title: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 2. června 2005 ve věci C-83/03: Komise Evropských společenství proti Italské republice (Nesplnění povinnosti státem — Životní prostředí — Směrnice 85/337/EHS — Posouzení vlivů záměru na životní prostředí — Výstavba soukromého přístavu ve Fossacesia)

text:
               23.7.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 182/4

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (šestého senátu)
   ze dne 2. června 2005
   ve věci C-83/03: Komise Evropských společenství proti Italské republice (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Životní prostředí - Směrnice 85/337/EHS - Posouzení vlivů záměru na životní prostředí - Výstavba soukromého přístavu ve Fossacesia)
   (2005/C 182/07)
   Jednací jazyk: italština
   Ve věci C-83/03, Komise Evropských společenství (zmocněnci: R. Amorosi a A. Aresu) proti Italské republice (zmocněnec: I. M. Braguglia, ve spolupráci s M. Fiorillim, advokátem), jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES, podaná dne 26. února 2003, Soudní dvůr (šestý senát), ve složení A. Borg Barthet, předseda, J.-P. Puissochet (zpravodaj) a S. von Bahr, soudci, generální advokát: D. Ruiz-Jarabo Colomer, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 2. června 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Italská republika tím, že region Abruzzy správně neověřil, zda záměr výstavby soukromého přístavu ve Fossacesia (Chieti), druh záměru uvedený na seznamu přílohy II směrnice Rady 85/337/EHS ze dne 27. června 1985 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí, má povahu vyžadující zahájení řízení o posouzení jeho vlivů na životní prostředí, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají na základě čl. 4 odst. 2 této směrnice.

               2)

               Italské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 112, 10.5.2003.


title: Věc T-449/07: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 5. května 2009 — Rotter v. OHIM (Tvar spojení klobás) ( Ochranná známka Společenství — Přihláška trojrozměrné ochranné známky Společenství — Tvar spojení klobás — Absolutní důvod pro zamítnutí — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 )

text:
               20.6.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 141/39

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 5. května 2009 — Rotter v. OHIM (Tvar spojení klobás)
   (Věc T-449/07) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Přihláška trojrozměrné ochranné známky Společenství - Tvar spojení klobás - Absolutní důvod pro zamítnutí - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94“)
   2009/C 141/80
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Thomas Rotter (Mnichov, Německo) (zástupce: M. Müller, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: G. Schneider, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 27. září 2007 (věc R 1415/2006-4), týkajícímu se zápisu trojrozměrného označení představujícího spojení klobás jako ochranné známky Společenství.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Thomasu Rotterovi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 37, 9.2.2008.


title: Věc T-56/15: Žaloba podaná dne 2. února 2015 – Raimund Schmitt Verpachtungsgesellschaft v. OHIM (Brauwelt)

text:
               13.4.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 118/34

         Žaloba podaná dne 2. února 2015 – Raimund Schmitt Verpachtungsgesellschaft v. OHIM (Brauwelt)
   (Věc T-56/15)
   (2015/C 118/43)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Raimund Schmitt Verpachtungsgesellschaft mbH & Co. KG (Norimberk, Německo) (zástupce: M. Höfler, advokátka)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Společenství „Brauwelt – Přihláška č. 1 2 0 38  551

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 4. prosince 2015, ve věci R 1121/2014-4

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení č. 207/2009;

               —

               Porušení čl. 7 odst. 3 nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-350/06: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landesarbeitsgericht Düsseldorf (Německo) dne 21. srpna 2006 – Gerhard Schultz-Hoff v. Deutsche Rentenversicherung Bund

text:
               18.11.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 281/21

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landesarbeitsgericht Düsseldorf (Německo) dne 21. srpna 2006 – Gerhard Schultz-Hoff v. Deutsche Rentenversicherung Bund
   (Věc C-350/06)
   (2006/C 281/33)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Landesarbeitsgericht Düsseldorf
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Gerhard Schultz-Hoff

      Žalovaný: Deutsche Rentenversicherung Bund
   Předběžné otázky

               1)

               Má být čl. 7 odst. 1 směrnice 2003/88/ES (1) (= článek 7 směrnice 93/104/ES) vykládán tak, že zaměstnanci musí mít v každém případě nárok na placenou dovolenou za kalendářní rok v trvání nejméně čtyř týdnů [a že] zejména zaměstnanci, který z důvodu nemoci nečerpal dovolenou v roce, za který je přiznána, musí být dovolená poskytnuta později, nebo mohou vnitrostátní právní předpisy nebo zvyklosti stanovit, že nárok na placenou dovolenou za kalendářní rok zaniká, když zaměstnanci v roce, za který je dovolená přiznána, byli před poskytnutím dovolené v pracovní neschopnosti z důvodu nemoci a před uplynutím roku, za který je dovolená přiznána, popř. obdobím stanoveným zákonem, kolektivní nebo individuální smlouvou pro převedení dovolené, jejich pracovní neschopnost trvala?

               2)

               Má být čl. 7 odst. 2 směrnice 2003/88/ES vykládán tak, že zaměstnanci mají při ukončení pracovního poměru v každém případě nárok na finanční náhradu za získanou a nevyčerpanou dovolenou (proplacení nevyčerpané dovolené), nebo mohou vnitrostátní právní předpisy nebo zvyklosti stanovit, že zaměstnancům nepřísluší proplacení nevyčerpané dovolené, pokud byli až do uplynutí roku, za který je dovolená přiznána, popř. navazujícího období pro převedení dovolené v pracovní neschopnosti z důvodu nemoci nebo pokud po ukončení pracovního poměru pobírají důchod z důvodu snížené pracovní schopnosti nebo invalidity?

               3)

               V případě, že Soudní dvůr odpoví na otázky 1 a 2 kladně:
               Má být článek 7 směrnice 2003/88/ES vykládán tak, že nárok na dovolenou za kalendářní rok nebo na finanční náhradu předpokládá, že zaměstnanec skutečně během roku, za který je dovolená přiznána, pracoval, nebo vzniká nárok také při omluvené absenci (z důvodu nemoci) nebo při neomluvené absenci během celého roku, za který je dovolená přiznána?

      (1)  Úř. věst. L 299, s. 9; Zvl. vyd. 05/04, s. 381.


title: Věc C-132/13: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 13. března 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Köln – Německo) – Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs eV v. ILME GmbH „Řízení o předběžné otázce  — Sbližování právních předpisů  — Směrnice 2006/95/ES  — Pojem ‚elektrické zařízení‘  — Označení shody CE  — Kryty pro vícepólové elektrické konektory“

text:
               5.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 135/15

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 13. března 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Köln – Německo) – Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs eV v. ILME GmbH
   (Věc C-132/13) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Sbližování právních předpisů - Směrnice 2006/95/ES - Pojem ‚elektrické zařízení‘ - Označení shody CE - Kryty pro vícepólové elektrické konektory“)
   2014/C 135/16
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Landgericht Köln

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs eV

      Žalovaná: ILME GmbH

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Landgericht Köln – Výklad článků 1, 8 a 10, jakož i příloh II až IV směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/95/ES ze dne 12. prosince 2006 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se elektrických zařízení určených pro používání v určitých mezích napětí (Úř. věst. L 374, s. 10) – Pojem „elektrické zařízení“ – Zákaz opatřování krytů pro vícepólové konektory, které jsou prodávány formou samostatných dílů, označením shody CE

      Výrok

   Článek 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/95/ES ze dne 12. prosince 2006 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se elektrických zařízení určených pro používání v určitých mezích napětí musí být vykládán v tom smyslu, že takové kryty vícepólových konektorů pro průmyslové použití, jako jsou kryty ve věci v původním řízení, lze podřadit pod pojem „elektrické zařízení“ ve smyslu tohoto ustanovení, a musejí být proto opatřeny označením CE, pakliže jejich správné zabudování k účelu, pro který byly vyrobeny, nemůže v žádném případě narušit jejich shodu s bezpečnostními požadavky, z hlediska kterých byly kontrolovány.

      (1)  Úř. věst. C 164, 8.6.2013.


title: Věc C-2/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 3. ledna 2012 — Trianon Productie BV, další účastnice řízení Revillon Chocolatier SAS

text:
               31.3.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 98/10

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 3. ledna 2012 — Trianon Productie BV, další účastnice řízení Revillon Chocolatier SAS
   (Věc C-2/12)
   2012/C 98/15
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hoge Raad der Nederlanden

      Účastnice původního řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Trianon Productie BV

      Odpůrkyně v řízení o kasačním opravném prostředku: Revillon Chocolatier SAS

      Předběžné otázky

               1)

               Je z hlediska důvodu pro zamítnutí zápisu resp. důvodu neplatnosti podle čl. 3 odst. 1 písm. e) bod iii) směrnice 89/104/EHS (1) ve znění kodifikovaném směrnicí 2008/95 (2), podle něhož ochranné známky (tvořené tvarem výrobku) se nemohou skládat pouze z tvaru, který dává výrobku podstatnou hodnotu, relevantní podnět (resp. podněty) pro rozhodnutí dotčené veřejnosti o koupi?

               2)

               Jedná se o „tvar, který dává výrobku podstatnou hodnotu“ ve smyslu výše uvedeného ustanovení

                           a)

                           pouze tehdy, pokud je třeba tento tvar při srovnání s jinými hodnotami (jako např. chuti a složení potravin) považovat za nejdůležitější resp. převládající hodnotu, nebo

                           b)

                           jedná se o takový tvar i tehdy, pokud má výrobek kromě této nejdůležitější resp. převládající hodnoty i další hodnoty, které je třeba rovněž považovat za podstatné?

               3)

               Je pro zodpovězení druhé otázky relevantní názor většiny dotčené veřejnosti nebo mohou soudy rozhodnout, že již názor části dotčené veřejnosti postačuje k tomu, aby byla dotčená hodnota považována ze „podstatnou“ ve smyslu výše uvedeného ustanovení?

               4)

               Pokud je třeba odpovědět na třetí otázku v posledně uvedeném smyslu: Jakou podmínku je třeba stanovit pro rozsah dotčené části veřejnosti?

      (1)  První směrnice Rady 89/104/EHS ze dne 21. prosince 1988, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách (Úř. věst. L 40, 11.2.1989, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 92).

