title: Věc C-280/16 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 17. května 2016 společností Società cooperativa Amrita arl a dalšími proti usnesení Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 11. března 2016 ve věci T-439/15, Amrita a další v. Komise

text:
               18.7.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 260/33

         Kasační opravný prostředek podaný dne 17. května 2016 společností Società cooperativa Amrita arl a dalšími proti usnesení Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 11. března 2016 ve věci T-439/15, Amrita a další v. Komise
   (Věc C-280/16 P)
   (2016/C 260/41)
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek: Soc. coop. Amrita arl; Cesi Marta; Comune Agricola Lunella - Soc. mutua coop. arl; Rollo Olga; Borrello Claudia; Società agricola Merico Maria Rosa di Consiglia, Marta e Vito Lisi; Marzo Luigi; Stasi Anna Maria; Azienda Agricola Crie di Miggiano Gianluigi; Castriota Maria Grazia; Azienda Agricola di Cagnoni Fiorella; Azienda Agricola Spirdo ss agr.; Impresa Agricola Stefania Stamerra; Azienda Agricola Clemente Pezzuto di Pezzuto Francesco; Simone Cosimo Antonio; Masseria Alti Pareti Soc. agr. arl (zástupci: L. Paccione, V. Stamerra, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastníků řízení podávajících kasační opravný prostředek

               —

               zrušit a vrátit napadené usnesení s tím, že navrhovatelé mají právní zájem na řízení;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Na podporu svého kasačního opravného prostředku navrhovatelé vznáší tyto důvody:

               1.

                  První důvod kasačního opravného prostředku: nesprávné právní posouzení. Nesprávné hodnocení relevantních skutkových okolností. Nesprávné a nedostatečné odůvodnění v souvislosti s body 12 až 22 napadeného usnesení

               Napadené usnesení se zakládá na nesprávném předpokladu, že se navrhovatelé domáhali zrušení prováděcího rozhodnutí Komise (EU) 2015/789 ze dne 18. května 2015 o opatřeních proti zavlékání organismu Xylella fastidiosa (Wells et al.) do Unie a proti jeho rozšiřování na území Unie (Úř. věst. L 125, 2015, s. 36) v plném rozsahu, zatímco navrhovatelé požadovali zrušení částí, jež byly přesně vymezeny v žalobě a ve vyjádření k žalobě týkajícím se námitky nepřípustnosti předložené Komisí.

               2.

                  Druhý důvod kasačního opravného prostředku: nesprávné právní posouzení. Nepřesné hodnocení relevantních skutkových okolností. Nedostatečné, protichůdné a nesprávné odůvodnění

               Napadené usnesení nesprávně uvádí, že rozhodnutí Komise ukládá prováděcí opatření přijatá Italskou republikou týkající se ohraničení zamořené zóny Xylella fastidiosa. Toto tvrzení popírá ustálenou okolnost, podle níž rozhodnutí závazně kvalifikuje jako zamořenou zónu celé území provincie Lecce, jejíž územní hranice jsou již vyznačeny na mapách.

               3.

                  Třetí důvod kasačního opravného prostředku: protiprávnost bodu 25 ve spojení zejména s bodem 21 napadeného usnesení: protichůdné, nesprávné a zjevně neopodstatněné odůvodnění

               Odůvodnění Tribunálu v bodě 21 napadeného usnesení uvádí, že k posouzení, zda právní akt obsahuje prováděcí opatření, je třeba odkázat na stanovisko osoby, která má právo podat žalobu. Tribunál se od tohoto výkladového kritéria v bodě 25 usnesení odchýlil tím, že záporně odpověděl na otázku týkající se právního zájmu žalobců na podání žaloby.

               4.

                  Čtvrtý důvod kasačního opravného prostředku: nesprávné právní posouzení. Nepřesné hodnocení relevantních skutkových okolností. Nedostatečné, protichůdné a nesprávné odůvodnění

               Tribunál jednak tvrdí, že italské Ministero delle Politiche Agricole (ministerstvo pro zemědělskou politiku) mělo nařízením přijmout prováděcí opatření k článkům 4, 6 a 7 rozhodnutí Komise, a jednak si protiřečí, když konstatuje, že některá opatření rozhodnutí Komise se v uvedeném nařízení nenacházejí.

               5.

                  Pátý důvod kasačního opravného prostředku: nesprávné právní posouzení. Nepřesné hodnocení relevantních skutkových okolností. Nedostatečné, protichůdné a nesprávné odůvodnění

               Bod 24 napadeného usnesení opomíná zohlednit skutečný obsah návrhu na zahájení řízení, v němž navrhovatelé napadli čl. 6 odst. 4 a čl. 7 odst. 4 rozhodnutí v rozsahu, v němž se týká povinnosti rostlinolékařského ošetření zakázaného v biologickém zemědělství, což je povinnost, která tvoří součást přímo vykonatelného opatření, které navrhovatele přímo poškozuje a na základě jejího uplatnění ztrácejí certifikáty biokvality.

               6.

                  Šestý důvod kasačního opravného prostředku: nesprávné právní posouzení. Nepřesné hodnocení relevantních skutkových okolností. Nedostatečné, protichůdné a nesprávné odůvodnění

               Body 33 a 34 napadeného usnesení nezohledňují písemné důkazy předložené v okamžiku řízení týkajícího se individuální škody, kterou navrhovatelé utrpěli na základě napadených opatření.

               7.

                  Sedmý důvod kasačního opravného prostředku: nesprávné právní posouzení. Neexistence rozhodnutí o otázce přímé škody, která vyplývá z napadených opatření

               Tribunál nerozhodl o objektivní náhradě přímé škody, kterou utrpěli navrhovatelé na základě uplatnění přímo vykonatelných opatření, o nichž rozhodla Komise a které jsou v projednávané věci napadeny.


title: Věc F-45/06 REV: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 20. září 2011 — De Buggenoms a další v. Komise ( Veřejná služba — Řízení — Návrh na obnovu řízení — Článek 119 jednacího řádu Soudu — Rozhodnutí Soudu — Návrh na obnovu řízení týkající se usnesení o vyškrtnutí věci v důsledku zpětvzetí návrhu — Překážka věci rozsouzené — Neexistence — Nepřípustnost zjištěná i bez návrhu )

text:
               19.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 340/34

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 20. září 2011 — De Buggenoms a další v. Komise
   (Věc F-45/06 REV)
   (Veřejná služba - Řízení - Návrh na obnovu řízení - Článek 119 jednacího řádu Soudu - Rozhodnutí Soudu - Návrh na obnovu řízení týkající se usnesení o vyškrtnutí věci v důsledku zpětvzetí návrhu - Překážka věci rozsouzené - Neexistence - Nepřípustnost zjištěná i bez návrhu)
   2011/C 340/68
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobci: Sandrine De Buggenoms a další (Hoeilaart, Belgie) (zástupci: S. Rodrigues, C. Bernard-Glanz a A. Blot, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Currall a G. Berscheid, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Rada Evropské unie (zástupci: M. Bauer a J. Herrmann, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na obnovu řízení podaný žalobci proti usnesení prvního senátu Soudu pro veřejnou službu ze dne 16. září 2010 ve věci F-45/06.

      Výrok rozsudku

               1)

               Návrh na obnovu řízení se odmítá jako nepřípustný.

               2)

               Účastníci řízení, kteří podali návrh na obnovu řízení, nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

               3)

               Rada Evropské unie, vedlejší účastnice řízení o obnově, ponese vlastní náklady řízení.


title: Spojené věci F-20/08, F-34/08 a F-75/08: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 29. září 2009 — Aparicio, Simon a další v. Komise ( Veřejná služba — Smluvní zaměstnanci — Nábor zaměstnanců — Výběrové řízení CAST 27/Relex — Nezapsání do databáze — Neutrální otázky — Test verbálního a numerického uvažování — Rovné zacházení )

text:
               30.1.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/73

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 29. září 2009 — Aparicio, Simon a další v. Komise
   (Spojené věci F-20/08, F-34/08 a F-75/08) (1)

   („Veřejná služba - Smluvní zaměstnanci - Nábor zaměstnanců - Výběrové řízení CAST 27/Relex - Nezapsání do databáze - Neutrální otázky - Test verbálního a numerického uvažování - Rovné zacházení“)
   2010/C 24/135
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobci: Jorge Aparicio (Antiguo Cuscatlan, Salvador) a další (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis a E. Marchal, advokáti) (věc F-20/08)
   a
   Anne Simon, (Nouackhott, Mauritánie) (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal, advokáti) (věc F-34/08)
   a
   Jorge Aparicio, (Antiguo Cuscatlan, Salvador) a další (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal, advokáti) (věc F-75/08)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: J. Currall a B. Eggers, zmocněnci)

      Předmět věci

   Zrušení rozhodnutí Evropského úřadu pro výběr personálu, kterým se odmítá zápis jmen žalobců na seznam úspěšných kandidátů a do databáze CAST 27/Relex určené pro nábor zaměstnanců.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloby F-20/08, F-34/08 a F-75/08 se zamítají.

               2)

               Jorge Apariciovi a ostatním žalobcům, jejichž jména jsou uvedena v příloze pod čísly 1 až 18, se ukládá náhrada nákladů řízení ve věci F-20/08 a náhrada devatenácti čtyřicetišestin nákladů ve věci F 75/08. Anne Simon se ukládá náhrada nákladů řízení ve věci F-34/08 a náhrada jedné čtyřicetišestiny nákladů ve věci F-75/08. Žalobkyním, jejichž jména jsou uvedena v příloze pod čísly 19 až 40 a 42 až 46, se ukládá náhrada dvaceti šesti čtyřicetišestin nákladů ve věci F-75/08.

      (1)  F- 20/08: Úř. věst. C 92, 12.4.2008, s. 52.
   F-34/08: Úř. věst. C 116, 9.5.2008, s. 36.
   F-75/08: Úř. věst. C 285, 8.11.2008, s. 56.


title: Věc C-128/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Německo) dne 14. března 2011 — UsedSoft GmbH v. Oracle International Corp.

text:
               2.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 194/8

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Německo) dne 14. března 2011 — UsedSoft GmbH v. Oracle International Corp.
   (Věc C-128/11)
   2011/C 194/11
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesgerichtshof

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: UsedSoft GmbH

      Žalovaná: Oracle International Corp.

      Předběžné otázky

               1)

               Je osoba, která se může odvolávat na vyčerpání práva na rozšiřování rozmnoženiny počítačového programu „oprávněným nabyvatelem“ ve smyslu čl. 5 odst. 1 směrnice 2009/24/ES (1)?

               2)

               Pro případ, že první otázka bude zodpovězena kladně: Vyčerpává se právo na rozšiřování rozmnoženiny počítačového programu podle první části věty čl. 4 odst. 2 směrnice 2009/24/ES, pokud nabyvatel zhotovil rozmnoženinu se svolením nositele práv stažením programu z internetu na nosič dat?

               3)

               Pro případ, že i druhá otázka bude zodpovězena kladně: Může se i taková osoba, která nabyla „použitou“ softwarovou licenci, odvolávat za účelem pořízení rozmnoženiny programu jako „oprávněný nabyvatel“ podle první části věty čl. 5 odst. 1 a čl. 4 odst. 2 směrnice 2009/24/ES na vyčerpání práva k šíření rozmnoženiny pořízené prvním nabyvatelem se svolením nositele práv stažením programu z internetu na nosič dat, pokud první nabyvatel svoji rozmnoženinu programu smazal nebo již nepoužívá?

