title: Věc T-59/15: Žaloba podaná dne 4. února 2015 – Amitié v. EACEA

text:
               27.4.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/53

         Žaloba podaná dne 4. února 2015 – Amitié v. EACEA
   (Věc T-59/15)
   (2015/C 138/71)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Amitié Srl (Bologna, Itálie) (zástupce: D. Bogaert, advokát)

      Žalovaná: Výkonná agentura pro vzdělávání a kulturu (EACEA)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               prohlásil žalobu podanou proti agentuře EACEA za přípustnou;

               —

               prohlásil, že rozhodnutí EACEA ze dne 26. listopadu 2014 není právně opodstatněné, a v důsledku toho nařídil okamžité zrušení všech opatření přijatých agenturou EACEA vůči žalobkyni;

               —

               prohlásil za neplatné oznámení o dluhu č. 3241415195 ze dne 12. prosince 2014 na částku 9 41  310,38 eur zaslané agenturou EACEA žalobkyni;

               —

               uložil agentuře EACEA náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Touto žalobou podle článků 256 SFEU a 272 SFEU se žalobkyně domáhá, aby Tribunál prohlásil, že rozhodnutí agentury EACEA ze dne 26. listopadu 2014, jež žalobkyni ukládá určitá opatření přijatá v důsledku šetření vedeného Úřadem pro boj proti podvodům (OLAF), je neopodstatněné.
   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod, vycházející z tvrzení, že opatření přijatá vůči žalobkyni agenturou EACEA jsou neopodstatněná, a to z důvodů:

                           —

                           nesplnění podmínek stanovených pro uplatnění opatření: porušení ustanovení nařízení č. 2988/1995 (1), jakož i zásady proporcionality,

                           —

                           porušení smluvních ustanovení a nesprávné použití nařízení č. 966/2012 (2) a nařízení č. 1268/2012 (3). Žádné z opatření (obsažených v rozhodnutí EACEA ze dne 26. listopadu 2014), která byla přijata vůči žalobkyni, nemá právní opodstatnění. Krom toho navrácení všech částek poskytnutých žalobkyní by představovalo zneužití práva a bezdůvodné obohacení ve prospěch EACEA.

               2.

               Druhý žalobní důvod, vycházející z tvrzení, šetření a závěry OLAF (porušení smluvních ustanovení a použitelných nařízení), nejsou právoplatné, jelikož:

                           —

                           šetření provedené úřadem OLAF nebylo v souladu s nařízením č. 883/2013 (4) a s obecnými zásadami použitelnými na danou věc.

                           —

                           rozhodnutí EACEA vychází ze závěrů úřadu OLAF učiněných před jeho šetřením, nedostatek legality ovlivnilo šetření úřadu OLAF a zpráva nutně ovlivnila rozhodnutí agentury EACEA.

      (1)  Nařízení Rady (ES, Euratom) č. 2988/95 ze dne 18. prosince 1995 o ochraně finančních zájmů Evropských společenství (Úř. vest. L 312, s. 1; Zvl. vyd. 01/001, s. 340).

      (2)  Nařízení (EU, Euratom) č. 966/2012 Evropského parlamentu a Rady ze dne 25. října 2012 , kterým se stanoví finanční pravidla o souhrnném rozpočtu Unie a o zrušení nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 (Úř. věst. L 298, s. 1).

      (3)  Nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 1268/2012 ze dne 29. října 2012 o prováděcích pravidlech k nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 966/2012, kterým se stanoví finanční pravidla o souhrnném rozpočtu Unie (Úř. věst. L 362, s. 1).

      (4)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 883/2013 ze dne 11. září 2013 o vyšetřování prováděném Evropským úřadem pro boj proti podvodům (OLAF) a o zrušení nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1073/1999 a nařízení Rady (Euratom) č. 1074/1999 (Úř. věst. L 248, s. 1).


title: Věc T-413/10 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 13. dubna 2011 — Socitrel v. Komise ( „Předběžné opatření — Hospodářská soutěž — Rozhodnutí Komise ukládající pokutu — Bankovní záruka — Návrh na odklad vykonatelnosti — Finanční újma — Neexistence mimořádných okolností — Nedostatek naléhavosti“ )

text:
               18.6.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 179/16

         Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 13. dubna 2011 — Socitrel v. Komise
   (Věc T-413/10 R)
   (Předběžné opatření - Hospodářská soutěž - Rozhodnutí Komise ukládající pokutu - Bankovní záruka - Návrh na odklad vykonatelnosti - Finanční újma - Neexistence mimořádných okolností - Nedostatek naléhavosti)
   2011/C 179/28
   Jednací jazyk: portugalština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Socitrel — Sociedade Industrial de Trefilaria, SA (Trofa, Portugalsko) (zástupci: F. Proença de Carvalho a T. Luísa de Faria, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: F. Castillo de la Torre, V. Bottka a P. Costa de Oliveira, zmocněnci, ve spolupráci s M. Marquesem Mendesem, advokátem)

      Předmět věci

   Návrh na odklad vykonatelnosti rozhodnutí Komise K(2010) 4387 v konečném znění ze dne 30. června 2010 týkajícího se řízení podle článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/38.344 — Předpínací ocel), jakož i návrh na osvobození od povinnosti zřídit bankovní záruku za účelem zabránění okamžitému inkasu pokuty uložené podle článku 2 uvedeného rozhodnutí.

      Výrok

               1)

               Návrh na vydání předběžného opatření se zamítá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc C-218/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht Hamburg (Německo) dne 6. května 2010 — ADV Allround Vermittlungs AG v likvidaci v. Finanzamt Hamburg-Bergedorf

text:
               14.8.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 221/16

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht Hamburg (Německo) dne 6. května 2010 — ADV Allround Vermittlungs AG v likvidaci v. Finanzamt Hamburg-Bergedorf
   (Věc C-218/10)
   ()
   2010/C 221/25
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Finanzgericht Hamburg

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: ADV Allround Vermittlungs AG v likvidaci

      Žalovaný: Finanzamt Hamburg-Bergedorf

      Předběžné otázky

               1)

               Je nutno čl. 9 odst. 2 písm. e) odrážku 6 „šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně“ (1) (dále jen „směrnice 77/388“) (později čl. 56 odst. 1 písm. f) „směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty“ ve znění platném do 31. prosince 2009, dále jen „směrnice 2006/112“) vykládat v tom smyslu, že pojem „poskytnutí pracovníků“ zahrnuje také poskytnutí osob samostatně výdělečně činných, které nejsou zaměstnány u podniku poskytujícího plnění?

               2)

               Je nutno čl. 17 odst. 1, odst. 2 písm. a), odst. 3 písm. a), čl. 18 odst. 1 písm. a) směrnice 77/388 (toho času článek 167, čl. 168 písm. a), čl. 169 písm. a) a čl. 178 písm. a) směrnice 2006/112) vykládat v tom smyslu, že je nezbytné přijmout opatření vnitrostátního procesního práva pro to, aby zdanitelnost a povinnost k dani u téhož plnění byly u podniku poskytujícího plnění i u podniku přijímajícího plnění posuzovány stejně, byť jsou pro oba podniky příslušné různé finanční úřady?

         Pouze v případě kladné odpovědi na druhou otázku:

               3)

               Je nutno čl. 17 odst. 1, odst. 2 písm. a), odst. 3 písm. a) a čl. 18 odst. 1 písm. a) směrnice 77/388 (toho času článek 167, čl. 168 písm. a), čl. 169 písm. a) a čl. 178 písm. a) směrnice 2006/112) vykládat v tom smyslu, že lhůta, během níž může příjemce plnění uplatnit odpočet daně za přijaté plnění, nesmí uplynout dřív, než bude pravomocně rozhodnuto o zdanitelnosti a povinnosti k dani ve vztahu k podniku poskytujícímu plnění?

      (1)  Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23.


title: Věc C-496/15: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 2. března 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landessozialgericht Rheinland-Pfalz, Mainz – Německo) – Alphonse Eschenbrenner v. Bundesagentur für Arbeit „Řízení o předběžné otázce — Volný pohyb pracovníků — Článek 45 SFEU — Nařízení (EU) č. 492/2011 — Článek 7 — Rovné zacházení — Příhraniční pracovník podléhající dani z příjmů v členském státě bydliště — Peněžitá náhrada poskytovaná členským státem zaměstnání v souvislosti s úpadkem zaměstnavatele — Způsoby výpočtu peněžité náhrady v souvislosti s úpadkem — Fiktivní zohlednění daně z příjmů členského státu zaměstnání — Peněžitá náhrada v souvislosti s úpadkem nižší než dosavadní čistá odměna za práci — Dvoustranná dohoda o zamezení dvojímu zdanění“

text:
               18.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 121/4

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 2. března 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landessozialgericht Rheinland-Pfalz, Mainz – Německo) – Alphonse Eschenbrenner v. Bundesagentur für Arbeit
   (Věc C-496/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Volný pohyb pracovníků - Článek 45 SFEU - Nařízení (EU) č. 492/2011 - Článek 7 - Rovné zacházení - Příhraniční pracovník podléhající dani z příjmů v členském státě bydliště - Peněžitá náhrada poskytovaná členským státem zaměstnání v souvislosti s úpadkem zaměstnavatele - Způsoby výpočtu peněžité náhrady v souvislosti s úpadkem - Fiktivní zohlednění daně z příjmů členského státu zaměstnání - Peněžitá náhrada v souvislosti s úpadkem nižší než dosavadní čistá odměna za práci - Dvoustranná dohoda o zamezení dvojímu zdanění“)
   (2017/C 121/05)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Landessozialgericht Rheinland-Pfalz, Mainz

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Alphonse Eschenbrenner

      Žalovaný: Bundesagentur für Arbeit

      Výrok

   Článek 45 SFEU a článek 7 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 492/2011 ze dne 5. dubna 2011 o volném pohybu pracovníků uvnitř Unie musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání tomu, aby za takových okolností, jako jsou okolnosti dotčené ve věci v původním řízení, byla částka peněžité náhrady v souvislosti s úpadkem, přiznaná členským státem příhraničnímu pracovníkovi, který nepodléhá dani z příjmů v tomto státě ani není povinen k dani z této náhrady, stanovena tak, že se od odměny za práci, která slouží jako základ pro výpočet uvedené peněžité náhrady v souvislosti s úpadkem, odečte daň z příjmu použitelná v uvedeném státě, což má za následek, že tento příhraniční pracovník neobdrží na rozdíl od osob bydlících a pracujících v tomtéž státě náhradu odpovídající jeho dosavadní čisté odměně za práci. Okolnost, že tento pracovník nemá vůči svému zaměstnavateli pohledávku odpovídající části jeho dosavadní hrubé mzdy, kterou neobdržel z důvodu tohoto odpočtu, není v tomto ohledu relevantní.

