title: Věc C-822/19: Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 3. června 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Curtea de Apel Alba Iulia – Rumunsko) – Flavourstream SRLv. Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Braşov, Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală a Vămilor – Direcţia Regională Vamală Braşov – Biroul Vamal de Interior Sibiu („Řízení o předběžné otázce – Celní unie – Společný celní sazebník – Kombinovaná nomenklatura – Sazební zařazení zboží – Podpoložky sazebníku 1702 90 95, 2912 49 00 a 3824 90 92 – Vodný roztok“)

text:
               19.7.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 289/9

      Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 3. června 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Curtea de Apel Alba Iulia – Rumunsko) – Flavourstream SRLv. Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Braşov, Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală a Vămilor – Direcţia Regională Vamală Braşov – Biroul Vamal de Interior Sibiu
      (Věc C-822/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Celní unie - Společný celní sazebník - Kombinovaná nomenklatura - Sazební zařazení zboží - Podpoložky sazebníku 1702 90 95, 2912 49 00 a 3824 90 92 - Vodný roztok“)
      (2021/C 289/12)
      Jednací jazyk: rumunština

         Předkládající soud

      Curtea de Apel Alba Iulia

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelé: Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Braşov, Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală a Vămilor – Direcţia Regională Vamală Braşov – Biroul Vamal de Interior Sibiu

         Další účastnice řízení: Flavourstream SRL

         Výrok

      Kombinovaná nomenklatura obsažená v příloze I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku, ve znění vyplývajícím z prováděcího nařízení Komise (EU) č. 1101/2014 ze dne 16. října 2014, musí být vykládána v tom smyslu, že vodný roztok získaný tepelným rozkladem dextrózy, který se skládá zejména z aldehydů a ketonů rozpustných ve vodě, nespadá do podpoložky 1702 90 95 této nomenklatury, která zahrnuje zejména invertní cukr a ostatní cukr a směsi cukerného sirupu obsahující 50 % hmotnostních fruktózy v sušině nezařazené do ostatních položek a podpoložek čísla 1702 uvedené nomenklatury, ani do její podpoložky 2912 49 00, která se týká „ostatních“ aldehydalkoholů, aldehydetherů, aldehydfenolů a aldehydů s jinou kyslíkatou funkcí, nýbrž spadá do podpoložky 3824 90 92 téže nomenklatury, která zahrnuje „Chemické výrobky nebo přípravky, sestávající převážně z organických sloučenin, jinde neuvedené ani nezahrnuté“„v kapalném stavu při 20 oC“, má-li případná výživná hodnota tohoto roztoku pouze podružný význam ve vztahu k jeho funkci jakožto chemického výrobku a potravinářské přídatné látky.

         (1)  Úř. věst. C 54, 17.2.2020.


title: Věc C-910/19: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 3. června 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Supremo – Španělsko) – Bankia SA v. Unión Mutua Asistencial de Seguros (UMAS) („Řízení o předběžné otázce – Směrnice 2003/71/ES – Prospekt při veřejné nabídce nebo přijetí cenných papírů k obchodování – Článek 3 odst. 2 – Článek 6 – Nabídka určená jak retailovým investorům, tak kvalifikovaným investorům – Obsah údajů uvedených v prospektu – Žaloba na určení odpovědnosti – Retailoví investoři a kvalifikovaní investoři – Znalost hospodářské situace emitenta“)

text:
               19.7.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 289/10

      Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 3. června 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Supremo – Španělsko) – Bankia SA v. Unión Mutua Asistencial de Seguros (UMAS)
      (Věc C-910/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Směrnice 2003/71/ES - Prospekt při veřejné nabídce nebo přijetí cenných papírů k obchodování - Článek 3 odst. 2 - Článek 6 - Nabídka určená jak retailovým investorům, tak kvalifikovaným investorům - Obsah údajů uvedených v prospektu - Žaloba na určení odpovědnosti - Retailoví investoři a kvalifikovaní investoři - Znalost hospodářské situace emitenta“)
      (2021/C 289/13)
      Jednací jazyk: španělština

         Předkládající soud

      Tribunal Supremo

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: Bankia SA

         Žalovaná: Unión Mutua Asistencial de Seguros (UMAS)

         Výrok

                  1)

                  Článek 6 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/71/ES ze dne 4. listopadu 2003 o prospektu, který má být zveřejněn při veřejné nabídce nebo přijetí cenných papírů k obchodování, a o změně směrnice 2001/34/ES, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/11/ES ze dne 11. března 2008, ve spojení s čl. 3 odst. 2 písm. a) této směrnice ve znění směrnice 2008/11, musí být vykládán v tom smyslu, že v případě veřejné nabídky na úpis akcií určené jak retailovým, tak kvalifikovaným investorům mohou žalobu na určení odpovědnosti na základě údajů uvedených v prospektu podat nejen retailoví investoři, ale i kvalifikovaní investoři.

                  2)

                  Článek 6 odst. 2 směrnice 2003/71, ve znění směrnice 2008/11, musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání vnitrostátním ustanovením, která v rámci žaloby na určení odpovědnosti podané kvalifikovaným investorem z důvodu údajů uvedených v prospektu umožňují, či dokonce vyžadují, aby soud zohlednil skutečnost, že tento investor znal nebo měl znát hospodářskou situaci emitenta veřejné nabídky na úpis akcií s ohledem na jeho vztahy s tímto emitentem a nezávisle na prospektu, pokud tato ustanovení nejsou méně příznivá než ta, kterými se řídí obdobné žaloby ve vnitrostátním právu, a v praxi neznemožňují nebo nadměrně neztěžují uplatnění této žaloby.

         (1)  Úř. věst. C 95, 23.3.2020.


title: Věc C-914/19: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 3. června 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Consiglio di Stato – Itálie) – Ministero della Giustizia v. GN („Řízení o předběžné otázce – Sociální politika – Zásada rovného zacházení v zaměstnání a povolání – Směrnice 2000/78/ES – Článek 6 odst. 1 – Listina základních práv Evropské unie – Článek 21 – Zákaz jakékoli diskriminace na základě věku – Vnitrostátní právní úprava, která stanoví věkovou hranici 50 let pro přístup k povolání notáře – Odůvodnění“)

text:
               19.7.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 289/11

      Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 3. června 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Consiglio di Stato – Itálie) – Ministero della Giustizia v. GN
      (Věc C-914/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Sociální politika - Zásada rovného zacházení v zaměstnání a povolání - Směrnice 2000/78/ES - Článek 6 odst. 1 - Listina základních práv Evropské unie - Článek 21 - Zákaz jakékoli diskriminace na základě věku - Vnitrostátní právní úprava, která stanoví věkovou hranici 50 let pro přístup k povolání notáře - Odůvodnění“)
      (2021/C 289/14)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Consiglio di Stato

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Ministero della Giustizia

         Žalovaná: GN

         za účasti: HM, JL, JJ

         Výrok

      Článek 21 Listiny základních práv Evropské unie a čl. 6 odst. 1 směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání, musí být vykládány v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, která stanoví věkovou hranici 50 let pro účast na výběrovém řízení na přístup k povolání notáře, pokud se tato právní úprava nejeví jako právní úprava sledující cíle, kterými je zaručení stability výkonu tohoto povolání po značnou dobu před odchodem do důchodu, ochrana řádného výkonu notářských pravomocí a usnadnění generační obnovy, jakož i omlazení uvedené profese, a v každém případě jde nad rámec toho, co je nezbytné k dosažení těchto cílů, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu.

