title: Věc C-467/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Gießen (Německo) dne 28. září 2010 — trestní řízení proti Barisovi Akyüzovi

text:
               4.12.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 328/18

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Gießen (Německo) dne 28. září 2010 — trestní řízení proti Barisovi Akyüzovi
   (Věc C-467/10)
   ()
   2010/C 328/33
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Landgericht Gießen

      Účastník původního trestního řízení

   Baris Akyüz

      Předběžné otázky

   Mají být

               a)

               čl. 1 odst. 2 ve spojení s čl. 8 odst. 4 druhým pododstavcem směrnice Rady ze dne 29. července 1991 o řidičských průkazech (91/439/EHS) (1)

               b)

               čl. 2 odst. 1 ve spojení s čl. 11 odst. 4 směrnice 2006/126/ES Evropského parlamentu a Rady ze dne 20. prosince 2006 o řidičských průkazech (nové znění) (2)

         vykládány v tom smyslu,

               1)

               že brání (hostitelskému) členskému státu odmítnout uznat na svém území řidičské oprávnění udělené jiným členským státem (stát vystavení), jestliže získání řidičského oprávnění ve státě vystavení předcházelo odmítnutí udělení řidičského oprávnění v hostitelském státě, neboť nebyly splněny tělesné a duševní požadavky pro bezpečné řízení motorového vozidla;

               2)

               v případě kladné odpovědi: že brání (hostitelskému) členskému státu odmítnout uznat na svém území řidičské oprávnění udělené jiným členským státem (stát vystavení), jestliže získání řidičského oprávnění ve státě vystavení předcházelo odmítnutí udělení řidičského oprávnění v hostitelském státě, neboť nebyly splněny tělesné a duševní požadavky pro bezpečné řízení motorového vozidla  na základě údajů v řidičském průkazu, jiných nesporných informací pocházejících ze státu vystavení nebo na základě jiných nepochybných poznatků, zejména dalších údajů samotného držitele řidičského průkazu či dalších nezvratných poznatků hostitelského státu, je nesporné, že došlo k porušení pravidla týkajícího se bydliště v čl. 7 odst. 1 písm. b) směrnice 91/439/EHS, respektive čl. 7 odst. 1 písm. e) směrnice 2006/126/ES

                           —

                           pokud jsou jiné nepochybné poznatky, zejména další údaje samotného držitele řidičského průkazu či další nezvratné poznatky hostitelského státu, nedostatečné: pocházejí informace ze státu vystavení ve smyslu judikatury Soudního dvora rovněž tehdy, jestliže nebyly poskytnuty přímo, nýbrž pouze nepřímo ve formě sdělení třetí osoby, jež se o takové informace opíralo, zejména velvyslanectví hostitelského státu ve státě vystavení —;

               3)

               že brání (hostitelskému) členskému státu, odmítnout uznat na svém území řidičské oprávnění udělené jiným členským státem (stát vystavení), jestliže sice byly ve státě vystavení zachovány formální podmínky pro získání řidičského průkazu, je však nesporné, že pobyt sloužil výhradně k získání řidičského průkazu (řidičáková turistika) a nikoli k jiným účelům chráněným unijním právem, zejména základními svobodami SFEU a Listinou základních práv Evropské unie jakož i Evropskou úmluvou o ochraně lidských práv a základních svobod?

      (1)  Úř. věst. L 237, s. 1; Zvl. vyd. 07/01, s. 317

      (2)  Úř. věst. L 403, s. 18


title: Věc T-186/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 25. června 2015 – Copernicus-Trademarks v. OHIM – Maquet (LUCEA LED) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství LUCEA LED — Starší slovní ochranná známka Společenství LUCEO — Neexistence časové předchůdnosti — Uplatnění práva přednosti — Datum přednosti zapsané do rejstříku — Doklady o právu přednosti — Přezkum z moci úřední — Právo se v řízení účinně bránit“

text:
               10.8.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 262/16

         Rozsudek Tribunálu ze dne 25. června 2015 – Copernicus-Trademarks v. OHIM – Maquet (LUCEA LED)
   (Věc T-186/12) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství LUCEA LED - Starší slovní ochranná známka Společenství LUCEO - Neexistence časové předchůdnosti - Uplatnění práva přednosti - Datum přednosti zapsané do rejstříku - Doklady o právu přednosti - Přezkum z moci úřední - Právo se v řízení účinně bránit“)
   (2015/C 262/21)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Copernicus-Trademarks Ltd (Borehamwood, Spojené království), která vstoupila do řízení na místo společnosti Verus EOOD (zástupci: původně S. Vykydal, poté F. Henkel, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Maquet SAS (Ardon, Francie) (zástupce: N. Hebeis, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 13. února 2012 (věc R 67/2011-4), týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Capella EOOD a Maquet SAS

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnost Copernicus-Trademarks Ltd ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady vynaložené Úřadem pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) a náklady vynaložené společností Maquet SAS.

      (1)  Úř. věst. C 200, 7.7.2012.


title: Věc C-306/07: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 18. prosince 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Højesteret – Dánsko) – Ruben Andersen v. Kommunernes landsforening som mandatar for Slagelse Kommune (tidl. Skælskør Kommune) ( Informování zaměstnanců — Směrnice 91/533/EHS — Článek 8 odst. 1 a 2 — Působnost — Zaměstnanci, na něž se vztahuje kolektivní smlouva — Pojem dočasná pracovní smlouva nebo dočasný pracovní poměr )

text:
               21.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/13

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 18. prosince 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Højesteret – Dánsko) – Ruben Andersen v. Kommunernes landsforening som mandatar for Slagelse Kommune (tidl. Skælskør Kommune)
   (Věc C-306/07) (1)

   („Informování zaměstnanců - Směrnice 91/533/EHS - Článek 8 odst. 1 a 2 - Působnost - Zaměstnanci, na něž ‚se vztahuje‘ kolektivní smlouva - Pojem ‚dočasná‘ pracovní smlouva nebo ‚dočasný‘ pracovní poměr“)
   (2009/C 44/21)
   Jednací jazyk: dánština
   Předkládající soud
   Højesteret
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Ruben Andersen

      Žalovaná: Kommunernes landsforening som mandatar for Slagelse Kommune (tidl. Skælskør Kommune)
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Højesteret – Výklad čl. 8 odst. 1 a 2 směrnice Rady 91/533/EHS ze dne 14. října 1991 o povinnosti zaměstnavatele informovat zaměstnance o podmínkách pracovní smlouvy nebo pracovního poměru (Úř. věst. L 288, s. 32) – Použitelnost kolektivní smlouvy provádějící do vnitrostátního práva směrnici na zaměstnance, který není členem některé z organizací, která je stranou uvedené smlouvy – Nárok zaměstnanců, kteří se považují za poškozené nedodržením povinností vyplývajících ze směrnice
   Výrok

               1)

               Článek 8 odst. 1 směrnice Rady 91/533/EHS ze dne 14. října 1991 o povinnosti zaměstnavatele informovat zaměstnance o podmínkách pracovní smlouvy nebo pracovního poměru musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání tomu, aby vnitrostátní právní úprava stanovila, že kolektivní smlouva zajišťující provedení ustanovení uvedené směrnice do vnitrostátního práva se na zaměstnance vztahuje, přestože tento není členem žádné odborové organizace, která je stranou takové kolektivní smlouvy.

               2)

               Článek 8 odst. 2 druhý pododstavec směrnice 91/533 musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání tomu, aby zaměstnanec, který není členem odborové organizace, která je stranou kolektivní smlouvy, jíž se řídí jeho pracovní poměr, mohl být považován za zaměstnance, „na nějž se vztahuje“ tato smlouva ve smyslu uvedeného ustanovení.

               3)

               Pojem „dočasná pracovní smlouva nebo dočasný pracovní poměr“ uvedený v čl. 8 odst. 2 druhém pododstavci směrnice 91/533 musí být vykládán v tom smyslu, že se týká krátkodobých pracovních smluv a pracovních poměrů. Jestliže právní úprava členského státu v tomto ohledu nepřijala žádné pravidlo, přísluší vnitrostátním soudům, aby tuto dobu určily případ od případu a v závislosti na zvláštnostech jednotlivých odvětví či zaměstnání a činností. Uvedená doba trvání však musí být stanovena tak, aby byla zajištěna účinná ochrana práv, kterých zaměstnanci požívají na základě uvedené směrnice.

      (1)  Úř. věst. C 211, 8.9.2007.


title: Věc T-19/07: Žaloba podaná dne 25. ledna 2007 – Systran a Systran Luxembourg v. Komise

text:
               24.3.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 69/21

         Žaloba podaná dne 25. ledna 2007 – Systran a Systran Luxembourg v. Komise
   (Věc T-19/07)
   (2007/C 69/49)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Systran SA a Systran Luxembourg (zástupci: J.-P. Spitzer a E. de Boissieu, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyň

               —

               uložit Evropskému společenství představovanému Komisí, aby neprodleně zastavilo nedovolené využívání práv k duševnímu vlastnictví a nedovolené šíření know-how;

               —

               nařídit zabavení veškerých nosičů v držení Komise a společnosti GOSSELLIES, na kterých jsou zaznamenány počítačové aplikace vyvinuté společností GOSSELIES na základě verze EC-SYSTRAN Unix a SYSTRAN Unix za porušení práv SYSTRAN, a jejich předání SYSTRAN nebo aspoň jejich zničení pod dohledem ministerského úředníka;

               —

               uložit Evropskému společenství představovanému Komisí povinnost nahradit škodu, kterou žalobkyni porušením práv duševního vlastnictví způsobila Komise a jmenovitě GŘ pro překlad při výkonu svých činností;

               —

               požadovaná náhrada škody dosahuje výše:

                           —

                           pro SYSTRAN Luxembourg 1 531 000 EUR;

                           —

                           pro SYSTRAN SA 47 014 000 EUR (k doplnění) a 2 000 000 EUR z titulu nemajetkové újmy;

               —

               nařídit zveřejnění budoucího rozhodnutí Soudu na náklady Komise v odborném tisku a na specializovaných internetových stránkách podle výběru SYSTRAN;

               —

               uložit Komisi náhradu veškerých nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Komise získala na základě licenčních smluv o užívání počítačového programu pro automatický překlad SYSTRAN uzavřených mezi právními předchůdci žalobců a Komisí právo využívat počítačový program pro své vlastní účely, jakož i pro účely evropské správy. Podle žalobců smlouvy neupravovaly převod práv duševního vlastnictví k počítačovému programu SYSTRAN na Komisi. V letech 1999 až 2002 SYSTRAN pro Komisi zajišťoval prostřednictvím své dceřiné společnosti SYSTRAN Luxembourg přechod na nový operační systém. Smlouva podepsaná za tímto účelem s Komisí předpokládala, že celý systém překladů zůstává majetkem Komise, „aniž by však byla dotčena stávající práva k duševnímu či průmyslovému vlastnictví“.
   V říjnu 2003 Komise vyhlásila nabídkové řízení na „údržbu a lingvistické posílení služby automatického překladu Evropské komise a související služby“ (1). Žalobkyně se tohoto řízení neúčastnily. Společnost SYSTRAN nicméně uplatnila své výhrady vůči předmětu nabídkového řízení a budoucí smlouvě, neboť podle žalobkyně tato smlouva může porušit její práva k duševnímu vlastnictví vztahující se k počítačovému programu.
   V projednávané žalobě žalobkyně tvrdí, že zadání zakázky jiné společnosti než SYSTRAN porušuje samo o sobě její práva k duševnímu vlastnictví a vynucuje si vyzrazení jejich know-how úspěšnému uchazeči. Uplatňují, že výkon činností stanovených v oznámení o nabídkovém řízení, který mimo jiné spočívá v provedení změn a úprav systému, který původně navrhla SYSTRAN, vyžaduje přinejmenším její předchozí souhlas. Uplatňují, že vzhledem k tomu, že si Komise nikdy takovýto souhlas nevyžádala, dopustila se porušení práv k duševnímu vlastnictví vztahujících se na systém SYSTRAN, a v důsledku toho šíření know-how žalobkyň v rozporu s článkem 4 směrnice 91/250/EHS (2), jak byla provedena ve vnitrostátních právních řádech.
   Žalobkyně tvrdí, že porušení práva duševního vlastnictví k počítačovému programu SYSTRAN a šíření jejich know-how představují pochybení, za které nese odpovědnost Komise na základě článků 235 a čl. 288 druhého pododstavce ES. Dále uplatňují, že tato pochybení způsobila škodu, kterou by Komise měla nahradit.

