title: Věc C-707/17: Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 12. července 2018 – (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rajonen sad Svilengrad – Bulharsko) – trestní řízení proti Daniele Pinzaru, Robertu-Andreiovi Cirstinoiovi „Řízení o předběžné otázce – Článek 99 jednacího řádu soudního dvora – Kontrola peněžní hotovosti vstupující do Evropské unie nebo ji opouštějící – Nařízení (ES) č. 1889/2005 – Porušení oznamovací povinnosti – Sankce stanovené vnitrostátním právem – Opatření o konfiskaci neoznámené částky ve prospěch státu – Trest odnětí svobody – Pokuta stanovená jako dvojnásobek hodnoty předmětu trestného činu – Proporcionalita“

text:
               24.9.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 341/2

      Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 12. července 2018 – (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rajonen sad Svilengrad – Bulharsko) – trestní řízení proti Daniele Pinzaru, Robertu-Andreiovi Cirstinoiovi
      (Věc C-707/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Článek 99 jednacího řádu soudního dvora - Kontrola peněžní hotovosti vstupující do Evropské unie nebo ji opouštějící - Nařízení (ES) č. 1889/2005 - Porušení oznamovací povinnosti - Sankce stanovené vnitrostátním právem - Opatření o konfiskaci neoznámené částky ve prospěch státu - Trest odnětí svobody - Pokuta stanovená jako dvojnásobek hodnoty předmětu trestného činu - Proporcionalita“)
      (2018/C 341/02)
      Jednací jazyk: bulharština

         Předkládající soud

      Rajonen sad Svilengrad

         Účastníci původního trestního řízení

      Daniela Pinzaru, Robert-Andrei Cirstinoiu

         Výrok

      Článek 9 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1889/2005 ze dne 26. října 2005 o kontrolách peněžní hotovosti vstupující do Společenství nebo je opouštějící musí být vykládán v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je právní úprava dotčená v původním řízení, která jako sankci za porušení ohlašovací povinnosti podle článku 3 tohoto nařízení stanoví jednak opatření o konfiskaci neoznámené částky ve prospěch státu a jednak trest odnětí svobody až na šest let nebo pokutu stanovenou jako dvojnásobek hodnoty předmětu trestného činu.

         (1)  Úř. věst. C 94, 12.3.2018.


title: Věc C-419/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sąd Rejonowy dla Warszawy Pragi-Południe w Warszawie (Polsko) dne 26. června 2018 – Profi Credit Polska S.A. w Bielsku Białej v. Bogumiła Włostowska, Mariusz Kurpiewski, Kamil Wójcik, Michał Konarzewski, Elżbieta Kondracka-Kłębecka, Monika Karwowska, Stanisław Kowalski, Anna Trusik, Adam Lizoń, Włodzimierz Lisowski

text:
               26.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 427/3

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sąd Rejonowy dla Warszawy Pragi-Południe w Warszawie (Polsko) dne 26. června 2018 – Profi Credit Polska S.A. w Bielsku Białej v. Bogumiła Włostowska, Mariusz Kurpiewski, Kamil Wójcik, Michał Konarzewski, Elżbieta Kondracka-Kłębecka, Monika Karwowska, Stanisław Kowalski, Anna Trusik, Adam Lizoń, Włodzimierz Lisowski
      (Věc C-419/18)
      (2018/C 427/04)
      Jednací jazyk: polština

         Předkládající soud

      Sąd Rejonowy dla Warszawy Pragi-Południe w Warszawie

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Profi Credit Polska S.A. w Bielsku Białej

         Žalovaní: Bogumiła Włostowska, Mariusz Kurpiewski, Kamil Wójcik, Michał Konarzewski, Elżbieta Kondracka-Kłębecka, Monika Karwowska, Stanisław Kowalski, Anna Trusik, Adam Lizoń, Włodzimierz Lisowski

         Předběžné otázky

                  1)

                  Brání čl. 3 odst. 1, čl. 6 odst. 1, jakož i čl. 7 odst. 1 směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o zneužívajících ujednáních ve spotřebitelských smlouvách (1), jakož i směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/48/ES ze dne 23. dubna 2008 o smlouvách o spotřebitelském úvěru a o zrušení směrnice Rady 87/102/EHS (2), zejména články 10, 14, čl. 17 odst. 1, jakož i článek 19 této směrnice, vnitrostátní právní úpravě, která připouští možnost zajištění pohledávky profesionálního poskytovatele úvěru vůči příjemci úvěru, který je spotřebitelem, prostřednictvím neúplné vlastní směnky (blankosměnky)?

                  2)

                  Mají být čl. 6 odst. 1, jakož i čl. 7 odst. 1 směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o zneužívajících ujednáních ve spotřebitelských smlouvách vykládán tak, že soudu, který má rozhodovat v řízení týkajícím se věci uvedené v první otázce, ukládají povinnost přezkoumat z moci úřední, zda ustanovení smlouvy o vztahu, na kterém zakládá závaznost směnky, neobsahují žádná zneužívající ujednání, a to i když žalující prodávající nebo poskytovatel svůj nárok opírá pouze o vztah založený směnkou?

         (1)  Úř. věst. 1993, L 95, s. 29; Zvl. vyd. 15/02, s. 288.

         (2)  Úř. věst. 2008, L 133, s. 66.


title: Věc T-633/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 9. října 2018 – Sárossy v. Komise („Přístup k dokumentům — Nařízení (ES) č. 1049/2001 — Dokumenty týkající se řízení EU Pilot č. 8572/16 CHAP(2015) 00353 — Odmítnutí přístupu — Článek 4 odstavec 2 třetí odrážka nařízení č. 1049/2001 — Výjimka týkající se ochrany cílů vyšetřování — Obecný předpoklad důvěrnosti — Převažující veřejný zájem“)

text:
               26.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 427/60

      Rozsudek Tribunálu ze dne 9. října 2018 – Sárossy v. Komise
      (Věc T-633/17) (1)

      („Přístup k dokumentům - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Dokumenty týkající se řízení EU Pilot č. 8572/16 CHAP(2015) 00353 - Odmítnutí přístupu - Článek 4 odstavec 2 třetí odrážka nařízení č. 1049/2001 - Výjimka týkající se ochrany cílů vyšetřování - Obecný předpoklad důvěrnosti - Převažující veřejný zájem“)
      (2018/C 427/79)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci/ Účastnice řízení

         Žalobce: Róbert Sárossy (Budapešť, Maďarsko) (zástupce: D. Lazar, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: F. Erlbacher a C. Ehrbar, zmocněnci)

         Vedlejší účastník podporující žalovanou: Maďarsko (zástupci: M. Fehér, G. Koós a M. Tátrai, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh podle článku 263 SFEU znějící na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 12. června a 17. července 2017, kterými byl žalobci odepřen přístup k dokumentům týkajícím se řízení EU Pilot č. 8572/16 CHAP(2015) 00353.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Róbert Sárossy ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vzniklé Evropské komisi.

                  3)

                  Maďarsko ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 382, 13.11.2017.


title: Věc C-583/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberlandesgericht Frankfurt am Main (Německo) dne 20. září 2018 – Verbraucherzentrale Berlin eV v. DB Vertrieb GmbH

text:
               17.12.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 455/20

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberlandesgericht Frankfurt am Main (Německo) dne 20. září 2018 – Verbraucherzentrale Berlin eV v. DB Vertrieb GmbH
      (Věc C-583/18)
      (2018/C 455/30)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Oberlandesgericht Frankfurt am Main

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: Verbraucherzentrale Berlin eV

         Žalovaná: DB Vertrieb GmbH

         Předběžné otázky

                  1)

                  Musí být čl. 2 bod 6 směrnice Evropského parlamentu a rady 2011/83/EU ze dne 25. října 2011 o právech spotřebitelů (1) vykládán v tom smyslu, že zahrnuje také smlouvy, které podnikatele nezavazují přímo k poskytnutí služby, nýbrž jejichž prostřednictvím spotřebitel nabývá právo na slevu z budoucích objednaných služeb?
                  V případě kladné odpovědi na první otázku:

                  2)

                  Musí být výjimka z působnosti směrnice pro „smlouvy týkající se služeb v oblasti přepravy cestujících“, která je uvedena v čl. 3 odst. 3 písm. k) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/83/EU ze dne 25. října 2011 o právech spotřebitelů, vykládána v tom smyslu, že se použije i na takové situace, v nichž spotřebitel jako protiplnění neobdrží přímo přepravní službu, nýbrž spíše nárok na slevu u přepravních smluv, které budou uzavřeny v budoucnu?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/83/EU ze dne 25. října 2011 o právech spotřebitelů, kterou se mění směrnice Rady 93/13/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/44/ES a zrušuje směrnice Rady 85/577/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/7/ES (Úř. věst. 2011, L 304, s. 64).


title: Věc C-657/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Općinski sud u Novom Zagrebu (Chorvatsko) dne 19. října 2018 – Hrvatska radiotelevizija v. TY

text:
               7.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 4/17

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Općinski sud u Novom Zagrebu (Chorvatsko) dne 19. října 2018 – Hrvatska radiotelevizija v. TY
      (Věc C-657/18)
      (2019/C 4/23)
      Jednací jazyk: chorvatština

         Předkládající soud

      Općinski sud u Novom Zagrebu

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Hrvatska radiotelevizija

         Žalovaný: TY

         Předběžné otázky

                  1)

                  Je s ohledem na rozsudky vydané Soudním dvorem ve věcech C-484/15 a C-551/15 v souladu s čl. 6 odst. 1 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod a s článkem 18 Smlouvy o fungování Evropské unie vnitrostátní právní ustanovení, konkrétně článek 1 Ovršni zakon (zákon o exekuci; zveřejněný v NN 112/12, 25/13, 93/14, 55/16 a 73/17), které notářům přiznává pravomoc uskutečňovat vymáhání pohledávek na základě ověřeného dokumentu prostřednictvím vydání platebního rozkazu, jako exekučního titulu, bez výslovného souhlasu dlužníka, proti kterému je exekuce namířena?