         (1)  Úř. věst. C 87, 16. 3. 2020.


title: Věc C-931/19: Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 3. června 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzgericht – Rakousko) – Titanium Ltd v. Finanzamt Österreich, dříve Finanzamt Wien („Řízení o předběžné otázce – Daně – Daň z přidané hodnoty (DPH) – Směrnice 2006/112/ES – Články 43 a 45 – Směrnice 2006/112/ES, ve znění směrnice 2008/8/ES – Články 44, 45 a 47 – Poskytování služeb – Místo rozhodné pro vznik daňové povinnosti – Pojem ‚stálá provozovna‘ – Pronájem nemovitého majetku v členském státě – Vlastník nemovitého majetku, který má sídlo na ostrově Jersey“)

text:
               19.7.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 289/11

      Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 3. června 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzgericht – Rakousko) – Titanium Ltd v. Finanzamt Österreich, dříve Finanzamt Wien
      (Věc C-931/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Daně - Daň z přidané hodnoty (DPH) - Směrnice 2006/112/ES - Články 43 a 45 - Směrnice 2006/112/ES, ve znění směrnice 2008/8/ES - Články 44, 45 a 47 - Poskytování služeb - Místo rozhodné pro vznik daňové povinnosti - Pojem ‚stálá provozovna‘ - Pronájem nemovitého majetku v členském státě - Vlastník nemovitého majetku, který má sídlo na ostrově Jersey“)
      (2021/C 289/15)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Bundesfinanzgericht

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Titanium Ltd

         Žalovaný: Finanzamt Österreich, dříve Finanzamt Wien

         Výrok

      Nemovitost pronajatá v členském státě za okolností, kdy vlastník této nemovitosti nemá vlastní zaměstnance k uskutečňování plnění souvisejícího s pronájmem, nepředstavuje stálou provozovnu ve smyslu článku 43 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty ani článků 44 a 45 směrnice 2006/112, ve znění směrnice Rady 2008/8/ES ze dne 12. února 2008.

         (1)  Úř. věst. C 87, 16.3.2020.


title: Věc C-942/19: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 3. června 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Superior de Justicia de Aragón – Španělsko) – Servicio Aragonés de Saludv. LB („Řízení o předběžné otázce – Sociální politika – Rámcová dohoda o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřená mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS – Ustanovení 4 – Zásada zákazu diskriminace – Zamítnutí žádosti o dočasné přidělení na pracovní místo ve veřejném sektoru vyhrazené pro zaměstnance v trvalém služebním poměru – Vnitrostátní právní úprava, která vylučuje toto dočasné přidělení v případě nástupu do dočasného zaměstnání – Oblast působnosti – Nepoužitelnost ustanovení 4 – Nedostatek pravomoci Soudního dvora“)

text:
               19.7.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 289/12

      Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 3. června 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Superior de Justicia de Aragón – Španělsko) – Servicio Aragonés de Saludv. LB
      (Věc C-942/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Sociální politika - Rámcová dohoda o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřená mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS - Ustanovení 4 - Zásada zákazu diskriminace - Zamítnutí žádosti o dočasné přidělení na pracovní místo ve veřejném sektoru vyhrazené pro zaměstnance v trvalém služebním poměru - Vnitrostátní právní úprava, která vylučuje toto dočasné přidělení v případě nástupu do dočasného zaměstnání - Oblast působnosti - Nepoužitelnost ustanovení 4 - Nedostatek pravomoci Soudního dvora“)
      (2021/C 289/16)
      Jednací jazyk: španělština

         Předkládající soud

      Tribunal Superior de Justicia de Aragón

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: Servicio Aragonés de Salud

         Žalovaná: LB

         Výrok

      Soudní dvůr Evropské unie nemá pravomoc odpovědět na otázky položené Tribunal Superior de Justicia de Aragón (Vrchní soud Aragonie, Španělsko) rozhodnutím ze dne 17. prosince 2019.

         (1)  Úř. věst. C 103, 30.3.2020.


title: Věc C-39/20: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 3. června 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemsko) – Staatssecretaris van Financiën v. Jumbocarry Trading GmbH („Řízení o předběžné otázce – Nařízení (EU) č. 952/2013 – Celní kodex Unie – Článek 22 odst. 6 první pododstavec vykládaný ve spojení s článkem 29 – Sdělení důvodů dotyčné osobě před přijetím rozhodnutí, kterým by byla tato osoba nepříznivě dotčena – Článek 103 odst. 1 a čl. 103 odst. 3 písm. b) – Promlčení celního dluhu – Lhůta pro oznámení celního dluhu – Pozastavení lhůty – Článek 124 odst. 1 písm. a) – Zánik celního dluhu v případě promlčení – Časová působnost ustanovení upravujícího důvody pro pozastavení – Zásada právní jistoty a zásada ochrany legitimního očekávání“)

text:
               19.7.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 289/13

      Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 3. června 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemsko) – Staatssecretaris van Financiën v. Jumbocarry Trading GmbH
      (Věc C-39/20) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Nařízení (EU) č. 952/2013 - Celní kodex Unie - Článek 22 odst. 6 první pododstavec vykládaný ve spojení s článkem 29 - Sdělení důvodů dotyčné osobě před přijetím rozhodnutí, kterým by byla tato osoba nepříznivě dotčena - Článek 103 odst. 1 a čl. 103 odst. 3 písm. b) - Promlčení celního dluhu - Lhůta pro oznámení celního dluhu - Pozastavení lhůty - Článek 124 odst. 1 písm. a) - Zánik celního dluhu v případě promlčení - Časová působnost ustanovení upravujícího důvody pro pozastavení - Zásada právní jistoty a zásada ochrany legitimního očekávání“)
      (2021/C 289/17)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      Hoge Raad der Nederlanden

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatel: Staatssecretaris van Financiën

         Odpůrkyně: Jumbocarry Trading GmbH

         Výrok

      Článek 103 odst. 3 písm. b) a čl. 124 odst. 1 písm. a) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 952/2013 ze dne 9. října 2013, kterým se stanoví celní kodex Unie, nahlížené ve světle zásad právní jistoty a ochrany legitimního očekávání, musejí být vykládány v tom smyslu, že se použijí na celní dluh, který vznikl přede dnem 1. května 2016 a k tomuto dni ještě nebyl promlčen.

         (1)  Úř. věst. C 201, 15.6.2020.


title: Věc C-182/20: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 3. června 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Curtea de Apel Suceava – Rumunsko) – BE, DT v. Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Suceava, Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Iaşi, Accer Ipurl Suceva – jednající jakožto insolvenční správce společnosti BE, EP („Řízení o předběžné otázce – Daň z přidané hodnoty (DPH) – Směrnice 2006/112/ES – Nárok na odpočet – Oprava odpočtů daně – Úpadkové řízení – Vnitrostátní právní úprava, která stanoví automatické odepření odpočtu DPH ze zdanitelných plnění uskutečněných před zahájením tohoto řízení“)

text:
               19.7.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 289/14

      Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 3. června 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Curtea de Apel Suceava – Rumunsko) – BE, DT v. Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Suceava, Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Iaşi, Accer Ipurl Suceva – jednající jakožto insolvenční správce společnosti BE, EP
      (Věc C-182/20) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Daň z přidané hodnoty (DPH) - Směrnice 2006/112/ES - Nárok na odpočet - Oprava odpočtů daně - Úpadkové řízení - Vnitrostátní právní úprava, která stanoví automatické odepření odpočtu DPH ze zdanitelných plnění uskutečněných před zahájením tohoto řízení“)
      (2021/C 289/19)
      Jednací jazyk: rumunština

         Předkládající soud

      Curtea de Apel Suceava

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: BE, DT

         Žalovaní: Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Suceava, Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Iaşi, Accer Ipurl Suceva – jednající jakožto insolvenční správce společnosti BE, EP

         Výrok

      Články 184 až 186 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty musí být vykládány v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě nebo vnitrostátní praxi, podle které zahájení úpadkového řízení vůči hospodářskému subjektu, které s sebou nese zpeněžení jeho aktiv ve prospěch jeho věřitelů, automaticky zakládá povinnost tohoto subjektu opravit odpočty daně z přidané hodnoty, které provedl v souvislosti se zbožím a službami pořízenými před prohlášením jeho úpadku, pokud zahájení takového řízení nebrání tomu, aby uvedený subjekt pokračoval v ekonomické činnosti ve smyslu článku 9 této směrnice, zejména pro účely likvidace dotyčného podniku.

