title: Věc T-105/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 3. prosince 2015 – TrekStor v. OHIM – Scanlab (iDrive) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství iDrive — Starší německá slovní ochranná známka IDRIVE — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               25.1.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 27/43

         Rozsudek Tribunálu ze dne 3. prosince 2015 – TrekStor v. OHIM – Scanlab (iDrive)
   (Věc T-105/14) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství iDrive - Starší německá slovní ochranná známka IDRIVE - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2016/C 027/51)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: TrekStor Ltd (Hongkong, Hongkong, Čína) (zástupci: M. Alber a O. Spieker, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupkyně: D. Walicka, zmocněnkyně)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Scanlab AG (Puchheim, Německo) (zástupci: P. Rath, W. Festl Wietek, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 2. prosince 2013 (věc R 2330/2012-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Scanlab AG a TrekStor Ltd.

      Výrok

               1.

               Návrh na přerušení řízení podaný společností TrekStor Ltd se zamítá.

               2.

               Žaloba se zamítá.

               3.

               Společnosti TrekStor se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 112, 14.4.2014.


title: Věc T-238/13: Usnesení Tribunálu ze dne 7. července 2014 – Delipapier v. Komise „Žaloba na neplatnost — Životní prostředí — Směrnice 94/62/ES — Obaly a obalové odpady — Směrnice 2013/2/EU — Role, trubice a válce, na kterých jsou navinuty flexibilní materiály — Nedostatek bezprostředního dotčení — Nepřípustnost“

text:
               15.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 315/57

         Usnesení Tribunálu ze dne 7. července 2014 – Delipapier v. Komise
   (Věc T-238/13) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Životní prostředí - Směrnice 94/62/ES - Obaly a obalové odpady - Směrnice 2013/2/EU - Role, trubice a válce, na kterých jsou navinuty flexibilní materiály - Nedostatek bezprostředního dotčení - Nepřípustnost“)
   2014/C 315/96
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Delipapier (Frouard, Francie) (zástupci: J. M. Leprêtre a N. Chahid-Nouraï, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Alcover San Pedro a J. F. Brakeland, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na částečné zrušení směrnice Komise 2013/2/EU ze dne 7. února 2013, kterou se mění příloha I směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/62/ES o obalech a obalových odpadech (Úř. věst. L 37, s. 10), a to v rozsahu, v němž Komise zařazuje role, trubice a válce, na kterých jsou navinuty flexibilní materiály, kromě těch, které slouží jako součást výrobních strojů a které se nepoužívají k úpravě výrobku jako prodejní jednotky, na seznam názorných příkladů použití kritérií, jimiž se upřesňuje pojem „obal“

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               O návrhu společností Sphère France SAS a Schweitzer SAS na vstup do řízení jako vedlejší účastnice není třeba rozhodovat.

               3)

               Delipapier ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 171, 15.6.2013.


title: Věc F-26/13: Žaloba podaná dne 27. března 2013 — ZZ v. OHIM

text:
               20.7.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 207/56

         Žaloba podaná dne 27. března 2013 — ZZ v. OHIM
   (Věc F-26/13)
   2013/C 207/92
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupce: H. Tettenborn, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Předmět a popis sporu

   Zrušení hodnotící zprávy týkající se žalobce za období od 1. října 2010 do 30. září 2011 a náhrada škody

      Návrhová žádání žalobce

               —

               Zrušit hodnotící zprávu týkající se žalobce za období od 1. října 2010 do 30. září 2011;

               —

               uložit OHIM zaplacení přiměřené náhrady ve výši stanovené podle volného uvážení Soudního dvora — nikoliv však nižší než 500 eur — za morální a nemajetkovou újmu, kterou utrpěl žalobce v důsledku napadené hodnotící zprávy;

               —

               uložit OHIM náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-413/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 15. ledna 2013 — Welte-Wenu v. OHIM — Komise (EUROPEAN DRIVESHAFT SERVICES) ( „Ochranná známka Společenství — Řízení o prohlášení neplatnosti — Obrazová ochranná známka Společenství EUROPEAN DRIVESHAFT SERVICES — Absolutní důvod pro zamítnutí — Napodobenina znaku mezinárodní mezivládní organizace — Článek 7 odst. 1 písm. h) nařízení (ES) č. 207/2009 — Článek 6b Pařížské úmluvy — Obsah návrhu na prohlášení neplatnosti — Přípustnost nových důkazů — Článek 56 odst. 2 a článek 76 nařízení č. 207/2009 — Pravidlo 37 písm. b) bod iv) nařízení (ES) č. 2868/95 — Pravomoc odvolacího senátu v případě odvolání omezeného na část rozhodnutí zrušovacího oddělení“ )

text:
               23.2.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 55/11

         Rozsudek Tribunálu ze dne 15. ledna 2013 — Welte-Wenu v. OHIM — Komise (EUROPEAN DRIVESHAFT SERVICES)
   (Věc T-413/11) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Obrazová ochranná známka Společenství EUROPEAN DRIVESHAFT SERVICES - Absolutní důvod pro zamítnutí - Napodobenina znaku mezinárodní mezivládní organizace - Článek 7 odst. 1 písm. h) nařízení (ES) č. 207/2009 - Článek 6b Pařížské úmluvy - Obsah návrhu na prohlášení neplatnosti - Přípustnost nových důkazů - Článek 56 odst. 2 a článek 76 nařízení č. 207/2009 - Pravidlo 37 písm. b) bod iv) nařízení (ES) č. 2868/95 - Pravomoc odvolacího senátu v případě odvolání omezeného na část rozhodnutí zrušovacího oddělení)
   2013/C 55/17
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Welte-Wenu GmbH (Neu-Ulm, Německo) (zástupce: T. Kahl, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: G. Schneider, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Evropská komise (zástupci: J. Samnadda a F. W. Bulst, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 12. května 2011 (věc R 1590/2010-1) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi Evropskou komisí a Welte-Wenu GmbH

      Výrok

               1)

               Bod 3 výroku rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 12. května 2011 (věc R 1590/2010-1) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi Evropskou komisí a Welte-Wenu GmbH se zrušuje v rozsahu, v němž je v něm uvedeno, že Welte-Wenu nese náklady řízení o prohlášení neplatnosti a zahrnuje je do celkové částky 2 500 eur, kterou Welte-Wenu musí vrátit Evropské komisi.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Společnost Welte-wenu ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené OHIM. Komise ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 298, 8.10.2011.


title: Věc T-285/04: Žaloba podaná dne 13. července 2004 Michelem Andrieuem proti Komisi Evropských společenství

text:
               23.10.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 262/35

         Žaloba podaná dne 13. července 2004 Michelem Andrieuem proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-285/04)
   (2004/C 262/67)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 13. července 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Michelem Andrieuem, s bydlištěm v Saint-Mandé (Francie), zastoupeným Stéphanem Rodriguesem a Yolou Minatchym, advokáty, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Žalobce navrhuje, aby Soud:

               —

               prohlásil zrušení rozhodnutí orgánu pověřeného ke jmenování ze dne 30. března 2004 obsahujícího odpověď na stížnost žalobce, jakož i zrušení posudku o vývoji služby žalobce vystaveného pro období od 1. července 2001 do 31. prosince 2002;

               —

               založil mimosmluvní odpovědnost Evropského společenství vycházející z napadeného rozhodnutí a pozdního vyhotovení posudku o vývoji služby žalobce;

               —

               přiznal žalobci škodu a úroky z důvodu utrpěné profesní, majetkové a nemajetkové újmy v celkové výši 64 468 eur, včetně symbolické částky jedno euro za morální obtěžování;

               —

               uložil žalované náhradu veškerých nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Tato žaloba je namířena proti rozhodnutí přijatému dne 31. března 2004 personálním a správním ředitelem Komise, ve kterém se zamítá stížnost podaná žalobcem v rámci vystavení jeho posudku o vývoji služby pro období od 1. července 2001 do 31. prosince 2002 (PVS 2001–2002).
   Žalobce zpochybňuje legalitu tohoto rozhodnutí, jakož i legalitu PVS 2001–2002, o kterou se uvedené rozhodnutí opírá.
   Na podporu svých požadavků se žalobce dovolává:

               —

               porušení práv na obhajobu, zejména vzhledem k nezařazení určitých prvků hodnocení do osobního spisu žalobce, jejich částečný přepis do automatizovaného systému „SYSPER2“ a nemožnost identifikovat referenční PVS za účelem jeho zohlednění;

               —

               porušení záruk řízení, zejména s ohledem na střet zájmů ve vedoucím hodnotitele a odvolacího hodnotitele, jakož i porušení jistých způsobů provedení článků 43 a 45 služebního řádu;

               —

               existence zjevně nesprávného posouzení v projednávaném případě;

               —

               nedodržení povinnosti odůvodnit úkony.


title: Věc T-615/15: Žaloba podaná dne 2. listopadu 2015 – LL v. Parlament

text:
               25.1.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 27/66

         Žaloba podaná dne 2. listopadu 2015 – LL v. Parlament
   (Věc T-615/15)
   (2016/C 027/84)
   Jednací jazyk: litevština

      Účastníci řízení

      Žalobce: LL (Vilnius, Litva) (zástupce: J. Petrulionis, advokát)

      Žalovaný: Evropský parlament

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí generálního tajemníka Evropského parlamentu D(2014) 15503) ze dne 17. dubna 2014 a výzvu k úhradě, vydanou dne 5. května 2014 na jeho základě;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce dva žalobní důvody.

      Správnost platby a platnost a zákonnost jejího vymáhání

   Žalobce tvrdí, že generální tajemník Evropského parlamentu v rozhodnutí D(2014) 15503 zcela neodůvodněně a protiprávně rozhodl, že částka 37 728 eur byla žalobci vyplacena neoprávněně, a způsobem, který byl podle článku 68 Prováděcích opatření ke statutu poslanců Evropského parlamentu a článku 80 prováděcích pravidel k finančnímu nařízení neodůvodněný a protiprávní, vyzval účetního Evropského parlamentu, aby od žalobce vymáhal částku 37 728 eur a aby o tom v souladu se stanoveným postupem informoval žalobce prostřednictvím výzvy k úhradě č. 2014-575.
   Podle žalobce generální tajemník Evropského parlamentu zohlednil při přijímání rozhodnutí pouze dva aspekty: zprávu, kterou vypracoval OLAF, a skutečnost, že žalobce nepředložil důkazy o tom, že platba bola použita na zamýšlený účel. Avšak jak tvrdí žalobce, nebyla získána žádná informace, která by potvrzovala, že použil poskytnutou platbu na jiné účely, než na které byla určena, v rozporu s článkem 14 Pravidel pro poskytování náhrad a příspěvků poslancům Evropského parlamentu.

