title: Věc C-727/20: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesarbeitsgericht (Německo) dne 16. října 2020 – AR v. St. Vincenz-Krankenhaus GmbH

text:
               3.5.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 163/10

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesarbeitsgericht (Německo) dne 16. října 2020 – AR v. St. Vincenz-Krankenhaus GmbH
      (Věc C-727/20)
      (2021/C 163/14)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Bundesarbeitsgericht

         Účastnice původního řízení

         Navrhovatelka: AR

         Odpůrkyně: St. Vincenz-Krankenhaus GmbH

         Předběžné otázky

                  1.

                  Brání článek 7 směrnice 2003/88 (1) a čl. 31 odst. 2 Listiny výkladu takového vnitrostátního ustanovení, jako je § 7 odst. 3 BUrlG (spolkový zákon o dovolené), podle kterého dosud nevyčerpaný nárok na placenou dovolenou za kalendářní rok, který náleží pracovníkovi, jenž se stal v průběhu roku, k němuž se nárok na dovolenou vztahuje, v důsledku nemoci neschopným práce, ale který danou dovolenou mohl – přinejmenším zčásti – čerpat v referenčním roce ještě před tím, než onemocněl, zaniká při nepřetržitě trvající pracovní neschopnosti 15 měsíců po uplynutí referenčního roku i v případě, že zaměstnavatel pracovníkovi prostřednictvím náležité výzvy a poučení fakticky neumožnil jeho nárok na dovolenou uplatnit?

                  2.

                  V případě kladné odpovědi na první otázku: Je za těchto podmínek v případě trvající pracovní neschopnosti vyloučeno rovněž propadnutí dovolené k pozdějšímu okamžiku?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/88/ES ze dne 4. listopadu 2003 o některých aspektech úpravy pracovní doby (Úř. věst. L 299, 18.11.2003, s. 9, Zvl. vydání: kapitola 05, svazek 004, s. 381).


title: Věc C-37/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Hamburg (Německo) dne 22. ledna 2021 – flightright GmbH v. Ryanair DAC, dříve Ryanair Ltd

text:
               3.5.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 163/11

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Hamburg (Německo) dne 22. ledna 2021 – flightright GmbH v. Ryanair DAC, dříve Ryanair Ltd
      (Věc C-37/21)
      (2021/C 163/15)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Amtsgericht Hamburg

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: flightright GmbH

         Žalovaná: Ryanair DAC, dříve Ryanair Ltd

         Předběžné otázky

                  1.

                  Představuje zpožděné povolení ke vzletu ze strany řízení letového provozu samo o sobě mimořádnou okolnost ve smyslu čl. 5 odst. 3 nařízení (ES) č. 261/2004 (1) nebo je namístě odpověď na tuto otázku zodpovědět záporně, protože zpoždění při povolení ke vzletu ze strany řízení letového provozu, tzv. odložení přidělení slotu pro let, není událostí, která „se vymyká běžnému stavu“, nýbrž událostí, která patří k běžným a očekávatelným průběhům a rámcovým podmínkám mezinárodní letecké dopravy, protože se jedná o událost, která je vlastní běžnému výkonu činnosti leteckých dopravců?

                  2.

                  Má být považováno za obecně známou skutečnost, že tzv. odložení přidělení slotu pro let ze strany řízení letového provozu v mezinárodní letecké dopravě nepředstavuje okolnosti, které se vymykají běžnému stavu ve smyslu judikatury Soudního dvora Evropské unie, nýbrž jde o obvyklé, běžné, očekávatelné průvodní jevy letecké dopravy, nebo musí být podán ve sporu důkaz pomocí znaleckého posudku, který by byl předložen pouze tehdy, pokud se odložení přidělení slotu pro let vyskytuje v mezinárodní letecké dopravě extrémně zřídka a nikoli pravidelně?

                  3.

                  Je možné odložení přidělení slotu pro let ze strany řízení letového provozu hodnotit jako mimořádnou okolnost ve smyslu čl. 5 odst. 3 nařízení č. 261/04 pouze tehdy, pokud sama o sobě spočívají na skutečnostech, které mohou být kvalifikovány jako mimořádná okolnost ve smyslu čl. 5 odst. 3, tedy například vyskytne-li se nehoda nebo teroristická hrozba, nikoli však na povětrnostních podmínkách, které jsou v době a místě výskytu pro provoz běžné a které dočasně ovlivňují leteckou dopravu?

                  4.

                  Představuje nepříznivé počasí jako důvod odložení přidělení slotu pro let mimořádnou okolnost ve smyslu čl. 5 odst. 3 nařízení ES č. 261/04 obzvláště jen tehdy, pokud nepříznivé počasí naplňuje samo o sobě mimořádnou okolnost, pokud se tedy nepříznivé počasí na určitém místě v určitý čas samo o sobě „vymyká běžnému stavu“ a samo o sobě nepatří k „obvyklým a očekávatelným povětrnostním podmínkám“ na určitém místě v určitý čas, nýbrž „uvedené obvyklé a očekávatelné povětrnostní podmínky přesahuje“?

                  5.

                  Jsou nepříznivé povětrnostní podmínky, které se na určitém místě v určitý čas nevymykají běžnému stavu, které na určitém místě v určitý čas nepřesahují obvyklé a očekávatelné povětrnostní podmínky, událostmi, které jsou vlastní běžnému výkonu činnosti leteckých společností, které jsou vlastní normálním rámcovým podmínkám letecké dopravy ve smyslu výkladu čl. 5 odst. 3 nařízení č. 261/2004 učiněného Soudním dvorem Evropské unie?

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91 (Úř. věst. L 46, 17.2.2004, s. 1).


title: Věc C-58/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgericht Wien (Rakousko) dne 1. února 2021 – FK

text:
               3.5.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 163/12

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgericht Wien (Rakousko) dne 1. února 2021 – FK
      (Věc C-58/21)
      (2021/C 163/16)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Verwaltungsgericht Wien

         Účastníci původního řízení

         Stěžovatel: FK

         Dožadovaný orgán: Rechtsanwaltskammer Wien

         Předběžné otázky

                  1)

                  Jak je třeba vykládat čl. 13 odst. 2 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 883/2004 ze dne 29. dubna 2004 o koordinaci systémů sociálního zabezpečení (1), pokud se těžiště činnosti osoby z kvantitativního pohledu nachází v nečlenském státu, ve kterém má osoba rovněž své bydliště, a tato osoba krom toho vykonává činnost ve dvou členských státech (Spolkové republice Německo a Rakousku), přičemž činnost v obou členských státech je rozdělena tak, že významně převažující část činnosti se odehrává v jednom členském státu (v konkrétním případě ve Spolkové republice Německo)?
                  V případě, že z výkladu tohoto ustanovení vyplývá příslušnost pro Rakousko, je kladena tato otázka:

                  2)

                  Jsou z hlediska unijního práva přípustná ustanovení § 50 odst. 2 řádky 2 písm. c) bod aa) Rechtsanwaltsordnung (2) (advokátní řád) a ustanovení § 26 odst. 1 řádky 8 stanov část A 2018, které se zakládá na prvně jmenovaném ustanovení, nebo tato ustanovení porušují unijní právo, jakož i práva zaručená unijním právem tím, že jako podmínka pro poskytování starobního důchodu je požadováno zřeknutí se vykonávání advokacie v tuzemsku a v zahraničí (§ 50 odst. 2 písm. c) bod aa)), respektive kdekoli (§ 26 odst. 1 řádka 8 stanov část A 2018)?

         (1)  Úř. věst. 2004, L 166, s. 1.

         (2)  RGBl. č. 96/1868 ve znění BGBl I č. 10/2017.


title: Věc C-66/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank Den Haag, místo jednání Zwolle (Nizozemsko) dne 29. ledna 2021 – O.T. E. v. Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

text:
               3.5.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 163/12

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank Den Haag, místo jednání Zwolle (Nizozemsko) dne 29. ledna 2021 – O.T. E. v. Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid
      (Věc C-66/21)
      (2021/C 163/17)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      Rechtbank Den Haag, místo jednání Zwolle

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: O. T. E.

         Žalovaný: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

         Předběžné otázky

                  1)

                              a)

                              Musí být čl. 6 odst. 1 směrnice 2004/81 (1) vzhledem k tomu, že Nizozemsko opomenulo určit ve vnitrostátním právu začátek lhůty na rozmyšlenou zaručenou tímto ustanovením, vykládán v tom smyslu, že lhůta na rozmyšlenou začíná ze zákona plynout okamžikem, kdy státní příslušník třetího státu oznámí (sdělí) nizozemským úřadům obchodování s lidmi?

                              b)

                              Musí být čl. 6 odst. 1 směrnice 2004/81 vzhledem k tomu, že Nizozemsko opomenulo určit ve vnitrostátním právu začátek lhůty na rozmyšlenou zaručenou tímto ustanovením, vykládán v tom smyslu, že lhůta na rozmyšlenou ze zákona končí poté, co bylo podáno oznámení pro obchodování s lidmi, nebo dotčený státní příslušník třetí země vyjádřil, že se podání oznámení vzdává?

                  2)

                  Je nutno pod příkazem k vyhoštění ve smyslu čl. 6 odst. 2 směrnice 2004/81 chápat také opatření k navrácení státního příslušníka třetí země z území členského státu na území jiného členského státu?

                  3)

                              a)

                              Brání čl. 6 odst. 2 směrnice 2004/81 tomu, aby během lhůty na rozmyšlenou zaručené čl. 6 odst. 1 této směrnice bylo přijato rozhodnutí o přemístění?

                              b.

                              Brání čl. 6 odst. 2 směrnice 2004/81 tomu, aby během lhůty na rozmyšlenou zaručené čl. 6 odst. 1 této směrnice bylo vykonáno již přijaté rozhodnutí o přemístění nebo jeho výkon připravován?

         (1)  Směrnice Rady 2004/81/ES ze dne 29. dubna 2004 o povolení k pobytu pro státní příslušníky třetích zemí, kteří jsou oběťmi obchodování s lidmi nebo obdrželi pomoc k nedovolenému přistěhovalectví a kteří spolupracují s příslušnými orgány (Úř. věst. 2004, L 261, s. 19; Zvl. vyd. 19/07, s. 69).


title: Věc C-69/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank Den Haag, místo jednání 's-Hertogenbosch (Nizozemsko) dne 4. února 2021 – X v. Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

text:
               3.5.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 163/13

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank Den Haag, místo jednání 's-Hertogenbosch (Nizozemsko) dne 4. února 2021 – X v. Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid
      (Věc C-69/21)
      (2021/C 163/18)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      Rechtbank Den Haag, místo jednání 's-Hertogenbosch

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: X

         Žalovaný: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

         Předběžné otázky

                  1)

                  Může zásadní zvýšení intenzity bolestí způsobené absencí léčby při nezměněném klinickém obrazu nemoci představovat situaci, která je v rozporu s čl. 19 odst. 2 Listiny základních práv Evropské unie (dále jen „Listina“) ve spojení s jejími články 1 a 4, jestliže nebude pozastavena povinnost vycestovat vyplývající ze směrnice 2008/115/ES (1) (dále jen „směrnice o navracení“)?