                  2)

                  Lze ve věci č. Povrv-2032/17, ve které má rozhodnout předkládající soud, uplatnit výklad poskytnutý v rozsudcích Soudního dvora ze dne 9. března 2017, Zulfikarpašić (C-484/15, EU:C:2017:199), a Pula Parking (C-551/15, EU:C:2017:193)?


title: Věc T-29/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 24. října 2018 – RQ v. Komise („Veřejná služba – Úředníci – Generální ředitel OLAF – Rozhodnutí o zbavení žalobce imunity spočívající ve vynětí z pravomoci soudů – Překážka věci zahájené – Akt nepříznivě zasahující do právního postavení – Povinnost uvést odůvodnění – Povinnost pomoci a povinnost péče – Legitimní očekávání – Právo na obhajobu“)

text:
               7.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 4/25

      Rozsudek Tribunálu ze dne 24. října 2018 – RQ v. Komise
      (Věc T-29/17) (1)

      („Veřejná služba - Úředníci - Generální ředitel OLAF - Rozhodnutí o zbavení žalobce imunity spočívající ve vynětí z pravomoci soudů - Překážka věci zahájené - Akt nepříznivě zasahující do právního postavení - Povinnost uvést odůvodnění - Povinnost pomoci a povinnost péče - Legitimní očekávání - Právo na obhajobu“)
      (2019/C 4/34)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: RQ (zástupce: É. Boigelot, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: K. Banks, J.-P. Keppenne a J. Baquero Cruz, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh založený na článku 270 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí Komise C(2016) 1449 final ze dne 2. března 2016 o žádosti o zbavení žalobce imunity spočívající ve vynětí z pravomoci soudů, jakož i v potřebném rozsahu rozhodnutí Komise Ares (2016) 5814495 ze dne 5. října 2016, kterým byla zamítnuta stížnost žalobce podaná proti prvnímu rozhodnutí.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Rozhodnutí Evropské komise C(2016)1449 final ze dne 2. března 2016 o žádosti o zbavení RQ imunity spočívající ve vynětí z pravomoci soudů se zrušuje.

                  2)

                  Komisi Evropských společenství se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 95, 27.3.2017.


title: Věc C-124/17: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 24. října 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Vergabekammer Südbayern – Německo) – Vossloh Laeis GmbH v. Stadtwerke München GmbH („Řízení o předběžné otázce – Směrnice 2014/24/EU – Článek 57 – Směrnice 2014/25/EU – Článek 80 – Zadávání veřejných zakázek – Řízení – Důvody pro vyloučení – Maximální doba vyloučení – Povinnost hospodářského subjektu poskytnout veřejnému zadavateli součinnost za účelem prokázání své spolehlivosti“)

text:
               7.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 4/2

      Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 24. října 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Vergabekammer Südbayern – Německo) – Vossloh Laeis GmbH v. Stadtwerke München GmbH
      (Věc C-124/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Směrnice 2014/24/EU - Článek 57 - Směrnice 2014/25/EU - Článek 80 - Zadávání veřejných zakázek - Řízení - Důvody pro vyloučení - Maximální doba vyloučení - Povinnost hospodářského subjektu poskytnout veřejnému zadavateli součinnost za účelem prokázání své spolehlivosti“)
      (2019/C 4/02)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Vergabekammer Südbayern

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: Vossloh Laeis GmbH

         Žalovaná: Stadtwerke München GmbH

         Výrok

                  1)

                  Článek 80 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/25/EU ze dne 26. února 2014 o zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a poštovních služeb a o zrušení směrnice 2004/17/ES, ve spojení s čl. 57 odst. 6 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/24/EU ze dne 26. února 2014 o zadávání veřejných zakázek a o zrušení směrnice 2004/18/ES, musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání ustanovení vnitrostátního práva, které vyžaduje, aby hospodářský subjekt, který chce prokázat svou spolehlivost navzdory platnému důvodu pro vyloučení, detailně vysvětlil fakta a okolnosti související se spácháním trestného činu nebo pochybením v aktivní součinnosti nejen s vyšetřujícími orgány, ale i s veřejným zadavatelem v rámci jeho vlastní úlohy, aby mu dokázal obnovení své spolehlivosti, pokud je tato součinnost omezena na opatření, jež jsou k tomuto posouzení striktně nezbytná.

                  2)

                  Článek 57 odst. 7 směrnice 2014/24 musí být vykládán v tom smyslu, že pokud se hospodářský subjekt dopustil jednání, na které se vztahuje důvod pro vyloučení uvedený v čl. 57 odst. 4 písm. d) této směrnice a za které uložil sankci příslušný orgán, musí být maximální doba vyloučení počítána ode dne vydání rozhodnutí tohoto orgánu.

         (1)  Úř. věst. C 178, 6.6.2017.


title: Věc T-122/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 25. října 2018 – Devin v. EUIPO – Haskovo (DEVIN) („Ochranná známka Evropské unie – Řízení o prohlášení neplatnosti – Slovní ochranná známka Evropské unie DEVIN – Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu – Popisný charakter – Zeměpisný název – Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení (EU) 2017/1001]“)

text:
               7.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 4/26

      Rozsudek Tribunálu ze dne 25. října 2018 – Devin v. EUIPO – Haskovo (DEVIN)
      (Věc T-122/17) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o prohlášení neplatnosti - Slovní ochranná známka Evropské unie DEVIN - Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu - Popisný charakter - Zeměpisný název - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení (EU) 2017/1001]“)
      (2019/C 4/35)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Devin AD (Devin, Bulharsko) (zástupce: B. Van Asbroeck, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: S. Di Natale a D. Gája, zmocněnci)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Haskovo Chamber of Commerce and Industry (Haskovo, Bulharsko) (zástupce: D. Dimitrova, advokátka)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 2. prosince 2016 (věc R 579/2016-2), týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společností Devin AD a Haskovo Chamber of Commerce and Industry.

         Výrok

                  1)

                  Rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 2. prosince 2016 (věc R 579/2016–2) se zrušuje.

                  2)

                  Ve zbývající části se žaloba zamítá.

                  3)

                  EUIPO ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vzniklé společnosti Devin AD.

                  4)

                  Haskovo Chamber of Commerce and Industry ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 121, 18.4.2017.


title: Věc C-595/17: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 24. října 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour de cassation – Francie) – Apple Sales International, Apple Inc., Apple retail France EURL v. MJA, jako insolvenčnímu správci společnosti eBizcuss.com („Řízení o předběžné otázce – Prostor svobody, bezpečnosti a práva – Soudní příslušnost v občanských a obchodních věcech – Nařízení (ES) č. 44/2001 – Článek 23 – Doložka o soudní příslušnosti uvedená ve smlouvě o distribuci – Žaloba na náhradu škody podaná distributorem založená na porušení článku 102 SFEU dodavatelem“)

text:
               7.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 4/9

      Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 24. října 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour de cassation – Francie) – Apple Sales International, Apple Inc., Apple retail France EURL v. MJA, jako insolvenčnímu správci společnosti eBizcuss.com
      (Věc C-595/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Prostor svobody, bezpečnosti a práva - Soudní příslušnost v občanských a obchodních věcech - Nařízení (ES) č. 44/2001 - Článek 23 - Doložka o soudní příslušnosti uvedená ve smlouvě o distribuci - Žaloba na náhradu škody podaná distributorem založená na porušení článku 102 SFEU dodavatelem“)
      (2019/C 4/12)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Cour de cassation

         Účastnice původního řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Apple Sales International, Apple Inc., Apple retail France EURL

         Odpůrkyně: MJA, jako insolvenčnímu správci společnosti eBizcuss.com

         Výrok

                  1)

                  Článek 23 nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech musí být vykládán v tom smyslu, že v případě žaloby na náhradu škody podané distributorem proti jeho dodavateli na základě článku 102 SFEU není vyloučeno použití doložky o soudní příslušnosti obsažené ve smlouvě uzavřené mezi stranami na základě toho pouhého důvodu, že tato doložka výslovně neodkazuje na spory, které se týkají odpovědnosti z porušení práva hospodářské soutěže.

                  2)

                  Článek 23 nařízení č. 44/2001 musí být vykládán v tom smyslu, že použití doložky o soudní příslušnosti v rámci žaloby na náhradu škody podané distributorem proti jeho dodavateli na základě článku 102 SFEU nezávisí na tom, zda unijní či vnitrostátní orgán pro hospodářskou soutěž předtím konstatoval porušení práva hospodářské soutěže.

         (1)  Úř. věst. C 437, 18.12.2017.


title: Věc C-234/17: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 24. října 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberster Gerichtshof – Rakousko) – XC, YB, ZA („Řízení o předběžné otázce – Zásady unijního práva – Loajální spolupráce – Procesní autonomie – Zásady rovnocennosti a efektivity – Vnitrostátní právní předpis, který upravuje opravný prostředek umožňující obnovu trestního řízení v případě porušení Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod – Povinnost rozšířit toto řízení i na případy tvrzeného porušení základních práv stanovených unijním právem – Neexistence“)

text:
               7.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 4/3

      Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 24. října 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberster Gerichtshof – Rakousko) – XC, YB, ZA
      (Věc C-234/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Zásady unijního práva - Loajální spolupráce - Procesní autonomie - Zásady rovnocennosti a efektivity - Vnitrostátní právní předpis, který upravuje opravný prostředek umožňující obnovu trestního řízení v případě porušení Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod - Povinnost rozšířit toto řízení i na případy tvrzeného porušení základních práv stanovených unijním právem - Neexistence“)
      (2019/C 4/03)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Oberster Gerichtshof

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelé: XC, YB, ZA

         Za přítomnosti: Generalprokuratur

         Výrok

      Unijní právo, zejména zásady rovnocennosti a efektivity, musí být vykládáno v tom smyslu, že vnitrostátnímu soudu neukládá povinnost vztáhnout vnitrostátní opravný prostředek, který umožňuje domoci se obnovy trestního řízení ukončeného vnitrostátním rozhodnutím zakládajícím překážku věci rozsouzené výlučně v případě porušení Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod, podepsané v Římě dne 4. listopadu 1950, nebo některého z jejích protokolů, i na případy porušení unijního práva, zejména na zásahy do základního práva zaručeného článkem 50 Listiny základních práv Evropské unie a článkem 54 Úmluvy k provedení Schengenské dohody ze dne 14. června 1985 mezi vládami států Hospodářské unie Beneluxu, Spolkové republiky Německo a Francouzské republiky o postupném odstraňování kontrol na společných hranicích, která byla podepsána v Schengenu (Lucembursko) dne 19. června 1990 a vstoupila v platnost dne 26. března 1995.

         (1)  Úř. věst. C 239, 24.7.2017.


title: Věc C-662/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie) dne 23. října 2018 – AQ v. Ministre de l'Action et des Comptes publics

text:
               7.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 4/18

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie) dne 23. října 2018 – AQ v. Ministre de l'Action et des Comptes publics
      (Věc C-662/18)
      (2019/C 4/24)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Conseil d'État

         Účastníci/ Účastnice původního řízení

         Žalobce: AQ

         Žalovaný: Ministre de l'Action et des Comptes publics

         Předběžné otázky

                  —

                  Musí být ustanovení článku 8 směrnice ze dne 19. října 2009 (1) vykládána v tom smyslu, že brání tomu, aby kapitálové zisky z převodu cenných papírů získaných při výměně a kapitálové zisky v režimu odloženého zdanění byly zdaňovány podle odlišných pravidel pro určení základu daně a daňových sazeb?

