title: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne  27. září 2005  ve věci C-41/04 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden): Levob Verzekeringen BV, OV Bank NV proti Staatssecretaris van Financiën ( Šestá směrnice o DPH — Články 2, 5, 6 a 9 — Převod programového vybavení uloženého na nosiči — Následné přizpůsobení programového vybavení zvláštním potřebám kupujícího — Jediné zdanitelné plnění — Poskytování služeb — Místo plnění )

text:
               28.1.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/1

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (prvního senátu)
   ze dne 27. září 2005
   ve věci C-41/04 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden): Levob Verzekeringen BV, OV Bank NV proti Staatssecretaris van Financiën (1)

   („Šestá směrnice o DPH - Články 2, 5, 6 a 9 - Převod programového vybavení uloženého na nosiči - Následné přizpůsobení programového vybavení zvláštním potřebám kupujícího - Jediné zdanitelné plnění - Poskytování služeb - Místo plnění“)
   (2006/C 22/02)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Ve věci C-41/04, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) ze dne 30. ledna 2004, došlým Soudnímu dvoru dne 2. února 2004, v řízení Levob Verzekeringen BV, OV Bank NV proti Staatssecretaris van Financiën, Soudní dvůr (první senát), ve složení P. Jann, předseda, K. Schiemann (zpravodaj), N. Colneric, J. N. Cunha Rodrigues a E. Levits, soudci, generální advokátka: J. Kokott, vedoucí soudní kanceláře: K. Sztranc, vydal dne 27. září 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Článek 2 odst. 1 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně, je třeba vykládat tak, že pokud dvě nebo několik dílčích plnění nebo úkonů poskytnutých osobou povinnou k dani průměrnému spotřebiteli, jsou tak těsně spojeny, že z ekonomického hlediska objektivně tvoří celek, jehož rozdělení by mělo umělou povahu, všechna tato dílčí plnění nebo tyto úkony tvoří jediné plnění pro účely uplatnění DPH;

               2)

               To je případ plnění, kdy osoba povinná k dani dodá spotřebiteli dříve vyrobené a prodávané standardní programové vybavení, uložené na nosiči, a následně toto programové vybavení přizpůsobí zvláštním potřebám tohoto kupujícího, i když jsou za to zaplaceny dvě oddělené ceny;

               3)

               Článek 6 odst. 1 šesté směrnice 77/388 je třeba vykládat tak, že jediné plnění jako je plnění uvedené v bodu 2 tohoto výroku, je třeba považovat za „poskytnutí služeb“, pokud je zřejmé, že dotčené přizpůsobení nemá ani druhořadou ani doplňkovou povahu, ale naopak má rozhodující charakter; je tomu tak zejména tehdy, kdy s ohledem na takové prvky jako jeho rozsah, jeho náklady nebo jeho délku trvání, má toto přizpůsobení rozhodující význam pro to, aby bylo kupujícímu umožněno používat programové vybavení „na míru“.

               4)

               Článek 9 odst. 2 písm. c) třetí odrážku šesté směrnice 77/388 je třeba vykládat tak, že se použije na takové jediné poskytnutí služeb jako je poskytnutí uvedené v bodu 3 tohoto výroku, provedené ve prospěch osoby povinné k dani usazené ve Společenství, nicméně mimo zemi poskytovatele služby.

      (1)  Úř. věst. C 94, 17.4.2004.


title: Věc C-184/05: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 27. září 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemsko) – Twoh International BV v. Staatssecretaris van Financiën (Šestá směrnice o DPH — Článek 28c část A písm. a) první pododstavec — Dodání zboží uvnitř Společenství — Osvobození od daně — Neexistence povinnosti daňové správy shromažďovat důkazy — Směrnice 77/799/EHS — Vzájemná pomoc mezi příslušnými orgány členských států v oblasti přímých a nepřímých daní — Nařízení (EHS) č. 218/92 — Správní spolupráce v oblasti nepřímých daní)

text:
               8.12.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 297/3

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 27. září 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemsko) – Twoh International BV v. Staatssecretaris van Financiën
   (Věc C-184/05) (1)

   (Šestá směrnice o DPH - Článek 28c část A písm. a) první pododstavec - Dodání zboží uvnitř Společenství - Osvobození od daně - Neexistence povinnosti daňové správy shromažďovat důkazy - Směrnice 77/799/EHS - Vzájemná pomoc mezi příslušnými orgány členských států v oblasti přímých a nepřímých daní - Nařízení (EHS) č. 218/92 - Správní spolupráce v oblasti nepřímých daní)
   (2007/C 297/04)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Předkládající soud
   Hoge Raad der Nederlanden
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Twoh International BV

      Žalovaná: Staatssecretaris van Financiën
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Hoge Raad der Nederlanden – Výklad článku 28c A písm. a směrnice Rady 77/388/EHS: Šestá směrnice Rady ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1), ve spojení se směrnicí Rady 77/799/EHS ze dne 19. prosince 1977 o vzájemné pomoci mezi příslušnými orgány členských států v oblasti přímých daní (Úř. věst. L 336, s. 15), ve znění směrnice 92/12/EHS (Úř. věst. L 76, s. 1) a s nařízením Rady (EHS) č. 218/92 ze dne 27. ledna 1992 o správní spolupráci v oblasti nepřímých daní (DPH) (Úř. věst. L 24, s. 1) – Prodej a přeprava zboží přes jiný členský stát na účet kupujícího – Neexistence sdělení vhodných informací příslušným orgánem přijímajícího členského státu – Existence či neexistence povinnosti orgánů zasílajícího členského státu požadovat informace od příslušných orgánů přijímajícího členského státu, případně je vzít v úvahu.
   Výrok
   Článek 28c část A písm. a) první pododstavec šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně, ve znění směrnice Rady 95/7/ES ze dne 10. dubna 1995, ve spojení se směrnicí Rady 77/799/EHS ze dne 19. prosince 1977 o vzájemné pomoci mezi příslušnými orgány členských států v oblasti přímých a nepřímých daní, ve znění směrnice Rady 92/12/EHS ze dne 25. února 1992, a s nařízením Rady (EHS) č. 218/92 ze dne 27. ledna 1992 o správní spolupráci v oblasti nepřímých daní, je třeba vykládat v tom smyslu, že daňové orgány členského státu, v němž se začíná uskutečňovat odeslání nebo přeprava zboží v rámci jeho dodání uvnitř Společenství, nejsou povinny vyžádat si informace od orgánů členského státu určení uvedeného dodavatelem.

      (1)  Úř. věst. C 217, 3.9.2005.


title: Věc C-367/08: Žaloba podaná dne 11. srpna 2008 – Komise Evropských společenství v. Spojené království Velké Británie a Severního Irska

text:
               11.10.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 260/11

         Žaloba podaná dne 11. srpna 2008 – Komise Evropských společenství v. Spojené království Velké Británie a Severního Irska
   (Věc C-367/08)
   (2008/C 260/21)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupce: N. Yerrell, zmocněnkyně)

      Žalovaný: Spojené království Velké Británie a Severního Irska
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Spojené království tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2006/22/ES (1) ze dne 15. března 2006 o minimálních podmínkách pro provedení nařízení Rady (EHS) č. 3820/85 a (EHS) č. 3821/85 o předpisech v sociální oblasti týkajících se činností v silniční dopravě a o zrušení směrnice Rady 88/599/EHS, nebo v každém případě tím, že o těchto předpisech neuvědomilo Komisi, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 16 této směrnice;

               —

               uložit Spojenému království Velké Británie a Severního Irska náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta pro provedení směrnice uplynula dne 1. dubna 2007.

      (1)  Úř. věst. L 102, s. 35.


title: Věc C-77/06: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 26. října 2006 – Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2001/42/ES — Posuzování vlivů některých plánů a programů na životní prostředí — Neprovedení ve stanovené lhůtě)

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/19

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 26. října 2006 – Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství
   (Věc C-77/06) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2001/42/ES - Posuzování vlivů některých plánů a programů na životní prostředí - Neprovedení ve stanovené lhůtě)
   (2006/C 326/37)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: J. Hottiaux a F. Simonetti, zmocněnci)

      Žalovaný: Lucemburské velkovévodství (zástupce: S. Schreiner, zmocněnec)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Nepřijetí ve stanovené lhůtě ustanovení nezbytných pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2001/42/ES ze dne 27. června 2001 o posuzování vlivů některých plánů a programů na životní prostředí (Úř. věst. L 197, s. 30; Zvl. vyd. 15/06, s. 157)
   Výrok

               1)

               Lucemburské velkovévodství tím, že nepřijalo ve stanovené lhůtě právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2001/42/ES ze dne 27. června 2001, o posuzování vlivů některých plánů a programů na životní prostředí, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice.

               2)

               Lucemburskému velkovévodství se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 74, 25.3.2006.


title: Věc C-169/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Naczelny Sąd Administracyjny (Polsko) dne 10. dubna 2012 — TNT Express Worldwide (Poland) Sp. z o.o. v. Ministrowi Finansów

text:
               14.7.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/2

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Naczelny Sąd Administracyjny (Polsko) dne 10. dubna 2012 — TNT Express Worldwide (Poland) Sp. z o.o. v. Ministrowi Finansów
   (Věc C-169/12)
   2012/C 209/02
   Jednací jazyk: polština

      Předkládající soud

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: TNT Express Worldwide (Poland) Sp. z o.o.

      Žalovaný: Minister Finansów

      Předběžné otázky

               1)

               Je nutno úpravu podle čl. 66 písm. a), b) a c) směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (1) vykládat v tom smyslu, že když osoba povinná k dani vystaví fakturu, jež je dokladem o službě, která spadá do pravomoci členského státu upravené v tomto článku (odchylně od článků 63, 64 a 65 směrnice 2006/112), lze na základě čl. 66 písm. b) směrnice 2006/112 stanovit, že daňová povinnost (daňový dluh) vznikne v den platby, nejpozději však třicátý den od poskytnutí služby?

               2)

               Je nutno úpravu podle čl. 66 písm. a) a b) směrnice 2006/112 vykládat v tom smyslu, že brání vnitrostátním ustanovením čl. 19 odst. 13 bodu 2 písm. a) a b) ustawa z dnia 11 marca 2004 r. o podatku od towarów i usług (zákon ze dne 11. března 2004 o dani ze zboží a služeb) (Dz. U. Nr. 54, Pos. 535, ve znění pozdějších předpisů), podle nichž je okamžikem vzniku daňového dluhu (plnění, jehož uskutečněním vzniká v případě určitých transakcí daňová povinnost) z přepravních a zasilatelských služeb okamžikem přijetí celkové platby nebo částečné platby, nejpozději však třicátého dne ode dne poskytnutí této služby, též tehdy, je-li příjemci služby v průběhu sedmi dnů od poskytnutí služby vystavena a vydána faktura, v níž se určuje pozdější termín platby, avšak příjemce služby je nezávisle na skutečnosti, zda zaplatil či nikoli, oprávněn k odpočtu daně na vstupu v období, kdy fakturu obdržel?