                  2)

                  Je stanovení pevné lhůty, během níž se musí projevit důsledky absence léčby, aby bylo možno předpokládat zdravotní překážky pro povinnost návratu vyplývající ze směrnice o navracení, slučitelná s článkem 4 Listiny ve spojení s jejím článkem 1? Není-li stanovení pevné lhůty v rozporu s unijním právem, může v tom případě členský stát stanovit jednu obecnou lhůtu, která je pro všechna možná onemocnění a všechny možné zdravotní důsledky stejná?

                  3)

                  Je ustanovení, podle nějž musí být následky vyhoštění posuzovány výhradně v rámci otázky, zda a za jakých okolností může cizinec cestovat, slučitelné s čl. 19 odst. 2 Listiny ve spojení s jejími články 1 a 4 a se směrnicí o navracení?

                  4)

                  Vyžaduje článek 7 Listiny ve spojení s jejími články 1 a 4 ve světle směrnice o navracení, aby zdravotní stav cizince a léčba, které se mu v členském státě dostává, byly posuzovány v rámci otázky, zda musí být povolen pobyt na základě soukromého života? Vyžaduje čl. 19 odst. 2 Listiny ve spojení s jejími články 1 a 4 ve světle směrnice o navracení, aby se při posuzování, zda lze zdravotní problémy považovat za překážku vyhoštění, přihlíželo k soukromému a rodinnému životu ve smyslu článku 7 Listiny?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/115/ES ze dne 16. prosince 2008 o společných normách a postupech v členských státech při navracení neoprávněně pobývajících státních příslušníků třetích zemí (Úř. věst. L 348, 24.12.2008, s. 98).


title: Věc C-88/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Litva) dne 12. února 2021 – Lietuvos Respublikos vidaus reikalų ministerija

text:
               3.5.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 163/14

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Litva) dne 12. února 2021 – Lietuvos Respublikos vidaus reikalų ministerija
      (Věc C-88/21)
      (2021/C 163/19)
      Jednací jazyk: litevština

         Předkládající soud

      Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

         Účastník původního řízení

      Lietuvos Respublikos vidaus reikalų ministerija

         Předběžné otázky

                  1.

                  Musí být článek 39 rozhodnutí Rady 2007/533/SVV ze dne 12. června 2007 o zřízení, provozování a využívání Schengenského informačního systému druhé generace (SIS II), zejména čl. 39 odst. 3, vykládán tak, že ukládá povinnost zakázat registraci věcí, ohledně nichž byl v Schengenském informačním systému vydán záznam, bez ohledu na to, že záznam již není relevantní (vozidlo bylo nalezeno, trestní řízení v členském státě, kde bylo vozidlo nalezeno, bylo odloženo z důvodu, že v dotčeném členském státě nebyl spáchán trestný čin, stát, který vložil záznam, byl informován, avšak nepřijal opatření k vynětí záznamu ze systému)?

                  2.

                  Musí být článek 39 rozhodnutí Rady 2007/533/SVV ze dne 12. června 2007 o zřízení, provozování a využívání Schengenského informačního systému druhé generace (SIS II), zejména čl. 39 odst. 3, vykládán tak, že členskému státu, který nalezl věc, k níž byl vydán záznam podle čl. 38 odst. 1 uvedeného nařízení, ukládá, aby zavedl pravidla vnitrostátního práva, která by zakazovala jakékoliv jiné úkony s nalezenou věcí než úkony, jimiž by byl dosažen cíl uvedený v článku 38 (zabavení nebo zajištění důkazů v trestním řízení)?

                  3.

                  Musí být článek 39 nařízení Rady 2007/533/SVV ze dne 12. června 2007o zřízení, provozování a využívání Schengenského informačního systému druhé generace (SIS II), zejména čl. 39 odst. 3, vykládán tak, že umožňuje členským státům, aby přijaly právní předpisy, které stanoví výjimky ze zákazu registrace vozidel, ohledně nichž byl vložen záznam do SIS podle článku 38 uvedeného rozhodnutí, poté, co příslušné orgány členského státu přijaly kroky k tomu, aby byl stát, který záznam vložil, informován o nalezené věci?


title: Věc C-89/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Litva) dne 12. února 2021 – UAB „Romega“ v. Valstybinė maisto ir veterinarijos tarnyba

text:
               3.5.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 163/15

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Litva) dne 12. února 2021 – UAB „Romega“ v. Valstybinė maisto ir veterinarijos tarnyba
      (Věc C-89/21)
      (2021/C 163/20)
      Jednací jazyk: litevština

         Předkládající soud

      Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

         Účastnice původního řízení

         Navrhovatelka: UAB „Romega“

         Odpůrkyně: Valstybinė maisto ir veterinarijos tarnyba

         Předběžná otázka

      Musí být článek 1 nařízení Komise (ES) č. 2073/2005 (1) ze dne 15. listopadu 2005 o mikrobiologických kritériích pro potraviny a čl. 14 odst. 8 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 178/2002 (2) ze dne 28. ledna 2002, kterým se stanoví obecné zásady a požadavky potravinového práva, zřizuje se Evropský úřad pro bezpečnost potravin a stanoví postupy týkající se bezpečnosti potravin, vykládány tak, že příslušným dozorčím orgánům členského státu svěřují diskreční pravomoc k rozhodnutí, že čerstvé drůbeží maso, které splňuje požadavky stanovené v řádku l.28 kapitoly 1 přílohy I nařízení č. 2073/2005, nesplňuje požadavky čl. 14 odst. 1 a 2 nařízení č. 178/2002 v případě, kdy je potravina, která spadá pod uvedenou kategorii potravin, kontaminována jinými sérotypy salmonely, než jsou ty uvedené v řádku l.28 kapitoly 1 přílohy I nařízení č. 2073/2005, jak tomu je v projednávané věci?

         (1)  Nařízení Komise (ES) č. 2073/2005 ze dne 15. listopadu 2005 o mikrobiologických kritériích pro potraviny (Úř. věst. 2005, L 338, s. 1).

         (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 178/2002 ze dne 28. ledna 2002, kterým se stanoví obecné zásady a požadavky potravinového práva, zřizuje se Evropský úřad pro bezpečnost potravin a stanoví postupy týkající se bezpečnosti potravin (Úř. věst. 2002, L 31, s. 1).


title: Věc C-97/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Administrativen săd Blagoevgrad (Bulharsko) dne 16. února 2021 – MV – 98 v. Načalnik na otděl „Operativni dějnosti“ – Sofia v glavna direkcia „Fiskalen kontrol“ pri Centralno upravlenie na Nacionalna agencia za prichodite

text:
               3.5.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 163/15

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Administrativen săd Blagoevgrad (Bulharsko) dne 16. února 2021 – MV – 98 v. Načalnik na otděl „Operativni dějnosti“ – Sofia v glavna direkcia „Fiskalen kontrol“ pri Centralno upravlenie na Nacionalna agencia za prichodite
      (Věc C-97/21)
      (2021/C 163/21)
      Jednací jazyk: bulharština

         Předkládající soud

      Administrativen săd Blagoevgrad

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: MV – 98

         Žalovaný: Načalnik na otděl „Operativni dějnosti“ – Sofia v glavna direkcia „Fiskalen kontrol“ pri Centralno upravlenie na Nacionalna agencia za prichodite

                  1)

                  Musí být článek 273 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (1) a článek 50 Listiny základních práv Evropské unie vykládány v tom smyslu, že nebrání takové vnitrostátní právní úpravě, o jakou se jedná v projednávané věci, podle níž může dojít ke kumulaci správního řízení za účelem nařízení donucovacího správního opatření a sankčního správního řízení za účelem uložení majetkové sankce pro jediný čin, spočívající v nezaevidování prodeje zboží a jeho nezaúčtování vystavením dokladu o prodeji, která jsou vedena proti stejné osobě?

                  1.1)

                  V případě kladné odpovědi na tuto otázku, musí být článek 273 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty a čl. 52 odst. 1 Listiny základních práv Evropské unie vykládány v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, o jakou se jedná v projednávané věci, podle níž může dojít ke kumulaci správního řízení za účelem nařízení donucovacího správního opatření a sankčního správního řízení za účelem uložení majetkové sankce pro jediný čin, spočívající v nezaevidování prodeje zboží a jeho nezaúčtování vystavením dokladu o prodeji, která jsou vedena proti stejné osobě, přihlédneme-li ke skutečnosti, že tato právní úprava orgánům příslušným pro provádění obou řízení a soudům současně neukládá, aby zajistily účinné uplatnění zásady přiměřenosti ohledně celkových dopadů všech kumulovaných opatření v poměru k závažnosti konkrétního protiprávního jednání?

                  2)

                  V případě, že na projednávanou věc nelze použít článek 50 a čl. 52 odst. 1 Listiny, musí být článek 273 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty a čl. 49 odst. 3 Listiny základních práv Evropské unie vykládány v tom smyslu, že brání takovému vnitrostátnímu ustanovení, jako je čl. 186 odst. 1 ZDDS (zakon za danak varhu dobavenata stojnost [zákon o dani z přidané hodnoty]), které pro jediný čin, spočívající v nezaevidování prodeje zboží a jeho nezaúčtování vystavením dokladu o prodeji, stanoví stejné osobě kromě uložení majetkové sankce podle čl. 185 odst. 2 ZDDS rovněž donucovací správní opatření „zapečetění obchodních prostor“ na dobu až 30 dní?

                  3)

                  Musí být čl. 47 odst. 1 Listiny základních práv Evropské unie vykládán v tom smyslu, že nebrání takovým opatřením přijatým vnitrostátním zákonodárcem k ochraně zájmu podle článku 273 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty, jako je předběžný výkon donucovacího správního opatření „zapečetění obchodních prostor“ na dobu až 30 dní za účelem ochrany domnělého veřejného zájmu, pokud je soudní ochrana proti němu omezena na posouzení proti němu namítaného srovnatelného soukromého zájmu?

