title: Věc C-522/04: Žaloba podaná dne 23. prosince 2004 Komisí Evropských společenství proti Belgickému království

text:
               5.3.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 57/17

         Žaloba podaná dne 23. prosince 2004 Komisí Evropských společenství proti Belgickému království
   (Věc C-522/04)
   (2005/C 57/33)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 23. prosince 2004 žaloba směřující proti Belgickému království podaná Komisí Evropských společenství zastoupenou Richardem Lyalem a Dimitrisem Triantafyllou, jako zmocněnci, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Komise Evropských společenství navrhuje, aby Soudní dvůr uznal, že:

               —

               podřízením odpočtu příspěvků od zaměstnavatelů na starobní doplňkové pojištění a doplňkové pojištění proti předčasnému úmrtí podmínce stanovené v čl. 59 CIR'92 [pozn. překladatele: belgický zákon o daních z příjmů z roku 1992, dále jen „CIR'92“], že tyto příspěvky jsou uhrazeny pojišťovně nebo zabezpečovacímu fondu se sídlem v Belgii;

               —

               podřízením snížení daně z dlouhodobého spoření, které je přiznáno na základě článků 145/1 a 145/3 CIR'92 pro příspěvky od jednotlivců na starobní doplňkové pojištění a doplňkové pojištění proti předčasnému úmrtí se zapojením zaměstnavatele prostřednictvím srážek ze mzdy, podmínce, že tyto příspěvky jsou uhrazeny pojišťovně nebo zabezpečovacímu fondu se sídlem v Belgii;

               —

               stanovením v článku 364a CIR'92, že pokud jsou kapitál, odbytné a úspory uvedené v článku 34 CIR'92 vyplaceny nebo připočteny poplatníkovi, který před tím převedl své bydliště nebo své sídlo pro majetkové účely do zahraničí, má se za to, že k platbě nebo připočtení došlo ke dni předcházejícímu tomuto převodu, a jejich asimilací, na základě pododstavce 2 téhož článku, připočtení: veškerý převod stanovený v čl. 34 odst. 2 pododstavec 3 tak, že každý pojistitel má povinnost srazit profesní odečet v souladu s článkem 270 CIR'92 z kapitálu a odbytného vyplaceného nerezidentovi, který někdy byl daňovým rezidentem v Belgii a pokud tyto bylo vloženy ať úplně, nebo částečně v období, ve kterém dotčená osoba byla belgickým daňovým rezidentem, ačkoliv dvoustranné daňové úmluvy uzavřené Belgií přiznávají právo druhému smluvnímu státu zdaňovat takovéto příjmy;

               —

               zdaněním, na základě článku 364b CIR'92, převodů kapitálu nebo odbytného vloženého prostřednictvím příspěvků od zaměstnavatelů nebo od jednotlivců do penzijního připojištění, penzijním fondem nebo pojišťovnou, do které byly vloženy, ve prospěch příjemce nebo oprávněných osob, do jiného penzijního fondu nebo pojišťovny se sídlem mimo území Belgie, zatímco tento převod nepředstavuje zdanitelnou transakci, pokud je kapitál nebo odbytné převáděn do jiného penzijního fondu nebo pojišťovny se sídlem v Belgii;

               —

               požadováním od cizích pojistitelů, kteří nemají v Belgii provozní sídlo, na základě článku 224/2a Všeobecného nařízení o poplatcích ve formě kolků, aby před poskytováním služeb v Belgii určili odpovědného zástupce s bydlištěm v Belgii, který se osobně vůči státu zaváže k uhrazení ročního poplatku z pojistných smluv, úroků a penále, které by mohly být dlužné ze smluv týkajících se rizik nacházejících se v Belgii;

               —

               Belgické království nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článků 18, 39, 43, 49 a 56 Smlouvy o ES a z článků 28, 31, 36 a 40 Smlouvy o EHP a z článku 4 a čl. 11 odst. 2 směrnice 92/96/EHS ze dne 10.11.1992 (1) – po přepracování čl. 5 odst. 1 a čl. 53 odst. 2 směrnice 2002/83/ES ze dne 5.11.2002. (2)

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   Belgická daňová právní úprava týkající se profesních důchodových režimů zahrnuje omezení volného pohybu služeb, volného pohybu pracovníků a svobody usazování, jakož i volného pohybu kapitálu.
   Volný pohyb služeb
   Daňová ustanovení omezující odpočty příspěvků od zaměstnavatelů nebo od jednotlivců do profesních důchodových režimů na příspěvky placené organizacím se sídlem v Belgii, s vyloučením příspěvků placeným organizacím se sídlem mimo Belgii, jsou v rozporu s volným pohybem služeb.
   Ustanovení, které stanoví, že převod kapitálu nebo odbytného vloženého prostřednictvím příspěvků od zaměstnavatelů nebo od jednotlivců do penzijního připojištění je zdanitelný, pokud je proveden do penzijního fondu nebo pojišťovny se sídlem v zahraničí, zakládá překážku volnému pohybu služeb pro společnosti se sídlem v jiných členských státech.
   Konečně obecná a absolutní povinnost uložená zahraničním pojišťovnám, aby určily zástupce sídlícího v Belgii, který se musí osobně zavázat k platbě ročního poplatku z pojistných smluv musí být považována za nepřiměřené opatření, které představuje zásah do volného pohybu služeb pro společnosti se sídlem v jiných členských státech. Jeho cíl, který spočívá v zaručení platby poplatku, by totiž mohl být dosažen méně omezujícími prostředky.
   Výše uvedená vnitrostátní ustanovení jsou rovněž v rozporu s článkem 5 směrnice 2002/83/ES, který stanoví, že povolení získané v členském státě je platné pro celé Společenství a umožňuje zde pojišťovně provozovat činnost buď v rámci práva usazování, nebo volného pohybu služeb, jakož i s čl. 53 odst. 2 této směrnice, který stanoví, že každý členský stát musí povolit pojišťovnám usazeným na jeho území převést celý kmen pojistných smluv nebo jeho část přejímajícímu podniku se sídlem ve Společenství.
   Volný pohyb pracovníků a svoboda usazování
   Ustanovení, která odmítají odpočet příspěvků od zaměstnavatele nebo snížení daně pro příspěvky od jednotlivců uhrazené organizacím se sídlem v jiných členských státech jsou krom toho v rozporu s volným pohybem závislých pracovníků a osob samostatně výdělečně činných, zaručeným články 39 a 43 Smlouvy o ES, pracovníci, kteří vykonávali profesní činnost v členském státě a spadali pod důchodový režim v tomto státě a kteří přicházejí pracovat do Belgie, nemohou požívat daňová zvýhodnění z příspěvků hrazených v tomto jiném státě. Avšak příjmy vyplývající z těchto režimů jsou zdanitelné v Belgii, pokud jsou dotčené osoby belgickými daňovými rezidenty v okamžiku jejich přijetí.
   Ustanovení, které stanoví, že převod kapitálu nebo odbytného uloženého prostřednictvím příspěvků od zaměstnavatelů nebo od jednotlivců na penzijní připojištění je zdanitelný, je-li proveden do penzijního fondu nebo pojišťovny se sídlem v zahraničí, takto zakládá překážku volnému pohybu pracovníků a svobodě usazování. Znevýhodňuje závislé pracovníky a osoby samostatně výdělečně činné, kteří si přejí usadit se v jiném členském státě a kteří při této příležitosti chtějí převést uvedený kapitál nebo odbytné.
   Volný pohyb kapitálu
   Konečně dotčená ustanovení zakládají překážky volnému pohybu kapitálu v rozporu s článkem 56 Smlouvy o ES a článkem 40 Smlouvy o EHP.
   Převody při výkonu pojistných smluv mají být totiž považovány za pohyb kapitálu a omezení odpočtu a snížení zdanění pro příspěvky od zaměstnavatelů nebo od jednotlivců uhrazené organizacím se sídlem v Belgii představují pro tento volný pohyb kapitálu diskriminační omezení.
   Stejně tak je v rozporu s volným pohybem kapitálu ustanovení, které stanoví, že převod kapitálu nebo odbytného vloženého prostřednictvím příspěvků od zaměstnavatelů nebo od jednotlivců do penzijního připojištění je zdanitelný, pokud je proveden do penzijního fondu nebo pojišťovny se sídlem v zahraničí, avšak není zdanitelný, pokud je proveden do organizace se sídlem v Belgii.

      (1)  Směrnice 92/96/CEE ze dne 10. listopadu 1992 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přímého životního pojištění a o změně směrnic 79/267/EHS a 90/619/EHS (třetí směrnice o životním pojištění), Úř. věst. L 360, 9.12.1992, s. 1.

      (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/83/ES ze dne 5. listopadu 2002 o životním pojištění, Úř. věst. L 345, 19.12.2002, s. 1.


title: Věc T-485/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 2. února 2016 – Bon Net v. OHIM – Aldi (Bon Appétit!) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství Bon Appétit! — Starší národní obrazové ochranné známky Бон Аnemú a Bon Apetí — Neexistence nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               14.3.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 98/39

         Rozsudek Tribunálu ze dne 2. února 2016 – Bon Net v. OHIM – Aldi (Bon Appétit!)
   (Věc T-485/14) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství Bon Appétit! - Starší národní obrazové ochranné známky Бон Аnemú a Bon Apetí - Neexistence nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2016/C 098/50)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Bon Net OOD (Sofia, Bulharsko) (zástupkyně: A. Ivanova, advokátka)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: S. Hanne a D. Walicka, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Aldi GmbH & Co. KG (Mülheim an der Ruhr, Německo) (zástupci: L. Kolks, C. Fürsen, N. Lützenrath a U. Rademacher, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 14. dubna 2014 (věc R 1199/2013-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi společností Bon Net OOD a společností Aldi GmbH & Co. KG.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnost Bon Net OOD ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Úřadem pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) a společností Aldi GmbH & Co. KG.

      (1)  Úř. věst. C 261, 11. 8. 2014.


title: Věc T-511/11: Usnesení Tribunálu ze dne 2. dubna 2014 – Francie v. Komise „Státní podpory — Činnosti prováděné organizací Interbev — Financování z dobrovolných poplatků změněných na povinné — Rozhodnutí prohlašující režim podpor za slučitelný s vnitřním trhem — Zrušení rozhodnutí ab initio  — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“

text:
               16.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 184/27

         Usnesení Tribunálu ze dne 2. dubna 2014 – Francie v. Komise
   (Věc T-511/11) (1)

   („Státní podpory - Činnosti prováděné organizací Interbev - Financování z dobrovolných poplatků změněných na povinné - Rozhodnutí prohlašující režim podpor za slučitelný s vnitřním trhem - Zrušení rozhodnutí ab initio - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
   2014/C 184/47
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Francouzská republika (zástupci: původně E. Belliard, G. de Bergues, J. Rossi a J. Gstalter, poté E. Belliard, G. de Bergues, D. Colas a J. Bousin, zmocněnci)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: B. Stromsky, C. Urraca Caviedes a S. Thomas, poté B. Stromsky a C. Urraca Caviedes, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2012/131/EU ze dne 13. července 2011 o poplatcích ve prospěch organizace Interbev (Úř. věst. L 59, s. 14)

      Výrok

               1)

               Není důvodné rozhodnout ve věci samé.