      (1)  - Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/24/ES ze dne 23. dubna 2009 o právní ochraně počítačových programů (kodifikované znění); Úř. věst. L 111, s. 16.


title: Věc C-164/14 P: Usnesení Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 24. února 2015 – Pesquerias Riveirenses, SL a další v. Rada Evropské unie „Kasační opravný prostředek — Politika rybolovu — Zachování rybolovných zdrojů — Populace ryb, na něž se vztahují mezinárodní jednání nebo dohody — Společné zohlednění severní a jižní populace tresky modravé v severním Atlantiku pro účely stanovení celkových přípustných odlovů (TAC) — Přípustnost kasačního opravného prostředku — Akt, který se netýká přímo jednotlivců — Zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek“

text:
               15.6.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 198/15

         Usnesení Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 24. února 2015 – Pesquerias Riveirenses, SL a další v. Rada Evropské unie
   (Věc C-164/14 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Politika rybolovu - Zachování rybolovných zdrojů - Populace ryb, na něž se vztahují mezinárodní jednání nebo dohody - Společné zohlednění severní a jižní populace tresky modravé v severním Atlantiku pro účely stanovení celkových přípustných odlovů (TAC) - Přípustnost kasačního opravného prostředku - Akt, který se netýká přímo jednotlivců - Zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek“)
   (2015/C 198/20)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Pesquerias Riveirenses, SL, Pesquerias Campo de Marte, SL, Pesquera Anpajo, SL, Arrastreros del Barbanza, SA, Martinez Pardavila e Hijos, SL, Lijo Pesca, SL, Frigorificos Hermanos Vidal, SA, Pesquera Boteira, SL, Francisco Mariño Mos y Otros, CB, Perez Vidal Juan Antonio y Hno, CB, Marina Nalda, SL, Portillo y Otros, SL, Vidiña Pesca, SL, Pesca Hermo, SL, Pescados Oubiña Perez, SL, Manuel Pena Graña, Campo Eder, SL, Pesquera Laga, SL, Pesquera Jalisco, SL, Pesquera Jopitos, SL, Pesca-Julimar, SL (zástupce: J. Tojeiro Sierto, advokát)

      Další účastnice řízení: Rada Evropské unie (zástupci: A. Westerhof Löfflerová a A. de Gregorio Merino, zmocněnci)

      Vedlejší účastník podporující žalovanou: Evropská komise (zástupkyně: A. Szmytkowska a I. Galindo Martín, zmocněnkyně)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá jako zjevně neopodstatněný.

               2)

               Pesquerias Riveirenses SL a další ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Radou Evropské unie.

               3)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 159, 26.5.2014.


title: Věc T-526/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 19. listopadu 2015 – Matratzen Concord v. OHIM – Barranco Rodriguez a Barranco Schnitzler (Matratzen Concord) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství Matratzen Concord — Starší národní slovní ochranné známky MATRATZEN — Relativní důvod pro zamítnutí — Důkaz užívání — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) a čl. 42 odst. 2 nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               18.1.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 16/34

         Rozsudek Tribunálu ze dne 19. listopadu 2015 – Matratzen Concord v. OHIM – Barranco Rodriguez a Barranco Schnitzler (Matratzen Concord)
   (Věc T-526/14) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství Matratzen Concord - Starší národní slovní ochranné známky MATRATZEN - Relativní důvod pro zamítnutí - Důkaz užívání - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) a čl. 42 odst. 2 nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2016/C 016/42)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Matratzen Concord GmbH (Kolín nad Rýnem, Německo) (zástupce: I. Selting, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: G. Schneider a D. Botis, zmocněnci)

      Další účastníci řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastníci před Tribunálem: Mariano Barranco Rodriguez (Sant Just Desvern, Španělsko) a Pablo Barranco Schnitzler (Sant Just Desvern) (zástupce: J. Iglesias Monravá, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 9. dubna 2014 (věc R 1523/2013-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi Marianem Barranco Rodriguezem a Pablem Barranco Schnitzlerem na straně jedné a společností Matratzen Concord GmbH na straně druhé.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti Matratzen Concord GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 303, 8.9.2014.


title: Věc T-507/04: Žaloba podaná dne 30. prosince 2004 Arturo Ruiz Bravo-Villasantem proti Komisi Evropských společenství

text:
               14.5.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 115/22

         Žaloba podaná dne 30. prosince 2004 Arturo Ruiz Bravo-Villasantem proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-507/04)
   (2005/C 115/42)
   Jednací jazyk: španělština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 30. prosince 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Arturem Ruizem Bravem-Villasantem, s bydlištěm v Madridu (Španělsko), zastoupeným Josém Luisem Fuertesem Suárezem, advokátem.
   Žalobce navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí orgánu, kterému byla svěřena pravomoc jmenovat: ředitel Úřadu pro výběr personálu Evropských společenství ze dne 23. srpna 2004, kterým bylo rozhodnuto o stížnosti proti rozhodnutí komise výběrového řízení COM/B/02, týkajícího se hodnocení ústní zkoušky a vyloučení žalobce ze seznamu vítězů výběrového řízení ze dne 22. dubna 2004.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   V tomto řízení žalobce namítá rozhodnutí komise výběrového řízení COM/B/02 vyloučit ho z konečného seznamu vítězů z důvodu hodnocení jeho ústní zkoušky.
   K tomuto bodu žalobce tvrdí, že požádal předsedu komise výběrového řízení o přezkoumání jeho ústní zkoušky a podle něj mu bylo odpovězeno, že komise použila na jeho žádost pouze hodnotící kritéria („hodnotící stupnice“) použitá pro všechny kandidáty a že postup, v rámci něhož komise použila hodnotící proces byl předmětem tajné porady.
   Žalobce se na podporu svých nároků dovolává porušení zásady transparentnosti a zneuznání pojmu Společenství „dokument“, neboť rozhodnutí o vyloučení je založeno na existujícím dokumentu (hodnotící stupnice), jehož obsah však nebyl upřesněn, a zůstal tajným.


title: Věc C-174/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank Den Haag (Nizozemsko) dne 17. dubna 2015 – Vereniging Openbare Bibliotheken v. Stichting Leenrecht, vedlejší účastníci: Nederlands Uitgeversverbond a další

text:
               29.6.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/17

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank Den Haag (Nizozemsko) dne 17. dubna 2015 – Vereniging Openbare Bibliotheken v. Stichting Leenrecht, vedlejší účastníci: Nederlands Uitgeversverbond a další
   (Věc C-174/15)
   (2015/C 213/27)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Rechtbank Den Haag

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Vereniging Openbare Bibliotheken

      Žalovaná: Stichting Leenrecht

      Vedlejší účastníci: Nederlands Uitgeversverbond, Stichting LIRA, Stichting Pictoright

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba čl. 1 odst. 1, čl. 2 odst. 1 písm. b) a čl. 6 odst. 1 směrnice 2006/115 (1) vykládat v tom smyslu, že „půjčováním“ ve smyslu těchto ustanovení je třeba chápat také zpřístupňování autorským právem chráněných románů, povídek, biografií, cestopisů, knih pro děti a literatury pro mládež za účelem užívání na omezenou dobu, které není spojeno s přímým ani nepřímým hospodářským nebo obchodním prospěchem, pokud je uskutečňováno veřejně přístupným zařízením,

                           —

                           tak, že rozmnoženina v digitální formě (rozmnoženina A) je uložena na serveru zařízení a uživatel má možnost stažením díla na vlastní počítač tuto rozmnoženinu rozmnožit (rozmnoženina B),

                           —

                           přičemž rozmnoženina (rozmnoženina B) zhotovená uživatelem během stahování již není po uplynutí omezené doby použitelná a

                           —

                           jiní uživatelé nemohou rozmnoženinu (rozmnoženinu A) během tohoto období stahovat na vlastní počítač?

               2)

               V případě kladné odpovědi na otázku 1: Brání článek 6 směrnice 2006/115 nebo jiné ustanovení unijního práva členským státům v tom, aby spojily použití omezení práva na půjčování obsaženého v článku 6 uvedené směrnice s podmínkou, aby rozmnoženina díla (rozmnoženina A), poskytnutá k dispozici zařízením, byla uvedena na trh prvním prodejem této rozmnoženiny nebo jiným prvním převodem vlastnictví této rozmnoženiny v Unii nositelem práva nebo s jeho souhlasem ve smyslu čl. 4 odst. 2 směrnice 2001/29 (2)?

               3)

               V případě záporné odpovědi na otázku 2: Stanoví článek 6 směrnice 2006/115 další požadavky na původ rozmnoženiny (rozmnoženina A), kterou zařízení poskytlo k dispozici, jako například požadavek, že tato rozmnoženina pochází ze zákonného zdroje?

               4)

               V případě kladné odpovědi na otázku 2: Je třeba vykládat čl. 4 odst. 2 směrnice 2001/29 v tom smyslu, že prvním prodejem předmětů nebo jiným prvním převodem vlastnictví ve smyslu tohoto ustanovení je třeba chápat rovněž zpřístupňování digitální rozmnoženiny autorským právem chráněných románů, povídek, biografií, cestopisů, knih pro děti a literatury pro mládež za účelem užívání na neomezenou dobu, které se uskutečňuje online prostřednictvím stahování?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/115/ES ze dne 12. prosince 2006 o právu na pronájem a půjčování a o některých právech v oblasti duševního vlastnictví souvisejících s autorským právem (kodifikované znění) (Úř. vst. L 376, s. 28).

      (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/29/ES ze dne 22. května 2001 o harmonizaci určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti (Úř. všst. L 167, s. 10).


title: Věc C-444/11 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 30. srpna 2011 Team Relocations NV a další proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 16. června 2011 ve spojených věcech T-204/08 a T-212/08, Team Relocations NV a další v. Komise

text:
               26.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 347/9

         Kasační opravný prostředek podaný dne 30. srpna 2011 Team Relocations NV a další proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 16. června 2011 ve spojených věcech T-204/08 a T-212/08, Team Relocations NV a další v. Komise
   (Věc C-444/11 P)
   2011/C 347/14
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelky): Team Relocations NV, Amertranseuro International Holdings Ltd, Trans Euro Ltd, Team Relocations Ltd

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání navrhovatelek:

   Navrhovatelky požadují, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil rozsudek Tribunálu (osmého senátu) ze dne 16. června 2011 ve spojených věcech T-204/08 a T-212/08,

               —

               v případě, že rozhodne o použití článku 61 prvního pododstavce druhé věty svého statutu:

                           —

                           zrušil článek 1 rozhodnutí Komise ze dne 11. března 2008 ve věci COMP/38.543 — Mezinárodní stěhovací služby v rozsahu, v němž prohlašuje, že navrhovatelky v období od ledna 1997 do září 2003 porušovaly článek 81 ES a čl. 53 odst. 1 EHP;

                           —

                           zrušil článek 2 tohoto rozhodnutí v rozsahu, v němž navrhovatelkám ukládá pokutu ve výši 3,49 milionů eur;

                           —

                           podpůrně, podstatně snížil pokutu uloženou navrhovatelkám výše uvedeným rozhodnutím;

                           —

                           dále podpůrně, zrušil článek 2 tohoto rozhodnutí v rozsahu, v němž stanoví, že Amertranseuro International Holdings Ltd má společnou a nerozdílnou odpovědnost ve výši 1 300 000 eur;

                           —

                           dále podpůrně, uložil Komisi povinnost, aby zveřejnila kritéria, na jejichž základě rozhodla o snížení pokuty původně uložené společnosti Interdean NV ve výši 70 %, a v důsledku toho společnosti Team Relocations umožnil, aby písemně doložila, proč se tyto důvody použijí rovněž na její situaci.

