title: Věc T-135/12: Žaloba podaná dne 2. března 2012 — Francie v. Komise

text:
               16.6.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 174/24

         Žaloba podaná dne 2. března 2012 — Francie v. Komise
   (Věc T-135/12)
   2012/C 174/41
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Francouzská republika (zástupci: E. Belliard, G. de Bergues, J. Gstalter a J. Rossi, zmocněnci)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí v celém rozsahu;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Svou žalobou se žalobkyně domáhá neplatnosti rozhodnutí Komise C(2011) 9403 final ze dne 20. prosince 2001, prohlašující za určitých podmínek podporu, provedenou Francouzskou republikou ve prospěch France Télécom a která se týkala reformy způsobu financování důchodů státních úředníků pracujících u společnosti France Télécom, za slučitelnou se společným trhem [státní podpora č. C 25/2008 (ex NN 23/2008)].
   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod, rozdělený do dvou částí, vychází z porušení čl. 107 odst. 1 SFEU v rozsahu, v němž Komise zastávala stanovisko, že reforma způsobu financování důchodů státních úředníků pracujících u France Télécom představuje státní podporu. Žalobkyně uplatňuje argument, že

                           —

                           Komise nesprávně vycházela z toho, že snížení protihodnoty, kterou má zaplatit France Télécom státu, nezbavilo France Télécom strukturální nevýhody, která tuto společnost postihla v důsledku vstupu v platnost zákona z roku 1990 a že opatření poskytuje tomuto podniku výhodu;

                           —

                           podpůrně, že se Komise nesprávně domnívala, že France Télécom požívá od roku 1996 výhody navzdory placení výjimečného paušálního příspěvku tímto podnikem.

               2)

               Druhý žalobní důvod vychází podpůrně z porušení čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU, neboť Komise podmínila slučitelnost dotyčného opatření s dodržením podmínky stanovené v článku 2 sporného rozhodnutí. Tento žalobní důvod se dělí na dvě části:

                           —

                           V rámci první části žalobkyně uplatňuje argument, že Komise porušila čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU tím, že předpokládala, že v projednávaném případě nebylo dosaženo sazby k zajištění rovných soutěžních podmínek, neboť při výpočtu protiplnění zaplaceného France Télécom na základě vstupu v platnost zákona z roku 1996 nebyla zohledněna společná rizika.

                           —

                           V rámci druhé části tvrdí žalobkyně podpůrně, že Komise porušila čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU tím, že odmítla posoudit nedostatečnou sazbu k zajištění rovných soutěžních podmínek na základě zaplacení výjimečné paušální částky France Télécom, a dospěla k závěru, že tento podnik nebude mít až do roku 2043 srovnatelné postavení se svými konkurenty.

               3)

               Třetí žalobní důvod se opírá o zjevně nesprávné posouzení, neboť Komise odmítla sazbu ve výši 7 % jakožto aktualizační sazbu na výjimečný paušální příspěvek.


title: Věc T-360/06: Rozsudek Tribunálu ze dne 27. září 2012 — Heijmans v. Komise ( „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Nizozemský trh se silničním bitumenem — Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES — Přičitatelnost protiprávního jednání“ )

text:
               17.11.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 355/18

         Rozsudek Tribunálu ze dne 27. září 2012 — Heijmans v. Komise
   (Věc T-360/06) (1)

   (Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Nizozemský trh se silničním bitumenem - Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES - Přičitatelnost protiprávního jednání)
   2012/C 355/35
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Heijmans NV (Rosmalen, Nizozemsko) (zástupci: původně M. Smeets a A. Van den Oord, poté M. Smeets, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně A. Bouquet a A. Nijenhuis, zmocněnci, ve spolupráci původně s de F. Wijckmansem, F. Tuytschaeverem a L. Gyselenem, poté A. Bouquet, A. Nijenhuis a F. Ronkes Agerbeek, zmocněnci, ve spolupráci s F. Wijckmansem a F. Tuytschaeverem, advokáty)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C(2006) 4090 final ze dne 13. září 2006 v řízení podle článku 81 [ES] [věc COMP/F/38.456 — Bitumen (Nizozemsko)] v rozsahu, v němž se týká žalobkyně, a podpůrně návrh na snížení výše pokuty, která jí byla uvedeným rozhodnutím uložena.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Heijmans NV se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 20, 27.1.2007.


title: Věc C-491/15 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 18. září 2015 Rainerem Typkem proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 2. července 2015 ve věci T-214/13, Rainer Typke v. Evropská komise

text:
               25.1.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 27/2

         Kasační opravný prostředek podaný dne 18. září 2015 Rainerem Typkem proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 2. července 2015 ve věci T-214/13, Rainer Typke v. Evropská komise
   (Věc C-491/15 P)
   (2016/C 027/03)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Rainer Typke (zástupkyně: C. Cortese, advokátka)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

   Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatel“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil body 2 a 3 výroku Tribunálu ze dne 2. července 2015 ve věci T-214/13, Typke v. Evropská komise,

               —

               zrušil rozhodnutí přijaté generálním tajemníkem Evropské komise v řízení GESTDEM 2012/3258,

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení navrhovatele v řízeních v prvním i druhém stupni.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Na podporu kasačního opravného prostředku předkládá navrhovatel jediný důvod kasačního opravného prostředku.
   Zaprvé, Tribunál si nesprávně vyložil nařízení 1049/2001 (1), a zejména jeho čl. 3 písm. a) a čl. 4 odst. 6, jelikož předpokládal, že uplatňování příslušných článků na normalizované relační databáze vyžaduje rozlišování mezi částečným přístupem k dokumentům uloženým v relační databázi a základním přístupem k informacím v nich obsažených. Na posledně uvedený přístup se nevztahují ustanovení nařízení o přístupu, jelikož by to údajně vedlo k vytvoření nového dokumentu. Tribunál zejména pochybil tím, že dospěl k závěru, že nařízení 1049/2001 by vylučovalo z oblasti své působnosti žádost o přístup k normalizované relační databázi vyžadující formulaci vyhledávacího dotazu SQL, který požádaná instituce „[u dotčené databáze víceméně běžně]“ dosud nepoužívá a který je „naprogramovaný“, protože by to údajně nezahrnovalo vyhledávání pomocí vyhledávacích nástrojů, které jsou pro dotčenou databázi k dispozici, a proto by to znamenalo vytvoření nového dokumentu.
   Zadruhé, Tribunál pochybil tím, že tvrdil, že žádost žalobce neodkazovala na existující dokument, a v každém případě nespadala do oblasti působnosti nařízení 1049/2001, a to na základě následujících nesprávných předpokladů:

               —

               nebylo by možné, aby žádaná instituce kladně odpověděla na žádost o přístup, jelikož existující dokumenty neodpovídaly požadavku (rozsudek v prvním stupni, bod 73), nebo o přístup k nim žalobce nepožádal (rozsudek v prvním stupni, bod 67)

               —

               žádost žalobce by byla zformulována podle klasifikace, kterou příslušná databáze nepodporuje, zejména z důvodu operací zpracování údajů, které by si vyžádaly (rozsudek v prvním stupni, body 58, 66, 68, 62, 63)

               —

               znamenalo by to vytvoření nového dokumentu, který obsahuje informace v novém formátu a podle výběrových kritérií stanovených žadatelem (rozsudek v prvním stupni, body 61, 67)

         Krom všech prohlášení kritizovaných v tomto odstavci Tribunál navíc zkreslil důkazy, jež mu byly předloženy a jež měl k dispozici. Totéž platí pro prohlášení Tribunálu, podle něhož by se v projednávaném případě uplatnila domněnka legality, pokud jde o prohlášení požádané instituce, že dokumenty, k nimž byl požádán přístup, neexistují (rozsudek v prvním stupni, bod 66).

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, s. 43; Zvl. vyd. 01/003, s. 331).


title: Věc C-409/12: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 6. března 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberster Patent- und Markensenat – Rakousko) – Backaldrin Österreich The Kornspitz Company GmbH v. Pfahnl Backmittel GmbH „Ochranné známky — Směrnice 2008/95/ES — Článek 12 odstavec 2 písm. a) — Zrušení — Ochranná známka, která se v důsledku činnosti nebo nečinnosti majitele stala v oblasti obchodu označením obvyklým pro výrobky nebo služby, pro které byla zapsána — Vnímání slovního označení, KORNSPITZ‘ prodejci na straně jedné a konečnými spotřebiteli na straně druhé — Ztráta rozlišovací způsobilosti pouze z pohledu konečných spotřebitelů“

text:
               28.4.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/3

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 6. března 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberster Patent- und Markensenat – Rakousko) – Backaldrin Österreich The Kornspitz Company GmbH v. Pfahnl Backmittel GmbH
   (Věc C-409/12) (1)

   („Ochranné známky - Směrnice 2008/95/ES - Článek 12 odstavec 2 písm. a) - Zrušení - Ochranná známka, která se v důsledku činnosti nebo nečinnosti majitele stala v oblasti obchodu označením obvyklým pro výrobky nebo služby, pro které byla zapsána - Vnímání slovního označení, KORNSPITZ‘ prodejci na straně jedné a konečnými spotřebiteli na straně druhé - Ztráta rozlišovací způsobilosti pouze z pohledu konečných spotřebitelů“)
   2014/C 129/03
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Oberster Patent- und Markensenat

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Backaldrin Österreich The Kornspitz Company GmbH

      Žalovaná: Pfahnl Backmittel GmbH

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Oberster Patent- und Markensenat – Výklad čl. 12 odst. 2 písm. a) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/95/ES ze dne 22. října 2008 , kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách (kodifikované znění) (Úř. věst. L 299, s. 25) – Důvody zrušení – Slovní ochranná známka, která se stala označením obvyklým pro dotčený výrobek pro spotřebitele z důvodu chybějících informací o existenci ochranné známky ze strany obchodníků – Neexistence alternativních označení pro popis dotčeného výrobku – Nečinnost majitele ochranné známky

      Výrok

               1)

               Článek 12 odst. 2 písm. a) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/95/ES ze dne 22. října 2008, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách, musí být vykládán v tom smyslu, že v takové situaci, jako je situace dotčená v původním řízení, mohou majiteli ochranné známky zaniknout práva přiznaná touto ochrannou známkou ve vztahu k výrobku, pro který je zapsána, pokud se tato známka v důsledku činnosti nebo nečinnosti jejího majitele stala označením obvyklým pro tyto výrobky pouze z pohledu jejich konečných spotřebitelů.

               2)

               Článek 12 odst. 2 písm. a) směrnice 2008/95 musí být vykládán v tom smyslu, že za „nečinnost“ ve smyslu tohoto ustanovení lze považovat skutečnost, že majitel ochranné známky nepobízí prodejce k tomu, aby ve větším rozsahu používali tuto ochrannou známku za účelem prodeje výrobku, pro který je uvedená ochranná známka zapsána.

               3)

               Článek 12 odst. 2 písm. a) směrnice 2008/95 musí být vykládán v tom smyslu, že předpokladem rozhodnutí o zániku práv přiznaných majiteli ochranné známky není posouzení otázky, zda pro výrobek, pro který se ochranná známka stala v oblasti obchodu obvyklým označením, existují jiná označení.