         (1)  Úř. věst. 2006, L 347, s. 1.


title: Věc C-105/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Specializiran nakazatelen sad (Bulharsko) dne 22. února 2021 – trestní řízení proti IR

text:
               3.5.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 163/16

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Specializiran nakazatelen sad (Bulharsko) dne 22. února 2021 – trestní řízení proti IR
      (Věc C-105/21)
      (2021/C 163/22)
      Jednací jazyk: bulharština

         Předkládající soud

      Specializiran nakazatelen sad (Bulharsko)

         Obžalovaný

      IR

         Předběžné otázky

      Bylo by v souladu s článkem 6 Listiny ve spojení s čl. 5 odst. 4 a 2, jakož i odst. 1 písm. c) EÚLP, s článkem 47 Listiny, právem na volný pohyb, zásadou rovnosti a zásadou vzájemné důvěry, pokud by vystavující justiční orgán ve smyslu čl. 6 odst. 1 rámcového rozhodnutí 2002/584 nevynaložil žádné úsilí, aby vyžádanou osobu informoval o skutkových a právních důvodech jejího zatčení a o právu na podání opravného prostředku proti zatýkacímu rozkazu, zatímco se tato osoba nachází na území vykonávajícího členského státu?
      V případě kladné odpovědi: Vyžaduje zásada přednosti unijního práva před vnitrostátním právem, aby vystavující justiční orgán tyto informace neposkytl, a vyžaduje [tato zásada], aby vystavující justiční orgán mimoto v případě, že vyžádaná osoba navzdory tomu, že tyto informace nebyly poskytnuty, podá návrh na zrušení vnitrostátního zatýkacího rozkazu, tento návrh meritorně přezkoumal až po předání vyžádané osoby?
      Jaká právní opatření stanovená unijním právem jsou pro účely poskytnutí takovýchto informací vhodná?


title: Věc C-115/21 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 25. února 2021 Oriolem Junqueras i Viesem proti usnesení Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 15. prosince 2020 ve věci T-24/20, Junqueras i Vies v. Parlament

text:
               3.5.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 163/17

      Kasační opravný prostředek podaný dne 25. února 2021 Oriolem Junqueras i Viesem proti usnesení Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 15. prosince 2020 ve věci T-24/20, Junqueras i Vies v. Parlament
      (Věc C-115/21 P)
      (2021/C 163/23)
      Jednací jazyk: španělština

         Účastníci řízení

         Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Oriol Junqueras i Vies (zástupce: A. Van den Eynde Adroer, abogado)

         Další účastník řízení: Evropský parlament

         Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatel“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušil usnesení šestého senátu Tribunálu Evropské unie ze dne 15. prosince 2020 ve věci T-24/20;

                  —

                  prohlásil žalobu podanou navrhovatelem za přípustnou v plném rozsahu;

                  —

                  vrátil řízení zpět, aby po prohlášení žaloby za přípustnou mohl šestý senát Tribunálu Evropské unie v tomto řízení pokračovat;

                  —

                  uložil Evropskému parlamentu náhradu nákladů řízení o námitce nepřípustnosti a tohoto řízení o kasačním opravném prostředku.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

         Zaprvé: Nesprávné právní posouzení při výkladu a uplatnění čl. 13 odst. 3 a čl. 7 odst. 3 aktu o evropských volbách (1976) (1) Nejedná se o zbavení mandátu, ale o uplatnění nastalého důvodu neslučitelnosti, který nebyl stanoven podle čl. 7 odst. 3 aktu o evropských volbách (1976). Evropský parlament nemohl vzít na vědomí zrušení mandátu O. Junquerase, ani existenci důvodu neslučitelnosti stanoveného v souladu s čl. 7 odst. 3 aktu o evropských volbách (1976), jelikož ani k jednomu z nich nedošlo; Evropský parlament svým „vzetím na vědomí“ přiznává právní účinky rozhodnutí, které je nemohlo mít a které se tak stává aktem, jenž lze napadnout podle článku 263 SFEU, jelikož porušuje práva O. Junquerase (konkrétně podle článku 39 Listiny základních práv Evropské unie a článku 9 Protokolu č. 7 o výsadách a imunitách EU).

         Zadruhé: Nesprávné právní posouzení při výkladu a uplatnění čl. 4 odst. 7 jednacího řádu [Evropského parlamentu]. Napadené usnesení je právně nesprávné, když má za to, že Evropský parlament nemá podle tohoto článku pravomoc odmítnout uznání důvodů neslučitelnosti. Vzhledem k neuplatnění čl. 4 odst. 7 jednacího řádu je rozhodnutí Evropského parlamentu rozhodnutím, které mění právní situaci O. Junquerase a dotýká se jeho práv (zejména práv podle článku 39 Listiny a článku 9 Protokolu č. 7 o výsadách a imunitách EU), a napadené usnesení je tudíž právně nesprávné, když uvádí, že toto rozhodnutí nelze napadnout podle článku 263 SFEU.

         Zatřetí: Nesprávný výklad článků 8 a 12 aktu o evropských volbách (1976) a čl. 3 odst. 3 jednacího řádu, jelikož důvod neslučitelnosti uplatněný v případě O. Junquerase není inherentní volebnímu postupu. Nelze dovodit, že stát může stanovit uvedený důvod neslučitelnosti podle právních předpisů upravujících volební postup, s nimiž počítá akt o evropských volbách (1976). Usnesení je právně nesprávné, jelikož nemá za to, že čl. 13 odst. 3 aktu o evropských volbách (1976) a čl. 4 odst. 7 jednacího řádu jsou v rozporu s článkem 39 Listiny (oběma odstavci), článkem 41 Listiny (odstavci 1 a 2) a článkem 21 Charty (odstavcem 2) v tom, že stanoví omezení práv v rozporu s čl. 52 odst. 1 a 3 Listiny. Usnesení je nesprávné v tom, že nezohledňuje, že v hierarchii právních předpisů patří Listina k primárnímu právu Evropské unie. Vzhledem k uplatnění pravidel, která jsou v rozporu se SFEU, je napadený akt zjevně rozhodnutím, které má vliv na právní postavení O. Junquerase a je napadnutelné podle článku 263 SFEU, takže napadené usnesení je právně nesprávné. Podpůrně, usnesení mělo provést výklad čl. 13 odst. 3 aktu o evropských volbách (1976) a čl. 4 odst. 7 jednacího řádu v souladu s právy chráněnými Listinou a judikaturou Soudního dvora EU, přičemž měly být zohledněny rovněž výjimečné okolnosti konkrétního případu a informace, které měl k dispozici Evropský parlament. Napadené usnesení je právně nesprávné, jelikož nemá za to, že v tomto konkrétním případě bylo možné dospět k závěru o věcné nepřesnosti podle čl. 4 odst. 7 jednacího řádu, která opravňovala Evropský parlament k tomu, aby odmítl potvrdit uvolnění mandátu nebo neuznal uplatněný důvod neslučitelnosti. Napadené usnesení je tudíž právně nesprávné, protože napadený akt je rozhodnutím s právními účinky pro O. Junquerase a je napadnutelný podle článku 263 SFEU.

         Začtvrté: Napadené usnesení je právně nesprávné, jelikož má za to, že iniciativa předsedy Evropského parlamentu podle článku 8 jednacího řádu není podle unijního práva povinná. Právní řád musí být vykládán jako celek a článek 39 Listiny (jehož použití je podle čl. 51 odst. 1 Listiny pro členské státy povinné), povinnost loajální spolupráce, jakož i článek 9 Protokolu č. 7 o výsadách a imunitách EU a článek 6 jednacího řádu činí dodržování práv O. Junquerase povinným, pokud je členský stát zpraven o situaci předsedou Evropského parlamentu podle článku 8 jednacího řádu. Napadené usnesení si nesprávně vykládá, že v daném případě nejsou dány zvláštní okolnosti, které znamenají, že nečinnost Evropského parlamentu je napadnutelným aktem [různé předchozí žádosti o ochranu imunity O. Junquerase, kterým nebyla věnována pozornost, a především rozsudek Soudního dvora EU, které uznává jeho postavení zvoleného (člena Evropského parlamentu) a umožňuje konstatovat porušení jeho práv vzhledem k neexistenci žádosti o zbavení jeho imunity]. [N]apadené usnesení nesprávně uvádí, že za specifických okolností tohoto konkrétního případu je odmítnutí zabývat se žádostí o naléhavou ochranu podle článku 8 jednacího řádu rozhodnutím, které nemá pro O. Junquerase právní účinky v souvislosti s ochranou jeho imunity, a je tedy napadnutelné podle článku 263 SFEU.

         (1)  Úř. věst. L 278, 8.10.1976, s. 5


title: Věc C-119/21 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 25. února 2021 PlasticsEurope proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 16. prosince 2020 ve věci T-207/18, PlasticsEurope v. ECHA

text:
               3.5.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 163/18

      Kasační opravný prostředek podaný dne 25. února 2021 PlasticsEurope proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 16. prosince 2020 ve věci T-207/18, PlasticsEurope v. ECHA
      (Věc C-119/21 P)
      (2021/C 163/24)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): PlasticsEurope (zástupkyně: R. Cana a E. Mullier, advokátky)

         Další účastnice řízení: Evropská agentura pro chemické látky, Spolková republika Německo, Francouzská republika, ClientEarth

         Návrhová žádání

      Navrhovatelka navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušil rozsudek Tribunálu ve věci T-207/18;

                  —

                  zrušil napadený akt;

                  —

                  podpůrně vrátil věc Tribunálu k rozhodnutí o žalobě na neplatnost podané navrhovatelkou;

                  —

                  uložil odpůrkyni náhradu nákladů tohoto řízení, včetně nákladů řízení před Tribunálem a nákladů řízení vynaložených vedlejšími účastníky.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

                  1.

                  Prostor pro uvážení přiznaný Evropské agentuře pro chemické látky (ECHA) při posuzování látek pro účely identifikace látek vzbuzujících mimořádné obavy podle čl. 57 písm. f) nařízení (ES) 1907/2006 (1) (dále jen „nařízení REACH“) nemůže být vykládán tak, že agentura ECHA má úplnou a nepopiratelnou svobodu dopouštět se zjevných pochybení při výběru a hodnocení „vědeckých důkazů“ na základě čl. 57 písm. f). Tribunál to však uznal, když rozhodl, že ke konstatování zjevně nesprávného posouzení může dojít pouze tehdy, pokud ECHA zcela a nesprávně nezohlednila spolehlivou vědeckou studii a pokud by zohlednění této studie změnilo celkové posouzení důkazů takovým způsobem, že by konečné rozhodnutí bylo nevěrohodné. Tribunál dále připustil, že ECHA se mohla spolehnout na výsledky nespolehlivých vědeckých studií a že jejich malá spolehlivost nebrání jejich zohlednění. Tribunál zašel ještě dále, když akceptoval použití nespolehlivých a nepřesvědčivých vědeckých studií, pokud jejich výsledky podporují cílenou hypotézu agentury ECHA ohledně údajně nebezpečné vlastnosti látky. Tribunál se tím dopustil nesprávného právního posouzení a porušil zásadu dodržování nejlepších vědeckých poznatků.

