title: Věc T-279/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 14. září 2011 — K-Mail Order v. OHIM — IVKO (MEN’Z) ( Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství MEN’Z — Starší obchodní název WENZ — Relativní důvod pro zamítnutí — Místní význam staršího označení — Článek 8 odst. 4 a čl. 41 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009 )

text:
               22.10.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 311/44

         Rozsudek Tribunálu ze dne 14. září 2011 — K-Mail Order v. OHIM — IVKO (MEN’Z)
   (Věc T-279/10) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství MEN’Z - Starší obchodní název WENZ - Relativní důvod pro zamítnutí - Místní význam staršího označení - Článek 8 odst. 4 a čl. 41 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009)
   2011/C 311/82
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: K-Mail Order GmbH & Co. KG (Pforzheim, Německo) (zástupci: T. Zeiher a G. Stallecker, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: G. Schneider, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: IVKO Industrieprodukt-Vertriebskontakt GmbH (Baar-Wanderath, Německo)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 30. března 2010 (věc R 746/2009-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi Wenz GmbH a IVKO Industrieprodukt-Vertriebskontakt GmbH.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti K-Mail Order GmbH & Co. KG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 234, 28.8.2010.


title: Věc C-146/09: Usnesení předsedy čtvrtého senátu Soudního dvora ze dne 22. dubna 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof — Německo) — Prof. Dr. Claus Scholl v. Stadtwerke Aachen AG

text:
               17.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 195/15

         Usnesení předsedy čtvrtého senátu Soudního dvora ze dne 22. dubna 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof — Německo) — Prof. Dr. Claus Scholl v. Stadtwerke Aachen AG
   (Věc C-146/09) (1)

   2010/C 195/23

      Jednací jazyk: němčina

   Předseda čtvrtého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 153, 4.7.2009.


title: Věc C-121/14: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 12. listopadu 2015 – Spojené království Velké Británie a Severního Irska v. Evropský parlament, Rada Evropské unie „Žaloba na neplatnost — Nařízení (EU) č. 1316/2013, kterým se vytváří Nástroj pro propojení Evropy — Projekty společného zájmu, které se týkají území členského státu — Schválení tímto státem — Prodloužení koridoru pro železniční nákladní dopravu — Právní základ — Článek 171 SFEU a čl. 172 druhý pododstavec SFEU“

text:
               18.1.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 16/7

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 12. listopadu 2015 – Spojené království Velké Británie a Severního Irska v. Evropský parlament, Rada Evropské unie
   (Věc C-121/14) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Nařízení (EU) č. 1316/2013, kterým se vytváří Nástroj pro propojení Evropy - Projekty společného zájmu, které se týkají území členského státu - Schválení tímto státem - Prodloužení koridoru pro železniční nákladní dopravu - Právní základ - Článek 171 SFEU a čl. 172 druhý pododstavec SFEU“)
   (2016/C 016/07)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupci: M. Holt a L. Christie, zmocněnci, ve spolupráci s D. J. Rhee, barrister)

      Žalovaní: Evropský parlament (zástupci: A. Troupiotis a M. Sammut, zmocněnci), Rada Evropské unie (zástupkyně: Z. Kupčová a E. Chatziioakeimidou, zmocněnkyně)

      Vedlejší účastnice podporující žalované: Evropská komise (zástupkyně: J. Samnadda a J. Hottiaux, zmocněnkyně)

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Spojené království Velké Británie a Severního Irska ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady vynaložené Evropským parlamentem a Radou Evropské unie.

               3)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 135, 5.5.2014.


title: Věc C-98/05: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Østre Landsret ze dne 11. února 2005 ve věci De Danske Bilimportører proti Skatteministereit

text:
               30.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 106/18

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Østre Landsret ze dne 11. února 2005 ve věci De Danske Bilimportører proti Skatteministereit
   (Věc C-98/05)
   (2005/C 106/34)
   Jednací jazyk: dánština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Østre Landsret Dánsko ze dne 11. února 2005 ve věci De Danske Bilimportører proti Skatteministereit, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 24. února 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Østre Landsret žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               1)

               Má být čl. 11 část A odst. 1 písm. a) ve spojení s čl. 11 část A odst. 3 písm. c) šesté směrnice o DPH (1) vykládán tak, že registrační poplatek za motorová vozidla (osobní automobily) musí být obsažen v daňovém základu DPH, pokud je uzavřena smlouva o prodeji, která předpokládá dodání nového motorového vozidla pro přepravu cestujících, jakmile dodavatel v souladu se smlouvou o prodeji a používání, které má kupec v úmyslu, dodá registrované vozidlo kupci, a za celkovou cenu, která zahrnuje jak zaplacenou cenu tak i poplatek?

               2)

               Může členský stát upravit svůj daňový systém tak, že registrační poplatek je považován za výdaje, které dodavatel zaplatí jménem kupce, takže konečný kupec je přímým plátcem daného poplatku?

               3)

               Má ve vztahu k první a druhé otázce nějaký význam skutečnost, že vozidlo lze koupit a dodat bez zaplacení registračního poplatku, pokud kupec nezamýšlí používat vozidlo pro běžnou přepravu cestujících nebo zboží v oblasti, na kterou se vztahuje zákon o dopravě?

               4)

               Má nějaký význam skutečnost, že použitá motorová vozidla jsou v nikoli bezvýznamném rozsahu dovážena či přivážena mimo jiné jako zboží ve spojení se změnou místa pobytu konečného spotřebitele, který platí registrační poplatek bez zásahu dodavatele?

               5)

               Má nějaký význam skutečnost, že vznik či zánik odpovědnosti za zaplacení registračního poplatku závisí – jako možný výdaj – na vzniku či zániku odpovědnosti za zaplacení DPH?

      (1)  Šestá směrnice Rady ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu - Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, 13.6.1977, s. 1).


title: Poslední publikace Soudního dvora v Úředním věstníku Evropské unieÚř. věst. C 239, 25.9.2004

text:
               9.10.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 251/29

         (2004/C 251/52)
   Poslední publikace Soudního dvora v
         Úředním věstníku Evropské unie

      Úř. věst. C 239, 25.9.2004

   Dřívější publikace

      Úř. věst. C 228, 11.9.2004

      Úř. věst. C 217, 28.8.2004

      Úř. věst. C 201, 7.8.2004

      Úř. věst. C 190, 24.7.2004

      Úř. věst. C 179, 10.7.2004

      Úř. věst. C 168, 26.6.2004

   Tyto texty jsou k dispozici na adrese:

               EUR-Lex: http://europa.eu.int/eur-lex

               CELEX: http://europa.eu.int/celex


title: Věc T-30/03 RENV: Rozsudek Tribunálu ze dne 27. září 2011 — 3F v. Komise ( Státní podpory — Daňové podpory poskytnuté dánskými orgány — Námořníci zaměstnaní na lodích zapsaných v mezinárodním dánském rejstříku — Rozhodnutí Komise nevznést námitky — Žaloba na neplatnost — Závažné obtíže )

text:
               12.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 331/15

         Rozsudek Tribunálu ze dne 27. září 2011 — 3F v. Komise
   (Věc T-30/03 RENV) (1)

   (Státní podpory - Daňové podpory poskytnuté dánskými orgány - Námořníci zaměstnaní na lodích zapsaných v mezinárodním dánském rejstříku - Rozhodnutí Komise nevznést námitky - Žaloba na neplatnost - Závažné obtíže)
   2011/C 331/25
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: 3F, dříve Specialarbejderforbundet i Danmark (SID) (Kodaň, Dánsko) (zástupci: původně P. Bentley, QC, a A. Worsøe, advokát, poté P. Bentley a P. Torbøl, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: H. van Vliet a N. Khan, zmocněnci)

      Vedlejší účastník podporující žalovanou: Dánské království (zástupci: V. Pasternak Jørgensen a C. Vang, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žádost o zrušení rozhodnutí Komise K(2002) 4370, v konečném znění, ze dne 13. listopadu 2002, nevznášet námitky ohledně dánských daňových opatření použitelných ohledně námořníků zaměstnaných na palubě lodí zapsaných v mezinárodním dánském námořním rejstříku.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               3F, dříve Specialarbejderforbundet i Danmark (SID), ponese vlastní náklady řízení a ukládá se mu náhrada nákladů vynaložených Komisí Evropských společenství v řízení před Soudním dvorem a Tribunálem.

               3)

               Dánské království ponese vlastní náklady řízení před Soudním dvorem a Tribunálem.

      (1)  Úř. věst. C 70, 22.3.2003.


title: Věc C-410/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sąd Najwyższy (Polská republika) dne 28. října 2009 — Polska Telefonia Cyfrowa Sp. z o.o. v. Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej

text:
               30.1.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/19

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sąd Najwyższy (Polská republika) dne 28. října 2009 — Polska Telefonia Cyfrowa Sp. z o.o. v. Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej
   (Věc C-410/09)
   2010/C 24/33
   Jednací jazyk: polština

      Předkládající soud

   Sąd Najwyższy

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka v řízení o kasačním opravném prostředku: Polska Telefonia Cyfrowa Sp. z o.o.

      Odpůrce v řízení o kasačním opravném prostředku: Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej

      Předběžná otázka

   Umožňuje článek 58 Aktu o podmínkách přistoupení (Úř. věst. 2003, L 236, s. 33), odvolávat se vůči jednotlivcům usazeným v členském státě na pokyny Evropské komise (Úř. věst. 2002, C 165, s. 6), které měl vnitrostátní regulační orgán podle čl. 16 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/21/ES ze dne 7. března 2002 o společném předpisovém rámci pro sítě a služby elektronických komunikací (rámcová směrnice) (Úř. věst. L 108, s. 33) v co nejvyšší míře zohlednit při analýze relevantních trhů, pokud tyto pokyny nebyly vyhlášeny v Úředním věstníku Evropské unie v jazyce tohoto členského státu a tento jazyk je úředním jazykem Evropské unie?


title: Věc C-562/16: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 16. ledna 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Amtsgericht Hannover – Německo) – Peter Roßnagel, Alexandre Schröter v. TUIfly GmbH

text:
               26.6.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 202/13

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 16. ledna 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Amtsgericht Hannover – Německo) – Peter Roßnagel, Alexandre Schröter v. TUIfly GmbH
   (Věc C-562/16) (1)

   (2017/C 202/23)
   Jednací jazyk: němčina
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 46, 13.2.2017.


title: Věc T-163/10: Žaloba podaná dne 7. dubna 2010 — Entegris v. OHIM — Optimize Technologies (OPTIMIZE TECHNOLOGIES)

text:
               19.6.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 161/46

      Žaloba podaná dne 7. dubna 2010 — Entegris v. OHIM — Optimize Technologies (OPTIMIZE TECHNOLOGIES)
      (Věc T-163/10)
      (2010/C 161/73)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Entegris, Inc. (Billerica, Spojené státy) (zástupci: T. Ludbrook, Barrister, a M. Rosset, Solicitor)

         Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Optimize Technologies, Inc. (Oregon City, Spojené státy)

         Návrhová žádání žalobkyně

                  —

                  vyhovět žalobě;

                  —

                  zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 18. ledna 2010 ve věci R 802/2009-2;

                  —

                  zamítnout dotčenou přihlášku ochranné známky Společenství; a

                  —

                  uložit žalovanému náhradu nákladů řízení, včetně nákladů řízení souvisejících s odvolacím a námitkovým řízením.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

         Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

         Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „OPTIMIZE TECHNOLOGIES“ pro výrobky zařazené do třídy 9.

         Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně

         Namítaná ochranná známka nebo označení: Slovní označení „OPTIMIZER“ zapsané jako ochranná známka Společenství pro výrobky zařazené do tříd 1, 9 a 11.

         Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitkám

         Rozhodnutí odvolacího senátu: Zrušení napadeného rozhodnutí a zamítnutí námitek v plném rozsahu

         Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 207/2009 tím, že odvolací senát nepoužil uvedené ustanovení v souladu s relevantní judikaturou, a v důsledku toho nesprávně určil, že mezi dotčenými ochrannými známkami neexistuje nebezpečí záměny.


title: Věc T-347/13: Usnesení Tribunálu ze dne 25. března 2014 – Hawe Hydraulik v. OHIM – HaWi Energietechnik (HAWI) „Ochranná známka Společenství — Námitky — Zpětvzetí přihlášky k zápisu — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“

text:
               19.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 151/19

         Usnesení Tribunálu ze dne 25. března 2014 – Hawe Hydraulik v. OHIM – HaWi Energietechnik (HAWI)
   (Věc T-347/13) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitky - Zpětvzetí přihlášky k zápisu - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
   2014/C 151/25
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Hawe Hydraulik SE (Mnichov, Německo) (zástupci: B. Würtenberger a R. Kunze, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Poch, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: HaWi Energietechnik AG (Eggenfelden, Německo)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 26. dubna 2013 (věc R 1690/2012-4), týkajícímu se námitkového řízení mezi Hawe Hydraulik SE a HaWi Energietechnik AG.

      Výrok

               1)

               O žalobě již není třeba rozhodnout.

               2)

               Žalobkyně ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené žalovaným.

      (1)  Úř. věst. C 252, 31.8.2013.


title: Věc T-366/13: Žaloba podaná dne 12. července 2013 — Francie v. Komise

text:
               31.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 252/42

         Žaloba podaná dne 12. července 2013 — Francie v. Komise
   (Věc T-366/13)
   2013/C 252/70
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Francouzská republika (zástupci: E. Belliard, G. de Bergues, D. Colas a N. Rouam, zmocněnci)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil v plném rozsahu rozhodnutí Evropské komise C(2013) 1926 final ze dne 2. května 2013 o státní podpoře č. SA.22843 2012, kterou Francie poskytla Société Nationale Corse Méditerranée a Compagnie Méridionale de Navigation;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Svou žalobou se žalobkyně domáhá zrušení rozhodnutí Komise C(2013) 1926 final ze dne 2. května 2013, ve kterém Komise nejprve kvalifikovala finanční náhrady vyplacené společnostem Société Nationale Corse Méditerranée (SNCM) a Compagnie Méridionale de Navigation (CNM) za služby námořní dopravy, které v letech 2007-2013 poskytovaly mezi Marseille a Korsikou v rámci smlouvy o veřejné službě, jako státní podpory. Komise dále náhrady vyplacené společnostem SNCM a CNM za dopravní služby poskytované po celý rok (dále jen „ „základní“ služby“) prohlásila za slučitelné s vnitřním trhem, avšak náhrady vyplacené za služby poskytované během období vysoké poptávky, jako je období Vánoc, únor, jaro-podzim anebo léto (dále jen „„doplňkové“ služby“), prohlásila za neslučitelné s vnitřním trhem. Komise nakonec nařídila navrácení podpor prohlášených za neslučitelné s vnitřním trhem [věc týkající se státní podpory SA.22843 2012/C (ex 2012/NN)].
   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod, který je rozdělen na dvě části, vychází z porušení pojmu „státní podpora“ ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, jelikož Komise kvalifikovala náhrady vyplacené společnostem SNCM a CNM jako státní podpory, přičemž první a čtvrté kritérium stanovené v rozsudku Soudního dvora ze dne 24. července 2003, Altmark Trans a Regierungspräsidium Magdeburg (C-280/00, Recueil, s. I-7747), nejsou v plném rozsahu splněny.

                           —

                           Žalobkyně v první části tohoto žalobního důvodu tvrdí, že v napadeném rozhodnutí je porušen pojem „státní podpora“, neboť Komise měla za to, že první kritérium stanovené v rozsudku Altmark není částečně splněno. Žalobkyně má v tomto ohledu za to, že:

                                       —

                                       zaprvé Komise se tím, že rozlišovala mezi „základními“ a „doplňkovými“ službami, dopustila skutkového a právního omylu a nezohlednila široký prostor pro uvážení, který mají členské státy při vymezení služeb obecného hospodářského zájmu;

                                       —

                                       zadruhé služby, na které se vztahuje smlouva o veřejné službě, kterou SNCM a CNM uzavřely s Office des Transports de la Corse a s Collectivité territoriale de Corse, představují jako celek službu obecného hospodářského zájmu a že uvedená smlouva splňuje první kritérium stanovené v rozsudku Altmark;

                                       —

                                       zatřetí za předpokladu, že je třeba „základní“ službu a „doplňkovou“ službu rozlišovat, „doplňková“ služba je stejně jako „základní“ služba službou obecného hospodářského zájmu a splňuje první kritérium stanovené v rozsudku Altmark, jelikož existuje skutečná potřeba veřejné služby z důvodu, že pravidelná dopravní služba je v situaci volné hospodářské soutěže nedostatečná.

                           —

                           Ve druhé části tohoto žalobního důvodu žalobkyně tvrdí, že v napadeném rozhodnutí je porušen pojem „státní podpora“, neboť Komise měla za to, že čtvrté kritérium stanovené v rozsudku Altmark není splněno. Žalobkyně má za to, že zadávací řízení v případě smlouvy o veřejné službě umožnilo zajistit účinnou hospodářskou soutěž, a tudíž výběr nabídky, která je pro územní celek hospodářsky nejvýhodnější.

               2)

               Druhý žalobní důvod vychází podpůrně z porušení čl. 106 odst. 2 SFEU, neboť Komise měla za to, že náhrady vyplacené SNCM za „doplňkové“ služby jsou státními podporami neslučitelnými s vnitřním trhem, jelikož tato služba není službou obecného hospodářského zájmu.


title: Věc T-135/07: Žaloba podaná dne 19. dubna 2007 – Itálie v. Komise

text:
               23.6.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 140/38

         Žaloba podaná dne 19. dubna 2007 – Itálie v. Komise
   (Věc T-135/07)
   (2007/C 140/63)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Italská republika (zástupce: G. Aiello, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobkyně

               —

               Zrušit na základě článku 230 ES rozhodnutí generálního ředitele generálního ředitelství Komise pro zemědělství, obsažené v dopise ze dne 7. února 2007, číslo jednací 3585;

               —

               uložit Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Vláda Italské republiky podala k Soudu prvního stupně Evropských společenství žalobu podle článku 230 ES směřující ke zrušení rozhodnutí generálního ředitele generálního ředitelství Komise pro zemědělství obsaženého v dopise ze dne 7. února 2007, číslo jednací 3585, kterým se zamítá žádost italských orgánů o přijetí výjimečných opatření na podporu italského trhu s drůbežím masem podle článku 14 nařízení Rady (EHS) č. 2777/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s drůbežím masem (1), co se týče drůbežích mláďat usmrcených v zónách postižených ptačí chřipkou, které podléhaly veterinárním opatřením zaměřeným na omezení pohybu zvířat v období od prosince 1999 do září 2003.
   Italská vláda uplatňuje následující žalobní důvody:

               —

               Porušení zásady zákazu diskriminace mezi výrobci Společenství podle čl. 34 odst. 2 druhého pododstavce ES v rozsahu, v němž žalovaná povolila výjimečná opatření na podporu trhu pouze v oblasti násadových vajec, tím, že sporným rozhodnutím zamítla obdobná opatření pro odvětví drůbežího masa.

               —

               Zneužití pravomoci a zjevně nesprávné posouzení ze strany Komise.
               Žalobkyně v tomto ohledu uvádí, že Komise měla za účelem dosažení cíle sledovaného nařízením č. 2777/75 přijmout výjimečná opatření na podporu italského trhu s drůbežím masem, který byl v Itálii nejvíce postiženým drůbežářským odvětvím. Komise však odmítla přijmout tato opatření navzdory opakovaným žádostem žalobkyně a omezila se pouze na povolení opatření na podporu odvětví násadových vajec, které bylo v Itálii nejméně zasaženo restriktivními opatřeními a v podstatě jediným zasaženým odvětvím v Nizozemsku. Komise tak jasně zamýšlela poskytnout nizozemským výrobcům většinu volných zdrojů snížením na minimum odškodnění přiznaného italským výrobcům.

               —

               Nesprávný výklad a porušení článku 14 nařízení č. 2777/75, jakož i zjevně nesprávné posouzení.
               Žalobkyně se domnívá, že na rozdíl od toho, co tvrdí žalovaná, se článek 14 dotčeného nařízení neuplatní pouze tehdy, pokud nerovnováha na trhu vyplývá z nemožnosti výrobců nacházejících se v zóně pod dohledem a ochranou přístupu na trh mimo tuto zónu. Komise totiž může přijmout výjimečná opatření na podporu pro znovuobnovení rovnováhy na trhu zatíženém omezeními volného pohybu vyplývajícími z opatření pro potírání šíření chorob zvířat bez ohledu na skutečnost, že se tato omezení týkají výrobků, které vstupují do určité zóny či které z ní vystupují.

               —

               Konečně porušení zásad řádné správy, nestrannosti, ekvity a transparentnosti.