      (1)  Úř. věst. C 399, 22.12.2012.


title: Věc T-166/09 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 27. dubna 2009 Luigim Marcucciem proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 18. února 2009 ve věci F-70/07, Marcuccio v. Komise

text:
               20.6.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 141/56

         Kasační opravný prostředek podaný dne 27. dubna 2009 Luigim Marcucciem proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 18. února 2009 ve věci F-70/07, Marcuccio v. Komise
   (Věc T-166/09 P)
   2009/C 141/114
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Luigi Marcuccio (Tricase, Itálie) (zástupce: G. Cipressa, advokát)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

               —

               zrušit v plném rozsahu a bezvýjimečně usnesení ze dne 18. února 2009 ve věci F-70/07 (dále jen „dotčená věc“), Marcuccio v. Komise, přijaté prvním senátem Soudu pro veřejnou službu,

               —

               prohlásit, že žaloba v prvním stupni, v jejímž rámci bylo přijato napadené usnesení, je v plném rozsahu a bezvýjimečně zcela přípustná,

               —

               v rozsahu, v němž je to nezbytné určit, že Soud pro veřejnou službu se dopustil nesprávného právního posouzení tím, že považoval některá návrhová žádání formulovaná v návrhu na zahájení řízení v dotčené věci za „návrh na určení výše nákladů řízení“ (sic, bod 16 napadeného usnesení),

               —

               v rozsahu, v němž je to nezbytné prohlásit, že Soud pro veřejnou službu byl příslušný rozhodnout jako soud v prvním stupni o všech návrhových žádáních navrhovatele (dále jen „návrhová žádání“) v dotčené věci, krom toho

         hlavně:

               —

               vyhovět v plném rozsahu a bezvýjimečně návrhovým žádáním navrhovatele, které je zde třeba chápat jako výslovně převzaté pro všechny právní účinky,

               —

               uložit odpůrkyni náhradu ve prospěch navrhovatele veškerých nákladů řízení, které vynaložil jak v řízení v prvním stupni, tak v tomto řízení o kasačním opravném prostředku nebo

         podpůrně:

               —

               vrátit projednávanou věc Soudu pro veřejnou službu, v jiném složení, aby rozhodl znovu ve věci samé.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu svých návrhových žádání navrhovatel uvádí tyto důvody:

               —

               protiprávnost částečného vrácení věci Soudu prvního stupně, zejména z důvodu nesprávného výkladu a použití článku 90 Služebního řádu úředníků Evropských Společenství (dále jen „Služební řád úředníků“) a naprostý nedostatek odůvodnění,

               —

               porušení, nesprávný výklad a použití zásady zákonného soudce, jakož i článku 47 Listiny základních práv Evropské unie (dále jen „Listina“),

               —

               protiprávnost zamítnutí z důvodu, že jsou nepřípustné, jiných návrhových žádání než těch, pro které se Soud pro veřejnou službu považoval za nepříslušný, a to zejména z důvodu nesprávného výkladu a použití článku 90 Služebního řádu úředníků a pojmu návrh na náhradu škody, který je podpůrný k návrhu na zrušení rozhodnutí orgánu Společenství, jakož i z důvodu naprostého nedostatku odůvodnění a zkreslení skutečností,

               —

               procesní pochybení způsobilé vážně poškodit zájmy navrhovatele tím, že se nedodržela povinnost nezohlednit obsah aktu uvedeného v bodě 11 napadeného usnesení, protože byl podán opožděně, jakož i z důvodu, že byli účastníci řízení vyzváni předložit mimořádné akty, doplněné následně do spisu v rámci řízení v prvním stupni, způsobilé vážně poškodit zájmy navrhovatele,

               —

               porušení zásady spravedlivého řízení, článku 6 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod a článku 47 Listiny.


title: Věc T-27/14: Žaloba podaná dne 10. ledna 2014 — Česká republika v. Komise

text:
               22.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 85/22

         Žaloba podaná dne 10. ledna 2014 — Česká republika v. Komise
   (Věc T-27/14)
   2014/C 85/38
   Jednací jazyk: čeština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Česká republika (zástupci: M. Smolek, J. Vláčil, T. Müller, zmocněnci)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil výzvu Evropské komise C(2013) 7221 final ze dne 4. listopadu 2013 ke zrušení rozhodnutí Ministerstva průmyslu a obchodu České republiky, kterým se plynárenskému skladovacímu zařízení v Dambořicích uděluje výjimka z vnitrostátních právních předpisů, jimiž se provádí ustanovení směrnice 2003/55/ES (1) o pravidlech přístupu třetích stran a

               —

               uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod vychází z porušení čl. 266 odst. 1 SFEU
               V této souvislosti žalobkyně uplatňuje, že Komise přijetím napadeného rozhodnutí postupovala v přímém rozporu s rozsudkem Tribunálu ze dne 6. září 2013, Globula v. Komise, T-465/11.

               2)

               Druhý žalobní důvod vychází z porušení čl. 22 odst. 4 směrnice 2003/55/ES
               Na tomto místě žalobkyně tvrdí, že Komise přijala napadené rozhodnutí po vypršení lhůty stanovené čl. 22 odst. 4 směrnice 2003/55/ES.

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/55/ES ze dne 26. června 2003 o společných pravidlech pro vnitřní trh se zemním plynem a o zrušení směrnice 98/30/ES (Úř. věst. L 176, s. 57; Zvl. vyd. 12/02, s. 230).


title: Věc C-95/09: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 1. července 2010 — Evropská komise v. Irsko

text:
               18.12.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 346/37

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 1. července 2010 — Evropská komise v. Irsko
   (Věc C-95/09) (1)

   ()
   2010/C 346/65
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 113, 16.5.2009.


title: Věc C-276/05: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 22. prosince 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberster Gerichtshof – Rakousko) – The Wellcome Foundation Ltd v. Paranova Pharmazeutika Handels GmbH ( Ochranná známka — Léčivý přípravek — Přebalení — Paralelní dovoz — Podstatná změna vzhledu obalu — Povinnost předchozího upozornění )

text:
               21.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/2

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 22. prosince 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberster Gerichtshof – Rakousko) – The Wellcome Foundation Ltd v. Paranova Pharmazeutika Handels GmbH
   (Věc C-276/05) (1)

   („Ochranná známka - Léčivý přípravek - Přebalení - Paralelní dovoz - Podstatná změna vzhledu obalu - Povinnost předchozího upozornění“)
   (2009/C 44/02)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Oberster Gerichtshof
   Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: The Wellcome Foundation Ltd

      Žalovaná: Paranova Pharmazeutika Handels GmbH
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Oberster Gerichtshof (Rakousko) – Výklad článku 7 první směrnice rady 89/104/EHS ze dne 21. prosince 1988, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách (Úř. věst. 40, s. 40; Zvl. vyd. 17/01, s. 92) – Změna obalu farmaceutického výrobku, který je předmětem paralelního dovozu – Podstatná změna vzhledu obalu – Rozsah předběžné oznamovací povinnosti
   Výrok

               1)

               Článek 7 odst. 2 směrnice Rady 89/104/EHS ze dne 21. prosince 1988, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách, ve znění Dohody o Evropském hospodářském prostoru ze dne 2. května 1992, musí být vykládán v tom smyslu, že pokud se prokáže, že přebalení léčivého přípravku novým obalem je nezbytné k jeho dalšímu uvádění na trh členského státu dovozu, musí být vzhled obalu posuzován pouze vzhledem k podmínce, podle které nesmí být takový, že by mohl poškodit dobré jméno ochranné známky a jejího majitele.

               2)

               Článek 7 odst. 2 směrnice 89/104 ve znění Dohody o Evropském hospodářském prostoru ze dne 2. května 1992 musí být vykládán v tom smyslu, že paralelnímu dovozci přísluší, aby majiteli ochranné známky poskytl nezbytné a dostatečné informace za účelem umožnit posledně uvedenému, aby ověřil, že přebalení výrobku s takovou ochrannou známkou je nezbytné pro jeho uvádění na trh členského státu dovozu.

      (1)  Úř. věst. C 217, 3.9.2005.


title: Věc C-318/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Förvaltningsrätten i Falun (Švédsko) dne 27. června 2011 — Daimler AG v. Skatteverket

text:
               10.9.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/29

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Förvaltningsrätten i Falun (Švédsko) dne 27. června 2011 — Daimler AG v. Skatteverket
   (Věc C-318/11)
   2011/C 269/54
   Jednací jazyk: švédština

      Předkládající soud

   Förvaltningsrätten i Falun

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Daimler AG

      Žalovaný: Skatteverket

      Předběžné otázky

               1)

               Jak má být při rozhodování na základě relevantních ustanovení práva Evropské unie (1) vykládán pojem „stálá provozovna, z níž je vykonávána ekonomická činnost“?

               2)

               Provádí-li osoba povinná k dani, která má sídlo své hospodářské činnosti v jiném členském státě a jejíž činnost spočívá zejména ve výrobě a prodeji vozidel, zimní zkoušky modelů vozidel v zařízeních umístěných ve Švédsku, je třeba mít za to, že taková osoba má ve Švédsku stálou provozovnu, z níž vykonává hospodářskou činnost, pokud tato osoba pořídila zboží a služby, které byly přijaty a využity ve zkušebních zařízeních ve Švédsku, aniž by měla v tomto státě trvale umístěny své zaměstnance, a pokud je taková zkušební činnost nezbytná k výkonu hospodářské činnosti takové osoby v jiném členském státě?

               3)

               Má na odpověď na druhou otázku vliv, že osoba povinná k dani má ve Švédsku stoprocentně vlastněnou dceřinou společnost, jejímž účelem je takřka výhradně poskytovat uvedené osobě různé služby pro účely uvedené zkušební činnosti?