      Promlčecí lhůta a uplatnění zásad přiměřené lhůty, právní jistoty a ochrany legitimního očekávání

   Žalobce tvrdí, že v rozhodnutí generálního tajemníka Evropského parlamentu D(2014) 15503 a ve výzvě k úhradě č. 2014-575 nebyla dodržena promlčecí lhůta stanovená v článku 81 finančního nařízení a v článku 93 prováděcích pravidel k finančnímu nařízení a nebyly splněny požadavky plynoucí ze zásad přiměřené lhůty, právní jistoty a ochrany legitimního očekávání.
   Podle žalobce příslušný unijní orgán neodůvodněně, neoprávněně a po nepřiměřeně dlouho dobu otálel s výkonem svých pravomocí a přijetím příslušných rozhodnutí. Byla tak porušena práva žalobce, včetně práva na obhajobu a řádné uplatnění tohoto práva, jelikož vzhledem k dlouhé době mezi událostmi, které byly předmětem šetření, a přijetím příslušných rozhodnutí byl žalobce objektivně zbaven možnosti bránit se účinně proti obviněním, předložit důkazy a podniknout všechny další nezbytné kroky k zajištění toho, aby šetřená věc byla spravedlivě vyřešena.


title: Věc T-91/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 9. prosince 2014 – Lucchini v. Komise „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Trh s výztužemi do betonu ve formě tyčí nebo svitků — Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 65 UO po uplynutí doby platnosti Smlouvy o ESUO na základě nařízení (ES) č. 1/2003 — Stanovení cen a platebních lhůt — Omezení nebo kontrola výroby či prodeje — Porušení podstatných formálních náležitostí — Právní základ — Právo na obhajobu — Pokuty — Závažnost a doba trvání protiprávního jednání — Polehčující okolnosti — Zohlednění zrušujícího rozsudku v související věci“

text:
               2.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 34/25

         Rozsudek Tribunálu ze dne 9. prosince 2014 – Lucchini v. Komise
   (Věc T-91/10) (1)

   („Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Trh s výztužemi do betonu ve formě tyčí nebo svitků - Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 65 UO po uplynutí doby platnosti Smlouvy o ESUO na základě nařízení (ES) č. 1/2003 - Stanovení cen a platebních lhůt - Omezení nebo kontrola výroby či prodeje - Porušení podstatných formálních náležitostí - Právní základ - Právo na obhajobu - Pokuty - Závažnost a doba trvání protiprávního jednání - Polehčující okolnosti - Zohlednění zrušujícího rozsudku v související věci“)
   (2015/C 034/28)
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Lucchini SpA (Miláno, Itálie) (zástupci: původně M. Delfino, J.-P. Gunther, E. Bigi, C. Breuvart a L. De Sanctis, poté J.-P Gunther, E. Bigi, C. Breuvart a D. Galli, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně R. Sauer a B. Gencarelli, zmocněnci, ve spolupráci s M. Morettem, advokátem, poté M. Sauer a R. Striani, zmocněnci, ve spolupráci s M. Morettem)

      Předmět věci

   Návrh na určení nicotnosti nebo na zrušení rozhodnutí Komise C (2009) 7492 final ze dne 30. září 2009 (věc COMP/37.956 – Výztuže do betonu ve svitcích, opětovné přijetí), ve znění rozhodnutí Komise C (2009) 9912 final ze dne 8. prosince 2009, podpůrně návrh na zrušení článku 2 uvedeného rozhodnutí a dále podpůrně návrh na snížení pokuty uložené žalobkyni.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Lucchini SpA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 113, 1.5.2010.


title: Věc C-414/11: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 18. července 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Polymeles Protodikeio Athinon — Řecko) — Daiichi Sankyo Co. Ltd, Sanofi-Aventis Deutschland GmbH v. DEMO Anonymos Viomichaniki kai Emporiki Etairia Farmakon ( „Společná obchodní politika — Článek 207 SFEU — Obchodní aspekty duševního vlastnictví — Dohoda o obchodních aspektech práv k duševnímu vlastnictví (TRIPS) — Článek 27 — Patentovatelný předmět — Článek 70 — Ochrana existujících předmětů“ )

text:
               7.9.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 260/6

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 18. července 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Polymeles Protodikeio Athinon — Řecko) — Daiichi Sankyo Co. Ltd, Sanofi-Aventis Deutschland GmbH v. DEMO Anonymos Viomichaniki kai Emporiki Etairia Farmakon
   (Věc C-414/11) (1)

   (Společná obchodní politika - Článek 207 SFEU - Obchodní aspekty duševního vlastnictví - Dohoda o obchodních aspektech práv k duševnímu vlastnictví (TRIPS) - Článek 27 - Patentovatelný předmět - Článek 70 - Ochrana existujících předmětů)
   2013/C 260/09
   Jednací jazyk: řečtina

      Předkládající soud

   Polymeles Protodikeio Athinon

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Daiichi Sankyo Co. Ltd, Sanofi-Aventis Deutschland GmbH

      Žalovaná: DEMO Anonymos Viomichaniki kai Emporiki Etairia Farmakon

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Polymeles Protodikeio Athinon — Výklad článků 27 a 70 Dohody o obchodních aspektech práv k duševnímu vlastnictví („Dohoda TRIPS“), která tvoří přílohu Dohody o zřízení „Světové obchodní organizace“ (Úř. věst. L 336, s. 214; Zvl. vyd. 11/21, s. 80) — Rozlišení mezi oblastmi spadajícími pod právo Společenství a oblastmi spadajícími do pravomoci členských států — Oblast patentů — Chemické a farmaceutické výrobky

      Výrok

               1)

               Článek 27 Dohody o obchodních aspektech práv k duševnímu vlastnictví, která je přílohou 1 C Dohody o zřízení Světové obchodní organizace (WTO) podepsané v Marrákeši dne 15. dubna 1994 a schválené rozhodnutím Rady 94/800/ES ze dne 22. prosince 1994 o uzavření dohod jménem Evropského společenství s ohledem na oblasti, které jsou v jeho pravomoci, v rámci uruguayského kola mnohostranných jednání (1986–1994), spadá do společné obchodní politiky.

               2)

               Článek 27 Dohody o obchodních aspektech práv k duševnímu vlastnictví musí být vykládán tak, že pokud neexistuje odchylka podle odstavce 2 nebo 3 tohoto článku, může vynález takového farmaceutického výrobku, jako je účinná chemická látka léčivého přípravku, být za podmínek stanovených v odstavci 1 téhož článku předmětem patentu.

               3)

               Patent, který byl získán na základě přihlášky, v níž byl uplatněn nárok na vynález výrobního postupu farmaceutického výrobku i na vynález tohoto farmaceutického výrobku jako takového, ale který byl udělen jen na výrobní postup, nemůže být v důsledku pravidel stanovených v článcích 27 a 70 Dohody o obchodních aspektech práv k duševnímu vlastnictví považován od okamžiku, kdy tato dohoda vstoupila v platnost, za patent, který chrání i vynález tohoto farmaceutického výrobku.

      (1)  Úř. věst. C 298, 8.10.2011.


title: Věc T-391/12: Žaloba podaná dne 5. září 2012 — Lidl Stiftung v. OHIM — Unipapel Industria Comercio y Servicios (UNITED OFFICE)

text:
               17.11.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 355/31

         Žaloba podaná dne 5. září 2012 — Lidl Stiftung v. OHIM — Unipapel Industria Comercio y Servicios (UNITED OFFICE)
   (Věc T-391/12)
   2012/C 355/66
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Lidl Stiftung & Co. KG (Neckarsulm, Německo) (zástupci: M. Wolter and S. Paul, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Unipapel Industria Comercio y Servicios, SL (Tres Cantos, Španělsko)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 21. června 2012 ve věci R 745/2011-1 a

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: Obrazová ochranná známka „UNITED OFFICE“ pro výrobky zařazené do tříd 9, 16 a 20 — přihláška ochranné známky Společenství č. 7454606

      Majitelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně.

      Účastník/Účastnice řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: Další účastnice řízení před odvolacím senátem.

      Odůvodnění návrhu na prohlášení neplatnosti: Návrh na prohlášení neplatnosti byl založen na důvodech uvedených v čl. 53 odst. 1 nařízení Rady č. 207/2009 a zápisu slovní ochranné známky Společenství „UNIOFFICE“ č. 1445832 pro výrobky třídy 16.

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Prohlášení neplatnosti namítané ochranné známky Společenství ohledně části výrobků.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody:

               —

               porušení čl. 15 odst. 1 ve spojení s čl. 42 odst. 2 a 3 nařízení Rady č. 207/2009 (1) a pravidla 22 odst. 3 a 4 nařízení Komise č. 2868/95;

               —

               porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 207/2009.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, 24.3.2009, s. 1).


title: Věc C-404/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Förvaltningsrätten i Malmö, migrationsdomstolen (Švédsko) dne 6. července 2017 – A v. Migrationsverket Förvaltningsprocessenheten Malmö

text:
               4.9.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 293/21

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Förvaltningsrätten i Malmö, migrationsdomstolen (Švédsko) dne 6. července 2017 – A v. Migrationsverket Förvaltningsprocessenheten Malmö
   (Věc C-404/17)
   (2017/C 293/26)
   Jednací jazyk: švédština

      Předkládající soud

   Förvaltningsrätten i Malmö, migrationsdomstolen

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: A

      Žalovaný: Migrationsverket Förvaltningsprocessenheten Malmö

      Předběžné otázky

   Musí být žádost, jež obsahuje informace poskytnuté žadatelem, které jsou považovány za spolehlivé, a proto slouží jako základ k posouzení uvedené žádosti, avšak nejsou dostatečné pro prokázání potřeby mezinárodní ochrany z důvodu, že informace o zemi [původu] naznačují, že orgány poskytují přijatelnou ochranu, považována za zjevně neodůvodněnou ve smyslu čl. 31 odst. 8 přepracované směrnice 2013/32 (1)?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/32/EU ze dne 26. června 2013 o společných řízeních pro přiznávání a odnímání statusu mezinárodní ochrany (přepracované znění) (Úř. věst. 2013, L 180, s. 60).


title: Věc C-159/09: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 18. listopadu 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal de commerce de Bourges — Francie) — Lidl SNC v. Vierzon Distribution SA ( Směrnice 84/450/EHS a 97/55/ES — Podmínky přípustnosti srovnávací reklamy — Srovnání cen vybraných potravinářských výrobků prodávaných dvěma konkurenčními řetězci obchodů — Zboží, které slouží stejným potřebám nebo je zamýšleno pro stejný účel — Klamavá reklama — Srovnání ověřitelného charakteristického rysu )

text:
               15.1.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 13/9

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 18. listopadu 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal de commerce de Bourges — Francie) — Lidl SNC v. Vierzon Distribution SA
   (Věc C-159/09) (1)

   (Směrnice 84/450/EHS a 97/55/ES - Podmínky přípustnosti srovnávací reklamy - Srovnání cen vybraných potravinářských výrobků prodávaných dvěma konkurenčními řetězci obchodů - Zboží, které slouží stejným potřebám nebo je zamýšleno pro stejný účel - Klamavá reklama - Srovnání ověřitelného charakteristického rysu)
   2011/C 13/13
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Tribunal de commerce de Bourges

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Lidl SNC

      Žalovaná: Vierzon Distribution SA

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Tribunal de commerce de Bourges — Výklad článku 3a směrnice Rady 84/450/EHS ze dne 10. září 1984 o klamavé a srovnávací reklamě (Úř. věst. L 250, s. 17; Zvl. vyd 15/01, s. 227), ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/55/ES ze dne 6. října 1997 (Úř. věst. L 290, s. 18; Zvl. vyd. 15/03, s. 365) — Podmínky přípustnosti srovnávací reklamy — Srovnání s cenami uplatňovanými konkurenčním řetězcem obchodních domů — Zboží, které slouží stejným potřebám nebo je zamýšleno pro stejný účel