      (1)  Nabídkové řízení č. 2003/S 191-171556 (Úř. věst. S 191).

      (2)  Směrnice Rady ze dne 14. května 1991 o právní ochraně počítačových programů, Úř. věst. L 122, s. 42; Zvl. vyd. 17/01, s. 114.


title: Věc C-580/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgericht Berlin (Německo) dne 16. prosince 2014 – advokátka Sandra Bitter jako správkyně konkurzní podstaty společnosti Ziegelwerk Höxter GmbH v. Spolková republika Německo

text:
               23.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 96/2

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgericht Berlin (Německo) dne 16. prosince 2014 – advokátka Sandra Bitter jako správkyně konkurzní podstaty společnosti Ziegelwerk Höxter GmbH v. Spolková republika Německo
   (Věc C-580/14)
   (2015/C 096/03)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Verwaltungsgericht Berlin

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: advokátka Sandra Bitter jako správkyně konkurzní podstaty společnosti Ziegelwerk Höxter GmbH

      Žalovaná: Spolková republika Německo

      Předběžná otázka

   Je ustanovení čl. 16 odst. 3 druhé věty směrnice 2003/87/ES (1), podle kterého činí pokuta za překročení emisí 100 EUR za každou vypuštěnou tunu ekvivalentu oxidu uhličitého, pro kterou provozovatel nebo provozovatel letadla nevyřadil povolenky, v rozporu se zásadou proporcionality?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES (Úř. věst. L 275, s. 32; Zvl. vyd. 15/07, s. 631).


title: Věc T-3/08: Žaloba podaná dne 2. ledna 2008 – Coedo Suárez v. Rada

text:
               8.3.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 64/54

         Žaloba podaná dne 2. ledna 2008 – Coedo Suárez v. Rada
   (Věc T-3/08)
   (2008/C 64/87)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Angel Coedo Suárez (Brusel, Belgie) (zástupci: S. Rodrigues a C. Bernard-Glanz, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie
   Návrhové žádání žalobce

               —

               určit, že tato žaloba je přípustná;

               —

               zrušit rozhodnutí Rady ze dne 30. října 2007 v rozsahu, jímž žalobci odepírá požadovaný přístup k několika dokumentům Rady týkajícím se incidentu, ke které došlo mezi žalobcem a jednou z jeho kolegyň dne 19. února 2004 (zápisy z interních schůzí, závěry šetření a zpráva bezpečnostní služby), a na tento incident navazujícím;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobce se touto žalobou domáhá zrušení rozhodnutí ze dne 30. října 2007 přijatého GŘ F Generálního sekretariátu Rady, kterým se zamítá žádost, kterou potvrdil svůj zájem o přístup k dokumentům týkajícím se incidentu mezi žalobcem a jednou z jeho kolegyň.
   Na podporu své žaloby se žalobce dovolává dvou žalobních důvodů.
   První žalobní důvod vychází z porušení čl. 4 odst. 1 písm. b) nařízení č. 1049/2001 (1) a porušení povinnosti odůvodnit použití tohoto ustanovení.
   Druhý žalobní důvod vychází z porušení článku 5 nařízení č. 45/2001 (2) a zjevně nesprávného použití tohoto nařízení.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, s. 43; Zvl. vyd. 01/03, s. 331).

      (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 ze dne 18. prosince 2000 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů orgány a institucemi Společenství a o volném pohybu těchto údajů (Úř. věst. L 8, s. 1; Zvl. vyd. 13/26, s. 102).


title: Věc C-270/12: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 22. ledna 2014 — Spojené království Velké Británie a Severního Irska v. Evropský parlament, Rada Evropské unie ( „Nařízení (EU) č. 236/2012 — Prodej na krátko a některé aspekty swapů úvěrového selhání — Článek 28 — Platnost — Právní základ — Intervenční pravomoci Evropského orgánu pro cenné papíry a trhy za výjimečných okolností“ )

text:
               22.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 85/4

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 22. ledna 2014 — Spojené království Velké Británie a Severního Irska v. Evropský parlament, Rada Evropské unie
   (Věc C-270/12) (1)

   (Nařízení (EU) č. 236/2012 - Prodej na krátko a některé aspekty swapů úvěrového selhání - Článek 28 - Platnost - Právní základ - Intervenční pravomoci Evropského orgánu pro cenné papíry a trhy za výjimečných okolností)
   2014/C 85/06
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupci: A. Robinson, zmocněnec, ve spolupráci s J. Stratford, QC, a A. Henshawem, barrister)

      Žalovaní: Evropský parlament (zástupci: A. Neergaard a R. Van de Westelaken, jakož i D. Gauci a A. Gros-Čorbadžijska, zmocněnci), Rada Evropské unie (zástupci: H. Legal a A. De Elera, jakož i E. Dumitriu-Segnana, zmocněnci)

      Vedlejší účastníci podporující žalobce: Španělské království (zástupce: A. Rubio González, zmocněnec), Francouzská republika (zástupci: G. de Bergues, D. Colas a E. Ranaivoson, zmocněnci), Italská republika (zástupci: G. Palmieri, zmocněnkyně, ve spolupráci s F. Urbani Nerim, avvocato dello Stato), Evropská komise (zástupci: T. van Rijn, B. Smulders a C. Zadra, jakož i R. Vasileva, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žaloba na neplatnost — Platnost článku 28 Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 236/2012 ze dne 14. března 2012 o prodeji na krátko a některých aspektech swapů úvěrového selhání (Úř. věst. L 86, s. 1) — Institucionální rovnováha — Porušení podmínek stanovených judikaturou Soudního dvora pro přenesení pravomocí na orgány — Porušení článků 290 SFEU a 291 SFEU — Porušení článku 114 SFEU — Přiznání intervenčních pravomocí Evropskému orgánu pro cenné papíry a trhy (ESMA) — Prostor pro uvážení orgánu ESMA, pokud jde o potřebu intervence a opatření, která mají být přijata — Povaha opatření, která mohou být přijata orgánem ESMA.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Spojenému království Velké Británie a Severního Irska se ukládá náhrada nákladů řízení.

               3)

               Španělské království, Francouzská republika, Italská republika a Evropská komise ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 273, 8.9.2012.


title: Věc C-568/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Vestre Landsret (Dánsko) dne 14. listopadu 2011 — Agroferm A/S v. Ministeriet for Fødevarer, Landbrug og Fiskeri

text:
               28.1.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 25/35

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Vestre Landsret (Dánsko) dne 14. listopadu 2011 — Agroferm A/S v. Ministeriet for Fødevarer, Landbrug og Fiskeri
      (Věc C-568/11)
      (2012/C 25/67)
      Jednací jazyk: dánština

         Předkládající soud

      Vestre Landsret

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Agroferm A/S

         Žalované: Ministeriet for Fødevarer, Landbrug og Fiskeri

         Předběžné otázky

                  1)

                  Náleží produkt vyrobený z cukru fermentovaného za pomoci bakterie Corynebacterium glutamicum, který — jak je uvedeno podrobněji v Příloze 1 k žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce — kromě chemických nečistot pocházejících z výrobního procesu (nemodifikované suroviny, činidla používaná ve výrobním procesu a vedlejší produkty) sestává přibližně z 65 % sulfátu lysinu, pod číslo 2309, číslo 2922 nebo číslo 3824 kombinované nomenklatury, ve znění Přílohy I nařízení [Komise] (ES) č. 1719/2005 (1) ze dne 27. října 2005, kterým se mění příloha I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku?
                  Je v této souvislosti relevantní, zda chemické nečistoty byly zachovány záměrně s cílem učinit produkt obzvlášť vhodným nebo s cílem zlepšit jeho vhodnost pro produkci krmiva, nebo zda chemické nečistoty byly zachovány, protože nebylo nutné nebo účelné je odstranit? Jaká vodítka by se měla použít při posouzení této otázky v konkrétním případě?
                  Je pro odpověď relevantní, že je možné vyrobit jiné produkty obsahující lysin, včetně „čistého“ lysinu (>98 %) a produktu na bázi lysinu a kyseliny chlorovodíkové (HCl lysinu), které mají vyšší obsah lysinu než „sulfát lysinu“ jakožto produkt popsaný výše, a je v této souvislosti relevantní, že množství sulfátu lysinu a dalších chemických nečistot v sulfátu lysinu jakožto produktu popsaném výše odpovídá množství obsaženému v produktech obsahujících sulfát lysinu jiných výrobců? Jaká vodítka by se měla použít při posouzení této otázky v konkrétním případě?

                  2)

                  Vycházíme-li z předpokladu, že v souladu se zásadou legality výroba nespadala pod režim produkčních náhrad, bylo by v rozporu s právem Evropské unie, kdyby vnitrostátní orgány v souladu s vnitrostátní zásadou právní jistoty a zásadou ochrany legitimního očekávání v případě, jako je ten projednávaný, upustily od vymáhání náhrad, které výrobce přijal v dobré víře?

                  3)

                  Vycházíme-li z předpokladu, že v souladu se zásadou legality výroba nespadala pod režim produkčních náhrad, bylo by v rozporu s právem Evropské unie, kdyby vnitrostátní orgány v souladu s vnitrostátní zásadou právní jistoty a zásadou ochrany legitimního očekávání v případě, jako je ten projednávaný, dostály závazkům (osvědčením o produkční náhradě), které podléhaly lhůtám a které výrobce přijal v dobré víře?