      (1)  Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, 11.12.2006, s. 1), osmá směrnice Rady 79/1072/EHS ze dne 6. prosince 1979 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Úprava vracení daně z přidané hodnoty osobám povinným k dani neusazeným v tuzemsku (Úř. věst. L 331, 27.12.1979, s. 11; Zvl. vyd. 1, s. 79), směrnice Rady 2008/9/ES ze dne 12. února 2008, kterou se stanoví prováděcí pravidla pro vrácení daně z přidané hodnoty stanovené směrnicí 2006/112/ES osobám povinným k dani neusazeným v členském státě vrácení daně, ale v jiném členském státě (Úř. věst. L 44, 20.2.2008, s. 23).


title: Věc C-24/05 P: Opravný prostředek podaný dne 26. ledna 2005 (faxem ze dne 24. ledna 2005) August Storck KG, proti rozsudku Soudu prvního stupně Evropských společenství (čtvrtého senátu) ze dne 10. listopadu 2004, ve věci T-396/02, August Storck KG v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (OHIM) (ochranné známky a vzory)

text:
               19.3.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 69/9

         Opravný prostředek podaný dne 26. ledna 2005 (faxem ze dne 24. ledna 2005) August Storck KG, proti rozsudku Soudu prvního stupně Evropských společenství (čtvrtého senátu) ze dne 10. listopadu 2004, ve věci T-396/02, August Storck KG v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (OHIM) (ochranné známky a vzory)
   (Věc C-24/05 P)
   (2005/C 69/20)
   Jednací jazyk: němčina
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byl předložen dne 26. ledna 2005 (faxem ze dne 24. ledna 2005) opravný prostředek podaný August Storck KG, zastoupenou Ilse Rohr, Heidi Wrage-Molkenthin a Timem Reherem, advokáty, CMS Hasche Sigle, Stadthausbrücke 1-3, D-20355 Hamburk, proti rozsudku Soudu prvního stupně Evropských společenství (čtvrtého senátu) ze dne 10. listopadu 2004, ve věci T-396/02, August Storck KG v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (OHIM) (ochranné známky a vzory).
   Účastník řízení podávající opravný prostředek navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               zrušil rozsudek Soudu prvního stupně (čtvrtého senátu) ze dne 10. listopadu 2004 (1) ve věci T-396/02;

               2.

               vyhověl návrhům, které byly vzneseny v prvním stupni a vydal konečné rozhodnutí ve věci, podpůrně, aby věc vrátil k projednání Soudu prvního stupně;

               3.

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení.

         Důvody opravného prostředku a hlavní argumenty
   1.   Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 40/94
   Soud se dopustil nesprávného právního posouzení, když požadoval, aby se přihlášená ochranná známka podstatně odlišovala od jiných srovnatelných ochranných známek v dotčeném odvětví výrobků. Rozlišovací způsobilost ochranné známky musí být však posuzována jakožto taková, nezávisle na případných podobných ochranných známkách na trhu.
   Přihlášená ochranná známka má vlastní rozlišovací způsobilost. To, že spotřebitel pozná ochrannou známku jako bonbón, nebrání současně její funkci označení původu. Trojrozměrná barevná ochranná známka hraje signální a znovu rozpoznávací úlohu zvláště tam, kde je spotřebitel vystaven velmi velké nabídce – jako na trhu cukrovinek.
   2.   Porušení čl. 74 odst. 1 první věty nařízení č. 40/94
   Navzdory stanovisku Soudu, měl Úřad přezkoumat a objasnit, které podobné nebo stejné ochranné známky podle něj na trhu existují, když tímto chtěl odůvodnit zamítnutí zápisu ochranné známky. Úřad nesmí brát jako základ svého rozhodnutí žádné skutečnosti, které nebyly prokázány a které se pouze domnívá. Jestliže Úřad – navzdory mínění účastníka řízení podávajícího opravný prostředek – považuje za nezbytné měřit rozlišovací způsobilost ochranné známky na trhu bonbónů, musí tuto situaci na trhu zkoumat.
   Krom toho Soud nesmí činit žádná vlastní skutková zjištění ohledně skutečností, které nebyly přezkoumány.
   3.   Porušení článku 73 nařízení č. 40/94
   Úřad údajně použil na trhu se nacházející bonbóny podobného vzhledu k odůvodnění toho, že přihlášená ochranná známka postrádá rozlišovací způsobilost. Účastník řízení podávající opravný prostředek neměl žádnou možnost se vyjádřit k těmto na trhu se údajně nacházejícím bonbónům podobného vzhledu, neboť tyto nebyly Úřadem předloženy.
   Tímto bylo porušeno právo účastníka řízení podávajícího opravný prostředek být vyslechnut.
   4.   Porušení čl. 7 odst. 3 nařízení č. 40/94
   Námitku Soudu, že z předložených důkazů o užívání nevyplývá užívání právě přihlášené ochranné známky, protože tato je užívána společně s dalšími ochrannými známkami, je třeba zamítnout. Již na základě své povahy se trojrozměrná ochranná známka objevuje společně s jinými ochrannými známkami. Jen z důvodu této skutečnosti jí nemůže být odepírána rozlišovací způsobilost.
   Dvojí funkce trojrozměrné barevné ochranné známky, která je tvořena samotným tvarem výrobku, neznamená, že není užívána jako ochranná známka, i když zároveň informuje o vzhledu výrobku.
   V rámci prokázání užívání je třeba zohlednit všechny kontakty spotřebitele s ochrannou známkou. Není jedinou rozhodující skutečností, v jakém rozsahu se spotřebitel s ochrannou známkou setkává před nebo při rozhodnutí o koupi. I pozdější vnímání ochranné známky přispívá k její známosti, především vnímání při spotřebovávání výrobku.

      (1)  Úř. věst. C 19, 22.01.2005.


title: Věc C-265/06: Žaloba podaná dne 16. června 2006 – Komise Evropských společenství v. Portugalská republika

text:
               2.9.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 212/15

         Žaloba podaná dne 16. června 2006 – Komise Evropských společenství v. Portugalská republika
   (Věc C-265/06)
   (2006/C 212/27)
   Jednací jazyk: portugalština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupce: A. Caeiros, zmocněnec)

      Žalovaná: Portugalská republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že zákazem obsaženým v čl. 2 odst. 1 vládního nařízení s mocí zákona č. 40/2003 ze dne 11. března 2003, upevňovat barevné folie na skla motorových vozidel, Portugalská republika nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 28 a 30 ES a z článků 11 a 13 Dohody o EHP, v rozsahu, v jakém uvedený zákaz brání uvedení na trh v Portugalsku barevných folií vyrobených nebo uvedených na trh v jiném členském státě nebo ve členském státě Dohody o EHP;

               —

               uložit Portugalské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Zákaz stanovený v čl. 2 odst. 1 vládního nařízení s mocí zákona č. 40/2003 ze dne 11. března 2003 je opatření s účinkem rovnocenným množstevním omezením dovozu, v rozporu s článkem 28 ES a článkem 11 Dohody o EHP v rozsahu, v jakém uvedený zákaz prakticky brání uvedení na trh v Portugalsku barevných folií legálně vyrobených nebo uvedených na trh v jiném členském státě nebo v členském státě Dohody o EHP. Uvedený zákaz není ani odůvodněný s ohledem na článek 30 ES a článek 13 Dohody o EHP.


title: Věc C-430/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel Bacău (Rumunsko) dne 21. září 2012 — Elena Luca v. Casa de Asigurări de Sănătate Bacău

text:
               22.12.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/10

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel Bacău (Rumunsko) dne 21. září 2012 — Elena Luca v. Casa de Asigurări de Sănătate Bacău
   (Věc C-430/12)
   2012/C 399/16
   Jednací jazyk: rumunština

      Předkládající soud

   Curtea de Apel Bacău

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: Elena Luca

      Odpůrce: Casa de Asigurări de Sănătate Bacău

      Předběžné otázky

               1)

               Brání článek 56 [SFEU] (bývalý článek 49 Smlouvy o ES) a článek 22 nařízení č. 1408/71 (1) uplatnění vnitrostátních předpisů, např. ustanovení v článku 40 odst. 1 písm. b) a v článcích 45 a 46 nařízení č. 592/2008, pokud jde o nárok zaměstnané osoby, osoby samostatně výdělečně činné nebo rodinného příslušníka této osoby na plnou náhradu nákladů vynaložených za lékařskou péči v zahraničí pouze v případě, že osoba získala předchozí souhlas v tomto smyslu?

               2)

               Představuje částečná platba za lékařskou péči provedenou v rámci Společenství, vypočítaná v souladu se sazbami pojišťujícího členského státu, v tomto případě podle článku 7a nařízení č. 122/2007 (později zrušeného nařízením č. 729/2009) omezení pro účely uplatnění článku 56 [SFEU] (bývalého článku 49 Smlouvy o ES)?

               3)

               Pokud bude výše uvedená otázka zodpovězena kladně, jaká je mezní hodnota, v jejímž rámci musí být náklady vynaložené pojištěnou osobou nahrazeny, za předpokladu, že se částka plateb stanovená právními předpisy členského státu bydliště liší od částky plateb stanovené právními předpisy členského státu, ve kterém byla léčba uskutečněna?

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby a jejich rodiny pohybující se v rámci Společenství (Úř. věst. L 149, s. 2; Zvl. vyd. 05/01, s. 35).


title: Věc T-136/14: Žaloba podaná dne 24. února 2014 – Tilda Riceland Private v. OHIM – Siam Grains (BASMALI LONG GRAIN RICE RIZ LONG DE LUXE)

text:
               5.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 135/55

         Žaloba podaná dne 24. února 2014 – Tilda Riceland Private v. OHIM – Siam Grains (BASMALI LONG GRAIN RICE RIZ LONG DE LUXE)
   (Věc T-136/14)
   2014/C 135/71
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Tilda Riceland Private Ltd (Gurgaon, Indie) (zástupci: S. Malynicz, Barrister, N. Urwin a D. Sills, Solicitors)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Siam Grains Co. Ltd (Bangkok, Thajsko)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 18. prosince 2013 ve věci R 1086/2012-4;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladu řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Dotčená ochranná známka Společenství: Černobílá obrazová ochranná známka obsahující slovní prvky „BASMALI LONG GRAIN RICE RIZ LONG DE LUXE“ pro výrobky zařazené do třídy 30 – Přihláška ochranné známky Společenství č. 3 520 641

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Starší nezapsaná ochranná známka a starší označení, užívané v obchodním styku a označující třídu výrobků‘ „BASMATI“ používané ve Spojeném království v souvislosti s rýží

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitek v plném rozsahu

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 4 nařízení o ochranné známce Společenství


title: Věc T-170/13: Žaloba podaná dne 21. března 2013 — Benelli Q.J. v. OHIM — Demharter (MOTOBI)

text:
               25.5.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 147/27

         Žaloba podaná dne 21. března 2013 — Benelli Q.J. v. OHIM — Demharter (MOTOBI)
   (Věc T-170/13)
   2013/C 147/49
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Benelli Q.J. Srl (Pesaro, Itálie) (zástupce: P. Lukácsi, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Demharter GmbH (Dillingen, Německo)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               změnil rozhodnutí žalovaného a nařídil zamítnutí návrhu na zrušení podaného účastnicí řízení navrhující zrušení;

               —

               zrušil rozhodnutí žalovaného a vrátil mu věc k novému přezkoumání a novému rozhodnutí v případě, kdyby Tribunál dospěl k závěru, že je nevyhnutelné provést další hloubkový přezkum důkazu o skutečném užívání;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení žalobkyně.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na zrušení: Slovní ochranná známka „MOTOBI“ pro výrobky zařazené do třídy 12 — Zápis ochranné známky Společenství č. 835 264

      Majitelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Účastnice řízení navrhující zrušení ochranné známky Společenství: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Zrušení ochranné známky Společenství

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 51 odst. 1 písm. a) nařízení Rady č. 207/2009


title: Věc T-43/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 12. prosince 2014 – Heidrick & Struggles International v. OHIM (THE LEADERSHIP COMPANY) „Ochranná známka Společenství — Přihláška slovní ochranné známky Společenství THE LEADERSHIP COMPANY — Absolutní důvod pro zamítnutí — Popisný charakter — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               9.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 46/52