      Výrok

   Článek 3a odst. 1 písm. b) směrnice Rady 84/450/EHS ze dne 10. září 1984 o klamavé a srovnávací reklamě, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/55/ES ze dne 6. října 1997, musí být vykládán v tom smyslu, že pouhá okolnost, že se potravinářské výrobky liší z hlediska jejich poživatelnosti a požitku spotřebitele je konzumovat, v závislosti na podmínkách a místě jejich výroby, jejich ingrediencích a výrobci, nemůže vyloučit, že srovnání takových výrobků může splňovat požadavek stanovený v uvedeném ustanovení, podle kterého mají tyto výrobky sloužit stejným potřebám nebo mají být zamýšleny pro stejný účel, to znamená, že se mají vyznačovat dostatečnou mírou vzájemné zaměnitelnosti.
   Článek 3 a odst. 1 písm. a) směrnice 84/450, ve znění směrnice 97/55, musí být vykládán v tom smyslu, že taková reklama, jako je reklama dotčená v původním řízení, může mít klamavý charakter, zejména pokud:

               —

               je s ohledem na všechny relevantní okolnosti projednávaného případu, a zejména na informace nebo opomenutí spojené s touto reklamou konstatováno, že rozhodnutí nakupovat může být u značného počtu spotřebitelů, kterým je tato reklama určena, přijato v mylné víře, že výrobky vybrané zadavatelem reklamy reprezentují obecnou úroveň jeho cen ve vztahu k cenám jeho soutěžitele, a že tito spotřebitelé tudíž ušetří přibližně, tak jak je vyzdvihováno uvedenou reklamou, tím, že budou pravidelně nakupovat zboží běžné spotřeby u zadavatele reklamy spíše než u uvedeného soutěžitele, nebo dokonce v mylné víře, že všechny výrobky zadavatele reklamy jsou levnější než výrobky jeho soutěžitele, nebo

               —

               je konstatováno, že pro účely výlučně cenového srovnání byly vybrány potravinářské výrobky, mezi kterými jsou však ve skutečnosti rozdíly, které by mohly citelně ovlivnit volbu průměrného spotřebitele, aniž uvedené rozdíly vyplývají z dotyčné reklamy.

         Článek 3a odst. 1 písm. c) směrnice 84/450, ve znění směrnice 97/55, musí být vykládán v tom smyslu, že podmínka ověřitelnosti stanovená v uvedeném ustanovení vyžaduje, pokud jde o takovou reklamu, jako je reklama dotčená v původním řízení, která srovnává ceny dvou sortimentů zboží, aby předmětné zboží mohlo být přesně identifikováno na základě informací obsažených v uvedené reklamě.

      (1)  Úř. věst. C 180, 1.8.2009.


title: Rozsudek Soudního dvora ze dne 28. ledna 2015 ve věci E-11/14 – Kontrolní úřad ESVO v. Island (Nesplnění povinností smluvní stranou – neprovedení – směrnice 2011/7/EU o postupu proti opožděným platbám v obchodních transakcích)

text:
               18.6.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 201/5

         ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
   ze dne 28. ledna 2015
   ve věci E-11/14
   Kontrolní úřad ESVO v. Island
   (Nesplnění povinností smluvní stranou – neprovedení – směrnice 2011/7/EU o postupu proti opožděným platbám v obchodních transakcích)
   (2015/C 201/05)
   Ve věci E–11/14, Kontrolní úřad ESVO v. Island – ŽALOBA na prohlášení, že nepřijetím všech opatření nutných k provedení aktu uvedeného v bodě 2 přílohy XII Dohody o Evropském hospodářském prostoru (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/7/EU ze dne 16. února 2011 o postupu proti opožděným platbám v obchodních transakcích), začleněného do Dohody o EHP protokolem 1 k uvedené dohodě, a/nebo jejich neoznámením Kontrolnímu úřadu ESVO ve stanovené lhůtě nesplnil Island své povinnosti podle článku 12 aktu a podle článku 7 Dohody o EHP, Soudní dvůr ve složení Carl Baudenbacher (předseda), Per Christiansen (soudce zpravodaj) a Páll Hreinsson (soudce) vynesl dne 28. ledna 2015 rozsudek, jehož výrok zní:
   Soudní dvůr tímto:

               1.

               prohlašuje, že Island nepřijetím všech opatření nutných k provedení aktu ve stanovené lhůtě nesplnil své povinnosti podle článku 12 aktu uvedeného v bodě 2 přílohy XII Dohody o Evropském hospodářském prostoru (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/7/EU ze dne 16. února 2011 o postupu proti opožděným platbám v obchodních transakcích), začleněného do Dohody o EHP protokolem 1 k této dohodě, a podle článku 7 Dohody o EHP;

               2.

               ukládá Islandu uhradit náklady řízení.


title: Spojené věci T-437/04 a T-441/04: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne  22. února 2006  – Standertskjöld-Nordenstam a Heyraud v. Komise ( Úředníci — Povýšení zvané  druhého typu  — Hodnotící období 2003 — Nezapsání na seznam úředníků vybraných za účelem povýšení do platové třídy A3 — Porušení článku 45 služebního řádu a zásady rovného zacházení )

text:
               22.4.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 96/12

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 22. února 2006 – Standertskjöld-Nordenstam a Heyraud v. Komise
   (Spojené věci T-437/04 a T-441/04) (1)

   („Úředníci - Povýšení zvané ‚druhého typu‘ - Hodnotící období 2003 - Nezapsání na seznam úředníků vybraných za účelem povýšení do platové třídy A3 - Porušení článku 45 služebního řádu a zásady rovného zacházení“)
   (2006/C 96/23)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobci: Holger Standertskjöld-Nordenstam (Waterloo, Belgie) (zástupce: T. Demaseure, advokát) a Jean-Claude Heyraud (Brusel, Belgie) (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis a É. Marchal, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: J. Currall a G. Berscheid, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise nezapsat jména žalobců na seznam úředníků s největšími zásluhami pro povýšení do platové třídy A3 na základě řízení „druhého typu“ za rok 2003
   Výrok rozsudku

               1)

               Věci T-437/04 a T-441/04 se pro účely rozsudku projednají společně.

               2)

               Rozhodnutí Komise nezapsat jména žalobců na seznam úředníků s největšími zásluhami za účelem povýšení do platové třídy A3 na základě řízení „druhého typu“ za rok 2003 se zrušují.

               3)

               Komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 6, 8.1.2005.


title: Věc C-169/04: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne  4. května 2006  (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce VAT and Duties Tribunal, London – Spojené království) – Abbey National plc (with the Inscape Investment Fund as joined party) v. Commissioners of Customs & Excise (Šestá směrnice o DPH — Článek 13 část B písm. d) bod 6 — Spravování zvláštních investičních fondů — Osvobození od daně — Pojem  spravování  — Činnosti depozitáře — Pověření výkonem administrativních činností)

text:
               15.7.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 165/4

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 4. května 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce VAT and Duties Tribunal, London – Spojené království) – Abbey National plc (with the Inscape Investment Fund as joined party) v. Commissioners of Customs & Excise
   (Věc C-169/04) (1)

   (Šestá směrnice o DPH - Článek 13 část B písm. d) bod 6 - Spravování zvláštních investičních fondů - Osvobození od daně - Pojem „spravování“ - Činnosti depozitáře - Pověření výkonem administrativních činností)
   (2006/C 165/07)
   Jednací jazyk: angličtina
   Předkládající soud
   VAT and Duties Tribunal, London
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Abbey National plc (with the Inscape Investment Fund as joined party)

      Žalovaná: Commissioners of Customs & Excise
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – VAT and Duties Tribunal, London – Výklad článku 13 části B písm. d) bodu 6 směrnice 77/388/EHS: Šestá směrnice Rady ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23) – Osvobození od daně pro spravování zvláštních investičních fondů – Dosah
   Výrok

               1)

               Pojem „spravování“ zvláštních investičních fondů uvedený v čl. 13 části B písm. d) bodu 6 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně je samostatným pojmem práva Společenství, jehož obsah členské státy nemohou měnit.

               2)

               Článek 13 část B písm. d) bod 6 šesté směrnice 77/388 musí být vykládán tak, že administrativní a účetní služby v rámci správy fondu poskytované externím správcem spadají pod pojem „spravování zvláštních investičních fondů“ uvedený v tomto ustanovení, jestliže tvoří samostatnou skupinu posuzovanou jako celek a jsou specifické a podstatné pro spravování těchto fondů.
               Naproti tomu taková plnění odpovídající činnostem depozitáře, jako jsou plnění uvedená v čl. 7 odst. 1 a 3 a čl. 14 odst. 1 a 3 směrnice Rady 85/611/EHS ze dne 20. prosince 1985 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se subjektů kolektivního investování do převoditelných cenných papírů (SKIPCP), pod tento pojem nespadají.

      (1)  Úř. věst. C 146, 29.5.2004.


title: Věc C-457/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal de première instance de Liège (Belgie) dne 23. listopadu 2009 — Claude Chartry v. Belgický stát

text:
               13.2.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 37/3

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal de première instance de Liège (Belgie) dne 23. listopadu 2009 — Claude Chartry v. Belgický stát
   (Věc C-457/09)
   2010/C 37/05
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Tribunal de première instance de Liège

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Claude Chartry

      Žalovaný: Belgický stát

      Předběžné otázky

   Brání článek 6 Smlouvy o Evropské unii podepsané v Maastrichtu dne 7. února 1992, která vstoupila v platnost dne 1. listopadu 1993, jakož i článek 234 Smlouvy o založení Evropského společenství tomu, aby vnitrostátní zákon, jako je zákon ze dne 12. července 2009, kterým se mění článek 26 zvláštního zákona ze dne 6. ledna 1989 o Cour ďarbitrage, ukládal vnitrostátnímu soudu, aby se nejprve obrátil na Ústavní soud, když konstatuje, že občan, daňový poplatník, je jiným vnitrostátním zákonem, a sice článkem 49 programového zákona ze dne 9. července 2004, zbaven účinné právní ochrany zaručené článkem 6 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod, začleněné do práva Společenství, bez toho, aby tento soud mohl bezprostředně zajistit přímý účinek práva Společenství ve sporu, který je mu předložen a mohl dále vykonat přezkum souladu s Úmluvou, jestliže Ústavní soud uznal slučitelnost vnitrostátního zákona se základními právy zaručenými hlavou II Ústavy?


title: Věc C-221/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Raad van State van België (Belgie) dne 11. května 2012 — Belgacom NV v. Interkommunale voor Teledistributie van het Gewest Antwerpen (INTEGAN) a další

text:
               11.8.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 243/4

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Raad van State van België (Belgie) dne 11. května 2012 — Belgacom NV v. Interkommunale voor Teledistributie van het Gewest Antwerpen (INTEGAN) a další
   (Věc C-221/12)
   2012/C 243/06
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Raad van State van België

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Belgacom NV

      Žalovaný: Interkommunale voor Teledistributie van het Gewest Antwerpen (INTEGAN), Inter-Media, West-Vlaamse Energie- en Teledistributiemaatschappij (WVEM), Provinicale Brabantse Energiemaatschappij CVBA (PBE)

      Další účastnice řízení: Telenet NV, Telenet Vlaanderen NV, Telenet Group Holding NV

      Předběžné otázky

               1)

               Musí být články 49 SFEU a 56 AEUV vykládány v tom smyslu, že podnik usazený v Belgii se může před belgickým soudem v souvislosti s dohodou nespadající do oblasti působnosti některé ze směrnic o veřejných zakázkách, kterou belgický orgán přenese práva na jiný belgický podnik, aniž by byl předtím provedl veřejnou soutěž, odvolávat na základní pravidla unijního práva, zejména na povinnost transparentnosti odvozenou z výše uvedených článků?