      (1)  Úř. věst. C 429, 21.12.2015.


title: Věc C-77/15 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 19. února 2015 Soudním dvorem Evropské unie proti usnesení Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 9. ledna 2015 ve věci T-409/14, Marcuccio v. Evropská unie a Soudní dvůr Evropské unie

text:
               27.4.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/41

         Kasační opravný prostředek podaný dne 19. února 2015 Soudním dvorem Evropské unie proti usnesení Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 9. ledna 2015 ve věci T-409/14, Marcuccio v. Evropská unie a Soudní dvůr Evropské unie
   (Věc C-77/15 P)
   (2015/C 138/55)
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatel): Soudní dvůr Evropské unie (zástupce: A.V. Placco, zmocněnec)

      Další účastník řízení: Luigi Marcuccio

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

   SDEU navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil usnesení Tribunálu Evropské unie (třetího senátu) ze dne 9. ledna 2015 ve věci T-409/14, Marcuccio v. Evropská unie a Soudní dvůr Evropské unie v rozsahu, v němž zamítlo druhý, třetí a čtvrtý bod návrhového žádání uplatněného SDEU v žalobě podané k Tribunálu na základě článku 114 jednacího řádu Tribunálu;

               —

               vyhověl těmto bodům návrhového žádání, a v důsledku toho

                           —

                           vydal konečné rozhodnutí ve věci, odmítl žádost L. Marcuccia o náhradu škody jako nepřípustnou z důvodu, že směřuje proti SDEU (jakožto zástupci Evropské unie);

                           —

                           podpůrně v případě, že by Soudní dvůr měl za to, že skutečnost, že uvedená žádost směřuje proti SDEU, a nikoli proti Komisi (jakožto zástupci Evropské unie), nemá vliv na přípustnost této žádosti, ale že při rozhodování o námitce vznesené SDEU před Tribunálem měl Tribunál rozhodnout o tom, že Komise měla vstoupit do řízení namísto SDEU jakožto žalovaná, vrátit věc Tribunálu k vydání rozhodnutí o žádosti L. Marcuccia o náhradu škody, v souladu s právním názorem vyjádřeným Soudním dvorem;

               —

               uložil L. Marcucciovi náhradu nákladů řízení vynaložených SDEU v řízení v prvním stupni i v řízení o kasačním opravném prostředku.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   V rámci prvního důvodu kasačního opravného prostředku, týkajícího se porušení pravidel upravujících zastupování Evropské unie před jejími soudy, SDEU namítá, že jelikož neexistuje žádné výslovné ustanovení, které by se konkrétně týkalo zastupování Evropské unie před jejími soudy v řízeních o žalobách podaných na základě článku 268 SFEU, směřujících k určení mimosmluvní odpovědnosti Unie, pravidla týkající se tohoto zastupování musí být vyvozena z obecných zásad, kterými se řídí výkon soudní moci, zejména zásady řádného výkonu spravedlnosti a zásad nezávislosti a nestrannosti soudu.
   SDEU dělí první důvod kasačního opravného prostředku do dvou částí, z nichž jedna se týká nerespektování zásady řádného výkonu spravedlnosti a druhá se týká nedodržení zásad nezávislosti a nestrannosti soudu. V souvislosti s první částí SDEU poukazuje na to, že závěry Tribunálu, že SDEU přísluší zastupovat Unii ve výše uvedených řízení o žalobách na náhradu škody, zjevně vychází z judikatury plynoucí z rozsudku Werhahn Hansamühle a další v. Rada a Komise (63/72 až 69/71, EU:C:1973:121 (dále jen „rozsudek Werhahn a další“). Řešení zaujaté v této judikatuře spočívá v tom, že pokud Společenství (nyní Unie) má odpovídat za jednání některého z jeho orgánů, zastupuje je před unijním soudem ten orgán (nebo ty orgány), jemuž je přičítáno jednání zakládající odpovědnost. SDEU však tvrdí, že toto řešení by se nemělo uplatnit v projednávané věci, neboť z různých důvodů je výsledek plynoucí z tohoto řešení ve skutečnosti v rozporu se zájmem na řádném výkonu spravedlnosti, který představuje, jak výslovně vyplývá z rozsudku Werhahn a další, ratio legis tohoto řešení. V této souvislosti SDEU rovněž podpůrně tvrdí, že nebyl náležitě zohledněn obsah prvního pododstavce článku 317 SFEU a čl. 53 odst. 1) nařízení č. 966/2012 (1), podle nichž měl Tribunál přijmout zásadu, že takové škody, jejichž náhrada se požaduje v projednávané věci, by měly být připsány do oddílu rozpočtu Unie týkajícího se Komise.
   V rámci druhé části prvního důvodu kasačního opravného prostředku SDEU tvrdí, s odvoláním se na rozsudek SDEU ze dne 10. července 2008, Mihalkov v. Bulharsko (Věc č. 67719/01), že při zjištění, že SDEU měl zastupovat Unii v řízení o žalobě L. Marcuccia na náhradu škody, Tribunál nezohlednil požadavky nezávislosti a objektivní nestrannosti soudu. Vzhledem k tomu, že k jednání zakládajícímu údajnou odpovědnost došlo v rámci výkonu soudních funkcí soudním kolegiem a že soudní kolegium rozhodující v projednávané věci i) náleží k témuž soudnímu orgánu (Tribunál), k jakému náleží soudní kolegium, jemuž bylo přičteno jednání zakládající odpovědnost a ii) tvoří nedílnou součást žalovaného v téže věci (SDEU), s nímž jsou soudci tvořící soudní kolegium profesně spjati, výše uvedené požadavky by byly porušeny, zvláště v případě, kdy takové škody, o jejichž náhradu se žádá v projednávané věci, by měl podle tvrzení Tribunálu nést rozpočet týkající se SDEU.
   SDEU dále v rámci druhého důvodu kasačního opravného prostředku uvádí, že jelikož napadené usnesení konkrétně nevyvracuje argumenty předložené SDEU před Tribunálem, které se zakládaly na obsahu řady rozsudků Soudního dvora – včetně rozsudku Groupe Gascogne v. Komise (C-58/12 P, EU:C:2013:770), Gascogne Sack v. Komise (C-40/12 P, EU:C:2013:768) a Kendrion v. Komise (C-50/12 P, EU:C:2013:771) – je stiženo vadou spočívající v porušení povinnosti uvést odůvodnění.

      (1)  Nařízení (EU, EURATOM) č. 966/2012 Evropského parlamentu a Rady ze dne 25. října 2012, kterým se stanoví finanční pravidla o souhrnném rozpočtu Unie a o zrušení nařízení Rady (ES, Euratom) č. . 1605/2002 (Úř. věst. 2012 L 298, s. 1).


title: Věc T-230/05: Žaloba podaná dne 24. června 2005 Golf USA Inc. proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

text:
               20.8.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 205/30

         Žaloba podaná dne 24. června 2005 Golf USA Inc. proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc T-230/05)
   (2005/C 205/54)
   Jednací jazyk: angličtina
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 24. června 2005 žaloba podaná proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) Golf USA Inc., se sídlem v Oklahoma City, Oklahoma, USA, zastoupenou A.H. de Bosch Kemper-de Hilsterem, advokátem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 25. dubna 2005 ve věci R 823/2004-2 (GOLF-USA);

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

               Přihlašovaná ochranná známka:

               Slovní ochranná známka GOLF USA pro zboží a služby třídy 25 (sportovní obuv, svrchní oděvy atd.), třídy 28 (sportovní zboží včetně golfových holí) a třídy 35 (obchodní služby prodeje sportovního zboží).

               Rozhodnutí průzkumového referenta:

               Úplné zamítnutí přihlášky.

               Rozhodnutí odvolacího senátu:

               Zamítnutí odvolání.

               Žalobní důvody:

               Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení Rady (ES) č. 40/94.


title: Věc C-332/04: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne  16. března 2006  – Komise Evropských společenství v. Španělské království (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 85/337/EHS, ve znění směrnice 97/11/ES — Posuzování vlivů záměrů na životní prostředí — Vzájemné působení mezi faktory, které mohou být přímo nebo nepřímo dotčeny — Povinnost zveřejnění rozhodnutí o dopadu — Posuzování omezené na záměry rozvoje měst nacházející se mimo městské oblasti — Záměr výstavby centra volného času v Paterně)

text:
               3.6.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 131/17

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 16. března 2006 – Komise Evropských společenství v. Španělské království
   (Věc C-332/04) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 85/337/EHS, ve znění směrnice 97/11/ES - Posuzování vlivů záměrů na životní prostředí - Vzájemné působení mezi faktory, které mohou být přímo nebo nepřímo dotčeny - Povinnost zveřejnění rozhodnutí o dopadu - Posuzování omezené na záměry rozvoje měst nacházející se mimo městské oblasti - Záměr výstavby centra volného času v Paterně)
   (2006/C 131/29)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: G. Valero Jordana a F. Simonetti, zmocněnci)

      Žalovaný: Španělské království (zástupce: M. Muñoz Pérez, zmocněnec)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Neúplné/nepřesné provedení článku 3, čl. 9 odst. 1 a bodu 10 písm. b) přílohy II směrnice Rady 85/337/EHS ze dne 27. června 1985 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí (Úř. věst. L 175, s. 40), ve znění směrnice Rady 97/11/ES ze dne 3. března 1997 (Úř. věst. L 73, s. 5) – Nepoužití přechodného režimu zavedeného článkem 3 směrnice 97/11/ES – Nepředložení záměru výstavby centra volného času v Paterně (Valencie) k posouzení.
   Výrok

               1)

               Španělské království tím, že neúplně provedlo článek 3 směrnice Rady 85/337/EHS ze dne 27. června 1985 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí, ve znění směrnice Rady 97/11/ES ze dne 3. března 1997, neprovedlo čl. 9 odst. 1 směrnice 85/337, ve znění směrnice 97/11, nedodrželo přechodný režim stanovený v článku 3 směrnice 97/11, neprovedlo správně ustanovení bodu 10 písm. b) přílohy II ve spojení s čl. 2 odst. 1 a čl. 4 odst. 2 směrnice 85/337, ve znění směrnice 97/11, a nepředložilo záměr výstavby centra volného času v Paterně k posouzení vlivů na životní prostředí a následkem toho neuplatnilo ustanovení čl. 2 odst. 1, článku 3, čl. 4. odst. 2 a článků 8 a 9 směrnice 85/337, ve znění směrnice 97/11, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z těchto směrnic.

               2)

               Španělskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 262, 23.10.2004.


title: Věc T-318/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 14. ledna 2016 – a v. OHIM „Ochranná známka Společenství — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství TRIPLE BONUS — Absolutní důvody pro zamítnutí — Popisný charakter — Článek 7 odst. 1 písm. c) a čl. 7 odst. 2 nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               29.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 78/19

         Rozsudek Tribunálu ze dne 14. ledna 2016 – a v. OHIM
   (Věc T-318/15) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství TRIPLE BONUS - Absolutní důvody pro zamítnutí - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. c) a čl. 7 odst. 2 nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2016/C 078/29)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Zitro IP Sàrl (Lucemburk, Lucembursko) (zástupce: A. Canela Giménez, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: A. Crawcour a J. Crespo Carrillo, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 15. dubna 2015 (věc R 1648/2014-4) o přihlášce obrazového označení TRIPLE BONUS jako ochranné známky Společenství.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Zitro IP Sàrl ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 262, 10.8.2015.


title: Věc T-202/03: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne  7. února 2006  – Alecansan v. OHIM ( Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství COMP USA — Starší národní obrazová ochranná známka Společenství COMP USA — Nedostatek podobnosti zboží a služeb — Zamítnutí námitek — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 )

text:
               8.4.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 86/24

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 7. února 2006 – Alecansan v. OHIM
   (Věc T-202/03) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství COMP USA - Starší národní obrazová ochranná známka Společenství COMP USA - Nedostatek podobnosti zboží a služeb - Zamítnutí námitek - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94“)
   (2006/C 86/46)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Alecansan, SL (Madrid, Španělsko) (zástupci: M. Baylos Morales, P. Merino Baylos, J. Arribas García, A. Velázquez Ibáñez a A. Angulo Lafora, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: D. Botis a A. Folliard-Monguiral, zmocněnci)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem, vedlejší účastník před Soudem: CompUSA Management Co. (Dallas, Spojené státy) (zástupce: P. Brownlow, solicitor)
   Předmět věci
   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 24. března 2003 (věc R 711/2002-1), týkajícímu se námitkového řízení mezi Alecansan, SL a CompUSA Management Co.
   Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Žalobkyně ponese vlastní náklady, jakož i náklady Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory).

