title: Věc C-129/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Belgie) dne 6. dubna 2009 — Guido Durlet, Angela Verweij, Chretien Bruninx, Hans Hoff, Michel Raeds v. Région wallonne

text:
               4.7.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 153/18

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Belgie) dne 6. dubna 2009 — Guido Durlet, Angela Verweij, Chretien Bruninx, Hans Hoff, Michel Raeds v. Région wallonne
   (Věc C-129/09)
   2009/C 153/36
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Conseil d'État

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Guido Durlet, Angela Verweij, Chretien Bruninx, Hans Hoff, Michel Raeds

      Žalovaný: Région wallonne

      Předběžné otázky

               1)

               Může být čl. 1 odst. 5 směrnice 85/337/EHS o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí (1) vykládán tak, že vylučuje ze své působnosti takové právní předpisy — jako je nařízení Valonského regionu ze dne 17. července 2008 o některých povoleních, u kterých existují naléhavé důvody obecného zájmu —, které se omezují na stanovení, že ‚existují důvody naléhavého zájmu‘ pro vydání povolení v oblasti územního plánování, v oblasti životního prostředí a individuálních povolení týkajících se úkonů a prací, které uvádí, a které „schvalují“ povolení, u kterých je uvedeno, že ‚existují naléhavé důvody obecného zájmu‘?

               2)

                           a)

                           Brání články 1, 5, 6, 7, 8 a 10a směrnice 85/337/EHS, ve znění směrnice Rady 97/11/ES (2) a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/35/ES (3), právnímu režimu, kdy je povolení provést záměr podléhající posouzení vlivů vydáno legislativním aktem, proti kterému není možné podat opravný prostředek u soudu nebo jiného nezávislého a nestranného orgánu zřízeného zákonem za účelem zpochybnění hmotněprávní nebo procesní legality rozhodnutí, kterým se vydává povolení k uskutečnění záměru?

                           b)

                           Musí být článek 9 Aarhuské úmluvy o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí, uzavřené dne 25. června 1998 a schválené Evropským společenstvím rozhodnutím Rady 2005/370/ES ze dne 17. února 2005 (4), vykládán tak, že členským státům ukládá stanovit možnost podání opravného prostředku u soudu nebo jiného nezávislého a nestranného orgánu zřízeného zákonem za účelem zpochybnění rozhodnutí, aktů nebo nečinnosti podléhajících ustanovením článku 6 z hlediska hmotněprávní nebo procesní legality jak hmotněprávního, tak i procesního režimu povolení záměrů podléhajících posouzení vlivů?

                           c)

                           Musí být článek 10a směrnice 85/337/EHS, ve znění směrnice 2003/35/ES, vykládán vzhledem k Aarhuské úmluvě o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí, uzavřené dne 25. června 1998 a schválené Evropským společenstvím rozhodnutím Rady 2005/370/ES ze dne 17. února 2005, tak, že ukládá členským státům stanovit možnost podání opravného prostředku u soudu nebo jiného nezávislého a nestranného orgánu zřízeného zákonem za účelem zpochybnění rozhodnutí, aktů nebo nečinnosti podléhajících ustanovením článku 6 z hlediska hmotněprávní nebo procesní legality jak hmotněprávního, tak i procesního režimu povolení záměrů podléhajících posouzení vlivů?

      (1)  Směrnice Rady 85/337/EHS ze dne 27. června 1985 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí (Uř. věst. 175, s.40; Zvl. vyd. 15/01 s. 248).

      (2)  Směrnice Rady 97/11/ES ze dne 3. března 1997, kterou se mění směrnice 85/337/EHS o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí (Uř. věst. L 73, s. 5; Zvl. vyd. 15/03 s. 151).

      (3)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/35/ES ze dne 26. května 2003 o účasti veřejnosti na vypracovávání některých plánů a programů týkajících se životního prostředí a o změně směrnic Rady 85/337/EHS a 96/61/ES, pokud jde o účast veřejnosti a přístup k právní ochraně (Úř. věst. 156, s. 17; Zvl. vyd. 15/07 s. 466).

      (4)  Rozhodnutí Rady 2005/370/ES ze dne 17. února 2005 o uzavření Úmluvy o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí jménem Evropského společenství (Úř. věst. L 124, s. 1).


title: Věc T-230/07: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 8. července 2009 — Laboratorios Del Dr. Esteve v. OHIM — Ester C (ESTER-E) ( Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství ESTER-E — Starší obrazová ochranná známka Společenství ESTEVE — Relativní důvod pro zamítnutí — Neexistence nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009] )

text:
               29.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 205/33

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 8. července 2009 — Laboratorios Del Dr. Esteve v. OHIM — Ester C (ESTER-E)
   (Věc T-230/07) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství ESTER-E - Starší obrazová ochranná známka Společenství ESTEVE - Relativní důvod pro zamítnutí - Neexistence nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009]“)
   2009/C 205/59
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Laboratorios Del Dr. Esteve, SA (Barcelona, Španělsko) (zástupce: K. Manhaeve, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice řízení před Soudem: The Ester C Company (Prescott, Arizona, Spojené státy) (zástupci: původně R. Bird, solicitor, poté H. Wistam, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 17. dubna 2007 (věc R 737/2006-2), týkajícímu se námitkového řízení mezi Laboratorios Del Dr. Esteve, SA, a The Ester C Company

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Laboratorios Del Dr. Esteve, SA, se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 199, 25.8.2007.


title: Věc T-404/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 19. ledna 2016 – Toshiba v. Komise „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Trh s projekty, které se týkají plynem izolovaných spínacích přístrojů — Rozhodnutí přijaté po částečném zrušení původního rozhodnutí Tribunálem — Pokuty — Právo na obhajobu — Povinnost uvést odůvodnění — Rovné zacházení — Výchozí částka pokuty — Stupeň přispění k protiprávnímu jednání“

text:
               29.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 78/13

         Rozsudek Tribunálu ze dne 19. ledna 2016 – Toshiba v. Komise
   (Věc T-404/12) (1)

   („Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Trh s projekty, které se týkají plynem izolovaných spínacích přístrojů - Rozhodnutí přijaté po částečném zrušení původního rozhodnutí Tribunálem - Pokuty - Právo na obhajobu - Povinnost uvést odůvodnění - Rovné zacházení - Výchozí částka pokuty - Stupeň přispění k protiprávnímu jednání“)
   (2016/C 078/20)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Toshiba Corp. (Tokio, Japonsko) (zástupci: J. F. MacLennan, Solicitor, a A. Schulz a S. Sakellariou, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: N. Khan a F. Ronkes Agerbeek, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C (2012) 4381 ze dne 27. června 2012, kterým se mění rozhodnutí C (2006) 6762 final ze dne 24. ledna 2007, v řízení podle článku 81 [ES] (nyní článku 101 SFEU) a článku 53 Dohody o EHP, v rozsahu, v němž bylo toto rozhodnutí určeno společnostem Mitsubishi Electric Corp. a Toshiba Corp. (věc COMP/39.966 – Plynem izolované spínací přístroje – pokuty), a podpůrně návrh na snížení pokuty uložené žalobkyni.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Toshiba Corp. se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 343, 10.11.2012.


title: Věc C-129/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank van eerste aanleg Brugge (Belgie) dne 31. března 2008 – C. Cloet a J. Cloet v. Westvlaamse intercommunale voor economische expansie, huisvestingsbeleid en technische bijstand CVBA (WVI)

text:
               7.6.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 142/17

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank van eerste aanleg Brugge (Belgie) dne 31. března 2008 – C. Cloet a J. Cloet v. Westvlaamse intercommunale voor economische expansie, huisvestingsbeleid en technische bijstand CVBA (WVI)
   (Věc C-129/08)
   (2008/C 142/27)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Předkládající soud
   Rechtbank van eerste aanleg Brugge
   Účastníci původního řízení

      Žalobci: C. Cloet a J. Cloet

      Žalovaný: Westvlaamse intercommunale voor economische expansie, huisvestingsbeleid en technische bijstand CVBA (WVI)
   Předběžné otázky

               1)

               Je třeba finanční výhodu ve formě preferenční ceny při nákupu pozemku v průmyslové oblasti o rozloze 1 ha 82 a 74 m2, poskytnutou společnosti NV. Metafox vlámským regionem/vlámským společenstvím prostřednictvím jeho decentralizovaného orgánu veřejné správy, tj. W.V.I., za částku 294 394,14 EUR, uvedenou v kupní smlouvě „pro daňové účely“ při skutečně zaplacené preferenční ceně 91 720,60 EUR – ačkoli kupní cena takového průmyslového pozemku nebo pozemku určeného k podnikání za normálních okolností a na základě průměrných hodnot za průmyslové pozemky a pozemky určené k podnikání zde činí 1 007 926,40 EUR – považovat za slučitelnou se společným trhem?

               2)

               Neupřednostňuje vlámský region/vlámské společenství prostřednictvím W.V.I. takovým opatřením k vyvlastnění a následným prodejem NV. Metafox (konkrétně preferenční cenou ve výši 91 720,60 EUR, kterou má NV. Metafox zaplatit) zvýhodněný podnik, NV. Metafox, nepřímo tím, že přímo poskytl NV. Metafox hospodářské zvýhodnění (tj. rozdíl mezi zaplacenou cenou a kupní cenou uvedenou v listině „pro daňové účely“), neboť zvýhodněný podnik, NV. Metafox, nemohl tyto pozemky nabýt za obvyklých tržních podmínek (1 007 926,40 EUR), ani za kupní cenu „pro daňové účely“ (294 394,14 EUR)?
               Lze proto takové opatření W.V.I. (konkrétně prodej průmyslových pozemků za skutečně zaplacenou preferenční cenu) kvalifikovat jako finanční výhodu odporující čl. 87 odst. 1 ES?

               3)

               Musí být takové opatření a finanční výhoda poskytnutá vlámským regionem/vlámským společenstvím oznámena Evropské komisi v souladu s čl. 88 odst. 3 ES?


title: Věc C-534/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Najvyšším súdem Slovenské republiky (Slovensko) dne 20. října 2016 – Finančné riaditeľstvo Slovenskej republiky v. BB construct s.r.o.

text:
               23.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/6

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Najvyšším súdem Slovenské republiky (Slovensko) dne 20. října 2016 – Finančné riaditeľstvo Slovenskej republiky v. BB construct s.r.o.
   (Věc C-534/16)
   (2017/C 022/09)
   Jednací jazyk: slovenština

      Předkládající soud

   Najvyšší súd Slovenskej republiky

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: Finančné riaditeľstvo Slovenskej republiky

      Odpůrkyně: BB construct s.r.o.

      Předběžné otázky

               1)

               Lze vykládat postup vnitrostátního orgánu, v rámci kterého je skutečnost – že osoba, která je statutárním orgánem právnické osoby, má nesplacené daňové závazky vztahující se k jiné právnické osobě, v níž byla tato osoba rovněž statutárním orgánem – podle vnitrostátního práva považována za důvod uložení daňové kauce až do výše 500 000 eur, jako postup, který je v souladu s cílem článku 273 směrnice Rady 2006/112/ES (1) ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané, kterým je boj proti podvodům v oblasti daně z přidané hodnoty?

