakázky - Směrnice 2004/18/ES - Zásady rovného zacházení, zákazu diskriminace a transparentnosti - Technická nebo odborná způsobilost hospodářských subjektů - Článek 48 odst. 3 - Možnost využít schopnosti jiných subjektů - Článek 51 - Možnost doplnit nabídku - Článek 45 odst. 2 písm. g) - Vyloučení z účasti na veřejné zakázce z důvodu vážného pochybení“)
   (2017/C 213/03)
   Jednací jazyk: polština

      Předkládající soud

   Krajowa Izba Odwoławcza

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Esaprojekt sp. z o.o.

      Žalovaný: Województwo Łódzkie

      Za přítomnosti: Konsultant Komputer sp. z o.o.

      Výrok

               1)

               Článek 51 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby, ve spojení s článkem 2 této směrnice musí být vykládán v tom smyslu, že brání tomu, aby po uplynutí lhůty pro předložení žádostí o účast na zadávacím řízení hospodářský subjekt předložil veřejnému zadavateli za účelem prokázání, že splňuje podmínky pro účast na zadávacím řízení, doklady neuvedené v jeho původní nabídce, jako je smlouva o zakázce realizované třetím subjektem, jakož i závazek třetího subjektu poskytnout tomuto subjektu kapacity a prostředky nezbytné k plnění dotčené zakázky.

               2)

               Článek 44 směrnice 2004/18, ve spojení s čl. 48 odst. 2 písm. a) této směrnice a se zásadou rovného zacházení s hospodářskými subjekty uvedenou v článku 2 této směrnice musí být vykládán v tom smyslu, že neumožňuje hospodářskému subjektu využít schopností jiného subjektu ve smyslu čl. 48 odst. 3 uvedené směrnice s odkazem na spojení znalostí a zkušeností dvou hospodářských subjektů, které jednotlivě nedisponují schopnostmi požadovanými pro plnění určité zakázky, pokud veřejný zadavatel pojímá dotyčnou zakázku jako nedělitelnou, a že se takové vyloučení možnosti využití zkušeností více hospodářských subjektů váže k předmětu dotčené zakázky, kterou tedy musí realizovat jediný hospodářský subjekt, a je tomuto předmětu úměrné.

               3)

               Článek 44 směrnice 2004/18, ve spojení s čl. 48 odst. 2 písm. a) této směrnice a se zásadou rovného zacházení s hospodářskými subjekty uvedenou v článku 2 této směrnice musí být vykládán v tom smyslu, že neumožňuje hospodářskému subjektu, který se individuálně účastní zadávacího řízení na veřejnou zakázku, využít zkušeností skupiny podniků, jejímž byl členem v rámci jiné veřejné zakázky, pokud se na realizaci této veřejné zakázky skutečně a konkrétně nepodílel.

               4)

               Článek 45 odst. 2 písm. g) směrnice 2004/18, který umožňuje vyloučit z účasti na veřejné zakázce hospodářský subjekt, zejména pokud se „dopustil vážného zkreslení“ při poskytování informací požadovaných veřejným zadavatelem, musí být vykládán v tom smyslu, že ho lze aplikovat, pokud se dotyčný subjekt dopustil nedbalosti určité závažnosti, a sice nedbalosti, která může mít rozhodující vliv na rozhodnutí o vyloučení, výběru nebo zadání veřejné zakázky, a to bez ohledu na zjištění úmyslného zavinění na straně tohoto subjektu.

               5)

               Článek 44 směrnice 2004/18, ve spojení s čl. 48 odst. 2 písm. a) této směrnice a se zásadou rovného zacházení s hospodářskými subjekty uvedenou v článku 2 této směrnice musí být vykládán v tom smyslu, že umožňuje hospodářskému subjektu využít zkušenosti tak, že se odvolá souhrnně na dvě či více smluv jako na zakázku jedinou, ledaže veřejný zadavatel takovou možnost vyloučil požadavky, které se vážou k předmětu a účelu veřejné zakázky a které jsou ve vztahu k nim přiměřené.

      (1)  Úř. věst. C 431, 1.12.2014.


title: Spojené věci C-395/08 a C-396/08: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 10. června 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Corte d'appello di Roma — Itálie) — Instituto nazionale della previdenza sociale (INPS) v. Tiziana Bruno, Massimo Pettini (C-395/08), Daniela Lotti, Clara Matteucci (C-396/08) ( „Směrnice 97/81/ES — Rámcová dohoda o částečném pracovním úvazku — Rovné zacházení se zaměstnanci na částečný a plný pracovní úvazek — Výpočet odpracované doby nezbytné pro získání starobního důchodu — Vyloučení neodpracovaných období — Diskriminace“ )

text:
               9.10.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 274/2

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 10. června 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Corte d'appello di Roma — Itálie) — Instituto nazionale della previdenza sociale (INPS) v. Tiziana Bruno, Massimo Pettini (C-395/08), Daniela Lotti, Clara Matteucci (C-396/08)
   (Spojené věci C-395/08 a C-396/08) (1)

   (Směrnice 97/81/ES - Rámcová dohoda o částečném pracovním úvazku - Rovné zacházení se zaměstnanci na částečný a plný pracovní úvazek - Výpočet odpracované doby nezbytné pro získání starobního důchodu - Vyloučení neodpracovaných období - Diskriminace)
   2010/C 274/02
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Corte d'appello di Roma

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Instituto nazionale della previdenza sociale (INPS)

      Žalovaní: Tiziana Bruno, Massimo Pettini (C-395/08), Daniela Lotti, Clara Matteucci (C-396/08)

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Corte d'appello di Roma — Výklad směrnice Rady 97/81/ES ze dne 15. prosince 1997 o rámcové dohodě o částečném pracovním úvazku uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS — Příloha: Rámcová dohoda o částečném pracovním úvazku (Úř. věst. L 1, s. 9) — Pracovníci na částečný pracovní úvazek, pracující několik měsíců v roce a mající volno po zbytek roku — Nezapočtení doby, po kterou nebyla vykonávána práce, pro stanovení výše starobního důchodu

      Výrok

               1)

               Pokud jde o starobní důchody, musí být ustanovení 4 rámcové dohody o částečném pracovním úvazku, která je přílohou směrnice Rady 97/81/ES ze dne 15. prosince 1997 o Rámcové dohodě o částečném pracovním úvazku uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS, vykládáno v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, která u zaměstnanců pracujících na vertikálně cyklický částečný úvazek vylučuje z výpočtu odpracovaných let požadovaných pro vznik nároku na takový důchod neodpracovaná období, pokud takové rozdílné zacházení není ospravedlněno objektivními důvody.

               2)

               V případě, že by předkládající soud dospěl k závěru, podle kterého je právní úprava dotčená ve věci v původním řízení neslučitelná s ustanovením 4 rámcové dohody o částečném pracovním úvazku, jež je přílohou směrnice 97/81, bude třeba vyložit její ustanovení 1 a 5 odst. 1 v tom smyslu, že rovněž brání takové právní úpravě.

      (1)  Úř. věst. C 327, 20.12.2008.


title: Věc T-643/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 12. května 2016 – Red Lemon v. EUIPO – Lidl Stiftung (ABTRONIC) „Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie ABTRONIC — Starší slovní ochranná známka Evropské unie TRONIC — Relativní důvod pro zamítnutí zápisu — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 — Minimální inherentní rozlišovací způsobilost starší ochranné známky — Nebezpečí záměny“

text:
               27.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 232/12

         Rozsudek Tribunálu ze dne 12. května 2016 – Red Lemon v. EUIPO – Lidl Stiftung (ABTRONIC)
   (Věc T-643/14) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie ABTRONIC - Starší slovní ochranná známka Evropské unie TRONIC - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Minimální inherentní rozlišovací způsobilost starší ochranné známky - Nebezpečí záměny“)
   (2016/C 232/14)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Red Lemon Inc. (Hong Kong, Čína) (zástupci: T. Wieland a S. Müller, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: D. Walicka, zmocněnkyně)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO: Lidl Stiftung & Co. KG (Neckarsulm, Německo)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 15. května 2014 (věc R 1899/2013-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Lidl Stiftung & Co. KG a Red Lemon Inc.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti Red Lemon Inc. se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 380, 27.10.2014.


title: Věc T-178/05: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne  23. listopadu 2005  – Spojené království v. Komise ( Životní prostředí — Směrnice 2003/87/ES — Systém pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů — Návrh změny národního alokačního plánu — Odmítnutí Komise — Žaloba na neplatnost )

text:
               28.1.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/14

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 23. listopadu 2005 – Spojené království v. Komise
   (Věc T-178/05) (1)

   („Životní prostředí - Směrnice 2003/87/ES - Systém pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů - Návrh změny národního alokačního plánu - Odmítnutí Komise - Žaloba na neplatnost“)
   (2006/C 22/27)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobce: Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupci: původně C. Jackson, zmocněnkyně, M. Hoskins, barrister, poté R. Caudwell, zmocněnkyně a M. Hoskins)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: U. Wölker a W. Lewis, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C (2005) 1081 konečné ze dne 12. dubna 2005, které se týká návrhu změny národního alokačního plánu pro přidělování povolenek na emise skleníkových plynů oznámeného Spojeným královstvím v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES
   Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Komise C (2005) 1081 konečné ze dne 12. dubna 2005, které se týká návrhu změny národního alokačního plánu pro přidělování povolenek na emise skleníkových plynů oznámeného Spojeným královstvím, se zrušuje.

               2)

               Komise ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady řízení vynaložené Spojeným královstvím.