               2)

               Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 340, 19.11.2011.


title: Věc C-151/16: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 13. července 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas – Litva) – „Vakarų Baltijos laivų statykla“ UAB v. Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos „Řízení o předběžné otázce — Směrnice 2003/96/ES — Zdanění energetických produktů a elektřiny — Článek 14 odst. 1 písm. c) — Osvobození energetických produktů užívaných jako pohonné hmoty nebo palivo pro plavbu po vodách Evropské unie a pro výrobu elektřiny na palubě plavidla — Pohonná hmota užívaná plavidlem, aby za účelem naložení jeho prvního komerčního nákladu přeplulo z místa, kde bylo postaveno, do přístavu v jiném členském státu“

text:
               4.9.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 293/8

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 13. července 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas – Litva) – „Vakarų Baltijos laivų statykla“ UAB v. Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos
   (Věc C-151/16) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Směrnice 2003/96/ES - Zdanění energetických produktů a elektřiny - Článek 14 odst. 1 písm. c) - Osvobození energetických produktů užívaných jako pohonné hmoty nebo palivo pro plavbu po vodách Evropské unie a pro výrobu elektřiny na palubě plavidla - Pohonná hmota užívaná plavidlem, aby za účelem naložení jeho prvního komerčního nákladu přeplulo z místa, kde bylo postaveno, do přístavu v jiném členském státu“)
   (2017/C 293/10)
   Jednací jazyk: litevština

      Předkládající soud

   Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně:„Vakarų Baltijos laivų statykla“ UAB

      Žalovaná: Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

      Výrok

               1)

               Článek 14 odst. 1 písm. c) směrnice Rady 2003/96/ES ze dne 27. října 2003, kterou se mění struktura rámcových předpisů Společenství o zdanění energetických produktů a elektřiny musí být vykládán v tom smyslu, že osvobození od daně stanovené v tomto ustanovení se vztahuje na pohonné hmoty užívané pro plavbu plavidla bez nákladu z přístavu jednoho členského státu, v projednávané věci státu, kde bylo plavidlo vyrobeno, do přístavu jiného členského státu, aby se tam naložilo zboží, které má být dále převezeno do přístavu v třetím členském státě.

               2)

               Článek 14 odst. 1 písm. c) směrnice 2003/96 musí být vykládán v tom smyslu, že brání takové právní úpravě členského státu, jaká je dotčená v původním řízení, která vylučuje použití osvobození od daně stanoveného v tomto ustanovení z důvodu, že zásobování plavidla energetickými produkty proběhlo, aniž byly dodrženy formální požadavky stanovené touto právní úpravou, přestože toto zásobování je v souladu se všemi podmínkami uplatnění stanovenými v uvedeném ustanovení.

      (1)  Úř. věst. C 191, 30.5.2016.


title: Věc T-165/07: Žaloba podaná dne 8. května 2007 – Red Bull GmbH v. OHIM – Grupo Osborne (TORO)

text:
               7.7.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 155/39

         Žaloba podaná dne 8. května 2007 – Red Bull GmbH v. OHIM – Grupo Osborne (TORO)
   (Věc T-165/07)
   (2007/C 155/70)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Red Bull GmbH (Fuschl am See, Rakousko) (zástupci: H. O'Neill, solicitor, V. von Bomhard a A. Renck, lawyers)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Grupo Osborne SA (El Puerto de Santa Maria, Španělsko)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 20. února 2007 ve věci č. R 147/2005-4; a

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Grupo Osborne SA

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka „TORO“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 32, 33 a 42 – přihláška č. 1 500 917

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Slovní národní ochranné známky „TORO ROSSO“ a „TORRO ROJO“ pro výrobky a služby zařazené do třídy 32, jakož i slovní a obrazová národní ochranná známka, mezinárodní ochranná známka a ochranná známka Společenství obsahující slovo „BULL“ samostatně nebo v kombinaci s jinými slovy pro výrobky a služby zařazené do tříd 32, 33 a 42

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Námitkám bylo vyhověno ve vztahu ke všem výrobkům a službám s výjimkou „poskytování dočasného ubytování“

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zrušení rozhodnutí námitkového oddělení v rozsahu, ve kterém vyhovuje námitkám ve vztahu k „pivu“ (třída 32), „alkoholickým nápojům kromě vína a piva“ (třída 33) a „pohostinství (stravování), včetně barů, snack-barů, restaurací, restaurací se samoobsluhou, hostinců, jídelen a vináren“ (třída 42); zápis přihlášené ochranné známky Společenství pro uvedené výrobky a služby může proběhnout

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení druhé věty článku 73 nařízení Rady č. 40/94 z důvodu, že odvolací senát jasně neuvedl základ pro své rozhodnutí, protože plně nevymezil materiál předložený účastníky.
   Dále, porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení z důvodu, že odvolací senát vyloučil relevanci dobrého jména přes koncepční totožnost kolidujících ochranných známek a dobré jméno starších ochranných známek.
   Konečně, porušení čl. 8 odst. 5 nařízení z důvodu, že odvolací senát uplatnil hypotézu, že kolidující ochranné známky musí být natolik podobné, aby existovalo nebezpečí záměny, přičemž je podle žalobkyně dostatečné, aby si spotřebitel mohl mezi těmito dvěma ochrannými známkami „učinit spojitost“.


title: Věc C-467/15 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 3. září 2015 Evropskou komisí proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 24. června 2015 ve věci T-527/13, Itálie v. Komise

text:
               7.12.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 406/14

         Kasační opravný prostředek podaný dne 3. září 2015 Evropskou komisí proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 24. června 2015 ve věci T-527/13, Itálie v. Komise
   (Věc C-467/15 P)
   (2015/C 406/15)
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: V. Di Bucci a P. Němečková, zmocněnci)

      Další účastnice řízení: Italská republika

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Evropská komise navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil rozsudek Tribunálu (třetího senátu) ze dne 24. června 2015, oznámený Komisi téhož dne, ve věci T-527/13, Italská republika v. Komise;

               —

               zamítl žalobu podanou v prvním stupni a uložil Italské republice náhradu nákladů řízení v obou stupních.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

               1)

               Tribunál protiprávně znovu vyložil a překvalifikoval druhý žalobní důvod uplatněný v řízení v prvním stupni. Porušil tak dispozitivní zásadu a zákaz uplatňování z úřední povinnosti žalobního důvodu vycházejícího z hmotněprávní legality rozhodnutí, který žalobkyně včas neuplatnila ve své žalobě.

               2)

               Tribunál porušil článek 108 SFEU a článek 1 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 (1), pokud jde o pojmy nová podpora a existující podpora. Konkrétně neprávem shledal, že podpora může být považována za existující podporu, navzdory porušení podmínky stanovené v rozhodnutí, které prohlásilo podporu za slučitelnou. Nezohlednil tak ustálenou judikaturu, podle které pouhé porušení těchto podmínek je samo o sobě dostačující k určení existence nové podpory a v případě neexistence nových skutečností umožňujících odlišné posouzení k odůvodnění nového rozhodnutí o neslučitelnosti.
               Tribunál dále poté, co správně odmítl argumenty týkající se údajného nedostatku odůvodnění rozhodnutí, toto posouzení zpochybnil tím, že Komisi vytýkal, že neprokázala, že porušení podmínky mělo vliv na podstatu režimu schváleného Radou, a na tomto základě dospěl k nesprávnému závěru, že může rozhodnutí částečně zrušit z důvodu nesprávného právního posouzení.
               Tribunál náležitě nezohlednil institucionální rovnováhu mezi Radou a Komisí stanovenou v článku 108 SFEU. Pokud Rada při jednomyslném rozhodování využije svoji pravomoc prohlásit podporu výjimečně za slučitelnou s vnitřním trhem, přičemž toto prohlášení váže na splnění určitých podmínek, Komisi nepřísluší určit, zda tyto podmínky mají skutečně zásadní význam, nebo zda naopak jejich porušení může zůstat bez postihu.

               3)

               Tribunál porušil článek 108 SFEU a články 4, 6, 7, 14 a 16 nařízení č. 659/1999, pokud jde o řízení použitelná na nové podpory a na zneužití podpor.
               Poté, co uznal, že nedodržení podmínek stanovených při schválení podpory ze strany členského státu je jednou z forem zneužití této podpory, Tribunál vyloučil relevanci ustanovení týkajících se vyšetřovacího řízení v oblasti zneužití podpor, přičemž vycházel ze skutečnosti, že Komise nezaložila své rozhodnutí na těchto ustanoveních, a shledal, že se pojmy nová podpora a zneužití podpory vzájemně vylučují. Ustanovení týkající se zneužití podpor a ustanovení týkající se nových podpor jsou však pro účely projednávané věci totožná. Tribunál se tudíž dopustil nesprávného právního posouzení tím, že rozhodnutí částečně zrušil z důvodu pochybení při kvalifikaci podpory, které nemělo žádné právní následky.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (Úř. věst. L 83, s. 1; Zvl. vyd. 08/01, s. 339).


title: Věc C-513/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Litva) dne 25. září 2015 – UAB „Agrodetalė“ a Lietuvos Respublikos žemės ūkio ministerijos

text:
               14.12.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 414/20

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Litva) dne 25. září 2015 – UAB „Agrodetalė“ a Lietuvos Respublikos žemės ūkio ministerijos
   (Věc C-513/15)
   (2015/C 414/25)
   Jednací jazyk: litevština

      Předkládající soud

   Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

      Účastníci původního řízení

      Zúčastněné strany: UAB „Agrodetalė“ a Lietuvos Respublikos žemės ūkio ministerijos

      Předběžné otázky

               1)

               Vztahují se ustanovení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/37/ES ze dne 26. května 2003 o schvalování typu zemědělských a lesnických traktorů, jejich přípojných vozidel a výměnných tažených strojů, jakož i jejich systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků a o zrušení směrnice 74/150/EHS (1) na dodání použitých nebo ojetých vozidel vyrobených mimo Evropskou unii na trh Evropské unie a jejich registraci, nebo mohou členské státy upravit registraci takových vozidel v členském státě zvláštními vnitrostátními předpisy a stanovit požadavky pro takovou registraci (například povinnost souladu s požadavky směrnice 2003/37/ES)?

               2)

               Musí být čl. 23 odst. 1 písm. b) ve spojení s čl. 2 písm. q) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/37/ES ze dne 26. května 2003 o schvalování typu zemědělských a lesnických traktorů, jejich přípojných vozidel a výměnných tažených strojů, jakož i jejich systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků a o zrušení směrnice 74/150/EHS vykládán v tom smyslu, že stanoví, že se ustanovení této směrnice vztahují na strojní zařízení kategorií TI, T2 a T3 vyrobená po 1. červenci 2009?