               2)

               Lze mít za to, že výše uvedená daňová kauce svou výši, a to až do hodnoty 500 000 eur, která byla uložena ve věci v původním řízení, nebrání svobodě podnikání ve smyslu článku 16 a nepřímo nevede k vyhlášení konkursu na daňový subjekt, že není diskriminační ve smyslu čl. 21 odst. 1 a v oblasti výběru DPH není v rozporu se zásadou ne bis in idem a zákazem zpětné účinnosti ve smyslu čl. 49 odst. 1 a 3 Listiny základních práv Evropské unie?

      (1)  Úř. věst. 2006, L 347, s. 1.


title: Věc C-74/10 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 9. února 2010 European Renewable Energies Federation ASBL (EREF) proti rozsudku Soudu prvního stupně (šestého senátu) vydanému dne 19. listopadu 2009 ve věci T-94/07, European Renewable Energies Federation ASBL (EREF) v. Komise Evropských společenství

text:
               1.5.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 113/21

         Kasační opravný prostředek podaný dne 9. února 2010 European Renewable Energies Federation ASBL (EREF) proti rozsudku Soudu prvního stupně (šestého senátu) vydanému dne 19. listopadu 2009 ve věci T-94/07, European Renewable Energies Federation ASBL (EREF) v. Komise Evropských společenství
   (Věc C-74/10 P)
   2010/C 113/32
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: European Renewable Energies Federation ASBL (EREF) (zástupce: J. Kuhbier, Rechtsanwalt)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil usnesení Soudu prvního stupně ze dne 19. listopadu 2009 ve věci T-94/07, EREF v. Komise Evropských společenství;

               —

               vrátil věc šestému senátu Tribunálu k rozhodnutí;

               —

               uložil Evropské komisi náhradu nákladů vynaložených v odvolacím řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka) žádá, aby Soudní dvůr zrušil usnesení Soudu ze dne 19. listopadu 2009 ve věci T-94/07 a vrátil věc šestému senátu Tribunálu k novému rozhodnutí.
   Navrhovatelka zpochybňuje závěr Soudu, podle kterého jí nemůže její právní zástupce, Dr. Fouquet, zastupovat přes Soudem, a že z tohoto důvodu je její žaloba nepřípustná.
   Soud má za to, že jelikož byl Dr. Fouquet dne 29. června 2004 jmenován ředitelem EREF, nemůže již být považován za nezávislou třetí osobu. Navrhovatelka namítá, že Dr. Fouquet nebyl formálně 2004 jmenován ředitelem EREF, jelikož podle belgického práva by takové jmenování vyžadovalo úřední oznámení příslušným belgickým orgánům. Postavení Dr. Fouqueta jako ředitele bylo pouze čestné povahy a nebylo, nebo jen ve velmi omezeném rozsahu, spojeno s pravomocí zastupování.
   Navrhovatelka také tvrdí, že i kdyby bylo možné mít za to, že postavení Dr. Fouqueta jako ředitele je formální, Soud nesprávně použil kritérium nezávislých třetích osob pro posuzování právních zástupců. Navrhovatelka tvrdí, že Soud nesprávně posoudil jak právní postavení zástupce EREF před Soudním dvorem, tak skutečné rozdělení úkolů a povinností mezi Dr. Fouqueta a EREF. Podle německých právních předpisů dovoluje postavení Dr. Fouqueta jako ředitele EREF, aby zastupoval navrhovatelku před Soudním dvorem.


title: Věc T-385/05: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 23. září 2009 — Transnáutica v. Komise ( Celní unie — Operace vnějšího tranzitu Společenství — Náklady tabáku a etylalkoholu určené třetím zemím — Podvod — Žádost o prominutí dovozního cla — Článek 239 nařízení (EHS) č. 2913/92 — Článek 905 nařízení (EHS) č. 2454/93 — Ustanovení o ekvitě — Existence zvláštní situace — Globální záruka )

text:
               7.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 267/53

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 23. září 2009 — Transnáutica v. Komise
   (Věc T-385/05) (1)

   („Celní unie - Operace vnějšího tranzitu Společenství - Náklady tabáku a etylalkoholu určené třetím zemím - Podvod - Žádost o prominutí dovozního cla - Článek 239 nařízení (EHS) č. 2913/92 - Článek 905 nařízení (EHS) č. 2454/93 - Ustanovení o ekvitě - Existence zvláštní situace - Globální záruka“)
   2009/C 267/90
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Transnáutica — Transportes e Navegação, SA (Matosinhos, Portugalsko) (zástupci: C. Fernández Vicién, I. Moreno-Tapia Rivas, D. Ortigão Ramos a B. Aniceto Silva, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: X. Lewis a J. Hottiaux, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žaloba na zrušení rozhodnutí Komise REM 05/2004 ze dne 6. července 2005, kterým se odmítá vrácení a prominutí některých cel.

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Komise REM 05/2004 ze dne 6. července 2005 se zrušuje.

               2)

               Komisi Evropských společenství se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 330, 24.12.2005.


title: Věc C-482/08: Žaloba podaná dne 10. listopadu 2008 – Spojené království Velké Británie a Severního Irska v. Rada Evropské unie

text:
               7.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/15

         Žaloba podaná dne 10. listopadu 2008 – Spojené království Velké Británie a Severního Irska v. Rada Evropské unie
   (Věc C-482/08)
   (2009/C 32/24)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobce: Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupci: V. Jackson, zmocněnec, T. Ward, barrister)

      Žalovaná: Rada Evropské unie
   Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí Rady 2008/633/JHA ze dne 23. června 2008 o konzultačním přístupu určených orgánů členských států a Europolu do Vízového informačního systému (VIS) pro účely prevence, odhalování a vyšetřování teroristických trestných činů a jiných závažných trestných činů (1);

               —

               v návaznosti na zrušení rozhodnutí o policejním přístupu do VIS, rozhodnout, že jeho ustanovení zůstanou v účinnosti s výjimkou ustanovení, která vylučují Spojené království z účasti na používání rozhodnutí o policejním přístupu do VIS;

               —

               uložit Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Spojenému království bylo upřeno právo podílet se na přijímání rozhodnutí o policejním přístupu do VIS z důvodu, že Rada měla zato, že opatření představuje rozpracování ustanovení schengenských
         acquis
      , na kterých se Spojené království nepodílí – jmenovitě na společné vízové politice. V důsledku toho Rada soudí, že Spojené království není vázáno rozhodnutím, ani nepodléhá jeho použití.
   Spojené království tvrdí, že Rada pochybila, když došla k závěru, že rozhodnutí představuje rozpracování schengenských acquis, na kterých se Spojené království nepodílí. Rozhodnutí o policejním přístupu do VIS není rozpracováním společné vízové politiky, ale spíše opatřením policejní spolupráce. Ani účel, ani obsah rozhodnutí o policejním přístupu do VIS nesouvisí se společnou vízovou politikou. Naopak, celé se týká sdílení informací vkládaných vízovými orgány s určenými orgány a Europolem pro účely prevence, odhalování či vyšetřování teroristických trestných činů a jiných závažných trestných činů. To se odráží na volbě právního základu Radou, jmenovitě čl. 30 odst. 1 písm. b) a čl. 34 odst. 2 písm. c) EU.
   Zrušení rozhodnutí o policejním přístupu do VIS je rovněž požadováno z důvodu, že vyloučení Spojené království z jeho přijetí zahrnuje porušení podstatných procesních náležitostí nebo porušení Smlouvy, ve smyslu čl. 35 odst. 6 EU.

      (1)  Úř. věst. L 218, s. 129


title: Věc T-117/16: Žaloba podaná dne 21. března 2016 – Isdin v. EUIPO – Spirig Pharma (ERYFOTONA ACTINICA)

text:
               30.5.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 191/35

         Žaloba podaná dne 21. března 2016 – Isdin v. EUIPO – Spirig Pharma (ERYFOTONA ACTINICA)
   (Věc T-117/16)
   (2016/C 191/47)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Isdin, SA (Barcelona, Španělsko) (zástupce: G. Macías Bonilla, P. López Ronda, G. Marín Raigal a E. Armero, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Spirig Pharma AG (Egerkingen, Švýcarsko)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Přihlašovatelka sporné ochranné známky: žalobkyně

      Sporná ochranná známka: slovní ochranná známka Evropské unie „ERYFOTONA ACTINICA“ – přihláška č. 11 853 116

      Řízení před EUIPO: námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 20. ledna 2016 ve věci R 1387/2015-4

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil,

               —

               uložil EUIPO a případně další účastnici řízení před odvolacím senátem náhradu nákladů řízení, včetně hlavních nákladů řízení vynaložených v průběhu řízení před námitkovým oddělením a odvolacím senátem EUIPO.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Rozhodnutí odvolacího senátu nepřerušovat řízení představuje zjevně nesprávné posouzení, zneužití pravomoci, porušení pravidla 20 odst. 7 ve spojení s pravidlem 50 odst. 1 nařízení č. 2868/95, pravidla 52 odst. 1 nařízení č. 2868/95, článku 75, čl. 76 odst. 1 a čl. 99 odst. 1 nařízení č. 207/2009 a porušení zásad rovnosti před zákonem, proporcionality, právní jistoty a řádné správy,

               —

               podpůrně, porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-34/10: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 18. října 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof — Německo) — Oliver Brüstle v. Greenpeace eV ( „Směrnice 98/44/ES — Článek 6 odst. 2 písm. c) — Právní ochrana biotechnologických vynálezů — Získávání progenitorových buněk z kmenových buněk lidských embryí — Patentovatelnost — Vyloučení „použití lidských embryí pro průmyslové nebo obchodní účely“ — Pojmy „lidské embryo“ a  „použití pro průmyslové nebo obchodní účely“ “ )

text:
               10.12.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 362/5

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 18. října 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof — Německo) — Oliver Brüstle v. Greenpeace eV
   (Věc C-34/10) (1)

   (Směrnice 98/44/ES - Článek 6 odst. 2 písm. c) - Právní ochrana biotechnologických vynálezů - Získávání progenitorových buněk z kmenových buněk lidských embryí - Patentovatelnost - Vyloučení „použití lidských embryí pro průmyslové nebo obchodní účely“ - Pojmy „lidské embryo“ a „použití pro průmyslové nebo obchodní účely“)
   2011/C 362/07
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesgerichtshof

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Oliver Brüstle

      Žalovaná: Greenpeace eV

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Bundesgerichtshof — Výklad čl. 6 odst. 1 a 2 písm. c) směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/44/ES ze dne 6. července 1998 o právní ochraně biotechnologických vynálezů (Úř. věst. L 213, s. 13; Zvl. vyd. 13/20, s. 395) — Získávání progenitorových buněk z lidských embryonálních kmenových buněk získaných ve stádiu blastocysty, které již ztratily schopnost vyvinout se v jedince, pro účely vědeckého výzkumu — Otázka vyloučení patentovatelnosti tohoto postupu jakožto „použití lidských embryí pro průmyslové nebo obchodní účely“ — Pojmy „lidské embryo“ a „použití pro průmyslové nebo obchodní účely“

      Výrok

               1)

               Článek 6 odst. 2 písm. c) směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/44/ES ze dne 6. července 1998 o právní ochraně biotechnologických vynálezů musí být vykládán v tom smyslu, že:

                           —

                           „lidským embryem“ je každé lidské vajíčko po oplodnění, každé neoplodněné lidské vajíčko, do kterého bylo implantováno buněčné jádro ze zralé lidské buňky, a každé neoplodněné lidské vajíčko, které bylo partenogenezí stimulováno k dělení a dalšímu vývoji;

                           —

                           je na vnitrostátním soudu, aby ve světle vývoje vědeckých poznatků zjistil, zda je kmenová buňka získaná z lidského embrya ve stádiu blastocysty „lidským embryem“ ve smyslu čl. 6 odst. 2 písm. c) směrnice 98/44.