         Rozsudek Tribunálu ze dne 12. prosince 2014 – Heidrick & Struggles International v. OHIM (THE LEADERSHIP COMPANY)
   (Věc T-43/14) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Přihláška slovní ochranné známky Společenství THE LEADERSHIP COMPANY - Absolutní důvod pro zamítnutí - Popisný charakter - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2015/C 046/67)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Heidrick & Struggles International, Inc. (Chicago, Illinois, Spojené státy) (zástupce: A. Norris, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: I. Harrington, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 10. října 2013 (věc R 338/2013-2), týkající se přihlášky slovního označení THE LEADERSHIP COMPANY jako ochranné známky Společenství.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Heidrick & Struggles International Inc. se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 129, 28. 4. 2014.


title: Věc C-543/11: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 17. ledna 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden — Nizozemsko) — Woningstichting Maasdriel v. Staatssecretaris van Financiën ( „Daň z přidané hodnoty — Směrnice 2006/112/ES — Článek 135 odst. 1 písm. k), ve spojení s čl. 12 odst. 1 a 3 — Nezastavěný pozemek — Stavební pozemek — Pojmy — Demoliční práce za účelem budoucí stavby — Osvobození od DPH“ )

text:
               2.3.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/5

         Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 17. ledna 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden — Nizozemsko) — Woningstichting Maasdriel v. Staatssecretaris van Financiën
   (Věc C-543/11) (1)

   (Daň z přidané hodnoty - Směrnice 2006/112/ES - Článek 135 odst. 1 písm. k), ve spojení s čl. 12 odst. 1 a 3 - Nezastavěný pozemek - Stavební pozemek - Pojmy - Demoliční práce za účelem budoucí stavby - Osvobození od DPH)
   2013/C 63/07
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hoge Raad der Nederlanden

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: Woningstichting Maasdriel

      Odpůrce: Staatssecretaris van Financiën

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Hoge Raad der Nederlanden — Výklad čl. 135 odst. 1 písm. k), ve spojení s čl. 12 odst. 1 a 3 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1) — Osvobození od daně stanovená směrnicí — Dodání nezastavěného pozemku

      Výrok

   Článek 135 odst. 1 písm. k) směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty, ve spojení s čl. 12 odst. 1 a 3 této směrnice, musí být vykládán tak, že osvobození od daně z přidané hodnoty, které stanoví prvně uvedené ustanovení, se nevztahuje na plnění, o jaké se jedná ve věci v původním řízení, spočívající v dodaní nezastavěného pozemku po demolici budovy, která se na něm nacházela, i když ke dni tohoto dodání nebyly uskutečněny jiné úpravy pozemku než uvedená demolice, pokud z celkového posouzení okolností souvisejících s tímto plněním a převládajících k datu dodání, včetně úmyslu smluvních stran, je-li podpořen objektivními poznatky, vyplývá, že k tomuto datu byl dotčený pozemek ve skutečnosti určen k zastavění, ověření čehož přísluší předkládajícímu soudu.

      (1)  Úř. věst. C 25, 28.1.2012.


title: Věc C-231/06: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour du travail de Bruxelles (Belgie) dne 22. května 2006 – Office national des pensions v. Emilienne Jonkman

text:
               12.8.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 190/9

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour du travail de Bruxelles (Belgie) dne 22. května 2006 – Office national des pensions v. Emilienne Jonkman
   (Věc C-231/06)
   (2006/C 190/16)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předkládající soud
   Cour du travail de Bruxelles
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Office national des pensions

      Žalovaná: Emilienne Jonkman
   Předběžné otázky

               1)

               Pokud jde o příspěvky na opravu (čl. 4 odst. 2 královského nařízení ze dne 25. června 1997)
               Musí být směrnice 79/7/EHS ze dne 19. prosince 1978 (1) vykládána v tom smyslu, že opravňuje členský stát přijmout právní úpravu, jejímž cílem je umožnit jedné kategorii osob daného pohlaví, původně diskriminované, aby využila důchodového režimu použitelného na kategorii osob opačného pohlaví za podmínky retroaktivní platby příspěvků (jednorázová platba velmi vysoké částky), které jsou na základě právních předpisů použitelných v tomto státě promlčeny ve prospěch posledně uvedené kategorie osob?
               V případě kladné odpovědi, není nutno směrnici 79/7/EHS ze dne 19. prosince 1978 vykládat v tom smyslu, že vyžaduje, aby členský stát přizpůsobil právní předpisy, které jsou v rozporu s tímto ustanovením, hned, jakmile Soudní dvůr Evropských společenství rozhodne o tomto konfliktu norem a přinejmenším v promlčecí lhůtě, která je použitelná na pohledávku příspěvků vzniklou na základě přijetí této právní úpravy?

               2)

               Pokud jde o úroky z prodlení (čl. 4 třetí pododstavec královského nařízení ze dne 25. června 1997):
               Musí být směrnice 79/7/EHS ze dne 19. prosince 1978 vykládána v tom smyslu, že opravňuje členský stát přijmout právní úpravu, jejímž cílem je umožnit kategorii osob daného pohlaví, původně diskriminované, aby využila důchodového režimu použitelného na kategorii osob opačného pohlaví za podmínky platby vysokých úroků z prodlení, které jsou na základě právních předpisů použitelných v tomto státě promlčeny ve prospěch posledně uvedené kategorie osob?
               V případě kladné odpovědi, není nutno směrnici 79/7/EHS ze dne 19. prosince 1978 vykládat v tom smyslu, že vyžaduje, aby členský stát přizpůsobil právní předpisy, které jsou v rozporu s tímto ustanovením, hned, jakmile Soudní dvůr Evropských společenství rozhodne o tomto konfliktu norem a přinejmenším v promlčecí lhůtě, která je použitelná na úroky z prodlení vzniklé na základě přijetí této právní úpravy?

      (1)  Směrnice Rady 79/7/EHS ze dne 19. prosince 1978 o postupném zavedení zásady rovného zacházení pro muže a ženy v oblasti sociálního zabezpečení (Úř. věst. 1979 L 6, s. 24; Zvl. vyd. 05/01, s. 215).


title: Věc F-126/06: Žaloba podaná dne 30. října 2006 – Mangazzù v. Komise

text:
               16.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 310/32

         Žaloba podaná dne 30. října 2006 – Mangazzù v. Komise
   (Věc F-126/06)
   (2006/C 310/69)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Salvatore Mangazzù (Brusel, Belgie) (zástupci: T. Bontinck a J. Feld, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobce

               —

               zrušit individuální rozhodnutí o převedení ze statutu dočasného zaměstnance na statut úředníka uvedené ve jmenovacím aktu, který nabyl účinnosti dne 1. ledna 2006, oznámené dne 13. ledna 2006;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobce poté, co několik let pracoval u Komise jako dočasný zaměstnanec zařazený do platové třídy A5, poté A*11, uspěl v otevřeném výběrovém řízení COM/A/18/04, zveřejněném dne 21. dubna 2004 a směřujícím k sestavení seznamu kandidátů vhodných na přijetí na místa administrátorů A7/A6. Z tohoto důvodu byl jmenován úředníkem na stejné pracovní místo, na kterém byl jako dočasný zaměstnanec, a zařazen do platové třídy A*6, platového stupně 2 podle přílohy XIII služebního řádu.
   Žalobce na podporu své žaloby uvádí porušení článků 31 a 62 služebního řádu, jakož i článků 5 a 2 přílohy XIII služebního řádu.
   Žalobce krom toho uplatňuje porušení zásady legitimního očekávání, zásady zachování nabytých práv a zásady rovného zacházení.


title: Věc C-22/12: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 24. října 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Krajským súdem v Prešove — Slovensko) — Katarína Haasová v. Rastislav Petrík, Blanka Holingová ( „Povinné pojištění občanskoprávní odpovědnosti za škodu způsobenou provozem motorového vozidla — Směrnice 72/166/EHS — Článek 3 odst. 1 — Směrnice 90/232/EHS — Článek 1 — Dopravní nehoda — Usmrcení cestujícího — Nárok manžela a nezletilého dítěte na náhradu škody — Nemajetková újma — Odškodnění — Škody kryté povinným pojištěním“ )

text:
               14.12.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 367/5

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 24. října 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Krajským súdem v Prešove — Slovensko) — Katarína Haasová v. Rastislav Petrík, Blanka Holingová
   (Věc C-22/12) (1)

   (Povinné pojištění občanskoprávní odpovědnosti za škodu způsobenou provozem motorového vozidla - Směrnice 72/166/EHS - Článek 3 odst. 1 - Směrnice 90/232/EHS - Článek 1 - Dopravní nehoda - Usmrcení cestujícího - Nárok manžela a nezletilého dítěte na náhradu škody - Nemajetková újma - Odškodnění - Škody kryté povinným pojištěním)
   2013/C 367/07
   Jednací jazyk: slovenština

      Předkládající soud

   Krajský súd v Prešove

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Katarína Haasová

      Žalovaní: Rastislav Petrík, Blanka Holingová

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Krajský soud v Prešově — Výklad článku 1 směrnice Rady 90/232/EHS ze dne 14. května 1990 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel (Úř. věst. L 129, s. 33, Zvl. vyd. 06/01, s. 249) a čl. 3 odst. 1 směrnice Rady 72/166/EHS ze dne 24. dubna 1972 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel a kontroly povinnosti uzavřít pro případ takové odpovědnosti pojištění (Úř. věst. L 103, s. 1, Zvl. vyd. 06/01, s. 10) — Rozsah ručení ve prospěch třetích osob poskytovaný povinným pojištěním — Vnitrostátní ustanovení, které nestanoví náhradu za nemajetkovou újmu

      Výrok

   Článek 3 odst. 1 směrnice Rady 72/166/EHS ze dne 24. dubna 1972 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel a kontroly povinnosti uzavřít pro případ takové odpovědnosti pojištění, čl. 1 odst. 1 a 2 druhé směrnice Rady 84/5/EHS ze dne 30. prosince 1983 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/14/ES ze dne 11. května 2005, a článek 1 první pododstavec třetí směrnice Rady 90/232/EHS ze dne 14. května 1990 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel musejí být vykládány v tom smyslu, že povinné pojištění občanskoprávní odpovědnosti za škodu způsobenou provozem motorového vozidla musí pokrývat náhradu nemajetkové újmy, kterou utrpěly osoby blízké obětí usmrcených při dopravních nehodách, pokud tuto náhradu škody z titulu občanskoprávní odpovědnosti pojištěného upravují vnitrostátní právní předpisy použitelné na spor v původním řízení.