      (2)  Úř. věst. L 299, s. 25.


title: Věc C-194/07: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 4. dubna 2007 – SAVA e C. Srl, SIEME Srl, GRADED SpA v. Mostra d'Oltremare SpA a další

text:
               23.6.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 140/13

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 4. dubna 2007 – SAVA e C. Srl, SIEME Srl, GRADED SpA v. Mostra d'Oltremare SpA a další
   (Věc C-194/07)
   (2007/C 140/21)
   Jednací jazyk: italština
   Předkládající soud
   Consiglio di Stato
   Účastnice původního řízení

      Odvolatelky: SAVA e C. Srl, SIEME Srl, GRADED SpA

      Odpůrkyně: Mostra d'Oltremare SpA a další
   Předběžná otázka
   „Má být článek 1 směrnice Rady 89/665/EHS (1) ze dne 21. prosince 1989 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přezkumného řízení při zadávání veřejných zakázek na dodávky a stavební práce, ve znění směrnice Rady č. 92/50/EHS (2) ze dne 18. června 1992 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na služby, vykládán v tom smyslu, že brání tomu, aby podle vnitrostátního práva mohl jeden z členů sdružení ad hoc, bez právní subjektivity, které se jako takové účastnilo postupu při udělování veřejné zakázky a kterému uvedená zakázka nebyla udělena, podat samostatně návrh na přezkum rozhodnutí o udělení zakázky?“

      (1)  Úř. věst. L 395, s. 33.

      (2)  Úř. věst. L 209, s. 1.


title: Věc T-9/05: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 15. ledna 2008 – Hoya v. OHIM – Indo (AMPLITUDE) ( Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška ochranné známky Společenství AMPLITUDE — Starší národní obrazová ochranná známka AMPLY — Relativní důvod pro zamítnutí zápisu — Nebezpečí záměny — Článek 8 odstavec 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 )

text:
               23.2.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 51/41

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 15. ledna 2008 – Hoya v. OHIM – Indo (AMPLITUDE)
   (Věc T-9/05) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška ochranné známky Společenství AMPLITUDE - Starší národní obrazová ochranná známka AMPLY - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Nebezpečí záměny - Článek 8 odstavec 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94“)
   (2008/C 51/75)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Hoya Kabushiki Kaisha (Tokio, Japonsko) (zástupci: A. Nordemann, C.-R. Haarmann, F. Schwab a M Nentwig, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: A. Folliard-Monguiral a G. Schneider, zmocněnci)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastník před Soudem: Indo Internacional, SA (Hospitalet de Llobregat, Španělsko) (zástupce: M. Currel Aguilà, advokát)
   Předmět věci
   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 3. listopadu 2004 (věc R 433/2004-1) v námitkovém řízení mezi Indo Internacional, SA a Hoya Kabushiki Kaisha.
   Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Hoya Kabushiki Kaisha se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 106, 30.4.2005.


title: Věc C-389/15: Žaloba podaná dne 17. července 2015 – Evropská komise v. Rada Evropské unie

text:
               21.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 311/42

         Žaloba podaná dne 17. července 2015 – Evropská komise v. Rada Evropské unie
   (Věc C-389/15)
   (2015/C 311/45)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: F. Castillo de la Torre, J. Guillem Carrau, B. Hartmann, zmocněnci)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil rozhodnutí Rady ze dne 7. května 2015 o zmocnění k zahájení jednání o revidované Lisabonské dohodě o označení původu a zeměpisných označeních, pokud jde o záležitosti spadající do pravomoci Evropské unie;

               —

               případně zachoval účinky napadeného rozhodnutí, dokud – v rámci přiměřené doby od přijetí tohoto rozsudku – nevstoupí v platnost nové rozhodnutí, které má Rada Evropské unie přijmout podle čl. 218 odst. 3, 4 a 8 SFEU;

               —

               uložil Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      První žalobní důvod: V napadeném rozhodnutí je uznána existence pravomoci členských států v rozporu s článkem 3 SFEU, jelikož jednání se týká dohody, která spadá do výlučné pravomoci Unie.

      Druhý žalobní důvod: Porušení čl. 207 odst. 3 a čl. 218 odst. 3, 4 a 8 SFEU, jelikož Rada určila členské státy jako „vyjednavače“ v otázce, která spadá do pravomoci EU, a nepřijala napadené rozhodnutí požadovanou většinou.


title: Věc C-28/11: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 6. září 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Hamburg — Německo) — Eurogate Distribution GmbH v. Hauptzollamt Hamburg-Stadt ( „Celní kodex Společenství — Nařízení (EHS) č. 2913/92 — Článek 204 odst. 1 písm. a) — Režim uskladnění v celním skladu — Vznik celního dluhu z důvodu nesplnění povinnosti — Opožděný zápis informací týkajících se odebrání zboží z celního skladu do evidence zboží“ )

text:
               17.11.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 355/4

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 6. září 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Hamburg — Německo) — Eurogate Distribution GmbH v. Hauptzollamt Hamburg-Stadt
   (Věc C-28/11) (1)

   (Celní kodex Společenství - Nařízení (EHS) č. 2913/92 - Článek 204 odst. 1 písm. a) - Režim uskladnění v celním skladu - Vznik celního dluhu z důvodu nesplnění povinnosti - Opožděný zápis informací týkajících se odebrání zboží z celního skladu do evidence zboží)
   2012/C 355/05
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Finanzgericht Hamburg

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Eurogate Distribution GmbH

      Žalovaný: Hauptzollamt Hamburg-Stadt

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Finanzgericht Hamburg — Výklad čl. 204 odst. 1 písm. a) nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 302, s. 1; Zvl. vyd. 02/04, s. 307) — Opožděný zápis informací týkajících se odebrání zboží z celního skladu do evidence zboží — Přípustnost vzniku celního dluhu jakožto sankce za toto nesplnění povinnosti

      Výrok

   Článek 204 odst. 1 písm. a) nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství, ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 648/2005 ze dne 13. dubna 2005, musí být vykládán v tom smyslu, že v případě zboží, které není zbožím Společenství, vede nesplnění povinnosti zápisu skutečnosti, že zboží opustilo celní sklad, do evidence zboží k tomu účelu určené, a to nejpozději v okamžiku tohoto opuštění, ke vzniku celního dluhu za uvedené zboží, a to i v případě, že toto zboží bylo zpětně vyvezeno.

      (1)  Úř. věst. C 238, 13.8.2011.


title: Věc F-73/13: Žaloba podaná dne 17. července 2013 — ZZ v. ECB

text:
               21.9.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 274/33

         Žaloba podaná dne 17. července 2013 — ZZ v. ECB
   (Věc F-73/13)
   2013/C 274/55
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupce: L. Levi, Lawyer)

      Žalovaná: Evropská centrální banka

      Předmět a popis sporu

   Návrh na zrušení rozhodnutí ECB ze dne 28. května 2013 o odvolání žalobce na základě disciplinárního postihu a návrh na náhradu nemajetkové újmy, která mu vznikla.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               Zrušit rozhodnutí Evropské centrální banky ze dne 28. května 2013 o odvolání na základě disciplinárního postihu s účinností od 31. srpna 2013;

               —

               v důsledku toho opětně dosadit žalobce do funkce a tuto skutečnost náležitě zveřejnit za účelem obnovení jeho dobrého jména;

               —

               v každém případě nahradit nemajetkovou újmu vzniklou žalobci a ohodnocenou ex aequo et bono na 20 000 EUR;

               —

               uložit ECB náhradu nákladů řízení.


title: Věc F-113/14: Žaloba podaná dne 20. října 2014 – ZZ a další v. Komise

text:
               12.1.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 7/55

         Žaloba podaná dne 20. října 2014 – ZZ a další v. Komise
   (Věc F-113/14)
   (2015/C 007/68)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobci: ZZ a další (zástupci: T. Bontinck a A. Guillerme, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Určení protiprávnosti článku 45 a přílohy I služebního řádu úředníků, jakož i příslušných přechodných ustanovení a zrušení rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování, která mají obecnou i individuální působnost a týkají se povýšení osmi žalobců, úředníků platové třídy AD 12 a AD 13, v rámci povyšovacího řízení v roce 2014

      Návrhová žádání žalobců

               —

               Hlavní návrhová žádání: určit protiprávnost článku 45 a přílohy I služebního řádu úředníků, jakož příslušných přechodných ustanovení;

               —

               zrušit rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování, která mají obecnou i individuální působnost, zamezit jakémukoli povýšení pokud jde o žalobce jakožto úředníky platové třídy AD12 nebo AD 13 v rámci povyšovacího řízení v roce 2014;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení;

               —

               Podpůrná návrhová žádání: zrušit rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování, která mají obecnou i individuální působnost, zamezit jakémukoli povýšení pokud jde o žalobce jakožto úředníky platové třídy AD 12 nebo AD 13 v rámci povyšovacího řízení v roce 2014;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-98/06: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Högsta domstolen ze dne  8. února 2006  ve věci Freeport PLC proti Ollemu Arnoldssonovi

text:
               8.4.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 86/20

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Högsta domstolen ze dne 8. února 2006 ve věci Freeport PLC proti Ollemu Arnoldssonovi
   (Věc C-98/06)
   (2006/C 86/38)
   Jednací jazyk: švédština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Högsta domstolen ze dne 8. února 2006 ve věci Freeport PLC proti Ollemu Arnoldssonovi, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 20. února 2006, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Högsta domstolen žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               1)

               Má být žaloba, která je založena na tvrzené odpovědnosti akciové společnosti způsobené přijatým závazkem, považována za smlouvu podle čl. 6 odst. 1 nařízení Brusel I i přesto, že osoba, která učinila závazek v dané době, nebyla ani zplnomocněným zástupcem ani zmocněncem společnosti?

               2)

               Je-li odpověď na první otázku kladná: Je podmínkou příslušnosti podle čl. 6 odst. 1, kromě podmínek výslovně uvedených v tomto článku, že žaloba proti osobě, která má bydliště na území státu, ve kterém má sídlo soud, nebyla podána pouze z toho důvodu, aby o této žalobě mohl rozhodnout jiný soud, než který by byl jinak příslušný rozhodnout o žalobě proti jinému žalovanému?

               3)

               Je-li odpověď na druhou otázku záporná: Má být pravděpodobnost úspěchu žaloby proti osobě s bydlištěm v témže státě, ve kterém má sídlo soud, vzata v úvahu jiným způsobem v případě určení, zda existuje takové nebezpečí vzájemně si odporujících rozhodnutí, jak stanoví čl. 6 odst. 1?


title: Věc F-98/13: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 9. září 2014 – Moriarty v. Parlament „Veřejná služba — Povýšení — Povyšovací řízení za rok 2012 — Nezařazení na seznam povýšených úředníků — Žaloba zjevně postrádající jakýkoli právní základ“

text:
               24.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 421/57

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 9. září 2014 – Moriarty v. Parlament
   (Věc F-98/13) (1)

   („Veřejná služba - Povýšení - Povyšovací řízení za rok 2012 - Nezařazení na seznam povýšených úředníků - Žaloba zjevně postrádající jakýkoli právní základ“)
   2014/C 421/81
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Rainer Moriarty (Colmar-Berg, Lucembursko) (zástupci: A. Salerno a B. Cortese, advokáti)

      Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: E. Despotopoulou a E. Taneva, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí, kterým se přijímá seznam povýšených úředníků za rok 2012, v rozsahu, v němž neuvádí jméno žalobce mezi neatestovanými úředníky platové třídy AST 6, povýšenými do platové třídy AST 7, a v němž obsahuje jméno jiného úředníka.