      (1)  Úř. věst. L 347, s. 1.


title: Věc C-19/10: Žaloba podaná dne 12. ledna 2010 — Evropská komise v. Italská republika

text:
               27.3.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 80/15

         Žaloba podaná dne 12. ledna 2010 — Evropská komise v. Italská republika
   (Věc C-19/10)
   2010/C 80/27
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: P. Oliver a S. Mortoni, zmocněnci)

      Žalovaná: Italská republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Italská republika tím, že nepřijala vnitrostátní předpisy k provedení článku 12 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 273/2004 (1) ze dne 11. února 2004 o prekursorech drog, tím, že o nich Komisi neuvědomila v souladu s článkem 16 téhož nařízení a tím, že nepřijala vnitrostátní předpisy k provedení článku 31 nařízení Rady (ES) č. 111/2005 (2) ze dne 22. prosince 2004, kterým se stanoví pravidla pro sledování obchodu s prekursory drog mezi Společenstvím a třetími zeměmi, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z výše uvedených nařízení;

               —

               uložit Italské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Nařízení č. 273/2004 vstoupilo v platnost dne 18. srpna 2005; nařízení č. 111/2005 vstoupilo v platnost dne 15. února 2005 a je použitelné od 18. srpna 2005. Jelikož Komise neobdržela žádné sdělení o ustanoveních, která byla Itálie povinna přijmout na základě článku 12 nařízení č. 273/2004 a článku 31 nařízení č. 111/2005 a jelikož od Italské republiky neobdržela informace, které by jí umožňovaly se domnívat, že nezbytná opatření byla skutečně přijata, má za to, že Italská republika tato opatření nepřijala, a nesplnila tak povinnosti, které pro ni vyplývají z nařízení (ES) č. 273/2004 a nařízení (ES) č. 111/2005.

      (1)  Úř. věst. L 47, s. 1; Zvl. vyd. 15/08, s. 46.

      (2)  Úř. věst. L 22, s. 1.


title: Věc T-34/05: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 6. září 2006 – Bayer CropScience a další v. Komise ( Přípravky na ochranu rostlin — Účinná látka endosulfan — Znovupřezkoumání povolení uvedení na trh — Žaloba pro nečinnost — Nevydání rozhodnutí ve věci )

text:
               18.11.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 281/35

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 6. září 2006 – Bayer CropScience a další v. Komise
   (Věc T-34/05) (1)

   („Přípravky na ochranu rostlin - Účinná látka endosulfan - Znovupřezkoumání povolení uvedení na trh - Žaloba pro nečinnost - Nevydání rozhodnutí ve věci“)
   (2006/C 281/61)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Bayer CropScience AG (Manheim, Německo), Makhteshim-Agan Holding BV (Amsterdam, Nizozemsko), Alfa Georgika Efodia AEVE (Atény, Řecko) a Aragonesas Agro, SA (Madrid, Španělsko) (zástupci: C. Mereu a K. Van Maldegem, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupce: B. Doherty, zmocněnec)

      Vedlejší účastník na podporu žalobkyň: European Crop Association (ECPA) (Brusel, Belgie) (zástupci: D. Waelbroeck, U. Zinsmeister a N. Rampal, advokáti)

      Vedlejší účastník na podporu žalované: Španělské království (zástupce: J. Rodríguez Cármano, advokát)
   Předmět
   Žaloba pro nečinnost směřující k určení, že Komise protiprávně nepřezkoumala údaje předložené žalobkyněmi v rámci řízení o znovupřezkoumání povolení uvedení na trh účinné látky endosulfan, na základě směrnice Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh (Úř. věst. L 230, s. 1; Zvl. vyd. 03/11, s. 332).
   Výrok

               1)

               Není namístě vydat rozhodnutí ve věci samé.

               2)

               Komise a žalobkyně ponesou vlastní náklady řízení.

               3)

               Komise a navrhovatelky v řízení o předběžném opatření ponesou vlastní náklady řízení o předběžném opatření.

               4)

               Španělské království a European Crop Protection Association ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 93, 16. 4. 2005.


title: Věc T-345/05 R: Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 16. března 2007 – V v. Parlament ( Předběžné opatření — Zbavení člena Evropského parlamentu imunity — Návrh na odklad vykonatelnosti — Návrh na předběžná opatření — Přípustnost — Naléhavost )

text:
               28.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 96/36

         Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 16. března 2007 – V v. Parlament
   (Věc T-345/05 R)
   („Předběžné opatření - Zbavení člena Evropského parlamentu imunity - Návrh na odklad vykonatelnosti - Návrh na předběžná opatření - Přípustnost - Naléhavost“)
   (2007/C 96/74)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobce: V (zástupci: J. Lofthouse, M. Monan, barristers a E. Hayes, solicitor)

      Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: H. Krück, D. Moore a M. Windisch, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh směřující zaprvé k odkladu vykonatelnosti usnesení Evropského parlamentu [skryté důvěrné údaje] o zbavení imunity žalobce, zadruhé k tomu, aby Soud přijal předběžná opatření, která mohou bránit opětovnému zahájení trestního stíhání až do konečného rozhodnutí Soudu o žalobě v hlavním řízení, zatřetí k tomu, aby anonymita žalobce byla chráněna a aby nebylo přihlíženo k tomuto návrhu, dokud Soud nerozhodne o žalobě v hlavním řízení a případné vnitrostátní řízení nebude skončeno, začtvrté k tomu, aby žalobce byl oprávněn předávat písemnosti účastníků řízení, poskytnuté v rámci řízení o předběžném opatření a v řízení o žalobě v hlavním řízení, orgánům pověřeným trestním stíháním ve Spojeném království, jakož i vnitrostátnímu soudu, před kterým by byla věc projednávána na vnitrostátní úrovni, a zapáté k dosažení toho, aby se jednání v hlavním řízení konalo co možná nejdříve.
   Výrok

               1.

               Návrh na předběžné opatření se zamítá.

               2.

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc T-253/06 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 8. září 2006 Chassagne proti usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 29. června 2006 ve věci F-11/05, Chassagne v. Komise

text:
               18.11.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 281/38

         Kasační opravný prostředek podaný dne 8. září 2006 Chassagne proti usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 29. června 2006 ve věci F-11/05, Chassagne v. Komise
   (Věc T-253/06 P)
   (2006/C 281/68)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Olivier Chassagne (Brusel, Belgie) (zástupci: S. Rodrigues a C. Bernard-Glanz, advokáti)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit usnesení vydané Soudem pro veřejnou službu dne 29. června 2006 ve věci F-11/05;

               —

               vyhovět návrhovým žádáním na zrušení a na náhradu škody předloženým účastníkem řízení podávajícím kasační opravný prostředek v prvním stupni;

               —

               uložit žalované náhradu všech nákladů řízení.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Prvním důvodem svého kasačního opravného prostředku účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatel) uplatňuje, že se Soud v řízení dopustil pochybení, které poškozuje jeho práva obhajoby v rozsahu, v němž nemohl předložit své vyjádření k dokumentům, na nichž Soud založil svou argumentaci a v rozsahu, v němž některé skutečnosti uvedené navrhovatelem, jakož i některé dokumenty předložené v průběhu řízení nebyly zohledněny. Svým druhým důvodem kasačního opravného prostředku navrhovatel tvrdí, že Soud porušil právo Společenství tím, že zkreslil procesní prostředky, jakož i tím, že nesprávně vyložil ustanovení služebního řádu úředníků Evropských společenství. Domnívá se rovněž, že Soud provedl zjevně nesprávné posouzení skutkového stavu.


title: Věc C-147/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hof van beroep te Brussel (Belgie) dne 28. března 2014 – Loutfi Management Propriété intellectuelle SARL v. AMJ Meatproducts NV en Halalsupply NV

text:
               24.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 194/12

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hof van beroep te Brussel (Belgie) dne 28. března 2014 – Loutfi Management Propriété intellectuelle SARL v. AMJ Meatproducts NV en Halalsupply NV
   (Věc C-147/14)
   2014/C 194/15
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hof van beroep te Brussel

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Loutfi Management Propriété Intellectuelle SARL

      Žalovaný: AMJ Meatproducts NV, Halalsupply NV

      Předběžné otázky

   Musí být čl. 9 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009 (1) při zohlednění článků 21 a 22 Listiny základních práv Unie (2) vykládán v tom smyslu, že při posuzování nebezpečí záměny ochranné známky Společenství, v níž je dominantní arabské slovo, s označením, v němž je dominantní jiné, avšak vizuálně podobné arabské slovo, může či dokonce musí být příslušnými soudy členských států přezkoumán a zohledněn rozdíl ve výslovnosti a význam těchto slov, třebaže arabština není úředním jazykem Unie a členských států?

      (1)  Úř. věst. L 78, s. 1.

      (2)  Úř. věst. 2000, C 364, s. 1.


title: Věc T-405/10: Usnesení Tribunálu ze dne 16. září 2014 — Justice & Environment v. Komise „Sbližování právních předpisů — Záměrné uvolňování GMO do životního prostředí — Autorizační postup — Žádost o vnitřní přezkum — Zrušení napadených nebo dotčených rozhodnutí — Zánik předmětu sporu — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“

text:
               1.12.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 431/19

         Usnesení Tribunálu ze dne 16. září 2014 — Justice & Environment v. Komise
   (Věc T-405/10) (1)

   („Sbližování právních předpisů - Záměrné uvolňování GMO do životního prostředí - Autorizační postup - Žádost o vnitřní přezkum - Zrušení napadených nebo dotčených rozhodnutí - Zánik předmětu sporu - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
   (2014/C 431/33)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Association/Vereniging Justice & Environment (Amsterodam, Nizozemsko) (zástupce: P. Černý, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně P. Oliver a D. Bianchi, poté D. Bianchi, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2010/135/EU ze dne 2. března 2010, kterým se v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2001/18/ES uvádí na trh produkt z brambor (Solanum tuberosum L. linie EH92-527-1) geneticky modifikovaný za účelem zvýšení obsahu amylopektinové složky ve škrobu (Uř. věst. L 53, s. 11), rozhodnutí Komise 2010/136/EU ze dne 2. března 2010 o povolení uvedení krmiv vyrobených z geneticky modifikovaných brambor EH92-527-1 (BPS-25271-9) na trh a náhodné nebo technicky nevyhnutelné přítomnosti těchto brambor v potravinách a krmivech podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1829/2003 (Úř. věst. L 53, s. 15) a rozhodnutí údajně obsaženého v dopise Komise ze dne 6. července 2010, kterým byla zamítnuta žádost o vnitřní přezkum uvedených rozhodnutí.

      Výrok

               1)

               Není již důvodné rozhodnout ve věci samé.

               2)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady vynaložené Association/Vereniging Justice & Environment.