         (1)  Úř. věst. 2005 L 286, s. 1.


title: Věc C-403/07: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 27. listopadu 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzhof – Německo) – Metherma GmbH & Co.KG v. Hauptzollamt Düsseldorf ( Společný celní sazebník — Kombinovaná nomenklatura — Sazební zařazení zboží — Čísla 8101 a 8102 — Rozdrcení a roztlučení wolframových nebo molybdenových tyčí,získaných prostým slinováním' — Wolfram a molybden v netvářené (surové) podobě včetně tyčí získaných prostým slinováním — Odpad a šrot )

text:
               24.1.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 19/8

         Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 27. listopadu 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzhof – Německo) – Metherma GmbH & Co.KG v. Hauptzollamt Düsseldorf
   (Věc C-403/07) (1)

   („Společný celní sazebník - Kombinovaná nomenklatura - Sazební zařazení zboží - Čísla 8101 a 8102 - Rozdrcení a roztlučení wolframových nebo molybdenových tyčí,získaných prostým slinováním' - Wolfram a molybden v netvářené (surové) podobě včetně tyčí získaných prostým slinováním - Odpad a šrot“)
   (2009/C 19/12)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Bundesfinanzhof
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Metherma GmbH & Co.KG

      Žalovaný: Hauptzollamt Düsseldorf
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Bundesfinanzhof – Výklad nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku (Úř. věst. L 256, s. 1) – Zařazení wolframových nebo molybdenových tyčí získaných „prostým slinováním“ do jiného čísla poté, co byly rozdrceny
   Výrok
   Kombinovaná nomenklatura uvedená v příloze I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku, ve znění použitelném v roce 2001, tedy ve znění vyplývajícím z nařízení Komise (ES) č. 2388/2000 ze dne 13. října 2000, kterým se mění příloha I nařízení č. 2658/87, musí být vykládána v tom smyslu, že wolframové nebo molybdenové tyče „získané prostým slinováním“ spadají do jejích podpoložek 8101 91 10 a 8102 91 10. Takové tyče, jaké představují netvářenou (surovou) formu dotyčných kovů, a nikoli výrobky z těchto kovů, nemohou být přepracovány roztlučením či rozdrcením na šrot spadající do podpoložek 8101 91 90 a 8102 91 90 uvedené kombinované nomenklatury.

      (1)  Úř. věst. C 283, 24.11.2007.


20150731037616952015/C 270/503472015TC27020150817CS01CSINFO_JUDICIAL20150618404121Věc T-347/15: Žaloba podaná dne 18. června 2015 – Uganda Commercial Impex v. Rada
 ---documentbreak--- C2702015CS4010120150618CS0050401412Žaloba podaná dne 18. června 2015 – Uganda Commercial Impex v. Rada
   (Věc T-347/15)2015/C 270/50Jednací jazyk: angličtina
      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Uganda Commercial Impex (UCI) Ltd (Kampala, Uganda) (zástupci: A. Meskarian, S. Zaiwalla, P. Reddy, K. Mittal, Solicitors, a R. Blakeley, Barrister)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

            —

            zrušil rozhodnutí Rady (SZBP) 2015/620 (
                  1
               ) a prováděcí nařízení Rady (EU) č. 2015/614 (
                  2
               ) v rozsahu, v němž se týkají společnosti UCI (včetně uvedení společnosti UCI v položce b) 9 Přílohy k tomuto rozhodnutí a nařízení);

            —

            v případě potřeby určil, že čl. 9 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 1183/2005 ze dne 18. července 2005 (ve znění pozdějších předpisů) se na společnost UCI nepoužije; a

            —

            uložil Radě náhradu nákladů řízení, které společnost UCI vynaložila v tomto řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.

            1.

            První žalobní důvod vychází z toho, že Rada neposoudila vůbec nebo neposoudila odpovídajícím způsobem a v souladu s požadavky to, že byla společnost UCI uvedena na seznam.

            2.

            Druhý žalobní důvod vychází z toho, že Rada se v každém případě dopustila zjevně nesprávného posouzení a společnost UCI uvedla na seznam neoprávněně, neboť kritéria pro uvedení na seznam nebyla v případě UCI splněna.

            3.

            Třetí žalobní důvod vychází z toho, že byla porušena procesní práva společnosti UCI a konkrétně její právo na obhajobu a účinnou soudní ochranu, a že Rada neuvedla odpovídající odůvodnění.

            4.

            Čtvrtý žalobní důvod vychází z toho, že uvedení společnosti UCI na seznam porušuje v každém případě její základní práva a je v rozporu se zásadou proporcionality.

      (
         1
      ) – Rozhodnutí Rady (SZBP) 2015/620 ze dne 20. dubna 2015, kterým se mění rozhodnutí 2010/788/SZBP o omezujících opatřeních vůči Demokratické republice Kongo (Úř. věst. L 102, 21.4.2015, s. 43).
   (
         2
      ) – Prováděcí nařízení Rady (EU) 2015/614 ze dne 20. dubna 2015, kterým se provádí čl. 9 odst. 4 nařízení (ES) č. 1183/2005, kterým se ukládají některá zvláštní omezující opatření namířená proti osobám, které porušují zbrojní embargo vůči Konžské demokratické republice (Úř. věst. L 102, 21.4.2015, s. 10).


title: Věc T-716/13: Žaloba podaná dne 27. prosince 2013 – Harry’s New York Bar v. OHIM – Harrys Pubar (HARRY’S BAR)

text:
               14.4.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 112/38

         Žaloba podaná dne 27. prosince 2013 – Harry’s New York Bar v. OHIM – Harrys Pubar (HARRY’S BAR)
   (Věc T-716/13)
   2014/C 112/50
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Harry’s New York Bar SA (Paříž, Francie) (zástupce: S. Arnaud, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Harrys Pubar AB (Göteborg, Švédsko)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 8. října 2013 ve spojených věcech R 946/2012-1 a R 995/2012-1.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „HARRY’S BAR“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 25, 29, 30, 32, 33 a 43 – přihláška ochranné známky Společenství č. 3 378 031

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Švédské zápisy ochranné známky č. 356 009, 320 026, 315 142, 55 6513-1066 pro výrobky a služby zařazené do tříd 25 a 42

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Částečné vyhovění námitkám

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Částečné vyhovění odvolání ve věci R 995/2012-1 a zamítnutí odvolání ve věci R 946/2012-1

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení o ochranné známce Společenství.


title: Věc T-334/14: Žaloba podaná dne 14. května 2014 – Roca Sanitario v. OHIM – Villeroy & Boch (Armatury)

text:
               11.8.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 261/26

         Žaloba podaná dne 14. května 2014 – Roca Sanitario v. OHIM – Villeroy & Boch (Armatury)
   (Věc T-334/14)
   2014/C 261/49
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Roca Sanitario, SA (Barcelona, Španělsko) (zástupce: R. Guerras Mazón, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Villeroy & Boch AG (Mettlach, Německo)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               Zrušil rozhodnutí třetího odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 21. února 2014 ve věci R 812/2012-3 a

               —

               uložil OHIM a případně vedlejší účastnici, pokud se zúčastní tohoto řízení a vyjádří nesouhlas se žalobou, náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaný (průmyslový) vzor Společenství, jenž je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: (průmyslový) vzor armatur – (průmyslový) vzor Společenství č. 1 264 568-0004

      Majitelka (průmyslového) vzoru Společenství: žalobkyně

      Účastnice řízení navrhující prohlášení neplatnosti (průmyslového) vzoru Společenství: Villeroy & Boch AG

      Odůvodnění návrhu na prohlášení neplatnosti: absence novosti a individuální povahy ve srovnání s jejím vlastním (průmyslovým) vzorem armatur (č. 00 584 560-0004)

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: vyhovění návrhu na prohlášení neplatnosti

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: porušení článku 6 nařízení č. 6/2002 ve spojení s čl. 25 odst. 1 písm. b) téhož nařízení


title: Věc C-54/06: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 7. prosince 2006 – Komise Evropských společenství v. Belgické království (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2001/42/ES — Posuzování vlivů některých plánů a programů na životní prostředí — Nepřijetí ve stanovené lhůtě)

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 331/19

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 7. prosince 2006 – Komise Evropských společenství v. Belgické království
   (Věc C-54/06) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2001/42/ES - Posuzování vlivů některých plánů a programů na životní prostředí - Nepřijetí ve stanovené lhůtě)
   (2006/C 331/32)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: J. Hottiaux a F. Simonetti, zmocněnci)

      Žalované: Belgické království (zástupce: L. Van den Broeck, zmocněnec)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Nepřijetí ustanovení nezbytných k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2001/42/ES ze dne 27. června 2001 o posuzování vlivů některých plánů a programů na životní prostředí (Úř. věst. L 197, s. 30; Zvl. vyd. 15/06, s. 157), ve stanovené lhůtě
   Výrok

               1)

               Belgické království tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2001/42/ES ze dne 27. června 2001 o posuzování vlivů některých plánů a programů na životní prostředí, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice.

               2)

               Belgickému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 74, 25.3.2006.


title: Věc C-558/13: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 4. června 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Krajský súd v Prešove – Slovensko) – CD Consulting s. r. o. v. Marián Vasko

text:
               11.8.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 261/20

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 4. června 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Krajský súd v Prešove – Slovensko) – CD Consulting s. r. o. v. Marián Vasko
   (Věc C-558/13) (1)

   2014/C 261/36
   Jednací jazyk: slovenština
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 45, 15.2.2014.


20150731053617062015/C 270/352082015TC27020150817CS01CSINFO_JUDICIAL20150424282811Věc T-208/15: Žaloba podaná dne 24. dubna 2015 – Universiteit Antwerpen v. REA
 ---documentbreak--- C2702015CS2810120150424CS0035281281Žaloba podaná dne 24. dubna 2015 – Universiteit Antwerpen v. REA
   (Věc T-208/15)2015/C 270/35Jednací jazyk: angličtina
      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Universiteit Antwerpen (Antverpy, Belgie) (zástupci: P. Teerlinck a P. de Bandt, advokáti)

      Žalovaná: Výkonná agentura pro výzkum (REA)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

            —

            rozhodl, že grantová dohoda č. 238214 „C7“ (Cerebellar-Cortical Control: Cells, Circuits, Computation, and Clinic) a grantová dohoda č. 238686 „CEREBNET“ (Timing and plasticity in the olivo-cerebellar system), které byly uzavřeny v rámci sedmého rámcového programu (FP7-PEOPLE-ITN-2008) na podporu odborné přípravy a profesního rozvoje výzkumných pracovníků a rozvoje sítí základní odborné přípravy, nemohou být vykládány v tom smyslu, že příjemcům grantu stanovují povinnost poskytovat začínajícím výzkumným pracovníkům odbornou přípravu výlučně ve svých vlastních prostorách, a aby v důsledku toho potvrdil, že REA nemůže na základě tohoto výkladu odmítnout jako nezpůsobilou část nákladů souvisejících s odbornou přípravou začínajících výzkumných pracovníků,

            —

            uložil REA povinnost zaplatit náklady spojené s odbornou přípravou začínajících výzkumných pracovníků, jak uvedla žalobkyně v souvislosti s grantovou dohodou „C7“ a „CEREBNET“, spolu s úroky ode dne splatnosti plateb, a

            —

            uložil REA náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyní.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.

            1.

            První žalobní důvod vycházející z tvrzení, že REA opírá své stanovisko o nesprávný výklad grantových dohod „C7“ a „CEREBNET“. Tento první žalobní důvod je rozdělen do tří částí: omezení možnosti provádět odbornou přípravu v prostorách příjemců grantu by bylo v rozporu s cíli sedmého rámcového programu, programu Lidé, 2008 PWP a Evropské listiny výzkumných pracovníků (první část); z ustanovení grantových dohod a z pokynů pro žadatele lze vyvodit, že povinnost příjemců grantu poskytovat odbornou přípravu lze také splnit mimo jejich prostory (druhá část); a žádné ustanovení grantových dohod ani žádné jiné použitelné opatření nestanoví, že by odborná příprava měla být prováděna výhradně v prostorách příjemců grantu (třetí část).