      (1)  Úř. věst. L 171, s. 1; Zvl. vyd. 13/31, s. 311.


title: Věc T-430/03: Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 20. prosince 2007 – Dascalu v. Komise ( Veřejná služba — Úředníci — Mezitímní rozsudek — Nevydání rozhodnutí ve věci )

text:
               8.3.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 64/38

         Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 20. prosince 2007 – Dascalu v. Komise
   (Věc T-430/03) (1)

   („Veřejná služba - Úředníci - Mezitímní rozsudek - Nevydání rozhodnutí ve věci“)
   (2008/C 64/61)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Iosif Dascalu (Kraainem, Belgie) (zástupce: N. Lhoëst, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: původně C. Berardis-Kayser, L. Lozano Palacios, poté C. Berardis-Kayser a H. Krämer, zmocněnci)
   Předmět věci
   Jednak návrh na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 23. prosince 2002 a ze dne 14. dubna 2003, kterými došlo ke změně zařazení žalobce do platové třídy, v rozsahu, ve kterém stanovují jeho zařazení do platového stupně, ke dni jeho jmenování do platové třídy A6, prvního platového stupně, ve kterém stanovují den počátku jejich finančních dopadů na 5. října 1995 a ve kterém neumožnily služební postup žalobce v platové třídě, a, v případě potřeby, návrh na zrušení rozhodnutí, kterými byly zamítnuty stížnosti žalobce, a jednak návrh na náhradu škody údajně způsobené těmito rozhodnutími
   Výrok

               1)

               Již není třeba o projednávané žalobě rozhodnout.

               2)

               Komise ponese veškeré náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 47, 21.2.2004.


title: Věc T-199/07: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 23. září 2008 – Cementownia Odra v. Komise ( Žaloba na neplatnost — Směrnice 2003/87/ES — Systém pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů — Národní alokační plán Polska pro přidělování povolenek na emise na období let 2008-2012 — Rozhodnutí Komise nevznášet za určitých podmínek námitky — Příslušnost členských států pro individuální obchodování povolenkami na emise — Neexistence přímého dotčení — Nepřípustnost )

text:
               22.11.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/38

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 23. září 2008 – Cementownia „Odra“ v. Komise
   (Věc T-199/07) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Směrnice 2003/87/ES - Systém pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů - Národní alokační plán Polska pro přidělování povolenek na emise na období let 2008-2012 - Rozhodnutí Komise nevznášet za určitých podmínek námitky - Příslušnost členských států pro individuální obchodování povolenkami na emise - Neexistence přímého dotčení - Nepřípustnost“)
   (2008/C 301/65)
   Jednací jazyk: polština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Cementownia „Odra“ SA (Opole, Polsko) (zástupci: P. K. Rosiak a F. Puel, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: U. Wölker a K. Herrmann, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise K (2007) 1295 konečné ze dne 26. března 2007 o národním alokačním plánu pro přidělování povolenek na emise skleníkových plynů oznámeného Polskem na období 2008–2012 v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES (Úř. věst. L 275, s. 32; Zvl. vyd. 15/07, s. 631)
   Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá jako nepřípustná.

               2)

               Cementownia „Odra“ SA ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady vynaložené Komisí.

      (1)  Úř. věst. C 170, 21.7.2007.


title: Věc T-288/08: Rozsudek Tribunálu ze dne 15. března 2012 — Cadila Healthcare v. OHIM — Novartis (ZYDUS) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství ZYDUS — Starší slovní ochranná známka Společenství ZIMBUS — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Podobnost výrobků — Podobnost označení — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)“ )

text:
               28.4.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 126/11

         Rozsudek Tribunálu ze dne 15. března 2012 — Cadila Healthcare v. OHIM — Novartis (ZYDUS)
   (Věc T-288/08) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství ZYDUS - Starší slovní ochranná známka Společenství ZIMBUS - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Podobnost výrobků - Podobnost označení - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009))
   2012/C 126/22
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Cadila Healthcare Ltd (Ahmedabad, Indie) (zástupci: S. Bailey, F. Potin a A. Juaristi, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Novartis AG (Basilej, Švýcarsko) (zástupce: N. Hebeis, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 7. května 2008 (věc R 1092/2007-2) týkajícímu se námitkového řízení o prohlášení neplatnosti mezi Novartis AG a Cadila Healthcare Ltd.

      Výrok

               1)

               Návrh na nevydání rozhodnutí ve věci se zamítá.

               2)

               Žaloba se zamítá.

               3)

               Společnosti Cadila Healthcare Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 247, 27.9.2008.


title: Věc C-473/07: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie) dne 25. října 2007 – Association nationale pour la protection des eaux et rivières – TOS, Association OABA v. Ministère de l'écologie, du développement et de l'aménagement durables – Vedlejší účastnice: Association France Nature Environnement

text:
               26.1.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/22

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie) dne 25. října 2007 – Association nationale pour la protection des eaux et rivières – TOS, Association OABA v. Ministère de l'écologie, du développement et de l'aménagement durables – Vedlejší účastnice: Association France Nature Environnement
   (Věc C-473/07)
   (2008/C 22/42)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předkládající soud
   Conseil d'État.
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Association nationale pour la protection des eaux et rivières – TOS, Association OABA.

      Žalovaný: Ministère de l'écologie, du développement et de l'aménagement durables.
   Předběžné otázky
   Musí být bod 6.6a) přílohy I směrnice Rady 96/61/ES (1) ze dne 24. září 1996, která uvádí zařízení intenzivního chovu drůbeže s prostorem větším než pro 40 000 kusů, vykládán tak:

               1)

               že zahrnuje do své oblasti působnosti křepelky, koroptve a holuby,

               2)

               v případě kladné odpovědi, že povoluje mechanismus vedoucí k výpočtu prahových hodnot pro povolení na základě systému „ekvivalentních zvířat“, který provádí vážení počtu zvířat připadajících na prostor podle druhů za účelem zohlednění množství dusíku skutečně vylučovaného jednotlivými druhy?

      (1)  Směrnice Rady 96/61/ES ze dne 24. září 1996 o integrované prevenci a omezování znečištění (Úř. věst. L 257, s. 26).


title: Věc T-139/08: Žaloba podaná dne 11. dubna 2008 – Loufrani v. OHIM

text:
               7.6.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 142/34

         Žaloba podaná dne 11. dubna 2008 – Loufrani v. OHIM
   (Věc T-139/08)
   (2008/C 142/62)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobce: Franklin Loufrani (Londýn, Spojené království) (zástupce: A. Deutsch, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   Návrhové žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu ze dne 7. února 2008 ve věci (R 0958/2007-4); a

               —

               uložit OHIM náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka „half-smiley“ pro výrobky ve třídách 14, 18, a 25 – přihláška č. 893 580

      Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí žádosti pro všechny výrobky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 40/94, jelikož ochranná známka dosahuje minimálního stupně rozlišitelnosti požadovaného k tomu, aby byla zapsána.


title: Věc C-208/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank van eerste aanleg te Brussel (Belgie) dne 30. dubna 2012 — Essent Belgium NV v. Vlaamse Reguleringsinstantie voor de Elektriciteits- en Gasmarkt (VREG)

text:
               28.7.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 227/11

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank van eerste aanleg te Brussel (Belgie) dne 30. dubna 2012 — Essent Belgium NV v. Vlaamse Reguleringsinstantie voor de Elektriciteits- en Gasmarkt (VREG)
   (Věc C-208/12)
   2012/C 227/16
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Rechtbank van eerste aanleg te Brussel

      Účastníci původního řízení

   Žalobkyně: Essent Belgium NV
   Žalovaný: Vlaamse Reguleringsinstantie voor de Elektriciteits- en Gasmarkt (VREG)
   Další účastníci řízení:

               Vlaamse Gewest

               Vlaamse Gemeenschap

      Předběžné otázky

               1)

               Je taková vnitrostátní právní úprava, jakou je právní úprava obsažená ve vlámském dekretu ze dne 17. července 2000 o organizaci trhu s elektřinou, který byl proveden výnosem vlámské vlády ze dne 5. března 2004, ve znění výnosu vlámské vlády ze dne 25. února 2005 na podporu výroby elektřiny z obnovitelných zdrojů energie a výnosu vlámské vlády ze dne 8. července 2005, kterým se mění výnos vlámské vlády ze dne 5. března 2004 na podporu výroby elektřiny z obnovitelných zdrojů energie a výnos vlámské vlády ze dne 29. března 2002 o povinnostech veřejné služby na podporu racionálního využití energie, podle které

                           —

                           je dodavatelům elektřiny dodávajícím konečným spotřebitelům připojeným k distribuční nebo přenosové síti uloženo, aby ročně regulačnímu úřadu předkládali určitý počet certifikátů zelené elektřiny (článek 23 výše uvedeného dekretu),

                           —

                           je dodavatelům elektřiny dodávajícím konečným spotřebitelům připojeným k distribuční nebo přenosové síti ukládána správní pokuta ze strany Vlámského regulačního úřadu pro trh s elektřinou a plynem (VREG), pokud tito dodavatelé nepředložili dostatečný počet certifikátů zelené elektřiny, aby splnili jim uložený kvótní závazek týkající se takových certifikátů (čl. 37 odst. 2 výše uvedeného dekretu),

                           —

                           je výslovně stanoveno, že záruky původu z jiných zemí mohou být za určitých podmínek uznány ke splnění kvótního závazku (čl. 15 quater odst. 2 výnosu vlámské vlády ze dne 5. března 2004 ve znění použitelném na projednávanou věc),

                           —

                           regulační úřad nemůže nebo nechce z důvodu neexistence prováděcích opatření vlámské vlády zohlednit záruky původu pocházející z Norska, která uznala stejnost nebo rovnocennost předložení těchto certifikátů (článek 25 výše uvedeného dekretu a čl. 15 quater odst. 2 výnosu ze dne 5. března 2004), ačkoli regulační úřad v konkrétním případě tuto stejnost nebo rovnocennost nezkoumal,

                           —

                           v průběhu celé doby platnosti dekretu ze dne 17. července 2000 byly při zkoumání splnění kvótního závazku ve skutečnosti zohledňovány pouze certifikáty prokazující výrobu zelené elektřiny ve Vlámském regionu, zatímco dodavatelé elektřiny dodávající konečným spotřebitelům připojeným k distribuční nebo přenosové síti neměli žádnou možnost prokázat, že předkládané záruky původu z jiných členských států Evropské unie splňují podmínku existence stejných nebo rovnocenných záruk o udělení takových certifikátů,
                           v souladu s článkem 11 Dohody o EHP nebo článkem 13 Dohody o EHP?

               2)

               Je vnitrostátní právní úprava ve smyslu první otázky v souladu s článkem 5 tehdejší evropské směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/77/ES ze dne 27. září 2001 o podpoře elektřiny vyrobené z obnovitelných zdrojů energie na vnitřním trhu s elektřinou (1) (v rozsahu relevantním pro EHP)?

               3)

               Je vnitrostátní právní úprava ve smyslu první otázky v souladu se zásadou rovného zacházení a zásadou zákazu diskriminace, které jsou zakotveny mimo jiné v článku 4 Dohody o EHP a v článku 3 tehdejší směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/54/ES ze dne 26. června 2003 o společných pravidlech pro vnitřní trh s elektřinou a o zrušení směrnice 96/92/ES (2) (v rozsahu relevantním pro EHP)?