      (1)  Úř. věst. L 282, 1.11.1975, s. 77.


title: Věc T-448/08: Žaloba podaná dne 29. září 2008 – FIFA v. OHIM – Ferrero (WORLD CUP 2006 GERMANY)

text:
               6.12.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 313/52

         Žaloba podaná dne 29. září 2008 – FIFA v. OHIM – Ferrero (WORLD CUP 2006 GERMANY)
   (Věc T-448/08)
   (2008/C 313/92)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Fédération Internationale de Football Association (FIFA) (Curych, Švýcarsko) (zástupci: D. Alexander QC, A. Barav, barrister, R. Buchel a C. Rassmann, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Ferrero OHG mbH (Stadtallendorf, Německo)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit zcela nebo částečně rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 30. června 2008 ve věci R. 1470/2005-1 a

               —

               uložit OHIM náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: Slovní ochranná známka „WORLD CUP 2006 GERMANY“ pro výrobky a služby třídy 1, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 14, 15, 16, 18, 19, 20, 21, 24, 25, 26, 27, 28, 29, 30, 31, 32, 33, 34, 35, 36, 37, 38, 39, 40, 41 a 42 – zápis ochranné známky Společenství č. 2 047 843

      Majitelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Účastnice řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Zamítnutí návrhu na prohlášení neplatnosti

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zrušení rozhodnutí zrušovacího oddělení

      Dovolávané žalobní důvody: i) porušení článku 73 a čl. 74 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 40/94, jelikož odvolací senát založil své rozhodnutí převážně na čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 40/94, ustanovení, které nebylo uplatněno ani další účastnicí před odvolacím senátem, ani zrušovacím oddělením; ii) podpůrně, porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 40/94, jelikož odvolací senát nepřezkoumal celkový dojem, kterým na průměrného spotřebitele působí zapsaná ochranná známka Společenství, která je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti, a jelikož nepoužil relevantní ustanovení týkající se posouzení popisného charakteru ochranné známky pro požadované výrobky a služby; iii) porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 40/94, jelikož odvolací senát chybně tvrdil, že zapsaná ochranná známka Společenství, která je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti, neměla nezbytnou rozlišovací způsobilost.


title: Věc C-294/13 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 27. května 2013 Evropskou komisí proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 14. března 2013 ve věci T-587/08, Fresh Del Monte Produce, Inc. v. Evropská komise

text:
               31.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 252/19

         Kasační opravný prostředek podaný dne 27. května 2013 Evropskou komisí proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 14. března 2013 ve věci T-587/08, Fresh Del Monte Produce, Inc. v. Evropská komise
   (Věc C-294/13 P)
   2013/C 252/28
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Evropská komise (zástupci: A. Biolan, M. Kellerbauer, P.J.O. Van Nuffel, zmocněnci)

      Další účastnice řízení: Fresh Del Monte Produce, Inc., Internationale Fruchtimport Gesellschaft Weichert GmbH & Co. KG

      Návrhová žádání

   Navrhovatelka navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil bod 1 výroku rozsudku Tribunálu ze dne 14. března 2013 ve věci T-587/08, Fresh Del Monte Produce Inc. v. Komise;

               —

               vydal konečné rozhodnutí stanovením částky pokuty uložené Fresh Del Monte Produce Inc. ve výši 9 800 000 eur;

               —

               uložil Fresh Del Monte Produce Inc. náhradu nákladů řízení o kasačním opravném prostředku a část nákladů řízení před Tribunálem, kterou Soudní dvůr považuje za přiměřenou.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Komise uvádí, že Tribunál porušil článek 23 nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (1), ve spojení s oznámením Komise o ochraně před pokutami a snížení pokut v případech kartelů (2), a zásadu účinného uplatňování článků 101 a 102 SFEU, když měl za to, že informace poskytnuté Komisi v odpověď na žádost o informace musí být v případě snížení pokuty zohledněny jako dobrovolná spolupráce usnadňující šetření Komise.
   Komise podpůrně tvrdí, že Tribunál porušil článek 23 nařízení č. 1/2003 a povinnost uvést odůvodnění, když pokutu uloženou společnosti Del Monte snížil z důvodu spolupráce společnosti Weichert během správního řízení, ačkoli Del Monte a Weichert již v okamžiku údajné spolupráce společnosti Weichert nebyly součástí téhož podniku.

      (1)  Úř. věst. L 1, s. 1.

      (2)  Úř. věst. C 45, s. 3.


title: Věc T-348/03: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 12. září 2007 – Koninklijke Friesland Foods v. Komise ( Státní podpory — Daňový režim podpor používaný v Nizozemsku — Mezinárodní finanční aktivity skupin podniků — Rozhodnutí prohlašující režim podpory za neslučitelný se společným trhem — Přechodné ustanovení — Ochrana legitimního očekávání — Zásada rovného zacházení — Přípustnost — Aktivní legitimace )

text:
               20.10.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 247/24

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 12. září 2007 – Koninklijke Friesland Foods v. Komise
   (Věc T-348/03) (1)

   („Státní podpory - Daňový režim podpor používaný v Nizozemsku - Mezinárodní finanční aktivity skupin podniků - Rozhodnutí prohlašující režim podpory za neslučitelný se společným trhem - Přechodné ustanovení - Ochrana legitimního očekávání - Zásada rovného zacházení - Přípustnost - Aktivní legitimace“)
   (2007/C 247/35)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Koninklijke Friesland Foods NV, dříve Friesland Coberco Dairy Foods Holding NV (Meppel, Nizozemsko) (zástupci: E. Pijnacker Hordijk a W. Geursen, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: H. van Vliet, V. Di Bucci a S. Noë, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení článku 2 rozhodnutí Komise 2003/515/ES ze dne 17. února 2003 o státní podpoře, kterou uplatňuje Nizozemsko ve prospěch mezinárodních finančních aktivit (Úř. věst. L 180, s. 52) v rozsahu, v němž vylučuje z přechodného režimu subjekty, které ke dni 11. července 2001 již podaly u nizozemských daňových orgánů žádost o použití dotčeného režimu podpor, o které nebylo k tomuto dni dosud rozhodnuto.
   Výrok rozsudku

               1)

               Článek 2 rozhodnutí Komise 2003/515/ES ze dne 17. února 2003 o státní podpoře, kterou uplatňuje Nizozemsko ve prospěch mezinárodních finančních aktivit se ruší v rozsahu, v němž vylučuje z přechodného režimu subjekty, které ke dni 11. července 2001 již podaly u nizozemských daňových orgánů žádost o použití dotčeného režimu podpor, o které nebylo k tomuto dni dosud rozhodnuto.

               2)

               Komise ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 21 ze dne 24.1.2004.


title: Věc T-220/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 19. září 2012 — TeamBank v. OHIM — Fercredit Servizi Finanziari (f@ir Credit) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství f@ir Credit — Starší obrazová ochranná známka Společenství FERCREDIT — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“ )

text:
               27.10.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 331/22

      Rozsudek Tribunálu ze dne 19. září 2012 — TeamBank v. OHIM — Fercredit Servizi Finanziari (f@ir Credit)
      (Věc T-220/11) (1)

      (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství f@ir Credit - Starší obrazová ochranná známka Společenství FERCREDIT - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)
      (2012/C 331/39)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: TeamBank AG Nürnberg (Norimberk, Německo) (zástupci: T. Kiphuth, H. Lindner a D. Terheggen, advokáti)

         Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: R. Manea a G. Schneider, zmocněnci)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Fercredit Servizi Finanziari SpA (Řím, Itálie) (zástupci: G. Petrocchi, A. Masetti Zannini de Concina a R. Cartella, advokáti)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 3. února 2011 (věc R 719/2010-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi Fercredit Servizi Finanziari SpA a TeamBank AG Nürnberg.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  TeamBank AG Nürnberg se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 194, 2.7.2011.


title: Věc T-368/15: Usnesení Tribunálu ze dne 14. července 2016 – Alcimos Consulting v. ECB „Žaloba na neplatnost — Žaloba na náhradu škody — Rozhodnutí přijatá Radou guvernérů ECB — Nouzová pomoc v oblasti likvidity poskytnutá řeckým bankám — Maximální rozsah — Nedostatek bezprostředního dotčení — Nepřípustnost — Nedodržení formálních náležitostí“

text:
               12.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 335/46

         Usnesení Tribunálu ze dne 14. července 2016 – Alcimos Consulting v. ECB
   (Věc T-368/15) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Žaloba na náhradu škody - Rozhodnutí přijatá Radou guvernérů ECB - Nouzová pomoc v oblasti likvidity poskytnutá řeckým bankám - Maximální rozsah - Nedostatek bezprostředního dotčení - Nepřípustnost - Nedodržení formálních náležitostí“)
   (2016/C 335/61)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Alcimos Consulting SMPC (Atény, Řecko) (zástupkyně: F. Rodolaki, advokátka)

      Žalovaná: Evropská centrální banka (zástupci: K. Laurinavičius a M. Szablewska, zmocněnci, ve spolupráci s H.-G. Kamannem, advokátem)

      Předmět věci

   Návrh podaný na základě článku 263 SFEU, který směřuje ke zrušení rozhodnutí Rady guvernérů ECB ze dne 28. června 2015, kterým bylo rozhodnuto o zachování maximálního rozsahu nouzové pomoci v oblasti likvidity poskytnuté řeckým bankám na úrovni přijaté dne 26. června 2015, a ze dne 6. července 2015, kterým bylo rozhodnuto o stejném zachování, jakož i o úpravě snížení hodnoty kolaterálu přijatého Řeckou centrální bankou z tohoto titulu, a dále návrh podaný na základě článku 268 SFEU, který směřuje k náhradě škody, která žalobkyni údajně vznikla v důsledku uvedených rozhodnutí.

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Společnosti Alcimos Consulting SMPC se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 302, 14. 9. 2015.


title: Věc C-464/09 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 25. listopadu 2009 Holland Malt B.V. proti rozsudku Soudu prvního stupně (čtvrtého senátu) vydanému dne 9. září 2009 ve věci T-369/06, Holland Malt B.V. v. Komise Evropských společenství

text:
               30.1.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/38

         Kasační opravný prostředek podaný dne 25. listopadu 2009 Holland Malt B.V. proti rozsudku Soudu prvního stupně (čtvrtého senátu) vydanému dne 9. září 2009 ve věci T-369/06, Holland Malt B.V. v. Komise Evropských společenství
   (Věc C-464/09 P)
   2010/C 24/67
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Holland Malt B.V. (zástupci: O. W. Brouwer, A.C. E. Stoffer, P. Schepens, advokáti)

      Další účastníci řízení: Komise Evropských společenství, Nizozemské království

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Navrhovatelka žádá, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil body 168 až 180 rozsudku Soudu prvního stupně;

               —

               vrátil věc Soudu nebo zrušil rozhodnutí Komise; a

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Kasační opravný prostředek směřuje proti rozsudku Soudu prvního stupně ze dne 9. září 2009 ve věci T-369/06, Holland Malt B.V. v. Komise (rozsudek), kterým se zamítá žaloba podaná Holland Malt proti rozhodnutí Komise prohlašujícímu, že subvence poskytnutá podmíněně navrhovatelce představuje podporu neslučitelnou se společným trhem. Navrhovatelka tvrdí, že se Soud prvního stupně dopustil nesprávných právních posouzení a procesní vady tím, že zamítl návrh podaný Holland Malt. V tomto ohledu navrhovatelka vznáší následující důvody kasačního opravného prostředku:

               A.

               Soud prvního stupně se dopustil nesprávného právního posouzení v bodech 169 až 180 rozsudku tím, že nesprávně vyložil čl. 87 odst. 3 písm. c) ES (1) a tím, že nesprávně vykládal a použil Pokyny Společenství o státní podpoře v odvětví zemědělství. V tomto ohledu je rozsudek navíc stižen nesoudržným a nedostatečným odůvodněním; a

               B.