      (1)  Úř. věst. C 155, 25.6.2005.


title: Věc C-537/07: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de lo Social de Madrid (Španělsko) dne 3. prosince 2007 – Evangelina Gómez-Limón Sánchez-Camacho v. Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS), Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS), ALCAMPO S. A.

text:
               8.3.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 64/16

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de lo Social de Madrid (Španělsko) dne 3. prosince 2007 – Evangelina Gómez-Limón Sánchez-Camacho v. Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS), Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS), ALCAMPO S. A.
   (Věc C-537/07)
   (2008/C 64/25)
   Jednací jazyk: španělština
   Předkládající soud
   Juzgado de lo Social de Madrid
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Evangelina Gómez-Limón Sánchez-Camacho

      Žalovaní: Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS), Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS), ALCAMPO S. A.
   Předběžné otázky

               1)

               Je možné, aby s ohledem na povahu opatření na podporu rovného zacházení, kterou má mít poskytnutí rodičovské dovolené způsobem a v délce určené každým státem v minimálních mezích stanovených směrnicí 96/34/ES (1), mělo čerpání této rodičovské dovolené v případě zkráceného pracovního úvazku a odměny z důvodu péče o nezletilé děti vliv na práva, která nabývá zaměstnanec nebo zaměstnankyně čerpající rodičovskou dovolenou a mohou se jednotlivci dovolávat před veřejnoprávními institucemi členského státu zásady nedotknutelnosti nabytých nebo nabývaných práv?

               2)

               Zejména zahrnuje pojem „práva, která pracovník má nebo nabývá“ uvedený v ustanovení 2 odst. 6 téže směrnice pouze práva týkající se pracovních podmínek a vztahuje se pouze na smluvní pracovněprávní vztah se zaměstnavatelem, nebo naopak ovlivňuje také zachování nabytých nebo nabývaných práv v oblasti sociálního zabezpečení a může být požadavek „kontinuity nároků na dávky sociálního zabezpečení v rámci různých systémů“ uvedený v ustanovení 2 odst. 8 směrnice 96/34/ES považován za splněný prostřednictvím zkoumaného předpisu, jenž byl použit vnitrostátními orgány, a v tomto případě je možné se před veřejnoprávními institucemi členského státu dovolávat tohoto práva na kontinuitu nároků na dávky sociálního zabezpečení, jelikož je dostatečně přesné a konkrétní?

               3)

               Jsou ustanovení práva Společenství slučitelná s vnitrostátní právní úpravou, která v průběhu období zkráceného pracovního úvazku z důvodu rodičovské dovolené snižuje invalidní důchod, který má být obdržen, ve srovnání s tím, který by byl použitelný před uvedenou dovolenou a zároveň vede ke snížení nároku na budoucí dávky podle míry zkrácení pracovního úvazku a odměny?

               4)

               Zda za předpokladu, že je dána povinnost vnitrostátních soudů vykládat vnitrostátní právo ve světle cílů sledovaných směrnicí za účelem v co největší možné míře umožnit dosažení cílů sledovaných právní normou Společenství, je třeba použít uvedený požadavek také na kontinuitu nároků v oblasti sociálního zabezpečení v období čerpaní rodičovské dovolené a konkrétně v případě částečné rodičovské dovolené nebo zkrácení pracovního úvazku, jako tomu je v tomto případě?

               5)

               Může být snížení uznání dávek sociálního zabezpečení a budoucího nároku na ně v období čerpání rodičovské dovolené považováno v konkrétních podmínkách sporu za přímou nebo nepřímou diskriminaci, která je v rozporu s ustanoveními směrnice 79/7/EHS (2) ze dne 19. prosince 1978 o postupném zavedení zásady rovného zacházení pro muže a ženy v oblasti sociálního zabezpečení a také s požadavkem rovného zacházení a zákazu diskriminace mezi muži a ženami vycházejícím z tradice společné členským státům v rozsahu, v němž se uvedený požadavek nevztahuje pouze na podmínky zaměstnání, ale také na činnost státu spočívající v sociální ochraně zaměstnanců?

      (1)  Směrnice Rady 96/34/ES ze dne 3. června 1996, o rámcové dohodě o rodičovské dovolené uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS (Úř. věst. L 145, s. 4; Zvl. vyd. 05/02, s. 285).

      (2)  Úř. věst. 1979, L 6, s. 24.


title: Věc C-100/09: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 1. října 2009 — Komise Evropských společenství v. Česká republika ( Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2007/14/ES — Prováděcí pravidla k některým ustanovením směrnice 2004/109/ES — Neprovedení ve stanovené lhůtě )

text:
               21.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/16

         Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 1. října 2009 — Komise Evropských společenství v. Česká republika
   (Věc C-100/09) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2007/14/ES - Prováděcí pravidla k některým ustanovením směrnice 2004/109/ES - Neprovedení ve stanovené lhůtě“)
   2009/C 282/31
   Jednací jazyk: čeština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: L. Jelínek a P. Dejmek, zmocněnci)

      Žalovaná: Česká republika (zástupce: M. Smolek, zmocněnec)

      Předmět

   Nesplnění povinnosti státem — Nepřijetí ve stanovené lhůtě veškerých právních a správních předpisů nezbytných pro dosažení souladu se směrnicí Komise 2007/14/ES ze dne 8. března 2007, kterou se stanoví prováděcí pravidla k některým ustanovením směrnice 2004/109/ES o harmonizaci požadavků na průhlednost týkajících se informací o emitentech, jejichž cenné papíry jsou přijaty k obchodování na regulovaném trhu (Úř. věst. L 69, s. 27)

      Výrok

               1)

               Česká republika tím, že ve stanovené lhůtě nepřijala veškeré právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Komise 2007/14/ES ze dne 8. března 2007, kterou se stanoví prováděcí pravidla k některým ustanovením směrnice 2004/109/ES o harmonizaci požadavků na průhlednost týkajících se informací o emitentech, jejichž cenné papíry jsou přijaty k obchodování na regulovaném trhu, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 24 této směrnice.

               2)

               České republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 113, 16.5.2009.


title: Věc T-291/12: Žaloba podaná dne 3. července 2012 — Deutsche Bank v. OHIM (Passion to Perform)

text:
               8.9.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 273/14

         Žaloba podaná dne 3. července 2012 — Deutsche Bank v. OHIM (Passion to Perform)
   (Věc T-291/12)
   2012/C 273/24
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Deutsche Bank (Frankfurt nad Mohanem, Německo) (zástupci: R. Lange, T. Götting a G. Hild, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 24. dubna 2012 ve věci R 2233/2011-4; a

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: Mezinárodní zápis vyznačující Evropské společenství pro slovní ochrannou známku „Passion to Perform“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 35, 36, 38, 41 a 42 — přihláška ochranné známky Společenství č. W 1066295

      Rozhodnutí průzkumového referenta: zamítl ochranu ochranné známky pro Evropské společenství

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítl odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 207/2009


title: Věc T-398/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 15. července 2015 – Fapricela v. Komise „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Evropský trh s předpínací ocelí — Určování cen, rozdělení trhu a výměna citlivých obchodních informací — Rozhodnutí, jímž se konstatuje porušení článku 101 SFEU — Spolupráce během správního řízení“

text:
               14.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 302/35

         Rozsudek Tribunálu ze dne 15. července 2015 – Fapricela v. Komise
   (Věc T-398/10) (1)

   („Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Evropský trh s předpínací ocelí - Určování cen, rozdělení trhu a výměna citlivých obchodních informací - Rozhodnutí, jímž se konstatuje porušení článku 101 SFEU - Spolupráce během správního řízení“)
   (2015/C 302/44)
   Jednací jazyk: portugalština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Fapricela – Indústria de Trefilaria, SA (Ançã, Portugalsko) (zástupci: původně M. Gorjão-Henriques a S. Roux, advokáti, poté T. Guerreiro, R. Lopes a S. Alberto, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: F. Castillo de la Torre, P. Costa de Oliveira a V. Bottka, zmocněnci, ve spolupráci s M. Marques Mendes, advokát)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení a změnu rozhodnutí Komise C (2010) 4387 final ze dne 30. června 2010 v řízení podle článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP (Věc COMP/38344 – Předpínací ocel) ve znění rozhodnutí Komise C (2010) 6676 final ze dne 30. září 2010 a rozhodnutí Komise C (2011) 2269 final ze dne 4. dubna 2011.

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Komise C (2010) 4387 final ze dne 30. června 2010 v řízení podle článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/38344 – Předpínací ocel), ve znění rozhodnutí Komise C (2010) 6676 final ze dne 30. září 2010 a rozhodnutí Komise C (2011) 2269 final ze dne 4. dubna 2011 se zrušuje v rozsahu, v němž konstatuje, že Fapricela – Indústria de Trefilaria, SA porušila ustanovení čl. 101 odst. 1 SFEU tím, že se kromě porušení uvedených ustanovení na pyrenejském trhu účastnila kartelové dohody zahrnující vnitřní trh a později v rámci Evropského hospodářského prostoru (EHP), a uložilo jí pokutu ve výši 8 8 74  000 eur.

               2)

               Výše pokuty uložené společnosti Fapricela – Indústria de Trefilaria, SA se stanoví na 8 8 74  000 eur.