      (1)  Úř. věst. C 301, 6.11.2010.


title: Věc T-439/16: Žaloba podaná dne 29. července 2016 – holyGhost v. EUIPO – CBM (holyGhost)

text:
               26.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 350/25

         Žaloba podaná dne 29. července 2016 – holyGhost v. EUIPO – CBM (holyGhost)
   (Věc T-439/16)
   (2016/C 350/31)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: holyGhost GmbH (Mnichov, Německo) (zástupci: M. Wiedemann a S. Engbrink, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: CBM Creative Brands Marken GmbH (Curych, Švýcarsko)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Přihlašovatel sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „holyGhost“ – Přihláška č. 11 757 853

      Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 30. 05. 2016, ve věci R 2867/2014-5

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Spojené věci C-164/15 P a C-165/15 P: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 21. prosince 2016 – Evropská komise v. Aer Lingus Ltd, Ryanair Designated Activity Company, Irsko „Kasační opravný prostředek — Státní podpory — Vnitrostátní daň z letecké dopravy — Použití rozdílných sazeb — Snížená sazba u letů do místa určení nacházejícího se maximálně 300 km od vnitrostátního letiště — Výhoda — Selektivní charakter — Posouzení v případě, kdy daňové opatření může představovat omezení volného pohybu služeb — Vrácení — Spotřební daně“

text:
               20.2.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 53/9

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 21. prosince 2016 – Evropská komise v. Aer Lingus Ltd, Ryanair Designated Activity Company, Irsko
   (Spojené věci C-164/15 P a C-165/15 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Státní podpory - Vnitrostátní daň z letecké dopravy - Použití rozdílných sazeb - Snížená sazba u letů do místa určení nacházejícího se maximálně 300 km od vnitrostátního letiště - Výhoda - Selektivní charakter - Posouzení v případě, kdy daňové opatření může představovat omezení volného pohybu služeb - Vrácení - Spotřební daně“)
   (2017/C 053/11)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: L. Flynn, D. Grespan, T. Maxian Rusche a B. Stromsky, zmocněnci)

      Další účastníci řízení: Aer Lingus Ltd (zástupci: K. Bacon a M. A. Robertson, QC, jakož i D. Bailey, barrister, zmocněný A. Burnsidem, solicitor), Ryanair Designated Activity Company, dříve Ryanair Ltd (zástupci: M. B. Kennelly, QC, I.-G. Metaxas-Maragkidis, dikigoros, a E. Vahida, avocat), Irsko (zástupci: E. Creedon, J. Quaney a A. Joyce, zmocněnci, ve spolupráci s E. Reganem, SC, a B. Dohertym, BL)

      Výrok

               1)

               Rozsudky Tribunálu Evropské unie ze dne 5. února 2015, Aer Lingus v. Komise (T-473/12, nezveřejněný, EU:T:2015:78), a Ryanair v. Komise (T-500/12, nezveřejněný, EU:T:2015:73), se zrušují v rozsahu, v němž zrušují článek 4 rozhodnutí Komise 2013/199/EU ze dne 25. července 2012 o státní podpoře SA.29064 (11/C, ex 11/NN) – Rozdílné sazby daně z letecké dopravy, které zavedlo Irsko, v rozsahu, v němž uvedený článek nařizuje, aby příjemci navrátili podporu ve výši, která je v bodě 70 odůvodnění uvedeného rozhodnutí stanovena na 8 eur za cestujícího.

               2)

               Vedlejší kasační opravné prostředky se zamítají.

               3)

               Žaloby podané společnostmi Aer Lingus Ltd a Ryanair Designated Activity Company na neplatnost rozhodnutí Komise 2013/199 se zamítají.

               4)

               Společnostem Aer Lingus Ltd a Ryanair Designated Activity Company se ukládá, aby nesly vlastní náklady a nahradily náklady vynaložené Evropskou komisí v řízení před Tribunálem Evropské unie a v řízení před Soudním dvorem Evropské unie.

               5)

               Irsko ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 205, 22.6.2015.


title: Věc C-411/14 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 29. srpna 2014 Romanem Pisciottim proti usnesení Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 2. července 2014 ve věci T-403/14, Pisciotti v. Komise

text:
               13.4.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 118/11

         Kasační opravný prostředek podaný dne 29. srpna 2014 Romanem Pisciottim proti usnesení Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 2. července 2014 ve věci T-403/14, Pisciotti v. Komise
   (Věc C-411/14 P)
   (2015/C 118/15)
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Romano Pisciotti (zástupce: M. Maresca, avvocato)

      Další účastnice řízení: Evropská komise
   Usnesením ze dne 28. ledna 2015 Soudní dvůr (druhý senát) zamítl kasační opravný prostředek a rozhodl, že R. Pisciotti ponese vlastní náklady řízení.


title: Věc C-401/09 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 3. října 2009 Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE proti rozsudku Soudu prvního stupně (čtvrtého senátu) vydanému dne 2. července 2009 ve věci T-279/06, Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE v. Evropská centrální banka ECB

text:
               16.1.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 11/14

         Kasační opravný prostředek podaný dne 3. října 2009 Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE proti rozsudku Soudu prvního stupně (čtvrtého senátu) vydanému dne 2. července 2009 ve věci T-279/06, Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE v. Evropská centrální banka ECB
   (Věc C-401/09 P)
   2010/C 11/25
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (zástupci: N. Korogiannakis a M. Dermitzakis, Δικηγόροι)

      Další účastnice řízení: Evropská centrální banka

      Návrhová žádání navrhovatelky

   Navrhovatelka navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil rozsudek vydaný Soudem prvního stupně;

               —

               zrušil rozhodnutí Evropské centrální banky, kterým byla nabídka žalobkyně ohodnocena jako neúspěšná a veřejná zakázka byla zadána úspěšnému uchazeči;

               —

               uložit ECB náhradu soudních a jiných nákladů a výdajů vynaložených žalobkyní v souvislosti s původním řízením, a to i v případě, že bude tento kasační opravný prostředek zamítnut, jakož i nákladů spojených s tímto kasačním opravným prostředkem pro případ, že mu bude vyhověno.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Navrhovatelka tvrdí, že odpůrcova námitka nepřípustnosti, která byla předložena spolu s žalobní odpovědí, měla být prohlášena za nepřípustnou vzhledem k tomu, že není v souladu s článkem 114 jednacího řádu Soudu prvního stupně, který výslovně stanoví, že taková námitka musí být podána „samostatným podáním“. Navrhovatelka rovněž tvrdí, že Soud tím, že přijal námitku nepřípustnosti a nevyjádřil se k argumentům navrhovatelky ve vztahu k námitce, porušil článek 36 statutu Soudního dvora.
   Podle názoru navrhovatelky Soud chybně rozhodl, že European Dynamics nemá žádný právní zájem na přezkumu rozhodnutí zadavatele, protože její nabídka byla nepřípustná. Navrhovatelka rovněž tvrdí, že se Soud nesprávně domníval, že navrhovatelka musí získat Arbeitnehmerüberlassungsgenehmigung (AÜG), aby mohla v souladu se zákonem poskytovat služby.
   Konečně navrhovatelka tvrdí, že Soud nepoužil příslušná právní ustanovení týkající se povinnosti zadavatele odůvodnit své rozhodnutí.


title: Věc T-145/04: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne  15. listopadu 2005  – Righini v. Komise ( Úředníci — Dočasní zaměstnanci — Zařazení do platové třídy a do stupně — Zařazení do vyšší platové třídy v rámci služebního postupu )

text:
               14.1.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 10/20

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 15. listopadu 2005 – Righini v. Komise
   (Věc T-145/04) (1)

   („Úředníci - Dočasní zaměstnanci - Zařazení do platové třídy a do stupně - Zařazení do vyšší platové třídy v rámci služebního postupu“)
   (2006/C 10/39)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Elisabetta Righini (Brusel, Belgie) (zástupce: É. Boigelot, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: V. Joris a C. Berardis-Kayser, zmocněnci, ve spolupráci s D. Waelbroeckem, advokátem)
   Předmět věci
   Zrušení rozhodnutí Komise o zařazení žalobkyně při jejím nástupu do služby do platové třídy A7, stupně 3, ať už jako dočasného zaměstnance, nebo úředníka ve zkušební době, a bude-li to nezbytné, zrušení rozhodnutí ze dne 21. ledna 2004 o zamítnutí stížnosti žalobkyně
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 179, 10.7.2004.


title: Věc C-506/06: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberster Gerichtshof (Rakousko) dne 14. prosince 2006 – Sabine Mayr v. Bäckerei und Konditorei Gerhard Flöckner OHG

text:
               10.3.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 56/14

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberster Gerichtshof (Rakousko) dne 14. prosince 2006 – Sabine Mayr v. Bäckerei und Konditorei Gerhard Flöckner OHG
   (Věc C-506/06)
   (2007/C 56/24)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Oberster Gerichtshof
   Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Sabine Mayr

      Žalovaná: Bäckerei und Konditorei Gerhard Flöckner OHG
   Předběžná otázka
   Jedná se u zaměstnankyně, která se podrobí [umělému] oplodnění in-vitro, jestliže v okamžiku udělení výpovědi již byly její vaječné buňky oplodněny spermiemi partnera, existují tedy embrya „in-vitro“, která ale ještě nebyla implantována do těla ženy, o „těhotnou zaměstnankyni“ ve smyslu čl. 2 písm. a) první části věty směrnice Rady 92/85/EHS ze dne 19. října 1992 o zavádění opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví při práci těhotných zaměstnankyň a zaměstnankyň krátce po porodu nebo kojících zaměstnankyň (1) (desátá směrnice ve smyslu čl. 16 odst. 1 směrnice 89/391/EHS)?

      (1)  Úř. věst. L 348, s. 1 (Zvl. vyd. 05/02, s. 110).


title: Věc C-269/07: Žaloba podaná dne 6. června 2007 – Komise Evropských společenství v. Spolková republika Německo

text:
               25.8.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 199/19

         Žaloba podaná dne 6. června 2007 – Komise Evropských společenství v. Spolková republika Německo
   (Věc C-269/07)
   (2007/C 199/30)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: R. Lyal a W. Mölls, zmocněnci)

      Žalovaná: Spolková republika Německo
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Spolková republika Německo tím, že zavedla a ponechala v platnosti předpisy týkající se doplňujícího důchodového zabezpečení v § 79 až 99 Einkommensteuergesetz, porušila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 39 ES, článku 7 nařízení Rady (EHS) č. 1612/68 (1) ze dne 15. října 1968 a článků 18 ES a 12 ES,
               v rozsahu, v němž tyto předpisy

                           a)

                           odmítají přiznat přeshraničním pracovníkům (a jejich manželům) příplatek, pokud nejsou neomezeně povinní k dani;

                           b)

                           neumožňují, aby požadované finanční prostředky byly použity k nabytí nemovitosti pro vlastní bydlení, pokud se uvedená nemovitost nenachází v Německu;

                           c)

                           stanoví, že podpora v případě ukončení neomezené daňové povinnosti musí být vrácena;