               —

               v každém případě uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Na podporu kasačního opravného prostředku se navrhovatelky dovolávají devíti kasačních důvodů.
   První kasační důvod: porušení článku 101 SFEU a judikatury Soudního dvora týkající se tohoto ustanovení, zkreslení důkazů, porušení pravidel o důkazním břemenu a povinnosti uvést odůvodnění v rozsahu, v němž napadený rozsudek stanoví společnou a nerozdílnou odpovědnost společnosti Team Relocations za „jediné a pokračující protiprávní jednání“ uvedené v článku 1 rozhodnutí, k němuž docházelo mezi lednem 1997 a zářím 2003.
   Druhý kasační důvod: porušení bodu 13 pokynů Komise pro stanovování pokut z roku 2006, porušení pravidel o důkazním břemenu, zásad in dubio pro reo a nulla poena sine culpa v rozsahu, v němž bylo v napadeném rozsudku uvedeno, že základní částku pokuty stanovené pro navrhovatelky lze vypočítat na základě obratu, jehož se údajné protiprávní jednání společnosti Team Relocations netýkalo.
   Třetí kasační důvod: porušení zásady rovného zacházení a zásady personality trestů a sankcí, porušení judikatury Soudního dvora provádějící tyto zásady, porušení povinnosti uvést odůvodnění a pravidel o důkazním břemenu v rozsahu, v němž napadený rozsudek stanovil, že pokud jde o výpočet základní částky pokuty uložené společnosti Team Relocations, mohlo rozhodnutí vycházet z procentní sazby ve výši 17 %.
   Čtvrtý kasační důvod: porušení povinnosti uvést odůvodnění, zásady proporcionality a článků 7 a 23 nařízení č. 1/2003 (1) v rozsahu, v němž bylo v napadeném rozsudku uvedeno, že v rozhodnutí mohla být vynásobena procentní sazba „hodnoty prodejů“ společnosti Team Relocations počtem let, v jejichž průběhu se dopouštěla protiprávního jednání.
   Pátý kasační důvod: porušení zásady patere legem quam ipse fecisti a povinnosti uvést odůvodnění v rozsahu, v němž bylo v napadeném rozsudku konstatováno, že uložení dodatečné částky ve výši 17 % společnosti Team Relocations bylo odůvodněné.
   Šestý kasační důvod: porušení článku 101 SFEU a judikatury Soudního dvora týkající se tohoto ustanovení, povinnosti uvést odůvodnění, zásady patere legem quam ipse fecisti a zkreslení důkazů v rozsahu, v němž napadený rozsudek stanovil, že rozhodnutí správně konstatovalo, že neexistují polehčující okolnosti, které odůvodňují podstatné snížení pokuty uložené navrhovatelkám.
   Sedmý kasační důvod: porušení článku 101 SFEU, zásady zákazu diskriminace a povinnosti uvést odůvodnění v rozsahu, v němž napadený rozsudek stanoví, že Amertranseuro International Holdings Ltd společně a nerozdílně ručí za částku 1 300 000 eur.
   Osmý kasační důvod: porušení zásady proporcionality a povinnosti uvést odůvodnění v rozsahu, v němž je v napadeném rozsudku uvedeno, že pokuta uložená společnosti Team Relocations je přiměřená.
   Devátý kasační důvod: porušení zásady zákazu diskriminace, povinnosti uvést odůvodnění a zásady patere legem quam ipse fecisti v rozsahu, v němž napadený rozsudek zamítl osmý žalobní důvod společnosti Team Relocations a její žádost, aby Komise zveřejnila důvody, na jejichž základě přiznala Interdean snížení její pokuty o 70 %

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Text s významem pro EHP), Úř. věst. L 1, s. 1.


title: Věc T-26/06: Žaloba podaná dne  25. ledna 2006  – Trioplast Wittenheim v. Komise

text:
               22.4.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 96/14

         Žaloba podaná dne 25. ledna 2006 – Trioplast Wittenheim v. Komise
   (Věc T-26/06)
   (2006/C 96/28)
   Jednací jazyk: švédština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Trioplast Wittenheim AS (Wittenheim, Francie) (zástupce: Tommy Pettersson, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobkyně
   Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               částečně zrušil čl. 1 písm. g) rozhodnutí, pokud jde o období, během kterého se žalobkyni přiznává odpovědnost za porušení,

               —

               částečně zrušil čl. 2 písm. f) rozhodnutí, pokud jde o výši pokuty uložené žalobkyni nebo podpůrně snížil výši pokuty,

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně napadá rozhodnutí Komise ve věci COMP/F/38.354 – Průmyslové pytle (C(2005)4634 konečné; dále jen „napadené rozhodnutí“), kterým byla žalobkyni uložena pokuta ve výši 17,85 milionů eur za účast na protisoutěžním jednání na trhu s průmyslovými pytli v Belgii, Německu, Španělsku, Francii, Lucembursku a Nizozemsku v rozporu s článkem 81 ES.
   Žalobkyně nezpochybňuje, že se účastnila protisoutěžního jednání až do 23. března 1999, ale skončila své porušování v březnu 1999, když se o něm dozvěděl nový vlastník žalobkyně – Trioplast Industrier. Žalobkyně se proto domnívá, že Komise se dopustila nesprávného posouzení, pokud jde o dobu trvání porušování.
   Žalobkyně krom toho uvádí, že pokud jde o závažnost porušení, uložila jí Komise příliš vysokou základní částku, s ohledem na její podíl na trhu, v porovnání s ostatními podniky, jež se zúčastnily uvedeného jednání.
   Žalobkyně na podporu své argumentace dále uvádí, že Komise použila nesprávný způsob výpočtu výše pokuty a že měla použít jiný způsob, který by přihlédl ke skutečnosti, že porušení ze strany žalobkyně se vztahuje na tři různá období, jelikož žalobkyně měla během období, ve kterém došlo k porušení, tři různé vlastníky (St. Gobain, FLS a Trioplast Industrier). Podle žalobkyně má způsob výpočtu použitý Komisí za následek, že společná a nerozdílná odpovědnost FLS a Trioplast Industrier převyšuje celkovou výši pokuty, která byla uložena žalobkyni, a že těmto dvěma podnikům se v podstatě ukládá společná a nerozdílná odpovědnost rovněž platit za období, ve kterém žádný z těchto podniků nebyl vlastníkem žalobkyně.
   Žalobkyně dále dodává, že Komise měla přihlédnout ke skutečnosti, že v předmětné věci se na porušení ze strany žalobkyně vztahují polehčující okolnosti, jelikož její účast na porušení byla celkově malá a pasivní. Krom toho Komise podle žalobkyně nepřihlédla k pravidlu 10 % nařízení č. 1/2003 (1) a měla být více shovívavá než jak tomu bylo v napadeném rozhodnutí.
   Konečně žalobkyně tvrdí, že Komise porušila zásadu právní jistoty a zásadu proporcionality.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. L 1, 4.1.2003, s. 1)


title: Věc C-2/06: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 12. února 2008  (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Hamburg – Německo) – Willy Kempter KG v. Hauptzollamt Hamburg-Jonas (Vývoz skotu — Vývozní náhrady — Konečné správní rozhodnutí — Výklad rozsudku Soudního dvora — Účinek rozsudku vydaného Soudním dvorem v řízení o předběžné otázce po tomto rozhodnutí — Přezkum a zrušení — Časové meze — Právní jistota — Zásada spolupráce — Článek 10 ES)

text:
               29.3.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 79/3

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 12. února 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Hamburg – Německo) – Willy Kempter KG v. Hauptzollamt Hamburg-Jonas
   (Věc C-2/06) (1)

   (Vývoz skotu - Vývozní náhrady - Konečné správní rozhodnutí - Výklad rozsudku Soudního dvora - Účinek rozsudku vydaného Soudním dvorem v řízení o předběžné otázce po tomto rozhodnutí - Přezkum a zrušení - Časové meze - Právní jistota - Zásada spolupráce - Článek 10 ES)
   (2008/C 79/03)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Finanzgericht Hamburg
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Willy Kempter KG

      Žalovaný: Hauptzollamt Hamburg-Jonas
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Finanzgericht Hamburg – Výklad článku 10 Smlouvy o ES, jak byl vyložen rozsudkem Soudního dvora ze dne 13. ledna 2004 ve věci C-453/00, Kühne & Heitz – Přezkum a oprava správním orgánem jeho konečného správního rozhodnutí, za účelem zohlednění výkladu použitelných ustanovení práva Společenství mezitím provedeného rozsudkem Soudního dvora, přestože se adresát rozhodnutí ve své původní žalobě nedovolával porušení tohoto ustanovení a svou žádost o přezkum podal až 21 měsíců po vydání tohoto rozsudku.
   Výrok

               1)

               V rámci řízení před správním orgánem týkajícím se přezkumu správního rozhodnutí, které se stalo konečným na základě rozsudku vydaného soudem rozhodujícím v posledním stupni, přičemž tento rozsudek je z pohledu pozdější judikatury Soudního dvora založen na nesprávném výkladu práva Společenství, toto právo neukládá, aby se žalobce v původním řízení v rámci opravného prostředku podle vnitrostátního práva, který podal proti tomuto rozhodnutí, dovolával práva Společenství.

               2)

               Právo Společenství neukládá žádné časové meze pro podání žádosti o přezkum konečného správního rozhodnutí. Členské státy nicméně mohou stanovit přiměřené lhůty pro podání opravného prostředku v souladu se zásadami rovnocennosti a efektivity v právu Společenství.

      (1)  Úř. věst. C 60, 11.3.2006.


title: Věc C-386/05: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 3. května 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberster Gerichtshof – Rakousko) – Color Drack GmbH v. Lexx International Vertriebs GmbH (Příslušnost a uznávání a výkon soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech — Nařízení (ES) č. 44/2001 — Zvláštní příslušnost — Článek 5 bod 1 písm. b) první odrážka — Soud místa plnění smluvního závazku, o nějž se jedná — Prodej zboží — Zboží dodané na různá místa téhož členského státu)

text:
               23.6.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 140/4

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 3. května 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberster Gerichtshof – Rakousko) – Color Drack GmbH v. Lexx International Vertriebs GmbH
   (Věc C-386/05) (1)

   (Příslušnost a uznávání a výkon soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech - Nařízení (ES) č. 44/2001 - Zvláštní příslušnost - Článek 5 bod 1 písm. b) první odrážka - Soud místa plnění smluvního závazku, o nějž se jedná - Prodej zboží - Zboží dodané na různá místa téhož členského státu)
   (2007/C 140/07)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Oberster Gerichtshof
   Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Color Drack GmbH

      Žalovaná: Lexx International Vertriebs GmbH
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Oberster Gerichtshof – Výklad čl. 5 bodu 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (Úř. věst. L 12, s. 1) – Zvláštní příslušnost – Místo, kam bylo podle smlouvy o prodeji zboží dodáno – Více míst dodání.
   Výrok
   Článek 5 bod 1 písm. b) první odrážka nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech musí být vykládán tak, že se toto ustanovení použije v případě více míst dodání v témže členském státě. V tomto případě je soudem příslušným k rozhodnutí o všech nárocích ze smlouvy o prodeji zboží soud, v jehož obvodu se nachází místo hlavního dodání, které musí být určeno v závislosti na ekonomických kritériích. Při neexistenci určujících kritérií pro zjištění místa hlavního dodání může žalobce žalovat žalovaného u soudu místa dodání podle své volby.