               2)

               Vyloučení patentovatelnosti týkající se použití lidských embryí pro průmyslové nebo obchodní účely, uvedené v čl. 6 odst. 2 písm. c) směrnice 98/44, se vztahuje i na použití pro účely vědeckého výzkumu, přičemž patentovat lze pouze použití k terapeutickému či diagnostickému účelu, k němuž dochází na lidském embryu a je pro ně prospěšné.

               3)

               Článek 6 odst. 2 písm. c) směrnice 98/44 vylučuje patentovatelnost vynálezu, jestliže technická informace, která je předmětem patentové přihlášky, vyžaduje předchozí zničení lidských embryí nebo jejich použití jako výchozího materiálu, bez ohledu na stadium, ve kterém k nim dochází, a to i když popis nárokované technické informace použití lidských embryí nezmiňuje.

      (1)  Úř. věst. C 100, 17.4.2010.


title: Věc C-263/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Kúria (Maďarsko) dne 3. června 2015 – Lajvér Meliorációs Nonprofit Kft., Lajvér Csapadékvízrendezési Nonprofit Kft. v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-dunántúli Regionális Adó Főigazgatósága (NAV)

text:
               7.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 294/23

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Kúria (Maďarsko) dne 3. června 2015 – Lajvér Meliorációs Nonprofit Kft., Lajvér Csapadékvízrendezési Nonprofit Kft. v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-dunántúli Regionális Adó Főigazgatósága (NAV)
   (Věc C-263/15)
   (2015/C 294/28)
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Kúria

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelky: Lajvér Meliorációs Nonprofit Kft., Lajvér Csapadékvízrendezési Nonprofit Kft.

      Odpůrce: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-dunántúli Regionális Adó Főigazgatósága (NAV)

      Předběžné otázky

               1)

               Za okolností projednávané věci jednají navrhovatelky jako osoby povinné k dani vzhledem ke skutečnosti, že výklad čl. 9 odst. 1 směrnice (1) z pojmu ekonomická činnost nevylučuje činnosti obchodních společností ani tehdy, pokud tyto společnosti mohou vykonávat ekonomickou činnost, ze které jim plynou příjmy, jen jako doplňkovou činnost?

               2)

               Má okolnost, že navrhovatelky uskutečňují velkou část svých investic na základě státní podpory a že v rámci provozu mají malé příjmy z poplatku, dopad na jejich postavení jakožto osob povinných k dani?

               3)

               V případě záporné odpovědi na druhou otázku, je třeba považovat tento „poplatek“ za protiplnění za poskytnutí služby a existuje přímý vztah mezi poskytnutím služby a úhradou protiplnění?

               4)

               Představuje použití uskutečněných investic poskytování služby ze strany navrhovatelek ve smyslu článku 24 směrnice o DPH, jak byl vyložen nebo nelze mít za to, že se jedná o poskytování služby, jelikož je jím plněna právní povinnost?

      (1)  Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1).


title: Věc C-84/07: Žaloba podaná dne 15. února 2007 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika

text:
               28.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 95/21

         Žaloba podaná dne 15. února 2007 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika
   (Věc C-84/07)
   (2007/C 95/37)
   Jednací jazyk: řečtina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: G. Zavvos, H. Støvlbæk)

      Žalovaná: Řecká republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Řecká republika tím, že přijala jednání dále popsané v žalobě, nesplnila své povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 3, čl. 4 odst. 1 písm. b) a článku 12 směrnice Rady 92/51/EHS (1) ze dne 18. června 1992 o druhém obecném systému pro uznávání odborného vzdělávání a přípravy, kterou se doplňuje směrnice 89/48/EHS;

               —

               uložit Řecké republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Podle informace Komise odmítá Řecká republika přezkoumat a uznat diplomy optiků, které udělilo italské vzdělávací zařízení na základě franchisingové smlouvy uzavřené s řeckým vzdělávacím zařízením.
   Komise uplatňuje, že základní znak, který mohly řecké orgány ověřit, spočívá v tom, zda diplom zaručuje přístup k výkonu příslušného povolání, a skutečnost, zda tento diplom byl, či nebyl udělen na základě franchisingové smlouvy, je pro jeho uznání ze strany řeckých orgánů irelevantní. Směrnice 92/51 v tomto směru nečiní rozdíly. Dále se předložená věc netýká ani článků 149 a 150 Smlouvy o ES, ani článku 16 řecké ústavy, protože diplomy byly řádně vydány italskými, a nikoliv řeckými vzdělávacími zařízeními, se kterými byly uzavřeny franchisingové smlouvy.
   Odmítání řeckých orgánů přezkoumat a uznat výše uvedené italské diplomy porušuje z těchto důvodů články 3 a 12 směrnice 92/51. Jak vyplývá z konkrétních stížností, řecké orgány měly také zavazovat stěžovatele, kteří žádali o uznání diplomu optika, jejž získali v Itálii, aby absolvovali adaptační období. Tato praxe porušuje čl. 4 odst. 1 písm. b) směrnice 92/51, podle kterého jsou řecké orgány povinny zahraničním žadatelům poskytnout právo volby mezi absolvováním adaptačního období nebo složením zkoušky způsobilosti.

      (1)  Úř. věst. L 209, s. 25; Zvl. vyd. 05/02, s. 47.


title: Věc C-42/14: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 16. dubna 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Naczelny Sąd Administracyjny – Polsko) – Minister Finansów v. Wojskowa Agencja Mieszkaniowa w Warszawie „Řízení o předběžné otázce — Daně — Společný systém daně z přidané hodnoty — Pronájem nemovitého majetku — Dodávky elektřiny, tepla a vody, jakož i odstraňování odpadu — Smlouvy mezi pronajímatelem a dodavateli o tomto zboží a službách — Plnění poskytovaná nájemci považovaná za plnění uskutečňovaná pronajímatelem — Poplatky za služby — Stanovení daňového základu — Možnost zahrnout poplatky za služby do daňového základu služeb pronájmu — Plnění tvořené jediným plněním nebo několika samostatnými plněními“

text:
               15.6.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 198/11

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 16. dubna 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Naczelny Sąd Administracyjny – Polsko) – Minister Finansów v. Wojskowa Agencja Mieszkaniowa w Warszawie
   (Věc C-42/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Daně - Společný systém daně z přidané hodnoty - Pronájem nemovitého majetku - Dodávky elektřiny, tepla a vody, jakož i odstraňování odpadu - Smlouvy mezi pronajímatelem a dodavateli o tomto zboží a službách - Plnění poskytovaná nájemci považovaná za plnění uskutečňovaná pronajímatelem - Poplatky za služby - Stanovení daňového základu - Možnost zahrnout poplatky za služby do daňového základu služeb pronájmu - Plnění tvořené jediným plněním nebo několika samostatnými plněními“)
   (2015/C 198/14)
   Jednací jazyk: polština

      Předkládající soud

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Minister Finansów

      Žalovaná: Wojskowa Agencja Mieszkaniowa w Warszawie

      Výrok

               1)

               Článek 14 odst. 1, čl. 15 odst. 1 a čl. 24 odst. 1 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty, ve znění směrnice Rady 2009/162/EU ze dne 22. prosince 2009, musí být vykládány v tom smyslu, že v rámci pronájmu nemovitého majetku je na dodávky elektřiny, tepla a vody, jakož i odstraňování odpadu, zajišťované třetí osobou ve prospěch nájemce, který přímo užívá tyto statky a služby, třeba nahlížet tak, že jsou uskutečňovány pronajímatelem, pokud pronajímatel uzavřel smlouvy o dodání těchto plnění a pouze přenáší náklady, které v této souvislosti vznikají, na nájemce.

               2)

               Uvedená směrnice musí být vykládána v tom smyslu, že je třeba mít za to, že pronájem nemovitého majetku a dodávky vody, elektřiny a tepla, jakož i odstraňování odpadu, spojené s tímto pronájmem, zpravidla tvoří několik vlastních a samostatných plnění, která musí být posuzována odděleně z hlediska daně z přidané hodnoty, ledaže jsou dílčí plnění, včetně plnění uvádějících hospodářský důvod uzavření smlouvy, tak úzce spojena, že objektivně tvoří jediné neoddělitelné hospodářské plnění, jehož rozdělení by bylo umělé.

               3)

               Je na vnitrostátním soudu, aby provedl nezbytná posouzení s přihlédnutím ke všem okolnostem pronájmu a plnění, která s ním souvisejí, a zejména k obsahu samotné smlouvy.

      (1)  Úř. věst. C 135, 5.5.2014.


title: Věc C-138/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgericht Berlin (Německo) dne 19. března 2013 — Naime Dogan v. Spolková republika Německo

text:
               15.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/14

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgericht Berlin (Německo) dne 19. března 2013 — Naime Dogan v. Spolková republika Německo
   (Věc C-138/13)
   2013/C 171/28
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Verwaltungsgericht Berlin

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Naime Dogan

      Žalovaná: Spolková republika Německo

      Předběžné otázky

               1)

               Brání čl. 41 odst. 1 dodatkového protokolu ze dne 23. listopadu 1970 k Dohodě zakládající přidružení mezi Evropským hospodářským společenstvím a Tureckem ze dne 2. září 1963, který se týká přechodné etapy přidružení (DP) vnitrostátní právní úpravě prvně zavedené po vstupu výše uvedených ustanovení v platnost, která první vstup rodinného příslušníka tureckého státního příslušníka, který požívá právního postavení podle čl. 41 odst. 1 DP, podmiňuje tím, že rodinný příslušník před vstupem prokáže, že se může základním způsobem dorozumět v německém jazyce?