               Soud prvního stupně se dopustil procesní vady v bodě 168 rozsudku tím, že nesprávně četl a vylíčil argumenty předložené navrhovatelkou, což porušilo její zájmy.

      (1)  Úř. věst. C 321 E, s. 76.


title: Věc T-322/04: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne  21. března 2006  – Colgate-Palmolive v. OHIM

text:
               20.5.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 121/18

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 21. března 2006 – Colgate-Palmolive v. OHIM
   (Věc T-322/04) (1)

   (2006/C 121/35)

      Jednací jazyk: španělština

   Předseda čtvrtého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 262, 23.10.2004


title: Rozsudek Soudního dvora ze dne 16. prosince 2015 ve věci E-5/15 – Matja Kumba T M’bye a další v. Stiftelsen Fossumkollektivet (směrnice 2003/88/ES – pracovní doba – ochrana bezpečnosti a zdraví pracovníků – úprava pracovní doby – doba odpočinku – maximální týdenní pracovní doba – odchylky od minimální doby odpočinku – souhlas zaměstnanců – újma)

text:
               5.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 2/3

         ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
   ze dne 16. prosince 2015
   ve věci E-5/15
   Matja Kumba T M’bye a další v. Stiftelsen Fossumkollektivet
   (směrnice 2003/88/ES – pracovní doba – ochrana bezpečnosti a zdraví pracovníků – úprava pracovní doby – doba odpočinku – maximální týdenní pracovní doba – odchylky od minimální doby odpočinku – souhlas zaměstnanců – újma)
   (2017/C 2/03)
   Ve věci E-5/15 Matja Kumba T M’bye a další v. Stiftelsen Fossumkollektivet – ŽÁDOST k Soudnímu dvoru podle článku 34 Dohody mezi státy ESVO o zřízení Kontrolního úřadu a Soudního dvora, kterou podal odvolací soud Eidsivating lagmannsrett, týkající se výkladu článku 6 a čl. 22 odst. 1 písm. a) a b) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/88/ES ze dne 4. listopadu 2003 o některých aspektech úpravy pracovní doby, Soudní dvůr ve složení Carl Baudenbacher, předseda, Per Christiansen a Páll Hreinsson (soudce-zpravodaj), soudci, vynesl dne 16. prosince 2015 rozsudek, jehož výroková část zní:

               1.

               Pracovní doba, která na základě dohody či smlouvy o péči v rámci společné domácnosti činí v průměru 84 hodin týdně, je v souladu s článkem 6 směrnice 2003/88/ES za okolností upravených v čl. 22 odst. 1 písm. a), pokud pracovník s výkonem takové práce výslovně, svobodně a individuálně souhlasil a pokud jsou dodrženy obecné zásady ochrany bezpečnosti a zdraví dotyčného pracovníka. To znamená, že pokud stát EHP využívá možnosti stanovené v čl. 22 odst. 1 směrnice, musí vnitrostátní právní předpisy náležitě zohledňovat fyzické a duševní zdraví pracovníků. Nicméně taková úprava pracovní doby je v souladu s články 3 a 5 směrnice pouze v případě, že jsou splněny podmínky pro použití odchylky v čl. 17 odst. 2 ve spojení s čl. 17 odst. 3 písm. c) bodem i).

               2.

               Ustanovení vnitrostátního práva, podle kterého souhlas zaměstnance s tím, že bude na základě dohody či smlouvy o péči v rámci společné domácnosti pracovat déle než 60 hodin týdně, nelze odvolat, je v souladu s články 6 a 22 směrnice, pokud jsou dodrženy obecné zásady ochrany bezpečnosti a zdraví pracovníků.

               3.

               Oznámení výpovědi a nabídku nové smlouvy za nových podmínek následující poté, co zaměstnanec odmítne souhlas s úpravou pracovní doby představující více než 48 hodin během období sedmi dnů, nelze považovat za újmu ve smyslu čl. 22 odst. 1 písm. b) směrnice, pokud je ukončení pracovního poměru založeno na důvodech, které jsou zcela nezávislé na odmítnutí souhlasu s výkonem takové dodatečné práce ze strany zaměstnance.


title: Věc C-520/08 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 27. listopadu 2008 HUP Uslugi Polska sp. z o.o. (dříve HP Temporärpersonalgesellschaft mbH) proti rozsudku Soudu prvního stupně (pátého senátu) vydanému dne 24. září 2008 ve věci T-248/05, HUP Uslugi Polska sp. z o.o. (dříve HP Temporärpersonalgesellschaft mbH) v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Manpower, Inc.

text:
               7.3.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 55/7

         Kasační opravný prostředek podaný dne 27. listopadu 2008 HUP Uslugi Polska sp. z o.o. (dříve HP Temporärpersonalgesellschaft mbH) proti rozsudku Soudu prvního stupně (pátého senátu) vydanému dne 24. září 2008 ve věci T-248/05, HUP Uslugi Polska sp. z o.o. (dříve HP Temporärpersonalgesellschaft mbH) v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Manpower, Inc.
   (Věc C-520/08 P)
   (2009/C 55/10)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: HUP Uslugi Polska sp. z o.o. (dříve HP Temporärpersonalgesellschaft mbH) (zástupce: M. Ciresa, advokát)

      Další účastník řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Manpower, Inc.
   Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit napadený rozsudek a

               —

               uložit OHIM náhradu nákladů řízení.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek tvrdí, že rozsudek Soudu je v rozporu s čl. 51 odst. 1 písm. a), ve spojení s čl. 7 odst. 1 písm. b), c), d) a g) nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství.


title: Věc C-322/06: Žaloba podaná dne 20. července 2006 – Komise Evropských společenství v. Nizozemské království

text:
               30.9.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 237/7

         Žaloba podaná dne 20. července 2006 – Komise Evropských společenství v. Nizozemské království
   (Věc C-322/06)
   (2006/C 237/12)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: N. Yerrell a W. Wils, zmocněnci)

      Žalovaný: Nizozemské království
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Nizozemské království tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2002/15/ES ze dne 11. března 2002 o úpravě pracovní doby osob vykonávajících mobilní činnosti v silniční dopravě (1), nebo v každém případě tím, že o nich Komisi neuvědomilo, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice.

               —

               uložit Nizozemskému království náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta pro provedení směrnice uplynula dne 23. března 2005.

      (1)  Úř. věst. L 80, s. 35 (Zvl. vyd. 05/04, s. 224).


title: Věc T-403/05 RENV: Usnesení Tribunálu ze dne 10. ledna 2013 — MyTravel v. Komise ( „Přístup k dokumentům orgánů — Dokumenty související s rozhodnutím o spojení podniků, zrušeným Tribunálem — Odepření přístupu — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“ )

text:
               9.3.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 71/20

         Usnesení Tribunálu ze dne 10. ledna 2013 — MyTravel v. Komise
   (Věc T-403/05 RENV) (1)

   (Přístup k dokumentům orgánů - Dokumenty související s rozhodnutím o spojení podniků, zrušeným Tribunálem - Odepření přístupu - Nevydání rozhodnutí ve věci samé)
   2013/C 71/31
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: MyTravel Group plc (Rochdale, Lancashire, Spojené království) (zástupci: původně S. Cardell, B. Louveaux, P. Walter a P. Horan, solicitors, poté B. Louveaux, P. Walter a P. Horan, solicitors)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupkyně: původně C. O’Reilly a P. Costa de Oliveira, zmocněnkyně, poté P. Costa de Oliveira)

      Vedlejší účastníci podporující žalobkyni: Švédské království (zástupkyně: původně A. Falk, C. Meyer-Seitz, C. Stege a U. Persson, zmocněnkyně, poté A. Falk a U. Persson, zmocněnkyně), Dánské království (zástupci: C. H. Vang a V. Pasternak Jørgensen, zmocněnci), Nizozemské království (zástupci: C. Wissels a J. Langer, zmocněnci) a Finská republika (zástupce: J. Heliskoski, zmocněnec)

      Vedlejší účastníci podporující žalovanou: Spolková republika Německo (zástupci: M. Lumma a B. Klein, zmocněnci), Francouzská republika (zástupci: E. Belliard, G. de Bergues a A. Adam, zmocněnci) a Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupci: E. Jenkinson a S. Ossowski, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 5. září 2005 [D(2005) 8461] a ze dne 12. října 2005 [D(2005) 9763], kterými se zamítá žádost žalobkyně o přístup k určitým přípravným dokumentům pro rozhodnutí Komise 2000/276/ES ze dne 22. září 1999 prohlašující spojení za neslučitelné se společným trhem a s Dohodou o EHP (věc IV/M.1524 — Airtours/First Choice) (Úř. věst. 2000, L 93, s. 1), jakož i k dokumentům vyhotoveným službami Komise v návaznosti na zrušení tohoto rozhodnutí rozsudkem Soudu ze dne 6. června 2002, Airtours v. Komise (T-342/99, Recueil, s. II-2585).

      Výrok

               1)

               O žalobě již není třeba rozhodnout.

               2)

               Společnost MyTravel Group plc ponese polovinu vlastních nákladů řízení ve věcech T-403/05 a T-403/05 RENV a nahradí polovinu nákladů řízení vynaložených Evropskou komisí ve věcech T-403/05 a T-403/05 RENV.

               3)

               Evropská komise ponese polovinu vlastních nákladů řízení ve věcech T-403/05 a T-403/05 RENV a nahradí polovinu nákladů řízení vynaložených společností MyTravel Group plc ve věcech T-403/05 a T-403/05 RENV.

               4)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady vynaložené Švédským královstvím ve věci C-506/08 P.

               5)

               Švédské království ponese vlastní náklady řízení ve věci T-403/05 RENV.

               6)

               Dánské království, Německá spolková republika, Francouzská republika, Nizozemské království, Finská republika a Spojené království Velké Británie a Severního Irska ponesou vlastní náklady řízení ve věcech C-506/08 a T-403/05 RENV.

      (1)  Úř. věst. C 10, 14.1.2006.


title: Věc T-453/14: Žaloba podaná dne 14. června 2013 – Pannonhalmi Főapátság v. Parlament

text:
               8.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 303/42

         Žaloba podaná dne 14. června 2013 – Pannonhalmi Főapátság v. Parlament
   (Věc T-453/14)
   2014/C 303/50
   Jednací jazyk: maďarština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Magyar Bencés Kongregáció Pannonhalmi Főapátság (Pannonhalma, Maďarsko) (zástupce: D. Sobor, advokát)

      Žalovaný: Evropský parlament

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí petičního výboru Evropského parlamentu MS/sd[IPOL-COM-PETI D (2014) 14486] ze dne 16. dubna 2014 o odložení petice podané ve věci zámek Lónyay – Rusovce (Slovensko).