      (1)  Úř. věst. C 10, 14.1.2006.


title: Věc C-163/06 P: Kasační opravný prostředek podaný dne  27. března 2006  Finskou republikou proti usnesení vydanému dne  9. ledna 2006  ve věci T-177/05, Finská republika v. Komise Evropských Společenství

text:
               1.7.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 154/6

         Kasační opravný prostředek podaný dne 27. března 2006 Finskou republikou proti usnesení vydanému dne 9. ledna 2006 ve věci T-177/05, Finská republika v. Komise Evropských Společenství
   (Věc C-163/06 P)
   (2006/C 154/12)
   Jednací jazyk: finština
   Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Finská republika (zástupce: E. Bygglin)

      Další účastník řízení: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

               —

               je namístě zrušit usnesení vydané dne 9. ledna 2006 Soudem prvního stupně Evropských společenství ve věci T-177/05, Finská republika proti Komisi Evropských Společenství, prohlásit žalobu podanou Finskem na základě článku 230 ES za přípustnou a zaslat věc k Soudu, aby rozhodl ve věci a uložil Komisi nahradit Finsku rovněž náklady v rámci řízení o kasačním opravném prostředku.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Finsko má za to, že usnesení vydané Soudem porušuje právo Společenství ve smyslu článku 58 statutu Soudního dvora.
   Finsko se domnívá, že Soud se dopustil nesprávného posouzení, když měl za to, že sporné dopisy neobsahovaly rozhodnutí, které by mohlo být napadnuto žalobou na základě článku 230 ES.
   Podle Finska sporné dopisy jistě obsahují rozhodnutí, které může být napadeno žalobou ve smyslu článku 230 ES.
   Sporným rozhodnutím Komise ve skutečnosti připravila Finsko o možnost učinit platbu s výhradou ve smyslu judikatury Soudního dvora.
   V souladu s judikaturou vztahující se k použití článku 230 ES vyvolává tedy sporné rozhodnutí závazné právní účinky, které se dotýkají zájmů Finska a jasně mění právní situaci tohoto státu. Kromě toho rozhodnutí vedlo pro Finsko ke ztrátě práva, a tedy zjevně nepříznivě zasáhlo do jeho právního postavení.


title: Věc C-348/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Milano (Itálie) dne 22. června 2016 – Sacko Moussa v. Commissione Territoriale per il riconoscimento della Protezione internazionale di Milano

text:
               19.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 343/28

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Milano (Itálie) dne 22. června 2016 – Sacko Moussa v. Commissione Territoriale per il riconoscimento della Protezione internazionale di Milano
   (Věc C-348/16)
   (2016/C 343/40)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale di Milano

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Sacko Moussa

      Žalovaná: Commissione Territoriale per il riconoscimento della Protezione internazionale di Milano

      Předběžné otázky

   Musí být směrnice 2013/32/EU (1) (a to zejména články 12, 14, 31 a 46) vykládána v tom smyslu, že připouští řízení, jako je řízení italské (čl. 19 bod 9 nařízení č. 150 z roku 2011), v němž soudní orgán, na který se obrátil žadatel o azyl – jehož žádost byla po úplném přezkumu včetně výslechu správním orgánem příslušným k přezkoumání žádosti o azyl zamítnuta – může v případě, že žaloba je zjevně neopodstatněná a zamítnutí správního orgánu je tedy nezvratné, žalobu zamítnout de plano, aniž by musel uvedeného žadatele znovu vyslechnout?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/32/EU ze dne 26. června 2013 o společných řízeních pro přiznávání a odnímání statusu mezinárodní ochrany (Úř. věst. 2013, L 180, s. 60).


title: Věc C-90/06: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 22. listopadu 2006 – Komise Evropských společenství v. Portugalská republika

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 331/25

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 22. listopadu 2006 – Komise Evropských společenství v. Portugalská republika
   (Věc C-90/06) (1)

   (2006/C 331/50)

      Jednací jazyk: portugalština

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 86, 8.4.2006.


title: Věc C-484/08: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 3. června 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Supremo — Španělština) — Caja de Ahorros y Monte de Piedad de Madrid v. Asociación de Usuarios de Servicios Bancarios (Ausbanc) ( „Směrnice 93/13/EHS — Spotřebitelské smlouvy — Podmínky definující hlavní předmět smlouvy — Soudní přezkum jejich nepřiměřené povahy — Vynětí — Přísnější ustanovení vnitrostátního práva k zajištění vyššího stupně ochrany spotřebitele“ )

text:
               31.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/6

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 3. června 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Supremo — Španělština) — Caja de Ahorros y Monte de Piedad de Madrid v. Asociación de Usuarios de Servicios Bancarios (Ausbanc)
   (Věc C-484/08) (1)

   (Směrnice 93/13/EHS - Spotřebitelské smlouvy - Podmínky definující hlavní předmět smlouvy - Soudní přezkum jejich nepřiměřené povahy - Vynětí - Přísnější ustanovení vnitrostátního práva k zajištění vyššího stupně ochrany spotřebitele)
   2010/C 209/07
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Tribunal Supremo

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Caja de Ahorros y Monte de Piedad de Madrid

      Žalovaná: Asociación de Usuarios de Servicios Bancarios (Ausbanc)

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Tribunal Supremo — Výklad článku 2 ES, čl. 3 odst. 1 písm. g) ES a čl. 4 odst. 1 ES, jakož i čl. 4 odst. 2 a článku 8 směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách ve spotřebitelských smlouvách (Úř. věst. L 95, s. 29) — Přísnější vnitrostátní ustanovení k zajištění vyšší úrovně ochrany spotřebitele — Kontrola podmínek, které definují hlavní předmět smlouvy nebo přiměřenost ceny a odměny na straně jedné a služeb nebo zboží dodávaných výměnou na straně druhé.

      Výrok

               1)

               Článek 4 odst. 2 a článek 8 směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách ve spotřebitelských smlouvách musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání vnitrostátní právní úpravě, jako je úprava dotčená v původním řízení, která připouští soudní přezkum nepřiměřené povahy smluvních podmínek týkajících se definice hlavního předmětu smlouvy nebo přiměřenosti ceny a odměny na straně jedné a služeb nebo zboží dodávaných výměnou na straně druhé, i když jsou tyto podmínky sepsány jasným a srozumitelným jazykem.

               2)

               Článek 2 ES, čl. 3 odst. 1 písm. g) ES a čl. 4 odst. 1 ES nebrání výkladu čl. 4 odst. 2 a článku 8 směrnice 93/13, podle kterého členské státy mohou přijmout vnitrostátní právní úpravu, která připouští soudní přezkum nepřiměřené povahy smluvních podmínek týkajících se definice hlavního předmětu smlouvy nebo přiměřenosti ceny a odměny na straně jedné a služeb nebo zboží dodávaných výměnou na straně druhé, i když jsou tyto podmínky sepsány jasným a srozumitelným jazykem.

      (1)  Úř. věst. C 19, 24.1.2009.


title: Věc T-10/02: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 6. června 2006 – Girardot v. Komise ( Veřejná služba — Dočasný zaměstnanec — Protiprávní odmítnutí kandidatury — Zrušení — Nastolení situace před stavem protiprávnosti — Spravedlivá finanční náhrada — Ztráta příležitosti zastávat zaměstnání — Ohodnocení ex aequo et bono )

text:
               12.8.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 190/16

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 6. června 2006 – Girardot v. Komise
   (Věc T-10/02) (1)

   („Veřejná služba - Dočasný zaměstnanec - Protiprávní odmítnutí kandidatury - Zrušení - Nastolení situace před stavem protiprávnosti - Spravedlivá finanční náhrada - Ztráta příležitosti zastávat zaměstnání - Ohodnocení ex aequo et bono“)
   (2006/C 190/27)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Marie-Claude Girardot (L'Haÿ-les-Roses, Francie) (zástupci: N. Lhoëst a É. Schietere de Lophem, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: původně F. Clotuche-Duvieusart, L. Lozano Palacios a H. Tserepa-Lacombe, poté F. Clotuche-Duvieusart a H. Tserepa-Lacombe, zmocněnci)
   Předmět věci
   Určení částky spravedlivé finanční náhrady dlužné Komisí M.-C. Girardot na základě rozsudku Soudu ze dne 31. března 2004, Girardot v. Komise (T-10/02, Recueil FP, s. I-A-109 a II-483)
   Výrok rozsudku

               1)

               Částka finanční náhrady dlužná Komisí Marie-Claude Girardot na základě rozsudku Soudu ze dne 31. března 2004, Girardot v. Komise (T-10/02) se určuje na 92 785 eur s navýšením o úroky ode dne 6. září 2004 ve výši určené Evropskou centrální bankou pro hlavní operace refinancování navýšené o dva body.

               2)

               Komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 68, 16.3.2002.


title: Věc T-202/04: Žaloba podaná dne 27. května 2004 Madaus Aktiengesellschaft proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

text:
               7.8.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 201/22

         Žaloba podaná dne 27. května 2004 Madaus Aktiengesellschaft proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)
   (Věc T-202/04)
   (2004/C 201/45)
   Jednací jazyk bude stanoven podle čl. 131 odst. 2 jednacího řádu – jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 27. května 2004 žaloba podaná proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) Madaus Aktiengesellschaft, se sídlem v Kolíně nad Rýnem (Německo), zastoupenou I. Valdelomarem Serranem, advokátem.
   The Optima Health Limited byla rovněž účastníkem řízení před odvolacím senátem.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               určil, že OHIM se vydáním napadeného rozhodnutí dopustil právního omylu;

               —

               zrušil napadené rozhodnutí.

         Žalobní důvody a hlavní tvrzení

               Přihlašovatel ochranné známky Společenství:

               Optima Healthcare Ltd, změněno na The Optimal Health Ltd.

               Přihlašovaná ochranná známka Společenství:

               Slovní ochranná známka „ECHINAID“ pro výrobky třídy 5 (vitamíny, potravinové doplňky, bylinné přípravky, farmaceutické a lékařské přípravky) (přihláška ochranné známky Společenství č. 1666239)

               Majitel ochranné známky nebo označení, namítaných v námitkovém řízení:

               Madaus AG

               Namítaná ochranná známka nebo označení:

               Mezinárodní slovní ochranná známka „ECHINACIN“ pro výrobky třídy 5 (chemické farmaceutické přípravky)

               Rozhodnutí námitkového oddělení:

               Zamítnutí námitek

               Rozhodnutí odvolacího senátu:

               Zamítnutí odvolání podaného společností Madaus

               Dovolávané žalobní důvody:

               Žalobkyně tvrdí, že odvolací senát nesprávně uplatnil pojem relevantního území a relevantní veřejnosti. Žalobkyně dále tvrdí, že předpona Echina není popisná a že existuje nebezpečí záměny ochranných známek.


title: Rozsudek soudu prvního stupně ze dne 8. července 2004 ve spojených věcech T-67/00, T-68/00, T-71/00 a T-78/00, JFE Engineering Corp. a další proti Komisi Evropských společenství (Dohody narušující hospodářskou soutěž — Trh s bezešvými trubkami a rourami — ESVO — Pravomoc Komise — Porušení — Pokuty)

text:
               25.9.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 239/13

      ROZSUDEK SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 8. července 2004
   ve spojených věcech T-67/00, T-68/00, T-71/00 a T-78/00, JFE Engineering Corp. a další proti Komisi Evropských společenství (1)