               3.

               Vedlejší účastník ponese vlastní náklady.

      (1)  Úř. věst. C 184, 2.8.2003.


title: Věc C-95/12: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 22. října 2013 — Evropská komise v. Spolková republika Německo ( „Nesplnění povinnosti státem — Rozsudek Soudního dvora, kterým se určuje nesplnění povinnosti — Vnitrostátní právní úprava, která pro přijímání některých rozhodnutí akcionářů společnosti Volkswagen AG stanovuje 20 % blokační menšinu“ )

text:
               14.12.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 367/7

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 22. října 2013 — Evropská komise v. Spolková republika Německo
   (Věc C-95/12) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Rozsudek Soudního dvora, kterým se určuje nesplnění povinnosti - Vnitrostátní právní úprava, která pro přijímání některých rozhodnutí akcionářů společnosti Volkswagen AG stanovuje 20 % blokační menšinu)
   2013/C 367/10
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: E. Montaguti a G. Braun, zmocněnci)

      Žalovaná: Spolková republika Německo (zástupci: T. Henze, J. Schwarze, J. Möller a J. Kemper, zmocněnci)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Neúplné splnění povinností vyplývajících z rozsudku Soudního dvora ze dne 23. října 2007, Komise v. Německo (C-112/05) týkajícího se porušení čl. 56 odst. 1 ES — Vnitrostátní právní úprava, která výjimečně pro přijímání některých rozhodnutí akcionářů společnosti Volkswagen AG stanovuje větší než 80 % většinu, a dovoluje tak spolkové zemi Dolní Sasko, která drží 20 % těchto akcií, blokovat uvedená rozhodnutí — Výpočet sankcí: zaplacení jak penále, tak i paušální částky

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 118, 21.4.2012.


title: Věc C-651/15 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 4. prosince 2015 sdružením Verein zur Wahrung von Einsatz und Nutzung von Chromtrioxid und anderen Chrom-VI-verbindungen in der Oberflächentechnik eV (VECCO), společnostmi Adolf Krämer GmbH & Co. KG, AgO Argentum GmbH a dalšími proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 25. září 2015 ve věci T-360/13, Verein zur Wahrung von Einsatz und Nutzung von Chromtrioxid und anderen Chrom-VI-verbindungen in der Oberflächentechnik eV a další v. Evropská komise

text:
               29.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 78/4

         Kasační opravný prostředek podaný dne 4. prosince 2015 sdružením Verein zur Wahrung von Einsatz und Nutzung von Chromtrioxid und anderen Chrom-VI-verbindungen in der Oberflächentechnik eV (VECCO), společnostmi Adolf Krämer GmbH & Co. KG, AgO Argentum GmbH a dalšími proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 25. září 2015 ve věci T-360/13, Verein zur Wahrung von Einsatz und Nutzung von Chromtrioxid und anderen Chrom-VI-verbindungen in der Oberflächentechnik eV a další v. Evropská komise
   (Věc C-651/15 P)
   (2016/C 078/05)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek: Verein zur Wahrung von Einsatz und Nutzung von Chromtrioxid und anderen Chrom-VI-verbindungen in der Oberflächentechnik eV (VECCO), Adolf Krämer GmbH & Co. KG, AgO Argentum GmbH a další (zástupci: C. Mereu, advokát, J. Beck, solicitor)

      Další účastníci řízení: Evropská komise, Evropská agentura pro chemické látky (ECHA), Assogalvanica, Ecometal, Comité européen des traitements de surfaces (CETS) a další

      Návrhová žádání účastníků řízení podávajících kasační opravný prostředek

   Navrhovatelé navrhují, aby Soudní dvůr:

               —

               prohlásil kasační opravný prostředek za přípustná a opodstatněný;

               —

               zrušil rozsudek Tribunálu ve věci T-360/13;

               —

               meritorně rozhodl o žalobě na neplatnost, kterou podali navrhovatelé, nebo vrátil věc Tribunálu k meritornímu rozhodnutí o žalobě na neplatnost.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Na podporu kasačního opravného prostředku předkládají navrhovatelé následující argumenty:
   První důvod kasačního opravného prostředku – Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když rozhodl, že směrnice 98/24 (1) a 2004/37 (2) nejsou zvláštními unijními právními předpisy ve smyslu čl. 58 odst. 2 nařízení REACH (3), který stanoví minimální požadavky, jež umožňují náležitě kontrolovat riziko pro lidské zdraví spojené s používáním oxidu chromového v odvětví povrchových úprav a galvanizace:
   Výklad čl. 58 odst. 2 nařízení REACH v odůvodnění rozsudku Tribunálu překračuje rámec jasného znění a cílů uvedeného ustanovení i způsob, jakým mají být vykládány směrnice 98/24 a 2004/37. Celkově vzato se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení, i) když při uplatnění výjimky podle čl. 58 odst. 2 nařízení REACH odkazoval na „látky“, a nikoli na „použití“, ii) když rozdělil trojí kritérium podle čl. 58 odst. 2 a meritorně neposoudil třetí kritérium („náležitá kontrola rizika“) a iii) když rozhodl, že směrnice 98/24 a 2004/37 neukládají minimální požadavky pro kontrolu rizik spojených s používáním oxidu chromového v odvětví povrchových úprav a galvanizace, tj. zejména tím, že odkazoval na absenci limitních hodnot expozice na pracovišti.
   Druhý důvod kasačního opravného prostředku – závěry napadeného rozsudku ohledně posuzovací pravomoci Komise jsou nesprávné:
   Bude-li první důvod kasačního opravného prostředku shledán opodstatněným, závěr Tribunálu, že Komise řádně uplatnila svou posuzovací pravomoc při rozhodování o udělení výjimky podle čl. 58 odst. 2 nařízení REACH, je nesprávný.
   Třetí důvod kasačního opravného prostředku – neprovedení řádného posouzení prvního žalobního důvodu a druhé části čtvrtého žalobního důvodu:
   Bude-li první důvod kasačního opravného prostředku shledán opodstatněným, odůvodnění obsažené v bodech 68-69 a 84-85 napadeného rozsudku odpadá a jak první žalobní důvod, tak druhá část čtvrtého žalobního důvodu uplatněné před Tribunálem musí být opětovně posouzeny.

      (1)  Směrnice Rady 98/24/ES ze dne 7. dubna 1998 o bezpečnosti a ochraně zdraví zaměstnanců před riziky spojenými s chemickými činiteli používanými při práci (čtrnáctá samostatná směrnice ve smyslu čl. 16 odst. 1 směrnice 89/391/EHS) (Úř. věst. L 131, s. 11).

      (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/37/ES ze dne 29. dubna 2004 o ochraně zaměstnanců před riziky spojenými s expozicí karcinogenům nebo mutagenům při práci (šestá samostatná směrnice ve smyslu čl. 16 odst. 1 směrnice Rady 89/391/EHS) (Úř. věst. L 158, s. 50).

      (3)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 ze dne 18. prosince 2006 o registraci, hodnocení, povolování a omezování chemických látek, o zřízení Evropské agentury pro chemické látky, o změně směrnice 1999/45/ES a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 793/93, nařízení Komise (ES) č. 1488/94, směrnice Rady 76/769/EHS a směrnic Komise 91/155/EHS, 93/67/EHS, 93/105/ES a 2000/21/ES (Úř. věst. L 396, s. 1).


title: Věc C-616/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberster Gerichtshof (Rakousko) dne 30. listopadu 2011 — T-Mobile Austria GmbH v. Verein für Konsumenteninformation

text:
               10.3.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 73/14

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberster Gerichtshof (Rakousko) dne 30. listopadu 2011 — T-Mobile Austria GmbH v. Verein für Konsumenteninformation
   (Věc C-616/11)
   2012/C 73/26
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Oberster Gerichtshof

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka v opravném prostředku „Revision“: T-Mobile Austria GmbH

      Odpůrce v opravném prostředku „Revision“: Verein für Konsumenteninformation

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba vykládat čl. 52 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/64/ES (1) v tom smyslu, že se musí použít i na smluvní vztah mezi mobilním operátorem jakožto příjemcem a jeho zákazníkem (spotřebitelem) jakožto plátcem?

               2)

               Je třeba považovat plátcem vlastnoručně podepsaný formulář platebních příkazů, resp. postup vydání příkazů k úhradě, jakož i postup sjednaný k vydání příkazů k úhradě v rámci internetového bankovnictví (telebanking), zakládající se na podepsaném formuláři platebních příkazů, za „platební prostředek“ ve smyslu čl. 4 bodu 23 a čl. 52 odst. 3 směrnice 2007/64/ES?

               3)

               Je třeba vykládat čl. 52 odst. 3 směrnice 2007/64/ES v tom smyslu, že brání použití vnitrostátních právních předpisů, které stanoví obecný zákaz uložený příjemci požadovat poplatky, který zejména nerozlišuje mezi různými platebními prostředky?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/64/ES ze dne 13. listopadu 2007 o platebních službách na vnitřním trhu, kterou se mění směrnice 97/7/ES, 2002/65/ES, 2005/60/ES a 2006/48/ES a zrušuje směrnice 97/5/ES (Úř. věst. L 319, s. 1).


title: Usnesení Soudního dvora ze dne 15. listopadu 2016 ve věci E-7/16 – Míla ehf. v. Kontrolní úřad ESVO (Předběžná námitka nepřípustnosti – státní podpory – rozhodnutí o ukončení formálního vyšetřovacího řízení)

text:
               15.6.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 189/48

         USNESENÍ SOUDNÍHO DVORA
   ze dne 15. listopadu 2016
   ve věci E-7/16
   Míla ehf. v. Kontrolní úřad ESVO

      (Předběžná námitka nepřípustnosti – státní podpory – rozhodnutí o ukončení formálního vyšetřovacího řízení)

   (2017/C 189/12)
   Ve věci E-7/16 Míla ehf. v. Kontrolní úřad ESVO – ŽALOBA podle čl. 36 odst. 2 Dohody mezi státy ESVO o zřízení Kontrolního úřadu a Soudního dvora na zrušení rozhodnutí č. 061/16/COL ze dne 16. března 2016 Kontrolního úřadu ESVO, kterým se ukončuje formální vyšetřovací řízení ve věci domnělé státní podpory ve formě nájmu optického vlákna, které bylo původně provozováno jménem NATO, Soudní dvůr ve složení Carl Baudenbacher, předseda, Per Christiansen (soudce-zpravodaj) a Páll Hreinsson, soudci, vynesl dne 15. listopadu 2016 rozsudek, jehož výrok zní:

               1.

               Žaloba se zamítá jako nepřípustná.

               2.