            2.

            Druhý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že výklad provedený REA porušuje zásadu právní jistoty a zásadu ochrany legitimního očekávání, jakož i zásadu proporcionality.


title: Věc C-50/05: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Korkein Hallinto-oikeus ze dne 4. února 2005 ve věci Maija Terttu Inkeri Nikula

text:
               16.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 93/11

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Korkein Hallinto-oikeus ze dne 4. února 2005 ve věci Maija Terttu Inkeri Nikula
   (Věc C-50/05)
   (2005/C 93/20)
   Jednací jazyk: finština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Korkein Hallinto-oikeus (Finsko) ze dne 4. února 2005 ve věci Maija Terttu Inkeri Nikula, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 8. února 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Korkein Hallinto-oikeus žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následující otázce:

               Je třeba čl. 33 odst. 1 nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby a jejich rodiny pohybující se v rámci Společenství (1) vykládat tak, že s tímto ustanovením není slučitelné, když příspěvky na zdravotní pojištění v případě, ve kterém důchodce podle článku 27 nařízení může v případě nemoci a mateřství žádat dávky jen od instituce místa bydliště a na účet uvedené institute, jsou vyměřovány tím způsobem, že v členském státě, ve kterém má důchodce bydliště, jsou jako základ pro stanovení výše příspěvků zohledňovány vedle důchodů, které tento pobírá od státu bydliště, také důchody, které pobírá od jiného členského státu, i když jen do té míry, že příspěvky nepřekračují částku z pobírání důchodů?

      (1)  Úř. věst. 1971, L 149, s. 2.


title: Věc T-37/17: Žaloba podaná dne 23. ledna 2017 – Bank Tejarat v. Rada

text:
               3.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 104/52

         Žaloba podaná dne 23. ledna 2017 – Bank Tejarat v. Rada
   (Věc T-37/17)
   (2017/C 104/73)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Bank Tejarat (Teherán, Irán) (zástupci: S. Zaiwalla, P. Reddy, K. Mittal, A. Meskarian, Solicitors, T. Otty, R. Blakeley, V. Zaiwalla a H. Leith, Barristers)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               uložil Radě povinnost zaplatit žalobkyni náhradu újmy vzniklé v důsledku toho, že jí Rada uložila omezující opatření prostřednictvím následujících aktů týkajících se omezujících opatření vůči Íránu: rozhodnutí Rady 2012/35/SZBP ze dne 23. ledna 2012 (Úř. věst. 2012, L 19, s. 22), prováděcí nařízení Rady (EU) č. 54/2012 ze dne 23. ledna 2012 (Úř. věst. 2012, L 19, s. 1), nařízení Rady (EU) č. 267/2012 ze dne 23. března 2012 (Úř. věst. 2012, L 88, s. 1), prováděcí nařízení Rady (EU) č. 709/2012 ze dne 2. srpna 2012 (Úř. věst. 2012, L 208, s. 2), rozhodnutí Rady (SZBP) 2015/556 ze dne 7. dubna 2015 (Úř. věst. L 92, 8.4.2015, s. 101) a prováděcí nařízení Rady (EU) 2015/549 ze dne 7. dubna 2015 (Úř. věst. 2015, L 92, s. 12); náhrada by měla činit 1 494 050 000 USD z titulu majetkové újmy a 1 000 000 EUR z titulu nemajetkové újmy, s připočtením úroku z těchto částek;

               —

               uložil Radě náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně jeden žalobní důvod.
   Žalobkyně tvrdí, že uložení omezujících opatření Radou k tíži žalobkyně bylo dostatečně závažným porušením povinností, jejichž smyslem je poskytnout jednotlivcům práva, takže tím vzniká Evropské unii mimosmluvní odpovědnost. Přímým důsledkem tohoto porušení byla majetková a nemajetková újma žalobkyně, z jejichž titulu má nárok na náhradu.


title: Věc T-248/05: Žaloba podaná dne 1. července 2005 proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) MP Temporärpersonal GmbH

text:
               3.9.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/49

         Žaloba podaná dne 1. července 2005 proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) MP Temporärpersonal GmbH
   (Věc T-248/05)
   (2005/C 217/104)
   Jazyk, ve kterém byla sepsána žaloba: angličtina
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 1. července 2005 žaloba směřující proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) podaná MP Temporärpersonal GmbH, se sídlem v Graz (Rakousko).
   Žalobkyně je zastoupena M. Ciresou, advokátem.
   Druhým účastníkem řízení před odvolacím senátem byla Manpower Inc., se sídlem v Milwaukee, Wisconsin (USA).
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu ze dne 5. dubna 2005 (věc R 124/2004-4);

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

               Ochranná známka, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti:

               Slovní ochranná známka I.T.@MANPOWER pro výrobky a služby tříd 9, 16, 35, 38, 41 a 42 – ochranná známka Společenství č. 861 559

               Majitel ochranné známky Společenství

               Manpower Inc.

               Účastník řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství:

               MP Temporärpersonal GmbH

               Důvody návrhu na prohlášení neplatnosti:

               Čl. 51 odst. 1 písm. a) nařízení Rady č. 40/94 ve spojení s čl. 7 odst. 1 písm. b), c), d) a g) nařízení Rady č. 40/94

               Rozhodnutí zrušovacího oddělení:

               Zamítnutí návrhu na prohlášení neplatnosti

               Rozhodnutí odvolacího senátu:

               Zamítnutí odvolání

               Žalobní důvody:

               Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b), c), d) a g) nařízení Rady č. 40/94


title: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne  27. října 2005  ve věci C-234/03 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Audiencia Nacional): Contse SA a další proti Instituto Nacional de Gestión Sanitaria (Ingesa), původně Instituto Nacional de la Salud (Insalud) (Svoboda usazování — Volný pohyb služeb — Směrnice 92/50/EHS — Veřejné zakázky na služby — Zásada nediskriminace — Zdravotní služby domácí respirační léčby — Podmínka účasti — Kritéria hodnocení)

text:
               8.4.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 86/1

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (třetího senátu)
   ze dne 27. října 2005
   ve věci C-234/03 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Audiencia Nacional): Contse SA a další proti Instituto Nacional de Gestión Sanitaria (Ingesa), původně Instituto Nacional de la Salud (Insalud) (1)

   (Svoboda usazování - Volný pohyb služeb - Směrnice 92/50/EHS - Veřejné zakázky na služby - Zásada nediskriminace - Zdravotní služby domácí respirační léčby - Podmínka účasti - Kritéria hodnocení)
   (2006/C 86/02)
   Jednací jazyk: španělština
   Ve věci C-234/03, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím Audiencia Nacional (Španělsko) ze dne 16. dubna 2003, došlým Soudnímu dvoru dne 2. června 2003, v řízení Contse SA, Vivisol Srl, Oxigen Salud SA proti Instituto Nacional de Gestión Sanitaria (Ingesa), původně Instituto Nacional de la Salud (Insalud) za přítomnosti: Air Liquide Medicinal SL, Sociedad Española de Carburos Metálicos SA, Soudní dvůr (třetí senát), ve složení A. Rosas (zpravodaj), předseda, J. Malenovský, J.-P. Puissochet, S. von Bahr a U. Lõhmus, soudci, generální advokát: C. Stix-Hackl, vedoucí soudní kanceláře: M. Ferreira, vydal dne 27. října 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:
   Článek 49 ES brání tomu, aby zadavatel v zadávací dokumentaci veřejné zakázky na zdravotní služby domácí respirační léčby a dalších metod asistované ventilace stanovil jednak podmínku účasti, která ukládá uchazeči, aby v době podání nabídky měl kancelář otevřenou pro veřejnost v hlavním městě provincie, kde má být služba poskytována, a jednak kritéria hodnocení nabídek, která přidělením dodatečných bodů uznávají existenci v době podání nabídky výrobních zařízení pro úpravu a plnění kyslíku nacházejících se maximálně 1 000 km od uvedené provincie nebo kanceláří otevřených pro veřejnost v jiných určených místech uvedené provincie a která v případě rovnosti mezi více nabídkami upřednostňují podnik, který službu již poskytoval v rozsahu, v němž se tyto prvky použijí diskriminačním způsobem, nejsou odůvodněny naléhavými důvody obecného zájmu, nejsou způsobilé zaručit uskutečnění cíle, který sledují nebo překračují meze toho, co je nezbytné k jeho dosažení, což přísluší ověřit vnitrostátnímu soudu.

      (1)  Úř. věst. C 184, 2.8.2003.


title: Věc C-528/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie) dne 17. října 2016 – Confédération paysanne, Réseau Semences Paysannes, Les Amis de la Terre France, Collectif Vigilance OGM et Pesticides 16, Vigilance OG2M, CSFV 49, OGM: dangers, Vigilance OGM 33, Fédération Nature et Progrès v. Premier ministre, Ministre de l’agriculture, de l’agroalimentaire et de la forêt

text:
               16.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 14/23

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie) dne 17. října 2016 – Confédération paysanne, Réseau Semences Paysannes, Les Amis de la Terre France, Collectif Vigilance OGM et Pesticides 16, Vigilance OG2M, CSFV 49, OGM: dangers, Vigilance OGM 33, Fédération Nature et Progrès v. Premier ministre, Ministre de l’agriculture, de l’agroalimentaire et de la forêt
   (Věc C-528/16)
   (2017/C 014/29)
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Conseil d'État

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Confédération paysanne, Réseau Semences Paysannes, Les Amis de la Terre France, Collectif vigilance OGM et Pesticides 16, Vigilance OG2M, CSFV 49, OGM: dangers, Vigilance OGM 33, Fédération Nature et Progrès

      Žalovaní: Premier ministre, Ministre de l’agriculture, de l’agroalimentaire et de la forêt

      Předběžné otázky

               1)

               Představují organismy získané mutagenezí geneticky modifikované organismy ve smyslu článku 2 směrnice 2001/18/ES ze dne 12. března 2001 (1), ačkoli jsou podle článku 3 a přílohy I B směrnice vyňaty z povinností uložených pro uvolňování a uvádění geneticky modifikovaných organismů na trh? Mohou být konkrétně techniky mutageneze, zejména nové techniky řízené mutageneze uplatňující postupy genetického inženýrství, považovány za techniky uvedené v příloze I A, na kterou odkazuje článek 2? Mají být v důsledku toho články 2 a 3 a přílohy I A a I B směrnice 2001/18 ze dne 12. března 2001 vykládány v tom smyslu, že z preventivních opatření, hodnocení vlivů a sledovatelnosti vyjímají všechny geneticky modifikované organismy a osiva získané mutagenezí nebo pouze organismy získané konvenčními metodami náhodné mutageneze ionizujícím zářením nebo vystavením vlivu chemických mutagenních činitelů, které existovaly před přijetím těchto ustanovení?