   (Dohody narušující hospodářskou soutěž - Trh s bezešvými trubkami a rourami - ESVO - Pravomoc Komise - Porušení - Pokuty)
   (2004/C 239/27)
   Jednací jazyk: angličtina
   Ve spojených věcech T-67/00, T-68/00, T-71/00 a T-78/00, JFE Engineering Corp., dříve NKK Corp., se sídlem v Tokiu (Japonsko), původně zastoupená M. Smithem a C. Maguirem, advokáty, posléze A. Vandencasteelem a V. Dehinem, advokáty a A.-L. Marmagioli, advokátkou, s adresou pro účely doručování v Lucemburku, Nippon Steel Corp., se sídlem v Tokiu, zastoupená J.-F. Bellisem a K. Van Hovem, advokáty, s adresou pro účely doručování v Lucemburku, JFE Steel Corp., dřívě Kawasaki Steel Corp., se sídlem v Tokiu, zastoupená A. Vandencasteelem, advokátem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku, Sumitomo Metal Industriels Ltd., se sídlem v Tokiu, zastoupená C. Vajdou, zmocněncem, G. Sproul a F. Weitzman, advokáty, s adresou pro účely doručování v Lucemburku, proti Komisi Evropských společenství (zmocněnci: M. Erhart a A. Whelan, ve spolupráci s N. Khanem, advokátem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku), podporovaní Kontrolním úřadem ESVO (zmocněnci: D. Sif Tynes a P. Bjørgan), jejichž předmětem je návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2003/382/ES ze dne 8. prosince 1999 v řízení dle článku 81 Smlouvy o ES (Věc IV/E-1/35.860-B – Bezešvé ocelové trubky) (Úř. věst. 2003, L 140, s. 1) nebo podpůrně návrh na snížení výše pokut uložených žalobkyním, Soud (druhý senát), ve složení N. J. Forwood, předseda, J. Pirrung a A. W. H. Meij, soudci; tajemník: J. Plingers, rada, vydal dne 8. července 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Čl. 1 odst. 2 rozhodnutí Komise 2003/382/ES ze dne 8. prosince 1999 v řízení dle článku 81 Smlouvy o ES (Věc IV/E-1/35.860-B- Bezešvé ocelové trubky) se ruší v rozsahu, v němž stanoví existenci porušení vytýkaného tímto článkem čtyřem žalobkyním ve věcech T-67/00, T-68/00, T-71/00 a T-78/00, jehož se dopustily před 1. lednem 1991 a od 30. června 1994.

               2)

               Výše pokuty uložené každé ze čtyř žalobkyň článkem 4 rozhodnutí 2003/382 se stanoví na 10 935 000 EUR.

               3)

               Ve zbývajících částech se tyto čtyři žaloby zamítají.

               4)

               Čtyři žalobkyně a Komise ponesou své náklady.

               5)

               Kontrolní úřad ESVO ponese své náklady.

      (1)  Úř. věst. C 149, 27.5.2000.


title: Věc C-123/15: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 30. června 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzhof – Německo) – Max-Heinz Feilen v. Finanzamt Fulda „Řízení o předběžné otázce — Daně — Volný pohyb kapitálu — Dědická daň — Právní úprava členského státu, podle níž lze snížit dědickou daň z dědictví, jehož součástí je majetek, který již byl dříve předmětem dědictví, z něhož byla v tomto členském státě zaplacena taková daň — Omezení — Odůvodnění — Soudržnost daňového systému“

text:
               12.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 335/15

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 30. června 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzhof – Německo) – Max-Heinz Feilen v. Finanzamt Fulda
   (Věc C-123/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Daně - Volný pohyb kapitálu - Dědická daň - Právní úprava členského státu, podle níž lze snížit dědickou daň z dědictví, jehož součástí je majetek, který již byl dříve předmětem dědictví, z něhož byla v tomto členském státě zaplacena taková daň - Omezení - Odůvodnění - Soudržnost daňového systému“)
   (2016/C 335/19)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesfinanzhof

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Max-Heinz Feilen

      Žalovaný: Finanzamt Fulda

      Výrok

   Článek 63 odst. 1 a článek 65 SFEU nebrání takové právní úpravě členského státu, jako je právní úprava dotčená ve věci v původním řízení, která pro případy nabytí majetku z důvodu úmrtí osobami zařazenými do určité daňové třídy stanoví snížení dědické daně, pokud pozůstalost zahrnuje majetek, který již byl zděděn v průběhu deseti let před tímto nabytím, za podmínky, že z tohoto dříve nabytého majetku byla vyměřena dědická daň v tomto členském státě.

      (1)  Úř. věst. C 213, 29.6.2015


title: Věc T-418/08: Rozsudek Tribunálu ze dne 12. dubna 2013 — OSA v. Komise ( „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Autorská práva k veřejnému provádění hudebních děl prostřednictvím internetu, satelitu a kabelového vysílání — Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES — Rozdělení zeměpisného trhu — Dvojstranné dohody mezi vnitrostátními organizacemi pro kolektivní správu — Jednání ve vzájemné shodě vylučující možnost udělit multiteritoriální a multirepertoárové licence — Důkaz — Presumpce neviny“ )

text:
               1.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 156/31

         Rozsudek Tribunálu ze dne 12. dubna 2013 — OSA v. Komise
   (Věc T-418/08) (1)

   (Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Autorská práva k veřejnému provádění hudebních děl prostřednictvím internetu, satelitu a kabelového vysílání - Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES - Rozdělení zeměpisného trhu - Dvojstranné dohody mezi vnitrostátními organizacemi pro kolektivní správu - Jednání ve vzájemné shodě vylučující možnost udělit multiteritoriální a multirepertoárové licence - Důkaz - Presumpce neviny)
   2013/C 156/54
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci

      Žalobce: Ochranný svaz autorský pro práva k dílům hudebním o. s. (OSA) (Praha, Česká republika) (zástupce: M. Favart, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: F. Castillo de la Torre a A. Biolan, zmocněnci)

      Vedlejší účastníci podporující žalobce: International Confederation of Societies of Authors and Composers (CISAC) (Neuilly-sur-Seine, Francie) (zástupci: J. F. Bellis a K. Van Hove, advokáti) a European Broadcasting Union (EBU) (Grand-Saconnex, Švýcarsko) (zástupci: D. Waelbroeck, advokát, a D. Slater, solicitor)

      Předmět věci

   Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise C(2008) 3435 final ze dne 16. července 2008 v řízení podle článku 81 (ES) a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/C2/38.698 — CISAC).

      Výrok rozsudku

               1)

               Článek 3 rozhodnutí Komise C(2008) 3435 final ze dne 16. července 2008 v řízení podle článku 81 (ES) a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/C2/38.698 — CISAC) se zrušuje v rozsahu, v němž se týká Ochranného svazu autorského pro práva k dílům hudebním o. s. (OSA).

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 313, 6.12.2008


title: Věc C-289/07: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 3. dubna 2008 – Komise Evropských společenství v. Portugalská republika (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2004/17/ES — Koordinace postupů při zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a poštovních služeb — Neprovedení ve stanovené lhůtě)

text:
               24.5.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 128/15

         Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 3. dubna 2008 – Komise Evropských společenství v. Portugalská republika
   (Věc C-289/07) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2004/17/ES - Koordinace postupů při zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a poštovních služeb - Neprovedení ve stanovené lhůtě)
   (2008/C 128/24)
   Jednací jazyk: portugalština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: A. Caeiros a D. Kukovec, zmocněnci)

      Žalovaná: Portugalská republika (zástupci: L. Fernandes a F. Andrade e Sousa, zmocněnci)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Nepřijetí, ve stanovené lhůtě, předpisů nezbytných k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2004/17/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a poštovních služeb (Úř. věst. L 134, s. 1; Zvl. vyd. 06/07, s. 19)
   Výrok

               1)

               Portugalská republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2004/17/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a poštovních služeb, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 71 této směrnice.

               2)

               Portugalské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 183, 4.8.2007.


title: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 12. května 2005 ve věci C-452/03 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court of Justice (England & Wales), Chancery Division): RAL (Channel Islands) Ltd, a další proti Commissioners of Customs & Excise (DPH — Šestá směrnice — Článek 9 odst. 1 a 2 — Herní automaty — Zábavní nebo podobné činnosti — Poskytovatel služeb usazený mimo území Společenství — Určení místa poskytování služeb)

text:
               23.7.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 182/11

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (prvního senátu)
   ze dne 12. května 2005
   ve věci C-452/03 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court of Justice (England & Wales), Chancery Division): RAL (Channel Islands) Ltd, a další proti Commissioners of Customs & Excise (1)

   (DPH - Šestá směrnice - Článek 9 odst. 1 a 2 - Herní automaty - Zábavní nebo podobné činnosti - Poskytovatel služeb usazený mimo území Společenství - Určení místa poskytování služeb)
   (2005/C 182/21)
   Jednací jazyk: angličtina
   Ve věci C-452/03, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím High Court of Justice (England & Wales), Chancery Division (Spojené království) ze dne 17. října 2003, došlým Soudnímu dvoru dne 27. října 2003 ve sporu mezi RAL (Channel Islands) Ltd, RAL Ltd, RAL Services Ltd, RAL Machines Ltd a Commissioners of Customs & Excise, Soudní dvůr (první senát), ve složení P. Jann, předseda senátu, K. Lenaerts (zpravodaj), N. Colneric. K. Schiemann a E. Juhász, soudci, generální advokát: M. Poiares Maduro, vedoucí soudní kanceláře: K. Stranz, rada, vydal dne 12. května 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:
   Poskytování služeb sestávající z umožnění veřejnosti za úplatu používat herní automaty umístěné v herních prostorách na území členského státu musí být považováno za jednu ze zábavních nebo podobných činností ve smyslu první odrážky čl. 9 odst. 2 písm. c) šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně, takže místem poskytování služeb je místo, kde jsou služby skutečně vykonávány.

      (1)  Úř. věst. C 7, 10.1.2004.


title: Věc C-103/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Unabhängiger Verwaltungssenat des Landes Vorarlberg (Rakousko) dne 6. března 2008 – Arthur Gottwald v. Bezirkshauptmannschaft Bregenz

text:
               7.6.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 142/13

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Unabhängiger Verwaltungssenat des Landes Vorarlberg (Rakousko) dne 6. března 2008 – Arthur Gottwald v. Bezirkshauptmannschaft Bregenz
   (Věc C-103/08)
   (2008/C 142/20)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Unabhängiger Verwaltungssenat des Landes Vorarlberg
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Arthur Gottwald

      Žalovaný: Bezirkshauptmannschaft Bregenz
   Předběžná otázka
   Má být článek 12 ES vykládán v tom smyslu, že brání uplatnění vnitrostátního právního předpisu, který stanoví bezplatné poskytnutí ročního kupónu pro motorové vozidlo k užívání pozemních komunikací na území Rakouska, jejichž užití podléhá zpoplatnění, všem osobám s blíže stanoveným postižením, které mají své trvalé bydliště nebo obvyklý pobyt v tuzemsku?


title: Věc T-435/08: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 25. června 2009 — Tokita Management Service v. OHIM — Eminent Food (Tomatoberry)

text:
               15.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 193/33

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 25. června 2009 — Tokita Management Service v. OHIM — Eminent Food (Tomatoberry)
   (Věc T-435/08) (1)

   2009/C 193/54

      Jednací jazyk: angličtina

   Předseda prvního senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 313, 6.12.2008.


title: Věc T-345/05: Žaloba podaná dne  5. září 2005  – V. v. Parlament

text:
               26.11.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 296/29

         Žaloba podaná dne 5. září 2005 – V. v. Parlament
   (Věc T-345/05)
   (2005/C 296/63)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobce: V. (Binsted, Spojené království) (zástupci: J. Lofthouse, barrister, M. Monan, C. Hayes, solicitors)