               3)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               4)

               Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 301, 6. 11. 2010.


title: Věc C-183/08 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 29. dubna 2008 Komisí Evropských společenství proti rozsudku Soudu prvního stupně (pátého senátu) vydanému dne 14. února 2008 ve věci T-351/05, Provincia di Imperia v. Komise Evropských společenství

text:
               15.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/20

         Kasační opravný prostředek podaný dne 29. dubna 2008 Komisí Evropských společenství proti rozsudku Soudu prvního stupně (pátého senátu) vydanému dne 14. února 2008 ve věci T-351/05, Provincia di Imperia v. Komise Evropských společenství
   (Věc C-183/08 P)
   (2008/C 209/28)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Komise Evropských společenství (zástupci: D. Martin a L. Flynn, zmocněnci)

      Další účastnice řízení: Provincia di Imperia
   Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozsudek Soudu ze dne 14. února 2008 ve věci T-351/05;

               —

               určit, že kasační opravný prostředek, který Provincia di Imperia podala v této věci, je nepřípustný

               —

               uložit Provincii di Imperia náhradu nákladů řízení, která Komise vynaložila v tomto řízení.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Komise ve svém kasačním opravném prostředku vytýká napadenému rozsudku, že pominul podmínky přípustnosti žaloby na neplatnost podané na základě článku 230 ES, zejména proto, že Soud dospěl k závěru, že žalobkyně v prvním stupni měla právní zájem na podání žaloby. Žaloba na neplatnost podaná fyzickou či právnickou osobou je totiž přípustná pouze tehdy, může-li tato žaloba přinést žalobci ve výsledku určitý prospěch. V daném případě je však podle Komise žaloba, kterou žalobkyně podala, zjevně nepřípustná, neboť rozsudek, jímž se zrušuje napadený akt, nemůže podle Komise sám o sobě přinést této účastnici řízení „prospěch“. Poskytnutí dotace je totiž na volném uvážení Komise, a uchazeč, který odpověděl na výzvu k podání nabídek, tedy nemá žádný nárok na získání takovéto dotace.
   Komise podpůrně tvrdí, že i když je možné, že žalobkyně v prvním stupni měla ke dni podání žaloby právní zájem na jejím podání, tento zájem v každém případě ztratila ke dni vyhlášení napadeného rozsudku, neboť celý rozpočet vyhrazený pro účely výzvy k podání nabídek byl vyčerpán a programace byla ukončena.


title: Věc C-370/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Novara (Itálie) dne 4. července 2016 – Bruno Dell’Acqua v. Eurocom Srl, Regione Lombardia

text:
               17.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 383/2

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Novara (Itálie) dne 4. července 2016 – Bruno Dell’Acqua v. Eurocom Srl, Regione Lombardia
   (Věc C-370/16)
   (2016/C 383/02)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale di Novara

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Bruno Dell’Acqua

      Žalovaní: Eurocom Srl, Regione Lombardia

      Předběžná otázka

   Je či není předchozí zmocnění na základě čl. 1 poslední věty „protokolu o výsadách a imunitách Evropské unie“ (Úř. věst C 310 s. 261) nezbytné v případě, kdy se v exekučním řízení formou přikázání pohledávky exekuované částky již nenacházejí u Evropské komise, ale byly již převedeny na vnitrostátní platební agentury.


title: Věc T-14/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 20. října 2016 – Lufthansa AirPlus Servicekarten v. EUIPO – Mareea Comtur (airpass.ro) „Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie airpass.ro – Obrazová ochranná známka Evropské unie AirPlus International – Zamítnutí námitek – Pravidlo 21 nařízení (ES) č. 2868/95 – Nevydání rozhodnutí ve věci – Článek 81 odst. 4 nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               5.12.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 454/22

      Rozsudek Tribunálu ze dne 20. října 2016 – Lufthansa AirPlus Servicekarten v. EUIPO – Mareea Comtur (airpass.ro)
      (Věc T-14/15) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie airpass.ro - Obrazová ochranná známka Evropské unie AirPlus International - Zamítnutí námitek - Pravidlo 21 nařízení (ES) č. 2868/95 - Nevydání rozhodnutí ve věci - Článek 81 odst. 4 nařízení (ES) č. 207/2009“)
      (2016/C 454/41)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Lufthansa AirPlus Servicekarten GmbH (Neu Isenburg, Německo) (zástupci: R. Kunze a G. Würtenberger, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: V. Melgar a H. Kunz, zmocněnci)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO: SC Mareea Comtur SRL (Deva, Rumunsko)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 17. října 2014 (věc R 1918/2013-5) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Lufthansa AirPlus Servicekarten a SC Mareea Comtur.

         Výrok

                  1.

                  Rozhodnutí pátého odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 17. října 2014 (věc R 1918/2013-5) se zrušuje v rozsahu, v němž se vztahuje na „reklamu; obchodní řízení, obchodní správu, kancelářské práce“ zaražené do třídy 35 ve smyslu Niceské dohody o mezinárodním třídění výrobků a služeb pro účely zápisu známek ze dne 15. června 1957 v revidovaném a doplněném znění.

                  2.

                  EUIPO ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností Lufthansa AirPlus Servicekarten GmbH.

         (1)  Úř. věst. C 81, 9. 3. 2015.


title: Věc C-66/16 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 5. února 2016 Comunidad Autónoma del País Vasco a Itelazpi, S.A. proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 26. listopadu 2015 ve věci T-462/13, Comunidad Autónoma del País Vasco a Itelazpi v. Komise

text:
               4.4.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 118/14

         Kasační opravný prostředek podaný dne 5. února 2016 Comunidad Autónoma del País Vasco a Itelazpi, S.A. proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 26. listopadu 2015 ve věci T-462/13, Comunidad Autónoma del País Vasco a Itelazpi v. Komise
   (Věc C-66/16 P)
   (2016/C 118/17)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek: Comunidad Autónoma del País Vasco a Itelazpi, S.A. (zástupci: J. L. Buendía Sierra a A. Lamadrid de Pablo, abogados)

      Další účastnice řízení: Evropská komise a SES Astra

      Návrhová žádání účastníků řízení podávajících kasační opravný prostředek

   Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelé) navrhují, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil rozsudek Tribunálu ze dne 26. listopadu 2015;

               —

               vydal konečné rozhodnutí o žalobě na neplatnost a zrušil rozhodnutí Komise ze dne 19. června 2013 (1); a

               —

               uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Napadeným rozsudkem bylo potvrzeno rozhodnutí Komise o státních podporách, týkající se několika opatření přijatých španělskými orgány veřejné moci k zajištění možnosti přijímat signál digitálního pozemního televizního vysílání (DPTV) ve vzdálených oblastech území, ve kterých žije jen 2,5 % obyvatelstva. Komise v rozhodnutí uznává, že z faktického hlediska by trh nenabízel tuto službu, kdyby nedošlo k veřejnému zásahu. Navzdory tomu v něm Komise popírá, že by se jednalo o službu obecného hospodářského zájmu, a tvrdí, že z formálního hlediska nebyla tato služba orgány veřejné moci „jasně“ definována a zadána. Uvádí také, že tyto orgány v každém případě nebyly oprávněny zvolit při organizování služby obecného hospodářského zájmu určitou technologii.

      První a jediný důvod kasačního opravného prostředku: nesprávné právní posouzení při výkladu článku 14, čl. 106 odst. 2 a čl. 107 odst. 1 SFEU, Protokolu č. 26 SFEU o službách obecného zájmu a Protokolu č. 29 SFEU o systému veřejnoprávního vysílání v členských státech

   Navrhovatelé konkrétně poukazují na to, že napadený rozsudek trpí vadami:

               —

               spočívajícími v tom, že Tribunál jasně překračuje hranice „zjevné nesprávnosti“ při posuzování jednotlivých aktů, v nichž orgány veřejné moci vymezily a zadaly službu obecného hospodářského zájmu;

               —

               spočívajícími v tom, že Tribunál bezdůvodně omezil „široký prostor [členských států] pro uvážení“, kterým tyto státy disponují při definování i při „organizování“ služby obecného hospodářského zájmu a který pro tyto účely zahrnuje volbu konkrétních podmínek poskytování služby obecného hospodářského zájmu a volbu konkrétní technologie, a to bez ohledu na to, zda jsou obsaženy v definujícím aktu, nebo v aktu samostatném;

               —

               při analyzování použitelného španělského práva;

               —

               spočívajícími v tom, že v něm není zohledněno, že „vymezení“ služby obecného hospodářského zájmu a „pověření“ jednoho nebo více podniků poskytováním služby obecného hospodářského zájmu může být provedeno v jednom nebo v několika aktech;

               —

               spočívajícími v tom, že v něm není zohledněno, že „vymezení“ služby obecného hospodářského zájmu a „pověření“ nevyžadují použití konkrétní formulace nebo výrazu, nýbrž věcnou a funkční analýzu;

               —

               spočívajícími v tom, že Tribunál popřel použitelnost Protokolu č. 29 SFEU a SEU o systému veřejnoprávního vysílání.