               2)

               Může snaha zabránit porušení stávajícího smluvního rámce, který je sám o sobě nesporný a velmi specifický, mezi právnickou osobou veřejného práva a soukromoprávním podnikem, který jí není ovládán, anebo uzavření transakce či vyrovnání s cílem vyřešení stávajícího výkladového sporu týkajícího se výše uvedeného smluvního rámce, kdy toto narovnání vychází z práv, která byla smluvním stranám přiznána podle prozatímního rozhodnutí soudu o předběžném opatření, a kdy relevantní činnost státního orgánu může bez takovéhoto narovnání utrpět vážnou újmu a snížení hodnoty, přičemž spotřebitelé mohou být prozatím nadále vyloučeni z poskytování určitých služeb, považována za naléhavý důvod obecného zájmu nebo přinejmenším objektivní odůvodnění, které opravňuje právnické osoby veřejného práva k tomu, aby výjimečně a odchylně od zásady rovného zacházení a zákazu diskriminace z důvodů státní příslušnosti, který je zakotven v článcích 49 SFEU a 56 SFEU, a z nich vyplývající povinnosti transparentnosti nevypisovaly veřejnou soutěž a zakázku zadaly přímo?

               3)

               Lze-li na druhou otázku podat kladnou odpověď: Musí poté výše zmíněná transakce nebo výše zmíněné vyrovnání, tak aby neomezily základní svobody zaručené unijním právem výrazněji, než je nezbytné pro dosažení sledovaného cíle, zůstat omezeny na míru bezpodmínečně nutnou pro vyřešení vzniklého sporu, anebo mohou strany s ohledem na budoucí názorové rozdíly vykazující přiměřenou a logickou souvislost se sporem uzavřít narovnání jdoucí nad rámec tohoto sporu, přičemž díky tomuto narovnání budou zároveň chráněny zájmy spotřebitelů a v jeho důsledku dojde k maximálnímu zvýšení hodnoty dotčené přenesené činnosti?


title: Věc T-25/12: Žaloba podaná dne 17. ledna 2012 — 3M Pumps v. OHIM — 3M (3M Pumps)

text:
               31.3.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 98/23

         Žaloba podaná dne 17. ledna 2012 — 3M Pumps v. OHIM — 3M (3M Pumps)
   (Věc T-25/12)
   2012/C 98/38
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: italština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: 3M Pumps Srl (Taglio di Po, Itálie) (zástupce: F. Misuraca, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: 3M Company (St. Paul, Spojené státy)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 27. října 2011 ve věci R 2406/2010-1;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka obsahující slovní prvek „3M Pumps“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 7, 16 a 38

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: 3M Company

      Namítaná ochranná známka nebo označení: obrazová ochranná známka obsahující slovní prvek „3M“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 7, 16 a 38

      Rozhodnutí námitkového oddělení: vyhovění námitkám

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. a) a b) a odst. 5 nařízení Rady č. 207/2009.


title: Věc C-367/05: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 18. července 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hof van Cassatie van België – Belgie) – Trestní řízení proti Norma Kraaijenbrink (Úmluva k provedení Schengenské dohody — Článek 54 — Zásada ne bis in idem — Pojem tentýž čin — Různá skutková jednání — Stíhání ve dvou smluvních státech — Skutková jednání spojená týmž protiprávním úmyslem)

text:
               6.10.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 235/6

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 18. července 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hof van Cassatie van België – Belgie) – Trestní řízení proti Norma Kraaijenbrink
   (Věc C-367/05) (1)

   (Úmluva k provedení Schengenské dohody - Článek 54 - Zásada „ne bis in idem“ - Pojem „tentýž čin“ - Různá skutková jednání - Stíhání ve dvou smluvních státech - Skutková jednání spojená týmž protiprávním úmyslem)
   (2007/C 235/09)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Předkládající soud
   Hof van Cassatie van België
   Účastnice původního trestního řízení
   Norma Kraaijenbrink
   Předmět
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Hof van Cassatie van België – Výklad článku 54 Úmluvy k provedení Schengenské dohody ze dne 14. června 1985 mezi vládami států Hospodářské unie Beneluxu, Spolkové republiky Německo a Francouzské republiky o postupném odstraňování kontrol na společných hranicích (Úř. věst. L 239, s. 19) – Zásada ne bis in idem – Odlišná skutková jednání, která jsou však spojena jednotným úmyslem a která z tohoto důvodu představují z právního hlediska jediný skutek – Otázka totožnosti skutkových jednání ve smyslu článku 54 – Odhalení po odsouzení v jednom státě dalších skutkových jednání spáchaných ve stejném období jako skutková jednání, která byla potrestána, která jsou spolu s posledně uvedenými skutkovými jednáními projevem téhož trestného úmyslu – Právo na potrestání těchto dodatečných skutkových jednání v jiném státě – Otázka zohlednění trestů, které již byly uloženy v prvním státě.
   Výrok
   Článek 54 Úmluvy k provedení Schengenské dohody ze dne 14. června 1985 mezi vládami států Hospodářské unie Beneluxu, Spolkové republiky Německo a Francouzské republiky o postupném odstraňování kontrol na společných hranicích, podepsané dne 19. června 1990 v Schengenu (Lucembursko), musí být vykládán v tom smyslu, že:

               —

               relevantním kritériem pro účely uplatnění uvedeného článku je kritérium totožnosti podstatných skutkových okolností chápané jako existence souboru skutkových okolností, které jsou vzájemně neoddělitelně spojeny, nezávisle na právní kvalifikaci těchto skutkových okolností nebo chráněném právním zájmu;

               —

               různá skutková jednání spočívající zejména jednak v držení peněžních částek představujících výnosy z nedovoleného obchodu s omamnými látkami v jednom smluvním státě, a jednak ve směnění peněžních částek rovněž pocházejících z takového nedovoleného obchodu ve směnárnách v jiném smluvním státě nemohou být považována za „tentýž čin“ ve smyslu článku 54 Úmluvy k provedení Schengenské dohody z důvodu pouhé skutečnosti, že příslušný vnitrostátní orgán zjistí, že uvedená skutková jednání jsou spojena týmž protiprávním úmyslem;

               —

               uvedený vnitrostátní orgán je příslušný, aby posoudil, zda je míra totožnosti a spojitosti mezi všemi srovnávanými skutkovými okolnostmi taková, že je možné s ohledem na výše uvedené relevantní kritérium konstatovat, že se jedná o „tentýž čin“ ve smyslu článku 54 Úmluvy k provedení Schengenské dohody.

      (1)  Úř. věst. C 48, 25.2.2007.


title: Věc T-46/11: Žaloba podaná dne 24. ledna 2011 — Deutsche Lufthansa a další v. Komise

text:
               12.3.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 80/31

         Žaloba podaná dne 24. ledna 2011 — Deutsche Lufthansa a další v. Komise
   (Věc T-46/11)
   2011/C 80/56
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Deutsche Lufthansa AG (Kolín nad Rýnem, Německo), Lufthansa Cargo AG (Kelsterbach, Německo) a Swiss International Air Lines AG (Basilej, Švýcarsko) (zástupci: S. Völcker, F. Louis, E. Arsenidou a A. Israel, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání žalobkyň

               —

               zrušit články 1 až 4 napadeného rozhodnutí;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise K(2010) 7694 v konečném znění ze dne 9. listopadu 2010 ve věci COMP/39.258 — Letecká nákladní doprava v řízení podle článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP
   Na podporu své žaloby uvádí žalobkyně čtyři žalobní důvody:

               1)

               První žalobní důvod: Napadené rozhodnutí porušuje čl. 11 odst. 2 a čl. 11 odst. 1 Dohody mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací v rozsahu, v němž se odvolává na kontakty mezi soutěžiteli, které se uskutečnily ve Švýcarsku;

               2)

               Druhý žalobní důvod: Napadené rozhodnutí porušuje čl. 1 odst. 2 nařízení č. 3975/87 (1) v rozsahu, v němž se odvolává na kontakty mezi soutěžiteli, které se uskutečnily před 1. květnem 2004 v soudní pravomoci mimo EHP, za účelem prokázání následujícího:

                           —

                           porušení článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP za účasti evropských leteckých společností (včetně žalobkyň) před 1. květnem 2004;

                           —

                           původ jediného a trvajícího protiprávního jednání před 1. květnem 2004 za účelem stanovení zahájení protiprávního jednání bezprostředně po tomto dni;

               3)

               Třetí žalobní důvod: Napadené rozhodnutí porušuje článek 101 SFEU, článek 53 Dohody o EHP a článek 8 Dohody mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací v rozsahu, v němž jsou kontakty mezi soutěžiteli, které se uskutečnily v soudní pravomoci mimo EHP, charakterizovány jako součást téhož jediného a trvajícího protiprávního jednání s kontakty mezi soutěžiteli, které se uskutečnily na úrovni hlavního sídla;

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod: Napadené rozhodnutí porušuje článek 101 SFEU a článek 53 Dohody o EHP v rozsahu, v němž vychází z toho, že kontakty mezi soutěžiteli mimo EHP představují jako takové porušení článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP, tj. bez ohledu na to, zda jsou součástí téhož jediného a trvajícího protiprávního jednání s kontakty mezi soutěžiteli, které se uskutečnily na úrovni hlavního sídla. Dohody nebo jednání ve vzájemné shodě s ohledem na leteckou nákladní dopravu v EHP neomezují ani hospodářskou soutěž uvnitř EHP, ani neovlivňují obchod mezi členskými státy. Krom toho zásah vlády do několika relevantních pravomocí vylučuje použití článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP.

      (1)  Nařízení Rady (EHS) č. 3975/87 ze dne 14. prosince 1987, kterým se stanoví postup pro použití pravidel hospodářské soutěže pro podniky v odvětví letecké dopravy (Úř. věst. L 374, s. 1; Zvl. vyd. 07/01, s. 262).


title: Věc C-177/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Symvoulio tis Epikrateias (Řecko) dne 15. dubna 2011 — Syllogos Ellinon Poleodomon kai Chorotakton v. 1) Ypourgos Perivallontos, Chorotaxias kai Dimosion Ergon, 2) Ypourgos Oikonomias kai Oikonomikon a 3) Ypourgos Esoterikon, Dimosias Dioikisis kai Apokentrosis

text:
               2.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 194/10

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Symvoulio tis Epikrateias (Řecko) dne 15. dubna 2011 — Syllogos Ellinon Poleodomon kai Chorotakton v. 1) Ypourgos Perivallontos, Chorotaxias kai Dimosion Ergon, 2) Ypourgos Oikonomias kai Oikonomikon a 3) Ypourgos Esoterikon, Dimosias Dioikisis kai Apokentrosis
   (Věc C-177/11)
   2011/C 194/14
   Jednací jazyk: řečtina

      Předkládající soud

   Symvoulio tis Epikrateias (Státní rada)

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Syllogos Ellinon Poleodomon kai Chorotakton (sdružení řeckých urbanistů a tvůrců územních plánů)

      Žalovaní: 1) Ypourgos Perivallontos, Chorotaxias kai Dimosion Ergon (ministr životního prostředí, územního plánování a veřejných prací), 2) Ypourgos Oikonomias kai Oikonomikon (ministr hospodářství a financí) a 3) Ypourgos Esoterikon, Dimosias Dioikisis kai Apokentrosisx (ministr vnitra, veřejné správy a decentralizace)