      (1)  Úř. věst. L 283, s. 33; Zvl. vyd. 12/02, s. 121.

      (2)  Úř. věst. L 176, s. 37; Zvl. vyd. 12/02, s. 211.


title: Věc C-398/07 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 28. srpna 2007  Waterford Wedgwood plc proti rozsudku vydanému Soudem prvního stupně (druhým senátem) dne 12. června 2007 ve věci T-105/05, Assembled Investments (Proprietary) Ltd v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (OHIM)

text:
               24.11.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 283/12

         Kasační opravný prostředek podaný dne 28. srpna 2007 Waterford Wedgwood plc proti rozsudku vydanému Soudem prvního stupně (druhým senátem) dne 12. června 2007 ve věci T-105/05, Assembled Investments (Proprietary) Ltd v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (OHIM)
   (Věc C-398/07 P)
   (2007/C 283/20)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Waterford Wedgwood plc (zástupce: J. Pagenberg, Rechtsanwalt)

      Další účastníci řízení: Assembled Investments (Proprietary) Ltd, Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)
   Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 12. června 2007 ve věci T-105/05,

               —

               vrátit věc Soudu prvního stupně,

               —

               uložit OHIM a Assembled Investments náhradu nákladů řízení před Soudním dvorem.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka) uvádí, že Soud prvního stupně tím, že nesprávně uplatnil právní kritéria při určení, že sporné výrobky nejsou podobné, porušil čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení o ochranné známce Společenství (1).
   Navrhovatelka dále uvádí, že Soud prvního stupně tím, že v bodě 34 svého rozsudku, narozdíl od odvolacího senátu, konstatoval bez jakéhokoliv zjevného podkladu, a tedy na základě zkreslení skutkových okolností, že spotřebitelé nebudou považovat příslušné výrobky za podobné, porušil čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení o ochranné známce Společenství.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).


title: Věc C-48/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Okresným súdem Dunajská Streda (Slovensko) dne 27. ledna 2016 – ERGO Poisťovňa, a. s., v. Alžbeta Barlíková

text:
               18.4.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 136/14

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Okresným súdem Dunajská Streda (Slovensko) dne 27. ledna 2016 – ERGO Poisťovňa, a. s., v. Alžbeta Barlíková
   (Věc C-48/16)
   (2016/C 136/19)
   Jednací jazyk: slovenština

      Předkládající soud

   Okresný súd Dunajská Streda

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: ERGO Poisťovňa, a. s.

      Žalovaná: Alžbeta Barlíková

      Předběžné otázky

               1.

               Má se slovní spojení „smlouva mezi třetí osobou a zmocnitelem nebude splněna“ uvedené v článku 11 směrnice Rady ze dne 18. prosince 1986 (1) o koordinaci právní úpravy členských států týkající se nezávislých obchodních zástupců (86/653/EHS, dále jen „směrnice 86/653“) vykládat tak, že se jím rozumí:

                           a)

                           úplné nesplnění smlouvy, tedy že zmocnitel ani třetí osoba si ani částečně neposkytnou plnění sjednaná ve smlouvě, nebo

                           b)

                           i částečné nesplnění smlouvy, tedy že například nebude dosažen předpokládaný objem obchodů, případně smlouva nebude trvat sjednanou dobu?

               2.

               Pokud je správný výklad uvedený v písmeni b) otázky č. 1, má se čl. 11 odst. [3] směrnice 86/653 vykládat tak, že ani ustanovení smlouvy o obchodním zastoupení, podle něhož je zástupce povinen vrátit poměrnou část své provize, jestliže smlouva uzavřená mezi zmocnitelem a třetí osobou nebude splněna ve stanoveném rozsahu, respektive v rozsahu, který určuje smlouva o obchodním zastoupení, není odchýlením se v neprospěch zástupce?

               3.

               Mají se v případech, o které jde ve věci samé, při posuzování „důvodů na straně zmocnitele“ ve smyslu druhé odrážky čl. 11 odst. 1 směrnice 86/653

                           a)

                           zkoumat jen právní důvody bezprostředně vedoucí k ukončení smlouvy (například, že smlouva zanikla v důsledku nesplnění povinností z ní vyplývajících třetí osobou), nebo

                           b)

                           se má zkoumat i to, zda tyto právní důvody nebyly důsledkem chování zmocnitele v právním vztahu s třetí osobou, které tuto třetí osobu vedly ke ztrátě důvěry ve zmocnitele a následně k porušení povinností vyplývajících ze smlouvy se zmocnitelem?

      (1)  Úř. věst. L 382, s. 17; Zvl. vyd. 06/01, s. 177.


title: Věc T-746/15: Usnesení Tribunálu ze dne 9. listopadu 2016 – Biofa v. Komise „Žaloba na neplatnost — Přípravky na ochranu rostlin — Prováděcí nařízení (EU) 2015/2069 — Schválení základní látky hydrogenuhličitanu sodného — Neexistence bezprostředního dotčení — Nepřípustnost“

text:
               9.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/37

         Usnesení Tribunálu ze dne 9. listopadu 2016 – Biofa v. Komise
   (Věc T-746/15) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Přípravky na ochranu rostlin - Prováděcí nařízení (EU) 2015/2069 - Schválení základní látky hydrogenuhličitanu sodného - Neexistence bezprostředního dotčení - Nepřípustnost“)
   (2017/C 006/46)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Biofa AG (Münsingen, Německo) (zástupci: původně C. Stallberg a S Knoblich, poté C. Stallberg, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: P. Ondrůšek, G. von Rintelen a F. Moro, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žaloba podaná na základě článku 263 SFEU, znějící na zrušení prováděcího nařízení Komise (EU) 2015/2069 ze dne 17. listopadu 2015, kterým se v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1107/2009 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh schvaluje základní látka hydrogenuhličitan sodný a mění příloha prováděcího nařízení Komise (EU) č. 540/2011 (Úř. věst. 2015, L 301, s. 42).

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Není důvodné rozhodovat o návrhu Dánského království na vstup vedlejšího účastníka do řízení.

               3)

               Společnosti Biofa AG se ukládá náhrada nákladů řízení včetně nákladů souvisejících s řízením o předběžném opatření.

               4)

               Dánské království ponese vlastní náklady řízení související s návrhem na vstup vedlejšího účastníka do řízení.

      (1)  Úř. věst. C 59, 15.2.2016.


title: Věc C-277/10: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 9. února 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Handelsgericht Wien — Rakousko) — Martin Luksan v. Petrus van der Let ( „Řízení o předběžné otázce — Sbližování právních předpisů — Duševní vlastnictví — Autorské právo a práva s ním související — Směrnice 93/83/EHS, 2001/29/ES, 2006/115/ES a 2006/116/ES — Smluvní rozdělení práv na užití kinematografického díla mezi hlavního režiséra a producenta díla — Vnitrostátní právní úprava přiznávající tato práva výlučně a ze zákona filmovému producentovi — Možnost odchýlit se od této normy dohodou stran — Následné nároky na odměnu“ )

text:
               17.3.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 80/4

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 9. února 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Handelsgericht Wien — Rakousko) — Martin Luksan v. Petrus van der Let
   (Věc C-277/10) (1)

   (Řízení o předběžné otázce - Sbližování právních předpisů - Duševní vlastnictví - Autorské právo a práva s ním související - Směrnice 93/83/EHS, 2001/29/ES, 2006/115/ES a 2006/116/ES - Smluvní rozdělení práv na užití kinematografického díla mezi hlavního režiséra a producenta díla - Vnitrostátní právní úprava přiznávající tato práva výlučně a ze zákona filmovému producentovi - Možnost odchýlit se od této normy dohodou stran - Následné nároky na odměnu)
   2012/C 80/05
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Handelsgericht Wien

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Martin Luksan

      Žalovaný: Petrus van der Let

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Handelsgericht Wien — Výklad čl. 2 odst. 2, 5 a 6, jakož i článku 4 směrnice Rady 92/100/EHS ze dne 19. listopadu 1992 o právu na pronájem a půjčování a o některých právech v oblasti duševního vlastnictví souvisejících s autorským právem (Úř. věst. L 346, s. 61; Zvl. vyd. 17/01, s. 120), článku 2 směrnice Rady 93/83/EHS ze dne 27. září 1993 o koordinaci určitých předpisů týkajících se autorského práva a práv s ním souvisejících při družicovém vysílání a kabelovém přenosu (Úř. věst. L 248, s. 15; Zvl. vyd. 17/01, s. 134), článků 2, 3 a čl. 5 odst. 2 písm. b) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/29/ES ze dne 22. května 2001 o harmonizaci určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti (Úř. věst. L 167, s. 10; Zvl. vyd. 17/01, s. 230), jakož i čl. 2 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/116/ES ze dne 12. prosince 2006 o době ochrany autorského práva a určitých práv s ním souvisejících (Úř. věst. L 372, s. 12) — Smluvní rozdělení práv na užití filmového díla mezi autora filmu a filmového producenta — Vnitrostátní právní úprava přiznávající veškerá tato práva filmovému producentovi

      Výrok

               1)

               Ustanovení článků 1 a 2 směrnice Rady 93/83/EHS ze dne 27. září 1993 o koordinaci určitých předpisů týkajících se autorského práva a práv s ním souvisejících při družicovém vysílání a kabelovém přenosu a ustanovení článků 2 a 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/29/ES ze dne 22. května 2001 o harmonizaci určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti ve spojení s články 2 a 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/115/ES ze dne 12. prosince 2006 o době ochrany autorského práva a určitých práv s ním souvisejících a s článkem 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/116/ES ze dne 12. prosince 2006 o právu na pronájem a půjčování a o některých právech v oblasti duševního vlastnictví souvisejících s autorským právem je nutno vykládat v tom smyslu, že taková práva na užití kinematografického díla, jako jsou práva dotčená ve věci v původním řízení (právo na rozmnožování, právo na vysílání pomocí družice a veškerá další práva na sdělování díla veřejnosti prostřednictvím jeho zpřístupnění), náležejí ze zákona, přímo a originárně, hlavnímu režisérovi. V důsledku toho je nutno tato ustanovení vykládat tak, že brání takové vnitrostátní úpravě, která dotčená práva na užití díla přiznává ze zákona a výlučně producentovi předmětného díla.

               2)

               Unijní právo je nutno vykládat v tom smyslu, že členským státům ponechává možnost stanovit domněnku převodu na producenta kinematografického díla i u takových práv na užití kinematografického díla, jako jsou práva dotčená ve věci v původním řízení (právo na vysílání pomocí družice, právo na rozmnožování a veškerá další práva na sdělování díla veřejnosti prostřednictvím jeho zpřístupnění), není-li taková domněnka nevyvratitelná, a nevylučuje-li tedy možnost hlavního režiséra uvedeného díla stanovit ve smlouvě jinak.