               —

               uložit Spolkové republice Německo náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   V roce 2001 Spolková republika Německo zavedla tzv. příplatek důchodového zabezpečení, kterým se měl na základě vyrovnání snížení úrovně zákonného důchodu zavést doplňující důchod. Tento příplatek je však poskytován pouze tehdy, pokud dotčená osoba je neomezeně povinná k dani v Německu, což v každém případě přeshraniční pracovníky, pro které dohoda o zamezení dvojího zdanění stanovila daňové předpisy podle jejich místa bydliště, a kteří tedy neplatili v Německu žádné daně, vylučuje z poskytování tohoto příplatku. Navíc možnost využít část finančních prostředků pro získání vlastního bydlení existuje pouze tehdy, pokud se jedná o nemovitosti, které se nacházejí v Německu, a nikoli o nemovitosti, které se nacházejí v příhraniční oblasti v zahraničí. Konečně příplatek musí být vrácen, pokud dotčená osoba ztratí statut osoby neomezeně povinné k dani.
   Podle Komise tato ustanovení porušují pravidla práva Společenství, která se týkají zákazu diskriminace z důvodů státní příslušnosti, volného pohybu pracovníků a rovného zacházení s pracovníky jiných členských států, pokud jde o sociální a daňové výhody. Zákaz diskriminace pracovníků z jiných členských států z důvodu státní příslušnosti totiž zahrnuje nejen zjevnou diskriminaci z důvodu státní příslušnosti, ale i dále všechny skryté formy diskriminace, které použitím jiných rozlišovacích kritérií vedou ve skutečnosti ke stejnému výsledku. Krom toho z judikatury Soudního dvora vyplývá, že na přeshraniční pracovníky se mohou rovněž vztahovat sociální výhody podle čl. 7 odst. 2 nařízení č. 1612/68.
   Jelikož příplatek důchodového zabezpečení odpovídá definici „sociální výhody“, je třeba ho poskytnout rovněž tehdy, pokud přeshraniční pracovník nebo jeho manžel nejsou v Německu vůbec povinni k dani. Výhoda je totiž spojena s objektivní vlastností jako pracovníka dotčené osoby. Zákonný důchod, jehož úroveň byla snížena, a z toto důvodu by měl příplatek sloužit k jeho doplnění, se týká v první řadě osob v pracovním poměru, i když zanedbatelně jsou rovněž dotčeny ostatní skupiny osob. Krom toho pojem sociální výhody zahrnuje takové výhody, které jsou poskytovány pouze na základě bydliště oprávněné osoby v tuzemsku. Tím je prokázáno, že přeshraniční pracovníci se zpravidla nacházejí ve stejné situaci jako pracovníci usazení na příslušném území: obě kategorie jsou dotčeny snižující se úrovní důchodů v německém systému, do kterého spadají a do kterého platily příspěvky. Obě kategorie mají zájem na tom, aby si během aktivní části života vytvořily náhradu, dodatečný důchod. Německá úprava, podle které se na přeshraniční pracovníky, na jejichž příjmy se na základě dohody o zamezení dvojího zdanění vztahují daňové předpisy podle místa bydliště, tato výhoda nevztahuje, představuje tedy skrytou diskriminaci, a porušuje tak čl. 39 odst. 2 ES a čl. 7 odst. 2 nařízení 1612/68. Kvalifikace příplatku důchodového zabezpečení jako „daňové“ nebo „sociální“ výhody není konečně relevantní, jelikož na přeshraniční pracovníky se rovněž v případě „daňových“ výhod vztahuje zásada rovného zacházení.
   Analýza, podle které se jedná o sociální výhodu, platí rovněž ohledně zákazu využít finanční prostředky pro nabytí nemovitosti pro vlastní bydlení, pokud se nenachází v Německu. I kdyby se mělo jednat o daňovou výhodu, jednalo by se nicméně o porušení volného pohybu pracovníků. Tato podmínka omezuje totiž možnost využití sociální výhody: znemožňuje přeshraničním pracovníkům využít jejich uspořené finanční prostředky pro vlastní bydlení, pokud se toto nachází v blízkém zahraničí, což je třeba u takových zaměstnanců předpokládat. Ve srovnání s tuzemskými pracovníky je flexibilita, se kterou by přeshraniční pracovník mohl příplatku využít, nižší, pokud smlouva o důchodovém zabezpečení dosáhne výplatní fáze. Hodnota tohoto příplatku jako sociální výhody je tedy snížena. Toto znevýhodnění přeshraničních pracovníků představuje tedy skrytou diskriminaci z důvodů státní příslušnosti, která porušuje čl. 39 odst. 2 ES a čl. 7 odst. 2 nařízení č. 1612/68.
   Povinnost vrátit částku v případě ukončení neomezené povinnosti k dani se týká v první řadě cizinců. Počet cizinců, kteří se po ukončení jejich profesního života vrátí do své vlasti, je totiž mnohem vyšší než počet německých státních příslušníků, kteří se jako důchodci přestěhují do zahraničí. Krom toho odrazuje povinnost vrátit částku dotčené osoby od toho, aby změnily své bydliště do jiného členského státu. Navíc může sporná úprava snižovat od počátku hodnotu příplatku pro přeshraniční pracovníky ve vztahu k tuzemským pracovníkům, a tím představovat skrytou diskriminaci již na úrovni poskytnutí výhody. To se týká případů, kdy migrující pracovník již od počátku chce zamezit vrácení částky, a proto ani nepodá žádost o poskytnutí příplatku. I v tomto případě není zjevné žádné odůvodnění. Co se týče daňové soudržnosti, ta je již zaručena pravidly stanovenými smlouvami o zamezení dvojího zdanění. Povinnost vrátit částku v případě ukončení neomezené povinnosti k dani představuje tedy skrytou diskriminaci z důvodů státní příslušnosti, a porušuje z toho důvodu čl. 39 ES a čl. 7 odst. 2 nařízení č. 1612/68, jakož i články 12 ES a 18 ES.

      (1)  Úř. věst. L 257, s. 2; Zvl. vyd. 05/01, s. 15.


title: Spojené věci T-296/05 a T-408/05: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 9. července 2008 – Marcuccio v. Komise ( Sociální pojištění — Žádosti o uhrazení 100 % lékařských výdajů — Implicitní a výslovná zamítnutí žádostí )

text:
               15.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/45

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 9. července 2008 – Marcuccio v. Komise
   (Spojené věci T-296/05 a T-408/05) (1)

   („Sociální pojištění - Žádosti o uhrazení 100 % lékařských výdajů - Implicitní a výslovná zamítnutí žádostí“)
   (2008/C 209/77)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Luigi Marcuccio (Tricase, Itálie) (zástupci: původně A. Distante, poté G. Cipressa a L. Garofalo, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: C. Berardis Kayser a J. Currall, zmocněnci, ve spolupráci s A. Dal Ferrem, advokátem)
   Předmět věci
   Zejména žádost o zrušení dvou implicitních rozhodnutí likvidačního oddělení společného systému nemocenského pojištění Evropských společenství, která odmítají žalobci uhradit 100 % určitých lékařských výdajů, jakož i žádost směřující k tomu, aby bylo Komisi uloženo vyplatit žalobci částky za určité lékařské výdaje
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloby se odmítají jako nepřípustné.

               2)

               Každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 257, 15.10.2005.


title: Věc T-463/14: Žaloba podaná dne 24. června 2014 – Österreichische Post v. Komise

text:
               8.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 303/44

         Žaloba podaná dne 24. června 2014 – Österreichische Post v. Komise
   (Věc T-463/14)
   2014/C 303/52
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Österreichische Post AG (Vídeň, Rakousko) (zástupci: H. Schatzmann, J. Bleckmann, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil prováděcí rozhodnutí Komise ve věci C (2014) 2093 v rozsahu, v jakém se má nadále použít směrnice 2004/17/ES při zadávání veřejných zakázek pro poštovní služby, které nejsou uvedeny v článku 1 prováděcího rozhodnutí, o jejichž vynětí žalobkyně požádala podle čl. 30 odst. 6 směrnice 2004/17/ES,

               —

               pokud není podle názoru Tribunálu přípustné nebo možné částečné napadení napadeného rozhodnutí, podpůrně zrušil prováděcí rozhodnutí v plném rozsahu,

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu své žaloby žalobkyně tvrdí, že napadené rozhodnutí je podle čl. 263 odst. 2 SFEU protiprávní, pokud jde o poštovní služby, na které se nevztahuje článek 1 rozhodnutí, neboť Komise porušila nesprávným použitím a chybným výkladem směrnice 2004/17/ES unijní právo. Přitom žalobkyně v podstatě uvádí, že jí poskytované poštovní služby jsou vystaveny dostatečné bezprostřední hospodářské soutěži, takže existují předpoklady pro jejich vynětí podle čl. 30 odst. 1 směrnice 2004/17. Žalobkyně také uvádí, že Komise nesprávně použila kritéria a metody pro vymezení trhu stanovené unijním právem a judikaturou.
   Krom toho žalobkyně uvádí, že došlo k porušení podstatných formálních náležitostí, neboť Komise nepodala dostatečné odůvodnění svého rozhodnutí.
   Konečně žalobkyně tvrdí, že Komise porušila obecná procesní základní práva, neboť z důvodu neexistence obsahového vypořádání se s tvrzeními žalobkyně a s důkazy, které předložila, porušila právo žalobkyně být vyslechnuta.


title: Věc C-423/16 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 1. srpna 2016 HX proti rozsudku Tribunálu vydanému dne 2. června 2016 ve věci T-723/14, HX v. Rada

text:
               26.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 350/18

         Kasační opravný prostředek podaný dne 1. srpna 2016 HX proti rozsudku Tribunálu vydanému dne 2. června 2016 ve věci T-723/14, HX v. Rada
   (Věc C-423/16 P)
   (2016/C 350/23)
   Jednací jazyk: bulharština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: HX (zástupce: S. Koev, advokát)

      Další účastnice řízení: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

               —

               prohlásit tento kasační opravný prostředek za přípustný a opodstatněný a všechny v něm uvedené důvody kasačního opravného prostředku za přípustné a vyhovět jim;

               —

               určit, že napadené právní akty mohou být částečně zrušeny;

               —

               částečně zrušit rozsudek Tribunálu Evropské unie (sedmého senátu) ze dne 2. června 2016 ve věci T-723/14, HX v. Rada Evropské unie v rozsahu, v němž zamítá žalobu H. Akkada;

               —

               částečně zrušit rozhodnutí (SZBP) 2015/837 ze dne 28. května 2015, kterým se mění rozhodnutí 2013/255 (Úř. věst. L 132, s. 82), kterým Rada prodloužila platnost rozhodnutí 2013/255 do 1. června 2016 v rozsahu, v němž se týká H. Akkada;

               —

               uložit Radě Evropské unie náhradu nákladů navrhovatelů, výdajů, honorářů atd. souvisejících s jejich právním zastupováním.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

               1.

               Nesprávné uplatnění práva, které se projevilo porušením práva Unie: jelikož rozhodnutí, proti němuž byla podána žaloba, nebylo navrhovateli osobně doručeno, přestože Rada znala jeho adresu, je třeba mít za to, že úprava návrhů v souvislosti s těmito právními akty je přípustná a předložená v řádné lhůtě.

               2.