               Žalobce ponese náklady řízení.


title: Věc C-395/13: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 6. listopadu 2014 – Evropská komise v. Belgické království „Nesplnění povinnosti státem — Městské odpadní vody — Směrnice 91/271/EHS — Články 3 a 4 — Povinnost odvádění — Povinnost čištění“

text:
               12.1.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 7/9

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 6. listopadu 2014 – Evropská komise v. Belgické království
   (Věc C-395/13) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Městské odpadní vody - Směrnice 91/271/EHS - Články 3 a 4 - Povinnost odvádění - Povinnost čištění“)
   (2015/C 007/12)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: O. Beynet a E. Manhaeve, zmocněnci)

      Žalovaný: Belgické království (zástupci: T. Materne a J. C. Halleux, zmocněnci, ve spolupráci s E. Gilletem a A. Lepièce, avocats)

      Výrok

               1)

               Belgické království tím, že nezajistilo odvádění a čištění městských odpadních vod v aglomeracích Aywaille, Baelen, Blegny, Chastre, Grez Doiceau, Jodoigne, Lasne, Obourg, Oreye, Orp, Raeren, Sart Dames Avelines, Soiron, Sombreffe a Yvoir Anhée a dále čištění městských odpadních vod v aglomeracích Bassenge, Chaumont Gistoux, Chièvres, Crisnée, Dalhem, Dinant, Écaussinnes, Estinnes, Feluy Arquennes, Fexhe Slins, Fosses la Ville, Godarville, Hannut, Havré, Jurbise, Le Rœulx, Leuze, Lillois Witterzée, Profondeville, Rotheux Neuville, Saint Georges sur Meuse, Saint Hubert, Sirault, Sprimont, Villers la Ville, Villers le-Bouillet, Virginal Hennuyères, Walcourt, Welkenraedt, Wépion, Wiers, de Gaurain Ramecroix a Hélécine, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z ustanovení článků 3 a 4 směrnice Rady 91/271/EHS ze dne 21. května 1991 o čištění městských odpadních vod.

               2)

               Belgickému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 274, 21.9.2013.


title: Věc T-198/06: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 26. února 2007 – Rathscheck Schiefer und Dach-Systeme a další v. Komise

text:
               28.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 95/56

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 26. února 2007 – Rathscheck Schiefer und Dach-Systeme a další v. Komise
   (Věc T-198/06) (1)

   (2007/C 95/112)

      Jednací jazyk: němčina

   Předseda pátého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 237, 30.9.2006.


title: Věc T-5/16: Žaloba podaná dne 4. ledna 2016 – Gregis v. EUIPO – DM9 Automobili (ATS)

text:
               4.7.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 243/33

         Žaloba podaná dne 4. ledna 2016 – Gregis v. EUIPO – DM9 Automobili (ATS)
   (Věc T-5/16)
   (2016/C 243/36)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: italština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Gian Luca Gregis (Adeje, Španělsko) (zástupce: M. Bartolucci, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: DM9 Automobili Srl (Borgomanero, Itálie)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Majitel sporné ochranné známky: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie obsahující slovní prvek „ATS“ – Ochranná známka Společenství č. 9 799 719

      Řízení před EUIPO: Řízení o zápisu převodu

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 30. října 2015, ve věci R 588/2015-1

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               zrušil převod T8391925 ze dne 14. dubna 2014.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení článku 17 nařízení č. 207/2009;

               —

               Porušení pravidla 31 nařízení č. 2868/95;

               —

               Porušení pravidla 83 bodu 3 písm. b) nařízení č. 2868/95.


title: Věc T-187/04: Žaloba podaná dne 19. května 2004 Pascalem Hallezem proti Komisi Evropských společenství

text:
               7.8.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 201/19

         Žaloba podaná dne 19. května 2004 Pascalem Hallezem proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-187/04)
   (2004/C 201/41)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 19. května 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Pascalem Hallezem, s bydlištěm v Genappe (Belgie), zastoupeným Carlosem Mouratem, advokátem.
   Žalobce navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí hodnotitele odvolání ze dne 22. července 2003 týkající se posudku o vývoji služby žalobce za období od 1. července 2001 do 31. prosince 2002;

               —

               zrušil rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování ze dne 20. února 2004 obsahující zápornou odpověď na stížnost žalobce;

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení a také náhradu nezbytných výdajů vynaložených v rámci řízení, zejména poplatků za bydliště, přesun a pobyt, jakož i odměny a výdajů advokáta.

         Žalobní důvody a hlavní tvrzení
   Na podporu své žaloby žalobce namítá četné porušení pravidel hodnotícího řízení a prováděcích ustanovení článku 43 služebního řádu, tj.:

               —

               skutečnost, že jeho hodnotitelem měl být jiný úředník, neboť hodnotitelem byl úředník, který je jeho nadřízeným a nikoliv hodnotitel, který je uveden v napadeném posudku,

               —

               absence konzultací s jeho bývalými nadřízenými,

               —

               opožděnost druhého pohovoru a také stanoviska hodnotitele odvolání,

               —

               údajně vadné jmenování předsedy Paritní hodnotící komise.

         Žalobce namítá porušení zásady nezávislosti interních auditorů z důvodu, že jeden ze členů Paritní hodnotící komise patřil ke generálnímu ředitelství auditovanému žalobcem a že hodnotitelem odvolání žalobce byl Generální tajemník Komise, který sám podléhal auditu. Žalobce tvrdí, že s ohledem na tuto situaci měl být hodnotitelem jeho odvolání místopředseda pověřený reformou Komise. Konečně se žalobce dovolává porušení povinnosti odůvodnění, zásady rovného zacházení, jakož i zjevně nesprávného posouzení, kterého se hodnotitel dopustil.


title: Věc T-59/08: Rozsudek Tribunálu ze dne 7. prosince 2010 — Nute Partecipazioni a La Perla v. OHIM — Worldgem Brands (NIMEI LA PERLA MODERN CLASSIC) ( Ochranná známka Společenství — Řízení o prohlášení neplatnosti — Slovní ochranná známka Společenství NIMEI LA PERLA MODERN CLASSIC — Starší národní obrazové ochranné známky la PERLA — Relativní důvod pro zamítnutí — Poškození dobrého jména — Článek 8 odst. 5 a čl. 52 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 8 odst. 5 a čl. 53 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009) )

text:
               29.1.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 30/34

         Rozsudek Tribunálu ze dne 7. prosince 2010 — Nute Partecipazioni a La Perla v. OHIM — Worldgem Brands (NIMEI LA PERLA MODERN CLASSIC)
   (Věc T-59/08) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Slovní ochranná známka Společenství NIMEI LA PERLA MODERN CLASSIC - Starší národní obrazové ochranné známky la PERLA - Relativní důvod pro zamítnutí - Poškození dobrého jména - Článek 8 odst. 5 a čl. 52 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 8 odst. 5 a čl. 53 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009))
   2011/C 30/59
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Nute Partecipazioni SpA, dříve Gruppo La Perla SpA (Bologne, Itálie); a La Perla Srl (Bologne) (zástupci: R. Morresi a A. Dal Ferro, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: původně L. Rampini, poté O. Montalto, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Worldgem Brands Srl, dříve Worldgem Brands — Gestão e Investimentos Lda (Creazzo, Itálie) (zástupci: V. Bilardo, M. Mazzitelli a C. Bacchini, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 19. listopadu 2007 (věc R 537/2004-2) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi Nute Partecipazioni SpA a Worldgem Brands Srl.

      Výrok

               1)

               Rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky) (OHIM) ze dne 19. listopadu 2007 (věc R 537/2004-2) se zrušuje v rozsahu, ve kterém OHIM zamítl návrh na prohlášení neplatnosti a uložil Nute Partecipazioni SpA nést vlastní náklady.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               OHIM ponese vlastní náklady a nahradí 90 % nákladů Nute Partecipazioni a La Perla Srl před Tribunálem a veškeré náklady Nute Partecipazioni před odvolacím senátem.

               4)

               Nute Partecipazioni a La Perla ponesou 10 % vlastních nákladů před Tribunálem.

               5)

               Worldgem Brands Srl ponese vlastní náklady.

      (1)  Úř. věst. C 92, 12.4.2008.


title: Věc C-64/05 P: Opravný prostředek podaný 14. února 2005 Švédským královstvím proti rozsudku vydanému dne 30. listopadu 2004 Soudem prvního stupně Evropských společenství (pátým rozšířeným senátem) ve věci T-168/02, IFAW Internationaler Tierschutz-Fonds gGmbH podporovaný Nizozemským královstvím, Švédským královstvím a Dánským královstvím proti Komisi Evropských společenství podporované Spojeným královstvím Velké Británie a Severního Irska

text:
               14.5.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 115/9

         Opravný prostředek podaný 14. února 2005 Švédským královstvím proti rozsudku vydanému dne 30. listopadu 2004 Soudem prvního stupně Evropských společenství (pátým rozšířeným senátem) ve věci T-168/02, IFAW Internationaler Tierschutz-Fonds gGmbH podporovaný Nizozemským královstvím, Švédským královstvím a Dánským královstvím proti Komisi Evropských společenství podporované Spojeným královstvím Velké Británie a Severního Irska
   (Věc C-64/05 P)
   (2005/C 115/18)
   Jednací jazyk: angličtina
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byl předložen 14. února 2005 opravný prostředek podaný Švédským královstvím, zastoupeným K. Wistrandem, proti rozsudku vydanému dne 30. listopadu 2004 Soudem prvního stupně Evropských společenství (pátým rozšířeným senátem) ve věci T-168/02, IFAW Internationaler Tierschutz-Fonds gGmbH podporovaný Nizozemským královstvím, Švédským královstvím a Dánským královstvím proti Komisi Evropských společenství podporované Spojeným královstvím Velké Británie a Severního Irska.
   Účastník řízení podávající opravný prostředek navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               zrušil rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 30. listopadu ve věci T-168/02;

               2.

               zrušil rozhodnutí Komise ze dne 26. března 2002 a

               3.

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení vynaložených Švédským královstvím v řízení před Soudním dvorem.

         Důvody opravného prostředku a hlavní argumenty
   Švédská vláda tvrdí, že Soud prvního stupně porušil právo Společenství rozsudkem, proti kterému byl podán opravný prostředek.
   Soud prvního stupně zaprvé konstatoval, že právo na přístup k dokumentům orgánů, stanovené v článku 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 (dále jen „nařízení o otevřenosti“) zahrnuje veškeré dokumenty v držení orgánů a následkem toho lze ve vhodných případech požadovat, aby byly zpřístupněny dokumenty pocházející od třetích stran, včetně, zejména, od členských států. Soud prvního stupně zdůraznil, že takzvané pravidlo autorství, tedy zásada, podle které osoba, která dokument vypracovala, má nad dokumentem kontrolu a tedy rozhoduje o tom, zda jej lze zpřístupnit bez ohledu na to, kdo je držitelem dokumentu, nebylo do nařízení začleněno.
   Soud prvního stupně nicméně zohlednil, že čl. 4 odst. 5 nařízení o otevřenosti předpokládá, že členské státy podléhají zvláštnímu zacházení a že se tedy pravidlo autorství použije na dokumenty vypracované členskými státy. Za účelem odůvodnění tohoto postoje Soud prvního stupně zdůraznil zaprvé, že v opačném případě by vzniklo riziko, že povinnost dodržet dohodu podle čl. 4 odst. 5 nařízení o otevřenosti by se stala prázdným pojmem, a zadruhé, že ani předmětem ani účinkem uvedeného nařízení není změna vnitrostátních právních předpisů. Podle Soudu prvního stupně nemá členský stát žádnou povinnost uvádět důvody pro žádost podanou podle čl. 4 odst. 5 nařízení o otevřenosti.
   Nicméně švédská vláda shledává, že neexistuje žádná výslovná nebo nepochybná podpora výkladu Soudu prvního stupně v daném ustanovení ani jinde v nařízení o otevřenosti. Za takových okolností nemůže žádný z argumentů, na kterých Soud prvního stupně založil svůj výklad, ať sám o sobě nebo ve spojení s ostatními, být důvodem pro nedodržení základního pravidla, na kterém je nařízení o otevřenosti založeno. Podle uvedeného nařízení je na orgánu, který má dokument v držení, aby posoudil zpřístupnění dokumentu. Není-li použitelná žádná z výjimek z pravidla zpřístupnění podle čl. 4 odst. 1 a 3 nařízení o otevřenosti, musí být dokument zpřístupněn. Povinnost dodržet dohodu podle čl. 4 odst. 5 nařízení o otevřenosti je procesní pravidlo, které poslouží svému účelu, i když členské státy nemají absolutní práva veta. Neexistence veta však neznamená žádnou změnu vnitrostátních právních předpisů.
   Podle nařízení o otevřenosti lze vydat rozhodnutí o nezpřístupnění dokumentu pouze na základě jedné z výjimek stanovených v čl. 4 odst. 1 a 3. Pokud daný členský stát neuvede důvody pro svůj nesouhlas se zpřístupněním dokumentu, riskuje tím, že orgán nebude v postavení, aby shledal, že existuje zvláštní potřeba utajení, která by mohla být důvodem pro nezpřístupnění dokumentu v souladu s výjimkami z pravidla zpřístupnění podle nařízení o otevřenosti.
   Žádný z argumentů, na nichž Soud prvního stupně založil své rozhodnutí není dostatečný k tomu, aby umožnil učinit ve vztahu k dokumentům pocházejícím od členských států výjimku ze základní zásady, podle které je za posouzení, zda bude dokument zpřístupněn, odpovědný orgán, který dokument má v držení. Rozhodnutí Soudu prvního stupně tedy porušilo právo Společenství.