         (1)  Úř. věst. C 297, 7.9.2020.


title: Věc C-210/20: Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 3. června 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Consiglio di Stato – Itálie) – Rad Service Srl Unipersonale, Cosmo Ambiente Srl, Cosmo Scavi Srl v. Del Debbio SpA, Gruppo Sei Srl, Ciclat Val di Cecina Soc. Coop., Daf Costruzioni Stradali Srl („Řízení o předběžné otázce – Zadávání veřejných zakázek na dodávky a stavební práce – Směrnice 2014/24/EU – Průběh řízení – Výběr účastníků a zadání veřejných zakázek – Článek 63 – Uchazeč, který ke splnění požadavků zadavatele využije kapacity jiného subjektu – Článek 57 odst. 4, 6 a 7 – Nepravdivá prohlášení předložená tímto subjektem – Vyloučení uvedeného uchazeče, aniž se mu uloží či umožní nahradit uvedený subjekt – Zásada proporcionality“)

text:
               19.7.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 289/15

      Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 3. června 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Consiglio di Stato – Itálie) – Rad Service Srl Unipersonale, Cosmo Ambiente Srl, Cosmo Scavi Srl v. Del Debbio SpA, Gruppo Sei Srl, Ciclat Val di Cecina Soc. Coop., Daf Costruzioni Stradali Srl
      (Věc C-210/20) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Zadávání veřejných zakázek na dodávky a stavební práce - Směrnice 2014/24/EU - Průběh řízení - Výběr účastníků a zadání veřejných zakázek - Článek 63 - Uchazeč, který ke splnění požadavků zadavatele využije kapacity jiného subjektu - Článek 57 odst. 4, 6 a 7 - Nepravdivá prohlášení předložená tímto subjektem - Vyloučení uvedeného uchazeče, aniž se mu uloží či umožní nahradit uvedený subjekt - Zásada proporcionality“)
      (2021/C 289/21)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Consiglio di Stato

         Účastnice původního řízení

         Navrhovatelky: Rad Service Srl Unipersonale, Cosmo Ambiente Srl, Cosmo Scavi Srl

         Odpůrkyně: Del Debbio SpA, Gruppo Sei Srl, Ciclat Val di Cecina Soc. Coop., Daf Costruzioni Stradali Srl

         za přítomnosti: Azienda Unità Sanitaria Locale USL Toscana Centro

         Výrok

      Článek 63 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/24/EU ze dne 26. února 2014 o zadávání veřejných zakázek a o zrušení směrnice 2004/18/ES, ve spojení s čl. 57 odst. 4 písm. h) této směrnice a ve světle zásady proporcionality, musí být vykládán v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, podle které veřejný zadavatel musí automaticky vyloučit uchazeče ze zadávacího řízení, pokud pomocný podnik, jehož kapacity hodlá využít, předložil nepravdivé prohlášení o existenci odsuzujícího pravomocného rozsudku v trestním řízení, aniž tomuto uchazeči lze v podobné situaci uložit či přinejmenším umožnit, aby uvedený subjekt nahradil.

         (1)  Úř. věst. C 279, 24.8.2020.


title: Věc C-364/19: Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 14. dubna 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunalul Galaţi – Rumunsko) – XU, YV, ZW, AU, BZ, CA, DB, EC, NL v. SC Credit Europe Ipotecar IFN SA, Credit Europe Bank NV („Řízení o předběžné otázce – Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora – Ochrana spotřebitelů – Zneužívající ujednání – Směrnice 93/13/EHS – Článek 1 odst. 2 – Vyloučení smluvních ujednání, která odrážejí kogentní ustanovení vnitrostátního práva, z působnosti této směrnice – Článek 4 odst. 2 – Výjimka z posouzení zneužívající povahy ustanovení – Smlouva o úvěru vyjádřeném v cizí měně – Údajné nesplnění informační povinnosti, kterou má prodávající nebo poskytovatel – Přezkum, který má vnitrostátní soud provést přednostně s ohledem na čl. 1 odst. 2“)

text:
               19.7.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 289/17

      Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 14. dubna 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunalul Galaţi – Rumunsko) – XU, YV, ZW, AU, BZ, CA, DB, EC, NL v. SC Credit Europe Ipotecar IFN SA, Credit Europe Bank NV
      (Věc C-364/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora - Ochrana spotřebitelů - Zneužívající ujednání - Směrnice 93/13/EHS - Článek 1 odst. 2 - Vyloučení smluvních ujednání, která odrážejí kogentní ustanovení vnitrostátního práva, z působnosti této směrnice - Článek 4 odst. 2 - Výjimka z posouzení zneužívající povahy ustanovení - Smlouva o úvěru vyjádřeném v cizí měně - Údajné nesplnění informační povinnosti, kterou má prodávající nebo poskytovatel - Přezkum, který má vnitrostátní soud provést přednostně s ohledem na čl. 1 odst. 2“)
      (2021/C 289/23)
      Jednací jazyk: rumunština

         Předkládající soud

      Tribunalul Galaţi

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: XU, YV, ZW, AU, BZ, CA, DB, EC, NL

         Žalované: SC Credit Europe Ipotecar IFN SA, Credit Europe Bank NV

         Výrok

      Článek 1 odst. 2 a čl. 4 odst. 2 směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o zneužívajících ujednáních ve spotřebitelských smlouvách musí být vykládány v tom smyslu, že pokud je soudu členského státu předložen spor týkající se údajně zneužívajícího smluvního ujednání, které odráží dispozitivní ustanovení vnitrostátního práva, musí tento soud přednostně přezkoumat vliv vyloučení z působnosti této směrnice, které je stanoveno v jejím čl. 1 odst. 2, a nikoliv vliv výjimky z posouzení zneužívající povahy smluvního ujednání stanovené v čl. 4 odst. 2 uvedené směrnice.

         (1)  Úř. věst. C 288, 26.8.2019.


title: Věc C-573/20: Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 14. dubna 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Commissione tributaria provinciale di Parma – Itálie) – Casa di Cura Città di Parma SpA v. Agenzia delle Entrate („Řízení o předběžné otázce – Článek 53 odst. 2 a článek 99 jednacího řádu Soudního dvora – Daně – Společný systém daně z přidané hodnoty (DPH) – Šestá směrnice 77/388/EHS – Článek 17 odst. 2 písm. a) – Osoba se smíšenou povinností k dani – Odpočitatelný podíl – Veřejná či soukromá zdravotnická zařízení vykonávající činnosti osvobozené od daně – Vnitrostátní právní předpisy vylučující odpočet DPH související s nákupem zboží nebo služeb užívaných pro potřeby těchto osvobozených činností“)

text:
               19.7.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 289/19

      Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 14. dubna 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Commissione tributaria provinciale di Parma – Itálie) – Casa di Cura Città di Parma SpA v. Agenzia delle Entrate
      (Věc C-573/20) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Článek 53 odst. 2 a článek 99 jednacího řádu Soudního dvora - Daně - Společný systém daně z přidané hodnoty (DPH) - Šestá směrnice 77/388/EHS - Článek 17 odst. 2 písm. a) - Osoba se smíšenou povinností k dani - Odpočitatelný podíl - Veřejná či soukromá zdravotnická zařízení vykonávající činnosti osvobozené od daně - Vnitrostátní právní předpisy vylučující odpočet DPH související s nákupem zboží nebo služeb užívaných pro potřeby těchto osvobozených činností“)
      (2021/C 289/26)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Commissione tributaria provinciale di Parma

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: Casa di Cura Città di Parma SpA

         Žalovaná: Agenzia delle Entrate

         Výrok

      Článek 17 odst. 2 písm. a) šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně, musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání vnitrostátní právní úpravě, jež nepovoluje odpočet daně z přidané hodnoty (DPH) na vstupu za nabytí zboží a služeb užívaných pro potřeby činností osvobozených od daně a jež v důsledku toho stanoví, že právo na odpočet DPH pro osobu povinnou k dani pouze k části vykonávaných činností se vypočítá na základě poměru odpovídajícího vztahu mezi výší plnění umožňujících odpočet a celkovou výší plnění uskutečněných v průběhu dotyčného roku, včetně osvobozených lékařsko-zdravotnických plnění.