      (1)  Rozhodnutí Komise 2014/489/EU ze dne 19. června 2013 o státní podpoře SA.28599 [(C 23/2010) (ex NN 36/2010, ex CP 163/2009)] poskytnuté Španělským královstvím na zavedení digitálního pozemního televizního vysílání ve vzdálených a méně urbanizovaných oblastech (kromě oblasti Kastilie-La-Mancha)

      Úř. věst. 2014 L 217, s. 52


title: Věc T-239/04: Žaloba podaná dne 11. června 2004 Italskou republikou proti Komisi Evropských společenství

text:
               28.8.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/30

         Žaloba podaná dne 11. června 2004 Italskou republikou proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-239/04)
   (2004/C 217/53)
   Jednací jazyk: italština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 11. června 2004 žaloba podaná Italskou republikou, zastoupenou státním advokátem Danilem del Gaizem proti Komisi Evropských společenství.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               prohlásil napadené rozhodnutí za neplatné;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní tvrzení
   Tato žaloba je namířena proti rozhodnutí Komise K(2004)930 konečné ze dne 30. března 2004, které se vztahuje k řízení č. K 62/2003 (dříve NN 7/2003), které prohlásilo naléhavá opatření týkající se zaměstnanosti, která Itálie zavedla zákonem ze dne 14. února 2003 pozměněným zákonem č. 81 ze dne 17. dubna 2003, za státní podporu neslučitelnou se společným trhem. Žalovaná se zejména domnívá, že předmětná podpora přiznává finanční zvýhodnění nabyvatelům podniků ve finančních obtížích, které podléhají nucené správě, mají alespoň 1000 zaměstnanců a do 30. dubna 2003 uzavřely kolektivní smlouvu s Ministerstvem práce ohledně schválení převodu zaměstnanců, jakož i podniků ve finančních obtížích, které podléhají nucené správě a které mají nejméně 1000 zaměstnanců a jsou subjektem převodu.
   Na podporu svých tvrzení žalobkyně uvádí, že:

               —

               předmětná podpora je opatřením obecné povahy s úmyslem příslibu zaměstnání, a proto nenarušuje ani nemůže narušit hospodářskou soutěž a tím pádem není státní podporou ve smyslu čl. 87 odst. 1 ES,

               —

               posouzení Komise o slučitelnosti podpory je vyvráceno dočasnou platností opatření, které je odůvodněno potřebou čelit dočasné vážné krizi zaměstnanosti a které je omezeno na období nezbytně nutné na zvládnutí situace v souladu se zásadou přiměřenosti,

               —

               došlo k porušení obecných směrů pro státní podpory na záchranu a restrukturalizaci s ohledem na prodej Ocean SpA společnosti Brandt Italia v tom, že bod 100 těchto obecných směrů výslovně odkazuje na podporu, která se neoznamuje, s uvedením, že Komise musí zkoumat slučitelnost jakékoliv podpory určené k záchraně a restrukturalizaci, která byla přiznána bez povolení Komise, se společným trhem.

               —

               došlo k porušení nařízení Komise (ES) č. 2204/2002 ze dne 12. prosince 2002 o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na státní podpory zaměstnanosti (1) v tom, že žalovaná nepovažovala předmětnou podporu za slučitelnou s tímto nařízením.

      (1)  Úř. věst. 2002 L 331, s.3


title: Věc T-137/14: Žaloba podaná dne 25. února 2014 – I Castellani v. OHIM – Chomarat (Kruh)

text:
               5.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 135/55

         Žaloba podaná dne 25. února 2014 – I Castellani v. OHIM – Chomarat (Kruh)
   (Věc T-137/14)
   2014/C 135/72
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: I Castellani Srl (Meldola, Itálie) (zástupci: M. Caramelli, F. Boscariol de Roberto, I. Gatto a D. Martucci, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Compagnie Chomarat (Paříž, Francie)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 13. prosince 2013 ve věci R 1001/2012-2;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladu řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na zrušení: obrazová ochranná známka znázorňující kruh pro výrobky zařazené do třídy 19 – přihláška ochranné známky Společenství č. 2 844 033

      Majitelka ochranné známky Společenství: žalobkyně

      Účastnice řízení navrhující zrušení ochranné známky Společenství: další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: zrušení zápisu ochranné známky Společenství

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 51 odst. 2 nařízení č. 207/2009 o ochranné známce Společenství.


title: Věc C-345/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná tribunal de première instance de Liège (Belgie) dne 22. června 2016 – Jean Jacob, Dominique Lennertz v. État belge

text:
               5.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/14

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná tribunal de première instance de Liège (Belgie) dne 22. června 2016 – Jean Jacob, Dominique Lennertz v. État belge
   (Věc C-345/16)
   (2016/C 326/25)
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Tribunal de première instance de Liège

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Jean Jacob, Dominique Lennertz

      Žalovaný: État belge

      Předběžná otázka

   Brání článek 39 [ES] tomu, aby v důsledku belgického daňového systému vyplývajícího z článku 155 ZDP z roku 1992, bez ohledu na to, zda se použije oběžník č. Ci.RH.331/575.420 ze dne 12. března 2008, byly lucemburské důchody žalobce osvobozené od daně na základě článku 18 Smlouvy o zamezení dvojímu zdanění uzavřené mezi Belgií a Lucemburskem zahrnuty do výpočtu belgické daně a zohledněny při uplatnění daňových výhod upravených v ZDP z roku 1992 a aby byl nárok na uvedené výhody, jako je nezdanitelná část základu daně, dlouhodobé spoření, výdaje zaplacené s poukázkami na služby, výdaje vynaložené za účelem snižování nákladů na energie v domácnosti, na zabezpečení domácnosti proti krádeži nebo požáru, dary žalobce na dobročinné účely, snížen nebo poskytnut v menším rozsahu než v případě, že by oběma žalobcům plynuly příjmy ze zdrojů v Belgii a žalobkyně by namísto žalobce pobírala důchody pocházející výlučně z Belgie?


title: Věc T-170/05: Žaloba podaná dne 21. dubna 2005 Renate AMM a čtrnácti dalšími proti Evropskému parlamentu

text:
               9.7.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/30

         Žaloba podaná dne 21. dubna 2005 Renate AMM a čtrnácti dalšími proti Evropskému parlamentu
   (Věc T-170/05)
   (2005/C 171/49)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 21. dubna 2005 žaloba podaná proti Evropskému parlamentu Renate AMM, s bydlištěm v Bruselu (Belgie), a čtrnácti dalšími úředníky, zastoupenými Sébastienem Orlandim, Xavierem Martinem, Albertem Coolenem, Jean-Noëlem Louisem a Etiennem Marchalem, advokáty, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Žalobci navrhují, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí o jmenování žalobců úředníky Evropských společenství v rozsahu, ve kterém určují jejich nástupní platovou třídu za použití článku 12 nebo čl. 13 druhého pododstavce přílohy XIII služebního řádu;

               —

               uložil Parlamentu náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Dovolávané žalobní důvody a hlavní argumenty jsou totožné jako ve věcech T-130/05, T-160/05, T-162/05 a podobné jako ve věcech T-58/05 a T-164/05.


title: Věc F-90/07: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 13. listopadu 2008 – Traore v. Komise ( Veřejná služba — Úředníci — Oznámení o volném pracovním místě — Zamítnutí kandidatury žalobce — Přeřazení — Zájem služby )

text:
               21.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/71

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 13. listopadu 2008 – Traore v. Komise
   (Věc F-90/07) (1)

   („Veřejná služba - Úředníci - Oznámení o volném pracovním místě - Zamítnutí kandidatury žalobce - Přeřazení - Zájem služby“)
   (2009/C 44/124)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Amadou Traore (Rhode-Saint-Genèse, Belgie) (zástupce: É. Boigelot, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: J. Currall a B. Eggers)
   Předmět věci
   Zrušení rozhodnutí Komise, kterým byla zamítnuta kandidatura žalobce na místo dočasného vyslance delegace v Togu, jakož i na místo vedoucího operací delegace v Tanzánii – Zrušení rozhodnutí o jmenování jiných kandidátů na uvedená místa – Žádost o náhradu škody
   Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí ředitele personálního oddělení úřadu pro spolupráci EuropeAid Komise Evropských společenství ze dne 12. prosince 2006, kterým byla zamítnuta kandidatura A. Traoreho na místo vedoucího operací delegace Komise v Tanzánii, a rozhodnutí o jmenování pana S. na uvedené místo se zrušují.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Amadou Traore ponese polovinu vlastních nákladů řízení.

               4)

               Komise Evropských společenství ponese vlastní náklady řízení a ukládá se jí náhrada poloviny nákladů řízení A. Traoreho.

      (1)  Úř. věst. C 269, 10.11.2007, s. 72.


title: Věc C-31/12: Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 10. října 2012 — (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Sąd Rejonowy w Zakopanem — Polsko) — trestní řízení proti Wojciechu Ziemskemu, Andrzeji Kozakovi ( „Řízení o předběžné otázce — Chybějící popis sporu v původním řízení — Zjevná nepřípustnost“ )

text:
               6.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 101/5

         Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 10. října 2012 — (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Sąd Rejonowy w Zakopanem — Polsko) — trestní řízení proti Wojciechu Ziemskemu, Andrzeji Kozakovi
   (Věc C-31/12) (1)

   (Řízení o předběžné otázce - Chybějící popis sporu v původním řízení - Zjevná nepřípustnost)
   2013/C 101/10
   Jednací jazyk: polština

      Předkládající soud

   Sąd Rejonowy w Zakopanem

      Účastníci původního trestního řízení

   Wojciech Ziemski, Andrzej Kozak

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Sąd Rejonowy w Zakopanem — Výklad pojmu „technický předpis“ obsaženého v čl. 1 bodě 11 směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/34/ES ze dne 22. června 1998 o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů (Úř. věst. L 204, s. 37), ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/48/ES ze dne 20. července 1998 (Úř. věst. L 217, s. 18) — Povinnost členského státu sdělit Komisi každý návrh technického předpisu — Zákon členského státu týkající se hazardních her

      Výrok

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozhodnutím Sąd Rejonowy w Zakopanem (Polsko) ze dne 13. ledna 2012 je zjevně nepřípustná.

      (1)  Úř. věst. C 165, 9.6.2012.


title: Věc C-19/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht München I (Německo) dne 19. ledna 2015 – Verband Sozialer Wettbewerb e.V. v. Innova Vital GmbH

text:
               20.4.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 127/9

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht München I (Německo) dne 19. ledna 2015 – Verband Sozialer Wettbewerb e.V. v. Innova Vital GmbH
   (Věc C-19/15)
   (2015/C 127/14)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Landgericht München I

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Verband Sozialer Wettbewerb e.V.

      Žalovaná: Innova Vital GmbH

      Předběžná otázka

   Má se článek 1 odst. 2 nařízení (ES) č. 1924/2006 (1) vykládat tak, že ustanovení tohoto nařízení se vztahují také na výživová a zdravotní tvrzení, která jsou v obchodních sděleních uváděna v reklamách na potraviny, jež mají být jako takové dodány konečnému spotřebiteli, pokud je obchodní sdělení, respektive reklama, zaměřeno výhradně na odborné kruhy?