               2)

               Brání čl. 7 odst. 2 první pododstavec směrnice Rady 2003/86/ES ze dne 22. září 2003 o právu na sloučení rodiny (Úř. věst. L 251 ze dne 3. října 2003, s. 12) vnitrostátní právní úpravě uvedené v otázce 1?


title: Věc T-202/15: Žaloba podaná dne 23. dubna 2015 – Zitro IP v. OHIM (WORLD OF BINGO)

text:
               15.6.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 198/45

         Žaloba podaná dne 23. dubna 2015 – Zitro IP v. OHIM (WORLD OF BINGO)
   (Věc T-202/15)
   (2015/C 198/62)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Zitro IP Sàrl (Lucemburk, Lucembursko) (zástupce: A. Canela Giménez, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Společenství obsahující slovní prvky „WORLD OF BINGO“ – Přihláška č. 12 669 396

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 23. února 2015 ve věci R 1899/2014-4

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí;

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 207/2009;

               —

               Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-148/08: Žaloba podaná dne 21. dubna 2008 – Beifa Group v. OHIM – Schwan-STABILO Schwanhäußer (vzor psacích náčiní)

text:
               7.6.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 142/36

         Žaloba podaná dne 21. dubna 2008 – Beifa Group v. OHIM – Schwan-STABILO Schwanhäußer (vzor psacích náčiní)
   (Věc T-148/08)
   (2008/C 142/65)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Beifa Group Co. Ltd (původně Ningbo Beifa Group Co. Ltd) (Če-ťiang, Čína) (zástupci: R. Davis, Barrister a N. Cordell, Solicitor)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Schwan-STABILO Schwanhäußer GmbH & Co KG (Heroldsberg, Německo)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí třetího odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 31. ledna 2008 ve věci R 1352/2006-3;

               —

               předat věc zrušovacímu oddělení k dalšímu posouzení otázek vznesených v žalobě na neplatnost; a

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaný vzor Společenství, jenž je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: vzor výrobku „psací náčiní“ – zapsaný vzor Společenství č. 352315-0007

      Majitel vzoru Společenství: žalobkyně

      Účastník řízení navrhující prohlášení neplatnosti vzoru Společenství: další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Ochranná známka účastníka řízení navrhujícího prohlášení neplatnosti: Národní obrazová ochranná známka představující psací náčiní, zapsaná dne 14. prosince 2006 pro výrobky zařazené do třídy 16 – přihláška č. DE 30045470

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Neplatnost napadeného vzoru

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 25 odst. 1 písm. e) nařízení Rady č. 6/2002, jelikož třetí odvolací senát použil chybný test k určení požadovaného užívání ochranné známky žalobkyní; třetí odvolací senát měl vzít v úvahu, zda k používání ochranné známky další účastnicí řízení došlo jak podle čl. 25 odst. 1 písm. e) nařízení Rady č. 6/2002 tak podle německého vnitrostátního práva; při přijetí svého rozhodnutí podle čl. 25 odst. 1 písm. e) nařízení Rady č. 6/2002 měl třetí odvolací senát použít test na porušení ochranné známky podle německého vnitrostátního práva.


title: Věc C-503/07: Usnesení Soudního dvora ze dne 8. dubna 2008 – Saint-Gobain Glass Deutschland GmbH v. Fels-Werke GmbH, Spenner-Zement GmbH & Co. KG, Komise Evropských společenství (Kasační opravný prostředek — Směrnice 2003/87/ES — Systém pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů — Integrovaná prevence a omezování znečištění — Spolková republika Německo — Přidělování povolenek — Období 2008/2012 — Podmínky — Osobní dotčení — Nepřípustnost — Právo být vyslechnut v soudním řízení — Právo na spravedlivý proces)

text:
               7.6.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 142/10

         Usnesení Soudního dvora ze dne 8. dubna 2008 – Saint-Gobain Glass Deutschland GmbH v. Fels-Werke GmbH, Spenner-Zement GmbH & Co. KG, Komise Evropských společenství
   (Věc C-503/07) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Směrnice 2003/87/ES - Systém pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů - Integrovaná prevence a omezování znečištění - Spolková republika Německo - Přidělování povolenek - Období 2008/2012 - Podmínky - Osobní dotčení - Nepřípustnost - Právo být vyslechnut v soudním řízení - Právo na spravedlivý proces)
   (2008/C 142/15)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Saint-Gobain Glass Deutschland GmbH (zástupci: H. Posser a S. Altenschmidt, Rechtsanwälte)

      Další účastnice řízení: Fels-Werke GmbH, Spenner-Zement GmbH & Co. KG, Komise Evropských společenství (zástupce: U. Wölker, zmocněnec)
   Předmět věci
   Kasační opravný prostředek podaný proti usnesení Soudu prvního stupně (třetího senátu) ze dne 11. září 2007, Fels-Werke a další v. Komise (T-28/07), kterým Soud odmítl jako nepřípustnou žalobu směřující k částečnému zrušení rozhodnutí Komise ze dne 29. listopadu 2006 o národním alokačním plánu pro přidělování povolenek na emise skleníkových plynů oznámeném Spolkovou republikou Německo pro období od roku 2008 do roku 2012 v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES (Úř. věst. L 275, s. 32; Zvl. vyd. 15/07, s. 631) – Požadavek osobního dotčení napadeným rozhodnutím – Právo být vyslechnut v soudním řízení a právo na spravedlivý proces
   Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Saint-Gobain Glass Deutschland GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 64, 8.3.2008.


               24.1.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 19/1

         (2009/C 19/01)
   Poslední publikace Soudního dvora v Úředním věstníku Evropské unie

         Úř. věst. C 6, 10.1.2009

   Dřívější publikace

      Úř. věst. C 327, 20.12.2008

      Úř. věst. C 313, 6.12.2008

      Úř. věst. C 301, 22.11.2008

      Úř. věst. C 285, 8.11.2008

      Úř. věst. C 272, 25.10.2008

      Úř. věst. C 260, 11.10.2008

   Tyto texty jsou k dispozici na adrese:

               EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne  15. prosince 2005  ve věci C-33/05: Komise Evropských společenství proti Belgickému království (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2000/60/ES — Politika Společenství v oblasti vodní politiky — Neprovedení směrnice v předepsané lhůtě)

text:
               25.2.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 48/9

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (šestého senátu)
   ze dne 15. prosince 2005
   ve věci C-33/05: Komise Evropských společenství proti Belgickému království (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2000/60/ES - Politika Společenství v oblasti vodní politiky - Neprovedení směrnice v předepsané lhůtě)
   (2006/C 48/18)
   Jednací jazyk: francouzština
   Ve věci C-33/05, jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES, podaná dne 31. ledna 2005, Komise Evropských společenství (zmocněnci: J. Hottiaux a S. Pardo Quintillán) proti Belgickému království (zmocněnec: M. Wimmer), Soudní dvůr (šestý senát), ve složení J. Malenovský, předseda senátu, J.-P. Puissochet a A. Ó Caoimh (zpravodaj), soudci, generální advokát: P. Léger, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 15. prosince 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1.

               Belgické království tím, že v předepsané lhůtě nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2000/60/ES ze dne 23. října 2000, kterou se stanoví rámec pro činnost Společenství v oblasti vodní politiky, co se týče regionu Bruxelles-Capitale, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice.

               2.

               Belgickému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 82, 2.4.2005.


title: Věc T-307/14: Žaloba podaná dne 30. dubna 2014 – TechnoCompound v. Komise

text:
               14.7.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 223/56

         Žaloba podaná dne 30. dubna 2014 – TechnoCompound v. Komise
   (Věc T-307/14)
   2014/C 223/58
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: TechnoCompound GmbH (Bad Sobernheim, Německo) (zástupci: D. Greinacher, J. Martin a B. Scholtka, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               prohlásil za neplatné podle čl. 263 odst. 1 SFEU rozhodnutí Komise ze dne 18. prosince 2013 o zahájení formálního vyšetřovacího řízení s ohledem na podporu výroby elektřiny z obnovitelných zdrojů a zemního plynu podle zákona o upřednostnění obnovitelných energií (EEG) a omezení poplatku EEG pro energeticky náročné podniky proti Spolkové republice Německo – státní podpory SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN), uveřejněné v Úředním věstníku EU dne 7. února 2014, č. C 37, strana 73, v rozsahu, ve kterém Komise zařadí zvláštní vyrovnávací ustanovení podle § 40 a § 41 EEG jako státní podporu ve smyslu článku 107 SFEU;

               —

               uložil Komisi podle čl. 87 odst. 3 jednacího řádu Tribunálu náhradu nezbytných nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně tři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z porušení článku 107 SFEU
               Žalobkyně tvrdí, že Komise podporu obnovitelných zdrojů energie prostřednictvím systému poplatků, jakož i zvláštní vyrovnávací ustanovení o omezení poplatku EEG, posoudila jako podporu neprávem a tedy neměla zahájit formální vyšetřovací řízení.

                           —

                           V této souvislosti žalobkyně uvádí, že Komise se při předběžném posouzení otázky, zda je zvláštní ustanovení o vyrovnání podporou, dopustila zjevně nesprávného posouzení, jelikož zvláštní vyrovnávací ustanovení jako výjimka z poplatku EEG neposkytuje zvýhodnění, které by energeticky náročné podniky za běžných tržních podmínek neobdržely.

                           —

                           Žalobkyně dále uvádí, že nebyly použity státní prostředky. Jelikož ani výtěžky z poplatku EEG nejsou státními prostředky, nemohly být státní prostředky dotčeny ani výjimečným ustanovením pro energeticky náročné podniky.

                           —

                           Žalobkyně dále uvádí, že zvláštní ustanovení o vyrovnání nenarušuje hospodářskou soutěž. Stanoví podmínky hospodářské soutěže, které by existovaly bez poplatku EEG.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející ze zásady legitimního očekávání
               Žalobkyně tvrdí, že Komise vydáním rozhodnutí navíc porušuje zásadu legitimního očekávání. Německá právní úprava na podporu obnovitelných zdrojů energie byla již podrobena podrobnému posouzení z hlediska práva státních podpor. V tomto posouzení Komise v roce 2002 došla k závěru, že převod státních prostředků s ní není spojen. Jelikož EEG 2012 neobsahuje žádné podstatné změny vzhledem k bývalé právní úpravě, nemohly dotčené hospodářské subjekty počítat s novým posouzením, nýbrž mohly důvěřovat v další existenci úpravy.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející ze zneužití pravomoci
               Konečně žalobkyně zastává názor, že Komise zneužila své posuzovací pravomoci podle článku 107 SFEU a 108 SFEU. Komise sleduje zahájením formálního vyšetřovacího řízení cíl zásadně harmonizovat podporu elektřiny z obnovitelných zdrojů. Tento základní cíl se ukazuje také v novém návrhu pokynů pro podpory v oblasti životního prostředí a energie, ve kterých Komise poprvé stanoví podrobná pravidla pro podporu obnovitelných energií. Aby však dosáhla harmonizace, musela by Komise použít řízení stanovené k harmonizaci právních předpisů články 116 SFEU a o117 SFEU.


title: Věc T-167/14: Žaloba podaná dne 13. března 2014 – Søndagsavisen v. Komise

text:
               14.7.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 223/13

         Žaloba podaná dne 13. března 2014 – Søndagsavisen v. Komise
   (Věc T-167/14)
   2014/C 223/17
   Jednací jazyk: dánština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Søndagsavisen A/S (Søborg, Dánsko) (zástupci: M. Honoré a C. Fornø, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise ze dne 20. listopadu 2013 nevznášet námitky proti dánské podpoře výroby a inovace v oblasti tištěných médií (SA.36366);