                  —

                  Musí být tato ustanovení vykládána zejména v tom smyslu, že brání tomu, aby se snížení daňového základu určená k zohlednění doby, po kterou trvalo držení cenných papírů, nevztahovala na kapitálový zisk v režimu odloženého zdanění, jelikož se toto pravidlo pro určení základu daně nepoužilo k datu, kdy bylo tohoto kapitálového zisku dosaženo, a vztahovala se na kapitálový zisk z převodu cenných papírů získaných výměnou, přičemž se přihlíží k datu výměny a nikoli k datu nabytí cenných papírů předaných při výměně?

         (1)  Směrnice Rady 2009/133/ES ze dne 19. října 2009 o společném systému zdanění při fúzích, rozděleních, částečných rozděleních, převodech aktiv a výměně akcií týkajících se společností z různých členských států a při přemístění sídla evropské společnosti nebo evropské družstevní společnosti mezi členskými státy (Úř. věst. L 310, s. 34).


title: Věc C-602/17: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 24. října 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal de première instance de Liège – Belgie) – Benoît Sauvage, Kristel Lejeune v. État belge („Řízení o předběžné otázce – Volný pohyb pracovníků – Příjmy pobírané v jiném členském státě, než je členský stát bydliště – Dvoustranná dohoda o zamezení dvojímu zdanění – Rozdělení daňové pravomoci – Zdaňovací pravomoc státu bydliště – Hraniční určovatele“)

text:
               7.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 4/10

      Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 24. října 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal de première instance de Liège – Belgie) – Benoît Sauvage, Kristel Lejeune v. État belge
      (Věc C-602/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Volný pohyb pracovníků - Příjmy pobírané v jiném členském státě, než je členský stát bydliště - Dvoustranná dohoda o zamezení dvojímu zdanění - Rozdělení daňové pravomoci - Zdaňovací pravomoc státu bydliště - Hraniční určovatele“)
      (2019/C 4/13)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Tribunal de première instance de Liège

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: Benoît Sauvage, Kristel Lejeune

         Žalovaný: État belge

         Výrok

      Článek 45 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání takovému daňovému režimu členského státu, který vyplývá z daňové úmluvy směřující k zamezení dvojímu zdanění, jako je daňový režim dotčený v původním řízení, který podrobuje osvobození příjmů rezidenta plynoucích z jiného členského státu, které souvisejí se zaměstnáním zastávaným v naposled uvedeném státě, od daně podmínce, že činnost, na základě které jsou vypláceny tyto příjmy, je skutečně vykonávána v uvedeném státě.

         (1)  Úř. věst. C 437, 18.12.2017.


title: Věc C-663/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná cour d'appel d'Aix-En-Provence (Francie) dne 23. října 2018 – trestní řízení proti B S a C A

text:
               7.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 4/18

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná cour d'appel d'Aix-En-Provence (Francie) dne 23. října 2018 – trestní řízení proti B S a C A
      (Věc C-663/18)
      (2019/C 4/25)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Cour d'appel d'Aix-En-Provence

         Účastníci původního řízení

      B S a C A

         Další účastníci: Ministère public, Conseil national de l’ordre des pharmaciens

         Předběžná otázka

      Soudnímu dvoru Evropské unie je předložena žádost o rozhodnutí o předběžné otázce týkající se výkladu článků 28, 29, 30 a 32 SFEU, nařízení č. 1307/2013 (1) a č. 1308/2013 (2), jakož i zásady volného pohybu zboží, přičemž je mu položena otázka, zda tato ustanovení a tyto předpisy musejí být vykládány v tom smyslu, že odchylná ustanovení zavedená vyhláškou ze dne 22. srpna 1990 tím, že pěstování konopí, jeho průmyslové zpracování a jeho uvádění na trh omezují pouze na vlákna a semena, stanoví omezení, které není v souladu s právem Společenství [unijním právem].

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1307/2013 ze dne 17. prosince 2013, kterým se stanoví pravidla pro přímé platby zemědělcům v režimech podpory v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zrušují nařízení Rady (ES) č. 637/2008 a nařízení Rady (ES) č. 73/2009 (Úř. věst. L 347, s. 608).

         (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1308/2013 ze dne 17. prosince 2013, kterým se stanoví společná organizace trhů se zemědělskými produkty a zrušují nařízení Rady (EHS) č. 922/72, (EHS) č. 234/79, (ES) č. 1037/2001 a (ES) č. 1234/2007 (Úř. věst. L 347, s. 671).


title: Věc T-129/17 RENV: Rozsudek Tribunálu ze dne 25. října 2018 – DI v. EASO („Veřejná služba – Zaměstnanci EASO – Smluvní zaměstnanci – Smlouva na dobu určitou – Zkušební doba – Rozhodnutí o propuštění na konci zkušební doby – Pravidlo shody mezi žalobou a stížností – Odpovědnost“)

text:
               7.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 4/26

      Rozsudek Tribunálu ze dne 25. října 2018 – DI v. EASO
      (Věc T-129/17 RENV)
      („Veřejná služba - Zaměstnanci EASO - Smluvní zaměstnanci - Smlouva na dobu určitou - Zkušební doba - Rozhodnutí o propuštění na konci zkušební doby - Pravidlo shody mezi žalobou a stížností - Odpovědnost“)
      (2019/C 4/36)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: DI (zástupci: I. Vlaic a G. Iliescu, advokáti)

         Žalovaný: Evropský podpůrný úřad pro otázky azylu (zástupci: W. Stevens, zmocněnec, ve spolupráci s D. Waelbroeckem a A. Duron, advokáty)

         Předmět

      Návrh podaný na základě článku 270 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí výkonného ředitele EASO ze dne 28. února 2013 o ukončení pracovního poměru žalobce po skončení zkušební doby a také na náhradu újmy údajně způsobené žalobci a jeho rodině

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady řízení, včetně nákladů řízení souvisejících s věcí F-113/13 a s věcí T-730/15 P.


title: Věc C-666/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour d'appel de Paris (Francie) dne 24. října 2018 – IT Development SAS v. Free Mobile SAS

text:
               7.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 4/19

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour d'appel de Paris (Francie) dne 24. října 2018 – IT Development SAS v. Free Mobile SAS
      (Věc C-666/18)
      (2019/C 4/26)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Cour d'appel de Paris

         Účastnice původního řízení

         Navrhovatelka: IT Development SAS

         Odpůrkyně: Free Mobile SAS

         Předběžná otázka

      Pokud nabyvatel licence k počítačovému programu nedodržuje podmínky licenční smlouvy k počítačovému programu (uplynutím zkušební doby, překračováním počtu oprávněných uživatelů nebo jiných měrných jednotek, jako jsou procesory, které mohou být použity k provádění pokynů počítačového programu, nebo změnou zdrojového kódu počítačového programu v případě, že licence toto právo vyhrazuje poskytovateli licence), jedná se o:

                  —

                  porušení práva (ve smyslu směrnice 2004/48 ze dne 29. dubna 2004 (1)) nositele autorského práva k počítačovému programu podle článku 4 směrnice 2009/24/ES ze dne 23. dubna 2009 o právní ochraně počítačových programů (2)

                  —

                  nebo může tato skutečnost podléhat zvláštnímu právnímu režimu, jako je obecný režim smluvní odpovědnosti?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/48/ES ze dne 29. dubna 2004 o dodržování práv duševního vlastnictví (Úř. věst. L 157, s. 45).

         (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/24/ES ze dne 23. dubna 2009 o právní ochraně počítačových programů (Úř. věst. L 111, s. 16).


title: Věc C-696/17 P: Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 18. října 2018 – Alex SCI v. Evropská komise („Kasační opravný prostředek – Článek 181 jednacího řádu Soudního dvora – Státní podpory – Financování projektu urbanistického rozvoje – Zamítnutí stížnosti – Žaloba na neplatnost – Osobní dotčení – Aktivní legitimace“)

text:
               7.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 4/10

      Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 18. října 2018 – Alex SCI v. Evropská komise
      (Věc C-696/17 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Článek 181 jednacího řádu Soudního dvora - Státní podpory - Financování projektu urbanistického rozvoje - Zamítnutí stížnosti - Žaloba na neplatnost - Osobní dotčení - Aktivní legitimace“)
      (2019/C 4/14)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Alex SCI (zástupce: J. Fouchet, advokát)

         Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: C. Georgieva-Kecsmar, K. Herrmann a T. Maxian Rusche, zmocněnci)

         Vedlejší účastnice podporující Komisi: Francouzská republika (zástupci: D. Colas, E. de Moustier a P. Dodeller, zmocněnci)

         Výrok

                  1)

                  Kasační opravný prostředek se zamítá.

                  2)

                  Alex SCI ponese vlastní náklady a nahradí náklady vynaložené Evropskou komisí.

                  3)

                  Francouzská republika ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 72, 26.2.2018.


title: Věc T-544/13 RENV: Rozsudek Tribunálu ze dne 8. listopadu 2018 – Dyson v. Komise („Směrnice 2010/30/EU – Uvádění spotřeby energie a jiných zdrojů na energetických štítcích výrobků spojených se spotřebou energie a v normalizovaných informacích o výrobku – Nařízení Komise v přenesené pravomoci, kterým se doplňuje směrnice – Uvádění spotřeby energie na energetických štítcích vysavačů – Podstatný prvek zmocňovacího aktu“)

text:
               7.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 4/20

      Rozsudek Tribunálu ze dne 8. listopadu 2018 – Dyson v. Komise
      (Věc T-544/13 RENV) (1)

      („Směrnice 2010/30/EU - Uvádění spotřeby energie a jiných zdrojů na energetických štítcích výrobků spojených se spotřebou energie a v normalizovaných informacích o výrobku - Nařízení Komise v přenesené pravomoci, kterým se doplňuje směrnice - Uvádění spotřeby energie na energetických štítcích vysavačů - Podstatný prvek zmocňovacího aktu“)
      (2019/C 4/27)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Dyson Ltd (Malmesbury, Spojené království) (zástupci: F. Carlin, barrister, E. Batchelor a M. Healy, solicitors, ve spolupráci s A. Patsa, advokátkou)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: L. Flynn, K. Herrmann a K. Talabér-Ritz, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 263 SFEU, který směřuje ke zrušení nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 665/2013 ze dne 3. května 2013, kterým se doplňuje směrnice Evropského parlamentu a Rady 2010/30/EU, pokud jde o uvádění spotřeby energie na energetických štítcích vysavačů (Úř. věst. 2013, L 192, s. 1).

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 665/2013 ze dne 3. května 2013, kterým se doplňuje směrnice Evropského parlamentu a Rady 2010/30/EU, pokud jde o uvádění spotřeby energie na energetických štítcích, se zrušuje.

                  2)

                  Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení včetně nákladů řízení o kasačním opravném prostředku před Soudním dvorem.