               —

               nařídil petičnímu výboru Evropského parlamentu petici přezkoumat a přijmout veškerá právními předpisy požadovaná opatření;

               —

               uložil Evropskému parlamentu náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby žalobce tvrdí, že petiční výbor porušil procesní předpisy, když napadené rozhodnutí neodůvodnil.
   V tomto ohledu žalobce uvádí, že v souladu s čl. 201 odst. 8 jednacího řádu Evropského parlamentu petice, které výbor prohlásí za nepřípustné, budou odloženy a předkladatel bude informován o tomto rozhodnutí a o jeho důvodech. Žalobce dodává, že v rozporu s ustanovením uvedeného článku žalovaný neuvedl důvody, kvůli kterým považuje obsah petice za nerelevantní ve vztahu k oblasti činnosti Unie. Žalobce uvádí rovněž rozsudek Tribunálu vydaný dne 14. září 2011 ve věci T-308/07, Tegebauer v. Parlament (Sb. roz. s. II-279).


title: Věc C-146/05: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Bundesfinazhof ze dne 10. února 2005 ve věci Albert Collée, právní nástupce Collée KG proti Finanzamt Limburg a.d. Lahn

text:
               11.6.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 143/25

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Bundesfinazhof ze dne 10. února 2005 ve věci Albert Collée, právní nástupce Collée KG proti Finanzamt Limburg a.d. Lahn
   (Věc C-146/05)
   (2005/C 143/36)
   Jednací jazyk: němčina
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Bundesfinanzhof ze dne 10. února 2005 ve věci Albert Collée, právní nástupce Collée KG proti Finanzamt Limburg a.d. Lahn, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 1. dubna 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Bundesfinazhof žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               1)

               Může finanční správa zakázat osvobození od daně dodání zboží v rámci Společenství, které nepochybně existuje, pouze s odůvodněním, že osoba povinná k dani pro to nepodala včas předepsaný účetní doklad?

               2)

               Záleží při zodpovězení této otázky na tom, zda osoba povinná k dani existenci dodání zboží v rámci Společenství nejdříve vědomě zatajila?


title: Věc T-274/12: Usnesení Tribunálu ze dne 7. ledna 2013 — Alfastar Benelux v. Rada ( „Žaloba pro nečinnost — Zánik předmětu sporu — Nevydání rozhodnutí ve věci samé — Žaloba na náhradu škody — Žaloba zjevně postrádající jakýkoli právní základ“ )

text:
               23.2.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 55/13

         Usnesení Tribunálu ze dne 7. ledna 2013 — Alfastar Benelux v. Rada
   (Věc T-274/12) (1)

   (Žaloba pro nečinnost - Zánik předmětu sporu - Nevydání rozhodnutí ve věci samé - Žaloba na náhradu škody - Žaloba zjevně postrádající jakýkoli právní základ)
   2013/C 55/24
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Alfastar Benelux SA (Ixelles, Belgie) (zástupci: N. Keramidas a N. Korogiannakis, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: M. Vitsentzatos a E. Chatziioakeimidou, zmocněnci)

      Předmět věci

   Zaprvé návrh směřující k určení, že Rada nesplnila své povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 266 SFEU, jelikož nepřijala žádná opatření k dosažení souladu s rozsudkem Tribunálu ze dne 20. října 2011, Alfastar Benelux v Rada (T-57/09, nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí) a zadruhé návrh směřující k získání náhrady škody podle článku 340 SFEU

      Výrok

               1)

               Již není třeba rozhodnout o návrhu směřujícímu ke konstatování nečinnosti, který podala společnost Alfastar Benelux SA.

               2)

               Návrh na náhradu škody podaný společností Alfastar Benelux se zamítá jako zjevně postrádající jakýkoli právní základ.

               3)

               Alfastar Benelux SA ponese 50 % vlastních nákladů řízení a uhradí 50 % nákladů řízení vynaložených Radou Evropské unie. Rada ponese 50 % vlastních nákladů a uhradí 50 % nákladů řízení vynaložených společností Alfastar Benelux.

      (1)  Úř. věst. C 243, 11.8.2012.


title: Věc F-107/12: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 16. ledna 2014 – Guinet v. EIB „Veřejná služba — Zaměstnanci EIB — Důchodový systém — Převod nároků na důchod — Náhrada škody způsobené opožděným převodem nároků na důchod — Podmínka skutečného převodu nároků na důchod, které vznikly v jiném systému než v systému EIB — Zásada rovného zacházení“

text:
               14.7.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 223/66

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 16. ledna 2014 – Guinet v. EIB
   (Věc F-107/12) (1)

   („Veřejná služba - Zaměstnanci EIB - Důchodový systém - Převod nároků na důchod - Náhrada škody způsobené opožděným převodem nároků na důchod - Podmínka skutečného převodu nároků na důchod, které vznikly v jiném systému než v systému EIB - Zásada rovného zacházení“)
   2014/C 223/67
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Philippe Guinet (Lucemburk, Lucembursko) (zástupce: L. Levi, advokát)

      Žalovaná: Evropská investiční banka (zástupci: T. Gilliams, G. Nuvoli, zmocněnci, ve spolupráci s D. Waelbroeckem a A. Duron, advokáty)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení implicitního rozhodnutí EIB, kterým byla zamítnuta žádost žalobce započítat revalorizované odpracované roky do jeho důchodu, a návrh na náhradu škody.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Philippe Guinet ponese vlastní náklady řízení a nahradí tři čtvrtiny nákladů řízení vynaložených Evropskou investiční bankou.

               3)

               Evropská investiční banka ponese čtvrtinu vlastních nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 366, 24.11.2012, s. 41.


title: Věc C-196/04: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Special Commissioners ze dne 29. dubna 2004 ve věci Cadbury Schweppes plc a Cadbury Schweppes Overseas Ltd proti Comissioners of Inland Revenue

text:
               26.6.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 168/3

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Special Commissioners ze dne 29. dubna 2004 ve věci Cadbury Schweppes plc a Cadbury Schweppes Overseas Ltd proti Comissioners of Inland Revenue
   (Věc C-196/04)
   (2004/C 168/05)
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Special Commissioners (Spojené království) ze dne 29. dubna 2004 ve věci Cadbury Schweppes plc a Cadbury Schweppes Overseas Ltd proti Comissioners of Inland Revenue, které došlo Kanceláři Soudního dvora dne 3. května 2004, předložena žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Special Commissioners žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následující otázce:

      „Brání články 43, 49 a 56 Smlouvy o ES vnitrostátním daňovým předpisům takovým jako jsou ty, které jsou předmětem hlavního řízení, které za určitých okolností stanoví uložení daně  společnosti se sídlem v tomto členském státě ohledně zisků dceřinné společnosti se sídlem v jiném členském státě, kde je nižší sazba daně?“


title: Věc C-313/16 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 27. května 2016 Médis – Companhia portuguesa de seguros de saúde, SA proti usnesení Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 15. března 2016 ve věci T-774/15, Médis v. EUIPO – Médis

text:
               19.12.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 475/10

         Kasační opravný prostředek podaný dne 27. května 2016 Médis – Companhia portuguesa de seguros de saúde, SA proti usnesení Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 15. března 2016 ve věci T-774/15, Médis v. EUIPO – Médis
   (Věc C-313/16 P)
   (2016/C 475/14)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Médis – Companhia portuguesa de seguros de saúde, SA (zástupkyně: M. Martinho do Rosário, advogada)

      Další účastník řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
   Usnesením ze dne 19. října 2016 Soudní dvůr (osmý senát) rozhodl, že je kasační opravný prostředek nepřípustný.


title: Věc C-216/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 24. dubna 2017 – Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato – Antitrust, Coopservice Soc. coop. arl v. Azienda Socio-Sanitaria Territoriale della Vallecamonica – Sebino (ASST) a další

text:
               21.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 277/23

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 24. dubna 2017 – Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato – Antitrust, Coopservice Soc. coop. arl v. Azienda Socio-Sanitaria Territoriale della Vallecamonica – Sebino (ASST) a další
   (Věc C-216/17)
   (2017/C 277/33)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Consiglio di Stato

      Účastnice původního řízení

      Žalobci: Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato – Antitrust, Coopservice Soc. coop. arl

      Žalované: Azienda Socio-Sanitaria Territoriale della Vallecamonica – Sebino (ASST), Azienda Socio-Sanitaria Territoriale del Garda (ASST), Azienda Socio-Sanitaria Territoriale della Vallecamonica (ASST)

      Předběžné otázky

               1)

               Mohou se čl. [1] odst. 5 a článek 32 směrnice 2004/18/ES (1) a článek 33 směrnice 2014/24/EU (2) vykládat v tom smyslu, že umožňují uzavření rámcové dohody, podle které:
               veřejný zadavatel jedná sám za sebe a za další výslovně uvedené veřejné zadavatele, kteří se však přímo neúčastní podpisu rámcové dohody;
               není určeno, jaké množství služeb mohou požadovat veřejní zadavatelé, kteří nepodepsali rámcovou dohodu, v době, kdy uzavírají následující smlouvy předpokládané rámcovou dohodou?

               2)

               V případě záporné odpovědi na první otázku,
               Mohou se čl. [1] odst. 5 a článek 32 směrnice 2004/18/ES a článek 33 směrnice 2014/24/EU vykládat v tom smyslu, že umožňují uzavření rámcové dohody, podle které:
               veřejný zadavatel jedná sám za sebe a za další výslovně uvedené veřejné zadavatele, kteří se však přímo neúčastní podpisu rámcové dohody;
               množství služeb, které mohou požadovat veřejní zadavatelé, kteří nepodepsali rámcovou dohodu, v době, kdy uzavírají následující smlouvy předpokládané rámcovou dohodou, se určí odkazem na jejich běžné potřeby?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby (Úř. věst. L 134, s. 114).

      (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/24/EU ze dne 26. února 2014 o zadávání veřejných zakázek a o zrušení směrnice 2004/18/ES (Úř. věst. L 94, s. 65)


title: Věc C-296/12: Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 23. ledna 2014 — Evropská komise v. Belgické království ( „Nesplnění povinnosti státem — Volný pohyb služeb — Volný pohyb kapitálu — Daň z příjmů — Příspěvky placené v rámci důchodového spoření — Daňová úleva pouze pro platby ve prospěch institucí nebo fondů usazených v témže členském státě — Soudržnost daňového systému — Účinnost daňové kontroly“ )

text:
               29.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 93/7

         Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 23. ledna 2014 — Evropská komise v. Belgické království
   (Věc C-296/12) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Volný pohyb služeb - Volný pohyb kapitálu - Daň z příjmů - Příspěvky placené v rámci důchodového spoření - Daňová úleva pouze pro platby ve prospěch institucí nebo fondů usazených v témže členském státě - Soudržnost daňového systému - Účinnost daňové kontroly)
   2014/C 93/10
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: R. Lyal a W. Roels, zmocněnci)

      Žalované: Belgické království (zástupci: J.-C. Halleux a M. Jacobs, zmocněnci)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Porušení článků 56 a 63 SFEU — Platby na důchodové spoření — Snížení daně — Konečné platby v Belgii

      Výrok

               1)

               Belgické království tím, že přijalo a zachovalo daňovou úlevu pro příspěvky placené v rámci důchodového spoření v rozsahu, v němž se uplatní pouze na platby vůči institucím a fondům usazeným v Belgii, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 56 SFEU.