title: Věc C-480/04: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Tribunale di Viterbo ze dne 2. listopadu 2004 v trestním řízení proti Antoniu Antonellovi

text:
               5.2.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 31/7

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Tribunale di Viterbo ze dne 2. listopadu 2004 v trestním řízení proti Antoniu Antonellovi
   (Věc C-480/04)
   (2005/C 31/15)
   Jednací jazyk: italština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Tribunale di Viterbo ze dne 2. listopadu 2004 ve trestním řízení proti Antoniu Antonellovi, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 17. listopadu 2004, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Tribunale di Viterbo žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následující otázce:
   Jsou čl. 4 odst. 1 a článek 4a zákona č. 401/89 ve znění změn, podle kterých je činnost, která je předmětem řízení, vyhrazena v současné době pouze italským koncesionářům veřejných služeb s vyloučením zahraničních bookmakerů, v souladu s články 31, 86-43, 49 Smlouvy o ES (1)?

      (1)  Jje třeba číst v tomto smyslu: články 31 ES, 43 ES, 49 ES a 81 až 86 ES.


title: Věc C-51/10 P: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 10. března 2011 — Agencja Wydawnicza Technopol sp. z o.o. v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ( „Kasační opravný prostředek — Ochranná známka Společenství — Označení, které tvoří výlučně číslice — Přihláška označení, „1000“ jakožto ochranné známky pro brožury, periodika a noviny — Údajně popisný charakter uvedeného označení — Kritéria pro použití čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 40/94 — Povinnost OHIM zohlednit svou dřívější rozhodovací praxi“ )

text:
               7.5.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 139/10

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 10. března 2011 — Agencja Wydawnicza Technopol sp. z o.o. v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc C-51/10 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Společenství - Označení, které tvoří výlučně číslice - Přihláška označení, „1000“ jakožto ochranné známky pro brožury, periodika a noviny - Údajně popisný charakter uvedeného označení - Kritéria pro použití čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 40/94 - Povinnost OHIM zohlednit svou dřívější rozhodovací praxi“)
   2011/C 139/15
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Agencja Wydawnicza Technopol sp. z o.o. (zástupce: A. von Mühlendahl, Rechtsanwalt)

      Další účastník řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (druhého senátu) ze dne 19. listopadu 2009, Agencja Wydawnicza Technopol v. OHIM (T-298/06), kterým Soud zamítl žalobu směřující ke zrušení rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (OHIM) R 447/2006-4 ze dne 7. srpna 2006, kterým se zamítá odvolání podané proti rozhodnutí průzkumového referenta o zamítnutí zápisu slovní ochranné známky „1000“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 16, 28 a 41 — Porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 40/94

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnosti Agencja Wydawnicza Technopol sp. z o.o. se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 113, 1.5.2010.


title: Věc C-489/07: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 3. září 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Amtsgericht Lahr- Německo) — Pia Messner v. Firma Stefan Krüger ( Směrnice 97/7/ES — Ochrana spotřebitelů — Smlouvy uzavřené na dálku — Uplatnění práva odstoupit od smlouvy spotřebitelem — Náhrada za užívání, jež má být zaplacena prodejci )

text:
               24.10.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 256/4

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 3. září 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Amtsgericht Lahr- Německo) — Pia Messner v. Firma Stefan Krüger
   (Věc C-489/07) (1)

   („Směrnice 97/7/ES - Ochrana spotřebitelů - Smlouvy uzavřené na dálku - Uplatnění práva odstoupit od smlouvy spotřebitelem - Náhrada za užívání, jež má být zaplacena prodejci“)
   2009/C 256/06
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Amtsgericht Lahr

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Pia Messner

      Žalovaná: Firma Stefan Krüger

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Amtsgericht Lahr — Výklad čl. 6 odst. 1 a 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/7/ES ze dne 20. května 1997 o ochraně spotřebitele v případě smluv uzavřených na dálku (Úř. věst. L 144, s. 19) — Uplatnění práva odstoupit od smlouvy spotřebitelem — Náhrada za užívání, jež má být zaplacena prodejci

      Výrok

   Ustanovení čl. 6 odst. 1 druhé věty a odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/7/ES ze dne 20. května 1997 o ochraně spotřebitele v případě smluv uzavřených na dálku je nutno vykládat v tom smyslu, že brání tomu, aby vnitrostátní právní úprava obecně stanovila, že prodávající může požadovat od spotřebitele kompenzační náhradu za užívání zboží nabytého na základě smlouvy uzavřené na dálku v případě, že spotřebitel ve stanovené lhůtě uplatní své právo odstoupit od smlouvy.
   Tato ustanovení nicméně nebrání tomu, aby byla spotřebiteli uložena povinnost zaplatit kompenzační náhradu za užívání tohoto zboží, pokud užíval uvedené zboží způsobem neslučitelným se zásadami občanského práva, jako jsou zásady dobré víry nebo bezdůvodného obohacení, za podmínky, že nebude ohrožen cíl uvedené směrnice a zejména účinnost a efektivita práva odstoupit od smlouvy; je věcí vnitrostátního soudu určit, zda tomu tak je.

      (1)  Úř. věst. C 22, 26.1.2008.


title: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 28. června 2005 ve spojených věcech C-189/02 P, C-202/02 P, C-205/02 P až C-208/02 P a C-213/02 P: Dansk Rørindustri A/S a další proti Komisi Evropských společenství a dalším (Opravný prostředek — Hospodářská soutěž — Trubky dálkového vytápění (předizolované trubky) — Článek 85 odst. 1 Smlouvy o ES (nyní čl. 81 odst. 1 ES) — Kartelová dohoda — Bojkot — Pokuty — Pokyny o metodě stanovování pokut — Zákaz zpětné účinnosti — Legitimní očekávání — Legalita — Sdělení o spolupráci — Povinnost uvést odůvodnění)

text:
               20.8.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 205/1

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (velkého senátu)
   ze dne 28. června 2005
   ve spojených věcech C-189/02 P, C-202/02 P, C-205/02 P až C-208/02 P a C-213/02 P: Dansk Rørindustri A/S a další proti Komisi Evropských společenství a dalším (1)

   (Opravný prostředek - Hospodářská soutěž - Trubky dálkového vytápění (předizolované trubky) - Článek 85 odst. 1 Smlouvy o ES (nyní čl. 81 odst. 1 ES) - Kartelová dohoda - Bojkot - Pokuty - Pokyny o metodě stanovování pokut - Zákaz zpětné účinnosti - Legitimní očekávání - Legalita - Sdělení o spolupráci - Povinnost uvést odůvodnění)
   (2005/C 205/01)
   Jednací jazyky: dánština, němčina a angličtina
   Ve spojených věcech C-189/02 P, C-202/02 P, C-205/02 P až C-208/02 P a C-213/02 P, jejichž předmětem jsou opravné prostředky na základě článku 49 Statutu ES Soudního dvora, podané dne 17. května 2002, pokud se jedná o první věc, dne 29. května 2002, pokud se jedná o druhou věc, dne 3. června 2002, pokud se jedná o čtyři následující věci, a dne 5. června 2002, pokud se jedná o posledně uvedenou věc, Dansk Rørindustri A/S, se sídlem ve Fredericia (Dánsko) (zmocněnci: K. Dyekjær-Hansen a K. Høegh) (C-189/02 P), Isoplus Fernwärmetechnik Vertriebsgesellschaft mbH, se sídlem v Rosenheim (Německo), Isoplus Fernwärmetechnik Gesellschaft mbH, se sídlem v Hohenberg (Rakousko), Isoplus Fernwärmetechnik GmbH, se sídlem v Sondershausen (Německo) (advokát: P. Krömer) (C-202/02 P), KE KELIT Kunststoffwerk GmbH, se sídlem v Linci (Rakousko) (advokát: W. Löbl) (C-205/02 P), LR af 1998 A/S, dříve Løgstør Rør A/S, se sídlem v Løgstør (Dánsko) (advokáti: D. Waelbroeck a H. Peytz) (C-206/02 P), Brugg Rohrsysteme GmbH, se sídlem ve Wunstorf (Německo) (advokáti: T. Jestaedt, H.-C. Salger a M. Sura) (C-207/02 P), LR af 1998 (Deutschland) GmbH, dříve Lögstör Rör (Deutschland) GmbH, se sídlem ve Fulda (Německo) (advokát: H.-J. Hellmann) (C-208/02 P), ABB Asea Brown Boveri Ltd, se sídlem v Curychu (Švýcarsko) (advokáti: A. Weitbrecht, J. Ruiz Calzado a M. Bay) (C-213/02 P), přičemž dalšími účastníky řízení jsou Komise Evropských společenství (zmocněnci: W. Mölls, P. Oliver a H. Støovlbæk, ve spolupráci s advokáty A. Böhlkem (C-189/02 P, C-202/02 P, C-205/02 P a C-208/02 P), a R. Thompsonem (C-206/02 P a C-213/02 P), HFB Holding für Fernwärmetechnik Beteiligungsgesellschaft mbH & Co. KG, HFB Holding für Fernwärmetechnik Beteiligungsgesellschaft mbH Verwaltungsgesellschaft (advokát: P. Krömer) (C-202/02 P), Soudní dvůr (velký senát), ve složení V. Skouris, předseda, P. Jann, C. W. A. Timmermans (zpravodaj) a R. Silva de Lapuerta, předsedové senátu, C. Gulmann, R. Schintgen, N. Colneric, S. von Bahr a J. N. Cunha Rodrigues, soudci, generální advokát: A. Tizzano, vedoucí soudní kanceláře: H. von Holstein, náměstek vedoucího soudní kanceláře, a M.-F. Contet, vrchní rada, vydal dne 28. června 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Věci C-189/02 P, C-202/02 P, C-205/02 P až C-208/02 P a C-213/02 P se spojují pro účely rozsudku.

               2)

               Opravné prostředky se zamítají.