               Nesprávné uplatnění práva, které se projevilo porušením procesních zásad poškozujících zájmy navrhovatelky v následující podobě:

                           —

                           absence samostatného písemného podání nepoškozuje práva druhého účastníka řízení a nestěžuje výkon práce Tribunálu;

                           —

                           Tribunál nezohlednil jazyk řízení, jelikož bulharské znění jednacího řádu neobsahuje povinnost podat samostatné písemné podání;

                           —

                           porušení zásady kontradiktornosti zakotvené v článku 64 jednacího řádu, jelikož Tribunál nedal navrhovateli možnost seznámit se s rozhodnutím Rady ani s jinými jazykovými verzemi jednacího řádu, aby mohl připravit svou žalobu v souladu s jazykovými znalostmi a očekáváním Tribunálu;

                           —

                           Tribunál nesplnil své povinnosti, které má podle čl. 86 odst. 4 jednacího řádu, jež požadují, aby byla žalobci dána možnost, a v případě potřeby poskytnuta dodatečná lhůta, k předložení kopie rozhodnutí (SZBP) Rady 2015/837 ze dne 28. května 2015 odůvodňujícího úpravu žaloby;

                           —

                           porušení čl. 87 odst. 2 jednacího řádu tím, že Tribunál ve své předběžné zprávě plně nezkoumal skutkové okolnosti věci.


title: Věc T-116/10: Žaloba podaná dne 8. března 2010 — Německo v. Komise

text:
               22.5.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 134/41

         Žaloba podaná dne 8. března 2010 — Německo v. Komise
   (Věc T-116/10)
   2010/C 134/70
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Spolková republika Německo (zástupci: J. Möller a U. Karpenstein, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Komise K(2009) 10675 ze dne 23. prosince 2009, kterým se snižuje podpora poskytnutá na základě rozhodnutí Komise K(97) 1120 Evropským fondem pro regionální rozvoj (EFRR) pro program „Ziel 2-Programm Nordrhein-Westfalen (1997-1999)“ v Německé spolkové republice;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Napadeným rozhodnutím Komise snížila podporu EFRR pro program „Ziel 2-Programm Nordrhein-Westfalen (1997-1999) ve Spolkové republice Německo“.
   Žalobkyně na podporu své žaloby uplatňuje čtyři žalobní důvody.
   V prvním žalobním důvodu žalobkyně vytýká Komisi, že nesprávně posoudila situaci. Žalobkyně má za to, že Komise zahrnula nesprávné částky do výpočtu použité míry chyb.
   V rámci druhého žalobního důvodu žalobkyně tvrdí, že podmínky stanovené čl. 24 odst. 2 nařízení (EHS) č. 4253/88 (1) pro finanční opravu nebyly splněny. Domnívá se, že toto ustanovení neopravňuje Komisi k tomu, aby provedla finanční opravy z důvodu administrativních chyb nebo údajných selhání systémů řízení a kontroly. Uplatňuje nadto, že rovněž z jiných důvodů nelze provést finanční opravu takového rozsahu, jakou provedla Komise. Jednak „nesrovnalosti“, jak je kritizovala Komise, mohou odůvodnit finanční opravy pouze pokud měly negativní účinek na rozpočet Unie. Podle žalobkyně tomu tak v případě chování vytýkaného Komisí nebylo. Krom toho tvrdí, že v případě celé řady sporných projektů nedošlo ani věcně k porušení práva Společenství.
   Třetím žalobním důvodem žalobkyně uvádí, že Komise neměla právo provést paušální a zevšeobecňující finanční opravy na základě nařízení (EHS) č. 4253/88. Tvrdí, že jasné znění článku 24 tohoto nařízení se týká pouze konkrétních případů a vyčíslitelných částek.
   V rámci posledního žalobního důvodu žalobkyně tvrdí, že i za předpokladu, že je oprávněné provádět paušální a zevšeobecňující finanční opravy, jsou tyto opravy protiprávní v projednávané věci. V tomto ohledu uvádí, že Komise neprokázala „systému inherentní“ charakter chování, která kritizuje, a že paušální finanční opravy nebyly v souladu se zásadou proporcionality.

      (1)  Nařízení Rady (EHS) č. 4253/88 ze dne 19. prosince 1988, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 2052/88, pokud jde o koordinaci mezi činnostmi jednotlivých strukturálních fondů navzájem a mezi těmito činnostmi a operacemi Evropské investiční banky a jinými dostupnými finančními nástroji (Úř. věst. L 374, s. 1).


title: Věc C-525/11: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 18. října 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Augstākās tiesas Senāts — Lotyšsko) — Mednis SIA v. Valsts ieņēmumu dienests ( „DPH — Směrnice 2006/112/ES — Článek 183 — Podmínky vrácení nadměrného odpočtu DPH — Vnitrostátní právní úprava, která stanoví odklad vrácení části nadměrného odpočtu DPH až do okamžiku přezkumu ročního daňového přiznání osoby povinné k dani — Zásady daňové neutrality a proporcionality“ )

text:
               8.12.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 379/12

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 18. října 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Augstākās tiesas Senāts — Lotyšsko) — Mednis SIA v. Valsts ieņēmumu dienests
   (Věc C-525/11) (1)

   (DPH - Směrnice 2006/112/ES - Článek 183 - Podmínky vrácení nadměrného odpočtu DPH - Vnitrostátní právní úprava, která stanoví odklad vrácení části nadměrného odpočtu DPH až do okamžiku přezkumu ročního daňového přiznání osoby povinné k dani - Zásady daňové neutrality a proporcionality)
   2012/C 379/19
   Jednací jazyk: lotyština

      Předkládající soud

   Augstākās tiesas Senāts

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Mednis SIA

      Žalovaná: Valsts ieņēmumu dienests

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Augstākās tiesas Senāts — Výklad článku 183 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1) — Odpočet DPH zaplacené na vstupu — Vnitrostátní právní předpisy omezující vrácení nadměrného odpočtu DPH za jeden měsíc — Odklad vrácení části nadměrného odpočtu DPH, která převyšuje 18 % celkové hodnoty zdanitelných plnění uskutečněných během příslušného měsíčního zdaňovacího období, až do okamžiku přezkumu ročního daňového přiznání

      Výrok

   Článek 183 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty musí být vykládán v tom smyslu, že neumožňuje daňové správě členského státu, aby bez zvláštního posouzení a výlučně na základě aritmetických výpočtů odložila vrácení části nadměrného odpočtu daně z přidané hodnoty, který vznikl během měsíčního zdaňovacího období, až do okamžiku, kdy tato správa provede přezkum ročního daňového přiznání osoby povinné k dani.

      (1)  Úř. věst. C 6, 7.1.2012.


title: Věc T-568/08: Žaloba podaná dne 17. prosince 2008 – M6 v. Komise

text:
               7.3.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 55/40

         Žaloba podaná dne 17. prosince 2008 – M6 v. Komise
   (Věc T-568/08)
   (2009/C 55/71)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Métropole Télévision SA (M6) (Neuilly-sur-Seine, Francie) (zástupci: O. Freget a N. Chahid-Nouraï, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Evropské Komise ze dne 16. července 2008 ve věci N 279/2008 – Francie (Kapitálová dotace pro France Télévisions);

               —

               donutit Komisi, aby zahájila formální vyšetřovací řízení ohledně podpory stanovené v čl. 88 odst. 2 prvním pododstavci ES;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně navrhuje zrušení rozhodnutí Komise K(2008) 3506 konečné ze dne 16. července 2008, v němž Komise měla za to, že podpora poskytnutá formou kapitálové dotace ve výši 150 milionů eur France Télévisions je slučitelná se společným trhem. V této souvislosti žalobkyně navrhuje zahájení formálního vyšetřovacího řízení podle čl. 88 odst. 2 ES.
   Na podporu své žaloby uplatňuje žalobkyně tři žalobní důvody týkající se legality napadeného rozhodnutí vycházející:

               —

               z porušení procesních práv žalobkyně, jelikož posouzení, o něhož se opřela Komise, a zvláště posouzení přímé příčinné souvislosti mezi vyhlášením prezidenta Francouzské republiky ze dne 8. ledna 2008 o zrušení obchodní reklamy na kanálech skupiny France Télévisions a ztrátou příjmů, která vznikla této skupině, představuje obtíže, které by mohly odůvodnit zahájení formálního vyšetřovacího řízení podle čl. 88 odst. 2 ES za tím účelem, aby soutěžitelé skupiny France Télévisions mohli vyjádřit své stanovisko;

               —

               z nedostatečného informování Komise o původu snížení příjmů z reklam a určení kapitálové dotace poskytnuté France Télévisions, jelikož se Komise neutrálně, nestranně a důkladněji neujistila, což je vyžadováno, o pravdivosti a spolehlivosti informací, které jí byly sděleny ohledně skutečných příčin ztrát příjmů z reklam France Télévisions a konečného určení částek vyplacených Francouzskou republikou France Télévisions;

               —

               z nedostatečného odůvodnění, jelikož Komise i) nedostatečně odůvodnila význam přiznaný ve sporném rozhodnutí účinku vyhlášení prezidenta ze dne 8. ledna 2008, kterým byla zrušena reklama na veřejných kanálech, ii) opomněla vzít v úvahu vliv „zaměření“ činností France Télévisions na veřejnou službu a iii) nevzala v úvahu reakce soukromých subjektů, včetně reakcí žalobkyně.


title: Věc C-164/05: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne  8. června 2006  – Komise Evropských společenství v. Francouzská republika (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2001/19/ES — Obecný systém pro uznávání odborných kvalifikací — Vzájemné uznávání diplomů, osvědčení a jiných dokladů — Zdravotní sestra, zubní lékař, veterinární lékař, porodní asistentka, architekt, farmaceut a lékař — Neprovedení ve stanovené lhůtě)

text:
               29.7.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 178/8

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 8. června 2006 – Komise Evropských společenství v. Francouzská republika
   (Věc C-164/05) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2001/19/ES - Obecný systém pro uznávání odborných kvalifikací - Vzájemné uznávání diplomů, osvědčení a jiných dokladů - Zdravotní sestra, zubní lékař, veterinární lékař, porodní asistentka, architekt, farmaceut a lékař - Neprovedení ve stanovené lhůtě)
   (2006/C 178/12)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: D. Maidani a H. Støvlbæk, zmocněnci)

      Žalovaná: Francouzská republika (zástupci: G. De Bergues a C. Bergeot-Nunes, agents, zmocněnci)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Nepřijetí předpisů nezbytných k provedení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/19/ES ze dne 14. května 2001, kterou se mění směrnice Rady 89/48/EHS a 92/51/EHS o obecném systému pro uznávání odborných kvalifikací a směrnice Rady 77/452/EHS, 77/453/EHS, 78/686/EHS, 78/687/EHS, 78/1026/EHS, 78/1027/EHS, 80/154/EHS, 80/155/EHS, 85/384/EHS, 85/432/EHS, 85/433/EHS a 93/16/EHS o povolání zdravotní sestry odpovědné za všeobecnou péči (ošetřovatele odpovědného za všeobecnou péči), zubního lékaře, veterinárního lékaře, porodní asistentky, architekta, farmaceuta a lékaře (Úř. věst. L 206, s. 1; Zvl. vyd. 05/04, s. 138)
   Výrok

               1)

               Francouzská republika tím, že nepřijala všechny právní a správní předpisy nezbytné k provedení článků 1 až 4 a článků 9 až 13 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/19/ES ze dne 14. května 2001, kterou se mění směrnice Rady 89/48/EHS a 92/51/EHS o obecném systému pro uznávání odborných kvalifikací a směrnice Rady 77/452/EHS, 77/453/EHS, 78/686/EHS, 78/687/EHS, 78/1026/EHS, 78/1027/EHS, 80/154/EHS, 80/155/EHS, 85/384/EHS, 85/432/EHS, 85/433/EHS a 93/16/EHS o povolání zdravotní sestry odpovědné za všeobecnou péči (ošetřovatele odpovědného za všeobecnou péči), zubního lékaře, veterinárního lékaře, porodní asistentky, architekta, farmaceuta a lékaře, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají ze zmíněné směrnice.