               2)

               Belgickému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 273, 8.9.2012.


title: Věc F-21/09: Žaloba podaná dne 9. března 2009 — De Benedetti-Dagnoni v. Rada

text:
               16.5.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 113/47

         Žaloba podaná dne 9. března 2009 — De Benedetti-Dagnoni v. Rada
   (Věc F-21/09)
   2009/C 113/99
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Rosangela De Benedetti-Dagnoni (Brusel, Belgie) (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí o nepovýšení žalobkyně do platové třídy AST 7 za hodnotící období 2008 a, v případě potřeby, rozhodnutí o povýšení úředníků s menšími zásluhami do této platové třídy

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování o nepovýšení žalobkyně do platové třídy AST 7 za hodnotící období 2008 a, v případě potřeby, rozhodnutí o povýšení úředníků s menšími zásluhami do této platové třídy;

               —

               uložit Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-263/13 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 14. května 2013 Španělským královstvím proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 26. února 2013 ve spojených věcech T-65/10, T-113/10 a T-138/10, Španělsko v. Komise

text:
               20.7.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 207/28

         Kasační opravný prostředek podaný dne 14. května 2013 Španělským královstvím proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 26. února 2013 ve spojených věcech T-65/10, T-113/10 a T-138/10, Španělsko v. Komise
   (Věc C-263/13 P)
   2013/C 207/45
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Španělské království (zástupce: A. Rubio González, zmocněnec)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

               —

               Vyhovět tomuto kasačnímu opravnému prostředku a zrušit rozsudek Tribunálu ze dne 26. února 2013 ve spojených věcech T-65/10, T-113/10 a T-138/10, Španělsko v. Komise;

               —

               zrušit rozhodnutí Komise C(2009) 9270 final ze dne 30. listopadu 2009, C(2009) 10678 final ze dne 23. prosince 2009 a C(2010) 337 final ze dne 28. ledna 2010, kterými byla snížena finanční podpora z Evropského fondu pro regionální rozvoj (EFRR) ve prospěch operačního programu „Andalusie“, cíl 1 (1994–1999), podle rozhodnutí Komise C(94) 3456 ze dne 9. prosince 1994, operačního programu „Baskicko“, cíl 2 (1997 — 1999), podle rozhodnutí Komise C(1998) 121 ze dne 5. ledna 1998, a operačního programu „Comunidad Valenciana“, cíl 1 (1994 — 1999), podle rozhodnutí Komise C(1994) 3043/6 ze dne 25. listopadu 1994;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

         Nesprávné právní posouzení v souvislosti s čl. 24 odst. 2 nařízení č. 4253/88

       (1)

         považovaným za právní základ provedení finančních oprav založených na extrapolaci.
       Toto ustanovení není právním základem provedení finančních oprav prostřednictvím extrapolace v případě systematických nesrovnalostí, jelikož Komise nemá toto oprávnění.

         Nesprávné právní posouzení v souvislosti s přezkumem věrohodnosti, soudržnosti, relevance a přiměřenosti extrapolace uplatněné Komisí
      . Tribunál neprovedl přezkum reprezentativnosti vzorku použitého k provedení finanční opravy prostřednictvím extrapolace v souladu s judikaturou Tetra Laval (2).

      (1)  Nařízení Rady (EHS) č. 4253/88 ze dne 19. prosince 1988, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 2052/88, pokud jde o koordinaci mezi činnostmi jednotlivých strukturálních fondů navzájem a mezi těmito činnostmi a operacemi Evropské investiční banky a jinými dostupnými finančními nástroji (Úř. věst. L 374, s. 1).

      (2)  Rozsudek ze dne 15. února 2005, Komise v. Tetra Laval (C-12/03 P, Sb. rozh. s.I-987, bod 39)


title: Věc T-23/14: Usnesení Tribunálu ze dne 11. listopadu 2014 – Bos a další v. Parlament a Rada („Žaloba na neplatnost – Reforma služebního řádu úředníků Evropské unie a pracovního řádu ostatních zaměstnanců Evropské unie – Podstatné snížení počtu dnů dovolené za kalendářní rok v případě úředníků a zaměstnanců vyslaných do třetí země – Nedostatek osobního dotčení – Zjevná nepřípustnost“)

text:
               19.1.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 16/39

      Usnesení Tribunálu ze dne 11. listopadu 2014 – Bos a další v. Parlament a Rada
      (Věc T-23/14) (1)

      („Žaloba na neplatnost - Reforma služebního řádu úředníků Evropské unie a pracovního řádu ostatních zaměstnanců Evropské unie - Podstatné snížení počtu dnů dovolené za kalendářní rok v případě úředníků a zaměstnanců vyslaných do třetí země - Nedostatek osobního dotčení - Zjevná nepřípustnost“)
      (2015/C 016/62)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobci: Mark Bos (Ankara, Turecko); Estelle Kadouch (Jeruzalém, Israel); Siegfried Krahl (Lago Sul, Brazílie); a Eric Lunel (Dakar, Senegal) (zástupce: K. Frenc, advokát)

         Žalovaní: Evropský parlament (zástupci: L. Visaggio a E. Taneva, zmocněnci); a Rada Evropské unie (zástupci: M. Bauer a A. Bisch, zmocněnci)

         Předmět věci

      Žaloba na neplatnost, podaná na základě článku 263 SFEU, proti čl. 1 bodu 70 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 1023/2013 ze dne 22. října 2013, kterým se mění služební řád úředníků Evropské unie a pracovní řád ostatních zaměstnanců Evropské unie (Úř. věst. L 287, s. 15), v rozsahu, v němž mění přílohu X nařízení (EHS) č. 31, (ESAE) č. 11, kterým se stanoví služební řád úředníků a pracovní řád ostatních zaměstnanců Evropského hospodářského společenství a Evropského společenství pro atomovou energii (Úř. věst. 1962, 45, s. 1385).

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se odmítá.

                  2)

                  Mark Bos, Estelle Kadouch, Siegfried Krahl a Eric Lunel ponesou, vedle vlastních nákladů řízení, náklady řízení vynaložené Evropským parlamentem a Radou Evropské unie.

                  3)

                  O návrhu Evropské komise na vstup do řízení jako vedlejší účastnice není třeba rozhodnout.

         (1)  Úř. věst. C 112, 14.4.2014.


title: Věc C-8/07: Usnesení předsedy pátého senátu Soudního dvora ze dne 13. února 2008 – Komise Evropských společenství v. Belgické království

text:
               12.4.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 92/24

         Usnesení předsedy pátého senátu Soudního dvora ze dne 13. února 2008 – Komise Evropských společenství v. Belgické království
   (Věc C-8/07) (1)

   (2008/C 92/47)

      Jednací jazyk: nizozemština

   Předseda pátého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 69, 24.3.2007.


title: Věc C-216/10 P: Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 25. listopadu 2010 — Lufthansa AirPlus Servicekarten GmbH v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Applus Servicios Tecnológicos SL ( „Kasační opravný prostředek — Ochranná známka Společenství — Nařízení (ES) č. 40/94 — Článek 8 odst. 1 písm. b) a odst. 5 a články 73, 74 a 79 — Obrazová ochranná známka A+ — Námitky majitele slovní ochranné známky Společenství AirPlus International — Zamítnutí námitek“ )

text:
               19.3.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 89/4

         Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 25. listopadu 2010 — Lufthansa AirPlus Servicekarten GmbH v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Applus Servicios Tecnológicos SL
   (Věc C-216/10 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Společenství - Nařízení (ES) č. 40/94 - Článek 8 odst. 1 písm. b) a odst. 5 a články 73, 74 a 79 - Obrazová ochranná známka A+ - Námitky majitele slovní ochranné známky Společenství AirPlus International - Zamítnutí námitek)
   2011/C 89/06
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Lufthansa AirPlus Servicekarten GmbH (zástupce: R. Kunze, Rechtsanwalt)

      Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: D. Botis, zmocněnec), Applus Servicios Tecnológicos SL

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) ze dne 3. března 2010, Lufthansa AirPlus Servicekarten v. OHIM a Applus Servicios Tecnológicos (T-321/07), kterým Tribunál zamítl žalobu na neplatnost podanou majitelem slovní ochranné známky Společenství „AirPlus International“ pro výrobky třídy 9, 35, 36 a 42 proti rozhodnutí R 310/2006-2 druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (OHIM) ze dne 7. června 2007, jímž se zamítá odvolání proti rozhodnutí námitkového oddělení, kterým se zamítají námitky účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek proti přihlášce obrazové ochranné známky „A+“ pro výrobky a služby třídy 9, 35, 36, 37, 40, 41 a 42.

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnosti Lufthansa AirPlus Servicekarten GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 179, 3.7.2010.


title: Věc T-594/10 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 21. prosince 2010 Luigim Marcucciem proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 6. října 2010 ve věci F-2/10, Luigi Marcuccio v. Komise

text:
               19.2.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 55/33

         Kasační opravný prostředek podaný dne 21. prosince 2010 Luigim Marcucciem proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 6. října 2010 ve věci F-2/10, Luigi Marcuccio v. Komise
   (Věc T-594/10 P)
   2011/C 55/59
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Luigi Marcuccio (Tricase, Itálie) (zástupce: G. Cipressa, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

               —

               v každém případě zrušit v plném rozsahu a bez výjimky napadené usnesení;

               —

               určit, že žaloba v prvním stupni, na základě které bylo přijato napadené usnesení, byla zcela přípustná;

               —

               v prvé řadě vyhovět v plném rozsahu a bez výjimky jeho návrhovým žádáním uvedeným v žalobě v prvním stupni;

               —

               uložit odpůrkyni náhradu všech nákladů řízení, které mu v této věci do dnešního dne vznikly ve všech stupních řízení;

               —

               podpůrně vrátit věc Soudu pro veřejnou službu v jiném složení k novému rozhodnutí ve věci.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Projednávaný kasační opravný prostředek směřuje proti usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 6. října 2010. Tímto usnesením byla částečně jako zjevně nepřípustná a částečně jako neopodstatněná odmítnuta žaloba proti rozhodnutí odpůrkyně, kterým se zamítá návrh na vrácení lékařských výdajů spojených s nemocí navrhovatele ve výši 100 %.
   Na podporu svého kasačního opravného prostředku poukazuje navrhovatel na protiprávnost zjištění ve vztahu k předmětu žaloby a přípustnosti žaloby. Dále navrhovatel napadá nesprávný a nerozumný výklad a použití článků 90 a 91 služebního řádu úředníků Evropské unie, jakož i článku 94 jednacího řádu Soudu pro veřejnou službu, zjevný nedostatek odůvodnění a nerozhodnutí o jednom z návrhů podaných žalobcem k Soudu.


title: Věc C-76/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Grondwettelijk Hof (Belgie) dne 19. února 2015 – Paul Vervloet a další, Organisme voor de financiering van pensioenen Ogeo Fund, Gemeente Schaarbeek, Frédéric Ensch Famenne v. Ministerraad, vedlejší účastnice řízení: Arcofin CVBA a další

text:
               26.5.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/15

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Grondwettelijk Hof (Belgie) dne 19. února 2015 – Paul Vervloet a další, Organisme voor de financiering van pensioenen Ogeo Fund, Gemeente Schaarbeek, Frédéric Ensch Famenne v. Ministerraad, vedlejší účastnice řízení: Arcofin CVBA a další
   (Věc C-76/15)
   (2015/C 171/17)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Grondwettelijk Hof (Ústavní soud)

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Paul Vervloet, Marc De Witt, Edgard Timperman, Godelieve Van Braekel, Patrick Beckx, Marc De Schryver, Guy Deneire, Steve Van Hoof, Organisme voor de financiering van pensioenen Ogeo Fund, Gemeente Schaarbeek, Frédéric Ensch Famenne

      Žalovaná: Ministerraad (Rada ministrů)

      Vedlejší účastnice řízení: Arcofin CVBA, Arcopar CVBA, Arcoplus CVBA

      Předběžné otázky

               1)

               Je nutno články 2 a 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/19/ES ze dne 30. května 1994 o systémech pojištění vkladů (1), případně ve spojení s články 20 a 21 Listiny základních práv Evropské unie (2) a se všeobecnou zásadou rovného zacházení vykládat v tom smyslu, že

                           a)

                           ukládají členským státům povinnost, aby podíly ve schválených družstvech působících ve finančním sektoru byly pojištěny stejným způsobem jako vklady?