      Žalovaný: Evropský parlament
   Návrhová žádání žalobce

               —

               prohlásit rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 5. července 2005 o zbavení žalobce imunity za neplatné;

               —

               určit, že uvedené rozhodnutí, i kdyby bylo platné, je v každém případě neplatné, pokud jde o zbavení výsady, jelikož se týká pouze imunity;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobce je členem Evropského parlamentu. V lednu 2004 bylo proti němu zahájeno ve Spojeném království trestní stíhání, v jehož důsledku byl Parlament požádán, aby potvrdil, že trestní stíhání žalobce může pokračovat v souladu s Protokolem o výsadách a imunitách Evropských společenství, a aby jej v každém případě zbavil jakékoli výsady nebo imunity tak, aby trestní stíhání mohlo pokračovat. Napadeným rozhodnutím Parlament rozhodl o zbavení žalobce imunity.
   Žalobce navrhuje, aby toto rozhodnutí bylo zrušeno. Tvrdí, že rozhodnutí je postiženo vadou spočívající v nesprávném právním posouzení v tom, že uvádí, že článek 8 Protokolu z roku 1965 nezaručuje ochranu proti soudnímu stíhání. Tvrdí, že odůvodnění Parlamentu je nesoudržné, jelikož zbavuje něčeho, co podle jeho názoru neexistuje.
   Žalobce dále tvrdí, že Parlament neposoudil nestranně a úplně argumenty obou stran. V této souvislosti se žalobce rovněž dovolává porušení pravidla 7 odst. 7 jednacího řádu Parlamentu, jelikož výbor vyjádřil názor ohledně opodstatněnosti trestního stíhání, ačkoli je mu to zakázáno.
   Žalobce se konečně dovolává neexistence úplného a odpovídajícího odůvodnění napadeného rozhodnutí a tvrdí, že nebylo náležité či přiměřené.


title: Věc T-61/06: Žaloba podaná dne  13. února 2006  – Italská republika v. Komise

text:
               8.4.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 86/43

         Žaloba podaná dne 13. února 2006 – Italská republika v. Komise
   (Věc T-61/06)
   (2006/C 86/82)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Italská republika (zástupce: Paolo Gentili, Avv. dello Stato)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobkyně

               —

               zrušit přípis č. 12980 ze dne 1. prosince 2005, jehož předmětem je certifikace a prohlášení o dočasných výdajích a žádost o platbu. Jednotný programový dokument (Docup) Veneto cíl 2 2000-2006 (č. CCI 2000 IT 16 2 DO 005);

               —

               zrušit přípis č. 13683 ze dne 13. prosince 2005, jehož předmětem je platba Evropské komise odlišná od požadované částky; odkaz: Jednotný programový dokument (DOCUP) Lombardia 2000-2006 (č. CCI 2000 IT 16 2 DO 014);

               —

               zrušit přípis č. 13684 ze dne 13. prosince 2005, jehož předmětem je platba Evropské komise odlišná od požadované částky; odkaz: Regionální operativní program (POR) Puglia (č. CCI 1999IT 16 1 PO 009);

               —

               zrušit přípis č. 13687 ze dne 13. prosince 2005, jehož předmětem je platba Evropské komise odlišná od požadované částky; odkaz: Jednotný programový dokument (DOCUP) Piemonte (č. CCI 2000 IT 16 2 DO 007);

               —

               zrušit přípis č. 14013 ze dne 19. prosince 2005, jehož předmětem je platba Evropské komise odlišná od požadované částky; odkaz: Jednotný programový dokument (DOCUP) Toscana cíl 2 (č. CCI 2000 IT 16 2DO 001);

               —

               zrušit přípis č. 14015 ze dne 19. prosince 2005, jehož předmětem je národní operativní program (PON) Rozvoj místního podnikání 2000-2006 (č. CCI 1999 IT 16 1DO 002) – Platba Evropské komise odlišná od požadované částky;

               —

               zrušit přípis č. 14016 ze dne 19. prosince 2005, jehož předmětem je platba Evropské komise odlišná od požadované částky; odkaz: Regionální operativní program (POR) Campania (č. CCI 1999 IT 16 1PO 007);

               —

               zrušit přípis č. 14082 ze dne 20. prosince 2005, jehož předmětem je platba Evropské komise odlišná od požadované částky; odkaz: Jednotný programový dokument (DOCUP) cíl 2 Lazio 2000-2006 (č. CCI 2000 IT 16 2DO 009);

               —

               zrušit přípis č. 14108 ze dne 20. prosince 2005, jehož předmětem je platba Evropské komise odlišná od požadované částky; odkaz: Jednotný programový dokument (DOCUP) Lombardia (č. CCI 2000 IT 16 2DO 014);

               —

               zrušit přípis č. 14133 ze dne 21. prosince 2005, jehož předmětem je certifikace a prohlášení o dočasných výdajích a žádost o platbu. Jednotný programový dokument (Docup) Veneto cíl 2 2000-2006 (č. CCI 2000 IT 16 2 DO 005);

               —

               zrušit přípis č. 14154 ze dne 21. prosince 2005, jehož předmětem je platba Evropské komise odlišná od požadované částky; odkaz: Regionální operativní program (POR) Puglia (č. CCI 1999 IT 16 1PO 009);

               —

               zrušit přípis č. 00627 ze dne 23.ledna 2006, jehož předmětem je platba Evropské komise odlišná od požadované částky; odkaz: Regionální operativní program (POR) Puglia (č. CCI 1999 IT 16 1PO 009);

               —

               zrušit všechny akty s nimi souvisejísí a předpokládané;

               —

               uložit Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou totožné s žalobními důvody a hlavními argumenty ve věci T-345/04, Italská republika v. Komise (1).

      (1)  Úř. věst. C 262, 23.10.2002, s. 55.


title: Věc T-217/14: Usnesení Tribunálu ze dne 30. listopadu 2015 – Gmina Kosakowo v. Komise „Žaloba na neplatnost — Nahrazení napadeného aktu v průběhu řízení — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“

text:
               1.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/53

         Usnesení Tribunálu ze dne 30. listopadu 2015 – Gmina Kosakowo v. Komise
   (Věc T-217/14) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Nahrazení napadeného aktu v průběhu řízení - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
   (2016/C 038/70)
   Jednací jazyk: polština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Gmina Kosakowo (Kosakowo, Polsko) (zástupce: M. Leśny, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: D. Grespan, S. Noë a A. Stobiecka-Kuik, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalobkyni: Polská republika (zástupkyně: B. Majczyna, zmocněnkyně)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2014/883/EU ze dne 11. února 2014, které se týká opatření SA.35388 (13/C) (ex 13/NN a ex 12/N) – Polsko – Založení letiště Gdynia-Kosakowo (Úř. věst. L 357, s. 51).

      Výrok

               1)

               Není důvodné rozhodnout ve věci samé.

               2)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady vynaložené Gmina Kosakowo, pokud jde o původní řízení.

               3)

               Gmina Kosakowo ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady řízení vynaložené Komisí, pokud jde o řízení o předběžných opatřeních.

               4)

               Polská republika ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 202, 30.6.2014.


title: Věc C-84/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Korkein hallinto-oikeus (Finsko) dne 24. února 2011 — Marja-Liisa Susisalo, Olli Tuomaala, Merja Ritala

text:
               14.5.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 145/9

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Korkein hallinto-oikeus (Finsko) dne 24. února 2011 — Marja-Liisa Susisalo, Olli Tuomaala, Merja Ritala
   (Věc C-84/11)
   2011/C 145/13
   Jednací jazyk: finština

      Předkládající soud

   Korkein hallinto-oikeus (Finsko)

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Marja-Liisa Susisalo, Olli Tuomaala, Merja Ritala

      Žalovaný: Helsingin yliopiston apteekki, Lääkealan turvallisuus- ja kehittämiskeskus FIMEA.

      Předběžné otázky

               1)

               Má být článek 49 SFEU, který se týká svobody usazování podle práva Unie, vykládán v tom smyslu, že nebrání použití právních předpisů finského zákona o léčivech týkajících se udělení povolení k provozování lékárny, neboť podmínky pro zřizování poboček lékárny Univerzity v Helsinkách se od podmínek pro zřizování poboček soukromých lékáren liší takto:

                           a)

                           Pobočka soukromé lékárny může být na základě povolení, které bylo uděleno podle § 52 odst. 1 zákona o léčivech Ústředním úřadem pro bezpečnost a vývoj v oblasti léčiv, zřízena v oblasti, která vzhledem k nízkému počtu obyvatel neposkytuje dostatečné rámcové podmínky pro samostatnou lékárnu, v níž však je z důvodů zásobování léčivy provoz lékárny nezbytný, a soukromý lékárník může na základě povolení uděleného zvlášť pro každou pobočku provozovat nejvýše tři pobočky. Pobočka lékárny Univerzity v Helsinkách může být naproti tomu zřízena s povolením uděleným Ústředním úřadem pro bezpečnost a vývoj v oblasti léčiv v příslušném případě podle § 52 odst. 3 zákona o léčivech, přičemž volné uvážení ohledně povolení není omezeno právními předpisy nebo jinými vnitrostátními ustanoveními, s výjimkou pravidla, že Univerzita v Helsinkách smí provozovat nejvýše 16 poboček lékárny.

                           b)

                           Ústřední úřad pro bezpečnost a vývoj v oblasti léčiv musí při určování místa soukromé pobočky přihlédnout k situaci lékárny. Pro umístění poboček lékárny Univerzity v Helsinkách neexistuje příslušný předpis a její pobočky mohou být zřízeny na různých místech ve Finsku.

               2)

               Je-li Soudní dvůr Evropské unie toho názoru, že článek 49 SFEU v souladu s odpověďmi na výše uvedené otázky brání právní úpravě týkající se povolení pro lékárnu Univerzity v Helsinkách ke zřízení poboček, žádá Korkein hallinto-oikeus o rozhodnutí o těchto dodatečných otázkách:

                           a)

                           Lze omezení svobody usazování na základě právní úpravy týkající se povolení pro lékárnu Univerzity v Helsinkách ke zřízení poboček odůvodnit naléhavými důvody obecného zájmu, které vyplývají ze zvláštních úkolů lékárny Univerzity v Helsinkách ve vztahu k zásobování léčivy a k farmaceutickému vzdělávání a které jsou nezbytné a odpovídají zásadě proporcionality, přihlédne-li se ke skutečnosti, že pro pobočky lékárny Univerzity v Helsinkách nejsou stanoveny příslušné zvláštní úkoly?