      Předběžná otázka

   „Je třeba čl. 3 odst. 2 písm. b) směrnice 2001/42/ES o posuzování vlivů některých plánů a programů na životní prostředí (Úř. věst. L 197, s. 30), který stanoví, že se posuzování vlivů na životní prostředí provádí u všech plánů a programů, „u kterých je vyžadováno posouzení podle článků 6 a 7 směrnice 92/43/EHS s ohledem na možný vliv na území“, vykládat v tom smyslu, že činí povinnost podrobit určitý plán posouzení vlivů na životní prostředí závislou na splnění podmínek pro provedení posouzení vlivů na životní prostředí ve smyslu směrnice 92/43/EHS v souvislosti s tímto plánem, a že tedy i uvedené ustanovení směrnice 2001/42/ES předpokládá, stejně jako výše uvedená ustanovení směrnice 92/43/EHS, zjištění, že plán může mít významný vliv na určitou zvláštní oblast ochrany, přičemž příslušné věcné posouzení ponechává na členských státech? Nebo je třeba čl. 3 odst. 2 písm. b) směrnice 2001/42 vykládat tak, že povinnost provést posouzení vlivů na životní prostředí podle tohoto ustanovení nezávisí na splnění podmínek pro provedení posouzení vlivů na životní prostředí ve smyslu směrnice 92/43, to znamená na posouzení možných významných vlivů na zvláštní oblast ochrany, ale že ke vzniku povinnosti provést takové posouzení stačí zjistit, že daný plán má nějakou souvislost s některým ze stanovišť podle směrnice 92/43, nikoli však nutně se zvláštní oblastí ochrany?“


title: Věc F-21/14: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 11. prosince 2014 – Iliopoulou v. Europol „Veřejná služba — Zaměstnanci Europolu — Úmluva o Europolu — Služební řád pro zaměstnance Europolu — Rozhodnutí 2009/371/SVV — Použití pracovního řádu ostatních zaměstnanců na zaměstnance Europolu — Neobnovení smlouvy dočasného zaměstnance na dobu určitou — Neuzavření smlouvy s dočasným zaměstnancem na dobu neurčitou“

text:
               2.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 34/49

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 11. prosince 2014 – Iliopoulou v. Europol
   (Věc F-21/14) (1)

   („Veřejná služba - Zaměstnanci Europolu - Úmluva o Europolu - Služební řád pro zaměstnance Europolu - Rozhodnutí 2009/371/SVV - Použití pracovního řádu ostatních zaměstnanců na zaměstnance Europolu - Neobnovení smlouvy dočasného zaměstnance na dobu určitou - Neuzavření smlouvy s dočasným zaměstnancem na dobu neurčitou“)
   (2015/C 034/59)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Hariklia Iliopoulou (Wassenaar, Nizozemsko) (zástupce: J.-J. Ghosez, advokát)

      Žalovaný: Evropský policejní úřad (zástupci: J. Arnould a D. Neumann, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí neobnovit na dobu neurčitou smlouvu žalobkyně na dobu určitou a na uložení povinnosti Europolu uhradit rozdíl mezi odměnou, která by žalobkyni náležela, pokud by zůstala ve službě Europolu, a dávkami podpory v nezaměstnanosti či jinými dávkami podpory, které jí byly vyplaceny.

      Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Evropský policejní úřad ponese vlastní náklady řízení a ukládá se mu náhrada poloviny nákladů řízení vynaložených H. Iliopoulo.

               3)

               Hariklia Iliopoulou ponese polovinu vlastních nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 184, 16.6.2014, s. 42.


title: Věc T-130/10: Usnesení Tribunálu ze dne 16. února 2011 — Lux Management v. OHIM — Zeis Excelsa (KULTE) ( „Ochranná známka Společenství — Návrh na prohlášení neplatnosti — Dohoda o koexistenci ochranných známek a zpětvzetí návrhu na prohlášení neplatnosti — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“ )

text:
               9.4.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 113/13

         Usnesení Tribunálu ze dne 16. února 2011 — Lux Management v. OHIM — Zeis Excelsa (KULTE)
   (Věc T-130/10) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Návrh na prohlášení neplatnosti - Dohoda o koexistenci ochranných známek a zpětvzetí návrhu na prohlášení neplatnosti - Nevydání rozhodnutí ve věci samé)
   2011/C 113/26
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Lux Management Holding SA (Lucemburk, Lucembursko) (zástupce: S. Mas, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: D. Botis, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Zeis Excelsa SpA (Montegranaro, Itálie)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 15. ledna 2010 (věc R 712/2008-4) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi Zeis Excelsa SpA a Lux Management Holding SA

      Výrok

               1)

               O žalobě již není třeba rozhodovat.

               2)

               Společnosti Lux Management Holding SA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 134, 22.5.2010.


title: Věc C-353/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Itálie) dne 1. srpna 2008 – A. Menarini Industrie Farmaceutiche Riunite Srl a další v. Ministero della Salute a Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA)

text:
               6.12.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 313/11

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Itálie) dne 1. srpna 2008 – A. Menarini Industrie Farmaceutiche Riunite Srl a další v. Ministero della Salute a Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA)
   (Věc C-353/08)
   (2008/C 313/17)
   Jednací jazyk: italština
   Předkládající soud
   Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio
   Účastníci původního řízení

      Žalobci: A. Menarini Industrie Farmaceutiche Riunite Srl a další

      Žalovaní: Ministero della Salute a Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA)
   Předběžné otázky

               1)

               Po ustanoveních článků 2 a 3 (1), které upravují vztah mezi veřejnými orgány členského státu a farmaceutickými podniky – v tom smyslu, že umožňují, aby cena léčivého přípravku nebo zvýšení jeho ceny bylo stanoveno na základě údajů poskytnutých prvně jmenovanými, avšak pouze v míře uznané příslušným orgánem, a tedy na základě jednání mezi samotnými podniky a orgány příslušnými ke kontrole farmaceutických výdajů –, upravuje čl. 4 odst. 1 „zmrazení cen všech léčivých přípravků nebo určité kategorie léčivých přípravků“ a činí z něj obecný prostředek, který musí být pro účely jeho zachování nejméně jednou za rok ověřován, s odvoláním na makroekonomické podmínky existující v členském státě.
               Toto ustanovení poskytuje příslušným orgánům lhůtu 90 dnů pro přijetí rozhodnutí a stanoví, že tyto orgány musejí v této lhůtě oznámit případně provedená zvýšení nebo snížení cen.
               Tento soud se táže, zda je třeba výklad tohoto ustanovení v části, která se týká „případně provedených snížení“, chápat tak, že kromě obecné nápravy tvořené zmrazením cen všech kategorií nebo některé zvláštní kategorie léčivých přípravků je umožněna i jiná obecná náprava, kterou představuje snížení cen všech kategorií a některé zvláštní kategorie léčivých přípravků.

               2)

               Lze čl. 4 odst. 1 – v části, v níž ukládá příslušným orgánům členského státu ověřit v případě zmrazení cen nejméně jednou za rok, zda makroekonomické podmínky odůvodňují zachování zmrazení – vykládat tak, že je-li odpověď na první otázku ta, že snížení cen je možné, může být toto opatření použito i vícekrát v průběhu jediného roku a opakovaně v průběhu mnoha let (od roku 2002 do roku 2010)?

               3)

               Je možné ve smyslu výše uvedeného článku 4 – ve světle preambule, která zdůrazňuje, že hlavním cílem opatření na kontrolu cen léčivých přípravků je „podpora veřejného zdraví zajištěním dostupnosti dostatečného zásobování léčivými přípravky za přiměřené ceny“ a nutnost vyhnout se„rozdílům v těchto opatřeních[, které] mohou brzdit nebo narušovat obchod s léčivými přípravky uvnitř Společenství“ – považovat přijetí opatření, která se odvolávají pouze na „odhadované“, a nikoli „zjištěné“ ekonomické hodnoty výdajů, za slučitelné s právní úpravou Společenství (otázka se týká obou případů)?

               4)

               Musejí být požadavky spojené s dodržováním horních hranic farmaceutických výdajů, které je každý členský stát oprávněn si stanovit, vázány právě na jediný farmaceutický výdaj, nebo lze mít za to, že možnost brát v úvahu i údaje týkající se jiných zdravotnických výdajů spadají do pravomoci členských států?

      (1)  Směrnice Rady 89/105/EHS ze dne 21. prosince 1988 o průhlednosti opatření upravujících tvorbu cen u humánních léčivých přípravků a jejich začlenění do oblasti působnosti vnitrostátních systémů zdravotního pojištění (Úř. věst. L 40, s. 8; Zvl. vyd. 05/01, s. 345).


title: Věc T-248/13: Žaloba podaná dne 6. listopadu 2013 — FK v. Komise

text:
               11.1.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 9/24

         Žaloba podaná dne 6. listopadu 2013 — FK v. Komise
   (Věc T-248/13)
   2014/C 9/39
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: FK (Damašek, Sýrie) (zástupci: E. Grieves, Barrister, a J. Carey, Solicitor)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil nařízení Komise (ES) č. 14/2007 ze dne 10. ledna 2007, kterým se po sedmdesáté čtvrté mění nařízení Rady (ES) č. 881/2002 o zavedení některých zvláštních omezujících opatření namířených proti některým osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibanem a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 467/2001 (Úř. věst. L 6, s. 6), a to v rozsahu, v němž se vztahuje na žalobce, a dále rozhodnutí Komise ze dne 6. března 2013 o jeho ponechání na seznamu;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce pět žalobních důvodů.

               1)

               První žalobní důvod vychází z tvrzení, že napadené rozhodnutí nebylo přijato neodkladně nebo v přiměřené lhůtě.

               2)

               Druhý žalobní důvod vychází z tvrzení, že Komise smysluplně nevyhodnotila, zda žalobce splňuje rozhodná kritéria. Žalobce zejména tvrdí, že Komise a) nehledala či neopatřila si důkazy na podporu svých tvrzení, b) nezajistila, aby odůvodnění bylo v souladu s důvody uplatněnými Sankčním výborem Organizace spojených národů a nehledala či neopatřila si k tvrzením dostatečné podrobné údaje, aby se k nim žalobce mohl účinně vyjádřit, c) neposoudila, zda některá z tvrzení nejsou založena na materiálech získaných mučením, a d) nehledala či neopatřila si žádné relevantní zprošťující informace.

               3)

               Třetí žalobní důvod vychází z tvrzení, že Komise neuplatnila správné důkazní břemeno a správnou míru dokazování.

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z tvrzení, že Komisí použité odůvodnění je právně vadné v tom smyslu, že a) žádné z tvrzení není podloženo důkazy, a není tedy prokázáno, že tvrzení jsou opodstatněná, b) některá tvrzení nejsou dostatečně přesná, aby je žalobce mohl účinně zpochybnit, c) některá tvrzení jsou natolik historická či vágní, že smysluplně nesouvisí s rozhodnými kritérii, a d) některá tvrzení jsou v rozporu se zprošťujícími informacemi.

               5)

               Pátý žalobní důvod vychází z tvrzení, že Komise neprovedla posouzení přiměřenosti s poměřením žalobcových základních práv na jedné straně a skutečným současným rizikem, které žalobce údajně představuje, na straně druhé.


title: Věc C-511/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhof (Německo) dne 27. října 2010 — Finanzamt Hildesheim v. BLC Baumarkt GmbH & Co. KG

text:
               29.1.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 30/16

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhof (Německo) dne 27. října 2010 — Finanzamt Hildesheim v. BLC Baumarkt GmbH & Co. KG
   (Věc C-511/10)
   ()
   2011/C 30/25
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesfinanzhof

      Účastníci původního řízení

      Žalovaný: Finanzamt Hildesheim

      Žalobkyně: BLC Baumarkt GmbH & Co. KG

      Předběžná otázka

   Je třeba čl. 17 odst. 5 třetí pododstavec šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu (1) vykládat v tom smyslu, že opravňuje členské státy, aby pro rozdělení daní na vstupu z výstavby budovy ke smíšenému využití stanovily přednostně jiné kritérium rozdělení, než je klíč rozlišující podle povahy plnění?