               3)

               Dansk Rørindustri A/S, Isoplus Fernwärmetechnik Vertriebsgesellschaft mbH, Isoplus Fernwärmetechnik Gesellschaft mbH, Isoplus Fernwärmetechnik GmbH, KE KELIT Kunststoffwerk GmbH, LR af 1998 A/S, Brugg Rohrsysteme GmbH, LR af 1998 (Deutschland) GmbH a ABB Asea Brown Boveri Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 71, 20.3.2004.


title: Věc F-90/13: Žaloba podaná dne 18. září 2013 — ZZ v. Komise

text:
               25.1.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/40

         Žaloba podaná dne 18. září 2013 — ZZ v. Komise
   (Věc F-90/13)
   2014/C 24/74
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupce: L. Mansullo, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí, kterým se zamítá žádost žalobce o náhradu škody vzniklé v důsledku údajného porušení jeho práva na soukromí tím, že žalovaná zaslala dopis týkající se jeho situace advokátovi, který žalobce nezastupoval.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit zamítnutí, bez ohledu na jeho formu, žádosti ze dne 26. října 2012, předané žalobcem Komisi, která ji řádně obdržela;

               —

               zrušit zamítnutí, bez ohledu na jeho formu, žádosti ze dne 4. července 2012, předané žalobcem Komisi, která ji řádně obdržela;

               —

               zrušit zamítnutí, bez ohledu na jeho formu, stížnosti ze dne 26. září 2012, podané proti rozhodnutí zamítajícímu žádost ze dne 9. března 2012, kterou žalobce předal Komisi a ta ji řádně obdržela;

               —

               zrušit oznámení ze dne 12. listopadu 2012, které v horním pravém rohu jediné strany, kterou obsahuje, nese označení „HR.D.2/MB/ac/Ares (2012) 1332162“

               —

               zrušit oznámení ze dne 27. září 2012, které v horním pravém rohu první ze dvou stran, které obsahuje, nese označení „Ref Ares (2012) 1131229 — 27/09/2012“

               —

               zrušit zamítnutí, bez ohledu na jeho formu, žádosti ze dne 10. března 2013;

               —

               zrušit zamítnutí, bez ohledu na jeho formu, žádosti ze dne 2. ledna 2013;

               —

               případně zrušit oznámení ze dne 29. dubna 2013, které v horním pravém rohu první ze tří stran, které obsahuje, nese označení „Ref. Ares (2013) 977767 — 29/04/2013“;

               —

               uložit Komisi, aby žalobci uhradila částku 10 000,00 eur, společně s úroky plynoucími z této částky s roční sazbou 10 %, s roční kapitalizací, ode dne 28. února 2013 do skutečného zaplacení uvedené částky;

               —

               uložit Komisi, aby žalobci uhradila částku 25 000,00 eur, společně s úroky plynoucími z této částky s roční sazbou 10 %, s roční kapitalizací, ode dne 5. listopadu 2012 do skutečného zaplacení uvedené částky;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-373/15 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 15. července 2015 Francouzskou republikou proti rozsudku Tribunálu (devátého senátu) vydanému dne 30. dubna 2015 ve věci T-259/13, Francie v. Komise

text:
               7.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 294/48

         Kasační opravný prostředek podaný dne 15. července 2015 Francouzskou republikou proti rozsudku Tribunálu (devátého senátu) vydanému dne 30. dubna 2015 ve věci T-259/13, Francie v. Komise
   (Věc C-373/15 P)
   (2015/C 294/59)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Francouzská republika (zástupci: F. Alabrune, G. de Bergues, D. Colas a C. Candat, zmocněnci)

      Další účastníci řízení: Evropská komise, Španělské království

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               částečně zrušit rozsudek Tribunálu Evropské unie ze dne 30. dubna 2015 ve věci T-259/13, Francie v. Komise;

               —

               rozhodnout s konečnou platností o sporu tak, že zruší prováděcí rozhodnutí Komise č. 2013/123/EU, kterým se z financování Evropskou unií vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF), v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) (1) v rozsahu, v němž byly zamítnuty určité výdaje uskutečněné Francouzskou republikou týkající se osy 2 programu rozvoje venkova ve Francii za rozpočtové roky 2008 a 2009, nebo vrátit věc k rozhodnutí Tribunálu;

               —

               rozhodnout, že o nákladech řízení bude rozhodnuto později.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Na podporu svého kasačního opravného prostředku francouzská vláda proti napadenému rozsudku vznáší tři důvody.
   V prvním důvodu francouzská vláda tvrdí, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení tím, že bez návrhu nevznesl důvod vycházející z porušení podstatných formálních náležitostí, ačkoli Komise sporné rozhodnutí nepřijala v přiměřené lhůtě.
   Ve svém druhém důvodu, vzneseném podpůrně, francouzská vláda tvrdí, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení tím, že se domníval, že Komise neporušila články 10 a 14 nařízení Komise (ES) č. 1975/2006 ze dne 7. prosince 2006, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1698/2005, pokud jde o provádění kontrolních postupů a podmíněnosti s ohledem na opatření na podporu rozvoje venkova (2) (dále jen „nařízení č. 1975/2006“), když uložila francouzským úřadům při kontrolách na místě, prováděných na základě podpůrných opatření prostřednictvím vyrovnávacích příspěvků na přírodní znevýhodnění, počítat zvířata.
   Ve svém třetím důvodu, vzneseném podpůrně, francouzská vláda tvrdí, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení tím, že měl za to, že ověření na místě uskutečněná v rámci správy identifikace hovězího masa nebo prémií na ovce nepředstavují kontroly na místě podle článků 12 a následujících nařízení 1975/2006.
   V důsledku toho musí být napadený rozsudek zrušen v rozsahu, v němž zamítl první žalobní důvodu směřující ke zrušení vznesený francouzskou vládou proti spornému rozhodnutí Komise.

      (1)  Úř. věst. L 67, s. 20.

      (2)  Úř. věst. L 368, s. 74.


title: Věc T-463/16: Žaloba podaná dne 22. srpna 2016 – Portugalsko v. Komise

text:
               24.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 392/44

         Žaloba podaná dne 22. srpna 2016 – Portugalsko v. Komise
   (Věc T-463/16)
   (2016/C 392/58)
   Jednací jazyk: portugalština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Portugalská republika (zástupci: L. Inez Fernandes, M. Figueiredo, P. Estêvão a J. Saraiva de Almeida, zmocněnci)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil prováděcí rozhodnutí Komise (EU) 2016/1059 ze dne 20. června 2016, kterým se z financování Evropskou unií vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) [oznámeno dne 21. června 2016 pod číslem K(2016) 3753] v rozsahu, v němž vylučuje z financování Unie částku 8 984 891,60 eur zahrnutou do nákladů oznámených Portugalskou republikou v rámci „Křížového plnění“ pro hospodářské roky 2011, 2012 a 2013

               —

               uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně šest žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vychází z nedostatečného odůvodnění a porušení článku 11 nařízení Komise (ES) č. 885/2006 ze dne 21. června 2006, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1290/2005, pokud jde o akreditaci platebních agentur a dalších subjektů a schválení účetní závěrky EZZF a EZFRV (Úř. věst. 2006, L 171, s. 90).

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z porušení článku 24 nařízení Rady (ES) č. 73/2009 ze dne 19. ledna 2009, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce a kterým se mění nařízení (ES) č. 1290/2005, (ES) č. 247/2006, (ES) č. 378/2007 a zrušuje nařízení (ES) č. 1782/2003 (Úř. věst 2009, L 30, s. 16), a čl. 54 písm. c) druhého pododstavce a článku 71 nařízení Komise (ES) č. 1122/2009 ze dne 30. listopadu 2009, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 73/2009, pokud jde o podmíněnost, modulaci a integrovaný administrativní a kontrolní systém v rámci režimů přímých podpor pro zemědělce stanovených v uvedeném nařízení, a k nařízení Rady (ES) č. 1234/2007, pokud jde podmíněnost v rámci režimu přímé podpory pro odvětví vína (Úř. věst. 2009, L 316, s. 65)

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází z porušení článků 26 a 53 nařízení (ES) č. 1122/2009.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z nedostatečného odůvodnění.

               5.

               Pátý žalobní důvod vychází z porušení zásady „ne bis in idem“.

               6.

               Šestý žalobní důvod vychází z porušení zásady proporcionality a článku 31 nařízení Rady (ES) č. 1290/2005 ze dne 21. června 2005 o financování společné zemědělské politiky (Úř. věst. 2005, L 209, s. 1).


title: Věc C-457/05: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 4. října 2007  (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Wiesbanden – Německo) – Schutzverband der Spirituosen-Industrie eV v. Diageo Deutschland GmbH (Volný pohyb zboží — Směrnice 75/106/EHS — Sbližování právních předpisů členských států — Kapalné výrobky v hotovém balení — Zhotovení podle objemu — Článek 5 odst. 3 písm. b) a d) — Baileys Minis — Uvádění na trh v hotovém balení o jmenovitém objemu 0,071 litru)

text:
               22.12.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 315/10

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 4. října 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Wiesbanden – Německo) – Schutzverband der Spirituosen-Industrie eV v. Diageo Deutschland GmbH
   (Věc C-457/05) (1)

   (Volný pohyb zboží - Směrnice 75/106/EHS - Sbližování právních předpisů členských států - Kapalné výrobky v hotovém balení - Zhotovení podle objemu - Článek 5 odst. 3 písm. b) a d) - Baileys Minis - Uvádění na trh v hotovém balení o jmenovitém objemu 0,071 litru)
   (2007/C 315/16)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Landgericht Wiesbanden
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Schutzverband der Spirituosen-Industrie eV

      Žalovaná: Diageo Deutschland GmbH
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Landgericht Wiesbaden – Výklad článků 28 a 30 Smlouvy o ES – Platnost čl. 5 odst. 3 písm. b) druhého pododstavce věty druhé ve spojení s čl. 5 odst. 3 písm. d) ve spojení s přílohou III bodem 4 směrnice Rady 75/106/EHS ze dne 19. prosince 1974 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se zhotovení některých kapalných výrobků v hotovém balení podle objemu (Úř. věst. L 42, s. 1; Zvl. vyd. 13/02, s. 156) v pozměněném znění – Zákaz uvádění na trh v jiných členských státech lihovin, které mají objem 0,071 litru a které jsou legálně vyráběny a uváděny na trh v Irsku nebo ve Spojeném království – Baileys Minis
   Výrok
   Článek 5 odst. 3 písm. b) směrnice Rady 75/106/EHS ze dne 19. prosince 1974 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se zhotovení některých kapalných výrobků v hotovém balení podle objemu, pozměněné Aktem o podmínkách přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky a o úpravách smluv, na nichž je založena Evropská unie, musí být vykládán v tom smyslu, že hotová balení o jmenovitém objemu 0,071 litru, která obsahují výrobky uvedené v příloze III bodě 4 této směrnice a která jsou legálně vyráběna a uváděna na trh v Irsku a ve Spojeném království, mohou být rovněž uváděna na trh v ostatních členských státech.
   Poslední věta čl. 5 odst. 3 písm. b) druhého pododstavce směrnice 75/106, pozměněné uvedeným aktem, ve spojení s odstavcem 3 písm. d) téhož článku je neplatná v rozsahu, v němž vylučuje jmenovitý objem 0,071 litru z harmonizované škály Společenství jmenovitých objemů uvedených v příloze III bodu 4 sloupci I této směrnice.