      Výrok usnesení

               1)

               Žaloba R. Moriartyho se zamítá jako zjevně postrádající jakýkoli právní základ.

               2)

               R. Moriarty ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropským parlamentem.

      (1)  Úř. věst. C 367, 14. 12. 2013, s. 40.


title: Věc F-88/11: Žaloba podaná dne 16. září 2011 — ZZ v. Komise

text:
               26.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 347/45

         Žaloba podaná dne 16. září 2011 — ZZ v. Komise
   (Věc F-88/11)
   2011/C 347/84
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupce: R. Rata, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí zkušební komise o nezařazení žalobce na seznam úspěšných uchazečů výběrového řízení EPSO/AD/148/09-RO — administrátoři v oboru právo (AD 5).

      Návrhové žádání žalobce

               —

               zrušit přehodnocující rozhodnutí zkušební komise ze dne 9. listopadu 2010, jímž bylo potvrzeno rozhodnutí ze dne 14. července 2010 o nezařazení žalobce na seznam úspěšných uchazečů výběrového řízení EPSO/AD/148/09 RO;

               —

               zrušit rozhodnutí Evropské komise ze dne 16. června 2011 o zamítnutí správní stížnosti žalobce ze dne 7. února 2011;

               —

               změnit seznam úspěšných uchazečů výběrového řízení EPSO/AD/148/09-RO — administrátoři v oboru právo tak, aby v něm bylo uvedeno jméno žalobce, anebo podpůrně nařídit zveřejnění nového seznamu úspěšných uchazečů, v němž bude uvedeno jméno žalobce;

               —

               nařídit náhradu nemajetkové újmy utrpěné žalobcem předběžně vyčíslenou ex aequo et bono částkou 7 000 eur;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-3/08: Usnesení Tribunálu ze dne 10. ledna 2011 — Coedo Suárez v. Rada

text:
               19.2.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 55/34

         Usnesení Tribunálu ze dne 10. ledna 2011 — Coedo Suárez v. Rada
   (Věc T-3/08) (1)

   2011/C 55/61
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda osmého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 64, 8.3.2008.


title: Věc F-80/05: Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 18. června 2009 — De Geest v. Rada

text:
               15.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 193/37

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 18. června 2009 — De Geest v. Rada
   (Věc F-80/05) (1)

   2009/C 193/66

      Jednací jazyk: francouzština

   Předseda druhého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 281, 12.11.2005, s. 25.


title: Věc T-447/13 P: Usnesení Tribunálu ze dne 2. října 2014 – Marcuccio v. Komise „Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Úředníci — Náhrada nahraditelných nákladů řízení — Článek 92 odst. 1 jednacího řádu Soudu pro veřejnou službu — Námitka nevyčerpání jiných opravných prostředků — Kasační opravný prostředek, který je částečně zjevně nepřípustný a částečně zjevně neopodstatněný“

text:
               24.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 421/43

         Usnesení Tribunálu ze dne 2. října 2014 – Marcuccio v. Komise
   (Věc T-447/13 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Úředníci - Náhrada nahraditelných nákladů řízení - Článek 92 odst. 1 jednacího řádu Soudu pro veřejnou službu - Námitka nevyčerpání jiných opravných prostředků - Kasační opravný prostředek, který je částečně zjevně nepřípustný a částečně zjevně neopodstatněný“)
   2014/C 421/61
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Luigi Marcuccio (Tricase, Itálie) (zástupce: G. Cipressa, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: původně C. Berardis-Kayser a J. Baquero Cruz, poté C. Berardis-Kayser a G. Gattinara, zmocněnci, ve spolupráci s A. Dal Ferrem, advokátem)

      Předmět

   Kasační opravný prostředek podaný proti usnesení Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (samosoudce) ze dne 18. června 2013, Marcuccio v. Komise (F-143/11, Sb. VS, EU:F:2013:81) a směřující ke zrušení tohoto usnesení.

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Luigi Marcuccio ponese vlastní náklady řízení a ukládá se mu náhrada nákladů řízení vynaložených v rámci této věci Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 291, 5.10.2013.


title: Věc T-379/07: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 11. září 2008 – Polsko v. Komise

text:
               22.11.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/65

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 11. září 2008 – Polsko v. Komise
   (Věc T-379/07) (1)

   (2008/C 301/125)

      Jednací jazyk: polština

   Předseda šestého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 283, 24.11.2007.


title: Věc C-195/06: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 18. října 2007  (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundeskommunikationssenat – Rakousko) – Kommunikationsbehörde Austria (KommAustria) v. Österreichischer Rundfunk (ORF) (Volný pohyb služeb — Provozování televizního vysílání — Směrnice 89/552/EHS a 97/36/ES — Pojmy teleshopping a  televizní reklama — Hra o ceny)

text:
               22.12.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 315/15

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 18. října 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundeskommunikationssenat – Rakousko) – Kommunikationsbehörde Austria (KommAustria) v. Österreichischer Rundfunk (ORF)
   (Věc C-195/06) (1)

   (Volný pohyb služeb - Provozování televizního vysílání - Směrnice 89/552/EHS a 97/36/ES - Pojmy „teleshopping“ a „televizní reklama“ - Hra o ceny)
   (2007/C 315/24)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Bundeskommunikationssenat
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Kommunikationsbehörde Austria (KommAustria)

      Žalovaný: Österreichischer Rundfunk (ORF)
   Předmět
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Bundeskommunikationssenat – Výklad čl. 1 písm. c) a f) směrnice Rady 89/552/EHS ze dne 3. října 1989 o koordinaci některých právních a správních předpisů členských států upravujících provozování televizního vysílání (Úř. věst. L 298, s. 23; Zvl. vyd. 06/01, s. 224), ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/36/ES ze dne 30. června 1997 (Úř. věst. L 202, s. 60; Zvl. vyd. 06/02, s. 321) – Vysílaný pořad, v němž se divákům nabízí možnost účasti na hazardní hře vytočením zvláštního telefonního čísla – Pojem „televizní reklama“ a „teleshopping“
   Výrok
   Článek 1 směrnice Rady 89/552/EHS ze dne 3. října 1989 o koordinaci některých právních a správních předpisů členských států upravujících provozování televizního vysílání, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/36/ES ze dne 30. června 1997, musí být vykládán v tom smyslu, že pořad nebo část pořadu, během něhož subjekt televizního vysílání nabízí divákům možnost účastnit se hry o ceny prostřednictvím přímé volby telefonního čísla s vyšší sazbou, a tedy za úplatu,

               —

               spadá do definice teleshoppingu podle písmene f) uvedeného článku, pokud tento pořad nebo část pořadu představuje skutečnou nabídku služeb s přihlédnutím k účelu pořadu, jehož je hra součástí, k významu hry v rámci pořadu, co se týče délky trvání a předpokládaných hospodářských dopadů ve srovnání s dopady, které se očekávají od pořadu jako celku, jakož i s přihlédnutím ke směřování otázek kladených zájemcům;

               —

               spadá do definice televizní reklamy podle písmene c) uvedeného článku, pokud vzhledem k účelu a obsahu této hry, jakož i k podmínkám prezentace výher hra spočívá v oznámení, které má televizní diváky podněcovat k tomu, aby získali zboží a služby nabízené jako výhry, nebo které má ve formě vlastní reklamy nepřímo propagovat přednosti pořadů dotčeného subjektu.

      (1)  Úř. věst. C 243, 1.10.2005.


title: Věc C-370/12: Rozsudek Soudního dvora (pléna) ze dne 27. listopadu 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Supreme Court — Irsko) — Thomas Pringle v. Governement of Ireland, Ireland a Attorney General ( „Mechanismus stability pro členské státy, jejichž měnou je euro — Rozhodnutí 2011/199/EU — Změna článku 136 SFEU — Platnost — Článek 48 odst. 6 SEU — Zjednodušený postup pro přijímání změn — Smlouva o EMS — Hospodářská a měnová politika — Pravomoc členských států“ )

text:
               26.1.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 26/15

         Rozsudek Soudního dvora (pléna) ze dne 27. listopadu 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Supreme Court — Irsko) — Thomas Pringle v. Governement of Ireland, Ireland a Attorney General
   (Věc C-370/12) (1)

   (Mechanismus stability pro členské státy, jejichž měnou je euro - Rozhodnutí 2011/199/EU - Změna článku 136 SFEU - Platnost - Článek 48 odst. 6 SEU - Zjednodušený postup pro přijímání změn - Smlouva o EMS - Hospodářská a měnová politika - Pravomoc členských států)
   2013/C 26/27
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   Supreme Court

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: Thomas Pringle

      Odpůrci: Governement of Ireland, Ireland a Attorney General

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Supreme Court — Platnost rozhodnutí Evropské rady 2011/199/EU ze dne 25. března 2011, kterým se mění článek 136 Smlouvy o fungování Evropské unie, pokud jde o mechanismus stability pro členské státy, jejichž měnou je euro (Úř. věst. L 91, s. 1) — Pravomoci Unie — Právo členského státu patřícího k eurozóně uzavřít takovou mezinárodní smlouvu, jako je Smlouva o zřízení Evropského mechanismu stability

      Výrok

               1)

               Přezkum první otázky neodhalil žádnou skutečnost, kterou by mohla být dotčena platnost rozhodnutí Evropské rady 2011/199/EU ze dne 25. března 2011, kterým se mění článek 136 Smlouvy o fungování Evropské unie, pokud jde o mechanismus stability pro členské státy, jejichž měnou je euro.

               2)

               Článek 4 odst. 3 SEU, článek 13 SEU, čl. 2 odst. 3 SFEU, čl. 3 odst. 1 písm. c) a odst. 2 SFEU, články 119 SFEU až 123 SFEU, články 125 SFEU až 127 SFEU ani obecná zásada účinné soudní ochrany nebrání tomu, aby mezi sebou členské státy, jejichž měnou je euro, uzavřely takovou smlouvu, jako je Smlouva o zřízení Evropského mechanismu stability mezi Belgickým královstvím, Spolkovou republikou Německo, Estonskou republikou, Irskem, Řeckou republikou, Španělským královstvím, Francouzskou republikou, Italskou republikou, Kyperskou republikou, Lucemburským velkovévodstvím, Maltou, Nizozemským královstvím, Rakouskou republikou, Portugalskou republikou, Republikou Slovinsko, Slovenskou republikou a Finskou republikou, uzavřená v Bruselu dne 2. února 2012, ani ratifikaci této smlouvy těmito členskými státy.