      (1)  Šestá směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23).


title: Rozsudek Soudu ze dne 10. prosince 2010 ve věci E-9/10 – Kontrolní úřad ESVO v. Lichtenštejnské knížectví (Nesplnění povinností smluvní stranou – směrnice 2005/36/ES o uznávání odborných kvalifikací)

text:
               19.5.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 148/4

         ROZSUDEK SOUDU
   ze dne 10. prosince 2010
   ve věci E-9/10
   Kontrolní úřad ESVO v. Lichtenštejnské knížectví
   (Nesplnění povinností smluvní stranou – směrnice 2005/36/ES o uznávání odborných kvalifikací)
   (2011/C 148/04)
   Ve věci E-9/10 Kontrolní úřad ESVO v. Lichtenštejnské knížectví – NÁVRH na prohlášení, že nepřijetím opatření nutných k úplnému provedení právního aktu uvedeného v bodě 1 přílohy VII Dohody o EHP do vnitrostátních právních předpisů (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/36/ES ze dne 7. září 2005 o uznávání odborných kvalifikací, pozměněná nařízením Komise (ES) č. 1430/2007 ze dne 5. prosince 2007, kterým se mění přílohy II a III směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/36/ES ze dne 7. září 2005 o uznávání odborných kvalifikací, a nařízením Komise (ES) č. 755/2008 ze dne 31. července 2008, kterým se mění příloha II směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/36/ES ze dne 7. září 2005 o uznávání odborných kvalifikací), začleněného do Dohody o EHP protokolem č. 1 k této dohodě, nebo jejich neoznámením Kontrolnímu úřadu ve stanovené lhůtě nesplnilo Lichtenštejnské knížectví své povinnosti podle čl. 63 odst. 1 této směrnice a podle článku 7 Dohody o EHP. Soud ve složení: Carl Baudenbacher, předseda, Thorgeir Örlygsson a Henrik Bull (soudce zpravodaj), soudci, vynesl dne 10. prosince 2010 rozsudek, jehož výrok zní:
   Soud tímto:

               1)

               Prohlašuje, že nepřijetím opatření nutných k úplnému provedení právního aktu uvedeného v bodě 1 přílohy VII Dohody o EHP (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/36/ES ze dne 7. září 2005 o uznávání odborných kvalifikací, pozměněná nařízením Komise (ES) č. 1430/2007 ze dne 5. prosince 2007, kterým se mění přílohy II a III směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/36/ES ze dne 7. září 2005 o uznávání odborných kvalifikací, a nařízením Komise (ES) č. 755/2008 ze dne 31. července 2008, kterým se mění příloha II směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/36/ES ze dne 7. září 2005 o uznávání odborných kvalifikací), začleněného do Dohody o EHP protokolem č. 1 k této dohodě, ve stanovené lhůtě nesplnilo Lichtenštejnské knížectví své povinnosti podle čl. 63 odst. 1 této směrnice a podle článku 7 Dohody o EHP.

               2)

               Ukládá Lichtenštejnskému knížectví uhradit náklady řízení.


title: Věc F-30/08: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 11. května 2010 — Nanopoulos v. Komise ( „Veřejná služba — Úředníci — Pravomoc Soudu pro veřejnou službu — Přípustnost — Akt nepříznivě zasahující do právního postavení — Mimosmluvní odpovědnost — Úniky informací v tisku — Zásada presumpce neviny — Nemajetková ujma — Rozhodnutí o zahájení disciplinárního řízení — Zjevně nesprávné posouzení — Povinnost poskytnout pomoc — Článek 24 služebního řádu“ )

text:
               31.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/52

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 11. května 2010 — Nanopoulos v. Komise
   (Věc F-30/08) (1)

   (Veřejná služba - Úředníci - Pravomoc Soudu pro veřejnou službu - Přípustnost - Akt nepříznivě zasahující do právního postavení - Mimosmluvní odpovědnost - Úniky informací v tisku - Zásada presumpce neviny - Nemajetková ujma - Rozhodnutí o zahájení disciplinárního řízení - Zjevně nesprávné posouzení - Povinnost poskytnout pomoc - Článek 24 služebního řádu)
   2010/C 209/79
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Fotios Nanopoulos (Itzig, Lucembursko) (zástupci: V. Christianos, D. Gouloussis a V. Vlassi, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně J. Currall a K. Herrmann, poté J. Currall a K. Herrmann, zmocněnci, ve spolupráci s E. Bourtzalasem a I. Antypasem, advokáti)

      Předmět věci

   Uložení Komisi zaplatit žalobci částku jako náhradu škody, kterou utrpěl z důvodu porušení svých základních práv škodící jeho cti a dobré pověsti.

      Výrok rozsudku

               1)

               Evropské komisi se ukládá zaplatit F. Nanopoulosovi částku ve výši 90 000 eur.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Evropské komisi se ukládá náhrada veškerých nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 171, 5.7.2008, s. 50.


title: Věc F-36/12: Žaloba podaná dne 15. března 2012 — ZZ v. EIB

text:
               23.6.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 184/23

         Žaloba podaná dne 15. března 2012 — ZZ v. EIB
   (Věc F-36/12)
   2012/C 184/51
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupce: N. Thieltgen, advokát)

      Žalovaná: Evropská investiční banka

      Předmět a popis sporu

   Zrušení implicitního rozhodnutí, kterým byla zamítnuta žádost žalobce o odškodnění a náhradu škod, které mu byly způsobeny z důvodu nesprávného služebního postupu, kterého se žalovaná údajně dopustila.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               uložit EIB, aby nahradila tělesnou, nemajetkovou a majetkovou újmu žalobce, která vznikla v důsledku protiprávnosti nesprávného služebního postupu ze strany EIB, a to včetně úroků z prodlení:

                           —

                           za porušení povinnosti péče a ochrany ze strany EIB: 114 100 eur;

                           —

                           za porušení článku 42 řádu: 10 000 eur;

               —

               uložit EIB náhradu nákladů řízení.


title: Věc F-24/09: Žaloba podaná dne 16. března 2009 — Wagner-Leclercq v. Rada

text:
               16.5.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 113/47

         Žaloba podaná dne 16. března 2009 — Wagner-Leclercq v. Rada
   (Věc F-24/09)
   2009/C 113/101
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Inge Wagner-Leclercq (Edegem, Belgie) (zástupci: S. Rodrigues, C. Bernard-Glanz, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování zveřejněného prostřednictvím sdělení zaměstnancům (CP) č. 75/08 ze dne 24. dubna 2008, jímž se stanoví seznam úředníků skupiny AST (skupina pracovních míst I-11) navržených k povýšení za hodnotící období 2008

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování zveřejněného prostřednictvím sdělení zaměstnancům (CP) č. 75/08 ze dne 24. dubna 2008, jímž se stanoví seznam úředníků skupiny AST (skupina pracovních míst I-11) navržených k povýšení za hodnotící období 2008;

               —

               v potřebném rozsahu zrušit rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování, kterým byla zamítnuta stížnost žalobkyně;

               —

               uložit Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-166/08: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 30. září 2009 — Ivanov v. Komise ( Mimosmluvní odpovědnost — Místní zaměstnanec administrativní a technické pomoci — Odmítnutí kandidatury — Pravomoc Soudu — Prekluze žaloby na neplatnost — Dostatečně závažné porušení právního pravidla, které uděluje práva jednotlivcům — Akt Evropského veřejného ochránce práv — Žaloba, která je částečně nepřípustná a částečně zjevně postrádající jakýkoliv právní základ )

text:
               21.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/48

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 30. září 2009 — Ivanov v. Komise
   (Věc T-166/08) (1)

   („Mimosmluvní odpovědnost - Místní zaměstnanec administrativní a technické pomoci - Odmítnutí kandidatury - Pravomoc Soudu - Prekluze žaloby na neplatnost - Dostatečně závažné porušení právního pravidla, které uděluje práva jednotlivcům - Akt Evropského veřejného ochránce práv - Žaloba, která je částečně nepřípustná a částečně zjevně postrádající jakýkoliv právní základ“)
   2009/C 282/92
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Vladimir Ivanov (Boulogne-Billancourt, Francie) (zástupce: F. Rollinger, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: J. Currall a B. Eggers, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žaloba směřující k náhradě újmy, kterou žalobce údajně utrpěl v důsledku rozhodnutí Komise, kterým ho odmítla přijmout na místo místního zaměstnance administrativní a technické pomoci delegace Komise v Sofii (Bulharsku)

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Vladimiru Ivanovovi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 183, 19.7.2008.


title: Věc C-9/14: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 18. června 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemsko) – Staatssecretaris van Financiën v. D. G. Kieback „Řízení o předběžné otázce — Volný pohyb pracovníků — Daňové právní předpisy — Daně z příjmu — Příjmy dosažené na území členského státu — Pracovník-nerezident — Zdanění ve státě zaměstnání — Podmínky“

text:
               24.8.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 279/11

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 18. června 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemsko) – Staatssecretaris van Financiën v. D. G. Kieback
   (Věc C-9/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Volný pohyb pracovníků - Daňové právní předpisy - Daně z příjmu - Příjmy dosažené na území členského státu - Pracovník-nerezident - Zdanění ve státě zaměstnání - Podmínky“)
   (2015/C 279/12)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hoge Raad der Nederlanden

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Staatssecretaris van Financiën

      Žalovaný: D. G. Kieback

      Výrok

   Článek 39 odst. 2 ES musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání tomu, aby členský stát pro účely zdanění příjmů pracovníka-nerezidenta, který vykonával výdělečnou činnost v tomto členském státě během části roku, odmítl přiznat tomuto pracovníkovi daňovou výhodu zohledňující jeho osobní a rodinnou situaci z důvodu, že i když v uvedeném členském státě dosáhl všech nebo téměř všech svých příjmů za toto období, tyto příjmy nepředstavují podstatnou část jeho zdanitelných příjmů za celý posuzovaný rok. Okolnost, že uvedený pracovník odešel vykonávat výdělečnou činnost do třetího státu a ne do jiného členského státu Unie, nemá na tento výklad žádný dopad.

      (1)  Úř. věst. C 102, 7. 4. 2014.


title: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 7. července 2005 ve věci C-364/03: Komise Evropských společenství proti Řecké republice (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 84/360/EHS — Znečištění ovzduší — Průmyslová zařízení — Elektrárna)

text:
               3.9.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/9

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (druhého senátu)
   ze dne 7. července 2005
   ve věci C-364/03: Komise Evropských společenství proti Řecké republice (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 84/360/EHS - Znečištění ovzduší - Průmyslová zařízení - Elektrárna)
   (2005/C 217/17)
   Jednací jazyk: řečtina
   Ve věci C-364/03, jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES, podaná dne 22. srpna 2003, Komise Evropských společenství (zmocněnci: G. Valero Jordana a M. Konstantinidis) proti Řecké republice (zmocněnkyně: E. Skandalou), Soudní dvůr (druhý senát), ve složení C. W. A. Timmermans, předseda senátu, R. Silva de Lapuerta, R. Schintgen (zpravodaj), P. Kūris a G. Arestis, soudci, generální advokát: A. Tizzano, vedoucí soudní kanceláře: L. Hewlett, vrchní rada, vydal dne 7. července 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1.