         (1)  Úř. věst. C 344, 23.11.2013.


title: Věc C-296/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Chambre disciplinaire de première instance de l’ordre des chirurgiens-dentistes de Midi-Pyrénées (Francie) dne 24. dubna 2018 – Conseil départemental de l’ordre des chirurgiens-dentistes de la Haute-Garonne v. RG, RG

text:
               7.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 4/11

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Chambre disciplinaire de première instance de l’ordre des chirurgiens-dentistes de Midi-Pyrénées (Francie) dne 24. dubna 2018 – Conseil départemental de l’ordre des chirurgiens-dentistes de la Haute-Garonne v. RG, RG
      (Věc C-296/18)
      (2019/C 4/15)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Chambre disciplinaire de première instance de l’ordre des chirurgiens-dentistes de Midi-Pyrénées

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatel: Conseil départemental de l’ordre des chirurgiens-dentistes de la Haute-Garonne

         Odpůrci: RG, RG
      Usnesením ze dne 23. října 2018 Soudní dvůr (osmý senát) rozhodl:
      Článek 8 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/31/ES ze dne 8. června 2000 o některých právních aspektech služeb informační společnosti, zejména elektronického obchodu, na vnitřním trhu („směrnice o elektronickém obchodu“) musí být vykládán v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je úprava ve věci v původním řízení, která všeobecně a absolutně zakazuje příslušníkům povolání zubního lékaře veškerou reklamu, když jim zakazuje jakékoli využívání reklamních postupů k propagaci jejich osoby nebo společnosti na jejich internetových stránkách.


title: Věc C-260/17: Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 25. října 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Symvoulio tis Epikrateias – Řecko) – Anodiki Services EPE v. GNA, O Evangelismos – Ofthalmiatreio Athinon – Polykliniki, Geniko Ogkologiko Nosokomeio Kifisias – (GONK) „Oi Agioi Anargyroi“ („Řízení o předběžné otázce – Veřejné zakázky – Směrnice 2014/24/EU – Článek 10 písm. g) – Vyloučení z působnosti – Pracovní smlouvy – Pojem – Rozhodnutí nemocnic založených podle veřejného práva uzavřít pracovní smlouvy na dobu určitou pro potřeby restauračních služeb, dodávky jídel a úklidu – Směrnice 89/665/EHS – Článek 1 – Právo na přezkum“)

text:
               7.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 4/3

      Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 25. října 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Symvoulio tis Epikrateias – Řecko) – Anodiki Services EPE v. GNA, O Evangelismos – Ofthalmiatreio Athinon – Polykliniki, Geniko Ogkologiko Nosokomeio Kifisias – (GONK) „Oi Agioi Anargyroi“
      (Věc C-260/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Veřejné zakázky - Směrnice 2014/24/EU - Článek 10 písm. g) - Vyloučení z působnosti - Pracovní smlouvy - Pojem - Rozhodnutí nemocnic založených podle veřejného práva uzavřít pracovní smlouvy na dobu určitou pro potřeby restauračních služeb, dodávky jídel a úklidu - Směrnice 89/665/EHS - Článek 1 - Právo na přezkum“)
      (2019/C 4/04)
      Jednací jazyk: řečtina

         Předkládající soud

      Symvoulio tis Epikrateias

         Účastnice původního řízení

         Navrhovatelka: Anodiki Services EPE

         Odpůrkyně: GNA, O Evangelismos – Ofthalmiatreio Athinon – Polykliniki, Geniko Ogkologiko Nosokomeio Kifisias – (GONK) „Oi Agioi Anargyroi“

         za přítomnosti: Arianthi Ilia EPE, Fasma AE, Mega Sprint Guard AE, ICM – International Cleaning Methods AE, Myservices Security and Facility AE, Kleenway OE, GEN – KA AE, Geniko Nosokomeio Athinon „Georgios Gennimatas“, Ipirotiki Facility Services AE

         Výrok

                  1)

                  Článek 10 písm. g) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/24/EU ze dne 26. února 2014 o zadávání veřejných zakázek a o zrušení směrnice 2004/18/ES, ve znění nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) 2015/2170 ze dne 24. listopadu 2015, musí být vykládán v tom smyslu, že se pojem „pracovní smlouvy“ uvedený v tomto ustanovení vztahuje na takové pracovní smlouvy, jako jsou smlouvy dotčené ve věci v původním řízení, a sice pracovní smlouvy na dobu určitou uzavřené s osobami vybranými na základě takových objektivních kritérií, jako jsou doba trvání nezaměstnanosti, předchozí zkušenosti a počet nezletilých nezaopatřených dětí.

                  2)

                  Ustanovení směrnice 2014/24, ve znění nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2015/2170, články 49 a 56 SFEU, zásady rovného zacházení, transparentnosti a proporcionality, jakož i články 16 a 52 Listiny základních práv Evropské unie nejsou použitelné na rozhodnutí veřejného orgánu uzavírat takové pracovní smlouvy, jako jsou smlouvy dotčené ve věci v původním řízení, za účelem plnění určitých úkolů, které patří k jeho povinnostem ve veřejném zájmu.

                  3)

                  Článek 1 odst. 1 směrnice Rady 89/665/EHS ze dne 21. prosince 1989 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přezkumného řízení při zadávání veřejných zakázek na dodávky a stavební práce, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/23/EU ze dne 26. února 2014, musí být vykládán v tom smyslu, že rozhodnutí zadavatele uzavírat pracovní smlouvy s fyzickými osobami za účelem poskytování některých služeb bez využití zadávacího řízení v souladu se směrnicí 2014/24, ve znění nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2015/2170, z důvodu, že podle názoru tohoto zadavatele tyto smlouvy nespadají do působnosti této směrnice, lze napadnout žalobou podanou na základě uvedeného ustanovení hospodářským subjektem, který by měl zájem o účast v zadávacím řízení se stejným předmětem jako uvedené smlouvy a který má za to, že tyto smlouvy spadají do působnosti uvedené směrnice.

         (1)  Úř. věst. C 239, 24.7.2017.


title: Věc T-359/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 25. října 2018 – Aldo Supermarkets v. EUIPO – Aldi Einkauf (ALDI) („Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie ALDI – Starší národní obrazová ochranná známka ALDO – Relativní důvod pro zamítnutí zápisu – Podmínky přípustnosti námitek – Pravidlo 15 nařízení (ES) č. 2868/95 [nyní článek 2 nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2018/625] – Podmínky vyobrazení starší ochranné známky – Pravidlo 19 nařízení č. 2868/95 (nyní článek 7 nařízení v přenesené pravomoci 2018/625) – Neexistence důkazu o řádném užívání starší ochranné známky – Článek 42 nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní článek 47 nařízení (EU) 2017/1001]“)

text:
               7.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 4/27

      Rozsudek Tribunálu ze dne 25. října 2018 – Aldo Supermarkets v. EUIPO – Aldi Einkauf (ALDI)
      (Věc T-359/17) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie ALDI - Starší národní obrazová ochranná známka ALDO - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Podmínky přípustnosti námitek - Pravidlo 15 nařízení (ES) č. 2868/95 [nyní článek 2 nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2018/625] - Podmínky vyobrazení starší ochranné známky - Pravidlo 19 nařízení č. 2868/95 (nyní článek 7 nařízení v přenesené pravomoci 2018/625) - Neexistence důkazu o řádném užívání starší ochranné známky - Článek 42 nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní článek 47 nařízení (EU) 2017/1001]“)
      (2019/C 4/37)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Aldo Supermarkets (Varna, Bulharsko) (zástupci: původně C. Saettel, poté T. Chevrier a M. Thewes, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: G. Sakalaite-Orlovskiene, A. Folliard-Monguiral a D. Walicka, zmocněnci)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Aldi Einkauf GmbH & Co. OHG (Essen, Německo) (zástupci: N. Lützenrath, U. Rademacher, N. Bertram a C. Fürsen, advokáti)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 29. března 2017 (věc R 976/2016-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Aldo Supermarkets a Aldi Einkauf.

         Výrok

                  1.

                  Žaloba se zamítá.

                  2.

                  Společnosti Aldo Supermarkets se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 249, 31.7.2017.


title: Věc T-286/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 25. října 2018 – KF v. SATCEN („Žaloba na neplatnost a žaloba na náhradu škody – Zaměstnanci SATCEN – Smluvní zaměstnanci – Pravomoc unijních soudů – Společná zahraniční a bezpečnostní politika – Článek 24 SEU – Články 263, 268, 270 a 275 SFEU – Článek 47 Listiny základních práv a svobod – Rovné zacházení – Rozhodnutí 2014/401/SZBP a 2009/747/SZBP – Odvolací komise SATCEN – Námitka protiprávnosti – Žádost o pomoc – Podmínky administrativního šetření – Odvolání z funkce – Disciplinární řízení – Propuštění ze zaměstnání – Zásada řádné správy – Požadavek nestrannosti – Právo být vyslechnut – Přístup ke spisu – Mimosmluvní odpovědnost – Předčasná návrhová žádání směřující k náhradě újmy – Nemajetková újma“)

text:
               7.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 4/20

      Rozsudek Tribunálu ze dne 25. října 2018 – KF v. SATCEN
      (Věc T-286/15) (1)

      („Žaloba na neplatnost a žaloba na náhradu škody - Zaměstnanci SATCEN - Smluvní zaměstnanci - Pravomoc unijních soudů - Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Článek 24 SEU - Články 263, 268, 270 a 275 SFEU - Článek 47 Listiny základních práv a svobod - Rovné zacházení - Rozhodnutí 2014/401/SZBP a 2009/747/SZBP - Odvolací komise SATCEN - Námitka protiprávnosti - Žádost o pomoc - Podmínky administrativního šetření - Odvolání z funkce - Disciplinární řízení - Propuštění ze zaměstnání - Zásada řádné správy - Požadavek nestrannosti - Právo být vyslechnut - Přístup ke spisu - Mimosmluvní odpovědnost - Předčasná návrhová žádání směřující k náhradě újmy - Nemajetková újma“)
      (2019/C 4/28)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: KF (zástupkyně: A. Kunst, advokátka a N. Macaulay, barrister)

         Žalovaný: Satelitní středisko Evropské unie (zástupci: L. Defalque a A. Guillerme, advokáti)

         Vedlejší účastník podporující žalovaného: Rada Evropské unie (zátupci: F. Naert a M. Bauer, zmocněnci)

         Předmět věci

      Jednak návrh podaný na základě článku 263 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí ředitele SATCEN ze dne 5. července 2013 o zahájení disciplinárního řízení proti žalobkyni, odvolání žalobkyně s funkce a zamítnutí její žádosti o pomoc a na zrušení rozhodnutí odvolací komise SATCEN ze dne 26. ledna 2015, jímž se prvně uvedená rozhodnutí potvrzují, a jednak návrh podaný na základě článku 268 SFEU a znějící na náhradu údajně utrpěné újmy.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Rozhodnutí odvolací komise satelitního střediska Evropské unie (SATCEN) ze dne 26. ledna 2015 se zrušuje.

                  2)

                  Rozhodnutí ředitele SATCEN ze dne 5. července 2013 o odvolání KF z funkce se zrušuje.