               3)

               Oprávnění členského státu uzavřít a ratifikovat uvedenou smlouvu není podmíněno vstupem rozhodnutí 2011/199 v platnost

      (1)  Úř. věst. C 303, 6.10.2012.


title: Spojené věci C-307/09 až C-309/09: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 10. února 2011 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Raad van State — Nizozemsko) — Vicoplus SC PUH (C-307/09), BAM Vermeer Contracting sp. zoo (C-308/09), Olbek Industrial Services sp. zoo (C-309/09) v. Minister van Sociale Zaken en Werkgelegenheid ( „Volný pohyb služeb — Vysílání pracovníků — Akt o přistoupení z roku 2003 — Přechodná opatření — Přístup polských státních příslušníků na pracovní trh států, které již byly v době přistoupení Polské republiky členy Unie — Požadavek pracovního povolení pro poskytování pracovní síly — Směrnice 96/71/ES — Článek 1 odst. 3“ )

text:
               2.4.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 103/5

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 10. února 2011 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Raad van State — Nizozemsko) — Vicoplus SC PUH (C-307/09), BAM Vermeer Contracting sp. zoo (C-308/09), Olbek Industrial Services sp. zoo (C-309/09) v. Minister van Sociale Zaken en Werkgelegenheid
   (Spojené věci C-307/09 až C-309/09) (1)

   (Volný pohyb služeb - Vysílání pracovníků - Akt o přistoupení z roku 2003 - Přechodná opatření - Přístup polských státních příslušníků na pracovní trh států, které již byly v době přistoupení Polské republiky členy Unie - Požadavek pracovního povolení pro poskytování pracovní síly - Směrnice 96/71/ES - Článek 1 odst. 3)
   2011/C 103/07
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Raad van State

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Vicoplus SC PUH (C-307/09), BAM Vermeer Contracting sp. zoo (C-308/09), Olbek Industrial Services sp. zoo (C-309/09)

      Žalovaný: Minister van Sociale Zaken en Werkgelegenheid

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Raad van State (Nizozemsko) — Výklad článků 49 ES a 50 ES a čl. 1 odst. 3 písm. c) směrnice Evropského parlamentu a Rady 96/71/ES ze dne 16. prosince 1996 o vysílání pracovníků v rámci poskytování služeb (Úř. věst. 1997, L 18, s. 1; Zvl. vyd. 05/02, s. 431) — Vnitrostátní právní úprava, která pro účely poskytnutí pracovníků vyžaduje povolení pro zaměstnávání osob

      Výrok

               1)

               Články 56 SFEU a 57 SFEU nebrání tomu, aby členský stát během přechodného období, upraveného v kapitole 2 odst. 2 přílohy XII Aktu o podmínkách přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky a o úpravách smluv, na nichž je založena Evropská unie, podřizoval vysílání pracovníků — polských státních příslušníků — ve smyslu čl. 1 odst. 3 písm. c) směrnice Evropského parlamentu a Rady 96/71/ES ze dne 16. prosince 1996 o vysílání pracovníků v rámci poskytování služeb, na své území požadavku získání pracovního povolení.

               2)

               Vysílání pracovníků ve smyslu čl. 1 odst. 3 písm. c) směrnice 96/71 je poskytováním služeb za úplatu, v jehož rámci zůstává vyslaný pracovník ve službách podniku, který je poskytovatelem, aniž je s podnikem, který jej využívá, uzavřena jakákoli pracovní smlouva. Pro vysílání pracovníků je charakteristická okolnost, že vyslání pracovníka do hostitelského členského státu představuje samotný předmět poskytování služeb, které provádí podnik, který je poskytovatelem, a že tento pracovník plní své úkoly pod dohledem a vedením podniku, který jej využívá.

      (1)  Úř. věst. C 267, 7.11.2009.


title: Věc C-401/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel Cluj (Rumunsko) dne 16. července 2013 — Vasiliki Balazs v. Casa Județeană de Pensii Cluj

text:
               12.10.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 298/3

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel Cluj (Rumunsko) dne 16. července 2013 — Vasiliki Balazs v. Casa Județeană de Pensii Cluj
   (Věc C-401/13)
   2013/C 298/03
   Jednací jazyk: rumunština

      Předkládající soud

   Curtea de Apel Cluj

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: Vasiliki Balazs

      Odpůrkyně: Casa Județeană de Pensii Cluj

      Předběžná otázka

   Je třeba ustanovení čl. 7 odst. 2 písm. c) nařízení (ES) č. 1408/71 (1) vykládat v tom smyslu, že spadá do jejich působnosti dvoustranná dohoda uzavřená mezi dvěma členskými státy před dnem vstupu uvedeného nařízení v platnost, na základě které těmto státům zanikla povinnost týkající se dávek sociálního zabezpečení, ke kterým byl povinen jeden stát vůči občanům druhého státu, jež měli na území prvního státu postavení politických uprchlíků a byli navráceni na území druhého státu, výměnou za paušální platbu prvního státu za účelem úhrady plateb starobních důchodů a pokrytí doby, po kterou prvnímu členskému státu byly placeny příspěvky na sociální zabezpečení?

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby a jejich rodiny pohybující se v rámci Společenství (Úř. věst. L 149, s. 2).


title: Věc T-470/09: Žaloba podaná dne 30. listopadu 2009 — medi v. OHIM (medi)

text:
               30.1.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/62

         Žaloba podaná dne 30. listopadu 2009 — medi v. OHIM (medi)
   (Věc T-470/09)
   2010/C 24/110
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: medi GmbH & Co. KG (Bayreuth, Německo) (zástupci: H. Lindner a D. Terheggen, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (OHIM) ze dne 1. října 2009 ve věci R 692/2008-4 v rozsahu, v němž bylo odvolání zamítnuto;

               —

               zrušit zamítnutí přihlášky ochranné známky Společenství č. 5 378 021 ze dne 26. února 2008;

               —

               povolit zveřejnění přihlášky ochranné známky Společenství č. 5 378 021 v její úplnosti;

               —

               uložit OHIM náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „medi“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 1, 3, 5, 9, 10, 17, 35, 38, 39, 41, 42 a 44 (přihláška č. 5 378 021)

      Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí přihlášky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Částečné zrušení rozhodnutí průzkumového referenta

      Dovolávané žalobní důvody: nesprávné použití čl. 7 odst. 1 nařízení č. 207/2009, (1) jelikož náležitá rozlišovací způsobilost dotčené ochranné známky existuje

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, 24.3.2009, s. 1).


title: Věc C-20/11: Žaloba podaná dne 13. ledna 2011 — Evropská komise v. Polská republika

text:
               12.3.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 80/15

         Žaloba podaná dne 13. ledna 2011 — Evropská komise v. Polská republika
   (Věc C-20/11)
   2011/C 80/29
   Jednací jazyk: polština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: I. Hadjiyiannis a Ł. Habiak)

      Žalovaná: Polská republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Polská republika tím, že nepřijala všechny právní a správní předpisy nezbytné k provedení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/60/ES ze dne 23. října 2007 o vyhodnocování a zvládání povodňových rizik (1) nebo v každém případě tím, že Komisi o uvedených předpisech v plném rozsahu neuvědomila, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 17 této

               —

               uložit Polské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Lhůta pro provedení směrnice 2007/60 uplynula dne 26. listopadu 2009.

      (1)  Úř. věst. EU L 288, s. 27


title: Věc T-210/05: Žaloba podaná dne 19. května 2005 společností Nalocebar – Consultores e Serviços Lda. proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

text:
               23.7.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 182/42

         Žaloba podaná dne 19. května 2005 společností Nalocebar – Consultores e Serviços Lda. proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc T-210/05)
   (2005/C 182/79)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 19. května 2005 žaloba podaná proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) společností Nalocebar – Consultores e Serviços Lda., se sídlem ve Funchalu (Madeira), zastoupenou G. Pasquarellou a R. M. Pasquarellou, advokáty.
   Limiñana y Botella, S. L., se sídlem v Monforte del Cid, Alicante (Španělsko) byla rovněž účastníkem řízení před odvolacím senátem.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ve věci R 646/2004-1 ze dne 18. března 2005 tím, že potvrdí platnost obrazové ochranné známky podané žalobkyněmi dne 12. července 2000 a zveřejněné ve Věstníku ochranných známek Společenství č. 103/01 dne 3. prosince 2001;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

               Přihlašovatel ochranné známky Společenství:

               Big Ben Establishment Ltd. Žalobkyně v tomto řízení nabyla přihlášku podanou společností Big Ben Establishment Ltd.

               Dotčená ochranná známka Společenství:

               Obrazová ochranná známka „Limoncello di Capri“ pro výrobky ve třídách 30 (pečivo atd.), 32 (sirupy a jiné nápoje na bázi citronu patřící do třídy 32) a 33 (likéry na bázi citronu)

               Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení:

               Limiñana y Botella, S. L.

               Namítaná ochranná známka nebo označení:

               Španělská slovní ochranná známka LIMONCHELO pro výrobky ve třídě 33.

               Rozhodnutí námitkového oddělení:

               Zamítnutí zápisu

               Rozhodnutí odvolacího senátu:

               Zamítnutí odvolání

               Dovolávané žalobní důvody:

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 40/94 (1)

      (1)  Úř. věst. L 11, 14.1.1994, s. 1.


title: Věc C-148/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hof van Beroep te Brussel dne 29. března 2010 — Express Line NV v. Belgisch Instituut voor Postdiensten en Telecommunicatie

text:
               19.6.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 161/20

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hof van Beroep te Brussel dne 29. března 2010 — Express Line NV v. Belgisch Instituut voor Postdiensten en Telecommunicatie
      (Věc C-148/10)
      (2010/C 161/29)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      Hof van Beroep te Brussel

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Express Line NV

         Žalovaný: Belgisch Instituut voor Postdiensten en Telecommunicatie

         Předběžné otázky

                  1)

                  Mají být ustanovení směrnice 97/67/ES (1) ze dne [15.] prosince 1997 o společných pravidlech pro rozvoj vnitřního trhu poštovních služeb Společenství a zvyšování kvality služby ve znění směrnice 2002/39/ES (2) a zejména, její článek 19, aniž by se však omezovalo pouze na něj, rovněž při zohlednění změn provedených směrnicí 2008/6/ES, které musí být do vnitrostátního práva provedeny nejpozději do 31. prosince 2010, chápána a vykládána v tom smyslu, že členské státy nejsou oprávněny poskytovatelům poštovních služeb, které nejsou všeobecnými službami, povinně stanovit vnější postup projednávání reklamací, vzhledem k tomu, že:

                              i)

                              směrnice představuje, ve vztahu k použitelným postupům projednávání reklamací k ochraně uživatelů poštovních služeb, úplnou harmonizaci, nebo

                              ii)

                              tato povinnost se směrnicí 2002/39/ES ukládá pouze poskytovatelům všeobecných služeb a od zavedení směrnice 2008/6/ES všem poskytovatelům všeobecných služeb, zatímco členské státy podle znění čl. 19 odst. 1 pododstavce 2 směrnice 2008/6/ES (3) pouze podporují rozvoj nezávislých mimosoudních mechanismů k urovnávání sporů mezi poskytovateli jiných poštovních služeb, než jsou služby všeobecné, a konečnými spotřebiteli, avšak nemohou je stanovit.