                  2.

                  Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, nesprávně vyložil čl. 57 písm. f) nařízení REACH a porušil právo navrhovatelky být vyslechnut, když nesprávně vyložil tvrzení navrhovatelky ohledně požadavku prokázat, že látka vzbuzuje stejné obavy jako účinky látek identifikovaných na základě čl. 57 písm. a) až e) nařízení REACH.

                  3.

                  Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení důkazů týkajících se tvrzení navrhovatelky ohledně spolehlivosti vědeckých studií a zkreslil důkazy, které mu byly předloženy.

                  4.

                  Tribunál tím, že měl za to, že posouzení vědeckých důkazů provedené agenturou ECHA je podpořeno zásadou předběžné opatrnosti, nesprávně vyložil tuto zásadu, a dopustil se tedy nesprávného právního posouzení.

                  5.

                  Tribunál se dopustil nesprávního právního posouzení, když rozhodl, že meziprodukty nejsou vyňaty z postupu identifikace podle článků 57 a 59 nařízení REACH z důvodu, že tato ustanovení se týkají pouze inherentních vlastností látky, a nikoli jejího použití (což by zahrnovalo otázku, zda je látka meziprodukt či nikoli), a že není nepřiměřené, aby tak ECHA učinila.

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 ze dne 18. prosince 2006 o registraci, hodnocení, povolování a omezování chemických látek, o zřízení Evropské agentury pro chemické látky, o změně směrnice 1999/45/ES a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 793/93, nařízení Komise (ES) č. 1488/94, směrnice Rady 76/769/EHS a směrnic Komise 91/155/EHS, 93/67/EHS, 93/105/ES a 2000/21/ES (Úř. věst. L 396, 30.12.2006, s. 1).


title: Věc C-124/21 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 26. února 2021 International Skating Union proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého, rozšířeného senátu) vydanému dne 16. prosince 2020 ve věci T-93/18, International Skating Union v. Evropská komise

text:
               3.5.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 163/19

      Kasační opravný prostředek podaný dne 26. února 2021 International Skating Union proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého, rozšířeného senátu) vydanému dne 16. prosince 2020 ve věci T-93/18, International Skating Union v. Evropská komise
      (Věc C-124/21 P)
      (2021/C 163/25)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: International Skating Union (zástupce: J.-F. Bellis, advokát)

         Další účastníci řízení: Evropská komise, Mark Jan Hendrik Tuitert, Niels Kerstholt, European Elite Athletes Association

         Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušil rozsudek Tribunálu Evropské unie ve věci Mezinárodní bruslařská unie v. Komise (věc T-93/18 v rozsahu, v němž byla zamítnuta žaloba navrhovatelky,

                  —

                  zrušil rozhodnutí Komise ze dne 8. prosince 2017 ve věci AT/40208 – Pravidla způsobilosti Mezinárodní bruslařské unie a

                  —

                  uložil Komisi a vedlejším účastníkům řízení v prvním stupni úhradu nákladů tohoto řízení a řízení před Tribunálem.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      První důvod kasačního opravného prostředku: Tribunál porušil článek 263 SFEU a judikaturu Soudního dvora týkající se článku 101 SFEU, když rozhodl, že Pravidla způsobilosti Mezinárodní bruslařské unie omezují hospodářskou soutěž z hlediska účelu.
      Část 1: Tribunál nezkoumal žádné z tvrzení navrhovatelky, kterými napadá posouzení Komise ohledně skutečností na podporu závěru o omezení hospodářské soutěže z hlediska účelu, jak se uvádí v rozhodnutí Komise ze dne 8. prosince 2017 ve věci AT/40208 – Pravidla způsobilosti Mezinárodní bruslařské unie (dále jen „sporné rozhodnutí“).
      Všechna tvrzení navrhovatelky, kterými napadá posouzení skutečností ze strany Komise na podporu závěru v článku 1 sporného rozhodnutí o tom, že Mezinárodní bruslařská unie porušila článek 101 SFEU tím, že „přijala a použila“ pravidla způsobilosti, byla buď nesprávně vykládaná, takže se stala neúčinnými nebo irelevantními, nebo byla jednoduše ignorována.
      Část 2: Tribunál změnil definici omezení hospodářské soutěže, o kterou jde ve věci, přičemž porušil svou povinnost nenahrazovat posouzení Komise vlastním posouzením a nesprávně kvalifikoval skutečnosti, které Komise uvedla v oddílu 8. 5 sporného rozhodnutí, jako relevantní pro závěr o omezení hospodářské soutěže z hlediska účelu, v rozporu s judikaturou Soudního dvora ohledně článku 101 SFEU.
      Namísto přezkoumání závěru o porušení, jak ho uvádí sporné rozhodnutí, Tribunál vytvořil nové omezení hospodářské soutěže z hlediska účelu odvozené z: 1) abstraktního znění Pravidel způsobilosti Mezinárodní bruslařské unie odděleného od jakéhokoliv přezkumu, jak se v praxi uplatňují a 2) skutečností uváděných Komisí v oddíle 8.5 sporného rozhodnutí, které nejsou součástí závěru o omezení hospodářské soutěže z hlediska účelu v rozhodnutí (oddíl 8.3).
      Část 3: Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení v jeho analýze čtyř prvků, na kterých Komise založila závěr o tom, že Pravidla způsobilosti Mezinárodní bruslařské unie představují omezení hospodářské soutěže z hlediska účelu.
      Obsah Pravidel způsobilosti: Z výše sankcí, kterými je vynucováno dodržování pravidel, nelze dovodit žádný závěr ohledně jejich údajného omezujícího účelu. Sankce mají na hospodářskou soutěž nepříznivé účinky pouze tehdy, pokud je neschválení určité soutěže neodůvodněné. Z výše sankcí jako takové nelze dovozovat žádné závěry ohledně obsahu pravidel.
      Cíle Pravidel způsobilosti Mezinárodní bruslařské unie: ze svého uznání, že systém předchozího schválení Mezinárodní bruslařské unie sleduje legitimní cíl, měl Tribunál vyvodit závěr, že Pravidla způsobilosti Mezinárodní bruslařské unie nemohou omezit hospodářskou soutěž z hlediska účelu.
      Právní a hospodářský kontext Pravidel způsobilosti Mezinárodní bruslařské unie: Tribunál nesprávně vykládá rozsudek Cartes Bancaires (C-67/13), když za irelevantní považuje skutečnost, že všechny krasobruslařské soutěže třetích stran byly ze strany Mezinárodní bruslařské unie schváleny z důvodu, že neexistovaly „interakce“ mezi trhem krasobruslení a relevantním trhem rychlobruslení.
      Úmysl Mezinárodní bruslařské unie omezit hospodářskou soutěž: Skutečnost, že úmysl není nezbytným faktorem v analýze z hlediska „účelu“ neumožňuje Tribunálu zamítnout jako neúčinné tvrzení navrhovatelky zpochybňující posouzení skutečností Komisí uvedené v bodech 175 -178 odůvodnění sporného rozhodnutí, ze kterého Komise vychází v rámci závěru, že Mezinárodní bruslařská unie porušila článek 101 SFEU přijetím a používáním pravidel způsobilosti.
      Druhý důvod kasačního opravného prostředku: Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když se nevěnoval čtvrtému žalobnímu důvodu žaloby navrhovatelky o tom, že rozhodnutí Mezinárodní bruslařské unie neschválit soutěž Dubai Icederby 2014 nepatří do působnosti článku 101 SFEU, protože toto rozhodnutí sledovalo legitimní cíl v souladu s etickým kodexem Mezinárodní bruslařské unie, který zakazuje všechny formy podpory sázek.
      Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když zkreslil žalobní důvod navrhovatelky jako zahrnující abstraktní diskusi o legitimnosti cíle ochrany integrity rychlobruslení. Tento žalobní důvod napadal odmítnutí Komise uznat platnost etických obav Mezinárodní bruslařské unie týkajících se konceptu rychlobruslařských soutěží kombinovaných se sázením na místě, ke kterému mělo dojít při soutěži v Dubaji. Tribunál ignoroval důkazy předložené navrhovatelkou, zejména správu o diskuzi v rámci Korejské národní asociace odmítající tento koncept s ohledem na vysoké riziko manipulace, čímž byly potvrzeny etické obavy Mezinárodní bruslařské unie. Dubai Icederby je teprve třetí rychlobruslařská skupinová soutěž, která nebyla schválena podle systému předchozího schválení Mezinárodní bruslařské unie.


title: Věc C-127/21 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 26. února 2021 American Airlines, Inc. proti rozsudku Tribunálu (prvního rozšířeného senátu) vydanému dne 16. prosince 2020 ve věci T-430/18, American Airlines v. Komise

text:
               3.5.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 163/21

      Kasační opravný prostředek podaný dne 26. února 2021 American Airlines, Inc. proti rozsudku Tribunálu (prvního rozšířeného senátu) vydanému dne 16. prosince 2020 ve věci T-430/18, American Airlines v. Komise
      (Věc C-127/21 P)
      (2021/C 163/26)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): American Airlines, Inc. (zástupci: J.-P. Poitras, advokát, J. Ruiz Calzado, abogado, J. Wileur, advokát)

         Další účastnice řízení: Evropská komise, Delta Air Lines, Inc.

         Návrhová žádání

      Navrhovatelka navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušil napadený rozsudek;

                  —

                  zrušil rozhodnutí Komise C(2017) 2788 final ze dne 30. dubna 2018;

                  —

                  podpůrně, je-li to považováno za nezbytné, vrátil věc Tribunálu, aby ji v souladu s rozsudkem Soudního dvora opětovně přezkoumal;

                  —

                  rozhodl, že Komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení, které navrhovatelka vynaložila v tomto řízení a v řízení před Tribunálem;

                  —

                  přijal jakákoli jiná opatření, která bude považovat za vhodná.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Na podporu kasačního opravného prostředku navrhovatelka uplatňuje jediný důvod kasačního opravného prostředku vycházející z toho, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení, když přijal nesprávný právní výklad Komise, že kritérium „přiměřeného využití“, uvedené v ustanovení 1.10 Závazků American-US Airways přijatých při fúzi (dále jen „Závazky“), znamená pouze „absenci zneužití“, a v rozsudku bylo v důsledku toho nesprávně potvrzeno rozhodnutí Komise C(2017) 2788 final ze dne 30. dubna 2018, kterým byla společnosti Delta Airlines přiznána nabytá práva (věc M.6607 – US Airways/American Airlines).
      Důvod kasačního opravného prostředku má tři části:

                  1.