         (1)  Úř. věst. C 35, 1.2.2021.


title: Věc C-92/21: Usnesení Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 26. března 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal du travail de Liège- Belgie) – VW v. Agence fédérale pour l'Accueil des demandeurs d'asile (Fedasil) („Řízení o předběžné otázce – Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora – Kontroly na hranicích, azyl a přistěhovalectví – Azylová politika – Kritéria a postupy pro určení členského státu příslušného k posouzení žádosti o mezinárodní ochranu – Nařízení (EU) č. 604/2013 (Dublin III) – Článek 27 – Opravné prostředky proti rozhodnutí o přemístění – Odkladný účinek žaloby – Článek 29 – Podmínky a lhůty pro přemístění – Normy pro přijímání žadatelů o mezinárodní ochranu – Směrnice 2013/33/ES – Článek 18 – Vnitrostátní opatření, kterým je žadateli, ve vztahu k němuž bylo vydáno rozhodnutí o přemístění, přiznáno místo ve zvláštním přijímacím zařízení, v němž je ubytovaným osobám poskytována asistence za účelem přípravy jejich přemístění“)

text:
               19.7.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 289/20

      Usnesení Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 26. března 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal du travail de Liège- Belgie) – VW v. Agence fédérale pour l'Accueil des demandeurs d'asile (Fedasil)
      (Věc C-92/21) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora - Kontroly na hranicích, azyl a přistěhovalectví - Azylová politika - Kritéria a postupy pro určení členského státu příslušného k posouzení žádosti o mezinárodní ochranu - Nařízení (EU) č. 604/2013 (Dublin III) - Článek 27 - Opravné prostředky proti rozhodnutí o přemístění - Odkladný účinek žaloby - Článek 29 - Podmínky a lhůty pro přemístění - Normy pro přijímání žadatelů o mezinárodní ochranu - Směrnice 2013/33/ES - Článek 18 - Vnitrostátní opatření, kterým je žadateli, ve vztahu k němuž bylo vydáno rozhodnutí o přemístění, přiznáno místo ve zvláštním přijímacím zařízení, v němž je ubytovaným osobám poskytována asistence za účelem přípravy jejich přemístění“)
      (2021/C 289/28)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Tribunal du travail de Liège

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: VW

         Žalovaná: Agence fédérale pour l'Accueil des demandeurs d'asile (Fedasil)

         Výrok

      Článek 27 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 604/2013 ze dne 26. června 2013, kterým se stanoví kritéria a postupy pro určení členského státu příslušného k posuzování žádosti o mezinárodní ochranu podané státním příslušníkem třetí země nebo osobou bez státní příslušnosti v některém z členských států, musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání tomu, aby členský stát přijal vůči žadateli, který podal opravný prostředek proti rozhodnutí o přemístění do jiného členského státu ve smyslu čl. 26 odst. 1 nařízení, taková přípravná opatření pro toto přemístění, jako je přidělení místa ve zvláštním přijímacím zařízení, v němž je ubytovaným osobám poskytována asistence při přípravě jejich přemístění.

         (1)  Úř. věst. C 138, 19.4.2021


title: Věc C-208/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sądem Rejonowym dla Warszawy-Woli w Warszawie (Polsko) dne 23. března 2021 – K. D. v. Towarzystwo Ubezpieczeń Ż S.A.

text:
               19.7.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 289/23

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sądem Rejonowym dla Warszawy-Woli w Warszawie (Polsko) dne 23. března 2021 – K. D. v. Towarzystwo Ubezpieczeń Ż S.A.
      (Věc C-208/21)
      (2021/C 289/32)
      Jednací jazyk: polština

         Předkládající soud:

      Sąd Rejonowy dla Warszawy-Woli w Warszawie

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: K. D.

         Žalovaná: Towarzystwo Ubezpieczeń Ż S.A.

         Předběžné otázky

                  1)

                  Musí být čl. 3 odst. 1 ve spojení s čl. 2 písm. d) směrnice 2005/29/ES (1) vykládán v tom smyslu, že pojem „nekalá obchodní praktika“ obsahově soustředí jen na okolnosti spojené s uzavíráním smlouvy a s prezentováním produktu spotřebiteli, nebo je do působnosti směrnice, potažmo pod pojem „nekalá obchodní praktika“, třeba zahrnout i situaci, kdy obchodník, který je tvůrcem produktu, vypracuje klamavé smluvní podmínky, jež jsou základem nabídky prodeje připravené jiným obchodníkem, takže přímo nesouvisejí s uvedením produktu na trh?

                  2)

                  Je v případě kladné odpovědi na otázku č. 1 třeba mít za to, že obchodníkem odpovědným podle směrnice 2005/29/ES za používání nekalé obchodní praktiky je obchodník odpovědný za formulování klamavých smluvních podmínek, nebo obchodník, který na základě takových smluvních podmínek prezentuje produkt spotřebiteli a je přímo odpovědný za uvedení produktu na trh, anebo je třeba mít za to, že odpovědnost podle směrnice 2005/29/ES nesou oba obchodníci?

                  3)

                  Brání čl. 3 odst. 2 směrnice 2005/29/ES vnitrostátní právní úpravě (výkladu vnitrostátního práva), která spotřebiteli přiznává právo domáhat se u vnitrostátního soudu určení neplatnosti smlouvy uzavřené s obchodníkem a vzájemného vrácení si plnění, byl-li projev vůle spotřebitele uzavřít smlouvu učiněn pod vlivem nekalé obchodní praktiky?

                  4)

                  Je v případě kladné odpovědi na otázku č. 3 třeba mít za to, že náležitým právním základem pro posouzení jednání obchodníka (prodávajícího nebo poskytovatele) spočívajícího v použití nesrozumitelných a nejasných smluvních podmínek ve vztahu se spotřebitelem je směrnice 93/13 (2) a musí v souvislosti s tím být požadavek stanovený v článku 5 směrnice 93/13, aby smluvní ujednání bylo sepsáno jasným a srozumitelným jazykem, vykládán v tom smyslu, že ve smlouvách o pojištění s pojistným kapitálovým fondem uzavíraných se spotřebiteli je s tímto požadavkem v souladu smluvní ujednání, které nebylo individuálně sjednáno, ve kterém není přímo určena míra investičního rizika v průběhu trvání pojistné smlouvy a které informuje jen o možnosti ztráty části uhrazeného prvního vkladu a průběžných vkladů v případě ukončení pojištění před koncem doby pojištění?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/29/ES ze dne 11. května 2005 o nekalých obchodních praktikách vůči spotřebitelům na vnitřním trhu a o změně směrnice Rady 84/450/EHS, směrnic Evropského parlamentu a Rady 97/7/ES, 98/27/ES a 2002/65/ES a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2006/2004 (směrnice o nekalých obchodních praktikách) (Úř. věst. 2005, L 149, s 22).

         (2)  Směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o zneužívajících ujednáních ve spotřebitelských smlouvách (Úř. věst. 1993, L 95, s. 29; Zvl. vyd. 15/02, s. 288, oprava Úř. věst. 2016, L 303, s. 26).


title: Věc C-213/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 6. dubna 2021 – Italy Emergenza Cooperativa Sociale v. Azienda Sanitaria Locale Barletta-Andria-Trani

text:
               19.7.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 289/24

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 6. dubna 2021 – Italy Emergenza Cooperativa Sociale v. Azienda Sanitaria Locale Barletta-Andria-Trani
      (Věc C-213/21)
      (2021/C 289/33)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Consiglio di Stato

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatel: Italy Emergenza Cooperativa Sociale

         Odpůrce: Azienda Sanitaria Locale Barletta-Andria-Trani

         Předběžná otázka

      Brání čl. 10 písm. h) směrnice 2014/24/EU (1) – a s ním bod 28 odůvodnění této směrnice – takové vnitrostátní právní úpravě, která stanoví, že služby pohotovostní sanitní přepravy mohou být přednostně zadány prostřednictvím smlouvy pouze dobrovolnickým organizacím – za předpokladu, že jsou zapsány po dobu nejméně šesti měsíců v jediném národním rejstříku neziskového sektoru, jakož i že jsou členy sítě sdružení a jsou akreditované podle odvětvové regionální právní úpravy (pokud byla přijata), a pod podmínkou, že toto zadání zaručuje poskytování služby v rámci systému účinně přispívajícího k dosažení sociálního cíle a naplňujícího cíle solidarity, za podmínek hospodářské efektivity a přiměřenosti a při dodržení zásad transparentnosti a zákazu diskriminace – aniž by mezi subjekty, kterým je možné zakázku zadat, zahrnovala jiné neziskové organizace, a konkrétně sociální družstva, jako jsou neziskové sociální podniky?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/24/EU ze dne 26. února 2014 o zadávání veřejných zakázek a o zrušení směrnice 2004/18/ES (Úř. věst. L 94, 28.3.2014, s. 65).