                  2)

                  Mají být zásady volného pohybu služeb (články 49 a násl. ES, nyní články 56 a násl. SFEU), jestliže odpověď na první otázku zní v tom smyslu, že poštovní směrnice jako taková nebrání členským států v tom, aby povinně stanovily vnější postup projednávání reklamací, jak je pro poskytovatele všeobecných služeb upraven v čl. 19 odst. 2 pododstavce 1, také pro poskytovatele poštovních služeb, které nejsou všeobecnými službami, vykládány v tom smyslu, že omezení volného pohybu služeb zavedená členským státem na základě naléhavých důvodů obecného zájmu k ochraně spotřebitele, jejichž prostřednictvím se vnější postup projednávání reklamací, jak je pro poskytovatele všeobecných služeb upraven v čl. 19 odst. 2 pododstavci 1, povinně stanoví rovněž pro poskytovatele poštovních služeb, které nejsou všeobecnými službami, jsou slučitelná s SFEU i tehdy, jestliže se při uplatňování dotčeného postupu projednávání reklamací nečiní žádný rozdíl mezi reklamacemi spotřebitelů a ostatních konečných uživatelů, ačkoli uživateli těchto služeb (v projednávaném případě expresních a kurýrních služeb) jsou v převážné většině profesionální uživatelé?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/67/ES ze dne 15. prosince 1997 o společných pravidlech pro rozvoj vnitřního trhu poštovních služeb Společenství a zvyšování kvality služby (Úř. věst. L 15, s. 14).

         (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/39/ES ze dne 10. června 2002, kterou se mění směrnice 97/67/ES s ohledem na další otevření hospodářské soutěže poštovních služeb Společenství (Úř. věst. L 176, s. 21).

         (3)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/6/ES ze dne 20. února 2008, kterou se mění směrnice 97/67/ES s ohledem na úplné dotvoření vnitřního trhu poštovních služeb Společenství (Úř. věst. L 52, s. 3).


title: Věc T-383/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 17. dubna 2013 — Continental Bulldog Club Deutschland v. OHIM (CONTINENTAL) ( „Ochranná známka Společenství — Přihláška slovní ochranné známky Společenství CONTINENTAL — Absolutní důvod pro zamítnutí — Popisný charakter — Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009“ )

text:
               1.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 156/38

         Rozsudek Tribunálu ze dne 17. dubna 2013 — Continental Bulldog Club Deutschland v. OHIM (CONTINENTAL)
   (Věc T-383/10) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Přihláška slovní ochranné známky Společenství CONTINENTAL - Absolutní důvod pro zamítnutí - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009)
   2013/C 156/68
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Continental Bulldog Club Deutschland eV (Berlín, Německo) (zástupci: původně S. Vollmer, poté U. Rühl, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: původně S. Schäffner, poté D. Walicka, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 23. června 2010 (R 300/2010-1), týkajícímu se přihlášky slovního označení CONTINENTAL jako ochranné známky Společenství.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Continental Bulldog Club Deutschland eV se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 301, 6.11.2010.


title: Věc T-457/17: Žaloba podaná dne 19. července 2017 – Medisana v. EUIPO (happy life)

text:
               11.9.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 300/37

         Žaloba podaná dne 19. července 2017 – Medisana v. EUIPO (happy life)
   (Věc T-457/17)
   (2017/C 300/46)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Medisana AG (Neuss, Německo) (zástupci: J. Bühling a D. Graetsch, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „happy life“ – Přihláška č. 15 164 023

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 3. května 2017, ve věci R 1965/2016-4

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a čl. 7 odst. 2 nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-148/05: Žaloba podaná dne 1. dubna 2005 Komisí Evropských společenství proti Irsku

text:
               25.6.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 155/2

         Žaloba podaná dne 1. dubna 2005 Komisí Evropských společenství proti Irsku
   (Věc C-148/05)
   (2005/C 155/04)
   Jednací jazyk: angličtina
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 1. dubna 2005 žaloba směřující proti Irsku podaná Komisí Evropských společenství zastoupenou Barrym Dohertym a Donatellou Recchia, jako zmocněnci, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Komise Evropských společenství navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               prohlásil, že Irsko tím, že

                           a)

                           podle článku 4 směrnice Rady 79/923/EHS (1) nevymezilo vody pro měkkýše, vyžadující vymezení,

                           b)

                           podle článku 3 této směrnice nestanovilo hodnoty ukazatelů pro vymezené vody pro měkkýše nebo pro vody vyžadující vymezení na základě článku 4,

                           c)

                           podle článku 5 této směrnice nepřijalo požadovaná opatření pro přípravu programů ke snížení znečištění vod, které měly být vymezeny na základě článku 4, ale vymezeny nebyly,

                     nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z uvedených článků této směrnice.;
               a

               2.

               uložil Irsku náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   Komise uplatňuje, že Irsko porušilo směrnici Rady 79/923/EHS o požadované jakosti vod pro měkkýše tím, že

               a)

               podle článku 4 směrnice nevymezilo vody pro měkkýše, vyžadující vymezení;

               b)

               podle článku 3 směrnice nestanovilo hodnoty ukazatelů pro vymezené vody pro měkkýše nebo pro vody vyžadující vymezení na základě článku 4; a

               c)

               podle článku 5 směrnice nepřijalo požadovaná opatření pro přípravu programů ke snížení znečištění vod vyžadujících vymezení podle článku 4.

      (1)  Směrnice Rady 79/923/EHS ze dne 30. října 1979 o požadované jakosti vod pro měkkýše, Úř. věst. L 281, 10.11.1979, s. 47


title: Věc C-445/07 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 28. září 2007 Komisí Evropských společenství proti rozsudku Soudu prvního stupně (druhého senátu) vydanému dne 18. července 2007 ve věci T-189/02, Ente per le Ville vesuviane v. Komise Evropských společenství

text:
               8.12.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 297/25

         Kasační opravný prostředek podaný dne 28. září 2007 Komisí Evropských společenství proti rozsudku Soudu prvního stupně (druhého senátu) vydanému dne 18. července 2007 ve věci T-189/02, Ente per le Ville vesuviane v. Komise Evropských společenství
   (Věc C-445/07 P)
   (2007/C 297/40)
   Jednací jazyk: italština
   Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Komise Evropských společenství (zástupci: L. Flynn, zmocněnec ve spolupráci s A. Dal Ferro, advokát)

      Další účastnice řízení: Ente per le Ville vesuviane
   Návrhová žádání navrhovatelky

               —

               zrušit rozsudek Soudu ze dne 18. července 2007, věc T-189/02, v části, ve které prohlašuje za přípustnou žalobu na neplatnost podanou Ente per le Ville vesuviane,

               —

               prohlásit za nepřípustnou žalobu na neplatnost podanou Ente per le Ville vesuviane proti rozhodnutí Komise ze dne 13. března 2002 D(2002)810111,

               —

               uložit Ente per le Ville vesuviane náhradu nákladů tohoto řízení a řízení v prvním stupni.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Komise považuje své napadení rozsudku Soudu prvního stupně za přípustné, neboť navzdory svému vítězství v meritu věci v prvním stupni neuspěla ve vztahu k námitce nepřípustnosti vznesené vůči Ente per le Ville vesuviane.
   Napadené rozhodnutí je vadné z důvodů porušení práva Společenství v části, ve které prohlašuje žalobu předloženou Ente per le Ville vesuviane za přípustnou s odůvodněním, že Ente per le Ville vesuviane je přímo dotčena ve smyslu čl. 230 odst. 4 ES. Navrhovatelka tvrdí, že podle platné judikatury Společenství v případě, o jaký se jedná v této věci, jde o akt určený členskému státu, který disponuje diskreční pravomocí ohledně vymáhání či nevymáhání účinků judikatury Společenství od žalobkyně v prvním stupni, jelikož tuto nelze považovat za přímo dotčenou předmětným rozhodnutím a to nezávisle na skutečnosti, zda je, či není „příjemcem“ fondů Společenství.


title: Věc C-675/13 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 16. prosince 2013 Zoo Sport Ltd proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 16. října 2013 ve věci T-455/12, Zoo Sport Ltd v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) a další účastnice řízení před Tribunálem K-2 Corp.

text:
               8.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 303/2

         Kasační opravný prostředek podaný dne 16. prosince 2013 Zoo Sport Ltd proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 16. října 2013 ve věci T-455/12, Zoo Sport Ltd v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) a další účastnice řízení před Tribunálem K-2 Corp.
   (Věc C-675/13 P)
   2014/C 303/02
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Zoo Sport Ltd (zástupce: I. Rungg, Rechtsanwalt)

      Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) a K-2 Corp.
   Soudní dvůr (šestý senát) rozhodl usnesením ze dne 15. července 2014 o nepřípustnosti kasačního opravného prostředku.


title: Věc T-461/04: Žaloba podaná dne 1. prosince 2004 proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) Imagination Technologies Ltd

text:
               5.3.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 57/26

         Žaloba podaná dne 1. prosince 2004 proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) Imagination Technologies Ltd
   (Věc T-461/04)
   (2005/C 57/44)
   Jednací jazyk: angličtina
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 1. prosince 2004 žaloba směřující proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) podaná Imagination Technologies Ltd, se sídlem v Hertfordshire (Spojené království), zastoupenou M. Edenboroughem, advokátem, a P. Brownlowem a N. Jenkinsem, právníky.
   Žalobce navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí druhého odvolacího senátu č. 108/2004-2;

               —

               zrušil rozhodnutí průzkumového oddělení ze dne 12. září 2003;

               —

               vrátil přihlášku ochranné známky Společenství č. 2 396 075 Úřadu nebo, podpůrně, odvolacímu senátu za účelem dalšího zkoumání;

               —

               nařídil Úřadu, aby uhradil náklady, které žalobci vznikly v souvislosti s touto žalobou, s odvoláním k odvolacímu senátu a s řízením před průzkumovým oddělením.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

               Dotčená ochranná známka Společenství:

               Slovní ochranná známka „PURE DIGITAL“ pro zboží a služby zařazené do tříd 9 a 38 (elektrické a elektronické přístroje pro použití s multimediálními zábavními systémy, videopřístroje, počítače-hardware, poskytování telekomunikačního připojení k databázím a internetu …) – přihláška č. 2 396 075

               Rozhodnutí průzkumového referenta:

               Zamítnutí přihlášky.

               Rozhodnutí odvolacího senátu:

               Zamítnutí odvolání.