                  V první části se navrhovatelka zaměřuje na správný právní postup při výkladu kritéria „přiměřeného využití“ za účelem přiznání nabytých práv na základě ustanovení 1.10 Závazků a uvádí, že se Tribunál dopustil při zvoleném výkladu nesprávného právního posouzení.

                  2.

                  Ve druhé části navrhovatelka uvádí, že se Tribunál rovněž dopustil nesprávného právního posouzení, když přijal analýzu Komise, podle které „přiměřené využití“ znamená pouze „absenci zneužití“, čímž nesprávně akceptoval, že Delta neprovozuje 470 opravných letištních časů.

                  3.

                  Ve třetí části navrhovatelka vysvětluje další nesprávná právní posouzení, kterých se Tribunál dopustil při výkladu ustanovení 1.9 Závazků, konkrétně výrazu „v souladu s nabídkou“, na základě nesprávné právní analýzy formuláře RM.


title: Věc C-144/21: Žaloba podaná dne 5. března 2021 – Evropský parlament v. Evropská komise

text:
               3.5.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 163/22

      Žaloba podaná dne 5. března 2021 – Evropský parlament v. Evropská komise
      (Věc C-144/21)
      (2021/C 163/27)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: Evropský parlament (zástupci: L. Visaggio, C. Ionescu Dima, M. Menegatti, zmocněnci)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání žalobce

                  —

                  Zrušit čl. 1 odst. 1 a 5, jakož i články 2, 3, 4, 5, 7, 9 a 10 prováděcího rozhodnutí Komise C(2020) 8797 ze dne 18. prosince 2020, kterým se uděluje částečné povolení určitých použití oxidu chromového podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 (1) (Chemservice GmbH a další) v rozsahu, v němž povolují použití 2, 4 a 5 (jakož i použití 1 ve vztahu k formulaci směsi pro použití 2, 4 a 5) s číslem REACH/20/18/0 až REACH/20/18/27;

                  —

                  podpůrně zrušil prováděcí rozhodnutí Komise C(2020) 8797 ze dne 18. prosince 2020 v plném rozsahu;

                  —

                  uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu své žaloby uplatňuje žalobce jediný žalobní důvod vycházející z toho, že napadené rozhodnutí bylo přijato v rozporu s požadavky stanovenými v čl. 60 odst. 4 a 7 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006, a proto by mělo být zrušeno v rozsahu, v němž se týká povolení použití 2, 4 a 5 (jakož i použití 1 ve vztahu k formulaci směsi pro použití 2, 4 a 5) s číslem REACH/20/18/0 až REACH/20/18/27. Podpůrně, pokud by Soudní dvůr měl za to, že povolení udělená v napadeném rozhodnutí ve vztahu k použití 6 s číslem REACH/20/18/28 až REACH/20/18/34, jsou natolik neoddělitelná od povolení jiných použití, než použití 2, 4 a 5 (jakož i použití 1 ve vztahu k formulaci směsi pro použití 2, 4 a 5), že nemohou být oddělena od tohoto rozhodnutí, žalobce navrhuje jeho zrušení v plném rozsahu.

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 ze dne 18. prosince 2006 o registraci, hodnocení, povolování a omezování chemických látek, o zřízení Evropské agentury pro chemické látky, o změně směrnice 1999/45/ES a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 793/93, nařízení Komise (ES) č. 1488/94, směrnice Rady 76/769/EHS a směrnic Komise 91/155/EHS, 93/67/EHS, 93/105/ES a 2000/21/ES (Úř. věst. L 396, s. 1).


title: Věc T-245/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 10. března 2021 – ViaSat v. Komise („Žaloba pro nečinnost a žaloba na neplatnost – Sítě a služby elektronických komunikací – Harmonizované využívání kmitočtového pásma 2 GHz – Celoevropské soustavy poskytující družicové pohyblivé služby (MSS) – Rozhodnutí 2007/98/ES – Harmonizovaný postup pro výběr provozovatelů – Povolení pro vybrané provozovatele – Rozhodnutí č. 626/2008/ES – Výzva k jednání – Absence výzvy – Vyjádření Komise – Nepřípustnost – Odmítnutí jednat – Akt, který nelze napadnout žalobou – Nepřípustnost – Pravomoc Komise“)

text:
               3.5.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 163/23

      Rozsudek Tribunálu ze dne 10. března 2021 – ViaSat v. Komise
      (Věc T-245/17) (1)

      („Žaloba pro nečinnost a žaloba na neplatnost - Sítě a služby elektronických komunikací - Harmonizované využívání kmitočtového pásma 2 GHz - Celoevropské soustavy poskytující družicové pohyblivé služby (MSS) - Rozhodnutí 2007/98/ES - Harmonizovaný postup pro výběr provozovatelů - Povolení pro vybrané provozovatele - Rozhodnutí č. 626/2008/ES - Výzva k jednání - Absence výzvy - Vyjádření Komise - Nepřípustnost - Odmítnutí jednat - Akt, který nelze napadnout žalobou - Nepřípustnost - Pravomoc Komise“)
      (2021/C 163/28)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: ViaSat, Inc. (Carlsbad, Kalifornie, Spojené státy) (zástupci: E. Righini, J. Ruiz Calzado, P. de Bandt, M. Gherghinaru a L. Panepinto, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: G. Braun, L. Nicolae a V. Di Bucci, zmocněnci)

         Vedlejší účastníci podporující žalobkyni Nizozemské království (zástupkyně: M. Bulterman, zmocněnkyně), Eutelsat SA (Paříž, Francie) (zástupci: L. de la Brosse a C. Barraco-David, advokáti)

         Vedlejší účastnice podporující žalovanou: EchoStar Mobile Ltd (Dublin, Irsko) (zástupci: A. Robertson, QC), Inmarsat Ventures Ltd (Londýn, Spojené království) (zástupci: C. Spontoni, B. Amory, É. Barbier de La Serre, advokáti a A. Howard, barrister)

         Předmět věci

      Návrh na základě článku 265 SFEU znějící na určení, že Komise v rozporu s právem nepřijala určitá opatření v rámci harmonizovaného uplatňování pravidel v oblasti poskytování družicových pohyblivých služeb (MSS) v kmitočtovém pásmu 2 GHz, a podpůrně návrh na základě článku 263 SFEU znějící na zrušení dopisů Komise ze dne 14. a 21. února 2017, kterými Komise odpověděla na výzvu žalobkyně k jednání.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  ViaSat, Inc. ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

                  3)

                  Eutelsat SA, Nizozemské království, EchoStar Mobile Ltd a Inmarsat Ventures Ltd ponesou vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 213, 3.7.2017.


title: Věc T-539/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 10. března 2021 – Ayuntamiento de Quart de Poblet v. Komise („Rozhodčí doložka – Rámcový program pro inovace a konkurenceschopnost (2007-2013) – Smlouvy ‚Highly scalable Deployment model of Inclusive E-GOvern‘ (DIEGO) a ‚Speeding Every European Digital‘ (SEED) – Oznámení o dluhu – Způsobilé náklady – Odůvodnění nákladů – Věrohodnost výkazů práce vynaložené v rámci projektů“)

text:
               3.5.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 163/24

      Rozsudek Tribunálu ze dne 10. března 2021 – Ayuntamiento de Quart de Poblet v. Komise
      (Věc T-539/18) (1)

      („Rozhodčí doložka - Rámcový program pro inovace a konkurenceschopnost (2007-2013) - Smlouvy ‚Highly scalable Deployment model of Inclusive E-GOvern‘ (DIEGO) a ‚Speeding Every European Digital‘ (SEED) - Oznámení o dluhu - Způsobilé náklady - Odůvodnění nákladů - Věrohodnost výkazů práce vynaložené v rámci projektů“)
      (2021/C 163/29)
      Jednací jazyk: španělština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Ayuntamiento de Quart de Poblet (Quart de Poblet, Španělsko) (zástupci: B. Sanchis Piqueras a J. A. Rodríguez Pellitero, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Estrada de Solà a M. Ilkova, zmocněnci)

         Předmět

      Návrh podaný na základě článku 272 SFEU a znějící v podstatě na určení neexistence smluvních pohledávek, které Komisi podle jejích tvrzení vznikly vůči žalobkyni z grantových dohod DIEGO a SEED.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Ayuntamiento de Quart de Poblet ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

         (1)  Úř. věst. C 427, 26.11.2018.


title: Věc T-693/19: Rozsudek Tribunálu ze dne 10. března 2021 – Kerry Luxembourg v. EUIPO – Ornua (KERRYMAID) („Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie KERRYMAID – Starší obrazová ochranná známka Evropské unie Kerrygold – Relativní důvod pro zamítnutí – Zeměpisný název – Dominantní prvek – Pokojná koexistence – Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) č. 207/2009 – Časová působnost právních předpisů“)

text:
               3.5.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 163/24

      Rozsudek Tribunálu ze dne 10. března 2021 – Kerry Luxembourg v. EUIPO – Ornua (KERRYMAID)
      (Věc T-693/19) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie KERRYMAID - Starší obrazová ochranná známka Evropské unie Kerrygold - Relativní důvod pro zamítnutí - Zeměpisný název - Dominantní prvek - Pokojná koexistence - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) č. 207/2009 - Časová působnost právních předpisů“)
      (2021/C 163/30)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Kerry Luxembourg Sàrl (Lucemburk, Lucembursko) (zástupci: F. Traub, advokát a I. Connor, solicitor)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: H. O’Neill a S. Hanne, zmocněnci)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Ornua Co-operative Ltd (Dublin, Irsko) (zástupci: E. Armijo Chávarri a A. Sanz Cerralbo, advokáti)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 23. července 2019 (věc R 2473/2013-5) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Kerry Luxembourg a Ornua.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnost Kerry Luxembourg Sàrl ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Úřadem Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) a společností Ornua Co-operative Ltd.