                  3)

                  Rozhodnutí ředitele SATCEN ze dne 28. února 2014 o propuštění KF se zrušuje.

                  4)

                  SATCEN se ukládá zaplatit KF částku 10 000 eur jako náhradu nemajetkové újmy, kterou utrpěla.

                  5)

                  Ve zbývající části se žaloba zamítá.

                  6)

                  SATCEN ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené KF.

                  7)

                  Rada Evropské unie ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 302, 14.9.2015.


title: Věc T-550/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 8. listopadu 2018 – Troszczynski v. Parlament („Institucionální právo – Poslankyně Evropského parlamentu – Výsady a imunity – Rozhodnutí o zbavení imunity – Činnost, která nesouvisí s mandátem poslance – Řízení o zbavení imunity – Mimosmluvní odpovědnost – Újma – Příčinná souvislost“)

text:
               7.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 4/28

      Rozsudek Tribunálu ze dne 8. listopadu 2018 – Troszczynski v. Parlament
      (Věc T-550/17) (1)

      („Institucionální právo - Poslankyně Evropského parlamentu - Výsady a imunity - Rozhodnutí o zbavení imunity - Činnost, která nesouvisí s mandátem poslance - Řízení o zbavení imunity - Mimosmluvní odpovědnost - Újma - Příčinná souvislost“)
      (2019/C 4/38)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Mylène Troszczynski (Noyon, Francie) (zástupce: F. Wanger, advokát)

         Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: M. Dean et S. Alonso de León, puis S. Alonso de León, N. Görlitz et S. Seyr, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh založený na článku 263 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí ze dne 14. června 2017, kterým Parlament zbavil žalobkyni imunity, a návrh založený na článku 268 SFEU a znějící na náhradu nemajetkové újmy, která žalobkyni údajně vznikla.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Mylène Troszczynski se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 357, 23.10.2017.


title: Věc C-331/17: Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 25. října 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Corte d'appello di Roma – Itálie) – Martina Sciotto v. Fondazione Teatro dell'Opera di Roma („Řízení o předběžné otázce – Sociální politika – Směrnice 1999/70/ES – Rámcová dohoda o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřená mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS – Ustanovení 5 – Opatření k předcházení zneužití po sobě jdoucích pracovních smluv nebo poměrů na dobu určitou – Vnitrostátní právní úprava, která vylučuje použití těchto opatření v odvětví činnosti operních a symfonických nadací“)

text:
               7.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 4/4

      Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 25. října 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Corte d'appello di Roma – Itálie) – Martina Sciotto v. Fondazione Teatro dell'Opera di Roma
      (Věc C-331/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Sociální politika - Směrnice 1999/70/ES - Rámcová dohoda o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřená mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS - Ustanovení 5 - Opatření k předcházení zneužití po sobě jdoucích pracovních smluv nebo poměrů na dobu určitou - Vnitrostátní právní úprava, která vylučuje použití těchto opatření v odvětví činnosti operních a symfonických nadací“)
      (2019/C 4/05)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Corte d'appello di Roma

         Účastnice původního řízení

         Navrhovatelka: Martina Sciotto

         Odpůrkyně: Fondazione Teatro dell'Opera di Roma

         Výrok

      Ustanovení 5 Rámcové dohody o pracovních poměrech na dobu určitou, uzavřené dne 18. března 1999, která se nachází v příloze směrnice Rady 1999/70/ES ze dne 28. června 1999 o rámcové dohodě o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS, musí být vykládáno v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je právní úprava dotčená v původním řízení, podle níž obecná právní pravidla upravující pracovní poměry a postihující zneužívání po sobě jdoucích smluv na dobu určitou prostřednictvím automatického překvalifikování smlouvy na dobu určitou na smlouvu na dobu neurčitou, jestliže pracovní poměr trvá po určitém datu, nejsou použitelná na odvětví činnosti operních a symfonických nadací, pokud ve vnitrostátním právním řádu neexistuje žádné jiné účinné opatření postihující zneužití zjištěná v tomto odvětví.

         (1)  Úř. věst. C 309, 18.9.2017.


title: Věc T-34/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 8. listopadu 2018 – Litva v. Komise („EZZF – Výdaje vyloučené z financování – Zvláštní podpora v odvětvích hovězího a telecího masa – Kontroly na místě – Fyzická kontrola zvířat – Kvalita kontrol – Zpráva o kontrole – Paušální oprava – Povinnost uvést odůvodnění – Proporcionalita – Jednorázová oprava“)

text:
               7.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 4/21

      Rozsudek Tribunálu ze dne 8. listopadu 2018 – Litva v. Komise
      (Věc T-34/16) (1)

      („EZZF - Výdaje vyloučené z financování - Zvláštní podpora v odvětvích hovězího a telecího masa - Kontroly na místě - Fyzická kontrola zvířat - Kvalita kontrol - Zpráva o kontrole - Paušální oprava - Povinnost uvést odůvodnění - Proporcionalita - Jednorázová oprava“)
      (2019/C 4/29)
      Jednací jazyk: litevština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Litevská republika (zástupci: původně D. Kriaučiūnas, T. Orlickas a R. Krasuckaitė, poté T. Orlickas a R. Krasuckaitė, zmocněnci)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Sauka a A. Steiblytė, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh založený na článku 263 SFEU a směřující ke zrušení prováděcího rozhodnutí Komise (EU) 2015/2098 ze dne 13. listopadu 2015, kterým se z financování Evropskou unií vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) (Úř. věst. 2015, L 303, p. 35).

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Litevské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 118, 4.4.2016.


title: Věc T-758/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 8. listopadu 2018 – Perfect Bar v. EUIPO (PERFECT BAR) („Ochranná známka Evropské unie – Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie PERFECT BAR – Absolutní důvody pro zamítnutí zápisu – Popisný charakter – Nedostatek rozlišovací způsobilosti – Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (EU) 2017/1001]“)

text:
               7.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 4/28

      Rozsudek Tribunálu ze dne 8. listopadu 2018 – Perfect Bar v. EUIPO (PERFECT BAR)
      (Věc T-758/17) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie PERFECT BAR - Absolutní důvody pro zamítnutí zápisu - Popisný charakter - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (EU) 2017/1001]“)
      (2019/C 4/39)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Perfect Bar LLC (San Diego, Kalifornie, Spojené státy) (zástupci: F. Miazzetto, J. Gracia Albero a E. Cebollero González, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: J. Ivanauskas a D. Walicka, zmocněnci)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 5. září 2017 (věc R 2439/2016-4) týkajícímu se přihlášky slovního označení PERFECT BAR jako ochranné známky Evropské unie

         Výrok

                  1)

                  Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 5. září 2017 (věc R 2439/2016-4) se zrušuje v rozsahu, v němž se týká „proteinových doplňků“ a „výživových a potravinových doplňků“.

                  2)

                  Ve zbývající části se žaloba zamítá.

                  3)

                  Každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 22, 22.1.2018.


title: Věc T-334/16 P: Rozsudek Tribunálu ze dne 25. října 2018 – FN a další v. CEPOL („Kasační opravný prostředek – Veřejná služba – Dočasní zaměstnanci – Přeložení sídla CEPOL z Bramshillu (Spojené království) do Budapešti (Maďarsko) – Přeřazení zaměstnanců – Akt, který nelze napadnout žalobou – Nepřípustnost žaloby u Soudu pro veřejnou službu“)

text:
               7.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 4/22

      Rozsudek Tribunálu ze dne 25. října 2018 – FN a další v. CEPOL
      (Věc T-334/16 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Dočasní zaměstnanci - Přeložení sídla CEPOL z Bramshillu (Spojené království) do Budapešti (Maďarsko) - Přeřazení zaměstnanců - Akt, který nelze napadnout žalobou - Nepřípustnost žaloby u Soudu pro veřejnou službu“)
      (2019/C 4/30)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek: FN, FP a FQ (zástupci: L. Levi a A. Blot, advokáti)

         Další účastnice řízení: Agentura Evropské unie pro vzdělávání a výcvik v oblasti prosazování práva (zástupci: původně F. Bánfi a R. Woldhuis, poté R. Woldhuis a D. Schroeder, zmocněnci, ve spolupráci s B. Wägenbaurem, advokátem)

         Předmět

      Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (třetího senátu) ze dne 11. dubna 2016, FN a další v. CEPOL (F-41/15, DISS II, EU:F:2016:70), a znějící na zrušení tohoto rozsudku

         Výrok

                  1)

                  Rozsudek Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (třetího senátu) ze dne 11. dubna 2016, FN a další v. CEPOL (F 41/15 DISS II) se zrušuje v rozsahu, v němž neprohlásil za nepřípustná návrhová žádání znějící na zrušení předložená FN, F a FQ.

                  2)

                  Návrhová žádání znějící na zrušení předložená FN, FP a FQ u Soudu pro veřejnou službu ve věci F 41/15 DISS II se odmítají.

                  3)

                  Kasační opravný prostředek se ve zbývající části zamítá.

                  4)

                  FN, FP a FQ na straně jedné a Agentura Evropské unie pro vzdělávání a výcvik v oblasti prosazování práva (CEPOL) na straně druhé ponesou každý vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 305, 22.8.2016.


title: Věc C-413/17: Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 25. října 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Lietuvos Aukščiausiasis Teismas – Litva) – řízení zahájené společností „Roche Lietuva“ UAB („Řízení o předběžné otázce – Veřejné zakázky na dodávky zdravotnického materiálu a diagnostických přístrojů – Směrnice 2014/24/EU – Článek 42 – Zadání – Prostor zadavatele pro uvážení – Podrobná formulace technických specifikací“)

text:
               7.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 4/5

      Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 25. října 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Lietuvos Aukščiausiasis Teismas – Litva) – řízení zahájené společností „Roche Lietuva“ UAB
      (Věc C-413/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Veřejné zakázky na dodávky zdravotnického materiálu a diagnostických přístrojů - Směrnice 2014/24/EU - Článek 42 - Zadání - Prostor zadavatele pro uvážení - Podrobná formulace technických specifikací“)
      (2019/C 4/06)
      Jednací jazyk: litevština

         Předkládající soud

      Lietuvos Aukščiausiasis Teismas

         Účastnice původního řízení

      „Roche Lietuva“ UAB

         Za přítomnosti: Kauno Dainavos poliklinika VšĮ

         Výrok

      Články 18 a 42 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/24/EU ze dne 26. února 2014 o zadávání veřejných zakázek a o zrušení směrnice 2004/18/ES musí být vykládány v tom smyslu, že neukládají veřejnému zadavateli, aby při stanovení technických specifikací zadávacího řízení na dodávky zdravotnického materiálu upřednostnil v zásadě buď význam individuálních charakteristik lékařských přístrojů, nebo význam výsledku fungování těchto přístrojů, nýbrž vyžadují, aby technické specifikace jako celek respektovaly zásady rovného zacházení a proporcionality. Předkládajícímu soudu přísluší posoudit, zda ve sporu, který mu byl předložen, dotčené technické specifikace těmto požadavkům odpovídají.