      (1)  Úř. věst. C 98, 31.3.2012.


title: Věc C-168/09: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 27. ledna 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Milano — Itálie) — Flos SpA v. Semeraro Casa e Famiglia SpA ( „Průmyslové a obchodní vlastnictví — Směrnice 98/71/ES — Právní ochrana (průmyslových) vzorů — Článek 17 — Povinnost kumulace ochrany (průmyslových) vzorů s ochranou autorského práva — Vnitrostátní právní předpisy, jež vylučují nebo po určitou dobu neumožňují autorskoprávní ochranu (průmyslových) vzorů, které se staly volnými před vstupem těchto předpisů v platnost — Zásada ochrany legitimního očekávání“ )

text:
               12.3.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 80/4

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 27. ledna 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Milano — Itálie) — Flos SpA v. Semeraro Casa e Famiglia SpA
   (Věc C-168/09) (1)

   (Průmyslové a obchodní vlastnictví - Směrnice 98/71/ES - Právní ochrana (průmyslových) vzorů - Článek 17 - Povinnost kumulace ochrany (průmyslových) vzorů s ochranou autorského práva - Vnitrostátní právní předpisy, jež vylučují nebo po určitou dobu neumožňují autorskoprávní ochranu (průmyslových) vzorů, které se staly volnými před vstupem těchto předpisů v platnost - Zásada ochrany legitimního očekávání)
   2011/C 80/05
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale di Milano

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Flos SpA

      Žalovaná: Semeraro Casa e Famiglia SpA

      Za přítomnosti: Assoluce — Associazione nazionale delle Imprese degli Apparecchi di Illuminazione

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Tribunale di Milano — Výklad článků 17 a 19 směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/71/ES ze dne 13. října 1998 o právní ochraně (průmyslových) vzorů — Vnitrostátní právní předpisy, které provedly směrnici tím, že zavedly ochranu (průmyslových) vzorů podle právních předpisů o autorském právu — Možnost členského státu rozšířit podmínky pro poskytnutí uvedené ochrany

      Výrok

               1)

               Článek 17 směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/71/ES ze dne 13. října 1998 o právní ochraně (průmyslových) vzorů musí být vykládán v tom smyslu, že brání právním předpisům členského státu, které z ochrany podle autorského práva tohoto členského státu vylučují (průmyslové) vzory chráněné právem k (průmyslovému) vzoru, jež jsou v členském státě zapsány a které se staly volnými přede dnem vstupu těchto právních předpisů v platnost, přestože splňují veškeré požadavky stanovené k tomu, aby požívaly takové ochrany.

               2)

               Článek 17 směrnice 98/71 musí být vykládán v tom smyslu, že brání právním předpisům členského státu, které vylučují — buď po značně dlouhé období deseti let, nebo zcela — z ochrany podle autorského práva (průmyslové) vzory, které, přestože splňují veškeré požadavky stanovené k tomu, aby požívaly této ochrany, se staly volnými přede dnem vstupu těchto právních předpisů v platnost, ve vztahu k jakékoli třetí osobě, která vyrobila nebo uvedla na trh v tomto státě výrobky vyrobené podle uvedených (průmyslových) vzorů, a to bez ohledu na datum, ke kterému byly tyto činnosti uskutečněny.

      (1)  Úř. věst. C 167, 18.7.2009.


title: Věc F-67/12: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 6. února 2013 — Marcuccio v. Komise ( „Veřejná služba — Úředníci — Žaloba na náhradu škody — Protiprávnost — Zaslání dopisu týkajícího se výkonu rozsudku zástupci žalobce v řízení o kasačním opravném prostředku proti uvedenému rozsudku — Žaloba zjevně postrádající jakýkoli právní základ — Článek 94 písm. a) jednacího řádu“ )

text:
               25.5.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 147/35

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 6. února 2013 — Marcuccio v. Komise
   (Věc F-67/12) (1)

   (Veřejná služba - Úředníci - Žaloba na náhradu škody - Protiprávnost - Zaslání dopisu týkajícího se výkonu rozsudku zástupci žalobce v řízení o kasačním opravném prostředku proti uvedenému rozsudku - Žaloba zjevně postrádající jakýkoli právní základ - Článek 94 písm. a) jednacího řádu)
   2013/C 147/66
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Luigi Marcuccio (Tricase, Itálie), (zástupce: G. Cipressa, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: C. Berardis-Kayser, G. Gattinara, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí o zamítnutí žádosti žalobce směřující k získání náhrady škody z důvodu, že žalovaná zaslala dopis týkající se žalobce advokátovi, který ho v této věci ještě nezastupoval

      Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se odmítá jako zjevně postrádající jakýkoli právní základ.

               2)

               Luigi Marcuccio ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

               3)

               Luigimu Marcucciovi se ukládá povinnost zaplatit Soudu částku 2 000 eur.

      (1)  Úř. věst. C 311, 13.10.2012, s. 16.


title: Věc T-482/09: Žaloba podaná dne 30. listopadu 2009 — ATB Norte v. OHIM — Bricocenter Italia (BRICO CENTER Cittá)

text:
               30.1.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/68

         Žaloba podaná dne 30. listopadu 2009 — ATB Norte v. OHIM — Bricocenter Italia (BRICO CENTER Cittá)
   (Věc T-482/09)
   2010/C 24/121
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: ATB Norte, SL (Burgas, Španělsko) (zástupci: P. López Ronda, G. Macías Bonilla, H. L. Curtis-Oliver a G. Marín Raigal, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastníci řízení před odvolacím senátem: Bricocenter Italia Srl [Rozzano Milanofiori (Miláno), Itálie]

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 28. září 2009 ve věci R 1047/2008-4,

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Bricocenter S.r.l.

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka, která obsahuje slovní prvek „BRICOCENTER Città“ (přihláška č. 4 939 302) pro služby třídy 35

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: ATB Norte, SL

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Obrazové ochranné známky Společenství, které obsahují slovní prvky „CENTROS DE BRICOLAGE BRICOCENTRO“ (č. 3 262 623) a „ATB CENTROS DE BRICOLAGE BRICOCENTRO“ (č. 989 046) pro služby tříd 35, 37 a 39

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitkám.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zrušení rozhodnutí námitkového oddělení a zamítnutí námitek v plném rozsahu.

      Dovolávané žalobní důvody: Nesprávný výklad a použití čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009 (1).

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, 24.3.2009, s. 1).


title: Věc F-37/11: Žaloba podaná dne 5. dubna 2011 — ZZ v. Komise

text:
               11.6.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 173/16

         Žaloba podaná dne 5. dubna 2011 — ZZ v. Komise
   (Věc F-37/11)
   2011/C 173/36
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupci: P. Nelissen Grade a G. Leblanc, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí, kterým byl žalobce vyloučen z otevřeného výběrového řízení EPSO AD/177/10

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování (OOJ) ze dne 13. července 2010, kterým byl žalobce vyloučen z otevřeného výběrového řízení EPSO AD/177/10;

               —

               zrušit rozhodnutí OOJ ze dne 5. ledna 2011, kterým byla zamítnuta stížnost žalobce;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení;

               —

               podpůrně rozhodnout, že žalobci nebude uložena náhrada nákladů řízení vynaložených Komisí.


title: Věc T-358/13: Žaloba podaná dne 9. července 2013 — Itálie v. Komise

text:
               31.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 252/40

         Žaloba podaná dne 9. července 2013 — Itálie v. Komise
   (Věc T-358/13)
   2013/C 252/68
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Italská republika (zástupci: M. Salvatorelli, advokát a G. Palmieri, zmocněnec)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil prováděcí rozhodnutí Komise 2013/209/EU ze dne 26. dubna 2013, oznámené pod číslem C(2013) 2444 dne 29. dubna 2013 dopisem č. SG-Greffe (2013) D/5879, který došel stálému zastoupení Itálie u Evropské unie dne 29. dubna 2013, jehož předmětem je „schválení účetních závěrek platebních agentur členských států týkajících se výdajů financovaných z Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) za rozpočtový rok 2012“ v rozsahu, v němž tím, že mezi „jednorázové částky“ zahrnuje částku ve výši 5 006 487,10 eur, týkající se regionu Basilicata, obsahuje odpočtení takové částky z meze pro výdaje EZFRV PSR Basilicata, a v důsledku toho znamená nemožnost jejího použití v rámci výše uvedené meze, čímž tak v podstatě stanoví její zrušení;

               —

               uložil Komisi Evropské unie náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   V této žalobě italská vláda napadá rozhodnutí Komise 2013/209/EU ze dne 26. dubna 2013, oznámené pod číslem C(2013) 2444 dne 29. dubna 2013, jehož předmětem je „schválení účetních závěrek platebních agentur členských států týkajících se výdajů financovaných z Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) za rozpočtový rok 2012“ v rozsahu, v němž tím, že mezi „jednorázové částky“ zahrnuje částku ve výši 5 006 487,10 eur, týkající se regionu Basilicata, obsahuje odpočtení takové částky z meze pro výdaje EZFRV PSR (program pro rozvoj venkova) Basilicata, a v důsledku toho znamená nemožnost jejího použití v rámci výše uvedené meze pro výdaje, čímž tak v podstatě stanoví její zrušení.
   Žalobkyně v tomto ohledu uvádí, že oprava vychází z tvrzení útvarů Komise, podle něhož takové projekty placené v průběhu čtvrtého čtvrtletí 2011nemohly být zahrnuty do čtvrtletního prohlášení o výdajích, jelikož nejsou v souladu s platným PSR.
   Jeví se, že postoj Komise, nakonec přijatý v prováděcím rozhodnutí, které je napadeno, je nesprávný z různých hledisek.

               —

               Zaprvé je oprávněné pochybovat o správnosti toho, že je snížení vyplývající z článku 27 nařízení (ES) č. 1290/2005, kvalifikované jako „jednorázová částka“, zařazeno do rozhodnutí o schválení účetních závěrek, jelikož z něj musí být vyloučena jakákoli pozastavená nebo snížená částka, jak prokazuje čl. 29 odst. 5 výše uvedeného nařízení. Toto snížení je chybné mimo jiné z hlediska vyčíslení.

               —

               Zadruhé je opatření mimo jiné stiženo nedostatkem odůvodnění, jelikož je částka týkající se čtvrtletních výdajů Komisí snížena nebo pozastavena ve smyslu čl. 29 odst. 5 nařízení Rady (ES) č. 1290/2005 ze dne 21. června 2005 o financování společné zemědělské politiky (Úř. věst. L 209, 11.8.2005, s. 1).

               —

               Nakonec se prohlášení o jednorázovosti částky rovná jejímu zrušení, což má za následek nemožnost použít v budoucnu částku v rámci meze pro výdaje PSR Basilicata, avšak platná právní úprava EU vylučuje, aby mohly být pozastavené částky zrušeny.


title: Věc F-77/05: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 30. listopadu 2006 – Balabanis a Le Dour v. Komise ( Úředníci — Povýšení — Článek 45 služebního řádu — Změna služebního řádu — Uplatnění v čase — Hodnotící období 2004 — Nezapsání na seznam úředníků splňujících podmínky pro povýšení — Zohlednění zkušební doby pro výpočet nejméně dvou let služby )

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 331/46

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 30. listopadu 2006 – Balabanis a Le Dour v. Komise
   (Věc F-77/05) (1)

   („Úředníci - Povýšení - Článek 45 služebního řádu - Změna služebního řádu - Uplatnění v čase - Hodnotící období 2004 - Nezapsání na seznam úředníků splňujících podmínky pro povýšení - Zohlednění zkušební doby pro výpočet nejméně dvou let služby“)
   (2006/C 331/103)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobci: Panagiotis Balabanis (Brusel, Belgie), Olivier Le Dour (Brusel, Belgie) (zástupci: X. Martin M., S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: C. Berardis Kayser a G. Berscheid, zmocněnci)
   Předmět věci
   Zrušení rozhodnutí Komise nezapsat jména žalobců na seznam úředníků splňujících podmínky pro povýšení za hodnotící období 2004, jakož i rozhodnutí je za totéž období nepovýšit.
   Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí ze dne 14. září 2004, kterým Komise Evropských společenství zamítla považovat P. Balabanise a O. Le Doura za splňující podmínky pro povýšení za hodnotící období 2004, se zrušuje.