               2)

               Představují odrůdy získané mutagenezí geneticky modifikované odrůdy ve smyslu článku 4 směrnice 2002/53/ES ze dne 13. června 2002 o Společném katalogu odrůd druhů zemědělských rostlin (2), které nejsou vyňaty z povinností stanovených touto směrnicí? Je naopak působnost této směrnice totožná s působností, která vyplývá z článků 2 a 3 a přílohy I B směrnice ze dne 12. března 2001, a odrůdy získané mutagenezí jsou rovněž vyňaty z povinností stanovených pro zápis geneticky modifikovaných odrůd do společného katalogu druhů zemědělských rostlin směrnicí ze dne 13. června 2002?

               3)

               Představují články 2 a 3 a příloha I B směrnice 2001/18/ES ze dne 12. března 2001 týkající se záměrného uvolňování geneticky modifikovaných organismů do životního prostředí v rozsahu, ve kterém vyjímají mutagenezi z působnosti povinností stanovených směrnicí, opatření úplné harmonizace zakazující členským státům podřídit organismy získané mutagenezí všem povinnostem stanoveným směrnicí nebo některým z nich či jakýmkoli jiným povinnostem nebo mají členské státy při jejich provedení prostor pro uvážení při definování režimu, který má být použit na organismy získané mutagenezí?

               4)

               Může být platnost článků 2 a 3 a příloh I A a I B směrnice 2001/18/ES ze dne 12. března 2001, podle kterých geneticky modifikované organismy získané mutagenezí nepodléhají preventivním opatřením, hodnocení vlivů a sledovatelnosti, zpochybňována z hlediska zásady předběžné opatrnosti zaručené čl. 191 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie vzhledem k vývoji postupů genetického inženýrství, výskytu nových odrůd rostlin získaných díky těmto technikám a současné vědecké nejistotě ohledně jejich vlivu a z nich vyplývajících potenciálních rizik pro životní prostředí a lidské zdraví a zdraví zvířat?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/18/ES ze dne 12. března 2001 o záměrném uvolňování geneticky modifikovaných organismů do životního prostředí a o zrušení směrnice Rady 90/220/EHS (Úř. věst. 2001, L 106, s. 1; Zvl. vyd. 15/06, s. 77).

      (2)  Směrnice Rady 2002/53/ES ze dne 13. června 2002 o Společném katalogu odrůd druhů zemědělských rostlin (Úř. věst. 2002, L 193, s. 1; Zvl. vyd. 03/36, s. 281).


title: Věc T-526/15: Žaloba podaná dne 7. září 2015 – HK Intertrade v. Rada

text:
               9.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 371/36

         Žaloba podaná dne 7. září 2015 – HK Intertrade v. Rada
   (Věc T-526/15)
   (2015/C 371/37)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: HK Intertrade Co. Ltd (Wanchai, Hongkong) (zástupci: J. Grayston, P. Gjørtler, G. Pandey, a D. Rovetta, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Rady (SZBP) 2015/1008 ze dne 25. června 2015, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 161, s. 19) a prováděcí nařízení Rady (EU) 2015/1001 ze dne 25. června 2015, kterým se provádí nařízení (EU) č. 267/2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 161, s. 1) v rozsahu, v němž tyto akty zařazují žalobkyni do kategorie osob a subjektů, na něž se vztahují omezující opatření;

               —

               zrušil rozhodnutí Rady obsažené v dopise ze dne 26. června 2015, jenž byl určen advokátům žalobkyně, které se týkalo přezkumu seznamu osob a subjektů uvedených v příloze II rozhodnutí 2010/413/SZBP a v příloze IX nařízení (EU) č. 267/2012, v rozsahu, v němž toto rozhodnutí představuje odmítnutí vyškrtnout žalobkyni ze seznamu osob a subjektů, na něž se vztahují omezující opatření;

               —

               uložil Radě náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z nedostatečného odůvodnění

                           —

                           Rozhodnutí ze dne 26. června 2015 (dále jen „napadené přezkumné rozhodnutí“) také sloužilo jako oznámení rozhodnutí Rady (SZBP) 2015/1008 a prováděcího nařízení Rady (EU) 2015/1001 (dále jen „napadené akty“), ale v tomto oznámení nejsou uvedeny žádné důvody pro přijetí napadených aktů. Krom toho odůvodnění poskytnuté Radou nesplňuje standard definovaný judikaturou.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející ze zjevně nesprávného posouzení

                           —

                           I když je žalobkyně vlastněna NIOC, je samostatným právním subjektem, který je usazen v Hongkongu, je činný na samostatném trhu v Asii a jeho činnost nepodléhá žádné údajné kontrole ze strany NIOC.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z porušení práva na obhajobu

                           —

                           Rada tím, že umožnila jednomu nejmenovanému členskému státu ve skutečnosti ji přimět k tomu, aby přijala rozhodnutí bez zkoumání jakýchkoliv příslušných dokumentů nebo důkazů na jeho podporu, jednostranně zavedla nový rozhodovací postup, který nemá právní základ v článku 215 SFEU ani jinde ve Smlouvách. Tento postup narušuje rovnováhu mezi vyšetřovacími a rozhodovacími pravomocemi Rady a porušuje právo na soudní ochranu žalobkyně.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení základního práva na vlastnictví

                           —

                           Rada neuvedla žádné řádné důvody pro omezení uložená žalobkyni. Zařazení žalobkyně, jež je společností se sídlem v Hongkongu působící na asijském trhu, na seznam, nemůže v žádném případě přispět k zachování mezinárodního míru a bezpečnosti, přičemž Rada nemůže poskytnout žádný důkaz o opaku.


title: Věc C-162/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Monomeles Protodikeio Rethymnis (Řecko) dne 17. dubna 2008 – Geórgios K. Lagoudakis v. Kéntro Anoiktis Prostasias Hlikiomenon Dimou Rethymnis

text:
               5.7.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/19

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Monomeles Protodikeio Rethymnis (Řecko) dne 17. dubna 2008 – Geórgios K. Lagoudakis v. Kéntro Anoiktis Prostasias Hlikiomenon Dimou Rethymnis
   (Věc C-162/08)
   (2008/C 171/32)
   Jednací jazyk: řečtina
   Předkládající soud
   Monomeles Protodikeio Rethymnis
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Geórgios K. Lagoudakis

      Žalovaný: Kéntro Anoiktis Prostasias Hlikiomenon Dimou Rethymnis
   Předběžné otázky

               1)

               Je třeba ustanovení 5 a ustanovení 8 body 1 a 3 rámcové dohody EKOS, UNICE a CEEP o pracovních poměrech na dobu určitou, která je nedílnou částí směrnice Rady 1999/70/ES (Úř. věst. L 175, 10.7.1999, s. 42), vykládat tak, že právo Společenství nedovoluje členskému státu při provádění této rámcové dohody přijmout opatření: a) pokud rovnocenná opatření ve smyslu čl. 5 bodu 1 rámcové dohody již existovala ve vnitrostátním právním řádu před vstupem směrnice v platnost a b) pokud se opatřeními přijatými k provedení rámcové dohody sníží všeobecná úroveň ochrany zaměstnanců na dobu určitou ve vnitrostátním právním řádu?

               2)

               V případě kladné odpovědi na první otázku, je snížení ochrany zaručené zaměstnancům na dobu určitou v případě nikoli mnohonásobných po sobě jdoucích pracovních smluv na dobu určitou, ale pouze jediné smlouvy, jejímž předmětem je nicméně ve skutečnosti poskytování služeb ze strany zaměstnance k uspokojení nikoli dočasných, výjimečných nebo naléhavých, ale „stálých a trvalých“ potřeb, spojené s výkladem uvedené rámcové dohody a uvedené směrnice, zakázáno nebo dovoleno z hlediska práva Společenství?

               3)

               V případě kladné odpovědi na první otázku, pokud existovalo rovnocenné opatření ve vnitrostátním právním řádu ve smyslu ustanovení 5 bodu 1 rámcové dohody před vstupem směrnice 1999/70/ES v platnost, jako je čl. 8 odst. 3 zákona 2112/1920 dotčený v původním řízení, představuje přijetí právního opatření, kterým se provádí rámcová dohoda, jako je článek 11 prezidentského nařízení č. 164/2004 dotčený v původním řízení, nedovolené snížení obecné úrovně ochrany zaměstnanců na dobu určitou ve vnitrostátním právním řádu ve smyslu čl. 8 bodů 1 a 3 rámcové dohody:

                           a)

                           když v oblasti působnosti uvedeného právního opatření, které provádí rámcovou dohodu, jsou zahrnuty výlučně případy mnohonásobných smluv nebo po sobě jdoucích pracovních poměrů na dobu určitou, a nikoliv případy osob, které uzavřely (nikoli mnohonásobné, po sobě jdoucí smlouvy, ale) pouze jedinou pracovní smlouvu na dobu určitou k uspokojení „stálých a trvalých“ potřeb zaměstnavatele ze strany zaměstnance, zatímco dříve existující rovnocenný právní předpis se týkal všech případů pracovních smluv na dobu určitou, včetně případů, kdy zaměstnanec uzavřel jedinou pracovní smlouvu na dobu určitou, jejímž předmětem je ve skutečnosti nicméně poskytování služeb ze strany zaměstnance zaměřených na uspokojení nikoli dočasných, výjimečných a naléhavých, ale „stálých a trvalých“ potřeb;

                           b)

                           když předmětné právní opatření, které provádí rámcovou dohodu, stanoví – jako právní následek ochrany zaměstnanců na dobu určitou a prevence zneužívání ve smyslu rámcové dohody o pracovních poměrech na dobu určitou – kvalifikaci pracovních smluv na dobu určitou jako smluv na dobu neurčitou s účinky do budoucnosti (ex nunc), zatímco dříve existující rovnocenné právní předpisy stanoví kvalifikaci pracovních smluv na dobu určitou jako smluv na dobu neurčitou s účinky od chvíle jejich uzavření (ex tunc)?

               4)

               V případě kladné odpovědi na první otázku, pokud existovalo rovnocenné právní opatření ve smyslu ustanovení 5 bodu 1 rámcové dohody o pracovních poměrech na dobu určitou, která je nedílnou částí směrnice 1999/70/ES, ve vnitrostátním právním řádu před vstupem uvedené směrnice v platnost, jako je čl. 8 odst. 3 zákona č. 2112/1920 dotčený v původním řízení, představuje rozhodnutí řeckého zákonodárce při provádění výše uvedené směrnice do řeckého práva spočívající jednak ve vyloučení výše uvedených případů zneužití, kdy zaměstnanec uzavřel pouze jedinou pracovní smlouvu na dobu určitou, jejímž předmětem bylo nicméně ve skutečnosti poskytování služeb ze strany zaměstnance k uspokojení nikoli dočasných, výjimečných nebo naléhavých, ale „stálých a trvalých“ potřeb, z oblasti ochrany výše uvedeného prezidentského nařízení č. 164/2004, a jednak v nepřijetí obdobného opatření specifického pro daný případ a účinného, které by zaručovalo ochranu zaměstnanců vůči tomuto specifickému případu zneužití, vedle obecné ochrany stanovené obecným pracovním právem v Řecku, v každém případě pracovní činnosti na základě neplatné smlouvy, nezávisle na existenci zneužití ve smyslu rámcové dohody, a jež zahrnuje nárok zaměstnance na zaplacení odměny a odstupného, bez ohledu na skutečnost, zda zaměstnanec pracoval na základě platné pracovní smlouvy či nikoli, nedovolené snížení obecné úrovně ochrany zaměstnanců na dobu určitou ve vnitrostátním právním řádu ve smyslu ustanovení 8 bodů 1 a 3 rámcové dohody s ohledem na to, že:

                           a)

                           povinnost zaplatit odměnu a odstupné stanoví vnitrostátní právo pro každý případ pracovního poměru a nesměřuje k předcházení zneužívání ve smyslu rámcové dohody a

                           b)

                           použití dříve existujícího rovnocenného právního předpisu má za právní následek uznání (pouze jediné) pracovní smlouvy na dobu určitou jako smlouvy na dobu neurčitou?