         (1)  Úř. věst. C 413, 9. 12. 2019.


title: Věc T-694/19: Rozsudek Tribunálu ze dne 10. března 2021 – FI v. Komise („Veřejná služba – Úředníci – Pozůstalý manžel/manželka – Pozůstalostní důchod – Články 18, 19 a 20 přílohy VIII služebního řádu – Podmínky způsobilosti – Doba trvání manželství – Námitka protiprávnosti – Rovné zacházení – Přiměřenost“)

text:
               3.5.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 163/25

      Rozsudek Tribunálu ze dne 10. března 2021 – FI v. Komise
      (Věc T-694/19) (1)

      („Veřejná služba - Úředníci - Pozůstalý manžel/manželka - Pozůstalostní důchod - Články 18, 19 a 20 přílohy VIII služebního řádu - Podmínky způsobilosti - Doba trvání manželství - Námitka protiprávnosti - Rovné zacházení - Přiměřenost“)
      (2021/C 163/31)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: FI (zástupce: F. Moyse, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: B. Mongin a T. Bohr, zmocněnci)

         Vedlejší účastníci řízení podporující žalovanou: Evropský parlament (zástupci: J. Van Pottelberge a J. Steele, zmocněnci), Rada Evropské unie (zástupci: M. Bauer a R. Meyer, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 270 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 8. března a 1. dubna 2019, kterými byla zamítnuta žádost o přiznání pozůstalostního důchodu žalobci.

         Výrok

                  1)

                  Rozhodnutí Evropské komise ze dne 8. března 2019 a 1. dubna 2019, kterými byla zamítnuta žádost, aby byl FI přiznán pozůstalostní důchod, se zrušují.

                  2)

                  Komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené FI.

                  3)

                  Evropský parlament a Rada Evropské unie ponesou každý vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 399, 25.11.2019.


title: Věc T-809/19: Rozsudek Tribunálu ze dne 24. února 2021 – Liga Nacional de Fútbol Profesional v. EUIPO (El Clasico) („Ochranná známka Evropské unie – Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie – Obrazová ochranná známka El Clasico – Absolutní důvody pro zamítnutí zápisu – Nedostatek rozlišovací způsobilosti – Popisný charakter – Nedostatek rozlišovací způsobilosti získané užíváním – Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) a odst. 3 nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) a odst. 3 nařízení (EU) 2017/1001]“)

text:
               3.5.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 163/25

      Rozsudek Tribunálu ze dne 24. února 2021 – Liga Nacional de Fútbol Profesional v. EUIPO (El Clasico)
      (Věc T-809/19) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie - Obrazová ochranná známka El Clasico - Absolutní důvody pro zamítnutí zápisu - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Popisný charakter - Nedostatek rozlišovací způsobilosti získané užíváním - Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) a odst. 3 nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) a odst. 3 nařízení (EU) 2017/1001]“)
      (2021/C 163/32)
      Jednací jazyk: španělština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Liga Nacional de Fútbol Profesional (Madrid, Španělsko) (zástupci: C. Casas Feu a C. J. Riesco Losa, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupkyně: S. Palmero Cabezas a A. Crawcour, zmocněnkyně)

         Předmět

      Žaloba proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 1. října 2019 (věc R 1966/2018-2), týkajícímu se mezinárodního zápisu s vyznačením Evropské unie pro obrazovou ochrannou známku El Clasico.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Liga Nacional de Fútbol Profesional nahradí náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 27, 27.1.2020.


title: Věc T-56/20: Rozsudek Tribunálu ze dne 24. února 2021 – Bezos Family Foundation v. EUIPO – SNCF Mobilités (VROOM) („Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie VROOM – Starší národní slovní ochranná známka POP & VROOM – Relativní důvod pro zamítnutí – Nebezpečí záměny – Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001“)

text:
               3.5.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 163/26

      Rozsudek Tribunálu ze dne 24. února 2021 – Bezos Family Foundation v. EUIPO – SNCF Mobilités (VROOM)
      (Věc T-56/20) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie VROOM - Starší národní slovní ochranná známka POP & VROOM - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001“)
      (2021/C 163/33)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Bezos Family Foundation (Seattle, Washington, Spojené státy) (zástupci: A. Klett, M. Schaffner a M. Lambert Maillard, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: A. Folliard-Monguiral a V. Ruzek, zmocněnci)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO: SNCF Mobilités, établissement public à caractère industriel et commercial (Saint-Denis, Francie)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 20. listopadu 2019 (věc R 1288/2019-5) týkajícímu se námitkového řízení mezi společností SNCF Mobilités a Bezos Family Foundation.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Bezos Family Foundation se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 87, 16.3.2020.


title: Věc T-61/20: Rozsudek Tribunálu ze dne 24. února 2021 – Sonova v. EUIPO – Digitmarket (B-Direct) („Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie – Slovní ochranná známka B-Direct – Starší obrazová ochranná známka Evropské unie bizdirect – Relativní důvod pro zamítnutí – Nebezpečí záměny – Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001]“)

text:
               3.5.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 163/27

      Rozsudek Tribunálu ze dne 24. února 2021 – Sonova v. EUIPO – Digitmarket (B-Direct)
      (Věc T-61/20) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie - Slovní ochranná známka B-Direct - Starší obrazová ochranná známka Evropské unie bizdirect - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001]“)
      (2021/C 163/34)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Sonova AG (Stäfa, Švýcarsko) (zástupce: A. Sabellek, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupkyně: R. Manea a A. Söder, zmocněnkyně)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO: Digitmarket – Sistemas de lnformação SA (Maia, Portugalsko)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 28. listopadu 2019 (věc R 88/2019-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Digitmarket – Sistemas de Informação a Sonova.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti Sonova AG se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 87, 16. 3. 2020.


title: Věc T-66/20: Rozsudek Tribunálu ze dne 10. března 2021 – Hauz 1929 v. EUIPO – Houzz (HAUZ LONDON) („Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie HAUZ LONDON – Starší slovní ochranná známka Evropské unie HOUZZ – Relativní důvod pro zamítnutí – Nebezpečí záměny – Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001“)

text:
               3.5.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 163/27

      Rozsudek Tribunálu ze dne 10. března 2021 – Hauz 1929 v. EUIPO – Houzz (HAUZ LONDON)
      (Věc T-66/20) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie HAUZ LONDON - Starší slovní ochranná známka Evropské unie HOUZZ - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001“)
      (2021/C 163/35)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Hauz 1929 Ltd (Londýn, Spojené království) (zástupce: N. Lyberis, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: V. Ruzek, zmocněnec)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO: Houzz, Inc. (Palo Alto, Kalifornie, Spojené státy)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 19. listopadu 2019 (věc R 884/2019-5) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Houzz a Hauz 1929.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti Hauz 1929 Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 95, 23.3.2020.


title: Věc T-67/20: Rozsudek Tribunálu ze dne 10. března 2021 – Hauz 1929 v. EUIPO – Houzz (HAUZ NEW YORK) („Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie HAUZ NEW YORK – Starší slovní ochranná známka Evropské unie HOUZZ – Relativní důvod pro zamítnutí – Nebezpečí záměny – Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001“)

text:
               3.5.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 163/28

      Rozsudek Tribunálu ze dne 10. března 2021 – Hauz 1929 v. EUIPO – Houzz (HAUZ NEW YORK)
      (Věc T-67/20) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie HAUZ NEW YORK - Starší slovní ochranná známka Evropské unie HOUZZ - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001“)
      (2021/C 163/36)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Hauz 1929 Ltd (Londýn, Spojené království) (zástupce: N. Lyberis, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: V. Ruzek, zmocněnec)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO: Houzz, Inc. (Palo Alto, Kalifornie, Spojené státy)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 19. listopadu 2019 (věc R 886/2019-5) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Houzz a Hauz 1929.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti Hauz 1929 Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 95, 23.3.2020.


title: Věc T-68/20: Rozsudek Tribunálu ze dne 10. března 2021 – Hauz 1929 v. EUIPO – Houzz (HAUZ EST 1929) („Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie HAUZ EST 1929 – Starší slovní ochranná známka Evropské unie HOUZZ – Relativní důvod pro zamítnutí – Nebezpečí záměny – Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001“)

text:
               3.5.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 163/28

      Rozsudek Tribunálu ze dne 10. března 2021 – Hauz 1929 v. EUIPO – Houzz (HAUZ EST 1929)
      (Věc T-68/20) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie HAUZ EST 1929 - Starší slovní ochranná známka Evropské unie HOUZZ - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001“)
      (2021/C 163/37)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Hauz 1929 Ltd (Londýn, Spojené království) (zástupce: N. Lyberis, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: V. Ruzek, zmocněnec)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO: Houzz, Inc. (Palo Alto, Kalifornie, Spojené státy)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 19. listopadu 2019 (věc R 885/2019-5) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Houzz a Hauz 1929.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti Hauz 1929 Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 95, 23.3.2020.


title: Věc T-71/20: Rozsudek Tribunálu ze dne 10. března 2021 – Puma v. EUIPO – CAMäleon (PUMA System) („Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie PUMA-System – Starší obrazové ochranné známky Evropské unie PUMA – Relativní důvod pro zamítnutí – Zásah do dobrého jména – Článek 8 odst. 5 nařízení (EU) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 5 nařízení (EU) 2017/1001]“)

text:
               3.5.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 163/29

      Rozsudek Tribunálu ze dne 10. března 2021 – Puma v. EUIPO – CAMäleon (PUMA System)
      (Věc T-71/20) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie PUMA-System - Starší obrazové ochranné známky Evropské unie PUMA - Relativní důvod pro zamítnutí - Zásah do dobrého jména - Článek 8 odst. 5 nařízení (EU) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 5 nařízení (EU) 2017/1001]“)
      (2021/C 163/38)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Puma SE (Herzogenaurach, Německo) (zástupce: P. González-Bueno Catalán de Ocón, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: D. Gája a V. Ruzek, zmocněnci)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO: CAMäleon Produktionsautomatisierung GmbH (Dettenhausen, Německo)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 27. listopadu 2019 (věc R 404/2019-1), týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Puma a CAMäleon Produktionsautomatisierung

         Výrok

                  1)

                  Rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 27. listopadu 2019 (věc R 404/2019-1) se zrušuje v rozsahu, v němž odvolací senát zamítl odvolání vznesené společností Puma SE, týkající se toho, že přihláška slovního označení PUMA-System k zápisu jako ochranné známky Evropské unie označuje výrobky a služby spadající do tříd 7, 9, 16 a 42 ve smyslu Niceské dohody o mezinárodním třídění výrobků a služeb pro účely zápisu známek ze dne 15. června 1957, ve znění změn a doplňků, které odpovídají následujícímu popisu:

                              —

                              třída 7: „elektrické šroubováky“,

                              —

                              třída 9: „počítačový hardware“, „počítače“, „zařízení pro zpracování dat a počítače“, „periferní zařízení počítačů“, „periferní zařízení uzpůsobená k použití s počítači“, „magnetické a optické nosiče dat“, „počítačové tiskárny“, „teplotní detektory“ a „měřicí přístroje“,

                              —

                              třída 16: „katalogy programů“, „návody k programům“, „příručky“, „příručky k počítačům, mobilním telefonům a kapesním počítačům“ a „knihy“,

                              —

                              třída 42: „aktualizace a údržba počítačového softwaru a programů“, „softwarová konfigurace počítačového vybavení“, „softwarová konfigurace počítačových sítí“, „konfigurace programů“, „poradenství v oblasti počítačového hardwaru a softwaru“ a „služby technické asistence v oblasti softwaru“.