               2)

               Rozhodnutí ze dne 30. listopadu 2004, kterým Komise Evropských společenství nepovýšila P. Balabanise a O. Le Doura za hodnotící období 2004, se zrušuje.

               3)

               Komisi Evropských společenství se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 271, 29.10.2005, s. 20 (věc původně zaregistrovaná u Soudu prvního stupně Evropských společenství pod číslem T-305/05 a předaná Soudu pro veřejnou službu Evropské unie usnesením ze dne 15.12.2005).


title: Věc T-695/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 3. prosince 2015 – Omega International v. OHIM (Vyobrazení bílého kruhu a bílého obdélníku v černém obdélníku) „Ochranná známka Společenství — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství zobrazující bílý kru a bílý obdélník v černém obdélníku — Absolutní důvod zamítnutí — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odstavec 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               25.1.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 27/53

         Rozsudek Tribunálu ze dne 3. prosince 2015 – Omega International v. OHIM (Vyobrazení bílého kruhu a bílého obdélníku v černém obdélníku)
   (Věc T-695/14) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství zobrazující bílý kru a bílý obdélník v černém obdélníku - Absolutní důvod zamítnutí - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odstavec 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2016/C 027/67)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Omega International GmbH (Bad Oldesloe, Německo) (zástupce: J. P. Becker, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: D. Walicka, zmocněnkyně)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu OHIM ze dne 18. července 2014 (věc R 1037/2014-5) týkajícímu se přihlášky obrazového označení představujícího bílý kruh a bílý obdélník v černém obdélníku jako ochranné známky Společenství.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnost Omega International GmbH ponese náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 409, 17.11.2014.


title: Věc T-49/06: Žaloba podaná dne 16. února 2006 – González Sánchez v. OHIM

text:
               16.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 310/18

         Žaloba podaná dne 16. února 2006 – González Sánchez v. OHIM
   (Věc T-49/06)
   (2006/C 310/36)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Francisco Javier González Sánchez (Madrid, Španělsko) (zástupce: G. Justicia González, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Druhá účastnice řízení před odvolacím senátem: BANKINTER, S.A.
   Návrhy žalobce

               —

               Zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 16. prosince 2005, doručené dne 21. prosince 2005, ve věci R 1116/2005-2, kterým byla žalobci udělená lhůta k podání odvolání proti námitkám proti zápisu dotčené ochranné známky, vzhledem k tomu, že byl této možnosti podat odvolání zbaven z důvodu, že OHIM měl za to, že jej podal mimo lhůtu.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Confederación Española de Cajas de Ahorro.

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „ENCUENTA“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 16, 36 a 38 – přihláška č. 2.534.584.

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: BANKINTER, S.A.

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Obrazová ochranná známka Společenství „ecuenta – ebankinter“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 16, 36 a 38 – známka č. 2.396.760.

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Přijetí námitek a zamítnutí přihlášky.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Nepřípustnost odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení pravidel 61 až 69 o doručování nařízení (ES) č. 2868/95 (1).

      (1)  Nařízení Komise (ES) č. 2868/95 ze dne 13. prosince 1995, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 40/94 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 303, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 189).


               11.5.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 136/9

         Žádost o poradní stanovisko Soudního dvora ESVO předložená soudem Héraðsdómur Reykjavíkur dne 16. prosince 2011 ve věci Vín Tríó ehf v. Island
   (Věc E-19/11)
   2012/C 136/06
   Dopisem ze dne 16. prosince 2011, který podatelna Soudního dvora ESVO obdržela dne 26. prosince 2011, požádal Héraðsdómur Reykjavíkur (okresní soud v Reykjavíku) Soudní dvůr ESVO o poradní stanovisko ve věci Vín Tríó ehf. v. Island, týkající se následujících otázek:

               1)

               Je v rozporu s článkem 11 nebo čl. 16 odst. 1 Dohody o Evropském hospodářském prostoru, pokud smluvní strana stanoví v právních předpisech nebo správních aktech, že subjekt mající státní monopol na maloobchodní prodej alkoholu může odmítnout prodávat ve svých maloobchodních prodejnách alkoholické nápoje obsahujících stimulanty, jako např. kofein?

               2)

               Pokud se Soudní dvůr ESVO domnívá, že opatření, které je popsáno v první otázce, představuje množstevní omezení dovozu nebo opatření s rovnocenným účinkem ve smyslu článku 11 Dohody o Evropském hospodářském prostoru, žádá se Soudní dvůr ESVO o odpověď na otázku, zda takové opatření může být přesto považováno za odůvodněné odkazem na článek 13 Dohody.

               3)

               Pokud takové opatření, jako je popsáno v první otázce, je považováno za opatření, které je v rozporu s článkem 11 nebo čl. 16 odst. 1 Dohody o Evropském hospodářském prostoru, žádá se Soudní dvůr ESVO o odpověď na otázku, zda je názoru (v rozsahu, v němž tyto otázky posuzuje), že podmínky, které žalobce musí splňovat, aby měl nárok na náhradu škody od státu ESVO z důvodu porušení Dohody, jsou splněny.


title: Věc T-841/14: Žaloba podaná dne 30. prosince 2014 – Španělsko v. Komise

text:
               2.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 73/43

      Žaloba podaná dne 30. prosince 2014 – Španělsko v. Komise
      (Věc T-841/14)
      (2015/C 073/55)
      Jednací jazyk: španělština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Španělské království (zástupkyně: A. Gavela Llopis, Abogado del státu)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil vyměření úroků provedené službami Komise formou dopisu ze dne 21. října 2014;

                  —

                  podpůrně určil, že zvýšení podle čl. 11 odst. 1 a 2 se neuplatní;

                  —

                  podpůrně k prvnímu návrhovému žádání a bez ohledu na to, zda bude výše uvedenému vyhověno, určil, že úroky z prodlení počínají běžet dne 20. ledna 2004, tedy v následující pracovní den druhého měsíce po dni, kdy mohl být dne 27. listopadu 2003 zjištěn dluh odpovídající všem tranzitům, které jsou předmětem tohoto řízení, nebo v případě, že tomu tak nebude, tak učinil alespoň v souvislosti s úroky z celního dluhu odpovídajícího třem posledním tranzitům, a

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Tato žaloba směřuje proti rozhodnutí obsaženému v dopise Komise Ares (2014) 3486706 (BUDG/B/02/MTC/IB) ze dne 21. října 2014, kterým došlo k uplatnění článku 11 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1150/2000 ze dne 22. května 2000, kterým se provádí rozhodnutí 94/728/ES, Euratom o systému vlastních zdrojů Společenství.
      Východiskem této žaloby je šetření provedené nizozemskými orgány v souvislosti s 26 tranzity expedovanými z jejich celního úřadu mezi dubnem a listopadem 1994 s tím, že byl deklarován vývoz z celního území Společenství přes španělský celní úřad v Algeciras. Uvedené orgány dospěly k závěru, že dotčené zboží uniklo celnímu dohledu, neboť území Unie neopustilo. Posléze vypracovaly nizozemské orgány další zprávu týkající se 8 tranzitních prohlášení, u kterých vyjádřily pochybnosti o pravosti otisků razítka a podpisů na dokumentech předložených jako důkaz o jejich dovršení.
      Na podporu žaloby předkládá žalobce tři žalobní důvody:

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z porušení článku 11 nařízení č. 1150/2000 ve spojení s jeho čl. 9 odst. 1, čl. 10 odst. 1 druhým pododstavcem, čl. 6 odst. 3 a s jeho článkem 2, spočívajícího v tom, že Komise je použila na skutkové okolnosti v něm neupravené

                              —

                              V této souvislosti žalobce tvrdí, že nejde o celní dluh podle čl. 6 odst. 3 písm. a), nýbrž o celní dluh podle jeho písmene b).

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z porušení zásady proporcionality a zásady právní jistoty při uplatňování ustanovení čl. 11 odst. 2 a 3 nařízení č. 1150/2000

                              —

                              V této souvislosti žalobce tvrdí, že uvedená ustanovení upravují zvýšení úroku z prodlení, jehož předmětem není nahradit škodu způsobenou opožděností platby, nýbrž mají donucovací povahu, která brání jejich uplatnění v případě, kdy členský stát nemá vědomost o samotné existenci opožděně splněné povinnosti.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z porušení čl. 2 odst. 3 nařízení č. 1150/2000 v souvislosti s určením data, kdy měl být celní dluh konstatován, potažmo z nesprávného určení data, od kterého počínají běžet úroky z prodlení, neboť dotčené věci byly projednávány před soudy, takže v každém případě nemohlo ke konstatování dojít před vydáním soudního rozhodnutí


20150731028616872015/C 270/282142013TC27020150817CS01CSINFO_JUDICIAL20150702232421Věc T-214/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 2. července 2015 – Typke v. Komise „Přístup k dokumentům – Nařízení (ES) č. 1049/2001 – Dokumenty týkající se výběrového řízení EPSO/AD/230-231/12 – Implicitní odepření přístupu – Odepření přístupu – Žádost o úpravu návrhových žádání předložených v replice – Lhůta – Zrušení implicitního rozhodnutí jeho autorem ab initio – Nevydání rozhodnutí ve věci samé – Pojem ‚dokument‘ – Výtah a uspořádání informací obsažených v elektronických databázích“
 ---documentbreak--- C2702015CS2310120150702CS0028231242Rozsudek Tribunálu ze dne 2. července 2015 – Typke v. Komise
   (Věc T-214/13) (
         1
      )
   „„Přístup k dokumentům — Nařízení (ES) č. 1049/2001 — Dokumenty týkající se výběrového řízení EPSO/AD/230-231/12 — Implicitní odepření přístupu — Odepření přístupu — Žádost o úpravu návrhových žádání předložených v replice — Lhůta — Zrušení implicitního rozhodnutí jeho autorem ab initio — Nevydání rozhodnutí ve věci samé — Pojem ‚dokument‘ — Výtah a uspořádání informací obsažených v elektronických databázích““2015/C 270/28Jednací jazyk: angličtina
      Účastníci řízení

      Žalobce: Rainer Typke (Hasbergen, Německo) (zástupci: B. Cortese a A. Salerno, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: F. Clotuche-Duvieusart a B. Eggers, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí generálního sekretariátu Komise ze dne 5. února 2013, kterým byla zamítnuta první žádost žalobce o přístup k dokumentům týkajícím se předvýběrových testů otevřeného výběrového řízení EPSO/AD/230-231/12 (AD 5-AD 7) (Gestdem 2012/3258), a implicitního rozhodnutí generálního sekretariátu Komise, které mělo být přijato dne 13. března 2013 a kterým byla zamítnuta druhá žádost žalobce o přístup k dokumentům týkajícím se týchž testů (Gestdem 2013/0068).