               5)

               V případě kladných odpovědí na předchozí otázky, musí vnitrostátní soud při výkladu vnitrostátního práva v souladu se směrnicí 1999/70/ES nepoužít ustanovení neslučitelná s touto směrnicí obsažená v právním opatření přijatém k provedení rámcové dohody, která vedou ke snížení obecné úrovně ochrany zaměstnanců na dobu určitou ve vnitrostátním právním řádu, jako jsou ustanovení prezidentského nařízení č. 164/2004, která mlčky a nepřímo, ale zjevně, vylučují patřičnou ochranu v případech zneužívání, kdy zaměstnanec uzavřel pouze jedinou pracovní smlouvu na dobu určitou, jejímž předmětem je nicméně ve skutečnosti poskytování služeb ze strany zaměstnance k uspokojení nikoli dočasných, výjimečných nebo naléhavých, ale „stálých a trvalých“ potřeb, a použít místo nich ustanovení obsažená v rovnocenném vnitrostátním právním opatření, které existovalo před vstupem směrnice v platnost, jako je ustanovení čl. 8 odst. 3 zákona č. 2112/1920?

               6)

               V případě, že vnitrostátní soud shledá, že ustanovení (v daném případě čl. 8 odst. 3 zákona č. 2112/1920), které představuje rovnocenné právní opatření ve smyslu ustanovení 5 bodu 1 rámcové dohody o pracovních poměrech na dobu určitou, která je nedílnou částí směrnice 1999/70/ES, je v zásadě použitelné ve věci, která se týká pracovních poměrů na dobu určitou a na základě tohoto ustanovení zjištění, že k uzavření pracovní smlouvy – také pouze jediné – došlo na dobu určitou bez objektivního důvodu spojeného s povahou, typem a charakterem poskytované činnosti znamená, že tato smlouva musí být uznána jako pracovní smlouva na dobu neurčitou, potom:

                           a)

                           je v souladu s právem Společenství výklad a použití vnitrostátního práva ze strany vnitrostátního soudu, podle kterého skutečnost, že jako právní základ uzavření pracovních smluv na dobu určitou byl užit právní předpis upravující zaměstnání na základě pracovních smluv na dobu určitou k uspokojení sezónních, periodických, dočasných, výjimečných a doplňkových sociálních potřeb (v daném případě ustanovení zákona č. 3250/2004, FEK A' 124/7-7-2004), i když ve skutečnosti zajišťované potřeby jsou stálé a trvalé, v každém případě představuje objektivní důvod pro uzavření pracovní smlouvy na dobu určitou;

                           b)

                           je v souladu s právem Společenství výklad a použití vnitrostátního práva ze strany vnitrostátního soudu, podle kterého musejí být ustanovení zakazující přeměnu pracovních smluv na dobu určitou ve veřejném sektoru na pracovní smlouvy na dobu neurčitou vykládána tak, že ve veřejném sektoru je naprosto a v každém případě zakázána přeměna pracovní smlouvy nebo pracovního poměru na dobu určitou na pracovní smlouvu nebo pracovní poměr na dobu neurčitou, i kdyby byla tato smlouva uzavřena protiprávně na dobu určitou, a sice tehdy, když uspokojované potřeby jsou stálé a trvalé, a že vnitrostátnímu soudu není dána možnost, aby v takových případech zjistil skutečný charakter sporného pracovněprávního vztahu a správné ho kvalifikoval jako smlouvu na dobu neurčitou, nebo musí být tento zákaz omezen pouze na pracovní smlouvy na dobu určitou uzavřené skutečně k uspokojování dočasných, nepředvídaných, naléhavých, výjimečných nebo podobných potřeb, a nikoli na případy, kdy byly ve skutečnosti uzavřeny k uspokojování stálých a trvalých potřeb?


title: Věc T-302/06: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 9. července 2008 – Hartmann v. OHIM (E) ( Ochranná známka Společenství — Přihláška slovní ochranné známky Společenství E — Absolutní důvod pro zamítnutí — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Nesprávné právní posouzení — Neprovedení konkrétního posouzení — Článek 7 odstavec 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 )

text:
               15.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/48

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 9. července 2008 – Hartmann v. OHIM (E)
   (Věc T-302/06) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Přihláška slovní ochranné známky Společenství E - Absolutní důvod pro zamítnutí - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Nesprávné právní posouzení - Neprovedení konkrétního posouzení - Článek 7 odstavec 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94“)
   (2008/C 209/83)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Paul Hartmann AG (Heidenheim, Německo) (zástupce: K. Gründig-Schnelle, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: G. Schneider, zmocněnec)
   Předmět věci
   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 5. září 2006 (věc R 805/2006-4), týkajícímu se žádosti o zápis slovní ochranné známky E jako ochranné známky Společenství.
   Výrok

               1)

               Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 5. září 2006 (věc R 805/2006-4) se zrušuje.

               2)

               OHIM ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady řízení vynaložené Paul Hartmann AG.

      (1)  Úř. věst. C 310, 16.12.2006.


title: Věc T-70/15: Žaloba podaná dne 12. února 2015 – Trajektna luka Split v. Komise

text:
               13.4.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 118/37

         Žaloba podaná dne 12. února 2015 – Trajektna luka Split v. Komise
   (Věc T-70/15)
   (2015/C 118/47)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Trajektna luka Split d.d. (Split, Chorvatsko) (zástupci: M. Bauer, H. Freund a S. Hankiewicz, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise C (2014) 9236 final ze dne 28. listopadu 2014 ve věci AT.40199 Port of Split,

               —

               rozhodl, že Komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení žalobkyně,

               —

               vrátil věc Komisi k hlubšímu přezkoumání a novému rozhodnutí, a

               —

               nařídil jakákoli další opatření, která by se ukázala jako vhodná.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z toho, že se Komise dopustila zjevně nesprávného posouzení a nesprávného právního posouzení tím, že porušila svou povinnost vyřídit stížnost, neboť nesprávně posoudila zájem Evropské unie, pokud jde o všechny tři důvody uvedené Komisí,

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že se Komise dopustila zjevně nesprávného posouzení a nesprávného právního posouzení tím, že porušila svou povinnost vyřídit stížnost, zvláště nezohledněním všech relevantních skutkových a právních okolností.


title: Věc C-586/15 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 12. listopadu 2015 společností Lotte Co. Ltd proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 15. září 2015 ve věci T-483/12, Nestlé Unternehmungen Deutschland GmbH v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

text:
               15.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 59/2

         Kasační opravný prostředek podaný dne 12. listopadu 2015 společností Lotte Co. Ltd proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 15. září 2015 ve věci T-483/12, Nestlé Unternehmungen Deutschland GmbH v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc C-586/15 P)
   (2016/C 059/02)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Lotte Co. Ltd (zástupkyně: M. Knitter, advokátka)

      Další účastníci řízení: Nestlé Unternehmungen Deutschland GmbH, Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozsudek Tribunálu (druhého senátu) ze dne 15. září 2015 (T-483/12) a zamítnout žalobu proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu ze dne 3. září 2012 ve věci R 2103/2010-4;

               —

               podpůrně zrušit napadený rozsudek a vrátit věc Tribunálu;

               —

               uložit žalované (Nestlé Unternehmungen Deutschland GmbH) náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) vytýká Tribunálu, že porušil čl. 15 odst. 1 písm. a) nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (dále jen „nařízení č. 207/2009“). Konkrétně uplatňuje nesprávné právní posouzení ve třech případech:

               1.

               Navrhovatelka vytýká Tribunálu, že použil nesprávná kritéria pro posouzení rozsahu, v němž čl. 15 odst. 1 písm. a) nařízení č. 207/2009 umožňuje, aby se ochranná známka uplatněná na podporu námitek tak, jak je konkrétně užívána, lišila od ochranné známky tak, jak je zapsána. V tomto ohledu uvádí, že Tribunál nesprávně určil rozlišovací prvky ochranné známky uplatněné na podporu námitek na základě kritérií používaných pro prokázání nebezpečí záměny. Otázka, zda jsou některé prvky charakteristické nebo dominantní v rámci ochranné známky, která je rozhodující pro prokázání nebezpečí záměny, nemůže být zohledněna stejným způsobem při posouzení týkajícím se rozsahu, v němž ochranná známka může být řádně užívána v odlišné podobě. V tomto rámci se nejedná o konstatování nebezpečí záměny. Naopak je důležité vědět, zda podoba, v níž je ochranná známka užívána, se liší od ochranné známky tak, jak je zapsaná, pouze tak nepatrně, že obě označení mohou být považována za obecně srovnatelná.

               2.

               Tribunál krom toho podle navrhovatelky nezohlednil všechny relevantní skutečnosti za účelem určení rozlišovacích prvků ochranné známky uplatněné na podporu námitek. Podle ní se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení tím, že převzal kritéria odvolacího senátu, aniž by sám přezkoumal některé jiné prvky, z nichž je komplexní ochranná známka uplatněná na podporu námitek složena.

               3.

               Podle názoru navrhovatelky si odůvodnění rozsudku Tribunálu protiřečí a obsahuje logické omyly, pokud jde o stanovení podoby, v níž je ochranná známka užívána. Tribunál uvádí, že užívané označení se může odlišovat od podoby, v níž bylo zapsáno, pouze „zanedbatelnými prvky“ a užívané označení a zapsaná ochranná známka musí být považovány za „globálně rovnocenné“, aby se mohlo jednat o oprávněné užívání. Podle navrhovatelky si Tribunál protiřečí a dopouští se logických omylů při použití těchto kritérií posouzení. Tribunál krom toho provádí rigidní přezkum, zda se podoba, v níž je ochranná známka užívána, skládá ze tří prvků, které považuje za rozlišovací. Na základě těchto kritérií má Tribunál za to, že ochranná známka je užívána oprávněně, přičemž nezohledňuje, že do podoby, v níž je ochranná známka užívána, bylo přidáno několik prvků, což podle navrhovatelky vede k tomu, že užívané označení a zapsanou ochrannou známku nelze považovat za „globálně rovnocenné“.


title: Věc T-247/08: Rozsudek Tribunálu ze dne 28. září 2010 — C-Content v. Komise ( Mimosmluvní odpovědnost — Veřejné zakázky na služby — Nabídkové řízení Společenství — Elektronické publikační služby — Vady a porušení práva Společenství údajně způsobené Úřadem pro úřední tisky — Promlčecí lhůty — Příčinná souvislost )

text:
               20.11.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 317/27

         Rozsudek Tribunálu ze dne 28. září 2010 — C-Content v. Komise
   (Věc T-247/08) (1)

   (Mimosmluvní odpovědnost - Veřejné zakázky na služby - Nabídkové řízení Společenství - Elektronické publikační služby - Vady a porušení práva Společenství údajně způsobené Úřadem pro úřední tisky - Promlčecí lhůty - Příčinná souvislost)
   2010/C 317/48
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: C-Content BV (Bois-le-Duc, Nizozemsko) (zástupce: M. Meulenbelt, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně E. Manhaeve a N. Bambara, zmocněnci, ve spolupráci s O. Soudrym, poradcem, a s A. Nucarou, advokátem, poté E. Manhaeve a N. Bambara, ve spolupráci s O. Soudrym a s E. Petritsi, advokátkou)

      Předmět věci

   Žaloba na náhradu škody, která žalobkyni údajně vznikla v důsledku nesrovnalostí a porušení práva Společenství Úřadem pro úřední tisky (OPOCE) v rámci několika nabídkových řízení týkajících se elektronických publikačních služeb

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá jako zčásti nepřípustná a zčásti neopodstatněná.