               Žalobní důvody:

               Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení Rady (ES) č. 40/94  (1)

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 11, s. 1).


title: Věc C-563/08: Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 6. října 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado de lo Contencioso-Administrativo n o 2 de Granada — Španělsko) — Carlos Sáez Sánchez, Patricia Rueda Vargas v. Junta de Andalucía, Manuel Jalón Morente a další ( Článek 104 odst. 3 první pododstavec jednacího řádu — Článek 49 SFEU — Svoboda usazování — Veřejné zdraví — Lékárny — Blízkost — Zásobování obyvatel léčivými prostředky — Povolení k provozování — Územní rozdělení lékáren — Zavedení omezení založených na kritériu hustoty obyvatel — Minimální vzdálenost mezi lékárnami )

text:
               29.1.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 30/10

         Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 6. října 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no 2 de Granada — Španělsko) — Carlos Sáez Sánchez, Patricia Rueda Vargas v. Junta de Andalucía, Manuel Jalón Morente a další
   (Věc C-563/08) (1)

   (Článek 104 odst. 3 první pododstavec jednacího řádu - Článek 49 SFEU - Svoboda usazování - Veřejné zdraví - Lékárny - Blízkost - Zásobování obyvatel léčivými prostředky - Povolení k provozování - Územní rozdělení lékáren - Zavedení omezení založených na kritériu hustoty obyvatel - Minimální vzdálenost mezi lékárnami)
   2011/C 30/16
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no 2 de Granada

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Carlos Sáez Sánchez, Patricia Rueda Vargas

      Žalovaní: Junta de Andalucía, Manuel Jalón Morente a další

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Juzgado Contencioso-Administrativo de Granada — Výklad článku 43 ES — Právní úprava stanovící podmínky pro otevření nových lékáren — Omezení v závislosti na počtu obyvatel a potřebě zachovat minimální vzdálenost mezi lékárnami

      Výrok

   Článek 49 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že v zásadě nebrání vnitrostátní právní úpravě, jako je právní úprava dotčená v původním řízení, jež ukládá omezení na vydávání povolení ke zřizování nových lékáren a stanoví, že:

               —

               minimální jednotka populace pro zřízení lékárny je obecně 2 800 obyvatel na jednu lékárnu;

               —

               další lékárnu lze zřídit pouze při překročení uvedeného poměru, a to pro část převyšující 2 000 obyvatel; a

               —

               jednotlivé lékárny musí dodržet minimální vzdálenost mezi již existujícími lékárnami, což je obecně 250 metrů.

         Článek 49 SFEU však takové právní úpravě brání, pokud pravidla ohledně 2 800 obyvatel a 250 metrů v kterékoli zeměpisné zóně se zvláštní demografickou povahou brání zřízení dostatečného počtu lékáren schopného zajistit přiměřenou lékárenskou službu, přičemž vnitrostátnímu zákonodárci přísluší to ověřit.

      (1)  Úř. věst. C 69, 21.3.2009.


title: Věc C-507/07: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 3. června 2008 – Komise Evropských společenství v. Francouzská republika ( Nesplnění povinnosti státem — Nařízení (ES) č. 6/2002 — Průmyslové a obchodní vlastnictví — Průmyslové vzory Společenství — Článek 80 odst. 2 — Nesdělení seznamu soudů )

text:
               19.7.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 183/6

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 3. června 2008 – Komise Evropských společenství v. Francouzská republika
   (Věc C-507/07) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Nařízení (ES) č. 6/2002 - Průmyslové a obchodní vlastnictví - Průmyslové vzory Společenství - Článek 80 odst. 2 - Nesdělení seznamu soudů“)
   (2008/C 183/09)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupce: H. Krämer, zmocněnec)

      Žalovaná: Francouzská republika (zástupci: G. de Bergues a A. Hare, zmocněnci)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Nařízení Rady (ES) č. 6/2002 ze dne 12. prosince 2001 o (průmyslových) vzorech Společenství (Úř. věst. 2002, L 3, s. 1; Zvl. vyd. 13/27, s. 142) – Nesdělení seznamu soudů pro (průmyslové) vzory Společenství s označením jejich názvu a místní příslušnosti podle čl. 80 odst. 2 výše uvedeného nařízení
   Výrok

               1)

               Francouzská republika tím, že nesdělila Komisi Evropských společenství seznam soudů pro (průmyslové) vzory Společenství, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 80 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 6/2002 ze dne 12. prosince 2001 o (průmyslových) vzorech Společenství.

               2)

               Francouzské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 8, 12.1.2008.


title: Věc C-240/11 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 19. května 2011 World Wide Tobacco España, S. A., proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 8. března 2011 ve věci T-37/05, World Wide Tobacco España v. Komise

text:
               16.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 211/18

         Kasační opravný prostředek podaný dne 19. května 2011 World Wide Tobacco España, S. A., proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 8. března 2011 ve věci T-37/05, World Wide Tobacco España v. Komise
   (Věc C-240/11 P)
   2011/C 211/35
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: World Wide Tobacco España S.A. (zástupce: M Odriozola a A Vide, abogados)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               částečně zrušil rozsudek Tribunálu ve věci T-37/05;

               —

               snížil pokutu uloženou účastnici řízení podávající kasační opravný prostředek;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení v obou stupních řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka) má zaprvé za to, že Komise tím, že v případě WWTE (World Wide Tobacco España, SA) zohlednila odrazující účinek pokuty přísněji než v případě ostatních zpracovatelských podniků, porušila zásadu rovného zacházení. Komise v případě WWTE zohlednila faktor odrazujícího účinku proto, že je součástí nadnárodní skupiny se značnou hospodářskou a finanční sílou. Skutečnost, že WWTE údajně jednala, quod non, pod rozhodujícím vlivem svých mateřských společností, byla zohledněna jen doplňkově.
   Zadruhé a podpůrně má Soudní dvůr přepočítat násobící koeficient, jestliže dospěje k závěru, že některá z mateřských společností nenese za jednán WWTE odpovědnost. Tribunál neměl odmítnout argumentaci WWTE proto, že nezahrnula tvrzení svých mateřských společností do žaloby, neboť odpovědnost, která je přičítána mateřským společnostem, musí popřít ony samy, nikoli jejich dceřiná společnost. Vydané rozsudky, jimiž bylo rozhodnuto o žalobách mateřských společností, včetně rozsudku ve věci T-24/05, každopádně zakládají mezi solidárně odpovědnými účastníky řízení překážku věci rozsouzené.
   Zatřetí neměl Tribunál prohlásit tvrzení navrhovatelky, že Komise vzhledem k tomu, že mateřské společnosti nenesly odpovědnost, uložila pokutu v rozporu s 10 % hranicí součtu fakturovaných částek, za nepřípustné pro nejasnost. Důvody jsou totožné s důvody uvedenými v předchozím bodě: jen mateřské společnosti mohou popírat odpovědnost, která jim je přičítána, a vydaný rozsudek zakládá mezi solidárně odpovědnými účastníky řízení překážku věci rozsouzené.
   Začtvrté se Komise tím, že nezohlednila skutečnost, že WWTE v letech 1996 a 1997 nedodržovala dohody, dopustila porušení pokynů o metodě stanovování pokut. Navrhovatelka se rovněž domnívá, že vzhledem k tomu, že tato polehčující okolnost není v napadeném rozhodnutí výslovně uvedena, nemůže Komise tvrdit, že ji zohlednila.


title: Věc T-779/16: Žaloba podaná dne 7. listopadu 2016 – Rühland v. EUIPO – 8 seasons design (Leuchten)

text:
               16.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 14/46

         Žaloba podaná dne 7. listopadu 2016 – Rühland v. EUIPO – 8 seasons design (Leuchten)
   (Věc T-779/16)
   (2017/C 014/56)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Lothar Rühland (Wendeburg, Německo) (zástupci: H. P. Schrammek, C. Drzymalla, S. Risthaus a J. Engberding, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: 8 seasons design GmbH (Eschweiler, Německo)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Majitel sporného (průmyslového) vzoru: Žalobce

      Sporný (průmyslový) vzor: (Průmyslový) vzor Společenství „Leuchten“ č. 1 402 341-0006

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí třetího odvolacího senátu EUIPO ze dne 8. června 2016, ve věci R 878/2015-3

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               zamítl návrh na určení neplatnosti (průmyslového) vzoru Společenství č. 1 402 341-0006;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení, včetně nákladů, které vznikly v řízení před odvolacím senátem.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 25 odst. 1 písm. b) ve spojení s článkem 6 nařízení č. 6/2002.


title: Věc C-351/12: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 27. února 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Krajského soudu v Plzni – Česká republika) – OSA – Ochranný svaz autorský pro práva k dílům hudebním, o. s. v. Léčebné lázně Mariánské Lázně a.s. „Směrnice 2001/29/ES — Autorské právo a práva s ním související v informační společnosti — Pojem ‚sdělování veřejnosti‘  — Šíření děl na pokojích lázeňského zařízení — Přímý účinek ustanovení směrnice — Články 56 SFEU a 102 SFEU — Směrnice 2006/123/ES — Volný pohyb služeb — Hospodářská soutěž — Výlučné právo na kolektivní správu autorských práv“

text:
               14.4.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 112/5

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 27. února 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Krajského soudu v Plzni – Česká republika) – OSA – Ochranný svaz autorský pro práva k dílům hudebním, o. s. v. Léčebné lázně Mariánské Lázně a.s.
   (Věc C-351/12) (1)

   („Směrnice 2001/29/ES - Autorské právo a práva s ním související v informační společnosti - Pojem ‚sdělování veřejnosti‘ - Šíření děl na pokojích lázeňského zařízení - Přímý účinek ustanovení směrnice - Články 56 SFEU a 102 SFEU - Směrnice 2006/123/ES - Volný pohyb služeb - Hospodářská soutěž - Výlučné právo na kolektivní správu autorských práv“)
   2014/C 112/06
   Jednací jazyk: čeština

      Předkládající soud

   Krajský soud v Plzni

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: OSA – Ochranný svaz autorský pro práva k dílům hudebním, o.s.

      Žalovaná: Léčebné lázně Mariánské Lázně a.s.

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Krajský soud v Plzni – Výklad článků 3 a 5 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/29/ES ze dne 22. května 2001 o harmonizaci určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti (Úř. věst. L 167, s. 10; Zvl. vyd. 17/01 s. 230), článků 56, 101 a 102 SFEU a článků 14 a 16 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/123/ES ze dne 12. prosince 2006 o službách na vnitřním trhu (Úř. věst. L 376, s. 36) – Výjimky a omezení práv na rozmnožování a na sdělování a omezení těchto práv – Díla vysílaná prostřednictvím televizních a rozhlasových přijímačů umístěných na pokojích pacientů lázeňského zařízení – Přímý účinek ustanovení směrnice – Vnitrostátní právní předpisy, které navrhovateli přiznávají výlučné právo kolektivní správy autorských práv na vnitrostátním území

      Výrok

               1)

               Článek 3 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/29/ES ze dne 22. května 2001 o harmonizaci určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti musí být vykládán v tom smyslu, že brání právní úpravě členského státu, která vylučuje právo autorů udělit svolení k tomu, aby lázeňské zařízení, které je podnikatelským subjektem, sdělovalo jejich díla prostřednictvím vědomého zpřístupnění signálu pomocí televizních nebo rozhlasových přijímačů na pokojích pacientů tohoto zařízení, nebo takovéto sdělování zakázat. Článek 5 odst. 2 písm. e), odst. 3 písm. b) a odst. 5 této směrnice nemůže mít na tento výklad vliv.