               3)

               Unijní právo je nutno vykládat v tom smyslu, že hlavní režisér coby autor kinematografického díla musí mít ze zákona, přímo a originárně, nárok na spravedlivou náhradu z titulu takzvané „výjimky pro rozmnožování k soukromému užití“, stanovenou v čl. 5 odst. 2 písm. b) směrnice 2001/29.

               4)

               Unijní právo je nutno vykládat v tom smyslu, že členským státům neponechává možnost stanovit domněnku převodu nároků na spravedlivou náhradu náležející hlavnímu režisérovi kinematografického díla na producenta uvedeného díla, a to bez ohledu na to, zda je taková domněnka formulována jako nevyvratitelná nebo se od ní lze odchýlit

      (1)  Úř. věst. C 246, 11.9.2010.


title: Věc T-280/06: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 11. září 2008 – Itálie v. Komise

text:
               22.11.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/63

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 11. září 2008 – Itálie v. Komise
   (Věc T-280/06) (1)

   (2008/C 301/116)

      Jednací jazyk: italština

   Předseda druhého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 294, 2.12.2006.


title: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 28. září 2004 ve věci T-216/03, Mario Paulo Tenreiro proti Komisi Evropských společenství (Úředníci — Mobilita — Zamítnutí služebního povýšení — Porovnání zásluh)

text:
               4.12.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 300/40

      ROZSUDEK SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 28. září 2004
   ve věci T-216/03, Mario Paulo Tenreiro proti Komisi Evropských společenství (1)

   (Úředníci - Mobilita - Zamítnutí služebního povýšení - Porovnání zásluh)
   (2004/C 300/78)
   Jednací jazyk: francouzština
   Ve věci T-216/03, Mario Paulo Tenreiro, úředník Komise Evropských společenství, s bydlištěm v Kraainem (Belgie), zastoupený G. Vandersandenem, advokátem, proti Komisi Evropských společenství (zmocněnci: A. Bordes a L. Lozano Palacios, s adresou pro účely doručování v Lucemburku), jejímž předmětem je v zásadě návrh na zrušení rozhodnutí Komise zveřejněného 14. srpna 2002, jímž se stanoví seznam úředníků služebně povýšených do platové třídy A4 v roce 2002, z důvodu, že neobsahuje žalobcovo jméno, Soud (samosoudce: M. Pirrung); vedoucí soudní kanceláře: D. Christensen, rada, vydal dne 28. září 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Každý účastník ponese své náklady.

      (1)  Úř. věst. C 200, 23.8.2003.


title: Věc T-443/04: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 11. září 2008 – Itálie v. Komise

text:
               22.11.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/61

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 11. září 2008 – Itálie v. Komise
   (Věc T-443/04) (1)

   (2008/C 301/103)

      Jednací jazyk: italština

   Předseda druhého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 19, 22.1.2005.


title: Věc F-2/10 RENV: Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 6. prosince 2013 — Marcuccio v. Komise

text:
               8.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 39/30

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 6. prosince 2013 — Marcuccio v. Komise
   (Věc F-2/10 RENV)
   2014/C 39/56
   Jednací jazyk: italština
   Předseda prvního senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.


title: Věc T-279/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 15. ledna 2014 — SICOM v. Komise ( „Rozhodčí doložka — Potravinová pomoc — Dodávka řepkového oleje do Guineje — Neprovedení smlouvy — Promlčení“ )

text:
               22.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 52/34

         Rozsudek Tribunálu ze dne 15. ledna 2014 — SICOM v. Komise
   (Věc T-279/12) (1)

   (Rozhodčí doložka - Potravinová pomoc - Dodávka řepkového oleje do Guineje - Neprovedení smlouvy - Promlčení)
   2014/C 52/63
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: SICOM Srl — Società industriale per il confezionamento degli olii meridionale (Cercola, Itálie) (zástupce: R. Manzi, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: S. Bartelt a F. Moro, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žaloba podaná na základě rozhodčí doložky směřující k tomu, aby Komisi bylo uloženo uhradit žalobkyni částku odpovídající penále za nedodané zboží a za zpoždění dodávky, o kterou Komise snížila konečnou částku uhrazenou žalobkyni za dodávku rafinovaného řepkového oleje do Guinejské republiky v rámci potravinové pomoci uskutečněné podle nařízení Komise (ES) č. 664/2001 ze dne 2. dubna 2001 o dodání rostlinného oleje v rámci potravinové pomoci (Úř. věst. L 93, s. 3)

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               SICOM Srl — Società industriale per il confezionamento degli olii meridionale se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 243, 11.8.2012.


title: Věc T-25/11: Žaloba podaná dne 17. ledna 2011 — Germans Boada v. OHIM (Tvar řezačky na keramiku)

text:
               12.3.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 80/23

         Žaloba podaná dne 17. ledna 2011 — Germans Boada v. OHIM (Tvar řezačky na keramiku)
   (Věc T-25/11)
   2011/C 80/45
   Jazyk řízení: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Germans Boada, SA (Rubí, Španělsko) (zástupce: J. Carbonell Callicó, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               v souladu s čl. 65 odst. 3 nařízení o ochranné známce Společenství změnil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 28. října 2010 ve věci R 771/2010 1 pro rozpor se zásadou rovnosti a s čl. 7 odst. 1 písm. b) a čl. 7 odst. 3 nařízení o ochranné známce Společenství a rozhodl o povolení zápisu trojrozměrné ochranné známky č. 7317911;

               —

               podpůrně a pouze pro případ, že budou návrhová žádání uvedená v předchozí odrážce zamítnuta, zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu ze dne 28. října 2010 ve věci R 771/2010 1 pro rozpor s články 75 a 76 nařízení o ochranné známce Společenství;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení podle čl. 87 odst. 2 nařízení o ochranné známce Společenství.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovaná ochranná známka Společenství: trojrozměrná ochranná známka ve tvaru řezačky na keramiku pro výrobky zařazené do třídy 8.

      Rozhodnutí průzkumového referenta: zamítnutí přihlášky.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání.
   Dovolávané žalobní důvody: Porušení článku 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 (1), neboť přihlašovaná ochranná známka má rozlišovací způsobilost, a článku 7 odst. 3 téhož nařízení, neboť bylo prokázáno, že přihlašovaná ochranná známka nabyla rozlišovací způsobilost užíváním. Porušení zásady rovnosti a článku 14 Úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod, neboť Úřad měl přihlížet pouze ke skutečnostem a důkazům, které účastníci řízení předložili včas. Porušení článků 75 a 76 nařízení (ES) č. 207/2009, neboť Úřad nepřihlédl ke skutečnostem a důkazům, které řádně a včas předložila žalobkyně.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, 24.3.2009, s. 1).


title: Věc C-130/12: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 14. listopadu 2012 — Evropská komise v. Portugalská republika

text:
               13.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 108/19

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 14. listopadu 2012 — Evropská komise v. Portugalská republika
   (Věc C-130/12) (1)

   2013/C 108/46
   Jednací jazyk: portugalština
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 133, 5.5.2012.


title: Věc C-276/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgerichts Hannover (Německo) dne 18. května 2017 – Michael Siegberg v. TUIfly GmbH

text:
               24.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 239/34

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgerichts Hannover (Německo) dne 18. května 2017 – Michael Siegberg v. TUIfly GmbH
   (Věc C-276/17)
   (2017/C 239/42)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Amtsgericht Hannover

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Michael Siegberg

      Žalovaná: TUIfly GmbH

      Předběžné otázky

               1)

               Představuje nepřítomnost značné části zaměstnanců nutných pro zajištění letů provozujícího leteckého dopravce z důvodu nemoci mimořádnou okolnost ve smyslu čl. 5 odst. 3 nařízení (ES) č. 261/2004 (1)? V případě kladné odpovědi na první otázku: Jaké úrovně musí nepřítomnost dosáhnout k tomu, aby mohla být považována za takovou okolnost?

               2)

               V případě záporné odpovědi na první otázku: Představuje spontánní nepřítomnost značné části zaměstnanců nutných pro zajištění letů provozujícího leteckého dopravce na základě přerušení práce, které je v rozporu s pracovním právem a s kolektivními smlouvami („divoká stávka“), mimořádnou okolnost ve smyslu čl. 5 odst. 3 nařízení (ES) č. 261/2004? V případě kladné odpovědi na druhou otázku: Jaké úrovně musí nepřítomnost dosáhnout k tomu, aby mohla být považována za takovou okolnost?

               3)

               V případě kladné odpovědi na první nebo na druhou otázku: Je třeba, aby tato mimořádná okolnost existovala v okamžiku samotného zrušeného letu, nebo může provozující letecký dopravce určit nový letový řád na základě důvodů hospodářské povahy?

               4)

               V případě kladné odpovědi na první nebo na druhou otázku: Má být pojem „vyhnutelnost“ posuzován vzhledem k mimořádné okolnosti, nebo k jejím důsledkům?

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91 (Úř. věst. 2004, L 46, s. 1; Zvl. vyd. 07/08, s. 10).


title: Věc T-29/09: Usnesení Tribunálu ze dne 11. listopadu 2010 — Easycamp v. OHIM — Oase Outdoors (EASYCAMP)

text:
               29.1.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 30/57

         Usnesení Tribunálu ze dne 11. listopadu 2010 — Easycamp v. OHIM — Oase Outdoors (EASYCAMP)
   (Věc T-29/09) (1)

   ()
   2011/C 30/102
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda šestého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 69, 21.3.2009.


title: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 17. března 2005 ve věci C-170/03 (žádost Hoge Raad der Nederlanden o rozhodnutí o předběžné otázce): Staatssecretaris van Financiën proti J. H. M. Feronovi (Nařízení (EHS) č. 918/83 — Osvobození od cla — Pojmy „osobní majetek“ a „držení“ — Motorové vozidlo, které dal osobě k dispozici její zaměstnavatel)

text:
               28.5.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 132/7

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (prvního senátu)
   ze dne 17. března 2005
   ve věci C-170/03 (žádost Hoge Raad der Nederlanden o rozhodnutí o předběžné otázce): Staatssecretaris van Financiën proti J. H. M. Feronovi (1)

   (Nařízení (EHS) č. 918/83 - Osvobození od cla - Pojmy „osobní majetek“ a „držení“ - Motorové vozidlo, které dal osobě k dispozici její zaměstnavatel)
   (2005/C 132/13)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Ve věci C-170/03, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES podaná rozhodnutím Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) ze dne 11. dubna 2003, došlým Soudnímu dvoru dne 14. dubna 2003, v řízení Staatssecretaris van Financiën proti J. H. M. Feronovi, Soudní dvůr (první senát), ve složení P. Jann, předseda senátu, A. Rosas, K. Lenaerts, S. von Bahr (zpravodaj) a K. Schiemann, soudci, generální advokát: M. Poiares Maduro, vedoucí soudní kanceláře: M.-F. Contet, vrchní rada, vydal dne 17. března 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:
   Osobní vozidlo takové, jako je dotčené vozidlo v původním řízení, je považováno za osobní majetek ve smyslu čl. 1 odst. 2 písm. c) nařízení Rady (EHS) č. 918/83 ze dne 28. března 1983 o systému Společenství pro osvobození od cla, který lze osvobodit od cla na základě článků 2 a 3 tohoto nařízení.