               2)

               Francouzské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 115, 14.5.2005.


title: Věc C-240/10: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 15. září 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Baden-Württemberg — Německo) — Cathy Schulz-Delzers, Pascal Schulz v. Finanzamt Stuttgart III ( Volný pohyb osob — Zákaz diskriminace a občanství Unie — Daň z příjmu — Zohlednění příplatků za práci v zahraničí v rámci výpočtu progresivní sazby daně použitelné ve vztahu k dalším příjmům — Zohlednění příplatků poskytovaných úředníkům jiného členského státu, kteří plní své služební povinnosti v tuzemsku — Nezohlednění příplatků poskytovaných tuzemským úředníkům, kteří plní své služební povinnosti mimo tuzemsko — Srovnatelnost )

text:
               29.10.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 319/9

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 15. září 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Baden-Württemberg — Německo) — Cathy Schulz-Delzers, Pascal Schulz v. Finanzamt Stuttgart III
   (Věc C-240/10) (1)

   (Volný pohyb osob - Zákaz diskriminace a občanství Unie - Daň z příjmu - Zohlednění příplatků za práci v zahraničí v rámci výpočtu progresivní sazby daně použitelné ve vztahu k dalším příjmům - Zohlednění příplatků poskytovaných úředníkům jiného členského státu, kteří plní své služební povinnosti v tuzemsku - Nezohlednění příplatků poskytovaných tuzemským úředníkům, kteří plní své služební povinnosti mimo tuzemsko - Srovnatelnost)
   2011/C 319/14
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Finanzgericht Baden-Württemberg

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Cathy Schulz-Delzers, Pascal Schulz

      Žalovaný: Finanzamt Stuttgart III

      Předmět

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Finanzgericht Baden-Württemberg — Výklad článků 18 SFEU, 21 SFEU a 45 SFEU — Vnitrostátní právní úprava daně z příjmu, podle které jsou od daně osvobozeny příspěvky za práci v zahraničí přiznané daňovému poplatníkovi, který je zaměstnancem právnické osoby vnitrostátního veřejného práva a který pobírá mzdu z vnitrostátního veřejného rozpočtu — Neexistence takového osvobození, pokud se jedná o příspěvky poskytované daňovému poplatníkovi, který je v tuzemsku zaměstnán právnickou osobou veřejného práva jiného členského státu a který pobírá mzdu z veřejného rozpočtu tohoto jiného státu

      Výrok

   Článek 39 ES musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání takovému ustanovení, jako je § 3 bod 64 zákona o dani z příjmu (Einkommensteuergesetz), podle něhož takové příplatky, jako jsou příplatky dotčené v původním řízení, poskytované úředníku členského státu pracujícímu v jiném členském státě jako náhrada za ztrátu kupní síly v místě výkonu práce, nejsou zohledňovány pro účely určení sazby daně použitelné v prvním členském státě ve vztahu k dalším příjmům osoby povinné k dani nebo jejího manžela, zatímco rovnocenné příplatky poskytované úředníku tohoto jiného členského státu pracujícímu na území prvního členského státu se pro účely určení této sazby daně zohledňují.

      (1)  Úř. věst. C 221, 14.8.2010.


title: Věc C-117/11: Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 19. ledna 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) — Spojené království) — Purple Parking Ltd, Airparks Services Ltd v. The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs ( „Článek 104 odst. 3 první pododstavec jednacího řádu — Daně — DPH — Šestá směrnice — Článek 28 odst. 2 písm. a) — Článek 28 odst. 3 písm. b) — Osvobození některých přepravních služeb od daně — Operace kombinující služby parkování vozdila a přepravu cestujících mezi parkovištěm a letadlem — Existence dvou oddělených plnění nebo jediného plnění — Zásada daňové neutrality“ )

text:
               14.4.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 109/4

         Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 19. ledna 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) — Spojené království) — Purple Parking Ltd, Airparks Services Ltd v. The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs
   (Věc C-117/11) (1)

   (Článek 104 odst. 3 první pododstavec jednacího řádu - Daně - DPH - Šestá směrnice - Článek 28 odst. 2 písm. a) - Článek 28 odst. 3 písm. b) - Osvobození některých přepravních služeb od daně - Operace kombinující služby parkování vozdila a přepravu cestujících mezi parkovištěm a letadlem - Existence dvou oddělených plnění nebo jediného plnění - Zásada daňové neutrality)
   2012/C 109/07
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber)

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Purple Parking Ltd, Airparks Services Ltd

      Žalovaný: The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) — Výklad šesté směrnice Rady směrnice 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1) — Možnost členských států zachovat osvobození od daně hrazené na předchozím stupni — Vnitrostátní právní předpisy zachovávající osvobození s vrácením uhrazené daně pro určité přepravní služby — Hospodářský subjekt poskytující osobám cestujícím letadlem službu parkování spojenou s přepravní službou mezi místem parkování a letištěm — Operace, která musí být pro účely DPH posuzována za jediné zdanitelné plnění nebo několik samostatných plnění?

      Výrok

   Šestá směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně, ve znění směrnice Rady 92/111/EHS ze dne 14. prosince 1992, musí být vykládána v tom smyslu, že pro určení sazby daně z přidané hodnoty použitelné na služby parkování vozidla na parkovišti „mimo letiště“ a dopravy cestujících uvedeného vozidla mezi tímto parkovištěm a terminálem daného letiště musí být za takových okolností, jako jsou ty, které jsou předmětem věci v původním řízení, považovány za jediné komplexní plnění, v němž převládá služba parkování.

      (1)  Úř. věst. C 145, 14.5.2011.


title: Výmaz věci C-474/03

text:
               11.9.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 228/35

         Výmaz věci C-474/03 (1)

   (2004/C 228/77)
   Usnesením ze dne 17. května 2004 rozhodl předseda Soudního dvora Evropských společenství o výmazu věci C-474/03: Komise Evropských společenství proti Řecké republice.

      (1)  Úř. věst. C 7, 10.01.2004.


title: Věc C-142/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte suprema di cassazione (Itálie) dne 20. března 2017 – Manuela Maturi a další v. Fondazione Teatro dell’Opera di Roma

text:
               31.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 249/16

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte suprema di cassazione (Itálie) dne 20. března 2017 – Manuela Maturi a další v. Fondazione Teatro dell’Opera di Roma
   (Věc C-142/17)
   (2017/C 249/25)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Corte suprema di cassazione

      Účastnice původního řízení

      Navrhovatelky: Manuela Maturi, Laura Di Segni, Isabella Lo Balbo, Maria Badini, Loredana Barbanera

      Odpůrkyně: Fondazione Teatro dell’Opera di Roma

      Předběžná otázka

   Jsou právní předpisy uvedené v nařízení s mocí zákona č. 64 ze dne 30. dubna 2010 čl. 3 odst. 7 přeměněného na zákon č. 100 ze dne 29. června 2010 – podle kterých je „pro zaměstnance v zábavním průmyslu patřící do kategorie tanečníků věk pro odchod do důchodu stanoven pro muže a ženy dosažením čtyřiceti pěti let věku, s použitím transformačního koeficientu uvedeného v čl. 1 odst. 6 zákona č. 335 ze dne 8. srpna 1995, týkajícího se vyššího věku, pro zaměstnance, na které se zcela vztahuje příspěvkový nebo smíšený systém, přičemž během dvou let následujících po dni vstupu tohoto ustanovení v platnost, mají zaměstnanci podle tohoto odstavce přijatí na dobu neurčitou, kteří dosáhli nebo překročili věk pro odchod do důchodu možnost využít volby, obnovitelné každý rok, že zůstanou ve službě a tato volba musí být provedena prostřednictvím formální žádosti, která se podává k ENPALS do dvou měsíců ode dne vstupu tohoto ustanovení v platnost nebo nejméně tři měsíce před vznikem nároku na důchod, aniž je dotčena maximální věková hranice pro odchod do starobního důchodu, a sice 47 let pro ženy a 52 let pro muže – v rozporu se zásadou zákazu diskriminace na základě pohlaví uvedenou ve směrnici 2006/54 (1) a Listinou základních svobod Evropské unie (článek 21)?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/54/ES ze dne 5. července 2006 o zavedení zásady rovných příležitostí a rovného zacházení pro muže a ženy v oblasti zaměstnání a povolání (přepracované znění) (Úř. věst. 2006, L 204, s. 23).


title: Věc C-361/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank Haarlem (Nizozemsko) dne 8. července 2011 — Hewlett-Packard Europe BV v. Inspecteur van de Belastingsdienst/Douane West, kantoor Hoofddorp Saturnusstraat

text:
               24.9.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/9

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank Haarlem (Nizozemsko) dne 8. července 2011 — Hewlett-Packard Europe BV v. Inspecteur van de Belastingsdienst/Douane West, kantoor Hoofddorp Saturnusstraat
   (Věc C-361/11)
   2011/C 282/16
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Rechtbank Haarlem

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Hewlett-Packard Europe BV

      Žalovaný: Inspecteur van de Belastingsdienst/Douane West, kantoor Hoofddorp Saturnusstraat

      Předběžné otázky

               1)

               Vycházejíc ze svých úvah týkajících se rychlosti tisku a kopírování žádá Rechtbank Soudní dvůr o pokyny k zodpovězení následující otázky: Jaký význam přísluší okolnosti, že rychlost tisku a kopírování závisí na jedné a té samé tiskové jednotce a rychlost těchto funkcí je rozdílná pouze proto, že ke kopírování se musí nejprve použít funkce skenování předtím, než lze tisknout?

               2)

               Vycházejíc z příslušných úvah žádá Rechtbank Soudní dvůr o vyjasnění, zda jeho pokyny uvedené ve spojených věcech C-362/07 a C-363/07 k počtu zásobníků papíru a k existenci podavače papíru je nutno vykládat v tom smyslu, že existence vícero zásobníků papíru a podavače papíru jsou objektivními znaky, jež jsou opěrným bodem pro to, že se jedná spíše o kopírku, než o tiskárnu?

               3)

               Vycházejíc ze svých úvah týkajících se posouzení otázky, co je podstatným znakem sporných přístrojů, a s přihlédnutím ke kritériím, která k tomu v souvislosti s přístroji stejného druhu, jako jsou přístroje, o které se jedná v projednávané věci, stanovil Cour d’appel de Paris v rozsudku ze dne 20. května 2010, žádá Rechtbank Soudní dvůr o bližší pokyny k následující otázce: Je nutno hodnotu a hmotnost centrální tiskové jednotky (tiskového zařízení) přičítat funkci tisku nebo funkci kopírování a je nutno hodnotu a hmotnost skeneru zcela, vůbec či částečně přičítat funkci kopírování?

               4)

               Je — vycházejíc z úvah Rechtbank — celní sazba ve výši 6 % podle kódu KN 8443 31 91 na základě nařízení č. 1031/2008 (1) platná, jestliže se jedná o MFP, které bylo podle pokynů Soudního dvora ve spojených věcech C-362/07 a C-363/07 nutno zařadit do kódu KN 8471 60 20, pokud byly dovezeny před 1. lednem 2007?