      (1)  Úř. věst. C 131, 3.6.2007.


title: Věc T-215/03: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 22. března 2007 – SIGLA v. OHIM – Elleni Holding (VIPS) ( Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství VIPS — Starší národní slovní ochranná známka VIPS — Článek 8 odst. 5 nařízení (ES) č. 40/94 — Článek 74 nařízení (ES) č. 40/94 — Dispoziční zásada — Práva obhajoby )

text:
               28.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 95/36

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 22. března 2007 – SIGLA v. OHIM – Elleni Holding (VIPS)
   (Věc T-215/03) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství VIPS - Starší národní slovní ochranná známka VIPS - Článek 8 odst. 5 nařízení (ES) č. 40/94 - Článek 74 nařízení (ES) č. 40/94 - Dispoziční zásada - Práva obhajoby“)
   (2007/C 95/71)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: SIGLA SA (Madrid, Španělsko) (zástupce: E. Armijo Chávarri, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: I. de Medrano Caballero a G. Schneider, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem, vedlejší účastnice před Soudem: Elleni Holding BV (Alphen aan de Rijn, Nizozemsko)
   Předmět věci
   Žaloba podaná proti rozhodnutí třetího odvolacího senátu OHIM ze dne 1. dubna 2003 (věc R 1127/2000-3), týkajícímu se námitkového řízení mezi SIGLA SA a Elleni Holding BV.
   Výrok

               1)

               Rozhodnutí třetího odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 1. dubna 2003 (věc R 1127/2000-3) se zrušuje.

               2)

               Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) se ukládá náhrada nákladů řízení vynaložených žalobkyní.

      (1)  Úř. věst. C 200, 23.8.2003.


title: Spojené věci T-407/06 a T-408/06: Rozsudek Tribunálu ze dne 4. března 2010 — Zhejiang Aokang Shoes a Wenzhou Taima Shoes v. Rada ( Dumping — Dovoz obuvi se svrškem z usně pocházející z Číny a Vietnamu — Status podniku působícího v tržním hospodářství — Individuální zacházení — Výběr vzorku — Právo na obhajobu — Rovné zacházení — Újma — Legitimní očekávání — Povinnost uvést odůvodnění )

text:
               1.5.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 113/37

         Rozsudek Tribunálu ze dne 4. března 2010 — Zhejiang Aokang Shoes a Wenzhou Taima Shoes v. Rada
   (Spojené věci T-407/06 a T-408/06) (1)

   („Dumping - Dovoz obuvi se svrškem z usně pocházející z Číny a Vietnamu - Status podniku působícího v tržním hospodářství - Individuální zacházení - Výběr vzorku - Právo na obhajobu - Rovné zacházení - Újma - Legitimní očekávání - Povinnost uvést odůvodnění“)
   2010/C 113/58
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Zhejiang Aokang Shoes Co., Ltd (Yongjia, Čína) (věc T-407/06) a Wenzhou Taima Shoes Co., Ltd (Wenzhou, Čína) (věc T-408/06) (zástupci: I. MacVay, solicitor, R. Thompson, QC, a K. Beal, barrister)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupce: J.-P. Hix, zmocněnec, ve spolupráci s G. Berrischem, advokátem)

      Vedlejší účastnice řízení podporující žalovanou: Evropská komise (zástupci: H. van Vliet a T. Scharf, zmocněnci), Evropská konfederace obuvnického průmyslu (CEC) (Brusel, Belgie) (zástupci: původně P. Vlaemminck, G. Zonnekeyn a S. Verhulst, poté P. Vlaemminck a A. Hubert, advokáti), BA.LA. di Lanciotti Vittorio & C. Sas (Monte Urano, Itálie) a šestnáct dalších vedlejších účastnic řízení, jejichž jména jsou uvedena v příloze (zástupci: G. Celona, P. Tabellini a C. Cavaliere, advokáti)

      Předmět věci

   Návrhy na částečné zrušení nařízení Rady (ES) č. 1472/2006 ze dne 5. října 2006 o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu některé obuvi se svrškem z usně pocházející z Čínské lidové republiky a Vietnamu a o konečném výběru uloženého prozatímního cla (Úř. věst. L 275, s. 1) v rozsahu, v němž se týká žalobkyň

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloby se zamítají.

               2)

               Zhejiang Aokang Shoes Co., Ltd a Wenzhou Taima Shoes Co., Ltd ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Radou Evropské unie.

               3)

               Evropská komise, Evropská konfederace obuvnického průmyslu (CEC), BA.LA. di Lanciotti Vittorio & C. Sas a šestnáct dalších vedlejších účastníc řízení, jejichž jména jsou uvedena v příloze, ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 42, 24.2.2007.


title: Věc C-150/06: Usnesení Soudního dvora ze dne 13. března 2007 – Arizona Chemical BV, Eastman Belgium BVBA, Cray Valley Iberica, SA v. Komise Evropských společenství, Finská republika (Kasační opravný prostředek — Směrnice 67/548/EHS — Zamítnutí vyřazení kalafuny jako nebezpečné látky — Žaloba na neplatnost — Nenapadnutelný akt — Porušení práva na účinnou soudní ochranu — Žaloba na náhradu škody — Zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek)

text:
               28.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 96/21

         Usnesení Soudního dvora ze dne 13. března 2007 – Arizona Chemical BV, Eastman Belgium BVBA, Cray Valley Iberica, SA v. Komise Evropských společenství, Finská republika
   (Věc C-150/06) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Směrnice 67/548/EHS - Zamítnutí vyřazení kalafuny jako nebezpečné látky - Žaloba na neplatnost - Nenapadnutelný akt - Porušení práva na účinnou soudní ochranu - Žaloba na náhradu škody - Zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek)
   (2007/C 96/37)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Arizona Chemical BV, Eastman Belgium BVBA, Cray Valley Iberica, SA (zástupci: C. Mereu a K. Van Maldegem, avocats)

      Další účastníci řízení: Komise Evropských společenství (zástupci: X. Lewis, a F. Simonetti, zmocněnci), Finská republika
   Předmět věci
   Kasační opravný prostředek podaný proti usnesení Soudu prvního stupně (třetího senátu) ze dne 14. prosince 2005 ve věci T-369/03, Arizona Chemical BV a další v. Komise (T-369/03), kterým Soud prohlásil za nepřípustnou žalobu směřující ke zrušení rozhodnutí Komise D(2003)430245 ze dne 20. srpna 2003, kterým se zamítá žádost žalobkyně směřující k vyřazení kalafuny ze seznamu nebezpečných látek uvedeného v příloze I směrnice Rady 67/548/EHS ze dne 27. června 1967 o sbližování právních a správních předpisů týkajících se klasifikace, balení a označování nebezpečných látek (Úř. věst. L 96, s. 1; Zvl. vyd. 13/01, s. 27)
   Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Arizona Chemical BV, Eastman Belgium BVBA a Cray Valley Iberica, SA se ukládá úhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 121, 20.5.2006.


title: Věc C-165/11: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 8. listopadu 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Najvyššího súdu Slovenskej republiky — Slovensko) — Daňové riaditeľstvo Slovenskej republiky v. Profitube spol. s r. o. ( „Šestá směrnice o DPH — Použitelnost — Celní kodex Společenství — Zboží pocházející ze třetí země a umístěné do režimu uskladňování v celním skladu na území členského státu — Zpracování zboží v režimu aktivního zušlechťovacího styku s podmíněným osvobozením od cla — Prodej zboží a opětovné propuštění do režimu uskladňování v celním skladu — Zboží, které se stále nachází v tomtéž celním skladu během všech transakcí — Dodání zboží za protiplnění uskutečněné v tuzemsku — Uskutečnění zdanitelného plnění pro účely DPH“ )

text:
               12.1.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 9/12

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 8. listopadu 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Najvyššího súdu Slovenskej republiky — Slovensko) — Daňové riaditeľstvo Slovenskej republiky v. Profitube spol. s r. o.
   (Věc C-165/11) (1)

   (Šestá směrnice o DPH - Použitelnost - Celní kodex Společenství - Zboží pocházející ze třetí země a umístěné do režimu uskladňování v celním skladu na území členského státu - Zpracování zboží v režimu aktivního zušlechťovacího styku s podmíněným osvobozením od cla - Prodej zboží a opětovné propuštění do režimu uskladňování v celním skladu - Zboží, které se stále nachází v tomtéž celním skladu během všech transakcí - Dodání zboží za protiplnění uskutečněné v tuzemsku - Uskutečnění zdanitelného plnění pro účely DPH)
   2013/C 9/17
   Jednací jazyk: slovenština

      Předkládající soud

   Najvyšší súd Slovenskej republiky

      Účastníci původního řízení

      Odvolatel: Daňové riaditeľstvo Slovenskej republiky

      Odpůrkyně: Profitube spol. s r. o.

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Najvyšší súd Slovenskej republiky — Výklad čl. 3 odst. 3, čl. 37 odst. 2, článků 79, 84, 98, 114 a 166 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 302, s. 1; Zvl. vyd. 02/04, s. 307), článků 2, 3, čl. 5 odst. 1, článků 7, 10, 16 a 33a šesté směrnice Rady ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23), jakož i čl. 1 bodu 7 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 253, s. 1; Zvl. vyd. 02/06, s. 3) — Zboží umístěné po dovozu ze třetí země do veřejného celního skladu členského státu, aby bylo následně v tomto celním skladu zpracováno v režimu aktivního zušlechťovacího styku s podmíněným osvobozením od cla a konečně, aniž by bylo propuštěno do volného oběhu, v tomtéž skladu zpracovatelem odprodáno jiné společnosti z téhož státu a vráceno do režimu uskladnění v celním skladu — Použitelnost režimu DPH — Pojem „dodání zboží za protiplnění uskutečněné v tuzemsku“ — Pojem „zneužití práva“ — Ocelové svitky zpracované na ocelové profily

      Výrok

   Pokud zboží pocházející ze třetí země bylo umístěno do režimu uskladňování v celním skladu v členském státě, následně bylo zpracováno v režimu aktivního zušlechťovacího styku s podmíněným osvobozením od cla a poté bylo odprodáno a znovu umístěno do režimu uskladňování v celním skladu, přičemž se během všech těchto transakcí stále nacházelo v tomtéž celním skladu nacházejícím se na území tohoto členského státu, prodej takového zboží je předmětem daně z přidané hodnoty na základě čl. 2 bodu 1 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně, ve znění směrnice Rady 2004/66/ES ze dne 26. dubna 2004, ledaže uvedený členský stát využil možnosti, která je mu dána, osvobodit tento prodej od daně na základě čl. 16 odst. 1 této směrnice, což přísluší ověřit vnitrostátnímu soudu.