      (1)  Úř. věst. C 146, 21.6.2003.


title: Věc T-522/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 18. června 2013 — Otero González v. OHIM — Apli-Agipa (APLI-AGIPA) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství APLI-AGIPA — Starší národní slovní ochranná známka — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Srovnání výrobků — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“ )

text:
               3.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 225/73

         Rozsudek Tribunálu ze dne 18. června 2013 — Otero González v. OHIM — Apli-Agipa (APLI-AGIPA)
   (Věc T-522/11) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství APLI-AGIPA - Starší národní slovní ochranná známka - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Srovnání výrobků - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)
   2013/C 225/160
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobce: José Luis Otero González (Barcelona, Španělsko) (zástupce: S. Correa, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: V. Melgar, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Apli-Agipa SAS (Dormans, Francie) (zástupce: E. Sugrañes Coca, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 13. července 2011 (věc R 1454/2010-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi José Luisem Otero Gonzálezem a společností Apli-Agipa SAS

      Výrok

               1)

               Rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 13. července 2011 (věc R 1454/2010-2), týkající se námitkového řízení mezi José Luisem Otero Gonzálezem a společností Apli-Agipa SAS, se v rozsahu, v němž je jím vyhověno odvolání společnosti Apli Agipa a v němž je zapsána v její prospěch slovní ochranná známka Společenství AGIPA pro „fotografie, papírenské zboží, adhezní lepidla pro kancelářské účely a použití v domácnosti; štětce; kancelářské potřeby (s výjimkou nábytku); učební pomůcky (s výjimkou přístrojů); plastické obalové hmoty (neuvedené v jiných třídách); tiskařská písmena, stočky“, zařazené do třídy 16 ve smyslu Niceské dohody o mezinárodním třídění výrobků a služeb pro účely zápisu známek ze dne 15. června 1957, ve znění změn a doplňků, zrušuje.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               OHIM ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené J. L.. Otero Gonzálezem.

               4)

               Apli-Agipa ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 13, 14.1.2012.


               24.2.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 58/12

         Žaloba Lichtenštejnského knížectví ze dne 22. prosince 2010 proti Kontrolnímu úřadu ESVO
   (Věc E-17/10)
   2011/C 58/06
   Dne 22. prosince 2010 podalo Lichtenštejnské knížectví zastoupené Dr. Andreem Entner-Kochem, který vystupoval jako zmocněnec Lichtenštejnského knížectví, koordinačního oddělení pro EHP, Austrasse 79/Europark, 9490 Vaduz, Fürstentum Liechtenstein, žalobu proti Kontrolnímu úřadu ESVO.
   Lichtenštejnské knížectví žádá Soud ESVO, aby:

               1)

               zrušil v celém rozsahu rozhodnutí Kontrolního úřadu ESVO č. 416/10/KOL ze dne 3. listopadu 2010 týkající se zdaňování investičních subjektů podle lichtenštejnského zákona o daních;

               2)

               nebo případně prohlásil neplatnými články 3 a 4 rozhodnutí Kontrolního úřadu ESVO č. 416/10/KOL ze dne 3. listopadu 2010, kterými se nařizuje vrácení podpory podle článku 1 uvedeného rozhodnutí;
               a dále

               3)

               uložil Kontrolnímu úřadu ESVO uhradit náklady řízení.

      Právní a skutkové souvislosti a právní odůvodnění:

               —

               Rozhodnutí Kontrolního úřadu ESVO č. 416/10/KOL ze dne 3. listopadu 2010 považuje daňové úlevy, které se vztahují na investiční subjekty a které byly s účinkem od 30. června 2006 zrušeny, za neslučitelné s čl. 61 odst. 1 Dohody o EHP.

               —

               Kontrolní úřad ESVO také rozhodl, že údajná podpora byla protiprávní a investičními subjekty musí být vrácena, a to za období od 15. března 1997 až do data, k němuž příjemci využili daňových úlev zrušených v roce 2006 naposledy.

               —

               Kontrolní úřad ESVO rozhodl, že navrácení by se mělo uskutečnit bez prodlení a nejpozději do 3. března 2011, a to v souladu s postupy vnitrostátního práva za předpokladu, že tyto postupy umožní okamžitý a účinný výkon tohoto rozhodnutí.

               —

               Žalobce tvrdí, že předmětná ustanovení daňových předpisů nepředstavují státní podporu podle čl. 61 odst. 1 Dohody o EHP.

               —

               Žalobce tvrdí, že Kontrolní úřad ESVO:

                           —

                           pochybil, když uplatnil čl. 61 odst. 1 Dohody o EHP na zdaňování investičních subjektů podle lichtenštejnského zákona o daních a když nařídil vrácení údajné protiprávní podpory získané investičními subjekty za období od 15. března 1997,

                           —

                           porušil obecné zásady práva EHP, když nařídil, aby byla údajná protiprávní podpora vrácena,

                           —

                           své rozhodnutí, které je napadeno, řádně nezdůvodnil, jak vyžaduje článek 16 Dohody o Kontrolním úřadu a Soudním dvoru.


title: Věc T-126/11 P: Usnesení Tribunálu ze dne 8. března 2012 — Marcuccio v. Komise ( „Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Úředníci — Sociální zabezpečení — Úhrada lékařských výloh — Akt nepříznivě zasahující do právního postavení — Konkludentní odmítnutí — Povinnost uvést odůvodnění — Kasační opravný prostředek zčásti zjevně neopodstatněný a zčásti zjevně nepřípustný“ )

text:
               28.4.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 126/17

         Usnesení Tribunálu ze dne 8. března 2012 — Marcuccio v. Komise
   (Věc T-126/11 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Úředníci - Sociální zabezpečení - Úhrada lékařských výloh - Akt nepříznivě zasahující do právního postavení - Konkludentní odmítnutí - Povinnost uvést odůvodnění - Kasační opravný prostředek zčásti zjevně neopodstatněný a zčásti zjevně nepřípustný)
   2012/C 126/35
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Luigi Marcuccio (Tricase, Itálie) (zástupce: G. Cipressa, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: J. Curall a C. Berardis Kayser, zmocněnci, ve spolupráci s A. Dal Ferro, advokátem)

      Předmět

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu (samosoudce) ze dne 14. prosince 2010, Marcuccio v. Komise (F-1/10, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí) a směřující k částečnému zrušení tohoto rozsudku.

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se odmítá jako zčásti zjevně nepřípustný a zčásti zjevně postrádající právní základ.

               2)

               Vedlejší kasační opravný prostředek se odmítá jako zčásti zjevně nepřípustný a zčásti zjevně postrádající právní základ.

               3)

               Luigi Marcuccio ponese vlastní náklady řízení a krom toho nahradí náklady vynaložené Evropskou komisí v rámci kasačního opravného prostředku.

               4)

               Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení v rámci vedlejšího kasačního opravného prostředku.

      (1)  Úř. věst. C 120, 16.4.2011.


title: Věc C-383/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Administrativen Sad Varna (Bulharsko) dne 18. července 2011 — DIGITALNET OOD v. Načalnik na Mitničeski punkt — Varna Zapad pri Mitnica Varna

text:
               8.10.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 298/13

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Administrativen Sad Varna (Bulharsko) dne 18. července 2011 — DIGITALNET OOD v. Načalnik na Mitničeski punkt — Varna Zapad pri Mitnica Varna
   (Věc C-383/11)
   2011/C 298/25
   Jednací jazyk: bulharština

      Předkládající soud

   Administrativen Sad Varna

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: DIGITALNET OOD

      Žalovaný: Načalnik na Mitničeski punkt — Varna Zapad pri Mitnica Varna

      Předběžné otázky

               1)

               Jakým způsobem mají být vykládány pojmy „modem“ a „připojení k internetu“ ve smyslu podpoložky 8528 71 13 Kombinované nomenklatury pro rok 2009 [nařízení Komise (ES) č. 1031/2008 ze dne 19. ledna 2008 (1), Úř. věst. 31.10.2008] a vysvětlivky ke kombinované nomenklatuře?

               2)

               Jaká je rozhodující funkce (hlavní funkce) přístroje set-top box, podle které má dojít k sazebnímu zařazení, příjem televizních signálů nebo používání modemu umožňujícího interaktivní výměnu informací za účelem získání přístupu na internet?

               3)

               Je-li rozhodující funkcí (hlavní funkcí) přístroje set-top box používání modemu umožňujícího interaktivní výměnu informací za účelem získání přístupu na internet, je pak pro sazební zařazení rozhodující způsob modulace a demodulace, kterou provádí modem, resp. druh použitého modemu, nebo je dostačující, že prostřednictvím modemu je získán přístup na internet?

               4)

               Je přípustné, aby celní orgány změnily sazební zařazení určitého zboží, aniž by dovážené zboží fyzicky přezkoumaly, a aby byl znalecký posudek vyhotoven výlučně na základě písemných důkazů, a sice uživatelské příručky, technických vlastností a přezkumu přístroje stejného výrobce se stejným číslem pocházejícího z jiného dovozu?

               5)

               Do jakého kódu Kombinované nomenklatury pro rok 2009 [nařízení Komise (ES) č. 1031/2008 ze dne 19. září 2008, Úř. věst. 31.10.2008] je nutné zařadit zboží (set-top box), které je předmětem řízení, s přihlédnutím k jeho technickým vlastnostem zjištěným v původním řízení?

      (1)  Úř. věst. L 291, s. 1.


title: Věc T-8/13: Žaloba podaná dne 4. ledna 2013 — ClientEarth a další v. Komise

text:
               9.3.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 71/25

         Žaloba podaná dne 4. ledna 2013 — ClientEarth a další v. Komise
   (Věc T-8/13)
   2013/C 71/39
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobci: ClientEarth (Londýn, Spojené království), Générations futures (Ons-en-Bray, Francie) a Pesticide Action Network Europe (PAN Europe) (Brusel, Belgie) (zástupce: A. van den Biesen, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobci navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí Evropské komise ze dne 26. října 2012 (Ares [2012] 1271350);

               —

               uložil Komisi, aby žalobcům nahradila částku stanovenou Tribunálem jako náhradu jejich materiální a nemateriální újmy;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobci chtěli využít práv, která jim byla propůjčena „Aarhuským nařízením“ (nařízení [ES] Evropského parlamentu a Rady č. 1367/2006 ze dne 6. září 2006) (1) Podle tohoto nařízení podali žádost o vnitřní přezkum prováděcího nařízení Komise (EU) č. 582/2012 ze dne 2. července 2012 (2), kterým se schvaluje účinná látka bifenthrin, podle nařízení (ES) č. 1107/2009 (3). Ve své žádosti odkázali na judikaturu Tribunálu, v níž byla objasněna důležitá otázka ohledně nařízení (rozsudky Tribunálu ze dne 14. června 2012 ve věcech T-338/08 a T-396/09). Komise však žádost o vnitřní přezkum prohlásila svým rozhodnutím ze dne 26. října 2012, napadeným v této věci, za nepřípustnou, ačkoli její dřívější rozhodnutí, která vedla k oběma rozsudkům ze dne 14. června a která jsou obsahově zcela totožná s rozhodnutím vydaným v této věci, byla Tribunálem prohlášena za neplatná, neboť Tribunál konstatoval, že Aarhuské nařízení je zčásti protiprávní, neboť částečně porušuje Aarhuskou úmluvu (4). Evropská unie je stejně jako všechny členské státy EU smluvní stranou této úmluvy.
   Na podporu žaloby předkládají žalobci dva žalobní důvody.