                           b)

                           brání tomu, aby členský stát pověřil subjekt, který je částečně pověřen pojištěním vkladů zmíněných v této směrnici, pojištěním hodnoty podílů fyzických osob, jež jsou členy schváleného družstva působícího ve finančním sektoru, rovněž až do výše 1 00  000 eur?

               2)

               Je rozhodnutí Evropské komise ze dne 3. července 2014 (3)„o státní podpoře SA.33927 (12/C) (ex 11/NN), kterou poskytla Belgie – Systém pojištění na ochranu podílů jednotlivých členů finančních družstev“, slučitelné s články 107 a 296 Smlouvy o fungování Evropské unie, pokud je systém pojištění, který je předmětem tohoto rozhodnutí, kvalifikován jako nová státní podpora?

               3)

               Je třeba v případě záporné odpovědi na druhou otázku vykládat článek 107 Smlouvy o fungování Evropské unie tak, že právní úprava státní záruky poskytnuté fyzickým osobám, které jsou členy schválených družstev působících ve finančním sektoru, je ve smyslu čl. 36/24 § 1 odst. 1 bodu 3 zákona ze dne 22. února 1998 o stanovení základního statutu Belgické národní banky novou státní podporou, která musí být oznámena Evropské komisi?

               4)

               Je v případě kladné odpovědi na druhou otázku totéž rozhodnutí Evropské komise slučitelné s čl. 108 odst. 3 Smlouvy o fungování Evropské unie, pokud je vykládáno v tom smyslu, že se v něm vychází z toho, že se sporná státní podpora začala poskytovat před 3. březnem 2011 nebo před 1. dubnem 2011 nebo v jednom z těchto dnů, anebo naopak, pokud je vykládáno v tom smyslu, že se v něm vychází z toho, že se uvedená státní podpora začala poskytovat později?

               5)

               Je třeba čl. 108 odst. 3 Smlouvy o fungování Evropské unie vykládat v tom smyslu, že členskému státu zakazuje, aby přijal takové opatření, jako je opatření obsažené v čl. 36/24 odst. 1 bodu 3 zákona ze dne 22. února 1998 o stanovení základního statutu Belgické národní banky, pokud se na základě tohoto opatření začne poskytovat státní podpora nebo pokud toto opatření představuje státní podporu, která se již poskytuje, a tato státní podporu ještě nebyla oznámena Evropské komisi?

               6)

               Je třeba čl. 108 odst. 3 Smlouvy o fungování Evropské unie vykládat v tom smyslu, že členskému státu zakazuje, aby bez předchozího oznámení Evropské komisi přijal takové opatření, jako je opatření obsažené v čl. 36/24 odst. 1 bodu 3 zákona ze dne 22. února 1998 o stanovení základního statutu Belgické národní banky, pokud toto opatření představuje státní podporu, která dosud není poskytována?

      (1)  Úř. věst. L 135, s. 5; Zvl. vyd. 06/02, s. 252.

      (2)  Úř. věst. 2000, C 364, s. 1.

      (3)  Rozhodnutí Komise 2014/686/EU ze dne 3. července 2014 o státní podpoře SA.33927 (12/C) (ex 11/NN), kterou Belgie poskytla systému pojištění na ochranu podílů jednotlivých členů finančních družstev [oznámeno pod číslem C(2014)1021] (Úř. věst. L 284, s. 53).


title: Věc C-52/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen (Německo) dne 4. února 2014 – Pfeifer & Langen GmbH & Co. KG v. Bundesanstalt für Landwirtschaft und Ernährung

text:
               12.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 142/12

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen (Německo) dne 4. února 2014 – Pfeifer & Langen GmbH & Co. KG v. Bundesanstalt für Landwirtschaft und Ernährung
   (Věc C-52/14)
   2014/C 142/15
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Pfeifer & Langen GmbH & Co. KG

      Žalovaný: Bundesanstalt für Landwirtschaft und Ernährung

      Předběžné otázky

               1)

               Je s ohledem na přerušení promlčení příslušným orgánem ve smyslu čl. 3 odst. 1 třetího pododstavce nařízení (ES, EURATOM) č. 2988/95 (1) ten orgán, jenž je příslušný pro úkony, které se týkají vyšetřování nebo řízení o nesrovnalosti, nezávisle na tom, zda poskytl finanční prostředky? Musí úkon, který se týká vyšetřování nebo řízení o nesrovnalosti, směřovat k vydání správních opatření nebo sankcí?

               2)

               Může být „danou osobou“ ve smyslu čl. 3 odst. 1 třetího pododstavce nařízení (ES, EURATOM) č. 2988/95 také zaměstnanec podniku, který byl vyslýchán jako svědek?

               3)

               Musí se u „každého úkonu příslušného orgánu oznámeného dané osobě, který se týká vyšetřování nebo řízení o nesrovnalosti“ (čl. 3 odst. 1 třetí pododstavec nařízení [ES, EURATOM] č. 2988/95) jednat o konkrétní chybu výrobce cukru při evidenci výroby cukru (skupiny skutkových okolností), která je obvykle předpokládána, respektive zjištěna teprve v rámci řádně provedené kontroly organizace trhu? Může být rovněž závěrečná zpráva, kterou se uzavírá kontrola, respektive vyhodnocuje výsledek kontroly, v níž nejsou kladeny další otázky k určitým skupinám skutkových okolností, oznámeným „úkonem, který se týká vyšetřování“?

               4)

               Vyžaduje skutková podstata „opakovaných nesrovnalostí“ ve smyslu čl. 3 odst. 1 druhého pododstavce nařízení (ES, EURATOM) č. 2988/95, aby k úkonům nebo opomenutím, které byly posouzeny jako nesrovnalosti, došlo v úzké časové souvislosti tak, aby ještě mohla být posuzována jako „opakování“? V případě kladné odpovědi: Zaniká tato úzká časová souvislost mimo jiné tím, že k nesrovnalosti při evidenci množství cukru dojde v rámci hospodářského roku v odvětví cukru pouze jednou, a poté se znovu opakuje teprve v následujícím nebo pozdějším hospodářském roce v odvětví cukru?

               5)

               Může skutková podstata opakování ve smyslu čl. 3 odst. 1 druhého pododstavce nařízení (ES, EURATOM) č. 2988/95 skončit tím, že příslušný orgán, který si byl vědom složité povahy skutkového stavu, v podniku neprovedl žádnou kontrolu, případně tato kontrola nebyla pravidelná či důkladná?

               6)

               Kdy začíná běžet dvojnásobná promlčecí doba v délce osmi let podle čl. 3 odst. 1 čtvrtého pododstavce nařízení (ES, EURATOM) č. 2988/95 v případě pokračujících nebo opakovaných nesrovnalostí? Začíná tato promlčecí doba běžet od okamžiku ukončení každého jednání, které je třeba považovat za nesrovnalost (čl. 3 odst. 1 první pododstavec nařízení) nebo od okamžiku ukončení posledního opakovaného jednání (čl. 3 odst. 1 druhý pododstavec nařízení)?

               7)

               Může být dvojnásobná promlčecí doba v délce osmi let podle čl. 3 odst. 1 čtvrtého pododstavce nařízení (ES, EURATOM) č. 2988/95 přerušena úkony příslušného orgánu, které se týkají vyšetřování nebo řízení o nesrovnalosti?

               8)

               Mají být v případě rozdílných skupin skutkových okolností, jež ovlivňují vyměření podpory, promlčecí doby, které je třeba vypočítat podle ustanovení čl. 3 odst. 1 nařízení (ES, EURATOM) č. 2988/95, stanoveny samostatně v závislosti na skupině skutkových okolností (nesrovnalosti)?

               9)

               Má pro běh dvojnásobné promlčecí doby ve smyslu čl. 3 odst. 1 čtvrtého pododstavce nařízení (ES, EURATOM) č. 2988/95 význam skutečnost, že orgán věděl o nesrovnalosti?

      (1)  Nařízení Rady (ES, Euratom) č. 2988/95 ze dne 18. prosince 1995 o ochraně finančních zájmů Evropských společenství; Úř. věst. L 312, s. 1.


title: Věc C-493/09: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 6. října 2011 — Evropská komise v. Portugalská republika ( „Nesplnění povinnosti státem — Článek 63 SFEU a článek 40 Dohody o EHP — Volný pohyb kapitálu — Vnitrostátní a zahraniční penzijní fondy — Korporační daň — Dividendy — Osvobození — Rozdílné zacházení“ )

text:
               26.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 347/4

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 6. října 2011 — Evropská komise v. Portugalská republika
   (Věc C-493/09) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Článek 63 SFEU a článek 40 Dohody o EHP - Volný pohyb kapitálu - Vnitrostátní a zahraniční penzijní fondy - Korporační daň - Dividendy - Osvobození - Rozdílné zacházení)
   2011/C 347/04
   Jednací jazyk: portugalština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: R. Lyal a M. Afonso, zmocněnci)

      Žalovaná: Portugalská republika (zástupci: L. Inez Fernandes a H. Ferreira, zmocněnci)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Porušení článku 63 SFEU a článku 40 EHP — Omezení pohybu kapitálu — Zahraniční a vnitrostátní penzijní fondy — Dividendy — Zdanění — Rozdílné zacházení

      Výrok

               1)

               Portugalská republika tím, že nárok na osvobození od korporační daně vyhradila pouze penzijním fondům rezidentům na portugalském území, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 63 SFEU a článku 40 Dohody o Evropském hospodářském prostoru ze dne 2. května 1992.