               2)

               C-Content BV se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 209, 15.8.2008.


title: Věc C-472/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Superior de Justicia de Castilla y León (Španělsko) dne 24. srpna 2016 – Jorge Luís Colino Sigüenza v. Ayuntamiento de Valladolid a IN-PULSO MUSICAL Sociedad Cooperativa

text:
               28.11.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 441/7

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Superior de Justicia de Castilla y León (Španělsko) dne 24. srpna 2016 – Jorge Luís Colino Sigüenza v. Ayuntamiento de Valladolid a IN-PULSO MUSICAL Sociedad Cooperativa
      (Věc C-472/16)
      (2016/C 441/10)
      Jednací jazyk: španělština

         Předkládající soud

      Tribunal Superior de Justicia de Castilla y León

         Účastníci původního řízení

         Odvolatel: Jorge Luís Colino Sigüenza

         Odpůrci: Ayuntamiento de Valladolid a IN-PULSO MUSICAL Sociedad Cooperativa

         Předběžné otázky

                  1)

                  Musí se mít za to, že k převodu ve smyslu směrnice 2001/23/ES (1) došlo v případě, že držitel povolení k provozování hudební školy v rámci městského úřadu, který získává veškeré hmotné prostředky (prostory, nástroje, učebny, zařízení) od zmíněného městského úřadu, uzavírá smlouvy s vlastními zaměstnanci a poskytuje své služby během období školního roku, ukončil činnost dne 1. dubna 2013, tj. dva měsíce před ukončením školního roku, přičemž vrátil všechny hmotné prostředky městskému úřadu, který na tuto činnost s cílem ukončit školní rok 2012–2013 nenavázal, ale vyhlásil nové výběrové řízení na nového dodavatele, který znovu zahájil činnost v září 2013 na začátku nového školního roku 2013–2014, kdy městský úřad pro tento účel převedl na nového dodavatele nezbytné hmotné prostředky (prostory, nástroje, učebny, zařízení), které předtím patřily bývalému dodavateli?

                  2)

                  Bude-li odpověď na předchozí otázku kladná, je pro účely čl. 4 odst. 1 směrnice 2001/23/ES nutné mít za to, že za výše uvedených okolností, kdy nesplnění povinností na straně hlavního podniku (městského úřadu) vede k tomu, že první dodavatel musí ukončit svou činnost a propustit všechny své zaměstnance, načež zmíněný hlavní podnik převede hmotné prostředky na druhého dodavatele, který pokračuje v téže činnosti, došlo k propuštění zaměstnanců prvního dodavatele výlučně „z hospodářských, technických nebo organizačních důvodů, se kterými jsou spojeny změny stavu zaměstnanců“, a nebo důvodem k tomuto propuštění byl „[p]řevod podniku, závodu nebo části podniku nebo závodu“, což tento článek zakazuje?

                  3)

                  Bude-li předchozí otázka zodpovězena tak, že důvodem propuštění byl převod, což je v rozporu se směrnicí 2001/23/ES, musí se článek 47 Listiny základních práv Evropské unie vykládat v tom smyslu, že brání tomu, aby vnitrostátní právní úprava zakazovala soudům rozhodovat ve věci samé o tvrzeních, jimiž zaměstnanec v individuálním řízení napadl své propuštění, k němuž došlo v rámci hromadného propouštění, s cílem hájit práva, která mu náleží podle směrnice Rady 2001/23/ES ze dne 12. března 2001 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se zachování práv zaměstnanců v případě převodů podniků, závodů nebo částí podniků nebo závodů a směrnice Rady 98/59/ES (2) ze dne 20. července o sbližování právních předpisů členských států týkajících se hromadného propouštění, a to vzhledem k tomu, že byl předtím vydán pravomocný rozsudek o hromadném propouštění v řízení, jehož účastníkem se daný zaměstnanec nemohl stát, na rozdíl od odborů působících v daném podniku a/nebo kolektivních právních zástupců zaměstnanců?

         (1)  Směrnice Rady 2001/23/ES ze dne 12. března 2001 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se zachování práv zaměstnanců v případě převodů podniků, závodů nebo částí podniků nebo závodů (Úř. věst. L 82, s. 16; Zvl. vyd. 05/04, s. 98).

         (2)  Úř. věst. 1998, L 225, s. 16.


title: Věc C-549/09: Žaloba podaná dne 23. prosince 2009 — Evropská komise v. Francouzská republika

text:
               27.3.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 80/11

         Žaloba podaná dne 23. prosince 2009 — Evropská komise v. Francouzská republika
   (Věc C-549/09)
   2010/C 80/18
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: E. Gippini Fournier a K. Walkerová, zmocněnci)

      Žalovaná: Francouzská republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Francouzská republika tím, že neprovedla rozhodnutí Komise ze dne 14. července 2004 týkající se některých podpor, realizovaných Francií ve prospěch producentů akvakultury a rybářů (1), tím, že by si nechala od příjemců podpor prohlášených články 2 a 3 uvedeného rozhodnutí za protiprávní a neslučitelné se společným trhem tyto podpory vrátit, a neinformovala Komisi o opatřeních, která provedla, aby vyhověla tomuto rozhodnutí, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 288 čtvrtého pododstavce SFEU a z článků 4 a 5 uvedeného rozhodnutí;

               —

               uložit Francouzské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Komise svojí žalobou žalované vytýká, že dosud nepřijala opatření nezbytná k tomu, aby jí příjemci podpor prohlášených za protiprávní a neslučitelné se společným trhem „bezodkladně“ tyto podpory vrátili, nebo o nich každopádně Komisi neinformovala.
   Francie totiž měla Komisi ve lhůtě dvou měsíců od oznámení rozhodnutí informovat o opatřeních, která provedla, aby tomuto rozhodnutí vyhověla. Od okamžiku, kdy bylo francouzským orgánům doručeno uvedené rozhodnutí přitom uplynulo více než pět let, aniž by došlo k jakémukoliv vrácení poskytnuté podpory.
   Žalobkyně mimoto připomíná, že podle ustálené judikatury je jediným důvodem, který by mohl být členským státem proti žalobě na nesplnění povinnosti podané Komisí na základě čl. 108 odst. 2 SFEU uplatňován, je důvod vycházející z absolutní nemožnosti provedení. Francouzské orgány nicméně nikdy neuplatnily výjimečné a nepředvídatelné těžkosti, které by znemožňovaly provedení rozhodnutí. Pouze uvedly, že hodlají přijmout relevantní opatření vedoucí k navrácení podpor současně s řešením navrácení jiných neslučitelných podpor.

      (1)  Rozhodnutí Komise ze dne 14. července 2004 týkající se některých podpor, realizovaných Francií ve prospěch producentů akvakultury a rybářů (Úř. věst. 2005, L 74, s. 49).


title: Věc T-404/05: Žaloba podaná dne  9. listopadu 2005  – Řecká republika v. Komise Evropských společenství

text:
               28.1.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/17

         Žaloba podaná dne 9. listopadu 2005 – Řecká republika v. Komise Evropských společenství
   (Věc T-404/05)
   (2006/C 22/32)
   Jednací jazyk: řečtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Řecká republika (zástupci: Nikolaos Koroyiannakis, Nikolaos Keramidas, advokáti, ve spolupráci s Marií Tassopoulou)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Komise č. K (2005) 3243 ze dne 1. září 2005, kterým se snižuje podpora poskytnutá fondem soudržnosti na projekt č. 95/09/65/040 (nové aténské mezinárodní letiště ve Spata) rozhodnutím Komise č. K(96) 1356 ze dne 24. května 1996;

               —

               uložit Komisi vrácení podle zákonné úrokové sazby částky vyplacené Řeckou republikou, odpovídající snížení podpory;

               —

               uložit Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Napadeným rozhodnutím Komise žádá vrácení neprávem vyplacené částky ve výši 12 781 410 eur, dovolávajíc se nesrovnalostí, pokud jde o finanční podporu vyplacenou fondem soudržnosti na projekt „nové aténské mezinárodní letiště ve Spata“.
   Řecká republika navrhuje zrušení tohoto rozhodnutí, dovolávajíc se primárně skutečnosti, že napadené rozhodnutí nebylo přijato ve lhůtách stanovených čl. 18 odst. 3 nařízení (ES) č. 1386/2002 a článkem H přílohy II nařízení (ES) č. 1164/94.
   Řecká republika podpůrně napadá posouzení Komise, podle kterého nebyla vzata v úvahu částka ve výši 48 000 000 eur odpovídající vybavení letecké navigace. Krom toho se Řecká republika domnívá, že Komise tím, že uplatnila opravu ve výši 2 % z důvodu údajného nedodržení stanovených reklamních opatření, neprávem retroaktivně uplatnila své rozhodnutí č. 455/96 na výše uvedený projekt který v rozsahu, v jakém následoval po tomto rozhodnutí, nepodléhal ustanovením posledně uvedeného. Konečně se Řecká republika domnívá, že dotčená oprava porušuje zásadu proporcionality a že je protiprávní a neodůvodněná.


title: Věc T-71/15: Žaloba podaná dne 12. února 2015 – Jaguar Land Rover v. OHIM – Nissan Jidosha (Land Glider)

text:
               13.4.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 118/38

         Žaloba podaná dne 12. února 2015 – Jaguar Land Rover v. OHIM – Nissan Jidosha (Land Glider)
   (Věc T-71/15)
   (2015/C 118/48)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Jaguar Land Rover Ltd (Coventry, Spojené království) (zástupce: R. Ingerl, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Nissan Jidosha KK (Yokohama-shi, Kanagawa-ken, Japonsko)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Přihlašovatel: další účastnice v řízení před odvolacím senátem

      Sporná ochranná známka: slovní ochranná známka Společenství „Land Glider“ – přihláška č. 8 324 196

      Řízení před OHIM: námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 9. prosince 2014 ve věci R 1415/2013-4

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil,

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009,

               —

               porušení čl. 8 odst. 5 nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-490/11: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 19. dubna 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hajdú-Bihar Megyei Bíróság — Maďarsko) — IBIS Srl v. PARTIUM ’70 Műanyagipari Zrt

text:
               4.8.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 235/12

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 19. dubna 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hajdú-Bihar Megyei Bíróság — Maďarsko) — IBIS Srl v. PARTIUM ’70 Műanyagipari Zrt
   (Věc C-490/11) (1)

   2012/C 235/27
   Jednací jazyk: maďarština
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 370, 17.12.2011.


title: Věc T-630/11 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 6. prosince 2011 Peterem Stroblem proti rozsudku vydanému dne 29. září 2011 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-56/05, Strobl v. Komise

text:
               18.2.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 49/28

         Kasační opravný prostředek podaný dne 6. prosince 2011 Peterem Stroblem proti rozsudku vydanému dne 29. září 2011 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-56/05, Strobl v. Komise
   (Věc T-630/11 P)
   2012/C 49/51
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Peter Strobl (Besozzo, Itálie) (zástupce: H.-J. Rüber, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská komise, Rada Evropské unie

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

   Navrhovatel navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozsudek Soudu pro veřejnou službu ze dne 29. září 2011 ve věci Strobl v. Komise,

               —

               prohlásil rozhodnutí žalované o zařazení žalobce do platové třídy při jeho jmenování dne 7. října 2004 za nesprávné a zrušil toto rozhodnutí,

               —

               uložil žalované povinnost ukončit diskriminaci žalobce a poskytnout mu náhradu za újmu, která mu byla způsobena,

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Na podporu kasačního opravného prostředku navrhovatel vytýká tato právní pochybení:

               1)

               Nesprávné zjištění skutkových okolností Soudem pro veřejnou službu, pokud ide o odborné zkušenosti vyžadované pro pracovní místo navrhovatele.