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1924/2006 ze dne 20. prosince 2006 o výživových a zdravotních tvrzeních při označování potravin (Úř. věst. L 404, s. 9).


title: Věc C-155/09: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 20. ledna 2011 — Evropská komise v. Řecká republika ( „Nesplnění povinnosti státem — Články 12 ES, 18 ES, 39 ES a 43 ES — Články 4, 28 a 31 Dohody o Evropském hospodářském prostoru — Daňové právní předpisy — Podmínky osvobození od daně z převodu nemovitostí při koupi první nemovitosti — Osvobození od daně vyhrazené pouze osobám s bydlištěm v tuzemsku, jakož i řeckým státním příslušníkům, kteří nemají v tuzemsku bydliště ke dni koupě“ )

text:
               12.3.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 80/3

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 20. ledna 2011 — Evropská komise v. Řecká republika
   (Věc C-155/09) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Články 12 ES, 18 ES, 39 ES a 43 ES - Články 4, 28 a 31 Dohody o Evropském hospodářském prostoru - Daňové právní předpisy - Podmínky osvobození od daně z převodu nemovitostí při koupi první nemovitosti - Osvobození od daně vyhrazené pouze osobám s bydlištěm v tuzemsku, jakož i řeckým státním příslušníkům, kteří nemají v tuzemsku bydliště ke dni koupě)
   2011/C 80/04
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: R. Lyal a D. Triantafyllou, zmocněnci)

      Žalovaná: Řecká republika (zástupci: P. Mylonopoulos a V. Karra, zmocněnci)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Porušení článků 18 ES, 39 ES a 43 ES — Osvobození od daně z převodu nemovitostí při koupi první nemovitosti — Osvobození pouze pro osoby, které již mají v zemi bydliště, jakož i pro řecké občany, kteří v zemi v okamžiku koupě nebydlí

      Výrok

               1)

               Řecká republika:

                           —

                           tím, že na základě čl. 1 odst. 1 a odst. 3 prvního pododstavce zákona 1078/1980 osvobozuje od daně z převodu nemovitostí pouze osoby s trvalým bydlištěm v Řecku, ačkoli se uvedené osvobození nevztahuje na nerezidenty, kteří se v tomto státě chtějí v budoucnosti usadit, a

                           —

                           tím, že za určitých podmínek osvobozuje od téže daně pouze řecké státní příslušníky nebo osoby řeckého původu při koupi první nemovitosti určené k bydlení v Řecku,

                     nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 12 ES, 18 ES, 39 ES a 43 ES, jakož i z článků 4, 28 a 31 Dohody o Evropském hospodářském prostoru ze dne 2. května 1992.

               2)

               Řecké republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 167, 18.7.2009.


title: Věc T-39/07: Žaloba podaná dne 16. února 2007 – ENI v. Komise

text:
               14.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/45

         Žaloba podaná dne 16. února 2007 – ENI v. Komise
   (Věc T-39/07)
   (2007/C 82/97)
   Jednací jazyk: italština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: ENI SpA (Řím, Itálie) (zástupci: prof. G. M. Roberti a I. Perego, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit napadené rozhodnutí v části, ve které přičítá žalobkyni odpovědnost za jednání, za která byla uložena sankce;

               —

               zrušit nebo snížit pokutu uloženou na základě článku 2 uvedeného rozhodnutí;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Tato žaloba směřuje proti stejnému rozhodnutí, které je napadeno ve věci T-38/07, Shell Petroleum a další v. Komise.
   ENI má za to, že je napadené rozhodnutí protiprávní v rozsahu, v němž jí přičítá odpovědnost pouze z důvodu jejího postavení společnosti, která stojí v čele skupiny, která ovládá veškerý kapitál společností, které se dopustily údajných nedovolených jednání, za něž byla uložena sankce. Za těchto okolností žalobkyně uplatňuje, že:

               —

               Komise vychází v podstatě z absolutní domněnky odpovědnosti související s vlastnickou strukturou, která je neopodstatněná a je v rozporu se zásadami stanovenými praxí a judikaturou Společenství v souvislosti s použitím článku 81 ES v rámci skupin společností. Takový přístup porušuje mimo jiné základní zásady osobní povahy odpovědnosti a trestu, jakož i legality, a je výsledkem zjevně nesprávného posouzení skutkových okolností uvedených ENI pro účely vyvrácení domněnky Komise. V této souvislosti Komise nedostatečně odůvodnila vlastní posouzení v rozporu s tím, co je stanoveno v článku 253 Smlouvy o ES;

               —

               krom toho napadené rozhodnutí nezohledňuje ani zásadu omezené odpovědnosti kapitálových společností stanovenou ve společenstevním právu, společnou právním předpisům členských států, mezinárodní právní praxi a samotnému právu Společenství, přičemž se tento přístup zdá být zároveň nekonsistentní s kritérii stanovenými v rámci použití norem Společenství v oblasti hospodářské soutěže v případě přechodu či převodu podniků. Napadené rozhodnutí rovněž v tomto ohledu postrádá jakékoli odůvodnění.

         ENI navrhuje zrušení nebo přinejmenším podstatné snížení uložené pokuty, neboť Komise:

               —

               neposoudila dopad údajně shledaných nedovolených jednání na relevantní trh;

               —

               neodůvodněně použila přitěžující okolnost opakovaného porušení, odkazujíc mimo jiné na rozhodnutí podle článku 81 ES vydaná před dlouhou dobou, která se nijak netýkala žalobkyně, a to ani z důvodu jejího postavení společnosti, která stojí v čele skupiny;

               —

               mimoto Komise tím, že nesprávně vyloučila Syndial jakožto adresáta napadeného rozhodnutí v rozporu s kritérii uvedenými v judikatuře, porušila článek 23 nařízení 1/2003 vzhledem k tomu, že v této souvislosti nezohlednila obrat uvedené společnosti.


title: Věc T-11/04: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 5. června 2008 – Martins v. Komise

text:
               2.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 197/35

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 5. června 2008 – Martins v. Komise
   (Věc T-11/04) (1)

   (2008/C 197/62)

      Jednací jazyk: francouzština

   Předseda sedmého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 59, 6.3.2004.


title: Věc T-176/09: Žaloba podaná dne 6. května 2009 — Government of Gibraltar v. Komise

text:
               4.7.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 153/48

         Žaloba podaná dne 6. května 2009 — Government of Gibraltar v. Komise
   (Věc T-176/09)
   2009/C 153/92
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Government of Gibraltar (zástupci: D. Vaughan, QC a M. Llamas, Barrister)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí 2009/95/ES v rozsahu, v němž rozšiřuje lokalitu ES6120032 o britské teritoriální moře Gibraltaru (včetně uvnitř i vně UKGIB0002) a o oblast volného moře;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení a jiných souvisejících nákladů a výdajů.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Touto žalobou se žalobkyně domáhá částečného zrušení rozhodnutí Komise 2009/95 ze dne 12. prosince 2008, kterým se přijímá druhý aktualizovaný seznam lokalit významných pro Společenství ve středomořské biogeografické oblasti podle směrnice Rady 92/43/EHS [oznámeno pod číslem K(2008) 8049] (1), v rozsahu, v němž toto rozhodnutí vymezuje lokalitu ES6120032 „Estrecho oriental“ tak, že zahrnuje teritoriální moře Gibraltaru (jak uvnitř, tak vně UKGIB0002) a oblast volného moře.
   Na podporu své žaloby žalobkyně uplatňuje následující žalobní důvody.
   Zaprvé žalobkyně tvrdí, že napadené rozhodnutí je v rozporu se Smlouvou o ES, jelikož

               —

               se Komise dopustila zjevného právního omylu tím, že v rozporu s článkem 299 ES označila území jednoho členského státu, totiž britské teritoriální moře Gibraltaru, za součást jiného členského státu, totiž Španělska;

               —

               bylo přijato v rozporu s čl. 3 odst. 2 a čl. 4 odst. 1 směrnice 92/43/EHS (2) a ve zjevném rozporu se strukturou této směrnice, jelikož hodlá udělit status „lokalita významná pro Společenství“ velké části lokality ES6120032, která není španělským územím a která náleží jinému členskému státu, a v jasném rozporu s článkem 2 téže směrnice části volného moře, která nenáleží k evropskému území členských států a nad níž Španělsko nevykonává, ani nemůže vykonávat, žádnou pravomoc, ani svrchovanost;

               —

               obsahuje právní omyl, jelikož hodlá udělit status „lokalita významná pro Společenství“ a vztáhnout povinnosti vyplývající ze směrnice 92/43/EHS na části lokality ES6120032, která je pod španělskou svrchovaností, které se překrývají s lokalitou UKGIB0002, která je pod svrchovaností Spojeného království, a tím hodlá uplatnit dva rozdílné a odlišné právní, trestní, správní a monitorovací režimy v oblasti téže lokality;

               —

               bylo přijato v rozporu s čl. 300 odst. 7 ES a ustanoveními části XII Úmluvy Organizace spojených národů o mořském právu z roku 1982 (UNICLOS), Barcelonské úmluvy o ochraně Středozemního moře z roku 1976 a Protokolu k této Úmluvě z roku 1995, jelikož Španělsku ukládá, aby v dotčené části britského teritoriálního moře Gibraltaru, která je zahrnuta do ES6120032, dodržovalo stejné povinnosti v oblasti ochrany životního prostředí, jako jsou povinnosti, které musí v téže oblasti dodržovat Spojené království (Gibraltar).