title: Věc C-214/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 6. dubna 2021 – Italy Emergenza Cooperativa Sociale v. Azienda Sanitaria Provinciale di Cosenza

text:
               19.7.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 289/24

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 6. dubna 2021 – Italy Emergenza Cooperativa Sociale v. Azienda Sanitaria Provinciale di Cosenza
      (Věc C-214/21)
      (2021/C 289/34)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Consiglio di Stato

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatel: Italy Emergenza Cooperativa Sociale

         Odpůrce: Azienda Sanitaria Provinciale di Cosenza

         za účasti: ANPAS – Associazione Nazionale Pubbliche Assistenze Odv

         Předběžná otázka

      Brání čl. 10 písm. h) směrnice 2014/24/EU (1) – a s ním bod 28 odůvodnění této směrnice – takové vnitrostátní právní úpravě, která stanoví, že služby pohotovostní sanitní přepravy mohou být přednostně zadány prostřednictvím smlouvy pouze dobrovolnickým organizacím – za předpokladu, že jsou zapsány po dobu nejméně šesti měsíců v jediném národním rejstříku neziskového sektoru, jakož i že jsou členy sítě sdružení a jsou akreditované podle odvětvové regionální právní úpravy (pokud byla přijata), a pod podmínkou, že toto zadání zaručuje poskytování služby v rámci systému účinně přispívajícího k dosažení sociálního cíle a naplňujícího cíle solidarity, za podmínek hospodářské efektivity a přiměřenosti a při dodržení zásad transparentnosti a zákazu diskriminace – aniž by mezi subjekty, kterým je možné zakázku zadat, zahrnovala jiné neziskové organizace, a konkrétně sociální družstva, jako jsou neziskové sociální podniky, včetně sociálních družstev, která poskytují svým členům rabaty v souvislosti s činnostmi obecného zájmu ve smyslu čl. 3 odst. 2a legislativního nařízení č. 112 z roku 2017?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/24/EU ze dne 26. února 2014 o zadávání veřejných zakázek a o zrušení směrnice 2004/18/ES (Úř. věst. L 94, 28.3.2014, s. 65).


title: Věc C-253/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Hamburg (Německo) dne 22. dubna 2021 – TUIfly GmbH v. FI, RE

text:
               19.7.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 289/26

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Hamburg (Německo) dne 22. dubna 2021 – TUIfly GmbH v. FI, RE
      (Věc C-253/21)
      (2021/C 289/37)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Landgericht Hamburg

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: TUIfly GmbH

         Žalovaní: FI, RE

         Předběžná otázka

      Je třeba vykládat čl. 5 odst. 1 písm. c) bod iii), čl. 7 odst. 1 a čl. 8 odst. 3 nařízení (ES) č. 261/2004 (1) v tom smyslu, že se jedná o zrušení letu, pokud letadlo přistane na jiném letišti, než je letiště, které je uvedeno v rezervaci a které se nenachází v témže městě, místě nebo regionu cílového letiště uvedeného v rezervaci a cestující jsou následně přepraveni z tohoto letiště autobusem do cílového letiště původně uvedeného v rezervaci, do kterého se cestující dostanou se zpožděním menším než 3 hodiny?

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91 (Úř. věst. L 46, 17.2.2004, s. 1).


title: Věc C-269/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sądem Okręgowym w Krakowie (Polsko) dne 27. dubna 2021 – BC, DC v. X

text:
               19.7.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 289/27

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sądem Okręgowym w Krakowie (Polsko) dne 27. dubna 2021 – BC, DC v. X
      (Věc C-269/21)
      (2021/C 289/38)
      Jednací jazyk: polština

         Předkládající soud

      Sąd Okręgowy w Krakowie

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: BC, DC

         Žalovaná: X

         Předběžné otázky

                  1)

                  Musí být článek 2 a čl. 19 odst. 1 Smlouvy o Evropské unii („SEU“) a čl. 6 odst. 1 až 3 SEU ve spojení s článkem 47 Listiny základních práv Evropské unie (dále jen „Listina“) vykládány v tom smyslu, že:

                              a)

                              soudem zřízeným zákonem ve smyslu unijního práva není soud, v němž zasedá osoba jmenovaná do funkce soudce u tohoto soudu bez účasti orgánů soudcovské samosprávy obsazených z větší části nezávisle na výkonné a zákonodárné moci, a to za situace, kdy ve světle ústavních tradic členského státu je účast orgánu soudcovské samosprávy splňujícího tyto požadavky v postupu jmenování soudce nezbytná, při zohlednění institucionálního a strukturálního kontextu a s ohledem na to, že:

                                          —

                                          ke kandidatuře na funkci soudce se vyjadřovalo kolegium soudu a tento orgán byl zřízen tak, že většina v něm zasedajících osob byla jmenována představitelem výkonné moci, a to ministrem spravedlnosti-generálním prokurátorem;

                                          —

                                          současná Krajowa Rada Sądownictwa (Národní rada soudnictví) zvolená v rozporu s polskými ústavními i zákonnými předpisy není nezávislým orgánem a nezasedají v ní představitelé soudcovského stavu jmenovaní do této rady nezávisle na výkonné a zákonodárné moci, takže nedošlo k účinnému podání návrhu na jmenování do funkce soudce v souladu s vnitrostátním právem,

                                          —

                                          účastníkům konkurzu na jmenování do funkce nenáleželo právo na odvolání k soudu ve smyslu článku 2 a čl. 19 odst. 1 SEU a čl. 6 odst. 1–3 SEU ve spojení s článkem 47 Listiny.

                              b)

                              požadavky na nezávislý soud zřízený zákonem nesplňuje soud, v němž zasedá osoba jmenovaná do funkce soudce u tohoto soudu postupem podléhajícím svévolnému zásahu výkonné moci a bez účasti orgánů soudcovské samosprávy obsazených z větší části nezávisle na výkonné a zákonodárné moci nebo bez účasti jiného orgánu zajišťujícího objektivní posouzení kandidáta, ve světle toho, že účast orgánů soudcovské samosprávy nebo jiného orgánu nezávislého na výkonné a zákonodárné moci a zajišťujícího objektivní posouzení kandidáta v postupu jmenování do funkce soudce je v kontextu evropské právní tradice, která je kodifikována ve výše uvedených ustanoveních SEU a Listiny a představuje základ právní unie, kterou je Evropská unie, nezbytná pro vyslovení závěru, že vnitrostátní soud zaručuje požadovanou úroveň účinné soudní ochrany ve věcech spadajících pod unijní právo, a že je v důsledku toho zajištěna zásada trojí dělby moci a rovnováhy moci a zásada právního státu?

                  2)

                  Musí být článek 2 a čl. 19 odst. 1 ve spojení s článkem 47 Listiny vykládány v tom smyslu, že za situace, kdy v soudu zasedá osoba jmenovaná za podmínek popsaných v bodě 1:

                              a)

                              tato ustanovení brání uplatnění vnitrostátních právních předpisů, které posuzování souladu jmenování takovéto osoby do funkce soudce s právními předpisy přenášejí do výlučné pravomoci kolegia Sądu Najwyższego (Nejvyššího soudu) skládajícího se výhradně z osob jmenovaných do funkce soudce za podmínek uvedených v bodě 1 a které současně přikazují ponechat bez rozhodnutí námitky vůči jmenování do funkce soudce, se zohledněním institucionálního a systémového kontextu;

                              b)

                              tato ustanovení vyžadují, za účelem zajištění účinnosti evropského práva, takový výklad vnitrostátních právních předpisů, který umožní soudu vyloučit takovouto osobu z úřední moci z rozhodování ve věci, a to na základě analogicky použitých předpisů o vyloučení soudce, který není způsobilý rozhodovat [iudex inhabilis]?


title: Věc C-289/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Administrativen sad Sofia-grad (Bulharsko) dne 5. května 2021 – IG v. Varchoven administrativen sad

text:
               19.7.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 289/28

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Administrativen sad Sofia-grad (Bulharsko) dne 5. května 2021 – IG v. Varchoven administrativen sad
      (Věc C-289/21)
      (2021/C 289/39)
      Jednací jazyk: bulharština

         Předkládající soud

      Administrativen sad Sofia-grad

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: IG

         Žalovaný: Varchoven administrativen sad

         Předběžné otázky

                  1)

                  Zprošťuje změna ustanovení vnitrostátního normativního právního aktu, které odvolací soud před tím prohlásil za neslučitelné s platným ustanovením unijního práva, kasační soud povinnosti ověřit resp. posoudit, zda bylo ustanovení platné před touto změnou slučitelné s unijním právem?