      Výrok rozsudku

            1)

            Již není na místě rozhodovat o návrhových žádáních žaloby znějících na zrušení implicitního rozhodnutí o odepření přístupu vydaného v řízení GESTDEM 2013/0068.

            2)

            Ve zbývající části se žaloba zamítá.

            3)

            Rainerovi Typkemu se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (
         1
      ) – Úř. věst. C 171, 15.6.2013.


title: Věc T-173/13: Žaloba podaná dne 20. března 2013 — Selo Medical v. OHIM — biosyn Arzneimittel (SELOGYN)

text:
               18.5.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 141/25

         Žaloba podaná dne 20. března 2013 — Selo Medical v. OHIM — biosyn Arzneimittel (SELOGYN)
   (Věc T-173/13)
   2013/C 141/46
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Selo Medical GmbH (Unternberg, Rakousko) (zástupce: T. Schneider, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: biosyn Arzneimittel GmbH (Fellbach, Německo)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 21. ledna 2013 ve věci R 2601/2011-4 a zamítl námitky podané proti přihlášce ochranné známky Společenství;

               —

               uložil OHIH respektive uvedené vedlejší účastnici řízení náhradu nákladů řízení podle čl. 87 odst. 2 jednacího řádu Tribunálu.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „SELOGYN“ pro výrobky zařazené do třídy 5 — přihláška ochranné známky Společenství č. 9 049 016

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: biosyn Arzneimittel GmbH

      Namítaná ochranná známka nebo označení: národní slovní ochranná známka „SELESYN“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 5, 29 a 44

      Rozhodnutí námitkového oddělení: vyhovění námitkám

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009


title: Věc C-431/12: Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 24. října 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Inalta Curte de Casație și Justiție — Rumunsko) — Agenția Națională de Administrare Fiscală v. SC Rafinăria Steaua Română SA ( „Daně — Daň z přidané hodnoty — Vrácení nadměrného odpočtu DPH započtením — Zrušení oznámení o započtení — Povinnost zaplatit úroky z prodlení osobě povinné k dani“ )

text:
               14.12.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 367/19

         Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 24. října 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Inalta Curte de Casație și Justiție — Rumunsko) — Agenția Națională de Administrare Fiscală v. SC Rafinăria Steaua Română SA
   (Věc C-431/12) (1)

   (Daně - Daň z přidané hodnoty - Vrácení nadměrného odpočtu DPH započtením - Zrušení oznámení o započtení - Povinnost zaplatit úroky z prodlení osobě povinné k dani)
   2013/C 367/32
   Jednací jazyk: rumunština

      Předkládající soud

   Inalta Curte de Casație și Justiție

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Agenția Națională de Administrare Fiscală

      Žalovaná: SC Rafinăria Steaua Română SA

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Inalta Curte de Casație și Justiție — Výklad článku 183 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1) — Vrácení nadměrného odpočtu DPH započtením — Povinnost daňových orgánů zaplatit úroky z prodlení v případě zrušení daňových výměrů soudem

      Výrok

   Článek 183 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty musí být vykládán v tom smyslu, že brání tomu, aby osoba povinná k dani, která požádala o vrácení přeplatku na dani z přidané hodnoty v důsledku nadměrného odpočtu zaplaceného jako záloha na daň z přidané hodnoty, kterou je povinna odvést, nemohla získat od daňové správy členského státu úroky z prodlení s vrácením přeplatku, které bylo uskutečněno touto správou opožděně, za období platnosti správních aktů, kterými bylo vrácení nadměrného odpočtu vyloučeno a které byly následně zrušeny soudním rozhodnutím.

      (1)  Úř. věst. C 399, 22.12.2012.


title: Věc C-463/04: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia, Milano (Itálie) ze dne 29. září 2004 ve věci Federconsumatori a další proti Comune di Milano a AEM Spa

text:
               22.1.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 19/11

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia, Milano (Itálie) ze dne 29. září 2004 ve věci Federconsumatori a další proti Comune di Milano a AEM Spa
   (Věc C-463/04)
   (2005/C 19/23)
   Jednací jazyk: italština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia, Milano (Itálie) ze dne 29. září 2004 ve věci Federconsumatori a další proti Comune di Milano a AEM Spa, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 2. listopadu 2004, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia, Milano žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               —

               Je článek 2449 codice civile (občanského zákoníku), jak byl použit v původním řízení, slučitelný s článkem 56 Smlouvy o ES, jak byl vyložen rozsudky ze dne 23. května 2000, C-58/99, ze dne 4. června 2002, C-503/99 a C-483/99, a ze dne 13. května 2003, C-98/01 a C-463/00, pokud se jej dovolává subjekt veřejného práva, který sice ztratil právní kontrolu nad akciovou společností, avšak jako majitel poměrné většiny disponuje značným podílem (v tomto případě 33,4 %) a získá tímto způsobem nepřiměřené kontrolní pravomoci?

               —

               Je článek 2449 codice civile ve spojení s článkem 4 nařízení s mocí zákona č. 332 ze dne 31. května 1994, ve znění zákona č. 474 ze dne 30. července 1994, slučitelný s článkem 56 ES, jak byl vyložen rozsudky Soudního dvora ze dne 23. května 2000, C-58/99, ze dne 4. června 2002, C-503/99 a C-483/99, a ze dne 13. května 2003, C-98/01 a C-463/00 pokud se jej dovolává subjekt veřejného práva, který sice ztratil právní kontrolu nad akciovou společností, avšak jako majitel poměrné většiny disponuje značným podílem (v tomto případě 33,4 %) a získá tímto způsobem nepřiměřené kontrolní pravomoci?

               —

               Je článek 2449 codice civile slučitelný s článkem 56 ES, jak byl vyložen rozsudky Soudního dvora ze dne 23. května 2000, C-58/99, ze dne 4. června 2002, C-503/99 a C-483/99, a ze dne 13. května 2003, C-98/01 a C-463/00, pokud má vzhledem ke způsobu jeho použití dopady, které odporují jinému vnitrostátnímu právnímu předpisu (zejména čl. 2 odst. 1 písm. d) nařízení s mocí zákona č. 332 ze dne 31. května 1994, ve znění zákona č. 474 ze dne 30. července 1994), který je jako takový slučitelný s článkem 56 ES a s ohledem na podmínky jeho výkonu a předpoklady jeho použití odpovídá zásadám zavedeným ve výše uvedených rozsudcích Soudního dvora pro zvláštní práva?


title: Věc C-156/08: Usnesení Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 27. listopadu 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Niedersächsisches Finanzgericht – Německo) – Monika Vollkommer v. Finanzamt Hannover-Land I ( Článek 104 odst. 3 jednacího řádu — Šestá směrnice o DPH — Článek 33 odst. 1 — Pojem daň z obratu — Daň z převodu nemovitostí )

text:
               21.3.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 69/15

         Usnesení Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 27. listopadu 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Niedersächsisches Finanzgericht – Německo) – Monika Vollkommer v. Finanzamt Hannover-Land I
   (Věc C-156/08) (1)

   („Článek 104 odst. 3 jednacího řádu - Šestá směrnice o DPH - Článek 33 odst. 1 - Pojem ‚daň z obratu‘ - Daň z převodu nemovitostí“)
   (2009/C 69/25)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Niedersächsisches Finanzgericht
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Monika Vollkommer

      Žalovaný: Finanzamt Hannover-Land I
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Niedersächsisches Finanzgericht – Výklad čl. 33 odst. 1 směrnice 77/388/EHS: šestá směrnice Rady ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23) a článku 401 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1) – Zohlednění pro účely určení vyměřovacího základu daně z převodu nemovitostí („Grunderwerbsteuer“) budoucího poskytování služeb ve formě stavebních prací podléhajících dani z obratu, pokud operace nabytí zahrnuje jak získání stavebního pozemku, tak i výše uvedených služeb
   Výrok
   Článek 33 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně, ve znění směrnice Rady 91/680/EHS ze dne 16. prosince 1991, je nutno vykládat v tom smyslu, že nebrání tomu, aby členský stát při nabytí ještě nezastavěného pozemku zahrnul do vyměřovacího základu pro výpočet daní z převodu a přechodu, jíž je „Grunderwerbsteuer“, kterou stanoví německé právo, budoucí stavební práce a aby tím operaci, která podle šesté směrnice podléhá dani z přidané hodnoty, zatížil těmito dalšími daněmi, pokud tyto daně nemají povahu daní z obratu.

      (1)  Úř. věst. C 183, 19.7.2008.


title: Věc T-508/17: Žaloba podaná dne 4. srpna 2017 – Financiere Tesalia a další v. Komise a SRB

text:
               16.10.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 347/39

         Žaloba podaná dne 4. srpna 2017 – Financiere Tesalia a další v. Komise a SRB
   (Věc T-508/17)
   (2017/C 347/51)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Financiere Tesalia, SA (Lucemburk, Lucembursko), Cartera Zurbano, SA (Madrid, Španělsko), Finexperta, SA (Madrid), Eurosigma, SA (Madrid) (zástupci: B. Gutiérrez de la Roza Pérez, P. Rubio Escobar, R. Ruiz de la Torre Esporrín a B. Fernández García, advokáti)

      Žalovaní: Komise a Jednotný výbor pro řešení krizí

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí (SRB/EES/2017/08), které bylo přijato Jednotným výborem pro řešení krizí na jeho výkonném zasedání dne 7. června 2017 a kterým se stanoví program řešení krize pro instituci Banco Popular Españo S.A.,

               —

               zrušil rozhodnutí Komise (EU) 2017/1246 ze dne 7. června 2017, kterým se schvaluje program řešení krize pro Banco Popular Español S.A.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce/žalobkyně (předkládají žalobci) žalobní důvody/žalobních důvodů.
   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou podobné žalobním důvodům a hlavním argumentům uplatněným ve věcech T-478/17, Mutualidad de la Abogacía a Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos v. SRB, T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán el Bueno a SFL v. SRB, T-482/17, Comercial Vascongada Recalde v. Komise a SRB, T-483/17, García Suárez a další v. Komise a SRB, T-484/17, Fidesban a další v. SRB, T-497/17, Sánchez del Valle a Calatrava Real State 2015 v. Komise a SRB a T-498/17, Álvarez de Linera Granda v. Komise a SRB.


title: Věc T-78/07: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 12. února 2008 – IXI Mobile v. OHIM – Klein (IXI)

text:
               12.4.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 92/46

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 12. února 2008 – IXI Mobile v. OHIM – Klein (IXI)
   (Věc T-78/07) (1)

   (2008/C 92/93)

      Jednací jazyk: angličtina

   Předseda sedmého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 95, 28.4.2007.


title: Věc C-277/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court of Ireland (Irsko) dne 6. června 2011 — MM v. Minister for Justice, Equality and Law Reform, Ireland, Attorney General

text:
               30.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 226/18

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court of Ireland (Irsko) dne 6. června 2011 — MM v. Minister for Justice, Equality and Law Reform, Ireland, Attorney General
   (Věc C-277/11)
   2011/C 226/34
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   High Court of Ireland

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: M.M.