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobkyně, konkurent příjemců podpory, uvádí, že Komise měla konstatovat, že slučitelnost oznámeného opatření podpory s vnitřním trhem vzbuzuje pochybnosti a měla tedy přijmout rozhodnutí o zahájení formálního šetření; viz čl. 108 odst. 2 SFEU a čl. 4 odst. 4 prováděcího nařízení (1). Tím, že tak neučinila, porušila Komise procesní práva žalobkyně podle čl. 108 odst. 2 SFEU.
   Na podporu argumentu, že existují důvodné pochybnosti o slučitelnosti mechanismu s vnitřním trhem, uplatňuje žalobkyně tři žalobní důvody:

               —

               Komise vůbec nepřezkoumala, zda je dotčený režim vhodný k zajištění rozšíření obsahu zpráv poskytovaných dánským občanům a tím k podpoře demokratického procesu;

               —

               napadené rozhodnutí každopádně postrádá dostatečné odůvodnění týkající se vhodnosti; a

               —

               Komise nepřezkoumala účinky režimu na hospodářskou soutěž ve vztahu mezi tiskem poskytovaným zadarmo a placeným tiskem.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (Úř. věst. L 83, s. 1; Zvl. vyd. 08/01, s. 339).


title: Věc T-411/13: Usnesení Tribunálu ze dne 16. března 2017 – T & L Sugars et Sidul Açúcares v. Komise

text:
               8.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 144/60

         Usnesení Tribunálu ze dne 16. března 2017 – T & L Sugars et Sidul Açúcares v. Komise
   (Věc T-411/13) (1)

   (2017/C 144/84)
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda sedmého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 274, 21.9.2013.


title: Věc F-44/10: Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 24. listopadu 2010 — Lebedef v. Komise

text:
               29.1.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 30/69

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 24. listopadu 2010 — Lebedef v. Komise
   (Věc F-44/10) (1)

   ()
   2011/C 30/137
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda druhého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 209, 31.7.2010, s. 56.


title: Věc C-46/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Højesteret (Dánsko) dne 28. ledna 2010 — Viking Gas A/S v. BP Gas A/S

text:
               27.3.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 80/20

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Højesteret (Dánsko) dne 28. ledna 2010 — Viking Gas A/S v. BP Gas A/S
   (Věc C-46/10)
   2010/C 80/35
   Jednací jazyk: dánština

      Předkládající soud

   Højesteret

      Účastnice původního řízení

      Odvolatelka: Viking Gas A/S

      Odpůrkyně: BP Gas A/S

      Předběžné otázky

   Je článek 5 první směrnice Rady 89/104/EHS (1) ze dne 21. prosince 1988, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách, ve spojení s jejím článkem 7 třeba vykládat v tom smyslu, že společnost B se dopustila porušení práv k ochranné známce, pokud doplňuje láhve na plyn pocházející od společnosti A plynem, který pak prodává, dochází-li k tomu za následujících okolností:

               1)

               Společnost A prodává plyn v tzv. kompozitových láhvích zvláštního tvaru, který si jako takový nechala zapsat jako dánskou prostorovou ochrannou známku a prostorovou ochrannou známku Společenství. Společnost A není majitelem těchto prostorových ochranných známek, avšak je držitelem výhradní licence k jejich užívání v Dánsku a je oprávněna obrátit se na soud v případě jejich porušení v Dánsku;

               2)

               Při prvním zakoupení kompozitové láhve naplněné plynem jedním ze smluvních partnerů společnosti A zaplatí spotřebitel i za tuto láhev, která se tak stává jeho majetkem;

               3)

               Společnost A doplňuje kompozitové láhve tak, že se spotřebitel dostaví k jednomu ze smluvních partnerů společnosti A a po zaplacení plynu obdrží výměnou za prázdnou kompozitovou láhev na plyn podobnou láhev naplněnou společností A;

               4)

               Obchodní činnost společnosti B spočívá v plnění plynu do láhví, včetně kompozitových, na něž se vztahuje prostorová ochranná známka uvedená v první otázce, tak, že se spotřebitel dostaví ke smluvnímu partnerovi společnosti B a po zaplacení plynu obdrží výměnou za prázdnou kompozitovou láhev podobnou láhev doplněnou společností B;

               5)

               Dotyčné kompozitové láhve jsou doplňovány plynem společnosti B a tyto láhve jsou opatřovány nálepkou uvádějící, že doplnění provedla společnost B?

   Pokud se lze domnívat, že spotřebitelé obecně nabudou dojmu, že existuje spojitost mezi společnostmi B a A, je potřeba tuto skutečnost považovat za významnou pro účely odpovědi na první otázku?

   Je-li na první otázku třeba odpovědět záporně, lze dospět k odlišnému závěru, pokud je na kompozitových láhvích — kromě toho, že se na ně vztahuje zmíněná prostorová ochranná známka — uvedena (natištěna) zapsaná obrazová nebo slovní ochranná známka společnosti A, jež je stále viditelná, bez ohledu na jakékoli nálepky použité společností B?

   Je-li na první nebo třetí otázku třeba odpovědět kladně, může být závěr odlišný, pokud se má za to, že u jiných druhů láhví, které nejsou chráněny uvedenou prostorovou ochrannou známkou, avšak na nichž je uvedena slovní nebo obrazová ochranná známka společnosti A, tato společnost po mnoho let připouštěla a nadále připouští plnění těchto láhví jinými společnostmi?

   Je-li na první nebo třetí otázku třeba odpovědět kladně, může být závěr odlišný v případě, že se spotřebitel osobně dostaví přímo ke společnosti B, kde:

               a)

               po zaplacení plynu obdrží výměnou za prázdnou kompozitovou láhev podobnou láhev doplněnou společností B, nebo

               b)

               mu po zaplacení bude doplněn plyn do kompozitové láhve, již si sám donesl?

      (1)  Úř. věst. 1989 L 40, s. 1.


title: Věc F-36/08: Žaloba podaná dne 21. března 2008 – Schell v. Komise

text:
               7.6.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 142/40

         Žaloba podaná dne 21. března 2008 – Schell v. Komise
   (Věc F-36/08)
   (2008/C 142/75)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Arno Schell (Brusel, Belgie) (zástupce: F. Frabetti, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Předmět a popis sporu
   Zrušení zprávy o vývoji služebního postupu žalobce za období od 1. ledna 2006 do 31. prosince 2006 a zrušení jeho hodnotící zprávy z roku 2007.
   Návrhové žádání žalobce

               —

               zrušit zprávu o vývoji služebního postupu žalobce za období od 1. ledna 2006 do 31. prosince 2006 a jeho hodnotící zprávu z roku 2007;

               —

               uložit Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-217/14: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 14. dubna 2015 – Evropská komise v. Irsko, vedlejší účastníci: Nizozemské království, Spojené království Velké Británie a Severního Irska

text:
               29.6.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/21

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 14. dubna 2015 – Evropská komise v. Irsko, vedlejší účastníci: Nizozemské království, Spojené království Velké Británie a Severního Irska
   (Věc C-217/14) (1)

   (2015/C 213/36)
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 223, 14.7.2014.


title: Věc C-100/16 P: Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 9. března 2017 – Ellinikos Chrysos AE Metalleion kai Viomichanias Chrysou v. Řecká republika, Evropská komise „Kasační opravný prostředek — Státní podpory — Převod dolů za cenu nižší než skutečná tržní hodnota — Osvobození od daní z převodu — Posouzení výše přiznaného zvýhodnění“

text:
               8.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 144/12

         Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 9. března 2017 – Ellinikos Chrysos AE Metalleion kai Viomichanias Chrysou v. Řecká republika, Evropská komise
   (Věc C-100/16 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Státní podpory - Převod dolů za cenu nižší než skutečná tržní hodnota - Osvobození od daní z převodu - Posouzení výše přiznaného zvýhodnění“)
   (2017/C 144/16)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Ellinikos Chrysos AE Metalleion kai Viomichanias Chrysou (zástupci: V. Christianos a I. Soufleros, dikigoroi)

      Další účastnice řízení: Řecká republika, Evropská komise (zástupci: É. Gippini Fournier a A. Bouchagiar, zmocněnci)

      Výrok

               1)

               Rozsudek Tribunálu Evropské unie ze dne 9. prosince 2015, Řecko a Ellinikos Chrysos v. Komise (T-233/11 a T-262/11, EU:T:2015:948), se zrušuje v rozsahu, v němž Tribunál v uvedeném rozsudku neodpověděl na argument společnosti Ellinikos Chrysos AE Metalleion kai Viomichanias Chrysou vycházející z účelu, pro který byl vyhotoven znalecký posudek týkající se hodnocení dolů Kassandra (Řecko) vypracovaný v roce 2004.

               2)

               Ve zbývající části se kasační opravný prostředek zamítá.

               3)

               Návrh společnosti Ellinikos Chrysos AE Metalleion kai Viomichanias Chrysou směřující ke zrušení rozhodnutí Komise 2011/452/EU ze dne 23. února 2011 o státní podpoře C 48/08 (ex NN 61/08), kterou poskytlo Řecko společnosti Ellinikos Chrysos AE, se zamítá.

               4)

               Společnosti Ellinikos Chrysos AE Metalleion kai Viomichanias Chrysou se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 175, 17.5.2016.


title: Věc F-126/11: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 11. září 2013 — de Brito Sequeira Carvalho v. Komise ( „Veřejná služba — Úředníci — Disciplinární opatření — Disciplinární řízení — Disciplinární sankce — Důtka — Článek 25 de přílohy IX služebního řádu — Článek 22 a služebního řádu“ )

text:
               30.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 352/23

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 11. září 2013 — de Brito Sequeira Carvalho v. Komise
   (Věc F-126/11) (1)

   (Veřejná služba - Úředníci - Disciplinární opatření - Disciplinární řízení - Disciplinární sankce - Důtka - Článek 25 de přílohy IX služebního řádu - Článek 22 a služebního řádu)
   2013/C 352/43
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: José António de Brito Sequeira Carvalho (Brusel, Belgie) (zástupce: M. Boury, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Baquero Cruz a D. Martin, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování v rozsahu, v němž ukládá žalobci disciplinární sankci ve formě důtky.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               José António de Brito Sequeira Carvalho ponese vlastní náklady řízení a ukládá se mu náhrada nákladů řízení vynaložených Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 174, 16.6.2012, s. 31.


title: Věc C-68/05 P: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 26. října 2006 – Koninklijke Coöperatie Cosun UA v. Komise Evropských společenství (Kasační opravný prostředek — Zemědělství — Společná organizace trhů — Cukr — Článek 26 nařízení (EHS) č. 1785/81 a článek 3 nařízení (EHS) č. 2670/81 — Poplatek dlužný za cukr C prodaný na vnitřním trhu — Žádost o prominutí — Ustanovení o ekvitě upravené článkem 13 nařízení (EHS) č. 1430/79 — Pojem dovozní nebo vývozní clo — Zásady rovnosti a právní jistoty — Ekvita)