               Řecká republika tím, že nedefinovala politiky ani strategie pro postupné přizpůsobení jednotek s parními a plynovými turbínami elektrárny společnosti Dimosia Epicheirisi Ilektrismou (elektrárenský podnik veřejného práva), se sídlem v Linoperamata na ostrově Kréta, nejlepší dostupné technologii, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 13 směrnice Rady 84/360/EHS ze dne 28. června 1984 o boji proti znečišťování ovzduší z průmyslových zařízení.

               2.

               Řecké republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 251, 18.10.2003.


title: Věc C-5/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht Hamburg (Německo) dne 7. ledna 2014 — Kernkraftwerke Lippe-Ems GmbH v. Hauptzollamt Osnabrück

text:
               22.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 85/16

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht Hamburg (Německo) dne 7. ledna 2014 — Kernkraftwerke Lippe-Ems GmbH v. Hauptzollamt Osnabrück
   (Věc C-5/14)
   2014/C 85/29
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Finanzgericht Hamburg

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Kernkraftwerke Lippe-Ems GmbH

      Žalovaný: Hauptzollamt Osnabrück

      Předběžné otázky

               1)

               Opravňuje čl. 267 věta druhá ve spojení s větou první, písm. b) Smlouvy o fungování Evropské Unie (SFEU) soud členského státu předkládat Soudnímu dvoru Evropské unie otázky, které mu byly položeny ohledně výkladu unijního práva v souvislosti s legalitou vnitrostátního zákona, i tehdy, když soud nemá pochyby jen o souladu zákona s unijním právem, nýbrž dospěl také k přesvědčení, že vnitrostátní zákon odporuje vnitrostátní ústavě, a proto se v souběžné věci již dle vnitrostátního práva obrátil na ústavní soud příslušný k rozhodování o rozporu zákonů s ústavou, jehož rozhodnutí však ještě není dáno?
               V případě kladné odpovědi na 1. otázku:

               2)

               Brání směrnice 2008/118/ES (1) a 2003/96/ES (2) vydané k harmonizaci spotřebních daní z energetických produktů a elektřiny v Unii zavedení vnitrostátní daně, která je vybírána z jaderných paliv používaných ke komerční výrobě elektřiny? Záleží na tom, zda lze očekávat, že vnitrostátní daň bude moci být skrze cenu elektřiny přenesena na spotřebitele, a co je v tom případě třeba rozumět přenesením?

               3)

               Může se podnik proti dani, kterou členský stát vybírá za účelem dosažení příjmů z použití jaderných paliv ke komerční výrobě elektřiny, bránit námitkou, že vybírání daně představuje podporu v rozporu s unijním právem podle článku 107 SFEU?
               V případě kladné odpovědi na předcházející otázku:
               Je německý Kernbrennstoffsteuergesetz (zákon o dani z jaderných paliv), podle kterého je za účelem dosažení příjmů vybírána daň jen od takových podniků, které komerčně vyrábějí elektřinu za použití jaderných paliv, státní podporou ve smyslu článku 107 SFEU? Které okolnosti mají být vzaty v úvahu při posouzení toho, zda se ostatní podniky, od kterých nejsou daně vybírány stejným způsobem, nacházejí ve srovnatelné skutkové a právní situaci?

               4)

               Je vybírání německé daně z jaderných paliv v rozporu s ustanoveními Smlouvy o založení Evropského společenství pro atomovou energii (SESAE)?

      (1)  Směrnice Rady 2008/118/ES ze dne 16. prosince 2008 o obecné úpravě spotřebních daní a o zrušení směrnice 92/12/EHS; Úř. věst. L 9, 14.1.2009, s. 12.

      (2)  Směrnice Rady 2003/96/ES ze dne 27. října 2003, kterou se mění struktura rámcových předpisů Společenství o zdanění energetických produktů a elektřiny; Úř. věst. L 283, s. 51; Zvl. vyd.09/01. s. 405.


title: Věc T-706/16 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 3. října 2016 HB proti rozsudku vydanému dne 21. července 2016 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-125/15, HB v. Komise

text:
               5.12.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 454/30

      Kasační opravný prostředek podaný dne 3. října 2016 HB proti rozsudku vydanému dne 21. července 2016 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-125/15, HB v. Komise
      (Věc T-706/16 P)
      (2016/C 454/52)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): HB (Schweich, Německo) (zástupci: S. Orlandi a T. Martin, advokáti)

         Další účastnice řízení: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Navrhovatelka navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozsudek SVS ve věci F-125/15, HB v. Komise;
                  sám nově rozhodl a

                  —

                  zrušil rozhodnutí nepovýšit navrhovatelku v rámci povyšovacího řízení 2014;

                  —

                  uložil Komisi, aby navrhovatelce zaplatila částku 15 000 eur jako náhradu utrpěné nemajetkové újmy;

                  —

                  uložil Komisi náhradu nákladů řízení v obou stupních.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Na podporu kasačního opravného prostředku předkládá navrhovatelka tři důvody, jež vychází z několika nesprávných právních posouzení, kterých se dopustil Soud pro veřejnou službu (SVS).
      Zaprvé má navrhovatelka za to, že SVS se dopustil nesprávného právního posouzení, když měl za to, že orgán oprávněný ke jmenování provedl skutečný srovnávací přezkum zásluh, tedy přezkum na objektivním a rovném základě, ačkoli pouze nezohlednil zásluhy navrhovatelky za rok 2013 z důvodu neexistence posouzení v hodnotícím posudku za rok 2013, aniž se pokusil získat srovnatelné zdroje informací.
      Zadruhé má za to, že SVS se dopustil nesprávného právního posouzení, když rozhodl, že neexistence posouzení v hodnotícím posudku za rok 2013 je přičitatelná navrhovatelce a že skutečnost, že tento nedostatek nenapadla ve lhůtách stanovených ve služebním řádu, brání tomu, aby orgán oprávněný ke jmenování posoudil její zásluhy za daný rok.
      Zatřetí se SVS podle navrhovatelky dopustil nesprávného právního posouzení, když rozhodl, že navrhovatelka nepředložila skutečnosti umožňující se domnívat, že existuje diskriminace na základě pohlaví, ačkoli její hodnotící posudek postrádá důkladné posouzení výhradně z důvodu její dlouhé nepřítomnosti odůvodněné mateřskou dovolenou a pracovní neschopností z důvodů komplikací spojených s těhotenstvím.


title: Věc C-516/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 15. listopadu 2012 — CTP v. Regione Campania, Provincia di Napoli

text:
               26.1.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 26/34

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 15. listopadu 2012 — CTP v. Regione Campania, Provincia di Napoli
   (Věc C-516/12)
   2013/C 26/63
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Consiglio di Stato

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: CTP — Compagnia Trasporti Pubblici SpA

      Odpůrci: Regione Campania, Provincia di Napoli

      Předběžná otázka

   Vzniká na základě článku 4 nařízení (EHS) č. 1191/69 (1) právo na vyrovnání pouze pokud po podání příslušné žádosti příslušné orgány nezrušily závazek služby, který způsobuje hospodářské nevýhody pro dopravní podniky, nebo se toto ustanovení uplatní pouze pro závazky služby, pro které nařízení stanoví zrušení a neumožňuje jejich zachování?

      (1)  Nařízení Rady (EHS) č. 1191/69 ze dne 26. června 1969 o postupu členských států ohledně závazků vyplývajících z pojmu veřejné služby v dopravě po železnici, silnici a vnitrozemských vodních cestách (Úř. věst. L 156, s. 1; Zvl. vyd. 07/01, s. 19).


title: Věc C-422/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgerichts Trier (Německo) dne 1. srpna 2016 – Verband Sozialer Wettbewerb e.V. v. TofuTown.com GmbH

text:
               26.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 350/17

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgerichts Trier (Německo) dne 1. srpna 2016 – Verband Sozialer Wettbewerb e.V. v. TofuTown.com GmbH
   (Věc C-422/16)
   (2016/C 350/22)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Landgericht Trier

      Účastnice původního řízení

      Žalobce: Verband Sozialer Wettbewerb e.V.

      Žalovaná: TofuTown.com GmbH

      Předběžné otázky

   Může se čl. 78 odst. 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1308/2013 (1)

               1)

               ze dne 17. prosince 2013, kterým se stanoví společná organizace trhů se zemědělskými produkty a zrušují nařízení Rady (EHS) č. 922/72, (EHS) č. 234/79, (ES) č. 1037/2001 a (ES) č. 1234/2007 (dále jen nařízení (EU) č. 1308/2013) vykládat v tom smyslu, že definice, označení nebo obchodní názvy stanovené v příloze VII nemusí splňovat odpovídající požadavky této přílohy, pokud jsou příslušné definice, označení nebo obchodní názvy doplněné objasňujícími, respektive popisnými dodatky (jako například „Tofubutter“ (tofu máslo) pro čistě rostlinný výrobek)?

               2)

               Musí se příloha VII část III bod 1 nařízení (EU) č. 1308/2013 vykládat v tom smyslu, že výrazem „mléko“ se rozumí výhradně běžná tekutina vylučovaná mléčnou žlázou získaná z jednoho nebo více dojení bez toho, aby se do ní cokoli přidávalo nebo z ní odebíralo, nebo se výraz „mléko“ může používat – případně připojením vysvětlujících pojmů jako například „sójové mléko“ – i pro rostlinné (veganské) výrobky při jejich uvedení na trh?

               3)

               Musí se příloha VII část III bod 2 k článku 78 nařízení (EU) č. 1308/2013 vykládat v tom smyslu, že označení, jako je především „syrovátka“, „smetana“, „máslo“, „podmáslí“, „sýr“, „jogurt“ nebo pojem „smetana“, která jsou v něm uvedena pod bodem 2 písm. a), se vyhrazují výlučně pro mléčné výrobky nebo mohou do působnosti přílohy VII části III bodu 2 nařízení (EU) č. 1308/2013 patřit i čistě rostlinné/veganské výrobky, které byly vyrobeny bez (živočišného) mléka?

      (1)  Úř. věst. L 347, s. 671.


title: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne  17. listopadu 2005  ve věci C-378/04: Komise Evropských společenství proti Rakouské republice (Nesplnění povinnosti státem — Ochrana pracovníků — Rizika spojená s vystavením karcinogenním a mutagenním látkám — Neprovedení ve stanovené lhůtě)

text:
               11.2.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 36/14

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (šestého senátu)
   ze dne 17. listopadu 2005
   ve věci C-378/04: Komise Evropských společenství proti Rakouské republice (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Ochrana pracovníků - Rizika spojená s vystavením karcinogenním a mutagenním látkám - Neprovedení ve stanovené lhůtě)
   (2006/C 36/27)
   Jednací jazyk: němčina
   Ve věci C-378/04, jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění smluvní povinnosti na základě článku 226 ES, podaná dne 2. září 2004, Komise Evropských společenství (zmocněnci: D. Martin a V. Kreuschitz) proti Rakouské republice (zmocněnkyně: C. Pesendorfer), Soudní dvůr, ve složení A. Borg Barthet (zpravodaj), zastupující předseda šestého senátu, U. Lõhmus a A. Ó Caoimh, soudci, generální advokát: F. G. Jacobs, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 17. listopadu 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Rakouská republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné k úplnému provedení směrnice Rady č. 1999/38/ES ze dne 29. dubna 1999, kterou se podruhé mění směrnice 90/394/EHS o ochraně pracovníků proti rizikům spojeným s vystavením karcinogenním látkám v práci, a rozšiřuje na mutagenní látky, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice.