         Zadruhé, žalobkyně tvrdí, že napadené rozhodnutí je stiženo zjevnými skutkovými omyly, které Komisi vedly k nesprávnému použití práva a k porušení Smlouvy o ES, jelikož se zakládá na informacích, které jsou nesprávné a zavádějící.
   Zatřetí, žalobkyně tvrdí, že napadené rozhodnutí bylo přijato v rozporu se zásadou právní jistoty, jelikož automatickým účinkem „překrývajícího se“ vymezení lokalit je uplatnění dvou právních systémů (tedy právních předpisů Gibraltaru a Španělska, které provádějí směrnici 92/43/EHS) v téže oblasti za týmž účelem.
   Podpůrně žalobkyně uvádí, že napadené rozhodnutí bylo přijato v rozporu se zásadami mezinárodního obyčejového práva zakotvenými v článcích 2, 3, 89 a čl. 137 odst. 1 UNICLOS. Podpůrněji žalobkyně tvrdí, že rozhodnutí v rozsahu, v němž vymezuje ES6120032 tak, že zahrnuje britské teritoriální moře Gibraltaru, je v rozporu se zásadou mezinárodního obyčejového práva, podle níž je teritoriální moře alespoň 3 námořní míle široké.

      (1)  Úř. věst. 2009, L 43, s. 393.

      (2)  Směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin (Úř. věst. 1992, L 206, s. 7; Zvl. vyd. 15/02, s. 102).


title: Věc C-287/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale ordinario di Milano (Itálie) dne 30. června 2008 – Crocefissa Savia a další v. Ministero dell'Istruzione, dell'Università e della Ricerca a další

text:
               13.9.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 236/9

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale ordinario di Milano (Itálie) dne 30. června 2008 – Crocefissa Savia a další v. Ministero dell'Istruzione, dell'Università e della Ricerca a další
   (Věc C-287/08)
   (2008/C 236/13)
   Jednací jazyk: italština
   Předkládající soud
   Tribunale ordinario di Milano
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Crocefissa Savia, Monica Maria Porcu, Ignazia Randazzo, Daniela Genovese, Mariangela Campanella

      Žalovaní: Ministero dell'Istruzione, dell'Università e della Ricerca, Direzione Didattica II Circolo – Limbiate, Úfficio Scolastico Regionale per la Lombardia, Direzione Didattica III Circolo – Rozzano, Direzione Didattica IV Circolo – Rho, Istituto Comprensivo – Castano Primo, Istituto Comprensivo A. Manzoni – Rescaldina
   Předběžné otázky

               1)

               Může zákonodárce členského státu Evropské unie přijmout právní úpravu, která údajně poskytuje autentický výklad, ale ve skutečnosti je svým obsahem novým výkladem, a zvláště může přiznat se zpětnou účinností vykládané právní úpravě účinky jiné, než jí byly předtím přiznány převažující judikaturou soudů rozhodujících ve věci samé a konsolidovanou judikaturou nejvyšších soudů?

               2)

               Může být odpověď na předchozí otázku ovlivněna možností, že se přijatá právní úprava kvalifikuje nikoli jako nová se zpětnými účinky, ale jako právní úprava skutečně výkladová v rozsahu, v němž je taková kvalifikace vyvozena z její slučitelnosti s výkladem původního textu učiněným menšinovou judikaturou soudů rozhodujících ve věci samé, i když již byla opakovaně zpochybněna na úrovni nejvyšších soudů?

               3)

               V případě kladné odpovědi, jaký má v jednom či druhém případě pro posouzení slučitelnosti takové právní úpravy s právem Společenství, a zvláště se zásadami, které přispívají ke kvalifikaci procesu jako „spravedlivého“, dopad skutečnost, že sám stát je účastníkem řízení a že použití přijaté právní úpravy fakticky ukládá soudu, aby zamítl proti tomuto státu podané návrhy?

               4)

               Které jsou příkladmo „naléhavé důvody obecného zájmu“, které mohou odůvodnit, případně také jako odchylka od odpovědi, která by v zásadě měla být poskytnuta na otázky uvedené v bodech 1), 2) a 3) výše, uznání zpětných účinků ustanovení zákona použitelného v občanskoprávní oblasti a na soukromoprávní vztahy, i když uzavřené s veřejnoprávním subjektem?

               5)

               Mohou takové důvody zahrnovat organizační důvody obdobné těm, na které odkázal italský Corte di Cassazione v rozsudcích č. 618, 677 a 11922/2008, aby bylo odůvodněno, zvláště s nezbytností „upravit operaci nového organizačního uspořádání velkého rozsahu“, přijetí právní úpravy určené k úpravě převodu ATA z místních územněsprávních celků na stát téměř šest let po samotném převodu?

               6)

               Přísluší v každém případě vnitrostátnímu soudu, aby v případě, že tak vnitrostátní zákon neupravuje, určil „naléhavé důvody obecného zájmu“, které v případě probíhajícího řízení a s výjimkou zásady „rovnosti zbraní v řízení“ mohou odůvodnit přijetí právní úpravy se zpětnými účinky, která může zvrátit výsledek řízení, nebo se naopak vnitrostátní soud musí omezit na to, že posoudí slučitelnost pouze důvodů výslovně uplatněných na podporu vlastních voleb zákonodárce dotčeného státu s právem Společenství?


title: Věc T-320/07: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 5. března 2009 – Jones a další v. Komise

text:
               18.4.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 90/38

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 5. března 2009 – Jones a další v. Komise
   (Věc T-320/07) (1)

   2009/C 90/61

      Jednací jazyk: angličtina

   Předseda šestého senátu rozhodl o částečném vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 247, 20.10.2007.


title: Věc C-218/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundespatentgericht (Německo) dne 24. dubna 2013 — Banco Santander SA, Santander Consumerbank AG v. Deutscher Sparkassen- und Giroverband e.V.

text:
               29.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 189/9

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundespatentgericht (Německo) dne 24. dubna 2013 — Banco Santander SA, Santander Consumerbank AG v. Deutscher Sparkassen- und Giroverband e.V.
   (Věc C-218/13)
   2013/C 189/18
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundespatentgericht

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Banco Santander SA, Santander Consumerbank AG

      Žalovaný: Deutscher Sparkassen- und Giroverband e.V.

      Další účastník řízení: Deutsches Patent- und Markenamt

      Předběžné otázky

               1)

               Brání čl. 3 odst. 1 a 3 směrnice (1) výkladu vnitrostátního práva, podle kterého u abstraktní barevné ochranné známky (zde: červená HKS 13), která je požadována pro služby finančnictví, musí v průzkumu mezi spotřebiteli vyjít regularizovaný stupeň rozpoznatelnosti minimálně 70 %, aby bylo přijato, že ochranná známka získala rozlišovací způsobilost v důsledku svého užívání?

               2)

               Je třeba vykládat čl. 3 odst. 3 první větu směrnice v tom smyslu, že den podání přihlášky ochranné známky — a nikoli den jejího zápisu — je rozhodující i tehdy, pokud majitel ochranné známky v rámci obhajoby proti návrhu na prohlášení neplatnosti ochranné známky tvrdí, že ochranná známka v každém případě získala rozlišovací způsobilost v důsledku svého užívání v době přesahující tři roky po podání přihlášky, avšak ještě přede dnem jejího zápisu?

               3)

               Pro případ, že i za výše uvedených podmínek záleží na dni podání přihlášky:
               Je třeba prohlásit ochrannou známku za neplatnou již tehdy, pokud není objasněno a již nelze objasnit, zda ochranná známka získala rozlišovací způsobilost v důsledku užívání ke dni podání přihlášky? Nebo je podmínkou prohlášení neplatnosti to, že navrhovatel neplatnosti ochranné známky prokáže, že ochranná známka ke dni podání přihlášky nezískala rozlišovací způsobilost v důsledku svého užívání?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/95/ES ze dne 22. října 2008, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách (Úř. věst. L 299, s. 25).


title: Věc T-35/08: Žaloba podaná dne 24. ledna 2008 – Codorniu Napa v. OHIM – Bodegas Ontañón (ARTESA NAPA VALLEY)

text:
               12.4.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 92/33

         Žaloba podaná dne 24. ledna 2008 – Codorniu Napa v. OHIM – Bodegas Ontañón (ARTESA NAPA VALLEY)
   (Věc T-35/08)
   (2008/C 92/67)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Codorniu Napa, Inc. (Kalifornie, Spojené státy americké) (zástupci: X. Fàbrega Sabaté a M. Currell Aguilà, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Bodegas Ontañón, S.A.
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 20. listopadu 2007 ve věci R 747/2006-4 a

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka „ARTESA NAPA VALLEY“ pro výrobky třídy 33 (přihláška č. 3 079 159)

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Bodegas Ontañón, S.A.

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Obrazová ochranná známka Společenství č. 2 050 623 „ARTESO“ pro výrobky tříd 33 a 35, španělská slovní ochranná známka č. 844 194 „LA ARTESA“ pro výrobky třídy 33

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitkám a zamítnutí přihlášky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (1) vzhledem k tomu, že mezi kolidujícími označeními neexistuje nebezpečí záměny.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 11, s. 1; Zvl. vyd 17/01, s. 146).


title: Věc F-1/11: Žaloba podaná dne 6. ledna 2011 — Soukup v. Komise

text:
               5.3.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 72/36

         Žaloba podaná dne 6. ledna 2011 — Soukup v. Komise
   (Věc F-1/11)
   2011/C 72/59
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Zdenek Soukup (Lucemburk, Lucembursko) (zástupci: E. Boigelot a S. Woog, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí výběrové komise v otevřeném výběrovém řízení EPSO/AD/144/09 o nezapsání žalobce na seznam kandidátů vhodných k přijetí a rozhodnutí o zapsání jiného kandidáta na uvedený seznam, jakož i náhrada za způsobenou hmotnou i nehmotnou újmu.