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/8

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 26. října 2006 – Koninklijke Coöperatie Cosun UA v. Komise Evropských společenství
   (Věc C-68/05 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Zemědělství - Společná organizace trhů - Cukr - Článek 26 nařízení (EHS) č. 1785/81 a článek 3 nařízení (EHS) č. 2670/81 - Poplatek dlužný za cukr C prodaný na vnitřním trhu - Žádost o prominutí - Ustanovení o ekvitě upravené článkem 13 nařízení (EHS) č. 1430/79 - Pojem „dovozní nebo vývozní clo“ - Zásady rovnosti a právní jistoty - Ekvita)
   (2006/C 326/17)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Koninklijke Coöperatie Cosun UA (zástupci: M. Slotboom a N. J. Helder, advokáti)

      Další účastník řízení: Komise Evropských společenství (zástupci: X. Lewis, zmocněnec, F. Tuytschaever, advokát)
   Předmět věci
   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (pátého senátu) ze dne 7. prosince 2004, Koninklijke Coöperatie Cosun v. Komise (T-240/02), kterým Soud zamítl návrh na zrušení rozhodnutí Komise REM 19/01 ze dne 2. května 2002, kterým se prohlašuje žádost o prominutí dovozního cla předložená Nizozemským královstvím ve prospěch navrhovatele za nepřípustnou
   Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Koninklijke Coöperatie Cosun UA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 82, 2.4.2005.


title: Věc T-86/13 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 14. února 2013 Dianou Grazyte proti rozsudku vydanému dne 5. prosince 2012 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-76/11, Grazyte v. Komise

text:
               6.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 101/30

         Kasační opravný prostředek podaný dne 14. února 2013 Dianou Grazyte proti rozsudku vydanému dne 5. prosince 2012 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-76/11, Grazyte v. Komise
   (Věc T-86/13 P)
   2013/C 101/59
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Diana Grazyte (Utena, Litva) (zástupce: R. Guarino, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Navrhovatelka navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozsudek Soudu pro veřejnou službu ze dne 5. prosince 2012 ve věci 76/11 (Grazyte v. Evropská komise)

               —

               zrušil rozhodnutí přijatého dne 29. dubna 2001 ředitelem DG HR D jako orgánem oprávněným k uzavírání smluv o přijetí a prohlásil v důsledku toho, že žalobkyně má právo na příspěvek za práci v zahraničí stanovený článkem 4 přílohy VII služebního řádu úředníků Evropských společenství;

               —

               podpůrně, vrátil věc Soudu pro veřejnou službu

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Na podporu kasačního opravného prostředku předkládá navrhovatelka tři důvody kasačního opravného prostředku.

               1)

               První důvod kasačního opravného prostředku vychází z porušení nebo nesprávného výkladu technik výkladu práva Společenství a opodstatněnosti odůvodnění článku 4 přílohy VII služebního řádu. Nedostatek odůvodnění

                           —

                           Žalobkyně v tomto ohledu uvádí, že jak znění citované normy (která odkazuje na „jiné důvody, než je výkon funkce ve službách státu nebo mezinárodní organizace.“) tak její odůvodnění vedou k tomu, že vylučují z pobírání příspěvku každou osobu, která opustila svou zemi původu a nevytvořila si trvalé vztahy se zemí, ve které se usadila, právě proto, že byla zaměstnána mezinárodní organizací. Ani znění, ani logika a ani odůvodnění dotčené normy nemohou vést k tvrzení, které učinil Soud ve sporném rozsudku, že je třeba neutralizovat období, během kterých žalobkyně pracovala u mezinárodní organizace, když se tak jako v projednávaném případě usadila v jiném členském státě z citových důvodu.

               2)

               Druhý důvod kasačního opravného prostředku vychází z porušení nebo nesprávného výkladu práva Společenství, pokud jde o kvalifikaci agentury jako mezinárodní organizace s ohledem na článek 4 přílohy VII služebního řádu.

                           —

                           Žalobkyně v tomto ohledu uvádí, že pojem mezinárodní organizace uvedený v článku 4 přílohy VII služebního řádu byl definován judikaturou velmi přesně. Tak ve svém rozsudku ze dne 30. listopadu 2006, J v. Komise (zejména body 42 a 43) Tribunál rozhodl, že k tomu, aby mohla být organizace považována za mezinárodní organizaci pro účely použití čl. 4 odst. 1 písm. a) přílohy VII služebního řádu, je nezbytné, aby byla kvalifikována a formálně za takovou považována ostatními státními nebo dalšími mezinárodními organizacemi vytvořenými státy. V každém případě je třeba pro posouzení mezinárodní povahy organizace sledovat výlučně její složení a nikoliv její příslušnost k organizacím majícím mezinárodní složení. Na základě těchto přísných kritérií ani EFSA (Evropský úřad pro bezpečnosti potravin) ani ETF (Evropská nadace odborného vzdělávání) nemohou být považovány za mezinárodní organizace ve smyslu článku 4.

               3)

               Třetí důvod kasačního opravného prostředku vychází z porušení zásady rovného zacházení

                           —

                           Žalobkyně v tomto ohledu uvádí, že výklad dotčeného pravidla Soudem pro veřejnou službu je v rozporu s logikou a vytváří diskriminaci mezi dvěma kategoriemi úředníků, která se nezakládá na objektivních skutečnostech, protože za totožnou se považuje situace osoby, která pobývala mimo svůj stát původu z důvodu, že byla ve službě státu nebo mezinárodní organizace (a v důsledku toho bez přerušení vazeb se zemí původu) a situace osoby, která opustila svou zemi původu a usadila se v jiném členském státu z důvodu životní volby, jenž zahrnovala ztrátu vazeb se zemí původu a která později po určité období působila ve službě státu nebo mezinárodní organizace. Na druhé straně je třeba podle sporného rozsudku zacházet rozdílně se situací dvou úředníků, kteří opustili svou zemi původu před více než deseti lety, aby si založili novou rodinu v cizině, a to jen z důvodu, že jeden z těchto úředníků byl po letech strávených v této nové zemi přijat do mezinárodní organizace.


title: Věc F-151/12: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 30. ledna 2014 – Ohrgaard v. Komise „Veřejná služba — Odměna — Příspěvek za práci v zahraničí — Podmínka bydliště stanovená v čl. 4 odst. 1 písm. b) přílohy VII služebního řádu — Výkon funkce v mezinárodní organizaci — Pojem — Pětiměsíční stáž v Komisi — Vyloučení“

text:
               14.7.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 223/67

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 30. ledna 2014 – Ohrgaard v. Komise
   (Věc F-151/12) (1)

   („Veřejná služba - Odměna - Příspěvek za práci v zahraničí - Podmínka bydliště stanovená v čl. 4 odst. 1 písm. b) přílohy VII služebního řádu - Výkon funkce v mezinárodní organizaci - Pojem - Pětiměsíční stáž v Komisi - Vyloučení“)
   2014/C 223/69
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Jakob Ohrgaard (Frederiksberg, Dánsko) (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, É. Marchal, D. de Abreu Caldas, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Currall a V. Joris, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí, kterým byl zamítnut nárok žalobce na příspěvek za práci v zahraničí.

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Evropské komise ze dne 6. března 2012, kterým byl zamítnut nárok J. Ohrgaarda na příspěvek za práci v zahraničí, ve znění rozhodnutí ze dne 31. srpna 2012 o zamítnutí stížnosti, se zrušuje.

               2)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené J. Ohrgaardem.

      (1)  Úř. věst. C 55, 23. 2. 2013, s. 26.


title: Věc T-76/04: Usnesení Tribunálu ze dne 16. prosince 2009 — Bactria v. Komise

text:
               13.2.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 37/48

         Usnesení Tribunálu ze dne 16. prosince 2009 — Bactria v. Komise
   (Věc T-76/04) (1)

   2010/C 37/70

      Jednací jazyk: angličtina

   Předseda sedmého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 106, 30.4.2004.


title: Věc T-566/10: Žaloba podaná dne 15. prosince 2010 — Ertmer v. OHIM — Caterpillar (erkat)

text:
               19.2.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 55/27

         Žaloba podaná dne 15. prosince 2010 — Ertmer v. OHIM — Caterpillar (erkat)
   (Věc T-566/10)
   2011/C 55/48
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Jutta Ertmer (Tatsungen, Německo) (zástupci: A. von Mühlendahl a C. Eckhartt, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: Caterpillar, Inc. (Illinois, USA)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 7. září 2010 ve věci R 2710/2010-1;

               —

               zamítnout odvolání podané dne 17. února 2010 společností Caterpillar Inc proti rozhodnutí zrušovacího oddělení žalovaného úřadu ze dne 8. ledna 2010 v řízení o prohlášení neplatnosti č. 2504 C;

               —

               uložit žalovanému úřadu a společnosti Caterpillar Inc. v případě, že tato společnost přistoupí k řízení jako vedlejší účastník, náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: slovní ochranná známka „erkat“ pro výrobky zařazené do tříd 7 a 42

      Majitel ochranné známky Společenství: žalobkyně

      Účastník řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: Caterpillar Inc.

      Odůvodnění návrhu na prohlášení neplatnosti: Návrh se podle čl. 53 odst. 1 písm. a) opíral o národní slovní ochrannou známku a slovní ochrannou známku Společenství „CAT“ a o národní obrazové ochranné známky a obrazovou ochrannou známku Společenství, které obsahují slovo „CAT“, pro výrobky a služby zařazené do tříd 7 a 42.

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: návrh na prohlášení neplatnosti byl zamítnut.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Odvolání bylo vyhověno a přihlášená ochranná známka byla prohlášena za neplatnou.

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení článku 8 ve spojení s článkem 75 nařízení č. 207/2009 (1), jelikož z napadeného rozhodnutí nevyplývá, na základě které starší ochranné známky nebo kterých starších ochranných známek odvolací senát vyhověl návrhu druhého účastníka řízení a ústřední část odůvodnění byla okopírována z jiného rozhodnutí, porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009, protože mezi porovnávanými ochrannými známkami neexistuje nebezpečí záměny, jakož i porušení čl. 8 odst. 5 ve spojení s článkem 75 nařízení (ES) č. 207/2009, jelikož starší obrazové ochranné známky nejsou známé a nedochází k ovlivnění rozlišovací způsobilosti nebo dobrého jména těchto ochranných známek či k těžení z jejich zde uvedených vlastností.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, 24.3.2009, s. 1).


title: Věc T-260/12: Žaloba podaná dne 11. června 2012 — Řecká republika v. Komise

text:
               18.8.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 250/16

         Žaloba podaná dne 11. června 2012 — Řecká republika v. Komise
   (Věc T-260/12)
   2012/C 250/30
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Řecká republika (zástupci: K. Samoni a N. Dafniou)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               vyhověl žalobě na neplatnost;

               —

               zrušil napadené rozhodnutí Komise;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení;

               —

               spojil projednávanou žalobu na neplatnost s podobnou žalobou Řecké republiky proti Evropské komisi ve věci T-105/12 z toho důvodu, že skutkové okolnosti a právní důvody jsou totožné.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Řecká republika se svou žalobou domáhá zrušení (v souladu s článkem 263 SFEU) rozhodnutí Komise č. 416117 ze dne 11. dubna 2012„o pokračování v platbě denní pokuty ve výši 31536 eur za každý den prodlení s přijetím opatření nezbytných k dosažení souladu s rozsudkem Soudního dvora Evropské unie ve věci C-65/05“ v části požadující zaplacení této pokuty od 22. srpna 2011. Podle uvedeného napadeného rozhodnutí v rozsahu, v němž se podle Komise zdá, že Řecká republika neprovedla opatření nezbytná k dosažení souladu s rozsudkem Soudního dvora Evropské unie ve věci C-65/05 a v důsledku druhého rozsudku Soudního dvora ve věci C-109/08, byla Řecká republika vyzvána zaplatit částku 3 847 392 eur z titulu pokuty za období od 1. prosince 2011 do 31. března 2012.
   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně následující žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod vycházející z nesprávného posouzení Komise týkajícího se přijetí nezbytných opatření Řeckou republikou pro dosažení souladu s rozsudkem Soudního dvora.
               Řecká republika tvrdí, že žalovaná provedla nesprávné posouzení a výklad opatření přijatých Řeckou republikou k dosažení souladu s rozsudkem Soudního dvora. Řecká republika uvádí, že přijetím zákona č. 4002/2011, který zrušuje, jak to vyžaduje rozsudek Soudního dvora Evropské unie ve věci C-65/05, sporné články zákona č. 3037/2002, přijala všechna opatření nezbytná k provedení rozsudku Soudního dvora.