               2)

               Nesprávné zjištění skutkových okolností Soudem pro veřejnou službu a rozporuplná interpretace důkazů, pokud jde o zařazení navrhovatele do platové třídy a v tomto rozsahu porušení povinnosti uvést odůvodnění.

               3)

               Porušení povinnosti uvést odůvodnění Soudem pro veřejnou službu při zamítnutí některých žalobních důvodů navrhovatele.

               4)

               Porušení povinnosti uvést odůvodnění Soudem pro veřejnou službu, pokud jde o přezkum platového stupně navrhovatele.

               5)

               Chybějící odůvodnění Soudu pro veřejnou službu, pokud jde o použitelnost relevantní judikatury.


title: Věc C-487/06 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 27. listopadu 2006 British Aggregates Association proti rozsudku Soudu prvního stupně (druhého rozšířeného senátu) vydanému dne 13. září 2006 ve věci T-210/02, British Aggregates Association v. Komise Evropských společenství

text:
               24.2.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 42/8

         Kasační opravný prostředek podaný dne 27. listopadu 2006 British Aggregates Association proti rozsudku Soudu prvního stupně (druhého rozšířeného senátu) vydanému dne 13. září 2006 ve věci T-210/02, British Aggregates Association v. Komise Evropských společenství
   (Věc C-487/06 P)
   (2007/C 42/14)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: British Aggregates Association (zástupci: C. Pouncey, solicitor, L. Van den Hende, advocaat)

      Další účastníci řízení: Komise Evropských společenství, Spojené království Velké Británie a Severního Irska
   Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 13. září 2006 ve věci T-210/02;

               —

               zrušit rozhodnutí Komise K(2002)1478 konečné ze dne 24. dubna 2002„Státní podpora N. 863/01 – Spojené království/daň z kameniva“, s výjimkou části týkající se osvobození přiznaného Severnímu Irsku; a

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení v tomto stupni a nákladů řízení před Soudem prvního stupně ve věci T-210/02.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek navrhuje zrušení napadeného rozsudku a uplatňuje následující důvody:

               —

               Soud prvního stupně se dopustil nesprávného právního posouzení, jelikož posoudil existenci státní podpory neobjektivním způsobem.

               —

               Soud prvního stupně se dopustil nesprávného právního posouzení, když při posouzení selektivity odlišil situaci daně z kameniva od situace ve věci Adria-Wien Pipeline (1).

               —

               Soud prvního stupně se dopustil nesprávného právního posouzení, když připustil, že environmentální daň není selektivní, jelikož je uplatňována ve specifické oblasti činnosti, aniž by požadoval přesné vymezení této oblasti nebo by nějaké poskytl.

               —

               Soud prvního stupně se dopustil nesprávného právního posouzení, když nesprávně provedl „obvyklý přezkum“ rozhodnutí Komise.

               —

               Soud prvního stupně se dopustil nesprávného právního posouzení ohledně „povahy a obecné systematiky“ daně z kameniva a ohledně otázky osvobození vývozů od daně.

               —

               Soud prvního stupně se dopustil nesprávného právního posouzení, když potvrdil, že Komise neměla povinnost zahájit vyšetřovací řízení.

               —

               Soud prvního stupně se dopustil nesprávného právního posouzení, když dospěl k závěru, že napadené rozhodnutí bylo dostatečně odůvodněné.

      (1)  Rozsudek Soudního dvora ze dne 8. listopadu 2001, C-143/99, Recueil s. I-8365.


title: Věc T-78/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 8. října 2015 – Benediktinerabtei St. Bonifaz v. OHIM – Andechser Molkerei Scheitz (Genuß für Leib & Seele KLOSTER Andechs SEIT 1455) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství Genuß für Leib & Seele KLOSTER Andechs SEIT 1455 — Starší obrazová ochranná známka Společenství SEIT 1908 ANDECHSER NATUR a starší národní obrazová ochranná známka ANDECHSER NATUR — Relativní důvod pro zamítnutí — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               30.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 398/42

         Rozsudek Tribunálu ze dne 8. října 2015 – Benediktinerabtei St. Bonifaz v. OHIM – Andechser Molkerei Scheitz (Genuß für Leib & Seele KLOSTER Andechs SEIT 1455)
   (Věc T-78/14) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství Genuß für Leib & Seele KLOSTER Andechs SEIT 1455 - Starší obrazová ochranná známka Společenství SEIT 1908 ANDECHSER NATUR a starší národní obrazová ochranná známka ANDECHSER NATUR - Relativní důvod pro zamítnutí - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2015/C 398/53)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Benediktinerabtei St. Bonifaz Körperschaft des öffentlichen Rechts (Mnichov, Německo) (zástupci: G. Würtenberger a R. Kunze, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: A. Poch a S. Hanne, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Andechser Molkerei Scheitz GmbH (Andechs, Německo) (zástupce: S. Jackermeier, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 14. listopadu 2013 (věc R 1272/2012-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi Andechser Molkerei Scheitz GmbH a Benediktinerabtei St. Bonifaz Körperschaft des öffentlichen Rechts.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Benediktinerabtei St. Bonifaz Körperschaft des öffentlichen Rechts se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 135, 5. 5. 2014.


title: Věc T-283/11: Žaloba podaná dne 23. května 2011 — Fon Wireless v. OHIM — nfon (nfon)

text:
               4.2.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/26

         Žaloba podaná dne 23. května 2011 — Fon Wireless v. OHIM — nfon (nfon)
   (Věc T-283/11)
   2012/C 32/54
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Fon Wireless Ltd (Londýn, Spojené království) (zástupce: F. Brandolini Kujman, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: nfon AG (Mnichov, Německo)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               prohlásil žalobu, včetně všech dokumentů a příslušných kopií, za přípustnou;

               —

               připustil provedení předložených důkazů;

               —

               vyhověl žalobě a zrušil rozhodnutí čtvrtého senátu OHIM ze dne 18. března 2011 ve věci R 1017/2009-4, potažmo zamítl přihlášku ochranné známky Společenství č. 6 206 321„nfon“;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: nfon AG

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „nfon“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 35 a 38

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: slovní a obrazová ochranná známka Společenství a národní slovní a obrazová ochranná známka „fon“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 38 a 42

      Rozhodnutí námitkového oddělení: vyhovění námitkám

      Rozhodnutí odvolacího senátu: vyhovění odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009, neboť kolidující ochranné známky jsou podobné, a porušení čl. 8 odst. 5 nařízení (ES) č. 207/2009, neboť nfon AG tvrdí, že těží z dobrého jména, jejž nabyly starší ochranné známky


title: Věc C-80/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Spojené království) dne 14. února 2014 – Union of Shop, Distributive and Allied Workers (USDAW), Mrs B. Wilson v. WW Realisation 1 Ltd (in liquidation), Ethel Austin Ltd, Secretary of State for Business, Innovation and Skills

text:
               19.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 151/10

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Spojené království) dne 14. února 2014 – Union of Shop, Distributive and Allied Workers (USDAW), Mrs B. Wilson v. WW Realisation 1 Ltd (in liquidation), Ethel Austin Ltd, Secretary of State for Business, Innovation and Skills
   (Věc C-80/14)
   2014/C 151/13
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Union of Shop, Distributive and Allied Workers (USDAW) a B. Wilson

      Žalovaný: WW Realisation 1 Ltd (in liquidation), Ethel Austin Ltd a Secretary of State for Business, Innovation and Skills

      Předběžné otázky

               1)

                           a)

                           Rozumí se výrazem „alespoň 20“ v čl. 1 odst. 1 písm. a) bodu ii) směrnice Rady 98/59/ES ze dne 20. července 1998 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se hromadného propouštění (1) (dále jen „směrnice“) počet zaměstnanců propouštěných ve všech závodech zaměstnavatele, v nichž dochází k propouštění v období 90 dnů, nebo počet zaměstnanců propouštěných v každém jednotlivém závodu?

                           b)

                           Odkazuje-li čl. 1 odst. 1 písm. a) bod ii) na počet zaměstnanců propouštěných v každém jednotlivém závodu, co se rozumí pojmem „závod“? Má být pojem „závod“ vykládán zejména v tom smyslu, že se jím rozumí celý relevantní maloobchodní podnik, tedy jeden hospodářský subjekt, nebo část takového podniku, která plánuje propouštět zaměstnance, a nikoli taková jednotka, do které je zaměstnanec přidělen za účelem výkonu pracovních úkolů, jakou je každá jednotlivá prodejna?

               2)

               Může se v případě, kdy se zaměstnanec domáhá vydání ochranného opatření proti soukromému zaměstnavateli, členský stát dovolávat skutečnosti nebo poukazovat na skutečnost, že ze směrnice nevyplývají přímo účinná práva uplatnitelná proti takovému zaměstnavateli v případech:

                           i)

                           kdy by takový soukromý zaměstnavatel byl povinen zaplatit částku přiznanou ochranným opatřením zaměstnanci z důvodu, že zaměstnavatel nesplnil svou povinnost k projednání vyplývající ze směrnice, pokud by členský stát řádně neprovedl uvedenou směrnici, a

                           ii)

                           kdy by z důvodu platební neschopnosti takového zaměstnavatele byl v případě vydání ochranného opatření proti dotyčnému soukromému zaměstnavateli, které by jím nebylo splněno, a předložení žádosti členskému státu, sám členský stát povinen zaplatit částku přiznanou tímto ochranným opatřením zaměstnanci podle vnitrostátních právních předpisů provádějících směrnici Evropského parlamentu a Rady 2008/94/ES ze dne 22. října 2008 o ochraně zaměstnanců v případě platební neschopnosti zaměstnavatele (2), s výhradou jakéhokoli omezení odpovědnosti záruční instituce členského státu podle článku 4 uvedené směrnice?

      (1)  Úř. věst. L 225, s. 16.

      (2)  Úř. věst. L 283, s. 36.