      (1)  Úř. věst. C 194, 2.7.2011.


title: Věc F-114/10: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 29. září 2011 — Bowles, Larue a Whitehead v. ECB ( „Veřejná služba — Zaměstnanci ECB — Obecná úprava platů — Metoda výpočtu — Předběžné údaje — Hospodářská a finanční krize — Zvláštní okolnosti — Akt nepříznivě zasahující do právního postavení — Výplatní páska — Předběžný akt“ )

text:
               12.5.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/26

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 29. září 2011 — Bowles, Larue a Whitehead v. ECB
   (Věc F-114/10) (1)

   (Veřejná služba - Zaměstnanci ECB - Obecná úprava platů - Metoda výpočtu - Předběžné údaje - Hospodářská a finanční krize - Zvláštní okolnosti - Akt nepříznivě zasahující do právního postavení - Výplatní páska - Předběžný akt)
   2012/C 138/53
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobci: Carlos Bowles, Emmanuel Larue a Sarah Whitehead. (Frankfurt nad Mohanem, Německo) (zástupci: L. Levi a M. Vandenbussche, advokáti)

      Žalovaná: Evropská centrální banka (zástupci: E. Carlini a M. López Torres, zmocněnci, B. Wägenbaur, advokát)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení výplatních pásek žalobců za leden 2010 a následující měsíce v rozsahu, v němž se v nich uplatňuje zvýšení platů o 2 % v důsledku provedení úpravy platů pro rok 2010, jakož i náhrada majetkové újmy, kterou utrpěli žalobci

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Evropské centrální banky o zvýšení platů C. Bowlese, E. Larueho a S. Whitehead o 2 % od 1. ledna 2010, jak bylo uvedeno na jejich výplatních páskách za měsíc leden a následující měsíce, se zrušují.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Evropská centrální banka ponese všechny náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 55, 19.2.2011, s. 37.


title: Věc C-110/16: Usnesení Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 8. června 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Consiglio di Stato – Itálie) – Lg Costruzioni Srl v. Area – Azienda Regionale per l’edilizia abitativa „Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Veřejné zakázky na stavební práce — Směrnice 2004/18/ES — Článek 7 — Hodnocení a ověřování technické způsobilosti hospodářských subjektů — Článek 53 odst. 2 jednacího řádu Soudního dvora — Zjevná nepřípustnost“

text:
               31.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 249/12

         Usnesení Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 8. června 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Consiglio di Stato – Itálie) – Lg Costruzioni Srl v. Area – Azienda Regionale per l’edilizia abitativa
   (Věc C-110/16) (1)

   („Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce - Veřejné zakázky na stavební práce - Směrnice 2004/18/ES - Článek 7 - Hodnocení a ověřování technické způsobilosti hospodářských subjektů - Článek 53 odst. 2 jednacího řádu Soudního dvora - Zjevná nepřípustnost“)
   (2017/C 249/17)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Consiglio di Stato

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Lg Costruzioni Srl

      Žalovaný: Area – Azienda Regionale per l’edilizia abitativa

      Za přítomnosti: TE.SV.AM. Srl, Alvit Srl, Igit SpA, Planarch Srl, Francesco Auteri

      Výrok

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozhodnutím Consiglio di Stato (Státní rada, Itálie) ze dne 19. ledna 2016 je zjevně nepřípustná.

      (1)  Úř. věst. C 175, 17.5.2016.


title: Věc F-9/13: Žaloba podaná dne 29. ledna 2013 — ZZ v. Komise

text:
               27.7.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 215/20

         Žaloba podaná dne 29. ledna 2013 — ZZ v. Komise
   (Věc F-9/13)
   2013/C 215/28
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupce: G. Cipressa, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí Komise o započtení částky ve výši náhrady nákladů, která jí byla uložena Tribunálem ve věci T-176/04, na částku, kterou musí uhradit žalobce v návaznosti na usnesení ve věci T-241/03

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit oznámení ze dne 6. března 2012;

               —

               zrušit rozhodnutí o započtení pohledávky ve výši 1 600 eur, kterou Komise dluží žalobci, na částku ve výši 4 875 eur, kterou má žalobce údajně zaplatit, což v případě této částky neplatí;

               —

               v případě potřeby zrušit rozhodnutí, kterým byla zamítnuta stížnost žalobce ze dne 23. června 2012 předložená Komisi a doručená tomuto orgánu nejpozději 23. června 2012;

               —

               zrušit oznámení ze dne 27. srpna 2012 doručené žalobci dne 9. října 2012;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů vynaložených žalobcem v rámci tohoto řízení.


title: Věc C-217/07: Žaloba podaná dne 25. dubna 2007 – Komise Evropských společenství v. Nizozemské království

text:
               7.7.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 155/13

         Žaloba podaná dne 25. dubna 2007 – Komise Evropských společenství v. Nizozemské království
   (Věc C-217/07)
   (2007/C 155/24)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: W. Wils a P. Dejmek, zmocněnci)

      Žalované: Nizozemské království
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Nizozemské království tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2004/49/ES ze dne 29. dubna 2004 (1) o bezpečnosti železnic Společenství a o změně směrnice Rady 95/18/ES o vydávání licencí železničním podnikům a směrnice 2001/14/ES o přidělování kapacity železniční infrastruktury, zpoplatnění železniční infrastruktury a o vydávání osvědčení o bezpečnosti
               a
               směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2004/50/ES (2) ze dne 29. dubna 2004, kterou se mění směrnice Rady 96/48/ES o interoperabilitě transevropského vysokorychlostního železničního systému a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/16/ES o interoperabilitě transevropského konvenčního železničního systému,
               nebo v každém případě tím, že Komisi o těchto opatřeních neuvědomilo, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z těchto směrnic;

               —

               uložit Nizozemskému království náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta pro provedení těchto směrnic do vnitrostátního práva uplynula dne 30. dubna 2006.

      (1)  Úř. věst. L 164, s. 44; Zvl. vyd. 07/08, s. 227.

      (2)  Úř. věst. L 164, s. 144; Zvl. vyd. 13/34, s. 838.


title: Věc C-162/07: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte suprema di cassazione (Itálie) dne 26. března 2007 – Ampliscientifica Srl, Amplifin SpA v. Ministero dell'Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate

text:
               23.6.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 140/10

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte suprema di cassazione (Itálie) dne 26. března 2007 – Ampliscientifica Srl, Amplifin SpA v. Ministero dell'Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate
   (Věc C-162/07)
   (2007/C 140/17)
   Jednací jazyk: italština
   Předkládající soud
   Corte suprema di cassazione
   Účastníci původního řízení

      Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek: Ampliscientifica Srl, Amplifin SpA

      Účastníci řízení podávající vzájemný kasační opravný prostředek: Ministero dell'Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate
   Předběžné otázky

               1)

               Je třeba čl. 4 odst. 4 poslední část směrnice Rady č. 77/388/EHS (1) ze dne 17. května 1977 vykládat jako ustanovení nedostatečně přesné, které umožňuje členským státům použít režim v něm stanovený za zvláštních předpokladů ekonomických, finančních nebo právních vazeb mezi různými subjekty, nebo jako ustanovení dostatečně přesné, které tedy ukládá, aby, jakmile členský stát rozhodne o přijetí tohoto režimu, stanovil jeho použitelnost ve všech případech v něm popsaných vazeb?

               2)

               Nezávisle na odpovědi na předchozí otázku, představuje stanovení časových omezení v tom smyslu, že vazba musí existovat po příslušnou dobu, jako předpokladu pro použití režimu, aniž by zúčastněným subjektům bylo umožněno dokázat existenci platného ekonomického důvodu vzniku vazby, nepřiměřený prostředek vzhledem k cílům směrnice a k dodržování zásady zákazu zneužívání práva? Má být tedy tato právní úprava považována za odporující zásadě neutrality DPH?

      (1)  Úř. věst. L 145, s. 1.


title: Věc C-391/05: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Finanzgericht Hamburg ze dne  30. srpna 2005  ve věci Jan de Nul N.V. proti Hauptzollamt Oldenburg

text:
               14.1.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 10/12

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Finanzgericht Hamburg ze dne 30. srpna 2005 ve věci Jan de Nul N.V. proti Hauptzollamt Oldenburg
   (Věc C-391/05)
   (2006/C 10/24)
   Jednací jazyk: němčina
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Finanzgericht Hamburg (Německo) ze dne 30. srpna 2005 ve věci Jan de Nul N.V. proti Hauptzollamt Oldenburg, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 31. října 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Finanzgericht Hamburg žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               1)

               Jak má být chápán pojem vody Společenství ve smyslu čl. 8 odst. 1 písm. c) prvního pododstavce směrnice 92/81 (1) ve srovnání s pojmem vnitrozemské vody ve smyslu čl. 8 odst. 2 písm. b) směrnice 92/81?

               2)

               Má být provoz lodí, které plní nákladní prostor nasáváním (takzvaných Hopperbagger) na vodách Společenství považován celkově za plavbu ve smyslu čl. 8 odst. 1 písm. c) prvního pododstavce směrnice 92/81, nebo musí být rozlišováno mezi různými druhy činností během jejich použití?

      (1)  Úř. věst. L 316, s. 12


title: Věc C-113/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bayerischer Verwaltungsgerichtshof (Německo) dne 6. března 2015 – Breitsamer und Ulrich GmbH & Co. KG v. Landeshauptstadt München

text:
               15.6.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 198/16

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bayerischer Verwaltungsgerichtshof (Německo) dne 6. března 2015 – Breitsamer und Ulrich GmbH & Co. KG v. Landeshauptstadt München
   (Věc C-113/15)
   (2015/C 198/22)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bayerischer Verwaltungsgerichtshof

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Breitsamer und Ulrich GmbH & Co. KG

      Žalovaný: Landeshauptstadt München

      Předběžné otázky

               1)

               Jedná se u porcovaných balení medu, která jsou [zabalena] v jednom obalu, který obsahuje všechny prvky označení včetně označení země původu, a nemají být jednotlivě prodávána konečnému spotřebiteli jako taková porcovaná balení, ani být jednotlivě dodávána zařízením společného stravování, o „balenou potravinu“ ve smyslu čl. 1 odst. 3 písm. b) směrnice 2000/13 (1), jakož i ve smyslu článku 2 odst. 2 písm. e) nařízení č. 1169/2011 (2), která podléhá příslušným povinnostem na označování, nebo taková porcovaná balení medu, jelikož se nejedná o prodejní jednotku, nepředstavují balené potraviny podléhající povinnostem na označování?

               2)

               Bude odpověď na otázku jiná, pokud se tato porcovaná balení v hromadných stravovacích zařízeních poskytují nejen v rámci připravených hotových paušálně placených jídel, nýbrž jsou prodávána i jednotlivě?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/13/ES ze dne 20. března 2000 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se označování potravin, jejich obchodní úpravy a související reklamy (Úř. věst. L 109, s. 29; Zvl. vyd. 15/05, s. 75).

      (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1169/2011 ze dne 25. října 2011 o poskytování informací o potravinách spotřebitelům, o změně nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1924/2006 a (ES) č. 1925/2006 a o zrušení směrnice Komise 87/250/EHS, směrnice Rady 90/496/EHS, směrnice Komise 1999/10/ES, směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/13/ES, směrnic Komise 2002/67/ES a 2008/5/ES a nařízení Komise (ES) č. 608/2004 (Úř. věst. L 304, s. 18).


title: Věc T-567/13: Usnesení Tribunálu ze dne 7. května 2014 – Sharp v. OHIM (BIG PAD) „Ochranná známka Společenství — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství BIG PAD — Absolutní důvod zamítnutí — Popisný charakter — Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009 — Žaloba zčásti zjevně nepřípustná a zčásti zjevně postrádající jakýkoliv právní základ“

text:
               7.7.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 212/32

         Usnesení Tribunálu ze dne 7. května 2014 – Sharp v. OHIM (BIG PAD)
   (Věc T-567/13) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství BIG PAD - Absolutní důvod zamítnutí - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009 - Žaloba zčásti zjevně nepřípustná a zčásti zjevně postrádající jakýkoliv právní základ“)
   2014/C 212/40
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Sharp KK (Osaka, Japonsko) (zástupci: G. Macias Bonilla, G. Marín Raigal, P. López Ronda a E. Armero, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: O. Mondéjar Ortuño, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 5. srpna 2013 (věc R 2131/2012-2), týkajícímu se přihlášky obrazového označení BIG PAD jako ochranné známky Společenství.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Sharp KK se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 24, 25.1.2014.