               2)

               Druhý žalobní důvod vycházející z překročení pravomoci ze strany Komise.
               Řecká republika má za to, že Komise překročila hranice své úlohy strážkyně Smluv, protože se nespokojila s provedením, ať už zjevným či nikoliv, opatření k dosažení souladu. Krom toho šla nad rámec rozsudků Soudního dvora v rozsahu, v němž Řecká republika dosáhla plného souladu s těmito rozsudky.

               3)

               Třetí žalobní důvod vycházející z nedostatku odůvodnění ze strany Komise.
               Ve svém rozhodnutí, napadeném v projednávaném případě Řeckou republikou, Komise neuvedla ani nevysvětlila důvody, pro které požádala o pokračování v platbě pokuty za období po přijetí zákona č. 4002/2011, a sice pro období od 22. srpna 2011 do 31. března 2012.
               Řecká republika zpochybňuje tuto dodatečnou částku v rozsahu, v němž má za to, že od zveřejnění uvedeného zákona plně dosáhla souladu s rozsudky Soudního dvora.

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z použití nesprávného právního základu.
               Řecká republika tvrdí, že pokud se Komise domnívala, že Řecká republika nesprávně použila zákon č. 4002/2011, měla uplatnit článek 258 SFEU a zahájit nové řízení o nesplnění povinnosti, namísto vyžadování pokračování v platbě pokuty.


title: Věc C-543/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 24. října 2011 — Woningstichting Maasdriel v. Staatssecretaris van Financiën

text:
               28.1.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 25/31

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 24. října 2011 — Woningstichting Maasdriel v. Staatssecretaris van Financiën
      (Věc C-543/11)
      (2012/C 25/56)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      Hoge Raad der Nederlanden

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelka v řízení o kasačním opravném prostředku: Woningstichting Maasdriel

         Další účastník řízení: Staatssecretaris van Financiën

         Předběžné otázky

      Je třeba vykládat čl. 135 odst. 1 písm. k) ve spojení s čl. 12 odst. 1 a 3 směrnice 2006/112 (1) v tom smyslu, že v každém případě nelze dodání nezastavěného pozemku, který vznikl demolicí budovy stojící na tomto pozemku provedenou pro účely výstavby novostavby, osvobodit od daně z přidané hodnoty?

         (1)  Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1).


title: Věc C-55/16: Usnesení Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 30. června 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie – Rumunsko) – Evo Bus GmbH v. Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Ploiești „Řízení o předběžné otázce — Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora — Společný systém daně z přidané hodnoty — Právo na vrácení daně — Osmá směrnice 79/1072/EHS — Podmínky práva na vrácení daně — Stanovení dalších podmínek, než jsou uvedeny v článcích 3 a 4 — Povinnost prokázat zaplacení daně — Přípustnost“

text:
               19.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 343/17

         Usnesení Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 30. června 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie – Rumunsko) – Evo Bus GmbH v. Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Ploiești
   (Věc C-55/16) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora - Společný systém daně z přidané hodnoty - Právo na vrácení daně - Osmá směrnice 79/1072/EHS - Podmínky práva na vrácení daně - Stanovení dalších podmínek, než jsou uvedeny v článcích 3 a 4 - Povinnost prokázat zaplacení daně - Přípustnost“)
   (2016/C 343/27)
   Jednací jazyk: rumunština

      Předkládající soud

   Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Evo Bus GmbH

      Žalovaní: Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Ploiești

      Výrok

   Osmá směrnice Rady 79/1072/EHS ze dne 6. prosince 1979 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Úprava vracení daně z přidané hodnoty osobám povinným k dani neusazeným v tuzemsku brání právní úpravě členského státu, podle níž se na osoby povinné k dani, chtějí-li uplatnit právo na vrácení daně z přidané hodnoty, vztahuje obecná povinnost prokázat, že tato daň byla zaplacena.

      (1)  Úř. věst. C 145, 25. 4. 2016.


title: Věc C-288/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie) dne 19. května 2017 – Fédération des fabricants de cigares a další v. Premier ministre, Ministre des Affaires sociales et de la Santé

text:
               7.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 256/12

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie) dne 19. května 2017 – Fédération des fabricants de cigares a další v. Premier ministre, Ministre des Affaires sociales et de la Santé
   (Věc C-288/17)
   (2017/C 256/09)
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Conseil d'État

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Fédération des fabricants de cigares, Coprova, E-Labo France, Smakq développement, Société nationale d’exploitation industrielle des tabacs et allumettes (SEITA), British American Tobacco France

      Žalovaní: Premier ministre, Ministre des Affaires sociales et de la Santé

      Vedlejší účastnice: Société J. Cortès France, Scandinavian Tobacco Group France, Villiger France

      Předběžné otázky

               1)

               Mají být ustanovení čl. 13 odst. 1 a 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/40/EU ze dne 3. dubna 2014 (1) vykládána v tom smyslu, že zakazují používat na jednotkových baleních, na vnějším balení a na tabákových výrobcích jakékoliv označení ochranné známky, které naznačuje určité vlastnosti, a to bez ohledu na její známost?

               2)

               V závislosti na způsobu, kterým je třeba vykládat čl. 13 odst. 1 a 3 směrnice, jsou tato ustanovení v rozsahu, v němž se uplatní na jména a obchodní značky, v souladu s právem vlastnit majetek, svobodou projevu, svobodou podnikání a zásadami proporcionality a právní jistoty?

               3)

               V případě kladné odpovědi na předchozí otázku, za jakých podmínek může členský stát využít možnost, kterou mu dává čl. 24 odst. 2 směrnice, a uložit výrobcům a dovozcům povinnost zajistit neutralitu a jednotnou úpravu jednotkových balení a vnějšího balení, aniž by porušil právo vlastnit majetek, svobody projevu a podnikání a zásadu proporcionality?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/40/EU ze dne 3. dubna 2014 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se výroby, obchodní úpravy a prodeje tabákových a souvisejících výrobků a o zrušení směrnice 2001/37/ES (Úř. věst. L 127, s. 1).


title: Věc T-30/06: Žaloba podaná dne  24. ledna 2006  – Procter & Gamble v. OHIM

text:
               8.4.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 86/34

         Žaloba podaná dne 24. ledna 2006 – Procter & Gamble v. OHIM
   (Věc T-30/06)
   (2006/C 86/69)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: The Procter & Gamble Company (Cincinnati, Spojené státy americké) (zástupce: G. Kuipers, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)(OHIM)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 21. listopadu 2005 (věc R 1072/2004-1), které bylo P&G oznámeno dopisem ze dne 5. prosince 2005, v rozsahu, v němž stanoví, že ochranná známka nesplňuje podmínky stanovené v čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 40/94; a

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: Trojrozměrná ochranná známka ve formě čtverhranné bílé tablety s modrým květinovým vzorem ve formě čtyř okvětních lístků na zboží ve třídě 3 (prací a bělicí přípravky a další látky pro praní; čistící a leštící přípravky, přípravky pro drhnutí a brusiva; přípravky na mytí, čištění a péči o nádobí; mýdla) – přihláška č. 1 683 408
   Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí přihlášky
   Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 40/94


title: Věc C-448/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Svea hovrätt (Švédsko) dne 13. října 2008 – Anders Gerdin v. Åklagaren

text:
               20.12.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 327/18

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Svea hovrätt (Švédsko) dne 13. října 2008 – Anders Gerdin v. Åklagaren
   (Věc C-448/08)
   (2008/C 327/29)
   Jednací jazyk: švédština
   Předkládající soud
   Svea hovrätt.
   Účastníci původního řízení

      Odvolatel: Anders Gerdin.

      Odpůrkyně: Åklagaren.
   Předběžné otázky

               1)

               Může být za určitých okolností přijatelná diskriminace na základě státní příslušnosti ve vnitrostátním odvětví hazardních her a loterií s ohledem na naléhavé důvody obecného zájmu?

               2)

               Existuje-li více cílů sledovaných restriktivní politikou uplatňovanou ve vnitrostátním odvětví hazardních her a loterií a jedním z těchto cílů je financování sociálních činností, lze takové financování považovat za dodatečný zisk vyplývající z takové restriktivní politiky? V případě záporné odpovědi na tuto otázku, je uplatňovaná restriktivní politika přesto přijatelná, pokud nelze cíl spočívající ve financování sociálních činností považovat za hlavní cíl takové restriktivní politiky?

               3)

               Může se stát dovolávat naléhavých důvodů obecného zájmu jako odůvodnění restriktivní politiky v odvětví hazardních her, pokud státem ovládané společnosti provádějí marketing hazardních her a loterií, jejichž výnosy náležejí státu, a jedním z několika cílů takového marketingu je financování sociálních činností? V případě záporné odpovědi na tuto otázku, je uplatňovaná restriktivní politika přesto přijatelná, pokud financování sociálních činností není shledáno hlavním cílem takového marketingu?

               4)

               Může být všeobecný zákaz marketingu hazardních her a sázek organizovaných v jiném členském státě loterijní společností, která má v takovém státě sídlo a podléhá dohledu orgánů dotčeného členského státu, přiměřený cíli spočívajícímu v kontrole a dohledu nad provozováním hazardních her, pokud současně neexistují žádná omezení pro marketing hazardních her a loterií organizovaných loterijními společnostmi se sídlem v členském státě, který uplatňuje takovou restriktivní politiku? Jaká bude odpověď na tuto otázku, pokud je cílem takového postupu omezení hazardních her?