                  2)

                  Představuje domněnka, že dotčené ustanovení bylo vzato zpět, účinnou právní ochranu práv a svobod zaručených unijním právem (v projednávané věci články 9 a 10 směrnice 2012/27/EU (1)), resp. jedná se o takovouto právní ochranu, jestliže možnost ověřit, zda dotčené vnitrostátní ustanovení bylo před svou změnou slučitelné s unijním právem, kterou stanoví vnitrostátní právo, existuje pouze tehdy, pokud je k příslušnému soudu podána konkrétní žaloba na náhradu škody z důvodu tohoto ustanovení, a pouze ve vztahu k osobě, která tuto žalobu podala?

                  3)

                  V případě kladné odpovědi na druhou otázku: Je přípustné, aby dotčené ustanovení v době od vydání do změny i nadále upravovalo právní vztahy neomezeného okruhu osob, které v souvislosti s tímto ustanovením nepodaly žádnou žalobu na náhradu škody, resp. že posouzení slučitelnosti vnitrostátního ustanovení s ustanovením unijního práva v době před změnou nebylo provedeno ve vztahu k těmto osobám?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2012/27/EU ze dne 25. října 2012 o energetické účinnosti, o změně směrnic 2009/125/ES a 2010/30/EU a o zrušení směrnic 2004/8/ES a 2006/32/ES (Úř. věst. L 315, 14.11.2012, s. 1)


title: Věc C-293/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Litva) dne 7. května 2021 – UAB „Vittamed technologijos“ v likvidaci v. Valstybinė mokesčių inspekcija

text:
               19.7.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 289/29

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Litva) dne 7. května 2021 – UAB „Vittamed technologijos“ v likvidaci v. Valstybinė mokesčių inspekcija
      (Věc C-293/21)
      (2021/C 289/40)
      Jednací jazyk: litevština

         Předkládající soud

      Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

         Účastnice původního řízení

         Odvolatelka: UAB „Vittamed technologijos“ v likvidaci

         Odpůrkyně: Valstybinė mokesčių inspekcija

         Předběžná otázka

      Musí být články 184 až 187 směrnice Rady 2006/112/ES (1) vykládány v tom smyslu, že osoba povinná k dani je povinna opravit odpočty daně z přidané hodnoty (DPH) uplatněné na pořízení zboží a služeb za účelem vytvoření investičního majetku, pokud již toto zboží není určeno k použití při výkonu zdanitelných ekonomických činností, neboť vlastník (společník) dané osoby povinné k dani rozhodne o vstupu této osoby do likvidace a tato osoba povinná k dani podá žádost o výmaz z registru osob povinných k DPH? Mají na odpověď na tuto otázku vliv důvody rozhodnutí o vstupu dané osoby povinné k dani do likvidace, a sice skutečnost, že rozhodnutí o vstupu do likvidace bylo přijato z důvodu narůstajících ztrát, skutečnosti, že tato osoba neměla objednávky, a pochybností společníka o ziskovosti plánované (zamýšlené) ekonomické činnosti?

         (1)  Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. 2006, L 347, s. 1).


title: Věc C-295/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour d'appel de Bruxelles (Belgie) dne 10. května 2021 – Allianz Benelux SA v. État belge, SPF Finances

text:
               19.7.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 289/29

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour d'appel de Bruxelles (Belgie) dne 10. května 2021 – Allianz Benelux SA v. État belge, SPF Finances
      (Věc C-295/21)
      (2021/C 289/41)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Cour d'appel de Bruxelles

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelka: Allianz Benelux SA

         Odpůrce: État belge, SPF Finances

         Předběžná otázka

      Musí být článek 4 odst. 1 směrnice Rady ze dne 23. července 1990 o společném systému zdanění mateřských a dceřiných společností z různých členských států (90/435/EHS) (1), ve spojení či bez spojení s ustanoveními směrnic 78/855/CEE (třetí směrnice) (2) a 82/891/CEE (šestá směrnice) (3) o právu společností, vykládán v tom smyslu, že brání vnitrostátním právním předpisům, které stanoví, že rozdělené zisky uvedené ve směrnici jsou zahrnuty do daňového základu společnosti, která je příjemcem dividend, a poté jsou od něj odečteny až do výše 95 % a jsou případně převedeny do následujících zdaňovacích období, avšak které, vzhledem k tomu, že neexistuje zvláštní ustanovení stanovící pro případ reorganizace společností, aby takto převedené odpočty na straně zanikající společnosti byly úplně převedeny na nástupnickou společnost, mají ten důsledek, že předmětné zisky jsou nepřímo daněny při uvedené operaci z toho důvodu, že se na ně použije ustanovení, které omezuje převod uvedených odpočtů poměrně k podílu, který představují čistá daňová aktiva slučovaných částí zanikající společnosti před operací na součtu, rovněž před operací, čistých daňových aktiv nástupnické společnosti a čisté daňové hodnoty slučovaných částí?

         (1)  Úř. věst. 1990, L 225, s. 6.

         (2)  Třetí Směrnice Rady ze dne 9. října 1978, založená na čl. 54 odst. 3 písm. g) Smlouvy, o fúzích akciových společností (Úř. věst. 1978, L 295, s. 36).

         (3)  Šestá směrnice Rady ze dne 17. prosince 1982, založená na čl. 54 odst. 3 písm. g) Smlouvy o rozdělení akciových společností (Úř. věst. 1982, L 378, s. 47).


title: Věc C-121/20: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 26. března 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rechtbank Den Haag, zittingsplaats Amsterdam – Nizozemsko) – VG v. Minister van Buitenlandse Zaken

text:
               19.7.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 289/31

      Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 26. března 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rechtbank Den Haag, zittingsplaats Amsterdam – Nizozemsko) – VG v. Minister van Buitenlandse Zaken
      (Věc C-121/20) (1)

      (2021/C 289/43)
      Jednací jazyk: nizozemština
      Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 209, 22. 6. 2020.


title: Věc C-317/20: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 26. dubna 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Mainz – Německo) – KX v. PY GmbH

text:
               19.7.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 289/31

      Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 26. dubna 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Mainz – Německo) – KX v. PY GmbH
      (Věc C-317/20) (1)

      (2021/C 289/44)
      Jednací jazyk: němčina
      Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 348, 19. 10. 2020.


title: Věc C-336/20: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 27. dubna 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Ravensburg – Německo) – QY v. Bank 11 für Privatkunden und Handel GmbH

text:
               19.7.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 289/31

      Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 27. dubna 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Ravensburg – Německo) – QY v. Bank 11 für Privatkunden und Handel GmbH
      (Věc C-336/20) (1)

      (2021/C 289/45)
      Jednací jazyk: němčina
      Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 423, 7.12.2020.


title: Spojené věci C-442/20 až 445/20: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 16. dubna 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Amtsgericht Nürnberg – Německo) – flightright GmbH (C-442/20, C-443/20 a C-444/20), PN a LM (C-445/20) v. Ryanair Designated Activity Company

text:
               19.7.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 289/31

      Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 16. dubna 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Amtsgericht Nürnberg – Německo) – flightright GmbH (C-442/20, C-443/20 a C-444/20), PN a LM (C-445/20) v. Ryanair Designated Activity Company
      (Spojené věci C-442/20 až 445/20) (1)