               2)

               Portugalské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 37, 13.2.2010.


title: Věc C-421/06: Usnesení Soudního dvora ze dne 8. listopadu 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Consiglio di Stato – Itálie) – Fratelli Martini & C. SpA, Cargill Srl v. Ministero delle Politiche Agricole e Forestali, Ministero della Salute, Ministero delle Attività Produttive (Článek 104 odst. 3 první pododstavec jednacího řádu — Rozsudek Soudního dvora, který konstatuje neplatnost ustanovení Společenství — Povinnosti orgánů — Veterinární a hygienický dozor — Krmné směsi — Uvedení na etiketě hmotnostních procent krmných surovin použitých v krmné směsi s odchylkou ± 15 % od prohlášené hodnoty — Zákaz uvést spotřebitele v omyl)

text:
               8.3.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 64/13

         Usnesení Soudního dvora ze dne 8. listopadu 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Consiglio di Stato – Itálie) – Fratelli Martini & C. SpA, Cargill Srl v. Ministero delle Politiche Agricole e Forestali, Ministero della Salute, Ministero delle Attività Produttive
   (Věc C-421/06) (1)

   (Článek 104 odst. 3 první pododstavec jednacího řádu - Rozsudek Soudního dvora, který konstatuje neplatnost ustanovení Společenství - Povinnosti orgánů - Veterinární a hygienický dozor - Krmné směsi - Uvedení na etiketě hmotnostních procent krmných surovin použitých v krmné směsi s odchylkou ± 15 % od prohlášené hodnoty - Zákaz uvést spotřebitele v omyl)
   (2008/C 64/19)
   Jednací jazyk: italština
   Předkládající soud
   Consiglio di Stato
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Fratelli Martini & C. SpA, Cargill Srl

      Žalovaní: Ministero delle Politiche Agricole e Forestali, Ministero della Salute, Ministero delle Attività Produttive
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Consiglio di Stato – Účinky rozsudku Soudního dvora ve spojených věcech C-453/03, C-11/04, C-12/04 a C-194/04 (ABNA Ltd a další), který konstatuje částečnou neplatnost směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/2/ES ze dne 28. ledna 2002, kterou se mění směrnice Rady 79/373/EHS o oběhu krmných směsí a zrušuje směrnice Komise 91/357/EHS (Úř. věst. L 63, s. 23; Zvl. vyd. 03/35, s. 245) – Povinnost orgánů přijmout nový akt
   Výrok

               1)

               Článek 1 bod 4 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/2/ES ze dne 28. ledna 2002, kterou se mění směrnice Rady 79/373/EHS o oběhu krmných směsí a zrušuje směrnice Komise 91/357/EHS, který stanoví povinnost uvést na etiketě krmných směsí hmotnostní procenta krmných surovin použitých v krmné směsi s odchylkou ± 15 % od prohlášené hodnoty, co se týče těchto procent, je třeba vykládat tak, že není v rozporu s články 8 a 16 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 178/2002 ze dne 28. ledna 2002, kterým se stanoví obecné zásady a požadavky potravinového práva, zřizuje se Evropský úřad pro bezpečnost potravin a stanoví postupy týkající se bezpečnosti potravin, jejichž cílem je zejména zabránit tomu, aby etiketa a obchodní úprava krmiv vedla k uvedení spotřebitele v omyl.

               2)

               Vzhledem k tomu, že čl. 1 bod 1 písm. b) směrnice 2002/2 stanovil samostatnou povinnost, která nesouvisí s povinnostmi stanovenými ostatními ustanoveními této směrnice, prohlášení neplatnosti uvedeného ustanovení Soudním dvorem v rozsudku ze dne 6. prosince 2005, ABNA a další (C-453/03, C-11/04, C-12/04 a C-194/04), nevytvořilo právní vakuum nebo nekonzistentnost, které vyžadují, aby orgány Společenství přijaly věcné změny směrnice 2002/2.
               V každém případě neplatnost ustanovení Společenství vyplývá přímo z rozsudku Soudního dvora, který ji konstatuje, a přísluší jak orgánům, tak soudům členského státu, aby z toho vyvodily důsledky v jejich vnitrostátním právním řádu.

      (1)  Úř. věst. C 326, 30.12.2006.


title: Věc T-113/15: Žaloba podaná dne 4. března 2015 – RFA International v. Komise

text:
               11.5.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 155/33

         Žaloba podaná dne 4. března 2015 – RFA International v. Komise
   (Věc T-113/15)
   (2015/C 155/39)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: RFA International, LP (Calgary, Kanada) (zástupci: B. Evtimov a M. Krestiyanova, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               částečně či v plném rozsahu zrušil prováděcí rozhodnutí Komise C(2014) 9805 final, C(2014) 9806 final, C(2014) 9807 final, C(2014) 9808 final, C(2014) 9811 final, C(2014) 9812 final a C(2014) 9816 final ze dne 18. prosince 2014 týkající se žádostí o vrácení antidumpingového cla odvedeného z dovozu ferosilicia pocházejícího z Ruska;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vychází z tvrzení, že se Komise dopustila nesprávného právního posouzení v důsledku porušení či nesprávného výkladu čl. 2 odst. 9 základního antidumpingového nařízení (1) anebo zjevně nesprávného posouzení, když shledala, že jediný hospodářský subjekt není pro účely čl. 2 odst. 9 základního nařízení relevantní, a to ani pro účely soudního přezkumu. Žalobkyně též napadá z toho vyplývající závěr, že plný odpočet všech deklarovaných prodejních nákladů a zisků, včetně nákladů spojených s vývozem a přiměřeného zisku nezávislého dovozce, od početně určené vývozní ceny byl oprávněný;

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z tvrzení, že došlo k porušení čl. 11 odst. 10 základního antidumpingového nařízení (2) a ke zjevně nesprávnému posouzení, když Komise provedla odpočet antidumpingového cla od početně určené vývozní ceny. Podle žalobkyně měla Komise i na základě její metodiky konstatovat, že podmínky stanovené v čl. 11 odst. 10 byly splněny alespoň u části požadovaných částek. Druhý žalobní důvod též vychází z porušení čl. 11 odst. 9 základního nařízení v důsledku metodiky použité Komisí pro určení, zda je clo řádně zohledněno v ceně dalšího prodeje, která se liší od metodiky použité při posledním šetření, jež vedlo k uložení cla;

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází z tvrzení, že došlo k porušení čl. 11 odst. 9 základního antidumpingového nařízení (3) a článku 18.3.1 antidumpingové dohody WTO, a to když Komise pro účely zjištění početně určených běžných hodnot použila novou metodiku a nemohla tuto metodiku zdůvodnit žádnou relevantní změnou okolností.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (Úř. věst. L 343 ze dne 22.12.2009).

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (Úř. věst. L 343 ze dne 22.12.2009).

      (3)  Nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (Úř. věst. L 343 ze dne 22.12.2009).


title: Věc T-159/10: Žaloba podaná dne 9. dubna 2010 — Air France v. OHIM (Vyobrazení kosodélníka)

text:
               19.6.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 161/45

      Žaloba podaná dne 9. dubna 2010 — Air France v. OHIM (Vyobrazení kosodélníka)
      (Věc T-159/10)
      (2010/C 161/71)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Air France (Roissy Charles de Gaulle, Francie) (zástupce: A. Grolée, advokát)

         Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

         Návrhová žádání žalobkyně

                  —

                  zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 27. ledna 2010 ve věci 1018/2009-2 v rozsahu, v němž zamítl přihlášku č. 007576218 s ohledem na výrobky a služby, které jsou předmětem této žaloby;

                  —

                  schválit zápis přihlášky obrazové ochranné známky Společenství č. 007576218 pro všechny výrobky a služby, které označuje;

                  —

                  uložit OHIM na základě článku 87 jednacího řádu náhradu nákladů řízení žalobkyně vynaložených v řízení před OHIM a v rámci této žaloby.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

         Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka vyobrazující tvar kosodélníka, pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 14, 16, 18, 21, 24, 25, 28, 35, 36, 37, 38, 39, 41, 42, 43, 44 a 45 (přihláška č. 7 576 218)

         Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí přihlášky

         Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

         Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 207/2009 o ochranné známce Společenství z důvodu, že přihlašovaná ochranná známka dosahuje minimálního stupně rozlišovací způsobilosti vyžadovaného pro zápis.


title: Věc C-164/09: Žaloba podaná dne 8. května 2009 — Komise Evropských společenství v. Italská republika

text:
               1.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 180/28

         Žaloba podaná dne 8. května 2009 — Komise Evropských společenství v. Italská republika
   (Věc C-164/09)
   2009/C 180/48
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: C. Zadra a D. Recchia, zmocněnci)

      Žalovaná: Italská republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že tím, že region Veneto přijal a uplatňuje právní úpravu týkající se povolení odchylek z režimu ochrany volně žijících ptáků, která nesplňuje podmínky stanovené v článku 9 směrnice 79/409/EHS (1), Italská republika nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 9 směrnice 79/409;

               —

               uložit Italské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Komise tvrdí, že právní úprava přijatá regionem Veneto není v souladu s ustanoveními článku 9 směrnice 79/409.
   Zákon č. 13 z roku 2005, účinný v době uplynutí lhůty odůvodněného stanoviska, nedodržuje požadavky článku 9 této směrnice z důvodu, že

               —

               obecně, abstraktně a bez časového omezení označuje druhy a počty, které jsou předmětem odchylky,

               —

               odchylka vztahující se na konkrétní druhy ptáků je stanovena bez rozdílu prostřednictvím obecného odkazu na všechny okolnosti spadající pod písm. a) a písm. c) článku 9 bez přiměřeného odůvodnění týkajícího se konkrétních důvodů,

               —

               nestanoví ani podmínku týkající se ověření neexistence jiných uspokojivých řešení, ani požadavek, že jednotlivá odchylná opatření musí povinně upřesnit charakter rizik, místní okolnosti a orgány, které jsou oprávněny uplatňovat odchylky,

               —

               umožňuje určení malých množství bez dostatečného vědeckého odůvodnění.

         Komise se domnívá, že akty přijaté po uplynutí lhůty stanovené v odůvodněném stanovisku nejen, že neodstraňují už zjištěné nedostatky, ale přímo je v podstatě opakují. Jedná se především o nařízení předsedy regionální vlády č. 140 ze dne 20. června 2006, nařízení předsedy regionální vlády č. 230 ze dne 18. října 2006, regionální zákon č. 24 ze dne 16. srpna 2007, nařízení předsedy regionálního výboru č. 167 ze dne 4. září 2007, jakož i regionální zákon č. 13 ze dne 14. srpna 2008.

      (1)  Směrnice Rady 79/409/EHS ze dne 2. dubna 1979 o ochraně volně žijících ptáků (Úř. věst. L 103, s. 1; Zvl. vyd. 15/01, s. 98).