               2)

               Rakouské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 262, 23.10.2004


title: Věc T-194/04: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 8. listopadu 2007 – Bavarian Lager v. Komise ( Přístup k dokumentům — Nařízení (ES) č. 1049/2001 — Dokumenty týkající se řízení o nesplnění povinnosti — Rozhodnutí o odepření přístupu — Ochrana fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů — Nařízení (ES) č. 45/2001 — Pojem soukromí )

text:
               22.12.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 315/33

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 8. listopadu 2007 – Bavarian Lager v. Komise
   (Věc T-194/04) (1)

   („Přístup k dokumentům - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Dokumenty týkající se řízení o nesplnění povinnosti - Rozhodnutí o odepření přístupu - Ochrana fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů - Nařízení (ES) č. 45/2001 - Pojem soukromí“)
   (2007/C 315/62)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: The Bavarian Lager Co. Ltd (Clitheroe, Spojené kralovství) (zástupci: původně J. Pearson a C. Bright, poté J. Webber a M. Readings, solicitors)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: C. Docksey a P. Aalto, zmocněnci)

      Vedlejší účastník podporující žalobkyni: Evropský inspektor ochrany údajů (EIOÚ) (zástupce: H. Hijmans, zmocněnec)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 18. března 2004, kterým se zamítá žádost podaná žalobkyní za účelem získat úplný přístup k zápisu ze zasedání konaného v rámci řízení o nesplnění povinnosti a návrh směřující k určení, že Komise nesprávně ukončila řízení zahájené proti vládě Spojeného království Velké Británie a Severního Irska na základě článku 169 Smlouvy o ES (nyní článek 226 ES).
   Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Komise ze dne 18. března 2004, kterým se zamítá žádost o přístup k úplnému zápisu ze zasedání konaného dne 11. října 1996, obsahujícímu všechna jména, se zrušuje.

               2)

               Komisi se ukládá náhrada nákladů řízení vynaložených The Bavarian Lager Co. Ltd.

               3)

               Evropský inspektor ochrany údajů (EIOÚ) ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 201, 7.8.2004.


title: Věc T-11/06: Rozsudek Tribunálu ze dne 5. října 2011 — Romana Tabacchi v. Komise ( Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Italský trh nákupu a prvotního zpracování surového tabáku — Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES — Stanovení cen a rozdělení trhu — Účast na protiprávním jednání — Délka trvání protiprávního jednání — Pokuty — Polehčující okolnosti — Maximální výše 10 % obratu — Rovné zacházení — Pravomoc soudního přezkumu v plné jurisdikci )

text:
               19.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 340/15

         Rozsudek Tribunálu ze dne 5. října 2011 — Romana Tabacchi v. Komise
   (Věc T-11/06) (1)

   (Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Italský trh nákupu a prvotního zpracování surového tabáku - Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES - Stanovení cen a rozdělení trhu - Účast na protiprávním jednání - Délka trvání protiprávního jednání - Pokuty - Polehčující okolnosti - Maximální výše 10 % obratu - Rovné zacházení - Pravomoc soudního přezkumu v plné jurisdikci)
   2011/C 340/27
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Romana Tabacchi Srl, dříve Romana Tabacchi SpA (Řím, Itálie) (zástupci: M. Siragusa a G. C. Rizza, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně É. Gippini Fournier a F. Amato, poté É. Gippini Fournier a V. Di Bucci a nakonec É. Gippini Fournier a L. Malferrari, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise K(2005) 4012 v konečném znění ze dne 20. října 2005 v řízení podle čl. 81 odst. 1 [ES] (Věc COMP/C.38.281/B.2 — Surový tabák — Itálie) a dále návrh na snížení pokuty, která byla žalobkyni uložena.

      Výrok rozsudku

               1)

               Článek 1 písm. b) rozhodnutí Komise K(2005) 4012 v konečném znění ze dne 20. října 2005 v řízení podle čl. 81 odst. 1 [ES] (věc COMP/C.38.281/B.2 — Surový tabák — Itálie) se zrušuje potud, pokud v něm Evropská komise konstatovala, že se společnost Romana Tabacchi Srl účastnila na protiprávním jednání i po únoru 1999.

               2)

               Pokuta uložená společnosti Romana Tabacchi se stanoví na 1 milion eur.

               3)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               4)

               Komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností Romana Tabacchi.

               5)

               Ve věci T-11/06 R ponese Komise vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností Romana Tabacchi.

      (1)  Úř. věst. C 60, 11.3.2006.


title: Věc C-192/10: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 19. října 2010 — Evropská komise v. Španělské království

text:
               18.12.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 346/38

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 19. října 2010 — Evropská komise v. Španělské království
   (Věc C-192/10) (1)

   ()
   2010/C 346/72
   Jednací jazyk: španělština
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 195, 17.7.2010.


title: Věc C-286/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte d'appello di Roma (Itálie) dne 24. července 2009 — Luigi Ricci v. Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS)

text:
               26.9.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 233/9

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte d'appello di Roma (Itálie) dne 24. července 2009 — Luigi Ricci v. Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS)
   (Věc C-286/09)
   2009/C 233/14
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Corte d'appello di Roma

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: Luigi Ricci

      Odpůrce: Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS)

      Předběžná otázka

   Mají být články 17, 39 a 42 Smlouvy a příslušná ustanovení nařízení č. 1408/71 vykládány v tom smyslu, že se zásada sčítání všech dob pojištění pro účely vzniku, získání a zachování nároku na dávky — tedy zásada zavedená poté, co Rada přijala nařízení č. 1408/71 — použije ve všech případech, v nichž je nezbytné použít systém sčítání a poměrných výpočtů pro uznání nároku na danou dávku, z čehož vyplývá, že je třeba brát za tímto účelem v úvahu jak období pojištění podle právních předpisů každého členského státu, tak období pojištění v systému sociálního zabezpečení použitelném pro úředníky orgánů Společenství?


title: Věc C-122/05: Žaloba podaná dne 14. března 2005 Komisí Evropských společenství proti Italské republice

text:
               14.5.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 115/15

         Žaloba podaná dne 14. března 2005 Komisí Evropských společenství proti Italské republice
   (Věc C-122/05)
   (2005/C 115/27)
   Jednací jazyk: italština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 14. března 2005 žaloba směřující proti Italské republice podaná Komisí Evropských společenství, zastoupenou U. Wölkerem a D. Recchia, jako zmocněnci, členy právní služby Komise.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               určil, že Italská republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES (1) ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES (2) a v každém případě tím, že Komisi o těchto předpisech neuvědomila, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 31 odst. 1 této směrnice.

               2.

               uložil Italské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   Lhůta k provedení této směrnice do vnitrostátního právního řádu uplynula dne 31. prosince 2003.

      (1)  Úř. věst. L 275, 25.10.2003, s. 32.

      (2)  Úř. věst. L 257, 10.10.1996, s. 26.


title: Věc C-502/15: Žaloba podaná dne 22. září 2015 – Evropská komise v. Spojené království Velké Británie a Severního Irska

text:
               18.1.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 16/14

         Žaloba podaná dne 22. září 2015 – Evropská komise v. Spojené království Velké Británie a Severního Irska
   (Věc C-502/15)
   (2016/C 016/17)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: K. Mifsud-Bonnici a E. Manhaeve, zmocněnci)

      Žalované: Spojené království Velké Británie a Severního Irska

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Spojené království tím, že řádně neprovedlo směrnici Rady 91/271/EHS (1) ze dne 21. května 1991 o čištění městských odpadních vod, pokud jde o Gowerton a Llanelli, Gibraltar a 11 aglomerací, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článků 3, 4, 5 a 10 směrnice 91/271/EHS,

               —

               uložit Spojenému království Velké Británie a Severního Irska náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Svou žalobou Komise žádá Soudní dvůr, aby určil, že Spojené království v Gowerton a Llanelli, Gibraltaru a 11 aglomeracích řádně neprovedlo směrnici Rady 91/271/EHS o čištění městských odpadních vod.
   Komise konkrétně zastává názor, že Spojené království nezajistilo, aby vody v kanalizaci, které shromažďují jak komunální odpadní vody, tak i dešťovou vodu, byly zadrženy v Gowertone a Llanelli a odvedeny na úpravu v souladu s požadavky článků 3, 4, 10 a přílohy I části A a přílohy I, části B směrnice Rady 91/271/EHS.
   Dále Komise zastává stanovisko, že Spojené království tím, že, pokud jde o tři aglomerace, buďto nezavedlo sekundární nebo ekvivalentní čištění nebo dostatečně neprokázalo splnění směrnice 91/271/EHS v tomto ohledu, jakož i tím, že odpadní vody v Gibraltaru nepodrobilo žádnému čištění, nesplnilo povinnosti, které pro ně vyplývají z článku 4 přílohy I části B a přílohy I části D směrnice Rady 91/271/EHS.
   Konečně se uvádí, že Spojené království řádně nesplnilo povinnosti, které vyplývají z článku 5 přílohy I, části B a přílohy I části D směrnice Rady 91/271/EHS tím, že nezajistilo, aby městské odpadní vody vstupující do kanalizačních systémů z 8 aglomerací, byly před vypuštěním do citlivých oblastí podrobeny přísnějšímu čištění.
   Lhůta pro provedení směrnice uplynula dne 30. června 1993.

      (1)  Úř. věšt. L 135, s. 40.


               22.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 347/35

         Žaloba společnosti Míla ehf. ze dne 21. června 2016 proti Kontrolnímu úřadu ESVO
   (Věc E-7/16)
   (2016/C 347/07)
   Dne 21. června 2016 podala společnost Míla ehf., zastoupená advokáty Espenem Bakkenem a Atle-Erlingem Lunderem z advokátní kanceláře Arntzen de Besche Advokatfirma AS se sídlem na adrese Bygdøy allé 2, 0204 Oslo, Norsko, k Soudnímu dvoru ESVO žalobu proti Kontrolnímu úřadu ESVO.
   Žalobce požaduje, aby Soudní dvůr ESVO:

               1.

               prohlásil za neplatné články 1 a 2 rozhodnutí Kontrolního úřadu č. 061/16/KOL;

               2.

               uložil Kontrolnímu úřadu náhradu nákladů řízení.

      Právní a skutkové okolnosti a žalobní důvody:

               —

               Žalobce se domáhá zrušení rozhodnutí Kontrolního úřadu ESVO č. 061/16/KOL ze dne 16. března 2016.

               —

               V důsledku rozsudku Soudního dvora ESVO ve věci E-1/13 zahájil Kontrolní úřad ESVO formální vyšetřovací řízení, aby prozkoumal nájemní smlouvu sjednanou dne 1. února 2010 mezi Obrannou agenturou Ministerstva zahraničních věcí Islandské republiky a společností Og fjarskipti za účelem používání a provozování optického vlákna. Vyšetřování skončilo přijetím rozhodnutí č. 061/16/KOL, ve kterém Kontrolní úřad ESVO dospěl k závěru, že daný pronájem nezahrnuje státní podporu ve smyslu čl. 61 odst. 1 Dohody o EHP.

               —

               Žalobce tvrdí, že se napadené rozhodnutí zakládá na nesprávném uplatnění čl. 61 odst. 1 Dohody o EHP.