      (2021/C 289/46)
      Jednací jazyk: němčina
      Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 433, 14.12. 2020.


title: Věc C-591/20: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 11. března 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof – Německo) – Reprensus GmbH v. S-V Pavlovi Trejd EOOD

text:
               19.7.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 289/32

      Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 11. března 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof – Německo) – Reprensus GmbH v. S-V Pavlovi Trejd EOOD
      (Věc C-591/20) (1)

      (2021/C 289/47)
      Jednací jazyk: němčina
      Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 35, 1.2.2021.


title: Věc T-718/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 2. června 2021 – Itálie v. Komise („Jazykový režim – Oznámení o otevřených výběrových řízeních na místa administrátorů a asistentů v sektoru budov – Jazykové znalosti – Omezení volby druhého jazyka výběrových řízení na tři jazyky – Nařízení č. 1 – Článek 1d odst. 1, článek 27 a čl. 28 písm. f) služebního řádu – Diskriminace na základě jazyka – Zájem služby – Přiměřenost“)

text:
               19.7.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 289/33

      Rozsudek Tribunálu ze dne 2. června 2021 – Itálie v. Komise
      (Věc T-718/17) (1)

      („Jazykový režim - Oznámení o otevřených výběrových řízeních na místa administrátorů a asistentů v sektoru budov - Jazykové znalosti - Omezení volby druhého jazyka výběrových řízení na tři jazyky - Nařízení č. 1 - Článek 1d odst. 1, článek 27 a čl. 28 písm. f) služebního řádu - Diskriminace na základě jazyka - Zájem služby - Přiměřenost“)
      (2021/C 289/48)
      Jednací jazyk: italština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Italská republika (zástupci: G. Palmieri, zmocněnkyně, ve spolupráci s P. Gentilim, avvocato dello Stato)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: G. Gattinara, D. Milanowska a L. Vernier, zmocněnci)

         Vedlejší účastník podporující žalobkyni: Španělské království (zástupce: S. Jiménez García, zmocněnec)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 263 SFEU znějící na zrušení oznámení o otevřených výběrových řízeních EPSO/AD/342/17 (AD 6), pořádaného za účelem sestavení rezervního seznamu inženýrů v oboru správy budov (včetně inženýrů zaměřených na environmentální aspekty a na zařízení budov), a EPSO/AST/141/17 (AST 3), pořádaného za účelem sestavení rezervního seznamu zaprvé koordinátorů a techniků v oboru výstavby budov (profil 1), zadruhé koordinátorů a techniků v oboru klimatizace, elektromechaniky a elektrotechniky budov (profil 2) a zatřetí asistentů v oboru bezpečnosti při práci a bezpečnosti budov (profil 3) (Úř. věst. 2017, C 242 A, s. 1).

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Oznámení o otevřených výběrových řízeních EPSO/AD/342/17 (AD 6), pořádaného za účelem sestavení rezervního seznamu inženýrů v oboru správy budov (včetně inženýrů zaměřených na environmentální aspekty a na zařízení budov), a EPSO/AST/141/17 (AST 3), pořádaného za účelem sestavení rezervního seznamu zaprvé koordinátorů a techniků v oboru výstavby budov (profil 1), zadruhé koordinátorů a techniků v oboru klimatizace, elektromechaniky a elektrotechniky budov (profil 2) a zatřetí asistentů v oboru bezpečnosti při práci a bezpečnosti budov (profil 3), se zrušuje.

                  2)

                  Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Italskou republikou.

                  3)

                  Španělské království ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 424, 11.12.2017.


title: Věc T-169/19: Rozsudek Tribunálu ze dne 2. června 2021 – Style & Taste v. EUIPO – The Polo/Lauren Company (Zobrazení hráče póla) („Ochranná známka Evropské unie – Řízení o prohlášení neplatnosti – Obrazová ochranná známka Evropské unie zobrazující hráče póla – Starší národní (průmyslový) vzor – Relativní důvod neplatnosti – Článek 52 odst. 2 písm. d) nařízení (ES) č. 40/94 [nyní článek 60 odst. 2 písm. d) nařízení (EU) 2017/1001]“)

text:
               19.7.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 289/34

      Rozsudek Tribunálu ze dne 2. června 2021 – Style & Taste v. EUIPO – The Polo/Lauren Company (Zobrazení hráče póla)
      (Věc T-169/19) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o prohlášení neplatnosti - Obrazová ochranná známka Evropské unie zobrazující hráče póla - Starší národní (průmyslový) vzor - Relativní důvod neplatnosti - Článek 52 odst. 2 písm. d) nařízení (ES) č. 40/94 [nyní článek 60 odst. 2 písm. d) nařízení (EU) 2017/1001]“)
      (2021/C 289/50)
      Jednací jazyk: španělština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Style & Taste, SL (Madrid, Španělsko) (zástupce: L. Plaza Fernández-Villa, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: S. Palmero Cabezas a H. O’Neill, zmocněnci)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: The Polo/Lauren Company LP (New York, New York, Spojené státy) (zástupce: M. Garayalde Niño, advokát)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 7. ledna 2019 (věc R 1271/2018-5) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Style & Taste a The Polo/Lauren Company.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti Style & Taste, SL, se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 155, 6.5.2019.


title: Věc T-260/18: Usnesení Tribunálu ze dne 28. května 2021 – Makhlouf v. Komise a ECB („Mimosmluvní odpovědnost – Hospodářská a měnová politika – Program podpory stability Kypru – Memorandum o porozumění o politice zvláštní hospodářské podmíněnosti uzavřené mezi Kyperskou republikou a Evropským mechanismem stability dne 26. dubna 2013 – Žalobce, který přestal odpovídat na výzvy Tribunálu – Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)

text:
               19.7.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 289/36

      Usnesení Tribunálu ze dne 28. května 2021 – Makhlouf v. Komise a ECB
      (Věc T-260/18) (1)

      („Mimosmluvní odpovědnost - Hospodářská a měnová politika - Program podpory stability Kypru - Memorandum o porozumění o politice zvláštní hospodářské podmíněnosti uzavřené mezi Kyperskou republikou a Evropským mechanismem stability dne 26. dubna 2013 - Žalobce, který přestal odpovídat na výzvy Tribunálu - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
      (2021/C 289/52)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Rami Makhlouf (Damašek, Sýrie) (zástupce: E. Ruchat, advokát)

         Žalované: Evropská komise (zástupci: L. Flynn, T. Materne a T. Maxian Rusche, zmocněnci) Evropská centrální banka (zástupci: O. Heinz, G. Várhelyi a P. Papapaschalis, zmocněnci, ve spolupráci s H. G. Kamannem, advokátem)

         Předmět věci

      Návrh na základě článku 268 SFEU znějící na žádost o náhradu škody, která žalobci údajně vznikla v důsledku memoranda o porozumění o politice zvláštní hospodářské podmíněnosti uzavřené mezi Kyperskou republikou a Evropským mechanismem stability dne 26. dubna 2013 (MES).

         Výrok

                  1)

                  O žalobě již není důvodné rozhodnout.

                  2)

                  Rami Makhlouf ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou centrální bankou (ECB).

                  3)

                  Evropská komise ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 240, 9.7.2018.


title: Věc T-332/20: Usnesení Tribunálu ze dne 31. května 2021 – König Ludwig International v. EUIPO (Royal Bavarian Beer) („Ochranná známka Evropské unie – Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie – Slovní ochranná známka Royal Bavarian Beer – Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu – Popisný charakter – Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (EU) 2017/1001 – Právo být vyslechnut – Článek 94 odst. 1 nařízení 2017/1001 – Jednotná povaha ochranné známky Evropské unie – Článek 1 odst. 2 nařízení 2017/1001 – Žaloba po právní stránce zjevně zcela neopodstatněná“)

text:
               19.7.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 289/37

      Usnesení Tribunálu ze dne 31. května 2021 – König Ludwig International v. EUIPO (Royal Bavarian Beer)
      (Věc T-332/20) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie - Slovní ochranná známka Royal Bavarian Beer - Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (EU) 2017/1001 - Právo být vyslechnut - Článek 94 odst. 1 nařízení 2017/1001 - Jednotná povaha ochranné známky Evropské unie - Článek 1 odst. 2 nařízení 2017/1001 - Žaloba po právní stránce zjevně zcela neopodstatněná“)
      (2021/C 289/53)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: König Ludwig International GmbH & Co. KG (Geltendorf, Německo) (zástupci: O. Spuhler a J. Stock, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupkyně: S. Palmero Cabezas, zmocněnkyně)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 1. dubna 2020 (věc R 1714/2019-4) týkajícímu se mezinárodního zápisu slovní ochranné známky Royal Bavarian Beer s vyznačením Evropské unie.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá jako po právní stránce zjevně zcela neopodstatněná.