               2)

               Článek 3 odst. 1 směrnice 2001/29 musí být vykládán v tom smyslu, že se jej kolektivní správce autorských práv nemůže dovolávat ve sporu mezi jednotlivci s cílem vyloučit použití právní úpravy členského státu, která je s tímto ustanovením v rozporu. Soud, jemuž byl takový spor předložen, je však povinen vykládat uvedenou právní úpravu v co největším možném rozsahu ve světle znění, jakož i účelu tohoto ustanovení, aby tak mohlo být dosaženo výsledku, který by byl v souladu s cílem sledovaným tímto ustanovením.

               3)

               Článek 16 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/123/ES ze dne 12. prosince 2006 o službách na vnitřním trhu, jakož i články 56 SFEU a 102 SFEU musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání takové právní úpravě členského státu, jako je právní úprava dotčená v původním řízení, která výkon kolektivní správy autorských práv k určitým chráněným dílům na území tohoto státu vyhrazuje pouze jednomu kolektivnímu správci autorských práv, a tím takovému uživateli těchto děl, jako je lázeňské zařízení dotčené ve věci v původním řízení, brání ve využívání služeb poskytovaných správcem usazeným v jiném členském státě.

         Článek 102 SFEU však musí být vykládán v tom smyslu, že skutečnost, že prvně zmíněný kolektivní správce autorských práv požaduje za své služby sazby, které jsou podstatně vyšší než sazby uplatňované v jiných členských státech, za podmínky, že srovnání výše sazeb bylo provedeno na jednotném základě, nebo že vyžaduje přemrštěné ceny bez přiměřeného poměru k hospodářské hodnotě poskytnutého plnění, je známkou zneužití dominantního postavení.

      (1)  Úř. věst. C 295, 29.9.2012.


title: Věc T-536/10: Žaloba podaná dne 23. listopadu 2010 — Kessel v. OHIM — Janssen-Cilag (Premeno)

text:
               29.1.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 30/46

         Žaloba podaná dne 23. listopadu 2010 — Kessel v. OHIM — Janssen-Cilag (Premeno)
   (Věc T-536/10)
   ()
   2011/C 30/83
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Kessel Marketing & Vertriebs GmbH (Mörfelden-Walldorf, Německo) (zástupce: S. Bund, advokátka)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Janssen-Cilag GmbH (Neuss, Německo)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 21. září ve věci R 708/2010-4;

               —

               uložit žalovanému i další účastnici řízení podle čl. 87 odst. 2 a 5 jednacího řádu Tribunálu náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: žalobkyně.

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „Premeno“ pro výrobky zařazené do třídy 5.

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Janssen-Cilag GmbH.

      Namítaná ochranná známka nebo označení: německá slovní ochranná známka „Pramino“ pro výrobky zařazené do třídy 5.

      Rozhodnutí námitkového oddělení: vyhovění námitkám.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 42 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 207/2009 (1), jelikož je důkaz používání namítané ochranné známky nedostatečně doložený, porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009, jelikož mezi kolidujícími ochrannými známkami neexistuje nebezpečí záměny.
   Žalobkyně dále kritizuje odmítnutí uznat přípustnost omezení seznamu výrobků a služeb.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, 24.3.2009, s. 1).


title: Věc C-242/08: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 22. října 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzhof — Německo) — Swiss Re Germany Holding GmbH v. Finanzamt München für Körperschaften ( Šestá směrnice o DPH — Článek 9 odst. 2 písm. e) pátá odrážka a čl. 13 část B písm. a), c) a d) body 2 a 3 — Pojem pojišťovací a zajišťovací operace — Úplatné postoupení souboru smluv o životním zajištění osobě usazené ve třetím státě — Určení místa tohoto postoupení — Osvobození )

text:
               5.12.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 297/10

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 22. října 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzhof — Německo) — Swiss Re Germany Holding GmbH v. Finanzamt München für Körperschaften
   (Věc C-242/08) (1)

   („Šestá směrnice o DPH - Článek 9 odst. 2 písm. e) pátá odrážka a čl. 13 část B písm. a), c) a d) body 2 a 3 - Pojem „pojišťovací a zajišťovací operace‘ - Úplatné postoupení souboru smluv o životním zajištění osobě usazené ve třetím státě - Určení místa tohoto postoupení - Osvobození“)
   2009/C 297/09
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesfinanzhof

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Swiss Re Germany Holding GmbH

      Žalovaná: Finanzamt München für Körperschaften

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Bundesfinanzhof — Výklad čl. 9 odst. 2 písm. e) páté odrážky, jakož i čl. 13 části B písm. a), c) a d) bodů 2 a 3 směrnice 77/388/EHS: Šesté směrnice Rady ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společného systému daně z přidané hodnoty: jednotného základu daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23) — Postoupení části smluv o životním zajištění, provedené proti zaplacení kupní ceny nabyvatelem usazeným ve třetím státě se souhlasem pojištěných, způsobující převod všech práv a povinností z postoupených smluv, ale nikoli převod ostatních hospodářských hodnot — Určení místa rozhodného pro vznik daňové povinnosti — Použitelnost jednoho z případů osvobození uvedených ve výše zmíněných ustanoveních čl. 13 části B směrnice 77/388/EHS na uvedenou transakci

      Výrok

               1)

               Úplatné postoupení souboru smluv o životním zajištění společností usazenou v členském státě pojišťovací společnosti usazené ve třetím státě, na jehož základě posledně uvedená společnost převezme se souhlasem pojištěných veškerá práva a povinnosti vyplývající z těchto smluv, nepředstavuje ani operaci, na niž se vztahuje čl. 9 odst. 2 písm. e) pátá odrážka a čl. 13 část B písm. a) šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně, ani operaci, na niž se vztahuje bod 2 ve spojení s bodem 3 uvedeného čl. 13 část B písm. d).

               2)

               V rámci úplatného postoupení souboru obsahujícího 195 smluv o životním zajištění nemá okolnost, že úplatu za postoupení 18 z těchto smluv, pro které byla v projednávané věci stanovena záporná hodnota, nezaplatí postupník, nýbrž postupitel, vliv na odpověď na první otázku.

               3)

               Článek 13 část B písm. c) šesté směrnice 77/388 musí být vykládán v tom smyslu, že se nepoužije na takové úplatné postoupení souboru smluv o životním zajištění, jaké je předmětem věci v původním řízení.

      (1)  Úř. věst. C 223, 30.8.2008.


title: Věc T-522/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 17. ledna 2012 — Hell Energy Magyarország v. OHIM — Hansa Mineralbrunnen (HELL) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství HELL — Starší slovní ochranná známka Společenství HELLA — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Podobnost výrobků a označení — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“ )

text:
               25.2.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 58/9

         Rozsudek Tribunálu ze dne 17. ledna 2012 — Hell Energy Magyarország v. OHIM — Hansa Mineralbrunnen (HELL)
   (Věc T-522/10) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství HELL - Starší slovní ochranná známka Společenství HELLA - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Podobnost výrobků a označení - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)
   2012/C 58/15
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Hell Energy Magyarország kft (Budapešť, Maďarsko) (zástupce: M. Treis, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: D. Botis, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Hansa Mineralbrunnen GmbH (Rellingen, Německo) (zástupci: A. Renck, V. von Bomhard, E. Nicolás Gómez a T. Dolde, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 5. srpna 2010 (věc R 1517/2009-1), týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Hansa Mineralbrunnen GmbH a Hell Energy Magyarország.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Hell Energy Magyarország kft se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 13, 15.1.2011.


title: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 4. května 2005 ve věci T-398/03, Jean-Pierre Castets proti Komisi Evropských společenství (Úředníci — Článek 78 služebního řádu — Invalidní důchod — Výpočet částky důchodu — Plat zohledněný pro výpočet)

text:
               9.7.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/18

      ROZSUDEK SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 4. května 2005
   ve věci T-398/03, Jean-Pierre Castets proti Komisi Evropských společenství (1)

   (Úředníci - Článek 78 služebního řádu - Invalidní důchod - Výpočet částky důchodu - Plat zohledněný pro výpočet)
   (2005/C 171/32)
   Jednací jazyk: francouzština
   Ve věci T-398/03, Jean-Pierre Castets, bývalý úředník Komise Evropských společenství, s bydlištěm v Saint-Victor-des-Oules (Francie), zastoupený G. Crétinem, advokátem, proti Komisi Evropských společenství (zmocněnec: J. Currall, ve spolupráci s B. Wägenbaurem, advokátem), jejímž předmětem je návrh na zrušení rozhodnutí Komise, kterým se stanoví nárok žalobce na invalidní důchod, Soud (čtvrtý senát), ve složení H. Legal, předseda, P. Mengozzi a I. Wiszniewska-Białecka, soudci, vedoucí soudní kanceláře: C. Kristensen, rada, vydal dne 4. května 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Žalobce nese vlastní náklady řízení a náklady řízení vynaložené Komisí na účast na jednání.

               3)

               Komise nese vlastní náklady řízení kromě nákladů řízení, které vynaložila na svou účast na jednání.

      (1)  Úř. věst. C 35, 7.2.2004.


title: Věc T-139/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 15. září 2016 – PT Wilmar Bioenergi Indonesia a PT Wilmar Nabati Indonesia v. Rada „Dumping — Dovoz bionafty pocházející z Indonésie — Konečná antidumpingová cla — Článek 2 odst. 3 a 5 nařízení (ES) č. 1225/2009 — Běžná hodnota — Výrobní náklady“

text:
               31.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 402/33

         Rozsudek Tribunálu ze dne 15. září 2016 – PT Wilmar Bioenergi Indonesia a PT Wilmar Nabati Indonesia v. Rada
   (Věc T-139/14) (1)

   („Dumping - Dovoz bionafty pocházející z Indonésie - Konečná antidumpingová cla - Článek 2 odst. 3 a 5 nařízení (ES) č. 1225/2009 - Běžná hodnota - Výrobní náklady“)
   (2016/C 402/36)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: PT Wilmar Bioenergi Indonesia (Medan, Indonésie) a PT Wilmar Nabati Indonesia (Medan) (zástupce: P. Vander Schueren, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: původně S. Boelaert, poté H. Marcos Fraile, zmocněnci, ve spolupráci s de R. Bierwagen a C. Hipp, advokáty)

      Vedlejší účastníci podporující žalovanou: Evropská komise (zástupci: J. F. Brakeland, M. França a A. Stobiecka Kuik, zmocněnci) a European Biodiesel Board (EBB) (Brusel, Belgie) (zástupci: O. Prost a M. S. Dibling, advokáti)

      Předmět věci

   Návrh na základě článku 263 SFEU na zrušení prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1194/2013 ze dne 19. listopadu 2013 o uložení konečného antidumpingového cla a o konečném výběru prozatímního cla uloženého na dovoz bionafty pocházející z Argentiny a Indonésie (Úř. věst. L 315, s. 2), v rozsahu, v němž se týká žalobkyň

      Výrok rozsudku

               1)

               Články 1 a 2 prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1194/2013 ze dne 19. listopadu 2013 o uložení konečného antidumpingového cla a o konečném výběru prozatímního cla uloženého na dovoz bionafty pocházející z Argentiny a Indonésie se zrušují v rozsahu, v němž se týkají PT Wilmar Bioenergi Indonesia a PT Wilmar Nabati Indonesia

               2)

               Rada Evropské unie ponese vlastní náklady řízení a uhradí náklady řízení vynaložené společnostmi PT Wilmar Bioenergi Indonesia a PT Wilmar Nabati Indonesia.