         (1)  Úř. věst. C 309, 18.9.2017.


title: Věc C-626/18: Žaloba podaná dne 3. října 2018 – Polská republika proti Evropskému parlamentu a Radě Evropské unie

text:
               7.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 4/12

      Žaloba podaná dne 3. října 2018 – Polská republika proti Evropskému parlamentu a Radě Evropské unie
      (Věc C-626/18)
      (2019/C 4/16)
      Jednací jazyk: polština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Polská republika (zástupce: B. Majczyna, zmocněnec)

         Žalovaní: Evropský parlament, Rada Evropské unie

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušil čl. 1 bod 2 písm. a), čl. 1 bod 2 písm. b) a čl. 3 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2018/957 ze dne 28. června 2018, kterou se mění směrnice 96/71/ES o vysílání pracovníků v rámci poskytování služeb (1);

                  —

                  uložil Evropskému parlamentu a Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení.

            Podpůrně pro případ, že by Soudní dvůr dospěl k závěru, že napadená ustanovení směrnice (EU) 2018/957 nelze oddělit od zbývající části téže směrnice beze změny její podstaty, Polská republika navrhuje, aby Soudní dvůr zrušil celou směrnici (EU) 2018/957.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Polská republika vznáší proti napadeným ustanovením směrnice 2018/957 následující žalobní důvody:

                  1)

                  žalobní důvod vycházející z toho, že došlo k zavedení omezení volného pohybu služeb uvnitř Unie pro státní příslušníky členských států, kteří jsou usazeni v jiném členském státě, než ve kterém se nachází příjemce služeb, jež je článkem 56 SFEU zakázáno, a to

                              a)

                              uložením povinnosti členským státům zajistit vyslaným pracovníkům odměnu, včetně sazeb za přesčasy, určenou podle vnitrostátního práva nebo zvyklostí členského státu vyslání [čl. 1 bod 2 písm. a)],

                              b)

                              uložením povinnosti členským státům zajistit vyslaným pracovníkům v zásadě veškeré pracovní podmínky, jež se použijí, určené podle vnitrostátního práva nebo zvyklostí členského státu vyslání, překračuje-li skutečná doba vyslání jednoho pracovníka nebo celková doba vyslání pracovníků vzájemně se zastupujících při vykonávání stejné činnosti 12 a v případě, že poskytovatel služeb předloží oznámení s uvedením důvodů, 18 měsíců [čl. 1 bod 2 písm. b)],

                  2)

                  žalobní důvod vycházející z porušení čl. 53 odst. 1 a článku 62 SFEU spočívajícího v tom, že na základě těchto ustanovení byla přijata opatření, jejichž cílem není usnadnit výkon samostatně výdělečně činnosti (usnadnit poskytování přeshraničních služeb), nýbrž jsou s tímto cílem v rozporu, a

                  3)

                  žalobní důvod vycházející z porušení čl. 53 odst. 1 a článku 62 SFEU ve spojení s čl. 58 odst. 1 SFEU spočívajícího v tom, že napadená směrnice je vztažena na odvětví silniční dopravy (čl. 3 odst. 3).

            Polská republika konkrétně tvrdí, že hlavním cílem napadených ustanovení vztahujících se k odměňování vyslaných pracovníků je omezení volného pohybu služeb zvýšením zátěže pro poskytovatele služeb tak, aby byla odstraněna jejich konkurenční výhoda plynoucí z nižších sazeb odměny platných ve státě sídla. Zavedené změny vedou k diskriminaci přeshraničních poskytovatelů služeb. Tyto změny nejsou odůvodněny naléhavými důvody obecného zájmu, konkrétně důvody sociální ochrany pracovníků a spravedlivé hospodářské soutěže. Jsou navíc v rozporu s požadavkem proporcionality.

         (1)  Úř. věst. 2014, L 173, s. 16.


title: Věc T-447/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 24. října 2018 – Pirelli Tyre v. EUIPO – Yokohama Rubber (Vyobrazení drážky ve tvaru „L“) („Ochranná známka Evropské unie – Řízení o prohlášení neplatnosti – Obrazová ochranná známka Evropské unie znázorňující drážku ve tvaru „L“ – Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu – Označení, které je tvořeno výlučně tvarem výrobku, který je nezbytný pro dosažení technického výsledku – Článek 7 odst. 1 písm. e) bod ii) nařízení (ES) č. 40/94 – Článek 7 odst. 1 písm. e) bod ii) nařízení č. 207/2009 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. e) bod ii) nařízení 2017/1001] – Nařízení (EU) 2015/2424 – Časová působnost zákona – Tvar výrobku – Povaha označení – Zohlednění prvků užitečných k identifikaci základních vlastností označení – Obecný zájem, na němž stojí čl. 7 odst. 1 písm. e) bod ii) nařízení č. 40/94“)

text:
               7.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 4/23

      Rozsudek Tribunálu ze dne 24. října 2018 – Pirelli Tyre v. EUIPO – Yokohama Rubber (Vyobrazení drážky ve tvaru „L“)
      (Věc T-447/16) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o prohlášení neplatnosti - Obrazová ochranná známka Evropské unie znázorňující drážku ve tvaru „L“ - Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu - Označení, které je tvořeno výlučně tvarem výrobku, který je nezbytný pro dosažení technického výsledku - Článek 7 odst. 1 písm. e) bod ii) nařízení (ES) č. 40/94 - Článek 7 odst. 1 písm. e) bod ii) nařízení č. 207/2009 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. e) bod ii) nařízení 2017/1001] - Nařízení (EU) 2015/2424 - Časová působnost zákona - Tvar výrobku - Povaha označení - Zohlednění prvků užitečných k identifikaci základních vlastností označení - Obecný zájem, na němž stojí čl. 7 odst. 1 písm. e) bod ii) nařízení č. 40/94“)
      (2019/C 4/31)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Pirelli Tyre SpA (Milán, Itálie) (zástupci: T. M. Müller a F. Togo, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: J. Ivanauskas, zmocněnec)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice řízení před Tribunálem: The Yokohama Rubber Co. Ltd (Tokio, Japonsko) (zástupci: F. Boscariol de Roberto, D. Martucci a I. Gatto, advokáti)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 28. dubna 2016 (věc R 2583/2014-5), týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Yokohama Rubber a Pirelli Tyre.

         Výrok

                  1.

                  Body 2 a 3 výroku rozhodnutí pátého odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 28. dubna 2016 (věc R 2583/2014-5) se zrušují.

                  2.

                  EUIPO ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností Pirelli Tyre SpA.

                  3.

                  Společnost The Yokohama Rubber Co. Ltd ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 350, 26.9.2016.


title: Věc T-759/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 8. listopadu 2018 – Perfect Bar v. EUIPO (PERFECT Bar) („Ochranná známka Evropské unie – Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie PERFECT Bar – Absolutní důvody zamítnutí – Popisná povaha – Neexistence rozlišovací způsobilosti – Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (EU) 2017/1001]“)

text:
               7.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 4/29

      Rozsudek Tribunálu ze dne 8. listopadu 2018 – Perfect Bar v. EUIPO (PERFECT Bar)
      (Věc T-759/17) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie PERFECT Bar - Absolutní důvody zamítnutí - Popisná povaha - Neexistence rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (EU) 2017/1001]“)
      (2019/C 4/40)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Perfect Bar LLC (San Diego, Kalifornie, Spojené státy) (zástupci: F. Miazzetto, J. L. Gracia Albero a E. Cebollero González, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: J. Ivanauskas a D. Walicka, zmocněnci)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 5. září 2017 (věc R 2440/2016-4) týkajícímu se přihlášky obrazového označení PERFECT Bar jako ochranné známky Evropské unie.

         Výrok

                  1)

                  Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 5. září 2017 (věc R 2440/2016-4) se zrušuje v rozsahu, v němž se týká „proteinových doplňků“ a „výživových a potravinových doplňků“.

                  2)

                  Ve zbývající části se žaloba zamítá.

                  3)

                  Každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 22, 22.1.2018.


title: Věc C-632/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d’État (Belgie) dne 10. října 2018 – Fonds du Logement de la Région de Bruxelles-Capitale SCRL v. Institut des Comptes nationaux (ICN)

text:
               7.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 4/13

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d’État (Belgie) dne 10. října 2018 – Fonds du Logement de la Région de Bruxelles-Capitale SCRL v. Institut des Comptes nationaux (ICN)
      (Věc C-632/18)
      (2019/C 4/17)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Conseil d’État

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Fonds du Logement de la Région de Bruxelles-Capitale SCRL

         Žalovaný: Institut des Comptes nationaux (ICN)

         Předběžné otázky

                  1)

                  Musí být odstavce 2.22, 2.23, 2.27, 2.28 a 20.33 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 549/2013 ze dne 21. května 2013 o Evropském systému národních a regionálních účtů (1) vykládány v tom smyslu, že samostatná institucionální jednotka ovládaná vládní institucí musí být považována za netržní, a tudíž spadá do sektoru vládních institucí, pokud vykazuje charakteristiky kaptivní finanční instituce, aniž je třeba zkoumat kritérium jejího podstoupení rizika?

                  2)

                  Může být jednotka fungující pod kontrolou vládní instituce kvalifikována jako kaptivní finanční instituce ve smyslu odstavců 2.21 až 2.23, 2.27 a 2.28 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 549/2013 ze dne 21. května 2013 o Evropském systému národních a regionálních účtů:

                              a)

                              z důvodu, že zmíněná vládní instituce stanoví právní úpravu její činnosti tak, že jí nepřiznává samostatnost v rozhodování o jejích aktivech, i když jí ponechává pravomoc rozhodovat o poskytování hypotečních úvěrů, době jejich trvání, jejich výši a některých dalších podmínkách, přičemž zároveň určuje některé jiné prvky, zejména úrokovou sazbu použitelnou na takové úvěry;

                              b)

                              z důvodu, že zejména v důsledku záruky, již zmíněná vládní instituce přijímá za její zápůjčky, nemá samostatnost v rozhodování o svých pasivech, aniž je třeba zkoumat účel a účinky takové záruky s ohledem na její charakteristiky v projednávané věci a na příslušnou ekonomickou realitu?