      (1)  Nařízení Komise (ES) č. 1031/2008 ze dne 19. září 2008, kterým se mění příloha I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku (Úř. věst. L 291, 31.10.2008, s. 1).


title: Věc T-374/05: Žaloba podaná dne  6. října 2005  – Schierhorst v. Komise

text:
               14.1.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 10/21

         Žaloba podaná dne 6. října 2005 – Schierhorst v. Komise
   (Věc T-374/05)
   (2006/C 10/43)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Rainer Johanes Schierhorst (Georgetown, Guyane) (zástupci: S. Rodrigues, A. Jaume, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování zamítající stížnost žalobce, společně s rozhodnutím o jmenování přijatém orgánem oprávněným ke jmenování dne 5. ledna 2005, v rozsahu, v němž stanoví jeho platovou třídu podle čl. 12 odst. 3 přílohy XIII služebního řádu a platový stupeň podle nynějšího článku 32 služebního řádu;

               —

               upozornit orgán oprávněný ke jmenování na účinky zrušení napadených rozhodnutí, zejména na zařazení žalobce do platové třídy A*10, platového stupně 4, a to se zpětnou účinností ode dne 1. února 2005, data nabytí účinnosti rozhodnutí o jmenování ze dne 11. října 2004;

               —

               podpůrně uložit Komisi náhradu škody utrpěné žalobcem z důvodu, že nebyl zařazen do platové třídy A*10, platového stupně 4, ode dne 1. února 2005, data nabytí účinnosti rozhodnutí o jmenování ze dne 5. ledna 2005;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Jako úspěšný účastník veřejného výběrového řízení COM/A/1/02 pro administrátory s platovým stupněm A7/A6 v oblasti zemědělství byl žalobce napadeným rozhodnutím ze dne 5. ledna 2005 jmenován úředníkem. Podle článku 12 přílohy XIII služebního řádu byl zařazen do nové platové třídy A*6, která je nižší než předchozí platové třídy A7/A6, které v novém systému odpovídají platovým třídám A*8/A*10.
   Na podporu svých návrhů se žalobce dovolává žalobních důvodů, které jsou totožné s těmi dovolávanými ve věci T-207/05 (1).

      (1)  Úř. věst. C 193, 6.8.2005, s. 36.


title: Věc T-10/15 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 11. ledna 2015 proti rozsudku vydanému dne 11. listopadu 2014 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-52/11, De Nicola v. EIB

text:
               2.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 73/48

      Kasační opravný prostředek podaný dne 11. ledna 2015 proti rozsudku vydanému dne 11. listopadu 2014 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-52/11, De Nicola v. EIB
      (Věc T-10/15 P)
      (2015/C 073/60)
      Jednací jazyk: italština

         Účastníci řízení

         Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: C. De Nicola (Strassen, Lucembursko) (zástupce: L. Isola, advokát)

         Další účastnice řízení: Evropská investiční banka

         Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

      Navrhovatel navrhuje, aby Tribunál částečně změnil napadený rozsudek tím, že zruší body 2 a 3 výroku a body 5, 7, 14, 16-21, 24-27, 29, 32, 35-37. 39-43, 46-55, 57-59, 62-66, 68-69, t3-74, 76-77, 87-91, 93, 95-100, 103, 106-107, 109-112. 117, 120, 124, 142, 144-145, 148-153, 161-170, 175-182 a 184-193 napadeného rozsudku. Vrátil věc zpět jinému senátu Soudu pro veřejnou službu, který bude zasedat v jiném složení, aby, poté, co si vyžádá dříve požadovaný lékařský posudek, znovu rozhodl o zrušených bodech. Navrhovatel si vyhrazuje právo předložit jakýkoli důkazní prostředek, přímý důkaz nebo důkaz o opaku, který bude nezbytný s ohledem na protiargumenty odpůrkyně, a předložit jakýkoli jiný dokument, který považuje za nutný k vyvrácení protiargumentů. Uložil odpůrkyni náhradu nákladů řízení.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Na podporu kasačního opravného prostředku předkládá navrhovatel následující důvody:

                  1.

                  Nedostatek odůvodnění sporných opatření.

                  2.

                  Pokud jde o zrušení jakýchkoli souvisejících aktů a aktů, které použila vyšetřovací komise, navrhovatel zpochybňuje rozhodnutí o nepřípustnosti, jelikož se návrh týkal konkrétně všech nepotřebných aktů použitých vyšetřovací komisí.

                  3.

                  Pokud jde o návrh na konstatování psychického obtěžování, navrhovatel zpochybňuje rozsudek Soudu pro veřejnou službu z důvodu nepřesvědčivého odůvodnění v tom smyslu, že shledání porušení smluvní povinnosti vůči navrhovateli bezpochyby nepředstavuje příkaz určený EIB a není ani nezávazným autoritativním prohlášením.

                  4.

                  Pokud jde o návrh na uložení povinnost ustat v psychickém obtěžování, navrhovatel uvádí, že údajný zákaz vydání příkazu nemůže být absolutní, ale musí být nutně odvolán v případě jednání, kterými je narušena důstojnost dotyčné osoby a základní práva.

                  5.

                  Pokud jde o žádost o náhradu škody vzniklé v důsledku psychického obtěžování, navrhovatel zdůrazňuje, že Soud pro veřejnou službu na jedné straně vzal svá podání určená vyšetřovací komisi zpět a na druhé straně uvedl, že EIB nenese žádnou povinnost konat, neboť za tímto účelem nedošlo k žádnému odsouzení a rozhodnutí vyšetřovací komise není povinné, závazné ani není procesní náležitostí.

                  6.

                  Pokud jde o žádost o náhradu škody jako takové, navrhovatel tvrdí, že mu Soud pro veřejnou službu neprávem vytýká, že nenamítl žádné nesprávné právní posouzení, a napadá platbu a odůvodnění náhrady stanovené na 3 000 eur.


title: Věc C-235/11 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 17. května 2011 Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 3. března 2011 ve věci T-589/08, Evropaïki Dynamiki v. Komise

text:
               16.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 211/17

         Kasační opravný prostředek podaný dne 17. května 2011 Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 3. března 2011 ve věci T-589/08, Evropaïki Dynamiki v. Komise
   (Věc C-235/11 P)
   2011/C 211/34
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (zástupci: N. Korogiannakis, M. Dermitzakis, Δικηγόροι)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozsudek Tribunálu,

               —

               zrušit rozhodnutí Komise (DG ENVI) odmítnout nabídky předložené navrhovatelkou ve vztahu ke každé ze tří položek týkajících se vyhlášení otevřeného nabídkového řízení DG ENV.C2/FRA/2008/0017 „Rámcová smlouva na systém obchodování s emisemi skleníkových plynů — CITL/CR“ (2008/S 72-096229) a zadat všechny položky nabídkového řízení jinému uchazeči,

               —

               vrátit věc Tribunálu k přezkoumání zbylých otázek v rámci dvou položek, včetně návrhu na náhradu škody, který dosud nebyl Tribunálem přezkoumán,

               —

               uložit Komisi náhradu veškerých nákladů navrhovatelky spojených s vymáháním jejího práva, včetně nákladů řízení vynaložených v rámci původního řízení, a to i v případě zamítnutí tohoto kasačního opravného prostředku, jakož i nákladů řízení vynaložených v rámci tohoto kasačního opravného prostředku, v případě, že mu bude vyhověno.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Navrhovatelka navrhuje zrušení napadeného rozsudku a uvádí tyto důvody:

               —

               zjevně nesprávné posouzení a nedostatek odůvodnění,

               —

               Tribunál ve svém posouzení povinnosti uvést odůvodnění, kterou má zadavatel, chybně vyložil čl. 100 odst. 2 finančního nařízení (1), jakož i článek 149 prováděcích pravidel (2),

               —

               Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když zamítl tvrzení navrhovatelky týkající se porušení zásady rovného zacházení.

      (1)  Úř. věst. L 248, s. 1

      (2)  Úř. věst. L 357, s. 1


title: Věc T-425/10: Žaloba podaná dne 21. září 2010 — Häfele v. OHIM (Mixfront)

text:
               20.11.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 317/37

         Žaloba podaná dne 21. září 2010 — Häfele v. OHIM (Mixfront)
   (Věc T-425/10)
   ()
   2010/C 317/67
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Häfele GmbH & Co. KG (Nagold, Německo) (zástupci: M. Eck a J. Dönch, Rechtsanwälte)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 30. června 2010 ve věci R 338/2010-1;

               —

               uložit Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „Mixfont“ pro výrobky zařazené do tříd 6 a 20

      Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí přihlášky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b), c) a d) nařízení (ES) č. 207/2009 (1), neboť dotčená ochranná známka Společenství má rozlišovací způsobnost, není popisná a nejedná se o vžité označení.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, 24.3.2009, s. 1).


title: Věc C-542/15: Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 28. září 2016 – (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Santa Maria Capua Vetere – Itálie) – trestní řízení proti Angele Manzo „Řízení o předběžné otázce – Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora – Totožné předběžné otázky – Články 49 a 56 SFEU – Svoboda usazování – Volný pohyb služeb – Hazardní hry – Omezení – Naléhavé důvody obecného zájmu – Proporcionalita – Veřejné zakázky – Podmínky účasti v zadávacím řízení a posouzení hospodářských a finančních předpokladů – Vyloučení uchazeče z důvodu nepředložení osvědčení o hospodářských a finančních předpokladech vystavená dvěma bankovními institucemi – Směrnice 2004/18/ES – Článek 47 – Použitelnost“

text:
               5.12.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 454/12

      Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 28. září 2016 – (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Santa Maria Capua Vetere – Itálie) – trestní řízení proti Angele Manzo
      (Věc C-542/15) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora - Totožné předběžné otázky - Články 49 a 56 SFEU - Svoboda usazování - Volný pohyb služeb - Hazardní hry - Omezení - Naléhavé důvody obecného zájmu - Proporcionalita - Veřejné zakázky - Podmínky účasti v zadávacím řízení a posouzení hospodářských a finančních předpokladů - Vyloučení uchazeče z důvodu nepředložení osvědčení o hospodářských a finančních předpokladech vystavená dvěma bankovními institucemi - Směrnice 2004/18/ES - Článek 47 - Použitelnost“)
      (2016/C 454/23)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Tribunale di Santa Maria Capua Vetere

         Účastnice původního trestního řízení

      Angela Manzo

         Výrok

                  1)

                  Články 49 a 56 SFEU musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání takovému vnitrostátnímu ustanovení, o jaké se jedná ve věci v původním řízení, které ukládá hospodářským subjektům, jež se chtějí zúčastnit zadávacího řízení na udělení koncesí v oblast her a sázek, povinnost prokázat své hospodářské a finanční předpoklady předložením potvrzení vystavených alespoň dvěma bankovními institucemi, aniž umožňuje tyto předpoklady prokázat i jinak, jelikož takové ustanovení může splňovat podmínky proporcionality stanovené judikaturou Soudního dvora, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu.

                  2)

                  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby, a zejména její článek 47, musí být vykládány v tom smyslu, že vnitrostátní právní úprava, kterou se řídí udělování takových koncesí v oblasti hazardních her, o jakou se jedná ve věci v původním řízení, nespadá do jejich působnosti.

         (1)  Úř. věst. C 16, 18.1.2016.


title: Věc C-344/04: Žádost o rozhodnutí o předběžných otázkách podaná usnesením High Court of Justice (England & Wales) Queen's Bench Division (Administrative Court) ze dne 14. července 2004 ve věci královny k žalobě International Air Transport Association proti Department for Transport a ve věci královny k žalobě European Low Fares Airline Association a Hapag-Lloyd Express GmbH proti Department for Transport

text:
               9.10.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 251/8

         Žádost o rozhodnutí o předběžných otázkách podaná usnesením High Court of Justice (England & Wales) Queen's Bench Division (Administrative Court) ze dne 14. července 2004 ve věci královny k žalobě International Air Transport Association proti Department for Transport a ve věci královny k žalobě European Low Fares Airline Association a Hapag-Lloyd Express GmbH proti Department for Transport
   (Věc C-344/04)
   (2004/C 251/15)
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením High Court of Justice (England & Wales) Queen's Bench Division (Administrative Court), Spojené království, ze dne 14. července 2004 ve věci královny k žalobě International Air Transport Association proti Department for Transport a ve věci královny k žalobě European Low Fares Airline Association a Hapag-Lloyd proti Department for Transport, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 12. srpna 2004, předložena žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   High Court of Justice (England & Wales) Queen's Bench Division (Administrative Court) žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               1)

               Je článek 6 nařízení 261/2004 (1) neplatný z důvodu neslučitelnosti s Úmluvou o sjednocení některých pravidel o mezinárodní letecké přepravě, známou jako Montrealská úmluva z roku 1999, zejména s články 19, 22 a 29 Montrealské úmluvy z roku 1999 a má tato skutečnost (ve spojení s jinými relevantními faktory) vliv na platnost nařízení jako celku?