                           b)

                           Vyplývá z výše uvedených zákonem stanovených zvláštních úkolů lékárny Univerzity v Helsinkách, že může být považována za podnik ve smyslu čl. 106 odst. 2 SFEU, který poskytuje služby obecného hospodářského zájmu, a uvedené ustanovení SFEU, jestliže to souhlasí, odůvodňuje ve vztahu k pobočkám lékárny Univerzity v Helsinkách výjimku z požadavků stanovených v článku 49 SFEU a v judikatuře Soudního dvora Evropské unie na předchozí úřední povolení, přihlédneme-li k tomu, že pro pobočky lékárny Univerzity v Helsinkách nejsou stanoveny příslušné zvláštní úkoly?


title: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne  20. října 2005  ve věci C-511/03 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden): Staat der Nederlanden (Ministerie van landbouw; Natuurbeheer en Visserij) proti Ten Kate Holding Musselkanaal BV a dalším (Veterinární dozor — Ochrana proti bovinní spongiformní encefalopatii (nemoc šílených krav) — Krmení přežvýkavců bílkovinami pocházejícími z jiných zvířat, než jsou přežvýkavci — Odpovědnost členského státu za škodu způsobenou jednotlivcům porušením práva Společenství, které je tomuto státu přičítatelné — Použitelné právo — Povinnost podat žalobu pro nečinnost proti Komisi)

text:
               10.12.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 315/5

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (třetího senátu)
   ze dne 20. října 2005
   ve věci C-511/03 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden): Staat der Nederlanden (Ministerie van landbouw; Natuurbeheer en Visserij) proti Ten Kate Holding Musselkanaal BV a dalším (1)

   (Veterinární dozor - Ochrana proti bovinní spongiformní encefalopatii (nemoc šílených krav) - Krmení přežvýkavců bílkovinami pocházejícími z jiných zvířat, než jsou přežvýkavci - Odpovědnost členského státu za škodu způsobenou jednotlivcům porušením práva Společenství, které je tomuto státu přičítatelné - Použitelné právo - Povinnost podat žalobu pro nečinnost proti Komisi)
   (2005/C 315/08)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Ve věci C-511/03, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) ze dne 5. prosince 2003, došlým Soudnímu dvoru dne 8. prosince 2003, v řízení Staat der Nederlanden (Ministerie van Landbouw, Natuurbeheer en Visserij) proti Ten Kate Holding Musselkanaal BV, Ten Kate Europrodukten BV, Ten Kate Produktie Maatschappij BV, Soudní dvůr (třetí senát), ve složení A. Rosas (zpravodaj), předseda senátu, J.-P. Puissochet, S. von Bahr, U. Lõhmus a A. Ó Caoimh, soudci, generální advokátka: C. Stix-Hackl, vedoucí soudní kanceláře: M. Ferreira, vrchní rada, vydal dne 20. října 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1.

               Právo Společenství nestanoví žádnou povinnost členského státu podat žalobu na neplatnost podle článku 230 ES nebo žalobu pro nečinnost podle článku 232 ES ve prospěch některého z jeho občanů. Právo Společenství však v zásadě nebrání tomu, aby vnitrostátní právo stanovilo takovou povinnost nebo upravilo odpovědnost členského státu za to, že tímto způsobem nejednal.

               2.

               Článek 1 odst. 2 rozhodnutí Komise 94/381/ES ze dne 27. června 1994 o některých ochranných opatřeních proti bovinní spongiformní encefalopatii a zkrmování bílkovin pocházejících ze savců, ve spojení s ustanoveními článku 17 směrnice Rady 90/425/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních a zootechnických kontrolách v obchodu s některými živými zvířaty a produkty uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu a s ustanoveními článku 17 směrnice Rady 89/662/EHS ze dne 11. prosince 1989 o veterinárních kontrolách v obchodu uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu, musí být vykládán tak, že neumožňují-li poznatky, které má Komise k dispozici, prokázat, že kontroly prováděné v rámci systému umožňujícího rozlišení živočišných bílkovin pocházejících z přežvýkavců od bílkovin z nepřežvýkavců, předloženého členským státem k posouzení Komisí za účelem získání povolení, poskytují dostatečné záruky ochrany veřejného zdraví, a byla li Stálému veterinárnímu výboru předložena žádost tohoto členského státu, ale tento výbor nezaujal žádné stanovisko zejména z důvodu nových informací pozměňujících vnímání nebezpečí pro veřejné zdraví, Komise není povinna předložit Radě Evropské unie návrh opatření, která mají být přijata.

      (1)  Úř. věst. C 59, 6.3.2004.


title: Věc T-366/14: Žaloba podaná dne 28. května 2014 – August Storck v. OHIM (2good)

text:
               4.8.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 253/48

         Žaloba podaná dne 28. května 2014 – August Storck v. OHIM (2good)
   (Věc T-366/14)
   2014/C 253/63
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: August Storck KG (Berlín, Německo) (zástupci: I. Rohr, A. Richter, P. Goldenbaum a T. Melchert, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 27. února 2014 ve věci R 996/2013-1;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie týkající se slovní ochranné známky „2good“ pro výrobky zařazené do třídy 30 – Mezinárodní zápis č. 1 1 33  636

      Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí přihlášky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-346/11 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 30. září 2011 — Gollnisch v. Parlament ( „Řízení o předběžných opatřeních — Zbavení člena Evropského parlamentu imunity — Návrh na odklad vykonatelnosti — Neexistence naléhavosti“ )

text:
               26.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 347/33

         Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 30. září 2011 — Gollnisch v. Parlament
   (Věc T-346/11 R)
   (Řízení o předběžných opatřeních - Zbavení člena Evropského parlamentu imunity - Návrh na odklad vykonatelnosti - Neexistence naléhavosti)
   2011/C 347/57
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Bruno Gollnisch (Limonest, Francie) (zástupce: G. Dubois, advokát)

      Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: R. Passos, D. Moore a K. Zejdová, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na odklad vykonatelnosti rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 10. května 2011, jímž byl žalobce zbaven poslanecké imunity.

      Výrok

               1)

               Návrh na nařízení předběžného opatření se zamítá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc T-379/11 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 15. září 2011 — Hüttenwerke Krupp Mannesmann a další v. Komise ( „Řízení o předběžných opatřeních — Životní prostředí — Přidělování bezplatných povolenek na emise skleníkových plynů podle směrnice 2003/87/ES — Stanovení referenčních hodnot pro dotčené výrobky rozhodnutím Komise — Návrh na předběžné opatření — Přípustnost — Naléhavost“ )

text:
               26.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 347/33

         Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 15. září 2011 — Hüttenwerke Krupp Mannesmann a další v. Komise
   (Věc T-379/11 R)
   (Řízení o předběžných opatřeních - Životní prostředí - Přidělování bezplatných povolenek na emise skleníkových plynů podle směrnice 2003/87/ES - Stanovení referenčních hodnot pro dotčené výrobky rozhodnutím Komise - Návrh na předběžné opatření - Přípustnost - Naléhavost)
   2011/C 347/59
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Hüttenwerke Krupp Mannesmann GmbH (Duisburg, Německo); Rogesa — Roheisengesellschaft Saar mbH (Dillingen, Německo); Salzgitter Flachstahl GmbH (Salzgitter, Německo); ThyssenKrupp Steel Europe AG (Duisburg); a voestalpine Stahl GmbH (Linec, Rakousko) (zástupci: S. Altenschmidt a C. Dittrich, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: G. Wilms, K. Mifsud-Bonnici a K. Herrmann, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na odklad výkonu rozhodnutí Komise 2011/278/EU ze dne 27. dubna 2011, kterým se stanoví přechodná pravidla harmonizovaného přidělování bezplatných povolenek na emise platná v celé Unii podle článku 10a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES (Úř. věst. L 130, s. 1; Zvl. vyd. 15/07, s. 631).

      Výrok

               1)

               Návrh na nařízení předběžného opatření se zamítá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc C-243/10: Žaloba podaná dne 18. května 2010 — Evropská komise v. Italská republika

text:
               31.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/24

         Žaloba podaná dne 18. května 2010 — Evropská komise v. Italská republika
   (Věc C-243/10)
   ()
   2010/C 209/34
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: D. Grespan a B. Stromsky, zmocněnci)

      Žalovaná: Italská republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Italská republika tím, že ve stanovené lhůtě nepřijala veškerá opatření nezbytná pro zrušení režimu státních podpor prohlášeného za protiprávní a neslučitelný s vnitřním trhem rozhodnutím Komise 2008/854/ES ze dne 2. července 2008 o režimu podpory „Regionální zákon č. 9 z roku 1998 — zneužití podpory N 272/98“ C 1/04 (ex NN 158/03 a CP 15/2003) [oznámeno dne 4. července 2010 pod číslem K(2008) 2997], (Úř. věst. L 302, 13.11.2008, s. 9-18), nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 2, 3 a 4 uvedeného rozhodnutí a SFEU;

               —

               uložit Italské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

               1)

               Rozhodnutí 2008/854 prohlašuje za neslučitelný režim podpor vyplývající ze správního rozhodnutí (deliberazione) regionu Sardinie č. 33/6 ze dne 27. července 2000 ve spojení s článkem 2 regionálního zákona č. 9 ze dne 11. března 1998, v rozsahu, v němž povoluje poskytnutí podpor, které nemají žádný motivační účinek. V důsledku toho nařizuje navrácení podpor poskytnutých na základě uvedeného režimu (viz články 2 až 4).

               2)

               Intenzivní výměna korespondence mezi italskými orgány a Komisí v návaznosti na oznámení rozhodnutí 2008/854 svědčí o tom, že téměř dva roky po přijetí uvedeného rozhodnutí italské orgány stále ještě nezískaly zpět protiprávní a neslučitelné podpory poskytnuté na základě uvedeného režimu, ani úroky. Je tedy zjevné, že přijaté vnitrostátní postupy neumožnily „okamžité a skutečné“ navrácení; Itálie tudíž nesplnila povinnosti vyplývající z článků 2 a 3 rozhodnutí 2008/854.

               3)

               Krom toho se jeví, že italské orgány neposkytly žádné požadované informace ve lhůtě stanovené v čl. 4 odst. 1 rozhodnutí 2008/854. Je tedy třeba dojít k závěru, že Itálie nesplnila článek 4 rozhodnutí.


title: Věc C-440/13: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 11. prosince 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia – Itálie) – Croce Amica One Italia Srl v. Azienda Regionale Emergenza Urgenza (AREU) „Řízení o předběžné otázce — Veřejné zakázky na služby — Směrnice 2004/18/ES — Směrnice 89/665/EHS — Osobní situace zájemce nebo uchazeče — Předběžné zadání zakázky — Trestní vyšetřování vedené proti právnímu zástupci zadavatele — Rozhodnutí zadavatele nepřistoupit ke konečnému zadání zakázky a zrušit zadávací řízení — Soudní přezkum“

text:
               9.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 46/12

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 11. prosince 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia – Itálie) – Croce Amica One Italia Srl v. Azienda Regionale Emergenza Urgenza (AREU)
   (Věc C-440/13) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Veřejné zakázky na služby - Směrnice 2004/18/ES - Směrnice 89/665/EHS - Osobní situace zájemce nebo uchazeče - Předběžné zadání zakázky - Trestní vyšetřování vedené proti právnímu zástupci zadavatele - Rozhodnutí zadavatele nepřistoupit ke konečnému zadání zakázky a zrušit zadávací řízení - Soudní přezkum“)
   (2015/C 046/15)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Croce Amica One Italia Srl

      Žalovaná: Azienda Regionale Emergenza Urgenza (AREU)

      Za přítomnosti: Consorzio Lombardia Sanità

      Výrok

               1)

               Články 41 odst. 1, 43 a 45 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby musí být vykládány v tom smyslu, že v případě, že nejsou splněny podmínky pro uplatnění důvodů pro vyloučení stanovené v článku 45 směrnice 2004/18, tento článek nebrání tomu, aby veřejný zadavatel přijal rozhodnutí nezadávat veřejnou zakázku, na niž proběhlo zadávací řízení, a nepřistoupit ke konečnému zadání této zakázky jedinému zbývajícímu uchazeči v soutěži, kterému byla zakázka předběžně zadána.