         (1)  Úř. věst. L 174, s. 1.


title: Věc T-729/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 25. října 2018 – PO a další v. ESVČ („Veřejná služba – ESVČ – Odměňování – Úředníci pracující v delegaci v Pekingu – Rodinné přídavky – Příspěvek na vzdělání za rok 2015/2016 – Článek 15 druhá věta přílohy X služebního řádu – Překročení horní hranice stanovené služebním řádem pro třetí země – Rozhodnutí o omezení náhrady nákladů na vzdělávání ve výjimečných případech – OPU“)

text:
               7.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 4/24

      Rozsudek Tribunálu ze dne 25. října 2018 – PO a další v. ESVČ
      (Věc T-729/16) (1)

      („Veřejná služba - ESVČ - Odměňování - Úředníci pracující v delegaci v Pekingu - Rodinné přídavky - Příspěvek na vzdělání za rok 2015/2016 - Článek 15 druhá věta přílohy X služebního řádu - Překročení horní hranice stanovené služebním řádem pro třetí země - Rozhodnutí o omezení náhrady nákladů na vzdělávání ve výjimečných případech - OPU“)
      (2019/C 4/32)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobci: PO, PP, PQ a PR (zástupci: původně N. de Montigny a J.-N. Louis, poté N. de Montigny, advokáti)

         Žalovaná: Evropská služba pro vnější činnost (zástupci: S. Marquardt a R. Spac, zmocněnci, ve spolupráci s M. Troncoso Ferrerem, F.-M. Hislairem a S. Moya Izquierdo, advokáti)

         Předmět věci

      Návrh na základě článku 270 SFEU znějící na zrušení rozhodnutí ESVČ nepřiznat žalobcům náhradu nákladů na vzdělávání za rok 2015/2016, které přesahují částku odpovídající horní hranici stanovené služebním řádem pro třetí země (šestinásobek základní nejvyšší částky) zvýšenou o 10 000 eur (celkově 27 788,40 eur).

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  PO, PP, PQ a PR ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou službou pro vnější činnost (ESVČ).

         (1)  Úř. věst. C 475, 19.12.2016.


title: Věc C-640/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná cour d'appel de Mons (Belgie) dne 12. října 2018 – Wagram Invest SA v. Belgický stát

text:
               7.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 4/14

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná cour d'appel de Mons (Belgie) dne 12. října 2018 – Wagram Invest SA v. Belgický stát
      (Věc C-640/18)
      (2019/C 4/18)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Cour d'appel de Mons

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelka: Wagram Invest SA

         Odpůrce: Belgický stát

         Předběžné otázky

                  1)

                  Umožňuje pojem pravdivý a věrný obraz uvedený v čl. 2 odst. 3 čtvrté směrnice č. 78/660/EHS ze dne 25. července 1978, o ročních účetních závěrkách některých forem společností (1), s ohledem na zásady oceňování obsažené v článku 32 výše uvedené směrnice, aby byl při koupi dlouhodobého finančního majetku akciovou společností vykázán diskont vztahující se k neúročenému závazku, jehož splatnost je delší než jeden rok, jako náklad ve výkazu zisku a ztrát, a aby byla v aktivech rozvahy zachycena pořizovací cena dlouhodobého majetku snížená o uvedený diskont?

                  2)

                  Má být výraz „ve výjimečných případech“, kterým je podmíněno použití čl. 2 odst. 5 směrnice Rady ze dne 25. července 1978 založené na čl. 54 odst. 3 písm. g) Smlouvy, o ročních účetních závěrkách některých forem společností, a který umožňuje odchýlit se od použití (jiného) ustanovení této směrnice, vykládán v tom smyslu, že se takové ustanovení může použít pouze v tom případě, kdy je konstatováno, že dodržení zásady pravdivého a věrného obrazu nemůže být dosaženo dodržováním ustanovení této směrnice, případně budou poskytnuty další informace v přílohách k účetní závěrce podle čl. 2 odst. 4 uvedené směrnice?

                  3)

                  Je třeba přednostně použít čl. 2 odst. 4 výše uvedené směrnice v tom smyslu, že možnost odchýlit se od použití některého ustanovení uvedené směrnice, zavedenou v čl. 2 odst. 5 směrnice, lze využít pouze v případě, kdy další informace neumožňují zaručit účinné uplatňování zásady pravdivého a věrného obrazu zakotvené v čl. 2 odst. 3 uvedené směrnice, a to jen ve výjimečných případech?

         (1)  Čtvrtá směrnice Rady 78/660/EHS ze dne 25. července 1978, založená na čl. 54 odst. 3 písm. g) Smlouvy, o ročních účetních závěrkách některých forem společností (Úř. věst. L 222, s. 11).


title: Věc C-433/17 P: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 25. října 2018 – Enercon GmbH v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO), Gamesa Eólica, SL („Kasační opravný prostředek – Ochranná známka Evropské unie – Nařízení (ES) č. 207/2009 – Článek 7 odst. 1 písm. b) – Řízení o prohlášení neplatnosti – Článek 53 – Ochranná známka Evropské unie spočívající v odstínech zelené – Částečné prohlášení neplatnosti – Vrácení věci zrušovacímu oddělení“)

text:
               7.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 4/6

      Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 25. října 2018 – Enercon GmbH v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO), Gamesa Eólica, SL
      (Věc C-433/17 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Evropské unie - Nařízení (ES) č. 207/2009 - Článek 7 odst. 1 písm. b) - Řízení o prohlášení neplatnosti - Článek 53 - Ochranná známka Evropské unie spočívající v odstínech zelené - Částečné prohlášení neplatnosti - Vrácení věci zrušovacímu oddělení“)
      (2019/C 4/07)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Enercon GmbH (zástupci: R. H. F. Böhm, Rechtsanwalt, M. Silverleaf, QC)

         Další účastník řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) (zástupci: D. Botis, V. Ruzek a A. Folliard-Monguiral, zmocněnci), Gamesa Eólica, SL (zástupce: A. Sanz Cerralbo, advokát)

         Výrok

                  1)

                  Kasační opravný prostředek se zamítá.

                  2)

                  Společnosti Enercon GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C, 412, 4.12.2017.


title: Věc T-874/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 8. listopadu 2018 – RA v. Účetní dvůr („Veřejná služba – Úředníci – Povýšení – Povyšovací řízení 2016 – Rozhodnutí, že žalobce nebude povýšen do platové třídy AD 11 – Neexistence hodnotící zprávy – Srovnání zásluh“)

text:
               7.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 4/24

      Rozsudek Tribunálu ze dne 8. listopadu 2018 – RA v. Účetní dvůr
      (Věc T-874/16) (1)

      („Veřejná služba - Úředníci - Povýšení - Povyšovací řízení 2016 - Rozhodnutí, že žalobce nebude povýšen do platové třídy AD 11 - Neexistence hodnotící zprávy - Srovnání zásluh“)
      (2019/C 4/33)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: RA (zástupci: S. Orlandi a T. Martin, advokáti)

         Žalovaný: Účetní dvůr Evropské unie (zástupci: C. Lesauvage, E. von Bardeleben a A.-M. Cosciug, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh založený na článku 270 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí ze dne 4. března 2016, kterým Účetní dvůr nepovýšil žalobce do vyšší platové třídy (AD 11) na základě povyšovacího řízení 2016 tím, že nezapsal jeho jméno na seznam úředníků povýšených na základě povyšovacího řízení 2016.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Rozhodnutí Účetního dvora Evropské unie ze dne 4. března 2016 o nepovýšení RA do platové třídy AD 11 na základě povyšovacího řízení 2016 se zrušuje.

                  2)

                  Účetnímu dvoru se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 46, 13.2.2017.


title: Věc C-643/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landesgericht Korneuburg – Rakousko) dne 15. října 2018 – British Airways Plc v. MF

text:
               7.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 4/14

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landesgericht Korneuburg – Rakousko) dne 15. října 2018 – British Airways Plc v. MF
      (Věc C-643/18)
      (2019/C 4/19)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Landesgericht Korneuburg

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: British Airways Plc

         Žalovaná: MF

         Předběžné otázky

                  1)

                  Musí být čl. 5 odst. 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 (1) ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91, vykládán v tom smyslu, že se provozující letecký dopravce může odvolávat i na takové mimořádné okolnosti, které nevznikly u letu zarezervovaného cestujícím v letecké dopravě, nýbrž ve stejný den u – nikoli přímo – předcházejícího letu uskutečněného s letadlem, které mělo být použito v rámci série letů na let zarezervovaný cestujícím?

                  2)

                  Musí být čl. 5 odst. 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91, vykládán v tom smyslu, že „všechna přiměřená opatření“, která je provozující letecký dopravce povinen přijmout, aby mu v případě mimořádných okolností nevznikla povinnost náhrady škody stanovená v článku 7 tohoto nařízení, musejí být zaměřena pouze na předcházení „mimořádným okolnostem“ (v daném případě přidělení nového [pozdějšího] air traffic control slot ze strany Evropské organizace pro bezpečnost letového provozu (EUROCONTROL); nebo také vyžaduje, aby provozující letecký dopravce přijal rovněž přiměřená opatření s cílem předejít samotnému zrušení letu nebo jeho významnému zpoždění?

                  3)

                  V případě, že bude potvrzen požadavek přijímat přiměřená opatření s cílem předejít samotnému významnému zpoždění, musí být čl. 5 odst. 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91, vykládán v tom smyslu, že letecký dopravce musí v zájmu toho, aby mu nevznikla povinnost náhrady škody stanovená v článku 7 tohoto nařízení, při přepravě cestujících zajišťované leteckým spojením zahrnujícím dva lety (nebo více letů) přijmout pouze přiměřená opatření k předejití zpoždění letu, který má uskutečnit, a u něhož může případné zpoždění hrozit; nebo musí kromě toho přijmout i přiměřená opatření k předejití toho, aby jednotliví cestující neměli významné zpoždění v cílovém místě určení (například prověřením možnosti změny rezervace na jiné letecké spojení)?

         (1)  Úř. věst. 2004, L 46, s. 1.


title: Věc C-451/17: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 25. října 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Administrativen sad Veliko Tarnovo – Bulharsko) – „Walltopia“ AD v. Direktor na Teritorialna direktsia na Natsionalnata agentsia za prihodite – Veliko Tarnovo („Řízení o předběžné otázce – Sociální zabezpečení – Nařízení (ES) č. 883/2004 – Článek 12 odst. 1 – Nařízení (ES) č. 987/2009 – Článek 14 odst. 1 – Vyslaní pracovníci – Použitelné právní předpisy – Osvědčení A 1 – Podléhání zaměstnance právním předpisům členského státu, v němž je usazen zaměstnavatel – Podmínky“)

text:
               7.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 4/6

      Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 25. října 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Administrativen sad Veliko Tarnovo – Bulharsko) – „Walltopia“ AD v. Direktor na Teritorialna direktsia na Natsionalnata agentsia za prihodite – Veliko Tarnovo
      (Věc C-451/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Sociální zabezpečení - Nařízení (ES) č. 883/2004 - Článek 12 odst. 1 - Nařízení (ES) č. 987/2009 - Článek 14 odst. 1 - Vyslaní pracovníci - Použitelné právní předpisy - Osvědčení A 1 - Podléhání zaměstnance právním předpisům členského státu, v němž je usazen zaměstnavatel - Podmínky“)
      (2019/C 4/08)
      Jednací jazyk: bulharština

         Předkládající soud

      Administrativen sad Veliko Tarnovo

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně:„Walltopia“ AD

         Žalovaný: Direktor na Teritorialna direktsia na Natsionalnata agentsia za prihodite – Veliko Tarnovo

         Výrok

      Článek 14 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 987/2009 ze dne 16. září 2009, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 883/2004 o koordinaci systémů sociálního zabezpečení, ve spojení s čl. 12 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 883/2004 ze dne 29. dubna 2004 o koordinaci systémů sociálního zabezpečení, ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 465/2012 ze dne 22. května 2012, musí být vykládán v tom smyslu, že zaměstnanec zaměstnaný za účelem vyslání do jiného členského státu musí být považován za osobu, na kterou se „bezprostředně před zahájením jejího zaměstnání již vztahují právní předpisy členského státu, ve kterém je usazen její zaměstnavatel“ ve smyslu čl. 14 odst. 1 nařízení č. 987/2009, i přesto, že tento zaměstnanec neměl podle právní úpravy tohoto členského státu bezprostředně před zahájením svého zaměstnání postavení pojištěnce, pokud v této době měl v uvedeném členském státě své bydliště, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu.