               2)

               Byla změna článku 5 nařízení v průběhu posuzování jeho navrhovaného znění v dohodovacím výboru provedena způsobem, který je v rozporu s procedurálními požadavky stanovenými článkem 251 ES, a v případě kladné odpovědi má tato skutečnost (ve spojení s jinými relevantními faktory) vliv na platnost nařízení jako celku?

               3)

               Jsou články 5 a 6 nařízení 261/2004 (nebo jejich části) neplatné z důvodu neslučitelnosti se zásadou právní jistoty a v případě kladné odpovědi má tato neplatnost (ve spojení s jinými relevantními faktory) vliv na platnost nařízení jako celku?

               4)

               Jsou články 5 a 6 nařízení 261/2001 (nebo jejich části) neplatné z důvodu, že nejsou podloženy žádným nebo přiměřeným odůvodněním a v případě kladné odpovědi má tato neplatnost (ve spojení s jinými relevantními faktory) vliv na platnost nařízení jako celku?

               5)

               Jsou články 5 a 6 nařízení 261/2004 (nebo jejich části) neplatné z důvodu neslučitelnosti se zásadou přiměřenosti požadovanou pro všechna opatření Společenství a v případě kladné odpovědi má taková neplatnost (ve spojení s jinými relevantními faktory) vliv na platnost nařízení jako celku?

               6)

               Jsou články 5 a 6 nařízení 261/2004 (nebo jejich části) neplatné z důvodu, že diskriminují zejména členy druhé žalující organizace způsobem, který je svévolný nebo není objektivně odůvodněný, a v případě kladné odpovědi má taková neplatnost (ve spojení s jinými relevantními faktory) vliv na platnost nařízení jako celku?

               7)

               Je článek 7 nařízení (nebo jeho část) nulitní nebo neplatný z důvodu, že uložení fixní náhrady škody v případě zrušení letu z příčin, které nejsou pokryty vyloučením odpovědnosti z důvodů mimořádných okolností, nesplňuje požadavky na přiměřenost, vyžadovanou u každého opatření Společenství, nebo není založen na přiměřeném odůvodnění, a v případě kladné odpovědi má taková neplatnost (ve spojení s jinými relevantními faktory) vliv na platnost nařízení jako celku?

               8)

               Existují za okolností, kdy vnitrostátní soud povolil, aby u takového vnitrostátního soudu byl uplatněn nárok, který vyvolává otázky ohledně platnosti ustanovení právního předpisu Společenství a který tento soud považuje za plausibilní a nikoliv nepodložený, nějaké zásady práva Společenství v souvislosti s jakýmkoli rozlišovacím kritériem nebo prahem, jenž vnitrostátní soud musí použít, když podle čl. 234 odst. 2 ES rozhoduje o tom, zda takové otázky o platnosti postoupí Evropskému soudnímu dvoru jako předběžné otázky?

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91 (text s významem pro EHP) – Společný postoj (Úř. věst. L 46, 17.02.2004, s. 1)


title: Věc C-52/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tingsrätt Stockholm (Švédsko) dne 6. února 2009 – Konkurrensverket v. TeliaSonera Sverige AB

text:
               18.4.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 90/12

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tingsrätt Stockholm (Švédsko) dne 6. února 2009 – Konkurrensverket v. TeliaSonera Sverige AB
   (Věc C-52/09)
   2009/C 90/19
   Jednací jazyk: švédština

      Předkládající soud

   Tingsrätt Stockholm

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Konkurrensverket

      Vedlejší účastnice: Tele2 Sverige Aktiebolag

      Žalovaná: TeliaSonera Sverige AB

      Předběžné otázky

               1)

               Za jakých podmínek dochází k porušení článku 82 ES z důvodu rozdílu mezi cenou účtovanou vertikálně integrovaným hospodářským subjektem s dominantním postavením na trhu při prodeji vstupních produktů ADSL soutěžitelům na velkoobchodním trhu a cenou účtovanou na maloobchodním trhu?

               2)

               Jsou v tomto ohledu relevantní pouze ceny účtované dominantním hospodářským subjektem účastníkům nebo je třeba při posouzení první otázky rovněž zohlednit ceny soutěžitelů na maloobchodním trhu?

               3)

               Je odpověď na první otázku dotčena tím, že dominantní hospodářský subjekt nemá žádnou právní povinnost k dodávkám na velkoobchodním trhu, ale že se tak rozhodl ze svého vlastního podnětu?

               4)

               Je nezbytná existence protisoutěžního účinku, aby takové praktiky, jaké jsou popsány v první otázce představovaly zneužití a, pokud je odpověď kladná, jak má být takový účinek určen?

               5)

               Je odpověď na první otázku dotčena mírou tržní síly dominantního hospodářského subjektu?

               6)

               Je nezbytná existence dominantního postavení hospodářského subjektu uplatňujícího praktiky popsané v první otázce jednak na velkoobchodním trhu a jednak na maloobchodním trhu, aby takové praktiky představovaly zneužití?

               7)

               Je k tomu, aby takové praktiky, jaké jsou popsány v první otázce, představovaly zneužití, nutné, aby zboží nebo služby dodávané dominantním hospodářským subjektem na velkoobchodním trhu byly nepostradatelné pro soutěžitele?

               8)

               Je odpověď na první otázku dotčena tím, zda se jedná o dodávku novému zákazníkovi?

               9)

               Je očekávání, že dominantní hospodářský subjekt bude schopen nahradit své ztráty, nutné k tomu, aby takové praktiky, jaké jsou popsány v první otázce, představovaly zneužití?

               10)

               Je odpověď na první otázku dotčena tím, zda dochází na trhu ke změně technologie, jež vyžaduje vysoké investice, například s ohledem na přiměřené náklady na zavedení a případnou nutnost prodávat se ztrátou během fáze zavádění?


title: Věc T-173/10: Usnesení Tribunálu ze dne 14. července 2011 — Apotheke DocMorris v. OHIM (Vyobrazení zeleného kříže)

text:
               24.9.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/48

         Usnesení Tribunálu ze dne 14. července 2011 — Apotheke DocMorris v. OHIM (Vyobrazení zeleného kříže)
   (Věc T-173/10) (1)

   2011/C 282/89
   Jednací jazyk: němčina
   Předseda třetího senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 179, 3.7.2010.


title: Věc F-79/08: Žaloba podaná dne 3. října 2008 – Ackermann a další v. EIB

text:
               22.11.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/66

         Žaloba podaná dne 3. října 2008 – Ackermann a další v. EIB
   (Věc F-79/08)
   (2008/C 301/129)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobci: Lucie Ackermann (Štrasburk, Francie) a další (zástupce: L. Lévi, advokát)

      Žalovaná: Evropská investiční banka
   Předmět a popis sporu
   Zrušení potvrzení o penzi žalobců za měsíc únor 2008 v rozsahu, v němž tato potvrzení uplatňují roční úpravu penze za rok 2007 se zpětným účinkem až od 1. ledna 2008, a nikoli od 1. července 2007, a v důsledku toho uložení EIB, aby vyplatila zbývající část penze ve výši, která odpovídá žádosti o roční úpravu penze za rok 2007, aby spolu s penzemi, které budou vypláceny od ledna 2009, vyplatila zbývající část penze ve výši, která odpovídá důsledkům podání žádosti o roční úpravu penze za rok 2007, a úroky z prodlení ve vztahu ke zbývající dlužené části penzí až do úplného zaplacení dlužených částek.
   Návrhové žádání žalobců

               —

               Zrušit potvrzení o penzi žalobců za měsíc únor 2008 v rozsahu, v němž tato potvrzení uplatňují roční úpravu penze za rok 2007 se zpětným účinkem až od 1. ledna 2008, a nikoli od 1. července 2007, a bude-li to nezbytné, zrušit oznámení, které žalovaná zaslala žalobcům a které nese datum 13. února 2008;

               —

               uložit žalované, aby (i) vyplatila zbývající část penze ve výši, která odpovídá uplatnění roční úpravy za rok 2007, tedy zvýšení o 2,2 % za období mezi 1. červencem 2007 a 31. prosincem 2007; (ii) spolu s penzemi, které budou vypláceny od ledna 2009, vyplatila zbývající část penze ve výši, která odpovídá důsledkům žádosti o roční úpravu za rok 2007; (iii) vyplatila úroky z prodlení ve vztahu ke zbývající dlužené části penzí až do úplného zaplacení dlužených částek; sazba úroků z prodlení, která má být použita, musí být vypočtena na základě sazby stanovené Evropskou centrální bankou vztahující se na hlavní operace refinancování v dotčeném období, a zvýšena o tři procentní body;

               —

               uložit Evropské investiční bance náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-347/11: Žaloba podaná dne 7. července 2011 — Gollnisch v. Parlament

text:
               27.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 252/43

         Žaloba podaná dne 7. července 2011 — Gollnisch v. Parlament
   (Věc T-347/11)
   2011/C 252/93
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Bruno Gollnisch (Limonest, Francie) (zástupce: G. Dubois, advokát)

      Žalovaný: Evropský parlament

      Návrhové žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 10. května 2011 o přijetí zprávy č. A7-0154/2011, jímž byl žalobce zbaven poslanecké imunity;

               —

               přiznal B. Gollnischovi částku 8 000 EUR jako náhradu nemajetkové újmy;

               —

               přiznal B. Gollnischovi částku 4 000 EUR jako náhradu výdajů vynaložených na právní poradenství a na přípravu této žaloby.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobce se domáhá zrušení rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 10. května 2011 o přijetí zprávy Výboru pro právní záležitosti (A7-0154/2011), jímž byla zamítnuta žádost o ochranu parlamentní imunity a výsad, kterých požívá Bruno Gollnisch [2010/2097(IMM)], a žalobou na náhradu škody se žalobce domáhá náhrady nemajetkové újmy, kterou údajně utrpěl v důsledku přijetí napadeného rozhodnutí.
   Na podporu žaloby uvádí žalobce sedm žalobních důvodů.

               1)

               První žalobní důvod vychází z porušení článku 9 Protokolu o výsadách a imunitách Evropské unie ze dne 8. dubna 1965.

               2)

               Druhý žalobní důvod vychází z nezbytnosti použít článek 9 Protokolu na projednávaný případ.

               3)

               Třetí žalobní důvod vychází z porušení ustálené rozhodovací praxe Výboru pro právní záležitosti Evropského parlamentu.

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z nerespektování právní jistoty podle práva Unie a ze zásahu do legitimního očekávání.

               5)

               Pátý žalobní důvod vychází z narušení nezávislosti poslance.

               6)

               Šestý žalobní důvod vychází z porušení ustanovení jednacího řádu Evropského parlamentu o řízení, které může vést ke ztrátě mandátu poslance.

               7)

               Sedmý žalobní důvod vychází z porušení zásady kontradiktornosti a zásady práva žalobce na obhajobu.