      Žalovaný: Minister for Justice, Equality and Law Reform, Ireland, Attorney General

      Předběžné otázky

   V případě, že žadatel žádá o status podpůrné ochrany poté, co mu bylo odmítnuto přiznání postavení uprchlíka, a v případě, že se navrhuje, aby tato žádost byla zamítnuta, zavazuje požadavek spolupráce se žadatelem uložený členským státům čl. 4 odst. 1 směrnice Rady 2004/83/ES (1) správní orgány dotčeného členského státu, aby poskytly žadateli výsledky tohoto posouzení před přijetím konečného rozhodnutí a aby mu tím umožnily vyjádřit se k těm aspektům navrhovaného rozhodnutí, které vedou k záporné odpovědi?

      (1)  Úř. věst. L 304, s. 12


title: Věc C-375/05: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 4. října 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesverwaltungsgericht – Německo) – Erhard Geuting v. Direktor der Landwirtschaftskammer Nordrhein-Westfalen (Hovězí a telecí maso — Prémie na zachování stáda krav bez tržní produkce mléka)

text:
               8.12.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 297/5

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 4. října 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesverwaltungsgericht – Německo) – Erhard Geuting v. Direktor der Landwirtschaftskammer Nordrhein-Westfalen
   (Věc C-375/05) (1)

   (Hovězí a telecí maso - Prémie na zachování stáda krav bez tržní produkce mléka)
   (2007/C 297/08)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Bundesverwaltungsgericht
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Erhard Geuting

      Žalovaný: Direktor der Landwirtschaftskammer Nordrhein-Westfalen
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Bundesverwaltungsgericht – Výklad čl. 4a třetí odrážky bodu ii) nařízení Rady (EHS) č. 805/68 ze dne 27. června 1968 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem (Úř. věst. L 148, s. 24), ve znění nařízení Rady (ES) č. 2066/92 ze dne 30. června 1992, kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 468/87, kterým se zavádí obecná pravidla režimu zvláštní prémie ve prospěch producentů hovězího a telecího masa, jakož i nařízení (EHS) č. 1357/80, kterým se zavádí režim prémií na zachování stáda krav bez tržní produkce mléka (Úř. věst. L 215, s. 49) – Výklad čl. 33 odst. 2 a 4 nařízení Komise (EHS) č. 3886/92 ze dne 23. prosince 1992, kterým se stanoví prováděcí pravidla k režimům prémií podle nařízení Rady (EHS) č. 805/68 a zrušují nařízení (EHS) č. 1244/82 a nařízení (EHS) č. 714/89 (Úř. věst. L 391, s. 20), ve znění nařízení Komise (ES) č. 2311/96 ze dne 2. prosince 1996 (Úř. věst. L 313, s. 9) – Prémie na zachování stáda krav bez tržní produkce mléka – Pojmy „kráva bez tržní produkce mléka“ a „využití nároků“ – Vrácení obdržených záloh – Snížení individuálního stropu poté, co bylo odepřeno, aby březí jalovice byly zohledněny pro poskytnutí prémie, jelikož tyto jalovice nenahrazují krávy bez tržní produkce mléka, pro něž byla podána žádost o prémii
   Výrok

               1)

               Článek 4a třetí odrážka bod ii) nařízení Rady (EHS) č. 805/68 ze dne 27. června 1968 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem, ve znění nařízení Rady (ES) č. 2222/96 ze dne 18. listopadu 1996, musí být vykládán v tom smyslu, že březí jalovice může být považována za krávu bez tržní produkce mléka ve smyslu oddílu I tohoto nařízení pouze tehdy, pokud po podání žádosti o prémii pro hospodářský rok nahrazuje krávu bez tržní produkce mléka, která je uvedená v této žádosti.

               2)

               Březí jalovice, která nahradila v hospodářském roce krávu bez tržní produkce mléka, pro kterou byla podána žádost o prémii a jež byla uznána za krávu, na kterou se tato prémie vztahuje, může být považována za krávu bez tržní produkce mléka ve smyslu čl. 4a třetí odrážky bodu ii) nařízení č. 805/68 ve znění nařízení č. 2222/96, pokud následující rok splňuje podmínky pro to, aby znovu nahradila krávu bez tržní produkce mléka.

               3)

               Článek 4a třetí odrážka bod ii) nařízení č. 805/68 ve znění nařízení č. 2222/96 musí být vykládán v tom smyslu, že na březí jalovici, pro kterou byla podána žádost o prémii, se prémie nevztahuje, pokud se otelila před uplynutím lhůty stanovené pro podání uvedené žádosti.

               4)

               Článek 33 odst. 2 a 4 nařízení Komise (EHS) č. 3886/92 ze dne 23. prosince 1992, kterým se stanoví prováděcí pravidla k režimům prémií podle nařízení č. 805/68 a zrušují nařízení (EHS) č. 1244/82 a nařízení (EHS) č. 714/89, ve znění nařízení Komise (ES) č. 2311/96 ze dne 2. prosince 1996, musí být vykládán v tom smyslu, že je třeba mít za to, že producent nevyužil své nároky na prémii v hospodářském roce, pokud sice podal žádost o prémii, ale tato žádost byla zamítnuta z důvodu, že na dotčená zvířata se prémie nevztahuje, a to i tehdy, pokud uvedená žádost nebyla podána za účelem zneužití. Takový výklad není v rozporu se zásadou proporcionality.

               5)

               Je věcí předkládajícího soudu, aby rozhodl, zda s ohledem na všechny řádně odůvodněné okolnosti, kterými se vyznačuje situace žalobce v původním řízení, se jedná o mimořádný případ, který vyžaduje použití odchylného ustanovení čl. 33 odst. 2 poslední odrážky nařízení č. 3886/92 ve znění nařízení č. 2311/96, přičemž zohlední nezbytnost restriktivního použití tohoto ustanovení.

               6)

               Článek 33 odst. 4 nařízení č. 3886/92 ve znění nařízení č. 2311/96, ve spojení s čl. 4f odst. 4 nařízení č. 805/68 ve znění nařízení č. 2222/96, musí být vykládán v tom smyslu, že členské státy mohou po uplynutí dvouletého období vyloučení producentovi přednostně obnovit nároky na prémii, které mu byly odebrány z důvodu, že v hospodářském roce 1998 využil alespoň 70 %, ale méně než 90 % svých nároků.

      (1)  Úř. věst. C 330, 24.12.2005.


title: Věc T-339/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 4. února 2014 — Gandia Blasco v. OHIM — Sachi Premium Outdoor Furniture (Křeslo krychlového tvaru) ( „Průmyslový vzor Společenství — Řízení o prohlášení neplatnosti — Zapsaný průmyslový vzor Společenství znázorňující křeslo krychlového tvaru — Starší průmyslový vzor — Důvod neplatnosti — Individuální povaha — Odlišný celkový dojem — Článek 6 a článek 25 odst. 1 písm. b), nařízení (ES) č. 6/2002“ )

text:
               15.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 78/9

         Rozsudek Tribunálu ze dne 4. února 2014 — Gandia Blasco v. OHIM — Sachi Premium Outdoor Furniture (Křeslo krychlového tvaru)
   (Věc T-339/12) (1)

   (Průmyslový vzor Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Zapsaný průmyslový vzor Společenství znázorňující křeslo krychlového tvaru - Starší průmyslový vzor - Důvod neplatnosti - Individuální povaha - Odlišný celkový dojem - Článek 6 a článek 25 odst. 1 písm. b), nařízení (ES) č. 6/2002)
   2014/C 78/18
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Gandia Blasco, SA (Valencie, Španělsko) (zástupce: I. Sempere Massa, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Sachi Premium-Outdoor Furniture, Lda (Estarreja, Portugalsko) (zástupci: M. Oehen Mendes a M. Paes, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí třetího odvolacího senátu OHIM ze dne 25. května 2012 (věc R 970/2011-3) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi Gianda Blasco, SA et Sachi Premium-Outdoor Furniture, Lda.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá

               2)

               Společnosti Gandia Blasco, SA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 295, 29.9.2012.


title: Věc C-537/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Genova (Itálie) dne 21. října 2011 — Mattia Manzi, Compagnia Naviera Orchestra v. Capitaneria di Porto di Genova

text:
               17.12.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 370/20

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Genova (Itálie) dne 21. října 2011 — Mattia Manzi, Compagnia Naviera Orchestra v. Capitaneria di Porto di Genova
   (Věc C-537/11)
   2011/C 370/32
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale di Genova

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelky: Mattia Manzi, Compagnia Naviera Orchestra

      Odpůrce: Capitaneria di Porto di Genova

      Předběžné otázky

               1)

               Musí být článek 4a směrnice 1992/32/ES (1), ve znění směrnice 2005/53/ES (2), který byl přijat rovněž s ohledem na to, že vstoupila v platnost příloha VI Úmluvy MARPOL, vykládán v tom smyslu, že podle mezinárodní zásady dobré víry a zásady loajální spolupráce mezi Společenstvím a členskými státy neplatí maximální obsah 1, 5 hmotnostních síry v lodních palivech stanovený v tomto článku pro lodě, které se plaví pod vlajkou smluvního státu Úmluvy MARPOL 73/78, který ale není členem Evropské Unie a které se zdržují v přístavu členského státu, který je rovněž smluvní stranou Úmluvy MARPOL 73/78?

               2)

               Pokud nelze článek 4a směrnice 1999/32/ES, ve znění směrnice 2005/33/ES vykládat ve smyslu uvedeném v první otázce: je výše uvedený článek v rozsahu, v němž stanoví maximální obsah síry 1,5 % hmotnostních pro lodní paliva osobních lodí provozujících liniovou dopravu do přístavů Společenství nebo z nich, i když plují pod vlajkou státu, který nepatří k Evropské Unii, ale je smluvní stranou přílohy VI Úmluvy MARPOL — podle které platí mimo kontrolních oblastí emisí SOx maximální obsah síry 4, 5 hmotnostních — protiprávní, protože porušuje obecnou zásadu mezinárodního práva pacta sunt servanda a zásadu loajální spolupráce mezi Společenstvím a členskými státy tím, že nutí členské státy, které ratifikovaly a provedly přílohu VI k tomu, aby nedodržovaly své závazky vůči jiným státům, které jsou smluvními stranami přílohy VI Úmluvy MARPOL 73/78?

               3)

               Je třeba pojem „liniová doprava“ ve smyslu čl. 2 bodu 3g směrnice 1999/32/ES ve znění směrnice 2005/33/ES vykládat v tom smyslu, že pod lodě v „liniové dopravě“ spadají i výletní lodě?

      (1)  Úř. věst. L 121, s. 13; Zvl. vyd. 13/24 s. 17.

      (2)  Úř. věst. L 191, s. 59.