               3)

               Evropská komise a European Biodiesel Board (EBB) ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 151, 19.5.2014.


title: Věc T-239/09 P: Usnesení Tribunálu ze dne 4. dubna 2011 — Marcuccio v. Komise ( „Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Úředníci — Nezahájení vyšetřování orgánem — Postup před zahájením soudního řízení — Žaloba na náhradu škody — Zčásti zjevně nepřípustný a zčásti zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek“ )

text:
               21.5.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 152/19

         Usnesení Tribunálu ze dne 4. dubna 2011 — Marcuccio v. Komise
   (Věc T-239/09 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Úředníci - Nezahájení vyšetřování orgánem - Postup před zahájením soudního řízení - Žaloba na náhradu škody - Zčásti zjevně nepřípustný a zčásti zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek)
   2011/C 152/35
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Luigi Marcuccio (Tricase, Itálie) (zástupce: G. Cipressa, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: J. Currall a C. Berardis Kayser, zmocněnci, ve spolupráci s A. dal Ferrem, advokátem)

      Předmět

   Kasační opravný prostředek podaný proti usnesení Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (prvního senátu) ze dne 31. března 2009, Marcuccio v. Komise (F-146/07, dosud nezveřejněné ve Sbírce rozhodnutí), který směřuje ke zrušení tohoto usnesení.

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Luigi Marcuccio ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí v rámci tohoto řízení.

      (1)  Úř. věst. C 193, 15.8.2009.


title: Věc C-306/10: Usnesení předsedy pátého senátu Soudního dvora ze dne 10. března 2011 — Evropská komise v. Estonská republika

text:
               16.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 211/21

         Usnesení předsedy pátého senátu Soudního dvora ze dne 10. března 2011 — Evropská komise v. Estonská republika
   (Věc C-306/10) (1)

   2011/C 211/42
   Jednací jazyk: estonština
   Předseda pátého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 221, 14.8.2010.


title: Věc T-257/04: Žaloba podaná dne 28. června 2004 Polskou republikou proti Komisi Evropských společenství

text:
               9.10.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 251/20

         Žaloba podaná dne 28. června 2004 Polskou republikou proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-257/04)
   (2004/C 251/38)
   Jednací jazyk: polština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 28. června 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Polskou republikou, zastoupenou Jarosławem Pietrasem, jako zmocněncem.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil článek 3 a čl. 4 odst. 3 osmou odrážku nařízení Komise (ES) č. 1972/2003 ze dne 10. listopadu 2003 o přechodných opatřeních, která mají být přijata, pokud jde o obchod se zemědělskými produkty v důsledku přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska (Úř. věst. L 293, s. 3), změněného nařízením Komise (ES) č. 230/2004 ze dne 10. února 2004 (Úř. věst. L 39, s. 13) a nařízením Komise (ES) č. 735/2004 ze dne 20. dubna 2004 (Úř. věst. L 114, s. 13),

               —

               uložil Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní tvrzení
   Pokud jde o článek 3 nařízení č. 1972/2003, žalobkyně se dovolává následujících žalobních důvodů:

               —

               porušení zásady volného pohybu zboží zavedením poplatků ve výši celní sazby erga omnes, které jsou vyšší než celní sazby závazné v období před přistoupením Polska do Evropské unie,

               —

               nedostatek pravomoci Komise a porušení článku 22, čl. 41 prvního pododstavce a části 5 přílohy IV Aktu o podmínkách přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Slovinské republiky a Slovenské republiky a úpravách smluv, na nichž je založena Evropská unie (1), a to přijetím opatření, která změnila podmínky zakotvené v tomto Aktu týkající se zavedení pravidel celní unie na Polskou republiku,

               —

               porušení zásady nediskriminace z důvodu státní příslušnosti, a to přijetím opatření, která předpokládají odlišné zacházení se subjekty pocházejícími z Polska než se subjekty pocházejícími ze Společenství patnácti, které se přitom nacházejí v obdobné situaci,

               —

               porušení podstatných procesních náležitostí, a to nedostatečným odůvodněním přijatých opatření,

               —

               porušení zásady ochrany legitimního očekávání, a to zavedením způsobu nakládání, jenž je v rozporu s podmínkami zakotvenými ve výše zmíněném Aktu o přistoupení, s produkty, které byly dne 1. května 2004 dočasně skladovány, podléhaly celním režimům nebo se nacházely v tranzitu v rozšířeném Společenství, a především zavedením vyšších poplatků než celní sazby závazné v období před přistoupením Polska do Evropské unie.

         Pokud jde o čl. 4 odst. 3 nařízení č. 1972/2003, žalobkyně se dovolává nedostatku pravomoci Komise a porušení čl. 41 prvního pododstavce výše zmiňovaného Aktu o přistoupení, porušení zásady proporcionality a porušení zásady nediskriminace z důvodu státní příslušnosti – jelikož výše poplatku zakotvená v napadeném ustanovení překračuje rozdíl mezi celní sazbou Společenství a polskou celní sazbou ke dni 30. dubnu 2004.
   Pokud jde o čl. 4 odst. 5 osmou odrážku nařízení č. 1972/2003, žalobkyně se dovolává nedostatku pravomoci Komise a porušení čl. 41 prvního pododstavce výše zmiňovaného Aktu o přistoupení a porušení zásady proporcionality – jelikož napadené ustanovení se týká produktů, pro které byla ke dni 30. dubnu 2004 sazba polského dovozního cla vyšší nebo se rovnala sazbě Společenství, a také produktů, u kterých nebyly ke dni 1. květnu 2004 zjištěny na vnitrostátní úrovni přebytečné zásoby.
   Pokud jde o všechna napadená ustanovení nařízení 1972/2003, žalobkyně se dovolává zneužití pravomoci Komisí tím, že přijala opatření, jejichž skutečným cílem není zjednodušení zavedení pravidel společné zemědělské politiky pro Polsko, nýbrž ochrana trhu Společenství patnácti před konkurencí polských zemědělských producentů.

      (1)  Úř. věst. 2003, L 236, s. 33.


title: Věc C-440/08: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 18. března 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden — Nizozemí) — F. Gielen v. Staatssecretaris van Financiën ( „Přímé daně — Článek 43 ES — Daňový poplatník-nerezident — Podnikatel — Nárok na odpočet pro osoby samostatně výdělečně činné — Kritérium počtu hodin — Diskriminace mezi daňovými poplatníky-rezidenty a daňovými poplatníky-nerezidenty — Volba shodného zacházení“ )

text:
               22.5.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 134/6

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 18. března 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden — Nizozemí) — F. Gielen v. Staatssecretaris van Financiën
   (Věc C-440/08) (1)

   („Přímé daně - Článek 43 ES - Daňový poplatník-nerezident - Podnikatel - Nárok na odpočet pro osoby samostatně výdělečně činné - Kritérium počtu hodin - Diskriminace mezi daňovými poplatníky-rezidenty a daňovými poplatníky-nerezidenty - Volba shodného zacházení“)
   2010/C 134/09
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hoge Raad der Nederlanden

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: F. Gielen

      Žalovaný: Staatssecretaris van Financiën

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Hoge Raad de Nederlanden Den Haag — Výklad článku 43 ES — Vnitrostátní úprava, kterou se osobám samostatně výdělečně činným přiznává právo odečíst od svého zisku určitou paušální částku, pokud v kalendářním roce odpracovaly pro podnik alespoň 1 225 hodin — Pouze v případě daňového poplatníka-nerezidenta nedochází k zohlednění hodin odpracovaných ve prospěch podniku usazeného v jiném členském státě

      Výrok

   Článek 49 SFEU brání vnitrostátní právní úpravě, která má, pokud jde o přiznání takové daňové výhody, jako je odpočet pro osoby samostatně výdělečně činné dotčený v původním řízení, diskriminační dopad na poplatníky-nerezidenty, a to i v případě, že si tito poplatníci mohou, co se týče této výhody, zvolit režim použitelný na poplatníky-rezidenty.

      (1)  Úř. věst. C 327, 20.12.2008.


title: Věc C-266/07: Žaloba podaná dne 5. června 2007 – Komise Evropských společenství v. Portugalská republika

text:
               4.8.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 183/24

         Žaloba podaná dne 5. června 2007 – Komise Evropských společenství v. Portugalská republika
   (Věc C-266/07)
   (2007/C 183/41)
   Jednací jazyk: portugalština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: A. Caeiros a J.-B. Laignelot, zmocněnci)

      Žalovaná: Portugalská republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Portugalská republika nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 4 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/76/ES (1) ze dne 4. prosince 2000 o spalování odpadů, nebo podpůrně, že nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 9 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/12/ES (2) ze dne 5. dubna 2006 o odpadech, tím, že povolila spalování nemocničního odpadu ve spalovacích zařízeních, která nemají platné povolení;

               —

               uložit Portugalské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Z výkladu článku 3 výše uvedené směrnice 2000/76 ES ve spojení s čl. 20 odst. 2 téže směrnice vyplývá, že se pro účely uvedené směrnice 2000/76 jedná o nové spalovací zařízení, takže je tato směrnice použitelná na spalovací zařízení Parque da Saúde v Lisabonu. Spalovací zařízení smělo zahájit provoz až po získání povolení, které splňuje podmínky stanovené v článku 4 uvedené směrnice. Portugalské orgány tuto povinnost nesplnily.
   Pro případ, že Soudní dvůr dospěje k závěru, že by předmětné spalovací mělo být pro účely směrnice 2000/76 ES považováno za „stávající spalovací zařízení“, pročež by tato směrnice neměla být použita, jeho provozování předpokládá získání předchozího povolení v souladu s čl. 9 odst. 1 směrnice 2006/12/ES.

      (1)  Úř. věst. L 332, s. 91; Zvl. vyd. 15/05, s. 353.

      (2)  Úř. věst. L 114, s. 9.