               2)

               Unijní právo veřejných zakázek, a sice čl. 1 odst. 1 třetí pododstavec směrnice 89/665 ze dne 21. prosince 1989 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přezkumného řízení při zadávání veřejných zakázek na dodávky a stavební práce, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/66/ES ze dne 11. prosince 2007, musí být vykládáno v tom smyslu, že přezkum ve smyslu tohoto článku je přezkumem legality rozhodnutí učiněných zadavateli, jež má zaručit, že budou dodržena příslušná ustanovení unijního práva nebo vnitrostátní předpisy, které je provádějí, přičemž tento přezkum se nemusí omezovat pouze na to, zda bylo rozhodnutí zadavatele svévolné. To však nevylučuje, aby vnitrostátní zákonodárce svěřil příslušným vnitrostátním soudům pravomoc přezkoumávat účelnost rozhodnutí.

      (1)  Úř. věst. C 344, 23.11.2013.


title: Věc T-153/16: Usnesení Tribunálu ze dne 10. února 2017 – Acerga v. Rada „Žaloba na neplatnost — Rybolov — Zachování rybolovných zdrojů — Rybolovná práva ve vodách Unie a rybolovná práva, jimiž disponují plavidla Unie v některých vodách mimo Unii, pro některé rybí populace a skupiny rybích populací — Sdružení — Nedostatek osobního dotčení — Akt vyžadující přijetí prováděcích opatření — Nepřípustnost“

text:
               10.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 112/36

         Usnesení Tribunálu ze dne 10. února 2017 – Acerga v. Rada
   (Věc T-153/16) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Rybolov - Zachování rybolovných zdrojů - Rybolovná práva ve vodách Unie a rybolovná práva, jimiž disponují plavidla Unie v některých vodách mimo Unii, pro některé rybí populace a skupiny rybích populací - Sdružení - Nedostatek osobního dotčení - Akt vyžadující přijetí prováděcích opatření - Nepřípustnost“)
   (2017/C 112/50)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Asociación de armadores de cerco de Galicia (Acerga) (Sada, Španělsko) (zástupce: B. Huarte Melgar, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: A. Westerhof Löfflerová a F. Florindo Gijón, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žaloba podaná na základě článku 263 SFEU a směřující k částečnému zrušení nařízení Rady (EU) č. 2016/72 ze dne 22. ledna 2016, kterým se pro rok 2016 stanoví rybolovná práva ve vodách Unie a rybolovná práva, jimiž disponují rybářská plavidla Unie v některých vodách mimo Unii, pro některé rybí populace a skupiny rybích populací a kterým se mění nařízení (EU) 2015/104 (Úř. věst. 2016, L 22, s. 1).

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá jako nepřípustná.

               2)

               O žádosti Evropské komise o vstup do řízení jako vedlejší účastnice není třeba rozhodnout.

               3)

               Asociación de armadores de cerco de Galicia (Acerga) se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 200, 6.6.2016.


               18.2.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 42/20

         Složení přísahy nových členů Soudního dvora
   (2006/C 42/06)
   Pan Bay Larsen, jmenovaný soudcem u Soudního dvora Evropských společenství rozhodnutím zástupců vlád členských států Evropských společenství ze dne 20. července 2005, a pí Sharpston, jmenovaná generální advokátkou u Soudního dvora Evropských společenství rozhodnutím zástupců vlád členských států Evropských společenství ze dne 14. října 2005 (1), složili dne 10. ledna 2006 přísahu před Soudním dvorem.

      (1)  Úř. věst. L 204, 5.8.2005, s. 11, a Úř. věst. L 279, 22.10.2005, s. 70.


title: Věc C-178/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht Düsseldorf (Německo) dne 11. dubna 2014 – Vario Tek GmbH v. Hauptzollamt Düsseldorf

text:
               14.7.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 223/2

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht Düsseldorf (Německo) dne 11. dubna 2014 – Vario Tek GmbH v. Hauptzollamt Düsseldorf
   (Věc C-178/14)
   2014/C 223/02
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Finanzgericht Düsseldorf

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Vario Tek GmbH

      Žalovaný: Hauptzollamt Düsseldorf

      Předběžné otázky

               1)

               Vylučuje skutečnost, že videokamera nemá možnosti transfokátoru, jejímu zařazení do podpoložky 8525 80 9 kombinované nomenklatury ve znění nařízení Komise (EU) č. 861/2010 ze dne 5. října 2010, kterým se mění příloha I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku a nařízení Komise (EU) č. 1006/2011 ze dne 27. září 2011, kterým se mění příloha I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku (1)?

               2)

               V případě záporné odpovědi na otázku 1, jedná se o kamkordér pro záznam zvuku a obrazu snímaných televizní kamerou ve smyslu podpoložky 8525 80 91 KN již tehdy, pokud je možné na vyměnitelném médiu nezbytném pro provoz kamery připojením kamery přes USB kopírovat z jiného přístroje videosoubory nebo audiosoubory, aniž je lze zpřístupnit ke zhlédnutí či vyslechnutí pouze s kamerou?

      (1)  Nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku (Úř. věst. L 256, s. 1; Zvl. vyd. 02/02 s. 382) ve znění nařízení Komise (EU) č. 861/2010 ze dne 5. října 2010 a nařízení Komise č. 1006/2011 ze dne 27. září 2011, kterým se mění příloha I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87, Úř. věst. L 284, s. 1.


title: Částečný výmaz věci T-122/05

text:
               23.7.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 182/45

         Částečný výmaz věci T-122/05 (1)

   (2005/C 182/86)

      (Jednací jazyk: němčina)

   Usnesením ze dne 24. května 2005 rozhodl předseda prvního senátu Soudu prvního stupně Evropských společenství o výmazu jména žalobkyně Marenzi Privatstiftung ze seznamu jmen žalobců ve věci T-122/05, Benkö další proti Komisi Evropských společenství.

      (1)  Dosud nezveřejněno v Úř. věst.


title: Věc T-482/08: Žaloba podaná dne 11. listopadu 2008 – Atlas Transport v. OHIM – Hartmann (ATLAS TRANSPORT)

text:
               7.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/38

         Žaloba podaná dne 11. listopadu 2008 – Atlas Transport v. OHIM – Hartmann (ATLAS TRANSPORT)
   (Věc T-482/08)
   (2009/C 32/74)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Atlas Transport GmbH (Düsseldorf, Německo) (zástupce: U. Hildebrandt, K. Schmidt-Hern a B. Weichhaus, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: A. Hartmann (Leer, Německo)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 9. září 2008 (věc R 1858/2007-4) a

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na zrušení: Slovní ochranná známka „Atlas Transport“ pro dopravu (přeprava zboží) třídy 39 (ochranná známka Společenství č. 545 681)

      Majitelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Navrhovatel ve zrušovacím řízení: A. Hartmann

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Zamítnutí návrhu

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Vyhovění návrhu na zrušení

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení článku 15 nařízení (ES) č. 40/94 (1) a pravidel 20 a 40 nařízení (ES) č. 2868/95 (2) tím, že pro prokázání užívání, jež zachovává právo, bylo použito chybné kritérium a předložené důkazy byly chybně posouzeny; nesprávné použití procesních zásad práva být vyslechnut podle čl. 73 druhé věty nařízení č. 40/94, povinnosti uvést odůvodnění podle čl. 73 první věty nařízení č. 40/94 a výkonu posuzovací pravomoci.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1994, L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).

      (2)  Nařízení Komise (ES) č. 2868/95 ze dne 13. prosince 1995, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 40/94 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 303, s. 1).


title: Věc C-467/08: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 21. října 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Audiencia Provincial de Barcelona — Španělsko) — PADAWAN SL v. Sociedad General de Autores y Editores (SGAE) ( Sbližování právních předpisů — Autorské právo a práva s ním související — Směrnice 2001/29/ES — Právo na rozmnožování — Výjimky a omezení — Výjimka pro rozmnožování k soukromému užití — Pojem spravedlivá odměna — Jednotný výklad — Provedení členskými státy — Kritéria — Meze — Poplatek za soukromé rozmnožování uplatněný na vybavení, přístroje a nosiče určené k digitálnímu rozmnožování )

text:
               18.12.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 346/5

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 21. října 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Audiencia Provincial de Barcelona — Španělsko) — PADAWAN SL v. Sociedad General de Autores y Editores (SGAE)
   (Věc C-467/08) (1)

   (Sbližování právních předpisů - Autorské právo a práva s ním související - Směrnice 2001/29/ES - Právo na rozmnožování - Výjimky a omezení - Výjimka pro rozmnožování k soukromému užití - Pojem „spravedlivá odměna“ - Jednotný výklad - Provedení členskými státy - Kritéria - Meze - Poplatek za soukromé rozmnožování uplatněný na vybavení, přístroje a nosiče určené k digitálnímu rozmnožování)
   2010/C 346/08
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Audiencia Provincial de Barcelona

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: PADAWAN SL

      Žalovaná: Sociedad General de Autores y Editores (SGAE)

      Za přítomnosti: Entidad de Gestión de Derechos de los Productores Audiovisuales (EGEDA), Asociación de Artistas Intérpretes o Ejecutantes — Sociedad de Gestión de España (AIE), Asociación de Gestión de Derechos Intelectuales (AGEDI), Centro Español de Derechos Reprográficos (CEDRO)

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Audiencia Provincial de Barcelona — Výklad čl. 5 odst. 2 písm. b) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/29/ES ze dne 22. května 2001 o harmonizaci určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti (Úř. věst. L 167, s. 10; Zvl. vyd. 17/01, s. 230) — Právo na rozmnožování — Výjimky a omezení — Spravedlivá odměna — Systém poplatku z vybavení, přístrojů a materiálů pro digitální rozmnožování

      Výrok

               1)

               Pojem „spravedlivá odměna“ ve smyslu čl. 5 odst. 2 písm. b) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/29/ES ze dne 22. května 2001 o harmonizaci určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti je autonomním pojmem práva Unie, který musí být vykládán jednotně ve všech členských státech, které zavedly výjimku pro soukromé rozmnožování, bez ohledu na možnost přiznanou členským státům určit, v mezích stanovených právem Unie, zejména uvedenou směrnicí, formu, podmínky financování a výběru, jakož i výši této spravedlivé odměny.

               2)

               Článek 5 odst. 2 písm. b) směrnice 2001/29 musí být vykládán v tom smyslu, že „přiměřená rovnováha“, kterou je třeba nalézt mezi dotyčnými osobami, předpokládá, že výše spravedlivé odměny bude nutně vypočtena na základě kritéria újmy způsobené autorům chráněných děl v důsledku zavedení výjimky pro soukromé rozmnožování. Úprava, podle které osobami, jež mají povinnost financovat spravedlivou odměnu, jsou osoby, které disponují vybavením, přístroji a nosiči pro digitální rozmnožování a které z tohoto důvodu právně nebo fakticky poskytují toto vybavení nebo rozmnožovací služby soukromým uživatelům, je v souladu s požadavky „přiměřené rovnováhy“, pokud tyto osoby mají možnost přenést skutečnou zátěž spojenou s tímto financováním na soukromé uživatele.

               3)

               Článek 5 odst. 2 písm. b) směrnice 2001/29 musí být vykládán v tom smyslu, že musí existovat spojitost mezi uplatněním poplatku určeného k financování spravedlivé odměny na vybavení, přístroje a nosiče pro digitální rozmnožování a jejich předpokládaným používáním pro účely soukromého rozmnožování. V důsledku toho uplatnění poplatku za soukromé rozmnožování bez rozdílu, zejména na vybavení, přístroje a nosiče pro digitální rozmnožování, jež nebyly poskytnuty soukromým uživatelům a jsou zjevně vyhrazeny k jiným účelům než pro pořizování rozmnoženin k soukromému užití, není v souladu se směrnicí 2001/29.

      (1)  Úř. věst. C 19, 24.1.2009, s. 12.