               5)

               Je provozovatel hazardních her, který získal koncesi k provozování určitých hazardních her v určitém státu a který podléhá dohledu příslušného orgánu takového státu, oprávněn provádět marketing svých produktů v odvětví hazardních her v jiných členských státech, například prostřednictvím inzerátů v novinách, aniž by nejdříve požádal o vydání koncese příslušné orgány takových států? V případě kladné odpovědi na tuto otázku, znamená to, že předpisy členského státu, které jsou založeny na ukládání trestních sankcí za propagaci účasti na loteriích organizovaných v zahraničí, tvoří překážku svobody usazování a svobody poskytování služeb, kterou nelze v žádném případě přijmout na základě naléhavých důvodů obecného zájmu? Má z hlediska odpovědi na první otázku nějaký význam, zda se členský stát, kde má provozovatel hazardních her sídlo, dovolává stejných naléhavých důvodů obecného zájmu, jako stát, v němž má provozovatel v úmyslu provádět marketing svých hazardních her?


title: Věc C-496/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landessozialgericht Rheinland-Pfalz, Mainz (Německo) dne 22. září 2015 – Alphonse Eschenbrenner v. Bundesagentur für Arbeit

text:
               21.12.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 429/8

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landessozialgericht Rheinland-Pfalz, Mainz (Německo) dne 22. září 2015 – Alphonse Eschenbrenner v. Bundesagentur für Arbeit
   (Věc C-496/15)
   (2015/C 429/12)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Landessozialgericht Rheinland-Pfalz, Mainz

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Alphonse Eschenbrenner

      Žalovaná: Bundesagentur für Arbeit

      Předběžné otázky

               1)

               Je slučitelné s ustanoveními primárního nebo sekundárního práva Evropské unie [zejména s článkem 45 SFEU (dříve článek 39 Smlouvy o ES) a článkem 7 nařízení (EU) č. 492/2011 (1)] aby, pokud jde o pracovníka zaměstnaného v Německu, který bydlí v jiném členském státě a nemá povinnost k dani z příjmů v tuzemsku a jehož peněžitá náhrada v souvislosti s úpadkem (Insolvenzgeld) nepodléhá podle právních předpisů, které jsou pro něj relevantní, dani, se v případě úpadku jeho zaměstnavatele fiktivně vybíraly z odměny za práci, která slouží jako základ pro výpočet jemu náležející peněžité náhrady v souvislosti s úpadkem, daně, které by byly v případě existence povinnosti k dani z příjmu v tuzemsku vybírány srážkou z odměny za práci, pokud pracovník již nemůže vůči svému zaměstnavateli uplatnit nárok na zbytek hrubé mzdy?

               2)

               V případě záporné odpovědi na první otázku, je dána slučitelnost s ustanoveními primárního nebo sekundárního práva Evropské unie, pokud pracovník nacházející se v uvedené situaci může nadále uplatnit vůči svému zaměstnavateli nárok na zbytek hrubé mzdy?

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 492/2011 ze dne 5. dubna 2011 o volném pohybu pracovníků uvnitř Unie (Úř. věst. L 141, s. 1).


title: Věc T-399/05: Žaloba podaná dne  21. října 2005  – Wils v. Evropský parlament

text:
               14.1.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 10/28

         Žaloba podaná dne 21. října 2005 – Wils v. Evropský parlament
   (Věc T-399/05)
   (2006/C 10/56)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Dieter Wils (Altrier, Lucembursko) (zástupci: G. Vandersanden, C. Ronzi, advokáti)

      Žalovaný: Evropský parlament
   Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit platový výměr žalobce za měsíc leden 2005 se zpětným účinkem k 1. červenci 2004, jelikož se týká zvýšení sazby příspěvku na důchodový systém na 9,75 %, a tedy vrátit část příspěvku odpovídajícímu zvýšení sazby. V důsledku toho v následujících platových výměrech znovu zavést sazbu příspěvku ve výši stanovené před 1. červencem 2004;

               —

               uložit žalovanému náhradu všech nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobce, úředník Parlamentu, svou žalobou zpochybňuje zvýšení sazby příspěvku na důchodový systém na 9,75 %, zavedené přílohou XII služebního řádu, která vstoupila v platnost dne 1. května 2004. Na podporu svých návrhových žádání uplatňuje protiprávnost uvedené přílohy s ohledem na čl. 83 odst. 4 služebního řádu ve svém znění uplatnitelném před 1. květnem 2004. Účelem tohoto posledně uvedeného ustanovení je umožnit změnu sporného příspěvku pouze pro zajištění pojistně matematické rovnováhy. Žalobce však má za to, že o dotčeném zvýšení bylo rozhodnuto z jiných důvodů, a to pro pokrytí již dříve existujícího schodku v důchodovém systému Společenství.
   Mimoto žalobce tvrdí, že kritéria používaná Eurostatem pro výpočet pojistně matematické rovnováhy vycházejí z parametrů, které vedou k chybným výpočtům. Dále uplatňuje porušení zásady proporcionality, jelikož dotčené zvýšení překračuje meze toho, co je striktně nezbytné pro nové zavedení pojistně matematické rovnováhy. Konečně žalobce uplatňuje porušení svého legitimního očekávání v důsledku skutečnosti, že se Parlament jasně vyjádřil, že umožní změnu sazby příspěvku pouze v rámci striktního dodržení pojistně matematické rovnováhy.


title: Věc C-305/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Spojené království) dne 30. května 2016 – Avon Cosmetics Ltd v. The Commissioners for Her Majesty's of Revenue and Customs

text:
               25.7.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 270/34

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Spojené království) dne 30. května 2016 – Avon Cosmetics Ltd v. The Commissioners for Her Majesty's of Revenue and Customs
   (Věc C-305/16)
   (2016/C 270/38)
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   First-tier Tribunal (Tax Chamber)

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: Avon Cosmetics Ltd

      Odpůrce: The Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

      Předběžné otázky

               1.

               Jsou příslušná povolení, prováděcí právní předpisy a/nebo administrativní postup v rozporu s některými příslušnými právními předpisy a/nebo zásadami unijního práva, jestliže, v případě, kdy přímý prodejce prodává zboží (dále jen „propagační zboží“) neregistrovaným maloobchodním prodejcům nebo kdy neregistrovaný maloobchodní prodejce nakupuje zboží a služby od třetích osob (dále jen „zboží a služby od třetí osoby“), které neregistrovaní prodejci využívají na podporu své hospodářské činnosti spočívající v prodeji jiného zboží, které je rovněž nakupováno od přímého prodejce, a vztahuje se na něj administrativní postup přijatý na základě odchylky, naposledy povolené rozhodnutím Rady ze dne 24. května 1989 (89/534/EHS (1)) (dále jen „odchylka“), přímému prodejci ukládají, aby účtoval daň zaplacenou na výstupu z ceny, za kterou neregistrovaný maloobchodní prodejce prodává ostatní zboží, a to bez odpočtu DPH vzniklé neregistrovanému maloobchodnímu prodejci v souvislosti s tímto propagačním zbožím a/nebo zbožím a službami od třetí osoby?

               2.

               Mělo Spojené království, když požádalo Radu o povolení odchylky, povinnost informovat Komisi o tom, že tato odchylka by měla zahrnovat DPH zaplacené neregistrovanými maloobchodními prodejci v souvislosti s nákupem propagačního zboží a/nebo zboží a služeb od třetí osoby, které použili pro účely svého podnikání, a z toho plynoucí úpravu daně odrážející tuto neodpočitatelnou daň zaplacenou na vstupu nebo přeplatek daně zaplacené na výstupu?

               3.

               V případě kladné odpovědi na první a/nebo druhou otázku:

                           a)

                           zda příslušná povolení, prováděcí právní předpisy nebo správní ujednání mohou a mají být vykládány tak, že umožňují zápočet, pokud jde o buď i) neodpočitatelnou DPH zaplacenou neregistrovanými prodejci v souvislosti s propagačním zbožím nebo zbožím a službami od třetí osoby, jež tito neregistrovaní prodejci použili pro účely své hospodářské činnosti, nebo ii) DPH převyšující nezaplacenou daň, vybranou Her Majesty's Revenue & Customs, nebo iii) potenciální nekalou soutěž mezi přímými prodejci, jejich neregistrovanými maloobchodními prodejci a podniky zabývajícími se nepřímým prodejem.

                           b)

                           Zda:

                                       i)

                                       povolení odchylky od čl. 11A odst. 1 písm. a) [směrnice 77/388] pro Spojené království bylo protiprávní.

                                       ii)

                                       je kromě odchylky od článku 11A odst. 1) písm. a) nezbytná odchylka od článku 17. Pokud ano, zda Spojené království jednalo protiprávně, když nepožádalo Komisi nebo Radu o povolení odchýlit se od článku 17.

                                       iii)

                                       Spojené království jedná protiprávně, když DPH neupravilo takovým způsobem, který by přímým prodejcům umožňoval uplatnit zápočet DPH z buď propagačního zboží, nebo ze zboží a služeb od třetí osoby, které zaplatili neregistrovaní prodejci v rámci své hospodářské činnosti,

                                       iv)

                                       z těchto důvodů jsou neplatná a/nebo protiprávní všechna příslušná povolení, prováděcí právní předpisy nebo správní ujednání, nebo jejich části.

                           c)

                           Zda má Soudní dvůr Evropské unie či vnitrostátní soud rozhodnout o vhodné nápravě a:

                                       i)

                                       stanovit, že členský stát má povinnost uplatnit ve vnitrostátním právu odchylku tím způsobem, že provede vhodnou úpravu buď a) neodpočitatelné DPH z propagačního zboží nebo zboží a služeb od třetí osoby, kterou zaplatili neregistrovaní prodejci v rámci své hospodářské činnosti, NEBO b) DPH převyšující nezaplacenou daň, vybranou Her Majesty's Revenue & Customs, NEBO iii) potenciální nekalé soutěže mezi přímými prodejci, jejich neregistrovanými maloobchodními prodejci a podniky nezabývajícími se přímým prodejem, nebo

                                       ii)

                                       prohlásit povolení odchylky a potažmo odchylky samotné za neplatné, nebo

                                       iii)

                                       prohlásit vnitrostátní právní předpisy za neplatné, nebo

                                       iv)

                                       prohlásit pokyn za neplatný, nebo

                                       v)

                                       rozhodnout, že Spojené království musí požádat o povolení další odchylky za účelem provedení vhodné úpravy buď a) neodpočitatelné DPH z propagačního zboží nebo zboží a služeb od třetí osoby, kterou zaplatili neregistrovaní prodejci v rámci své hospodářské činnosti, NEBO b) DPH převyšující nezaplacenou daň, vybranou Her Majesty's Revenue & Customs, NEBO iii) potenciální nekalé soutěže mezi přímými prodejci, jejich neregistrovanými maloobchodními prodejci a podniky zabývajícími se nepřímým prodejem.

               4.

               Má být podle článku 27 šesté směrnice (článek 395 směrnice 2006/112 o DPH) „nezaplacená daň“ kvalifikována jako čistá daňová ztráta (zohledňující daň zaplacenou na výstupu i daň zaplacenou na vstupu, odpočitatelnou v rámci struktury, která vede k neplacení daně) členského státu nebo jako hrubá daňová ztráta (zohledňující pouze daň zaplacenou na výstupu v rámci struktury, která vede k neplacení daně) členského státu?

      (1)  Rozhodnutí Rady ze dne 24. května 1989, kterým se Spojenému království povoluje zavést ve vztahu k určitým dodávkám neregistrovaným maloobchodním prodejcům opatření odchylující se od článku 11 A odst. 1 písm. a) šesté směrnice 77/388/EHS o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu (Úř. věst. L 280, s. 54)