      Návrhové žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí výběrové komise v otevřeném výběrovém řízení EPSO/AD/144/09 ze dne 27. dubna 2010 přijaté po opětovném přezkumu ústní části výběrového řízení žalobce, kterým byly potvrzeny jeho výsledky, totiž známka nižší než požadované minimum, a v důsledku toho zrušit rozhodnutí o nezapsání žalobce na seznam kandidátů vhodných k přijetí;

               —

               zrušit rozhodnutí výběrové komise v otevřeném výběrovém řízení EPSO/AD/144/09 o připuštění jiného kandidáta k písemné a ústní části výběrového řízení, a dále o jeho zapsání na seznam kandidátů vhodných k přijetí vzešlý z uvedeného výběrového řízení;

               —

               zrušit veškeré úkony, které provedla výběrová komise počínaje fází řízení, v níž došlo k uváděným nesrovnalostem;

               —

               uložit žalované zaplacení částky ve výši 25 000 eur, jakožto náhrady za hmotnou a nehmotnou újmu a za ohrožení profesního postupu žalobce s výhradou zvýšení nebo snížení v průběhu řízení, zvýšené o úroky z prodlení podle sazby 7 % ročně, ode dne 28. června 2010, tedy dne podání stížnosti;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-603/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgericht Hannover (Německo) dne 21. prosince 2012 — Pia Braun v. Region Hannover

text:
               6.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 101/7

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgericht Hannover (Německo) dne 21. prosince 2012 — Pia Braun v. Region Hannover
   (Věc C-603/12)
   2013/C 101/13
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Verwaltungsgericht Hannover

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Pia Braun

      Žalovaný: Region Hannover

      Předběžná otázka

   Brání právo volného pohybu a pobytu přiznané občanu Unie na základě článků 20 a 21 SFEU, v takovém případě, jako je projednávaný případ, kdy studující, která ještě žije u rodičů, kteří bydlí v členském státě EU, jenž sousedí s Německem, a jako příhraniční pracovníci pracují v Německu, žádá o podporu při studiu ve třetím členském státě EU, vnitrostátní právní úpravě, podle níž může být německým státním příslušníkům s trvalým bydlištěm mimo Spolkovou republiku Německo přiznána podpora při studiu ve vzdělávacím zařízení nacházejícím se v členském státě Evropské unie pouze tehdy, jestliže podporu odůvodňují zvláštní okolnosti konkrétního případu, a podle níž přiznání podpory při studiu závisí pouze na uvážení příslušného orgánu?


title: Věc C-181/12: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 17. října 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Düsseldorf — Německo) — Yvon Welte v. Finanzamt Velbert ( „Volný pohyb kapitálu — Články 56 ES až 58 ES — Dědická daň — Zůstavitel a dědic s bydlištěm v třetí zemi — Pozůstalost — Nemovitost nacházející se v členském státě — Nárok na nezdanitelnou částku ze základu daně — Rozdílné zacházení s rezidenty a nerezidenty“ )

text:
               14.12.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 367/11

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 17. října 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Düsseldorf — Německo) — Yvon Welte v. Finanzamt Velbert
   (Věc C-181/12) (1)

   (Volný pohyb kapitálu - Články 56 ES až 58 ES - Dědická daň - Zůstavitel a dědic s bydlištěm v třetí zemi - Pozůstalost - Nemovitost nacházející se v členském státě - Nárok na nezdanitelnou částku ze základu daně - Rozdílné zacházení s rezidenty a nerezidenty)
   2013/C 367/18
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Finanzgericht Düsseldorf

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Yvon Welte

      Žalovaný: Finanzamt Velbert

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Finanzgericht Düsseldorf — Výklad článků 63 a 65 SFEU — Právní úprava členského státu v oblasti dědické daně, která stanoví nezdanitelnou částku z hodnoty nemovitosti ve výši 2 000 eur v případě, že se bydliště zůstavitele a dědice nachází ve třetím státě, zatímco v případě, že se bydliště zůstavitele nebo dědice nachází v tuzemsku, tato nezdanitelná částka činí 500 000 eur.

      Výrok

   Články 56 ES a 58 ES musí být vykládány v tom smyslu, že brání právní úpravě členského státu týkající se výpočtu dědické daně, která stanoví, že v případě dědění nemovitosti nacházející se v tomto státě, kdy — jako za okolností věci v původním řízení — mají zůstavitel i dědic v okamžiku úmrtí bydliště v třetí zemi, jako je Švýcarská konfederace, je nezdanitelná částka nižší než nezdanitelná částka v případě, že by alespoň jeden z nich měl v téže době bydliště v uvedeném členském státě.

      (1)  Úř. věst. C 174, 16.6.2012.


title: Věc C-221/10 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 7. května 2010 společností Artegodan GmbH proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 3. března 2010 ve věci T-429/05, Artegodan GmbH v. Evropská komise, další účastnice řízení: Spolková republika Německo

text:
               17.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 195/9

         Kasační opravný prostředek podaný dne 7. května 2010 společností Artegodan GmbH proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 3. března 2010 ve věci T-429/05, Artegodan GmbH v. Evropská komise, další účastnice řízení: Spolková republika Německo
   (Věc C-221/10 P)
   2010/C 195/14
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Artegodan GmbH (zástupci: U. Reese a A. Meyer-Sandrock, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská komise, Spolková republika Německo

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozsudek Tribunálu Evropské unie ze dne 3. března 2010 ve věci T-429/05;

               —

               uložit žalované, aby žalobkyni zaplatila částku ve výší 1 430 821,36 eur a úroky ve výši paušální sazby 8 %, a to pro období ode dne vynesení rozsudku až do úplného zaplacení; podpůrně vrátit spor, pokud jde o stanovení výše nároku, Tribunálu Evropské unie;

               —

               určit, že žalovaná má povinnost nahradit žalobkyni všechny škody, které jí ještě v souvislosti se zrušením registrace vzniknou, které budou nutné k opětovnému získání původního postavení léčivého přípravku Tenuate Retard na trhu;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Tribunál Evropské unie rozsudkem ze dne 3. března 2010 zamítl žalobu účastnice řízení podávající opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) na náhradu škody z titulu protiprávního odnětí registrace humánního léčivého přípravku. Žaloba byla zamítnuta z důvodu neexistence dostatečně závažného porušení práva Společenství na straně Komise a z důvodu, že porušení kompetenčních pravidel nemůže vést ke vzniku odpovědnosti, protože taková pravidla nemají za cíl ochranu hospodářských zájmů podniků. Tribunál též rozhodl, že relevantní právní úprava uvedená v článku 11 směrnice 65/65 je nepřesná. V tomto ohledu neexistuje precedent pro situaci, ke které došlo, což. může logicky vysvětlit právní omyl, kterého se dopustila Komise. Navíc bylo nutné vzít v úvahu složitost přezkumu lékařských posudků. V souhrnu byly skutkové a právní okolnosti, které měly být posouzeny, natolik složité, že nebylo možné považovat porušení článku 11 směrnice 65/65 za dostatečně závažné.
   Ve svém kasačním opravném prostředku navrhovatelka tvrdí, že kompetenční pravidla, která omezují pravomoc, jež mají evropské orgány pro odnětí existujícího právního postavení, jsou určena k ochraně práv občanů a podniků. Podle navrhovatelky musí být porušení kompetenčních pravidel vzato v úvahu při posouzení otázky, zda došlo k dostatečně závažnému porušení.
   Krom toho je třeba vzít v úvahu, že Komise při přijímání rozhodnutí nedisponuje žádným prostorem pro uvážení. Komise dále nepřijala pouze abstraktní pravidlo, ale vědomě navrhovatelce prostřednictvím správního postupu odňala existující právní postavení. Škoda, kterou navrhovatelka utrpěla, není pouhým nepřímým důsledkem abstraktního pravidla, ale představuje samotný účel a obsah správního opatření. Podle navrhovatelky tak Komise byla povinna pečlivě zkoumat, zda existoval dostatečný základ pro odnětí registrace.
   Tomu nebrání ani přednost ochrany zdraví a obzvláštní význam zásady prevence. Navrhovatelka uznává, že uvedené zásady mohou odůvodnit přijetí a provedení znevýhodňujícího opatření vůči podnikům a to i tehdy, jsou-li skutkové okolnosti neurčité. Tvrdí však, že pro obnovení rovnováhy v právním státu a k ochraně zásady proporcionality musí být sekundárním právem stanovena možnost přiměřeného odškodnění.
   Nelze namítat nic proti tomu, že vyloučení ochrany v sekundárním právu je nezbytné pro to, aby mohla být efektivním způsobem prosazována zásada prevence. Za okolností projednávané věci totiž Komise nemá rozhodovací prostor. Za takových okolností neexistuje nebezpečí, že by uplatňování zásady prevence mohlo být bráněno možnými následky odpovědnosti za škodu.
   Nepřesnosti úpravy článku 11 směrnice 65/65 se rovněž nelze domáhat ani pro zamítnutí nároku na náhradu škody. Případná nepřesnost totiž nemůže být podle navrhovatelky k tíži dotčeného podniku, nýbrž Společenství. Společenství se nemůže, při odmítání nároků na náhradu škody, bránit tím, že v rozporu se svými povinnostmi nepřijalo jasná a jednoznačná pravidla.
   Neexistence precedentu nemůže mít za účinek ani zbavení odpovědnosti. Orgánům Společenství ve věcech náhrady škody nesvědčí privilegium v podobě „práva na první omyl“. Tribunál již přitom konstatoval, že rozhodnutí Komise je formálně i věcně protiprávní. Tudíž v době, kdy bylo rozhodnutí Komise prováděno, již precedent existoval.
   Pokud jde o složitost skutkové a právní situace, ta sama o sobě nepostačuje k tomu, aby bylo vyloučeno dostatečně závažné porušení. To platí v každém případě u opatření čistě správní povahy, bez jakéhokoliv prostoru pro uvážení nebo posouzení, která cíleně zasahují do existujícího právního postavení a působí významnou majetkovou újmu, a to přímo a předvídatelně.
   Orgány příslušné pro otázky farmaceutického práva mají potřebné odborné a právní znalosti. Pouhá průměrná složitost, která je inherentní sporům týkajícím se bezpečnosti a účinnosti léčivých přípravků, v důsledku toho nepostačuje k tomu, aby bylo vyloučeno dostatečně závažné porušení.