                  2)

                  Ve zbývající části se žaloba zamítá.

                  3)

                  Společnost Puma a EUIPO ponesou vlastní náklady řízení

         (1)  Úř. věst. C 114, 6.4.2020.


title: Věc T-99/20: Rozsudek Tribunálu ze dne 10. března 2021 – Golvabia Innovation v. EUIPO (MaxWear) („Ochranná známka Evropské unie – Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie MaxWear – Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu – Nedostatek rozlišovací způsobilosti – Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001“)

text:
               3.5.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 163/30

      Rozsudek Tribunálu ze dne 10. března 2021 – Golvabia Innovation v. EUIPO (MaxWear)
      (Věc T-99/20) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie MaxWear - Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001“)
      (2021/C 163/39)
      Jednací jazyk: švédština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Golvabia Innovation AB (Anderstorp, Švédsko) (zástupce: D. Thorbjörnsson, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: T. von Schantz a J. Crespo Carrillo, zmocněnci)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 19. prosince 2019 (věc R 888/2019-1) týkajícímu se přihlášky slovního označení MaxWear jako ochranné známky Evropské unie.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti Golvabia Innovation AB se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 129, 20.4.2020.


title: Věc T-728/18: Usnesení Tribunálu ze dne 4. března 2021 – Brand IP Licensing v. EUIPO – Facebook (lovebook) („Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Zpětvzetí přihlášky k zápisu – Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)

text:
               3.5.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 163/30

      Usnesení Tribunálu ze dne 4. března 2021 – Brand IP Licensing v. EUIPO – Facebook (lovebook)
      (Věc T-728/18) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Zpětvzetí přihlášky k zápisu - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
      (2021/C 163/40)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Brand IP Licensing Ltd (Tortola, Britské panenské ostrovy) (zástupce: J. MacKenzie, solicitor)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: L. Rampini a V. Ruzek, zmocněnci)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Facebook, Inc. (Menlo Park, Kalifornie, Spojené státy) (zástupkyně: Y. Zhou, solicitor)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 2. října 2018 (věc R 2279/2017-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Facebook a Brand IP Licensing.

         Výrok

                  1)

                  Není důvodné rozhodnout o věci samé.

                  2)

                  Společnosti Brand IP Licensing Ltd s Facebook, Inc. ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Úřadem Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         (1)  Úř. věst. C 54, 11.2.2019.


title: Věc T-587/19: Usnesení Tribunálu ze dne 23. února 2021 – Frutas Tono v. EUIPO – Agrocazalla (Marién) („Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Vedlejší účastenství dalšího účastníka řízení před odvolacím senátem – Vyjádření k žalobě předložené po lhůtě – Nepovolení vedlejšího účastenství podle čl. 173 odst. 1 jednacího řádu – Prohlášení neplatnosti starší slovní ochranné známky, na které bylo založeno napadané rozhodnutí – Nevydání rozhodnutí ve věci“)

text:
               3.5.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 163/31

      Usnesení Tribunálu ze dne 23. února 2021 – Frutas Tono v. EUIPO – Agrocazalla (Marién)
      (Věc T-587/19) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Vedlejší účastenství dalšího účastníka řízení před odvolacím senátem - Vyjádření k žalobě předložené po lhůtě - Nepovolení vedlejšího účastenství podle čl. 173 odst. 1 jednacího řádu - Prohlášení neplatnosti starší slovní ochranné známky, na které bylo založeno napadané rozhodnutí - Nevydání rozhodnutí ve věci“)
      (2021/C 163/41)
      Jednací jazyk: španělština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Frutas Tono, SL (Benifairó de la Valldigna, Španělsko) (zástupkyně: A. Cañizares Doménech, advokátka)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: J. Crespo Carrillo, zmocněnec)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO: Agrocazalla, SL (Lorca, Španělsko)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 25. června 2019 (věc R 171/2018-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Agrocazalla a Frutas Tono.

         Výrok

                  1)

                  Společnosti Agrocazalla, SL se nepovoluje vstup do řízení.

                  2)

                  Společnost Agrocazalla, SL ponese vlastní náklady řízení.

                  3)

                  O žalobě již není důvodné rozhodnout.

                  4)

                  Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 363, 28.10.2019.


title: Věc T-885/19: Usnesení Tribunálu ze dne 5. března 2021 – Aquind a další v. Komise („Žaloba na neplatnost – Energetika – Transevropská energetická infrastruktura – Nařízení (EU) č. 347/2013 – Přenesení pravomoci na Komisi – Článek 290 SFEU – Akt v přenesené pravomoci, kterým se mění unijní seznam projektů společného zájmu – Povaha aktu v průběhu lhůty, během níž mohou Parlament a Rada vyslovit námitky – Akt, který nelze napadnout žalobou – Zjevná nepřípustnost“)

text:
               3.5.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 163/32

      Usnesení Tribunálu ze dne 5. března 2021 – Aquind a další v. Komise
      (Věc T-885/19) (1)

      („Žaloba na neplatnost - Energetika - Transevropská energetická infrastruktura - Nařízení (EU) č. 347/2013 - Přenesení pravomoci na Komisi - Článek 290 SFEU - Akt v přenesené pravomoci, kterým se mění unijní seznam projektů společného zájmu - Povaha aktu v průběhu lhůty, během níž mohou Parlament a Rada vyslovit námitky - Akt, který nelze napadnout žalobou - Zjevná nepřípustnost“)
      (2021/C 163/42)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Aquind Ltd (Wallsend, Spojené království), Aquind Energy Sàrl, (Lucemburk, Lucembursko), Aquind SAS (Rouen, Francie) (zástupci: S. Goldberg, C. Davis, J. Bille, solicitors a E. White, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: O. Beynet, Y. Marinova a B. De Meester, zmocněnci)

         Vedlejší účastníci podporující žalovanou: Spolková republika Německo (zástupci: J. Möller, D. Klebs, S. Heimerl a S. Costanzo, zmocněnci), Španělské království (zástupkyně: J. Ruiz Sánchez, zmocněnkyně), Francouzská republika (zástupkyně: A.-L. Desjonquères, C. Mosser a A. Daniel, zmocněnkyně)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 263 SFEU a znějící na zrušení nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) 2020/389 ze dne 31. října 2019, kterým se mění nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 347/2013, pokud jde o unijní seznam projektů společného zájmu (Úř. věst. 2020, L 74, s. 1).

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se odmítá jako zjevně nepřípustná.

                  2)

                  Společnosti Aquind Ltd, Aquind Energy Sàrl a Aquind SAS ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Komisí, včetně nákladů souvisejících s řízením o předběžném opatření.

                  3)

                  Spolková republika Německo, Španělské království a Francouzská republika ponesou vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 68, 2.3.2020.


title: Věc T-132/20: Usnesení Tribunálu ze dne 4. března 2021 – NEC OncoImmunity v. EASME („Žaloba na neplatnost – ‚Horizont 2020 – rámcový program pro výzkum a inovace (2014-2020)‘ – Grantová dohoda – Dopis s oznámením o výpovědi dohody – Akt, jenž je součástí čistě smluvního rámce, od něhož je neoddělitelný – Nepřípustnost – Nařízení (EU) č. 1290/2013 – Ztráta statusu MSP“)

text:
               3.5.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 163/32

      Usnesení Tribunálu ze dne 4. března 2021 – NEC OncoImmunity v. EASME
      (Věc T-132/20) (1)

      („Žaloba na neplatnost - ‚Horizont 2020 – rámcový program pro výzkum a inovace (2014-2020)‘ - Grantová dohoda - Dopis s oznámením o výpovědi dohody - Akt, jenž je součástí čistě smluvního rámce, od něhož je neoddělitelný - Nepřípustnost - Nařízení (EU) č. 1290/2013 - Ztráta statusu MSP“)
      (2021/C 163/43)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: NEC OncoImmunity AS (Oslo, Norsko) (zástupci: T. Nordby, R. Bråthen a O. Brouwer, advokáti)

         Žalovaná: Výkonná agentura pro malé a střední podniky (zástupci: G. Niddam a A. Galea, zmocněnkyně, ve spolupráci s D. Waelbroeckem a A. Duron, advokáty)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 263 SFEU a znějící na zrušení údajného rozhodnutí obsaženého v dopise EASME č. Ares (2019) 7905893 ze dne 23. prosince 2019, kterým byla vypovězena grantová dohoda uzavřená v rámci programu „Horizont 2020 – rámcový program pro výzkum a inovace (2014–2020)“, a podpůrně návrh podaný na základě článku 272 SFEU a znějící na určení toho, že došlo k porušení podmínek uvedené dohody.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

                  2)

                  Společnosti NEC OncoImmunity AS se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 161, 11.5.2020.


title: Věc T-135/20: Usnesení Tribunálu ze dne 26. února 2021 – Vulkano Research and Development v. EUIPO – Ega (EGA Master) („Ochranná známka Evropské unie – Řízení o prohlášení neplatnosti – Zpětvzetí návrhu na prohlášení neplatnosti – Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)

text:
               3.5.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 163/33

      Usnesení Tribunálu ze dne 26. února 2021 – Vulkano Research and Development v. EUIPO – Ega (EGA Master)
      (Věc T-135/20) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o prohlášení neplatnosti - Zpětvzetí návrhu na prohlášení neplatnosti - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
      (2021/C 163/44)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Vulkano Research and Development, SL (Vitoria-Gasteiz, Španělsko) (zástupci: V. Wellens a C. Schellekens, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: D. Walicka a V. Ruzek, zmocněnci)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Ega sp. z o.o. sp.k. (Starogard Gdański, Polsko) (zástupci: K. Błach Morysińska a K. Dobrowolski, advokáti)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 13. prosince 2019 (věc R 1038/2018-1) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Ega a Vulkano Research and Development.

         Výrok

                  1)

                  Není důvodné rozhodnout ve věci samé.

                  2)

                  Společnosti Vulkano Research and Development, SL a Ega sp. z o.o. sp.k. ponesou vlastní náklady řízení a každá z nich nahradí polovinu nákladů řízení vynaložených Úřadem Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO).