               —

               Zaprvé uplatňují argument, že Komise neprávem nezohlednila rozsudky Tribunálu ze dne 14. června 2012 ve věcech T-338/08 (Stichting Natuur en Milieu, Pesticide Action Network Europe v. Komise) a T-396/09 (Vereniging Milieudefensie, Stichting Stop Luchtverontreiniging Utrecht v. Komise).

               —

               Zadruhé porušuje omezení Aarhuského nařízení na „individuálně určená opatření“ povinnost Evropské unie vyplývající z Aarhuské úmluvy v rozsahu, v němž čl. 10 odst. 1 nařízení č. 1367/2006 omezuje pojem „jednání“ v čl. 9 odst. 3 Aarhuské úmluvy na „správní akt“, definovaný v čl. 2 odst. 1 písm. g) nařízení č. 1367/2006 jako „individuálně určené opatření“.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1367/2006 ze dne 6. září 2006 o použití ustanovení Aarhuské úmluvy o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí na orgány a subjekty Společenství (Úř. věst. L 264, s. 13).

      (2)  Prováděcí nařízení Komise (EU) č. 582/2012 ze dne 2. července 2012, kterým se v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1107/2009 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh schvaluje účinná látka bifenthrin a mění příloha prováděcího nařízení Komise (EU) č. 540/2011 (Text s významem pro EHP) (Úř. věst. L 173, s. 3).

      (3)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1107/2009 ze dne 21. října 2009 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh a o zrušení směrnic Rady 79/117/EHS a 91/414/EHS (Úř. věst. L 309, s. 1).

      (4)  Úmluva o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí — Prohlášení (Úř. věst. L 124, 17.5.2005, s. 4).


title: Věc C-406/10: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 2. května 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court of Justice (Chancery Division) — Spojené království) — SAS Institute Inc. v. World Programming Ltd ( „Duševní vlastnictví — Směrnice 91/250/EHS — Právní ochrana počítačových programů — Článek 1 odst. 2 a čl. 5 odst. 3 — Rozsah ochrany — Přímé vytvoření nebo vytvoření prostřednictvím jiného postupu — Počítačový program chráněný autorským právem — Převzetí funkcí druhým počítačovým programem bez přístupu ke zdrojovému kódu prvního počítačového programu — Rozklad strojového kódu prvního počítačového programu — Směrnice 2001/29/ES — Autorské právo a práva s ním související v informační společnosti — Článek 2 písm. a) — Uživatelská příručka k počítačovému programu — Rozmnožení v jiném počítačovém programu — Porušení autorského práva — Podmínka — Vyjádření vlastního duševního výtvoru autora uživatelské příručky“ )

text:
               16.6.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 174/5

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 2. května 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court of Justice (Chancery Division) — Spojené království) — SAS Institute Inc. v. World Programming Ltd
   (Věc C-406/10) (1)

   (Duševní vlastnictví - Směrnice 91/250/EHS - Právní ochrana počítačových programů - Článek 1 odst. 2 a čl. 5 odst. 3 - Rozsah ochrany - Přímé vytvoření nebo vytvoření prostřednictvím jiného postupu - Počítačový program chráněný autorským právem - Převzetí funkcí druhým počítačovým programem bez přístupu ke zdrojovému kódu prvního počítačového programu - Rozklad strojového kódu prvního počítačového programu - Směrnice 2001/29/ES - Autorské právo a práva s ním související v informační společnosti - Článek 2 písm. a) - Uživatelská příručka k počítačovému programu - Rozmnožení v jiném počítačovém programu - Porušení autorského práva - Podmínka - Vyjádření vlastního duševního výtvoru autora uživatelské příručky)
   2012/C 174/05
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   High Court of Justice (Chancery Division)

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: SAS Institute Inc.

      Žalovaná: World Programming Ltd

      Předmět

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — High Court of Justice (Chancery Division) — Výklad čl. 2 odst. 1 a čl. 5 odst. 3 směrnice Rady 91/250/EHS ze dne 14. května 1991 o právní ochraně počítačových programů (Úř. věst. L 122, s. 42; Zvl. vyd. 17/01, s. 114) — Rozsah ochrany — Přímé vytvoření počítačového programu, který přebírá funkce jiného počítačového programu, již chráněného autorským právem, bez přístupu k jeho zdrojovému kódu, či takové vytvoření prostřednictvím jiného postupu, jako je rozklad strojového kódu

      Výrok

               1)

               Článek 1 odst. 2 směrnice Rady 91/250/EHS ze dne 14. května 1991 o právní ochraně počítačových programů musí být vykládán v tom smyslu, že ani funkce počítačového programu, ani programovací jazyk či formát datových souborů užívaných počítačovým programem za účelem využití některých z jeho funkcí nepředstavují formu vyjádření tohoto programu, a v důsledku toho nepožívají autorskoprávní ochrany počítačových programů ve smyslu této směrnice.

               2)

               Článek 5 odst. 3 směrnice 91/250 musí být vykládán v tom smyslu, že osoba, která na základě licence získala rozmnoženinu počítačového programu, může při provádění úkonů, na něž se vztahuje tato licence, jakož i úkonů spočívajících v nahrávání a provozování nezbytném k užití počítačového programu bez svolení nositele autorského práva tento program zkoumat, studovat nebo zkoušet jeho fungování za účelem zjištění myšlenek a zásad, které jsou základem kteréhokoliv z prvků uvedeného programu, za podmínky, že neporušuje výlučná práva nositele autorského práva k tomuto programu.

               3)

               Článek 2 písm. a) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/29/ES ze dne 22. května 2001 o harmonizaci určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti musí být vykládán v tom smyslu, že rozmnožení některých prvků popsaných v uživatelské příručce k počítačovému programu chráněné autorským právem v jiném počítačovém programu nebo uživatelské příručce k tomuto programu může představovat porušení autorského práva k prvně uvedené příručce, pokud — což přísluší ověřit předkládajícímu soudu — toto rozmnožení představuje vyjádření vlastního duševního výtvoru autora uživatelské příručky k počítačovému programu chráněné autorským právem.

      (1)  Úř. věst. C 346, 18.12.2010.


title: Rozsudek Soudního dvora ze dne 29. července 2016 ve věci E-30/15 – Kontrolní úřad ESVO v. Island (Nesplnění povinností státem ESVO – neprovedení – směrnice 2011/62/EU, kterou se mění směrnice 2001/83/ES o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků)

text:
               6.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 108/13

         ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
   ze dne 29. července 2016
   ve věci E-30/15
   Kontrolní úřad ESVO v. Island
   (Nesplnění povinností státem ESVO – neprovedení – směrnice 2011/62/EU, kterou se mění směrnice 2001/83/ES o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků)
   (2017/C 108/11)
   Ve věci E-30/15, Kontrolní úřad ESVO v. Island – NÁVRH na prohlášení, že Island nesplnil své povinnosti podle aktu uvedeného v bodě 15q kapitoly XIII přílohy II Dohody o Evropském hospodářském prostoru (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/62/EU ze dne 8. června 2011, kterou se mění směrnice 2001/83/ES o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků, pokud jde o zabránění vstupu padělaných léčivých přípravků do legálního dodavatelského řetězce) a začleněného do Dohody o EHP protokolem 1 k uvedené dohodě, a podle článku 7 Dohody o EHP, neboť nepřijal opatření nezbytná k provedení předmětného aktu v předepsané lhůtě, nebo o skutečnosti v každém případě neinformoval Kontrolní úřad ESVO, vynesl Soudní dvůr ve složení Carl Baudenbacher, předseda, Per Christiansen (soudce-zpravodaj) a Páll Hreinsson, soudci, dne 29. července 2016 rozsudek, jehož výrok zní:
   Soudní dvůr tímto:

               1.

               Prohlašuje, že Island nesplnil své povinnosti podle aktu uvedeného v bodě 15q kapitoly XIII přílohy II Dohody o Evropském hospodářském prostoru (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/62/EU ze dne 8. června 2011, kterou se mění směrnice 2001/83/ES o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků, pokud jde o zabránění vstupu padělaných léčivých přípravků do legálního dodavatelského řetězce) a začleněného do Dohody o EHP protokolem 1 k uvedené dohodě, a podle článku 7 Dohody o EHP, jelikož v předepsané lhůtě nepřijal opatření nezbytná k provedení předmětného aktu.

               2.

               Ukládá Islandu uhradit náklady řízení.


title: Věc T-499/10: Žaloba podaná dne 8. října 2010 — MOL v. Komise

text:
               18.12.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 346/52

         Žaloba podaná dne 8. října 2010 — MOL v. Komise
   (Věc T-499/10)
   ()
   2010/C 346/102
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: MOL Magyar Olaj- és Gázipari Nyrt. (Budapešť, Maďarsko) (zástupci: N. Niejahr, právník, F. Carlin, barrister a C. van der Meer, právník)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit napadené rozhodnutí nebo

               —

               případně zrušit napadené rozhodnutí v rozsahu, ve kterém nařizuje, aby žalobkyně navrátila částky, a

               —

               uložit žalované náhradu nákladů žalobkyně a úhradu vlastních nákladů v souvislosti s tímto řízením.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobkyně se prostřednictvím této žaloby domáhá zrušení rozhodnutí Komise K(2010) 3553 v konečném znění ze dne 9. června 2010, kterým prohlásila podporu, která byla zavedena maďarskými orgány ve prospěch Hungarian Oil & Gas Plc (dále jen „MOL“), za neslučitelnou se společným trhem. Tato podpora byla výsledkem dohody mezi MOL a maďarským státem, který dovoluje společnosti, aby byla skutečně osvobozena od zvýšeného horního poplatku na základě změny maďarského horního zákona v lednu 2008 [státní podpora C 1/09 (ex NN 69/08)]. Žalobkyně je v napadeném rozhodnutí identifikována jako příjemce údajné státní podpory a rozhodnutí nařizuje Maďarsku, aby vymáhalo od žalobkyně navrácení podpory i s úroky.
   Žalobkyně se dovolává tří žalobních důvodů na podporu svých tvrzení.
   Zaprvé tvrdí, že žalovaná se dopustila nesprávného právního posouzení tím, že dospěla k závěru, že prodloužení horních práv žalobkyně v roce 2005 posuzované společně s následnou změnou horního zákona v roce 2008 představuje protiprávní a neslučitelnou podporu a nařídila, aby žalobkyně navrátila tuto údajnou státní podporu s úroky. Konkrétně žalobkyně tvrdí, že žalovaná porušila čl. 107 odst. 1 SFEU tím, že rozhodla, že:

               —

               smlouva o prodloužení z roku 2005 a změna horního zákona z roku 2008 společně tvoří státní podporu podle čl. 107 odst. 1 SFEU;

               —

               údajné opatření podpory je selektivní a vychází z nesprávného závěru, že relevantním referenčním systémem je povolovací režim spíše než horní zákon;

               —

               údajné opatření podpory poskytlo žalobkyni zvýhodnění navzdory skutečnosti, že žalobkyně platila vyšší horní poplatky a platby než by byly dlužny bez existence údajné podpory nebo podle změny horního zákona z roku 2008 a každopádně Maďarsko jednalo jako organizátor trhu a smlouva o prodloužení byla odůvodněna hospodářskými hledisky;

               —

               údajné opatření podpory narušilo hospodářskou soutěž, ačkoliv ostatní účastníci trhu neplatili vyšší poplatky podle horního zákona v pozměněném znění.