title: Věc C-29/16: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 4. května 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Stralsund – Německo) – HanseYachts AG v. Port D’Hiver Yachting SARL, Société Maritime Côte D’Azur, Compagnie Generali IARD SA „Řízení o předběžné otázce — Soudní spolupráce v občanských věcech — Nařízení (ES) č. 44/2001 — Článek 27 — Překážka věci zahájené — Soud, který řízení zahájil jako první — Článek 30 bod 1 — Pojem ‚návrh na zahájení řízení‘ nebo ‚jiná rovnocenná písemnost‘ — Návrh na dokazování znaleckým posudkem, jehož cílem je před konáním hlavního řízení zajistit nebo sestavit důkazy o skutečnostech, z nichž by mohla vycházet následná žaloba“

text:
               3.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/12

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 4. května 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Stralsund – Německo) – HanseYachts AG v. Port D’Hiver Yachting SARL, Société Maritime Côte D’Azur, Compagnie Generali IARD SA
   (Věc C-29/16) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Soudní spolupráce v občanských věcech - Nařízení (ES) č. 44/2001 - Článek 27 - Překážka věci zahájené - Soud, který řízení zahájil jako první - Článek 30 bod 1 - Pojem ‚návrh na zahájení řízení‘ nebo ‚jiná rovnocenná písemnost‘ - Návrh na dokazování znaleckým posudkem, jehož cílem je před konáním hlavního řízení zajistit nebo sestavit důkazy o skutečnostech, z nichž by mohla vycházet následná žaloba“)
   (2017/C 213/12)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Landgericht Stralsund

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: HanseYachts AG

      Žalovaní: Port D’Hiver Yachting SARL, Société Maritime Côte D’Azur, Compagnie Generali IARD SA

      Výrok

   Článek 27 odst. 1 a čl. 30 bod 1 nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech musí být vykládány v tom smyslu, že v případě překážky věci zahájené nemůže být okamžik, kdy bylo řízení o nařízení opatření k zajištění důkazu zahájeno před hlavním řízením, považován za okamžik „kdy bylo zahájeno řízení“ ve smyslu čl. 30 bod 1 u soudu, který má rozhodnout o návrhu ve věci samé, který byl v témže členském státě podán v návaznosti na výsledek uvedeného opatření k zajištění důkazu.

      (1)  Úř. věst. C 136, 18.4.2016.


title: Věc T-44/06: Žaloba podaná dne  14. února 2006  – Komise v. Hellenic Ventures a pět dalších účastníků řízení

text:
               8.4.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 86/37

         Žaloba podaná dne 14. února 2006 – Komise v. Hellenic Ventures a pět dalších účastníků řízení
   (Věc T-44/06)
   (2006/C 86/75)
   Jednací jazyk: řečtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise (zástupci: Maria Patakia a Spyridon Chatzigiannis)

      Žalovaní: Hellenic Venutres S.A, Kostantinos Katsigiannis, Panagiotis Chronopoulos, Minas Patsouris, Nikolaos Poulakos et Robert Ceurvost
   Návrhové žádání žalobkyně

               —

               jednak uložit první žalované a jednak, společně s ní, pěti dalším žalovaným, aby Komisi vrátili celou částky zálohy, kterou prvně uvedená obdržela od Společenství, tedy 70 000 ECU, nyní EUR, zvýšenou o úroky, které k 12. únoru 2006 včetně, v souladu s tím, co je stanoveno ve smlouvě, dosahují 103 423,54 ECU, nyní EUR, tedy celkově 171 939,18 ECU, nyní EUR, zvýšenou, vedle úroků, též na základě smlouvy, o smluvní sazbu 1,5 % měsíčně, tedy o částku 34,52 ECU, nyní EUR, za každý den prodlení, za období od 1. ledna 2006 až do úplného zaplacení dluhu žalovaných.

               —

               uložil společně žalovaným paušální úhradu nákladů řízení Komise, včetně odměny jejích advokátů ad litem.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Evropské společenství zastoupené Evropskou komisí uzavřelo s první žalovanou, jejímiž akcionáři a členy dozorčích rad nebo řediteli jsou ostatní žalovaní, smlouvu nazvanou „Seed Fund 601“ v rámci „Pilotní akce vytváření a rozvoje počátečních kapitálových fondů (seed capital)“ (1).
   V rámci této smlouvy se Komise zavázala poskytnout první ze žalovaných finanční podporu ve formě vratné zálohy v maximální výši 350 000 ECU. Tato záloha měla pokrýt nejvýše 50 % provozních nákladů vzniklých prvně uvedené žalované v rámci její činnosti jako startovacího kapitálového investičního fondu v Řecku. V tomto rámci jí Komise poskytla první roční zálohu 70 000 ECU.
   V dokumentu ze dne 16. června 1994 Komise oznámila žalované výpověď smlouvy a vyzvala jí k vrácení částky 70 000 ECU zvýšené o úroky. Dopisem ze dne 19. září 1994 Komise oznámila, že toto rozhodnutí je zdůvodněno tím, že se žalovaná odmítla podrobit hloubkové kontrole služby finanční kontroly Komise, čímž porušila čl. 8.1 smlouvy. Komise měla za to, že taková kontrola byla nezbytná ve světle konstatování jednoho z úředníků Komise, který provedl kontrolu v místě a vyjádřil závažné pochybnosti ohledně otázky, zda investice, které první žalovaná financovala, byly v souladu s kritérii zadávací dokumentace.
   Ačkoliv první žalovaná byla vícekrát vyzvána, požadovanou částku nevrátila.
   Svou žalobou Komise směřuje k získání výše uvedené dlužné částky zvýšené o úroky.

      (1)  Úř. věst. C 306, 1.12. 1988, s. 12.


title: Věc C-64/07: Žaloba podaná dne 8. února 2007 – Komise Evropských společenství v. Irsko

text:
               24.3.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 69/13

         Žaloba podaná dne 8. února 2007 – Komise Evropských společenství v. Irsko
   (Věc C-64/07)
   (2007/C 69/31)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: A. Alcover San Pedro a D. Lawunmi, zmocněnci)

      Žalovaný: Irsko
   Návrhová žádání žalobkyně
   Žalobkyně se domáhá, aby Soudní dvůr

               —

               určil, že Irsko tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2004/42/ES ze dne 21. dubna 2004 o omezování emisí těkavých organických sloučenin vznikajících při používání organických rozpouštědel v některých barvách a lacích a výrobcích pro opravy nátěru vozidel a o změně směrnice 1999/13/ES (1), a nebo každopádně tím, že nesdělilo tyto předpisy Komisi, nesplnilo povinnosti, které pro ně vyplývají z článku 14 této směrnice.

               —

               uložil Irsku náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta, ve které měla být směrnice provedena, uplynula dne 30. října 2005.

      (1)  Úř. věst. L 143, s. 87.


title: Věc C-124/13: Žaloba podaná dne 14. března 2013 — Evropský parlament v. Rada Evropské unie

text:
               1.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 156/21

         Žaloba podaná dne 14. března 2013 — Evropský parlament v. Rada Evropské unie
   (Věc C-124/13)
   2013/C 156/32
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Evropský parlament (zástupci: L. G. Knudsen, I. Liukkonen a R. Kaškina, zmocněnci)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit nařízení Rady (EU) č. 1243/2012 ze dne 19. prosince 2012, kterým se mění nařízení (ES) č. 1342/2008, kterým se zavádí dlouhodobý plán pro populace tresky obecné a lov těchto populací (1), a

               —

               uložit Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Evropský parlament uvádí jediný důvod pro zrušení napadeného rozhodnutí, vycházející z toho, že čl. 43 odst. 3 SFEU není náležitý právní základ pro sporné nařízení a že toto nařízení mělo být přijato na základě čl. 43 odst. 2 SFEU, jelikož posledně uvedené ustanovení přiznává zákonodárci Evropské unie pravomoci nezbytné k přijetí aktu s cílem a obsahem napadeného nařízení. Použitý právní základ vyloučil Parlament z účasti na přijímání aktu, zatímco čl. 43 odst. 2 SFEU počítá s použitím řádného legislativního postupu. Nesprávný právní základ musí vést ke zrušení napadeného nařízení.
   V první části svého žalobního důvodu Parlament tvrdí, že každý dlouhodobý plán, jako je plán, o který jde v projednávané věci, jakožto nástroj k zachování a řízení populací ryb, tvoří celek, který obsahuje pouze ustanovení sledující cíle společné rybářské politiky (SRP) týkající se udržitelnosti a zachování, a proto musí být celý přijat na základě čl. 43 odst. 2 SFEU.
   Druhou částí žalobního důvodu Parlament tvrdí, že přijetí napadeného nařízení odděleně od zbytku návrhu Komise představuje každopádně zneužití postupu a zbavuje ustálenou judikaturu týkající se volby právního základu podle těžiště aktu obsahu. Rozdělení návrhu umožnilo Radě zvolit uměle pro některé prvky navrhovaného aktu samostatný právní základ, ačkoliv kdyby byl akt přijat ve formě původně navrhovaného celku, tyto prvky by spadaly pod jediný právní základ čl. 43 odst. 2 SFEU.

      (1)  Úř. věst. L 352, s. 10