         (1)  Úř. věst. C 161, 11.5.2020.


title: Věc T-251/20: Usnesení Tribunálu ze dne 8. března 2021 – KG v. Parlament („Žaloba na neplatnost a žaloba na náhradu škody – Veřejná služba – Důchod – Využití opravného koeficientu při stanovení nároků na důchod – Odmítnutí vyjádřit se k návrhu žalobce – Neexistence aktu nepříznivě zasahujícího do právního postavení – Nepřípustnost“)

text:
               3.5.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 163/34

      Usnesení Tribunálu ze dne 8. března 2021 – KG v. Parlament
      (Věc T-251/20) (1)

      („Žaloba na neplatnost a žaloba na náhradu škody - Veřejná služba - Důchod - Využití opravného koeficientu při stanovení nároků na důchod - Odmítnutí vyjádřit se k návrhu žalobce - Neexistence aktu nepříznivě zasahujícího do právního postavení - Nepřípustnost“)
      (2021/C 163/45)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: KG (zástupci: S. Rodrigues a A. Champetier, advokáti)

         Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: T. Lazian a I. Terwinghe, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh založený na článku 270 SFEU a znějící jednak na zrušení dopisu Parlamentu ze dne 30. srpna 2019, kterým odmítl přijmout rozhodnutí týkající se využití opravného koeficientu při případném stanovení nároků na důchod žalobkyně a jednak na náhradu nemajetkové újmy, kterou žalobkyně z tohoto důvodu údajně utrpěla.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  KG se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 247, 27.7.2020.


title: Věc T-437/20: Usnesení Tribunálu ze dne 25. února 2021 – Ultrasun v. EUIPO (ULTRASUN) („Žaloba na neplatnost – Ochranná známka Evropské unie – Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie ULTRASUN – Absolutní důvod pro zamítnutí – Popisný charakter – Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (EU) 2017/1001 – Žaloba po právní stránce zjevně zcela neopodstatněná“)

text:
               3.5.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 163/34

      Usnesení Tribunálu ze dne 25. února 2021 – Ultrasun v. EUIPO (ULTRASUN)
      (Věc T-437/20) (1)

      („Žaloba na neplatnost - Ochranná známka Evropské unie - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie ULTRASUN - Absolutní důvod pro zamítnutí - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (EU) 2017/1001 - Žaloba po právní stránce zjevně zcela neopodstatněná“)
      (2021/C 163/46)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Ultrasun AG (Curych, Švýcarsko) (zástupci: A. von Mühlendahl a H. Hartwig, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: E. Markakis, zmocněnec)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 27. dubna 2020 (věc R 1453/2019-4), týkajícímu se přihlášky slovního označení ULTRASUN k zápisu jako ochranné známky Evropské unie

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti Ultrasun AG se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 279, 24.8.2020.


title: Věc T-655/20 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 23. února 2021 – Symrise v. ECHA („Řízení o předběžných opatřeních – REACH – Látka 2-ethylhexyl salicylát – Kontrola souladu žádostí o registraci – informace vyžadující testování na zvířatech – Návrh na předběžné opatření – Neexistence naléhavosti“)

text:
               3.5.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 163/35

      Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 23. února 2021 – Symrise v. ECHA
      (Věc T-655/20 R)
      („Řízení o předběžných opatřeních - REACH - Látka 2-ethylhexyl salicylát - Kontrola souladu žádostí o registraci - informace vyžadující testování na zvířatech - Návrh na předběžné opatření - Neexistence naléhavosti“)
      (2021/C 163/47)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Symrise AG (Holzminden, Německo) (zástupkyně: R. Cana, E. Mullier a H. Widemann, advokátky)

         Žalovaná: Evropská agentura pro chemické látky (zástupci: W. Broere, N. Knight a M. Heikkilä, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh na předběžná opatření založený na článcích 278 a 279 SFEU spočívající v odkladu vykonatelnosti rozhodnutí odvolacího senátu ECHA ze dne 18. srpna 2020 týkajícího se registrační dokumentace žalobkyně pro 2-ethylhexyl salicylát a v prodloužení lhůty stanovené pro sdělení výsledků testování o dobu trvání odkladu.

         Výrok

                  1)

                  Návrh na předběžné opatření se zamítá.

                  2)

                  O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc T-7/21: Usnesení Tribunálu ze dne 10. března 2021 – El Corte Inglés v. EUIPO – Kassl (STUDIO KASSL) („Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Zpětvzetí přihlášky k zápisu – Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)

text:
               3.5.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 163/35

      Usnesení Tribunálu ze dne 10. března 2021 – El Corte Inglés v. EUIPO – Kassl (STUDIO KASSL)
      (Věc T-7/21) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Zpětvzetí přihlášky k zápisu - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
      (2021/C 163/48)
      Jednací jazyk: španělština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: El Corte Inglés, SA (Madrid, Španělsko) (zástupce: J. L. Rivas Zurdo, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: J. F. Crespo Carrillo, zmocněnec)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO: Kassl Holding BV (Amsterdam, Nizozemsko)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 29. října 2020 (věc R 880/2020-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi El Corte Inglés a Kassl.

         Výrok

                  1)

                  O žalobě již není důvodné rozhodnout.

                  2)

                  Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 62, 22.2.2021.


title: Věc T-727/20: Žaloba podaná dne 7. prosince 2020 – Kirimova v. EUIPO

text:
               3.5.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 163/36

      Žaloba podaná dne 7. prosince 2020 – Kirimova v. EUIPO
      (Věc T-727/20)
      (2021/C 163/49)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Nigar Kirimova (Mnichov, Německo) (zástupkyně: A. Parassina, advokátka)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí výkonného ředitele EUIPO ze dne 30. září 2020;

                  —

                  uložil EUIPO, aby na žalobkyni neuplatnila požadavek státní příslušnosti podle čl. 120 odst. 4 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001 ze dne 14. června 2017 o ochranné známce Evropské unie (1);

                  —

                  uložil EUIPO, aby žalobkyni zapsal na seznam kvalifikovaných zástupců podle článku 120 nařízení o ochranné známce Evropské unie;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Svou žalobou se žalobkyně domáhá zrušení rozhodnutí výkonného ředitele EUIPO č. ER 93419-2020 ze dne 30. září 2020, pokud jde o žádost žalobkyně o zápis do seznamu kvalifikovaných zástupců podle článku 120 nařízení o ochranné známce Evropské unie a o výjimku podle čl. 120 odst. 4 písm. b) nařízení o ochranné známce.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z porušení zásady právní jistoty.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 120 odst. 4 nařízení o ochranné známce Evropské unie z důvodu, že jej nevyložil a neuplatnil v souladu se základními zásadami EU a s fundamentálním zákazem diskriminace.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z porušení zásady řádné správy zneužitím diskreční pravomoci.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení článků 94 a 97 nařízení o ochranné známce Evropské unie porušením práva být slyšen.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vycházející z nesprávného posouzení důkazů předložených na podporu věci.

         (1)  Úř. věst. 2017 L 154, s. 1.


title: Věc T-33/21: Žaloba podaná dne 22. ledna 2021 – Rumunsko v. Komise

text:
               3.5.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 163/37

      Žaloba podaná dne 22. ledna 2021 – Rumunsko v. Komise
      (Věc T-33/21)
      (2021/C 163/50)
      Jednací jazyk: rumunština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Rumunsko (zástupkyně: E. Gane a L. Bațagoi, zmocněnkyně)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  částečně zrušil prováděcí rozhodnutí Komise (EU) 2020/1734 ze dne 18. listopadu 2020, kterým se z financování Evropskou unií vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) (1), pokud jde o výdaje v celkové výši 18 717 475,08 eur vynaložené platební agenturou akreditovanou v Rumunsku a vykázané v rámci EZFRV, které představují paušální opravu (25 %) uplatněnou na výdaje vynaložené v hospodářských letech 2017, 2018, 2019 v rámci opatření 215, dílčího opatření 1a Národního programu rozvoje venkova (NPRV) 2007-2013;

                  —

                  uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce dva žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z toho, že Komise protiprávně vykonala pravomoc vyloučit některé částky z financování Unií na základě článku 52 nařízení č. 1306/2013, v rozporu s články 76 až 78 nařízení č. 1605/2002, čl. 40 odst. 3 nařízení č. 1698/2005, čl. 12 odst. 6 a 7 nařízení č. 907/2014, jakož i zásadami právní jistoty, legitimního očekávání a řádné správy.

                              —

                              Poté, co Komise schválila metodu výpočtu plateb týkajících se dílčího opatření 1a a její výsledek přijetím prováděcího rozhodnutí C(2012)3529 final, kterým se schvaluje revize programu rozvoje venkova pro Rumunsko na programové období 2007-2013, měla nést odpovědnost v případě, že v návaznosti na pozdější audit byly tyto platby považovány za platby v rozporu s čl. 40 odst. 3 nařízení č. 1698/2005.

                              —

                              Mimoto Komise v návaznosti na provedený audit neprávem konstatovala, že metoda výpočtu týkající se plateb souvisejících s dílčím opatřením 1a vede k nadměrné platbě ve prospěch příjemců, čímž tak porušila čl. 40 odst. 3 nařízení č. 1698/2005.

                              —

                              Komise nesprávně aplikovala jak čl. 12 odst. 6 a 7 nařízení č. 907/2014, tak své Pokyny pro výpočet finančních oprav, když stanovila důvod pro uplatnění oprav a povahu příslušných oprav.

                              —

                              Napadené rozhodnutí je v rozporu se zásadou ochrany legitimního očekávání, jelikož Komise přijetím prováděcího rozhodnutí C(2012)3529 final vyvolala legitimní očekávání jak u rumunských orgánů, tak u příjemců ohledně správnosti metody výpočtu plateb týkajících se dílčího opatření 1a a jejího výsledku.

                              —

                              Komise svým jednáním spočívajícím v protichůdných postojích a v opožděné odpovědi sdělené rumunským orgánům ohledně situace, kterou sama zapříčinila, porušila zásady právní jistoty a řádné správy.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z porušení povinnosti uvést odůvodnění stanovené v čl. 296 druhém pododstavci Smlouvy o fungování Evropské unie.

                              —

                              Komise neuvedla dostatečné a adekvátní odůvodnění, pokud jde o dílčí opatření 1a, toho, že údajně nesprávná metoda výpočtu představuje situaci, na kterou se vztahují případy upravené v čl. 12 odst. 6 a 7 nařízení č. 907/2014, a sice nesrovnalost ve smyslu Pokynů Komise pro výpočet finančních oprav, a ani neodůvodnila změny svého postoje ohledně právní kvalifikace údajně nesprávné metody výpočtu.

         (1)  Úř. věst. 2020, L 390, s. 10.