         (1)  Úř. věst. C 330, 2. 10. 2017.


title: Věc C-649/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná cour d'appel de Paris (Francie) dne 15. října 2018 – A v. Daniel B, UD, AFP, B, L

text:
               7.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 4/15

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná cour d'appel de Paris (Francie) dne 15. října 2018 – A v. Daniel B, UD, AFP, B, L
      (Věc C-649/18)
      (2019/C 4/20)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Cour d'appel de Paris

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelka v odvolacím řízení: A

         Odpůrci v odvolacím řízení: Daniel B, UD, AFP, B, L

         Předběžné otázky

      Soudní dvůr se musí rozhodnout o otázce, zda evropská právní úprava a v rámci ní zejména

                  —

                  článek 34 SFEU;

                  —

                  ustanovení článku 85c směrnice Evropského Parlamentu a Rady 2001/83/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství (1) týkajícím se humánních léčivých přípravků,

                  —

                  ustanovení o vnitřním trhu článku 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/31/ES ze dne 8. června 2000 o některých právních aspektech služeb informační společnosti, zejména elektronického obchodu, na vnitřním trhu (2),

            umožňuje členskému státu Unie stanovit na svém území pro lékárníky pocházející z jiného členského státu Unie zvláštní pravidla týkající se:

                  —

                  zákazu oslovovat zákazníky prostřednictvím postupů a prostředků, jež jsou považovány za odporující důstojnosti povolání ve smyslu aktuálního znění článku R 4235-22 francouzského code de la santé publique (zákon o veřejném zdraví)?

                  —

                  zákazu vybízet pacienty k nadměrné konzumaci léčivých přípravků ve smyslu aktuálního znění článku R 4235-64 francouzského code de la santé publique (zákon o veřejném zdraví)?

                  —

                  povinnosti dodržovat zásady vydávání léčivých přípravků definované orgánem veřejné moci členského státu, které mimo jiné vyžadují zařazení zdravotního dotazníku do procesu objednávky léčivých přípravků přes internet a zakazují využívat placený vyhledávací odkaz ve smyslu aktuálního znění vyhlášky Ministre des affaires sociales et de la santé (francouzské ministerstvo sociálních věcí a zdravotnictví) ze dne 28. listopadu 2016 o zásadách vydávání léčivých přípravků?

         (1)  Úř. věst. 2001, L 311, s. 67; Zvl. vyd. 13/27, s. 69.

         (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/31/ES ze dne 8. června 2000 o některých právních aspektech služeb informační společnosti, zejména elektronického obchodu, na vnitřním trhu (směrnice o elektronickém obchodu) (Úř. věst. 2000, L 178, s. 1; Zvl. vyd. 13/25, s. 399).


title: Věc T-608/18: Žaloba podaná dne 8. října 2018 – Sammut v. Parlament

text:
               7.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 4/30

      Žaloba podaná dne 8. října 2018 – Sammut v. Parlament
      (Věc T-608/18)
      (2019/C 4/41)
      Jednací jazyk: maltština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Mark Anthony Sammut (Foetz, Lucembursko) (zástupce: P. Borg Olivier, advokát)

         Žalovaný: Evropský parlament

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil na základě článku 270 SFEU rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 6. července 2018 přijaté na základě čl. 90 odst. 2 služebního řádu, jímž zamítl stížnost, kterou se žalobce domáhal, aby z jeho hodnotící zprávy za rok 2016 bylo odstraněno tvrzení o údajném neinformování orgánu oprávněného ke jmenování o jeho záměru publikovat v roce 2016 knihu s názvem „L-Aqwa fl-Ewropa. Il-Panama papers u il-Poter“ [„Evropská jednička. Panamské dokumenty a moc“], a v důsledku toho

                  —

                  částečně zrušil rozhodnutí generálního ředitele generálního ředitelství překladatelské služby ze dne 4. ledna 2018 a v důsledku toho

                  —

                  nařídil odstranění uvedeného tvrzení z hodnotící zprávy (bod 3 týkající se chování žalobce — Dodržování pravidel a postupů),

                  —

                  vyčíslil újmu vzniklou žalobci v důsledku těchto rozhodnutí,

                  —

                  nařídil žalovanému zaplatit náhradu za újmu vzniklou žalobci v důsledku těchto rozhodnutí,

                  —

                  uložil orgánu oprávněnému ke jmenování náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce tři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z porušení článku 17a služebního řádu v tom smyslu, že tímto ustanovením má být chráněno základní právo na svobodu projevu zaručené článkem 10 Úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod a článkem 11 Listiny základních práv Evropské unie. Dále musí být mezi právy a povinnostmi nastolena rovnováha, neboť ne všechna práva jsou absolutní povahy.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z nesprávného výkladu článku 17a služebního řádu v tom smyslu, že se téma knihy netýká „práce Unie“, a žalobce tudíž nebyl nijak povinen informovat orgán oprávněný ke jmenování o svém záměru předem. Slova „záležitost týkající se“ odkazují na obsah dokumentu, jehož smyslem je zabývat se „prací Unie“. To znamená, že úředník je povinen informovat orgán oprávněný ke jmenování a získat jeho svolení pouze tehdy, pokud by se jakkoli zabýval prací Unie. Z toho plynoucí povinností orgánu oprávněného ke jmenování je vykládat to, co představuje „práci Unie“, striktně, a nikoli široce. Žalobce dále tvrdí, že

                              —

                              rozhodnutí není opatřeno žádným odůvodněním, neboť je založeno jen na pouhém názoru, a nikoli na faktech nebo právních úvahách,

                              —

                              povinnost uložená orgánem oprávněným ke jmenování je rozsáhlejší než povinnost stanovená ve služebním řádu,

                              —

                              rozhodnutí je založeno na nepřiměřeném výkonu posuzovací pravomoci,

                              —

                              slova „záležitost týkající se práce Unie“ se pojí ke kontextu, který lze s ohledem na činnosti Unie dovodit z jiných pokynů;

                              —

                              vzhledem k tomu, že v knize není žádná zmínka o žalobcově práci nebo o práci Unie, žalobce neporušil svou povinnost důvěry, loajálnosti a nestrannosti ve vztahu k Unii,

                              —

                              z judikatury Soudního dvora, zejména z jeho rozsudku ze dne 6. března 2001 (Connolly v. Komise (C-274/99 P, EU:C:2001:127, body 43 až 62), vyplývá řada poznatků relevantních pro posouzení žaloby a uplatňování článku 17a služebního řádu.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod se zakládá na nemajetkové újmě vzniklé žalobci v důsledku rozhodnutí, a to jak na jeho pracovišti, tak v jeho osobním životě, a na dopadu, jaký toto rozhodnutí mělo na jeho literární tvorbu. V důsledku toho je nezbytné vyčíslit újmu a následně za ni přiznat náhradu.


title: Věc C-462/17: Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 25. října 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Hamburg – Německo) – Tänzer & Trasper GmbH v. Altenweddinger Geflügelhof Kommanditgesellschaft („Řízení o předběžné otázce – Sbližování právních předpisů – Nařízení (ES) č. 110/2008 – Lihoviny – Definice, popis, obchodní úprava, označování a ochrana zeměpisných označení – Příloha II bod 41 – Vaječný likér – Definice – Taxativní výčet povolených složek“)

text:
               7.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 4/7

      Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 25. října 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Hamburg – Německo) – Tänzer & Trasper GmbH v. Altenweddinger Geflügelhof Kommanditgesellschaft
      (Věc C-462/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Sbližování právních předpisů - Nařízení (ES) č. 110/2008 - Lihoviny - Definice, popis, obchodní úprava, označování a ochrana zeměpisných označení - Příloha II bod 41 - Vaječný likér - Definice - Taxativní výčet povolených složek“)
      (2019/C 4/09)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Landgericht Hamburg

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: Tänzer & Trasper GmbH

         Žalovaná: Altenweddinger Geflügelhof Kommanditgesellschaft

         Výrok

      Příloha II bod 41 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 110/2008 ze dne 15. ledna 2008 o definici, popisu, obchodní úpravě, označování a ochraně zeměpisných označení lihovin a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 1576/89, ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1334/2008 ze dne 16. prosince 2008, se musí vykládat v tom smyslu, že lihovina nemůže obsahovat jiné složky než ty, které jsou uvedeny v tomto ustanovení, aby mohla nést obchodní označení „vaječný likér“.

         (1)  Úř. věst. C 347, 16.10.2017.


title: Věc C-652/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Administrativen sad Chaskovo (Bulharsko) dne 18. října 2018 – SZ v. Mitnica Burgas

text:
               7.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 4/16

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Administrativen sad Chaskovo (Bulharsko) dne 18. října 2018 – SZ v. Mitnica Burgas
      (Věc C-652/18)
      (2019/C 4/21)
      Jednací jazyk: bulharština

         Předkládající soud

      Administrativen sad Chaskovo

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatel: SZ

         Odpůrkyně: Mitnica Burgas

         Předběžná otázka

      Musí být čl. 9 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1889/2005 (1) ze dne 26. října 2005 o kontrolách peněžní hotovosti vstupující do Společenství nebo je opouštějící, jakož i čl. 49 odst. 3 Listiny základních práv Evropské unie vykládány v tom smyslu, že brání vnitrostátnímu právnímu předpisu, jako je čl. 20 odst. 1 Valuten Zakon (devizový zákon), který v případě porušení ohlašovací povinnosti podle článku 3 nařízení stanoví vedle uložení peněžité pokuty podle čl. 18 odst. 1 Valuten Zakon ve výši od 1 000 BGN do 3 000 BGN kumulativně konfiskaci neohlášené peněžní hotovosti v plné výši, nezávisle na jejím původu a účelu použití?

         (1)  Úř. věst. 2005, L 309, s. 9.