         Zadruhé a alternativně žalobkyně tvrdí, že žalovaná porušila čl. 108 odst. 1 SFEU tím, že neposoudila prodloužení smlouvy (která nebyla státní podporou v období od jejího uzavření v roce 2005 do změny horního zákona v roce 2008 a stala se státní podporou pouze v okamžiku, kdy nabyla účinnost změna horního zákona v roce 2008) podle pravidel použitelných na existující podporu.
   Zatřetí a alternativně, v případě, že by Soudní dvůr došel k závěru, že opatření představuje novou podporu, žalobkyně tvrdí, že žalovaná porušila čl. 14 odst. 1 procesního nařízení tím, že nařídila, aby žalobkyně navrátila částky, porušuje oprávněná očekávání žalobkyně ohledně stability smlouvy o prodloužení a zásady právní jistoty.


title: Věc T-822/14: Žaloba podaná dne 12. prosince 2014 – Geilenkothen Fabrik für Schutzkleidung v.OHIM (Cottonfeel)

text:
               9.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 46/61

         Žaloba podaná dne 12. prosince 2014 – Geilenkothen Fabrik für Schutzkleidung v.OHIM (Cottonfeel)
   (Věc T-822/14)
   (2015/C 046/79)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Geilenkothen Fabrik für Schutzkleidung GmbH (Gerolstein-Müllenborn, Německo) (zástupce: M. Straub, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Sporná ochranná známka: Ochranná známka Společenství „Cottonfeel“ – zápis č. 1 1 9 35  236

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 2. října 2014, ve věci R 2579/2013-1

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení, včetně nákladů, které vznikly v řízení o odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 207/2009;

               —

               Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-459/14: Žaloba podaná dne 18. června 2014 – Messi Cuccittini v. OHIM – Pires Freitas Campos (LEO)

text:
               22.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 329/18

         Žaloba podaná dne 18. června 2014 – Messi Cuccittini v. OHIM – Pires Freitas Campos (LEO)
   (Věc T-459/14)
   2014/C 329/26
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Lionel Andrés Messi Cuccittini (Barcelona, Španělsko) (zástupci: J. Rivas Zurdo a M. Toro Gordillo, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Maria Leonor Pires Freitas Campos (Setúbal, Portugalsko)

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 27. března 2014 ve věci R 1554/2013-1 v rozsahu, v němž se zamítnutím odvolání podaného přihlašovatelem potvrzuje rozhodnutí námitkového oddělení o vyhovění námitkám B 2009291 a odmítnutí přihlášky ochranné známky Společenství č. 1 0 6 13  511„LEO“ v plném rozsahu;

               —

               uložil účastníkovi nebo účastníkům řízení, kteří vyjádří nesouhlas s touto žalobou, náhradu nákladu řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: žalobce

      Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka se slovním prvkem „LEO“ pro výrobky zařazené do tříd 32 a 33 – přihláška ochranné známky Společenství č. 1 0 6 13  511

      Majitel/ka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Maria Leonor Pires Freitas Campos

      Namítaná ochranná známka nebo označení: slovní ochranná známka „LEO D’HONOR“ pro výrobky zařazené do třídy 33

      Rozhodnutí námitkového oddělení: vyhovění námitkám

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009


title: Věc F-4/15: Žaloba podaná dne 12. ledna 2015 – ZZ a další v. Komise

text:
               23.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 96/26

         Žaloba podaná dne 12. ledna 2015 – ZZ a další v. Komise
   (Věc F-4/15)
   (2015/C 096/33)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobci: ZZ a další (zástupci: C. Bernard-Glanz, N. Flandin a S. Rodrigues, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí Komise o použití úprav stanovených nařízeními č. 422/2014 a č. 423/2014 na mzdy a důchody žalobců v letech 2011 a 2012 a návrh na náhradu škody za způsobenou majetkovou újmu.

      Návrhová žádání žalobců

               —

               zrušit napadená rozhodnutí a v případě potřeby rozhodnutí zamítající stížnosti;

               —

               uložit žalované, aby jim zaplatila nevyplacenou odměnu odpovídající úpravě jejich mezd a důchodů v sazbě 1,7 % v letech 2011 a 2012 jako náhradu finanční majetkové újmy, zvýšenou o úroky z prodlení v sazbě Evropské centrální banky zvýšené o dva body, ode dne vyhlášení rozsudku;

               —

               uložit Evropské komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-272/08: Žaloba podaná dne 24. června 2008 – Komise Evropských společenství v. Španělské království

text:
               15.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/35

         Žaloba podaná dne 24. června 2008 – Komise Evropských společenství v. Španělské království
   (Věc C-272/08)
   (2008/C 209/54)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: M. Condou-Durande a E. Adsera Ribera, zmocněnkyně)

      Žalované: Španělské království
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               konstatovat, že Španělské království tím, že nepřijalo právní a správní ustanovení nezbytná k provedení směrnice Rady 2004/83/ES (1) ze dne 29. dubna 2004 o minimálních normách, které musí splňovat státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, aby mohli žádat o postavení uprchlíka nebo osoby, která z jiných důvodů potřebuje mezinárodní ochranu, a o obsahu poskytované ochrany, a každopádně tím, že tato ustanovení neoznámilo Komisi, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 38 této směrnice;

               —

               uložit Španělskému království náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta uvedená pro provedení směrnice 2004/83/ES do vnitrostátního práva uplynula dne 10. října 2006.

      (1)  Úř. věst. L 304, s. 12; Zvl. vyd. 19/07, s. 96.


title: Věc T-436/07 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 30. listopadu 2007 Nikosem Giannopoulosem proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu vydanému dne 20. září 2007 ve věci F-111/06, Giannopoulos v. Rada

text:
               26.1.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/50

         Kasační opravný prostředek podaný dne 30. listopadu 2007 Nikosem Giannopoulosem proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu vydanému dne 20. září 2007 ve věci F-111/06, Giannopoulos v. Rada
   (Věc T-436/07 P)
   (2008/C 22/94)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Nikos Giannopoulos (Wezembeek-Oppem, Belgie) (zástupci: S. Rodrigues a C. Bernard-Glanz, advokáti)

      Další účastnice řízení: Rada Evropské unie
   Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

               —

               prohlásit projednávaný kasační opravný prostředek za přípustný;

               —

               zrušit rozsudek Soudu pro veřejnou službu vydaný dne 20. září 2007 ve věci F-111/06;

               —

               vyhovět návrhovým žádáním směřujícím ke zrušení a k náhradě škody uplatněným žalobcem v prvním stupni;

               —

               uložit žalované v prvním stupni náhradu veškerých nákladů řízení souvisejících s žalobou na neplatnost a s kasačním opravným prostředkem.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Na podporu svého kasačního opravného prostředku uplatňuje účastník řízení, který jej podává, důvody vycházející z nedostatečného odůvodnění a zjevně nesprávného posouzení skutkového stavu v odpovědi Soudu na první žalobní důvod, vycházející z porušení čl. 31 odst. 2 statutu, který výše uvedený účastník řízení uplatnil v prvním stupni.


title: Věc C-306/14: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 15. října 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Varhoven administrativen sad – Bulharsko) – Direktor na Agentsia „Mitnitsi“ v. Biovet AD „Řízení o předběžné otázce — Směrnice 92/83/EHS — Harmonizace struktury spotřebních daní z alkoholu a alkoholických nápojů — Článek 27 odst. 1 písm. d) — Osvobození od harmonizované spotřební daně — Etylalkohol — Použití materiálu a prostor sloužících k výrobě léků pro účely čištění a dezinfekce“

text:
               7.12.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 406/9

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 15. října 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Varhoven administrativen sad – Bulharsko) – Direktor na Agentsia „Mitnitsi“ v. Biovet AD
   (Věc C-306/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Směrnice 92/83/EHS - Harmonizace struktury spotřebních daní z alkoholu a alkoholických nápojů - Článek 27 odst. 1 písm. d) - Osvobození od harmonizované spotřební daně - Etylalkohol - Použití materiálu a prostor sloužících k výrobě léků pro účely čištění a dezinfekce“)
   (2015/C 406/09)
   Jednací jazyk: bulharština

      Předkládající soud

   Varhoven administrativen sad

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Direktor na Agentsia „Mitnitsi“

      Žalovaná: Biovet AD

      Výrok

   Článek 27 odst. 1 písm. d) směrnice Rady 92/83/EHS ze dne 19. října 1992 o harmonizaci struktury spotřebních daní z alkoholu a alkoholických nápojů musí být vykládán v tom smyslu, že povinnost osvobození upravená v tomto ustanovení se vztahuje na etylalkohol použitý podnikem pro čištění nebo dezinfekci materiálu a prostor sloužících k výrobě léčivých přípravků.

      (1)  Úř. věst. C 303, 8. 9. 2014.


title: Věc C-468/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Supremo (Španělsko) dne 28. září 2010 — Asociación Nacional de Establecimientos Financieros de Crédito (ASNEF) v. Administración del Estado

text:
               18.12.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 346/31

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Supremo (Španělsko) dne 28. září 2010 — Asociación Nacional de Establecimientos Financieros de Crédito (ASNEF) v. Administración del Estado
   (Věc C-468/10)
   ()
   2010/C 346/51
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Tribunal Supremo

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Asociación Nacional de Establecimientos Financieros de Crédito (ASNEF)

      Žalovaný: Administración del Estado

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba čl. 7 písm. f) směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES (1) ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů vykládat v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, která při neexistenci souhlasu dotčeného subjektu k umožnění zpracování jeho osobních údajů, které je nezbytné pro uskutečnění oprávněných zájmů správce rejstříku nebo třetí osoby, které jsou údaje sdělovány, vyžaduje — krom toho, aby nedošlo k porušení základních práv a svobod subjektu —, aby byly údaje zachyceny ve zdrojích dostupných veřejnosti?

               2)

               Jsou ohledně zmíněného čl. 7 písm. f) splněny podmínky, které klade judikatura Soudního dvora Evropské unie k tomu, aby mu byl přiznán přímý účinek?

      (1)  Úř. věst. L 281, s. 31.