                  2)

                  Společnosti König Ludwig International GmbH & Co. KG se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 255, 3.8.2020.


title: Věc T-244/21: Žaloba podaná dne 4. května 2021 – Luossavaara Kiirunavaara v. Komise

text:
               19.7.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 289/37

      Žaloba podaná dne 4. května 2021 – Luossavaara Kiirunavaara v. Komise
      (Věc T-244/21)
      (2021/C 289/54)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Luossavaara Kiirunavaara AB (Luleå, Švédsko) (zástupci: A. Bryngelsson, F. Sjövall a A. Johansson, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil čl. 1 odst. 3 rozhodnutí Evropské komise ze dne 25. února 2021 o vnitrostátních prováděcích opatřeních pro přechodné přidělování bezplatných povolenek na emise skleníkových plynů v souladu s čl. 11 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 (1);

                  —

                  uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně šest žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z toho, že napadené rozhodnutí je v rozporu s předpisy, které upravují systém pro obchodování s emisemi (ETS), zejména s přílohou 1 nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) 2019/331 ze dne 19. prosince 2018 (2) a s čl. 10a odst. 1 směrnice 2003/87/ES (3).

                              —

                              žalobkyně tvrdí, že napadené rozhodnutí, a zejména jeho bod 13 odůvodnění, čl. 1 odst. 3 a příloha III, je v rozporu s čl. 10a odst. 1 směrnice 2003/87/ES a přílohou 1 nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) 2019/331. Referenční úroveň pro aglomerovanou rudu stanovená v nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) 2019/331 musí být vykládána v souladu se směrnicí 2003/87/ES, Smlouvami a obecnými zásadami unijního práva. Podle uvedené směrnice a judikatury musí být náhradní produkty a alternativní výrobní metody zahrnuty pod stejnou referenční úroveň produktu za účelem podpory technologií, které jsou z hlediska klimatu nejúčinnější. Jak bylo prokázáno předloženými důkazy, pelety z aglomerované železné rudy a jemná aglomerovaná železná ruda jsou navzájem přímo nahraditelné. Komise tím, že odmítla zahrnout zařízení žalobkyně na výrobu slinutých pelet do referenční úrovně, nesprávně použila směrnici 2003/87/ES a nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2019/331 a dopustila se zjevně nesprávného posouzení.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází z toho, že napadené rozhodnutí je v rozporu se zásadami rovného zacházení a zákazu diskriminace.

                              —

                              Napadené rozhodnutí je podle žalobkyně v rozporu s uvedenými zásadami, jelikož zavádí diskriminaci mezi společnostmi a odvětvími tím, že neoprávněně upřednostňuje některé podniky. To se týká jak zacházení s jemnou aglomerovanou železnou rudou ve srovnání s výrobou slinutých pelet, tak zacházení s výrobou pelet žalobkyně ve srovnání s jinou výrobou pelet.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vychází z toho, že napadené rozhodnutí je v rozporu se závazky Evropské unie plynoucími z mezinárodního práva životního prostředí.

                              —

                              V rámci tohoto třetího žalobního důvodu žalobkyně tvrdí, že napadené rozhodnutí je v rozporu s explicitními závazky přijatými Evropskou unií v jejím vnitrostátně stanovém příspěvku podle Pařížské dohody z roku 2015.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vychází z toho, že napadené rozhodnutí je v rozporu s povinností příslušného orgánu zkoumat pečlivě a nestranně všechny relevantní okolnosti projednávaného případu.

                              —

                              Napadené rozhodnutí odráží politické stanovisko Evropské komise, které podle tvrzení žalobkyně není založeno na objektivním a podrobném technickém posouzení nahraditelnosti dotčených produktů a technik, ale které je namísto toho založeno pouze na tvrzení jedné ze stran, na které se stanovení vztahuje, tedy organizace ocelářského průmyslu, aniž byly posouzeny technické námitky vznesené mimo jiné žalobkyní a švédskou agenturou pro ochranu životního prostředí nebo byla konzultována nestranná třetí strana.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vychází z toho, že napadené rozhodnutí je v rozporu s povinností uvést odůvodnění, která je stanovena v článku 296 SFEU.

                              —

                              Napadené rozhodnutí podle žalobkyně neposkytlo sebemenší vysvětlení ohledně technické nahraditelnosti mezi slinutými peletami a jemnou aglomerovanou železnou rudou nebo uplatnění zásady rovného zacházení, ale namísto toho pouze odkazuje na referenční úroveň produktu, která je „přizpůsobena“ tak, aby byla vyloučena výroba slinutých pelet (prováděná žalobkyní). V důsledku toho je pro dotyčné osoby nemožné zjistit v samotném rozhodnutí důvody pro dané stanovení.

                  6.

                  Šestý žalobní důvod, uplatněný podpůrně, vychází z toho, že nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2019/331 musí být prohlášeno za neplatné podle článku 277 SFEU v rozsahu, v němž se vztahuje na napadené rozhodnutí od data vydání rozsudku.

                              —

                              V šestém žalobním důvodu, který je uplatněn podpůrně, žalobkyně tvrdí, že pokud musí být nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2019/331 vykládáno tak, že vylučuje slinuté pelety žalobkyně (avšak nikoli slinuté pelety jmenovaného konkurenčního výrobce) (4), musí být prohlášeno za neplatné, jelikož je v rozporu se směrnicí 2003/87/ES a obecnými zásadami unijního práva.

         (1)  Rozhodnutí Komise (EU) 2021/355 ze dne 25. února 2021 o vnitrostátních prováděcích opatřeních pro přechodné přidělování bezplatných povolenek na emise skleníkových plynů v souladu s čl. 11 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES (Úř. věst. 2021, L 68, s. 221).

         (2)  Nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) 2019/331 ze dne 19. prosince 2018, kterým se stanoví přechodná pravidla harmonizovaného přidělování bezplatných povolenek na emise platná v celé Unii podle článku 10a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES (Úř. věst. 2019, L 59, s. 8).

         (3)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES (Úř. věst. 2003, L 275, s. 32).

         (4)  Redakční poznámka: jméno výrobce bylo vynecháno.


title: Věc T-261/21: Žaloba podaná dne 17. května 2021 – Sturz v. EUIPO – Clatronic International (STEAKER)

text:
               19.7.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 289/39

      Žaloba podaná dne 17. května 2021 – Sturz v. EUIPO – Clatronic International (STEAKER)
      (Věc T-261/21)
      (2021/C 289/55)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobce: Manfred Sturz (Schorndorf, Německo) (zástupce: B. Bittner, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Clatronic International GmbH (Kempen, Německo)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitel sporné ochranné známky: Žalobce

         Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie STEAKER – Ochranná známka Evropské unie č. 16 707 465

         Řízení před EUIPO: Řízení o zrušení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 4. března 2021, ve věci R 214/2020-2

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení;

                  —

                  v případě, že do řízení vstoupí vedlejší účastník, rozhodl, že vedlejší účastník ponese vlastní náklady řízení;

                  —

                  případně vrátil věc odvolacímu senátu.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

                  —

                  Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

                  —

                  Porušení práva být vyslechnut ve smyslu článku 94 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

                  —

                  Neexistence úplného přezkumu a zkreslení skutkových okolností a důkazů podle čl. 72 odst. 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

                  —

                  Zneužití volného uvážení odvolacím senátem tím, že nepřipustil důkazy.


title: Věc T-291/21: Žaloba podaná dne 25. května 2021 – Cathay Pacific Airways v. Komise

text:
               19.7.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 289/41

      Žaloba podaná dne 25. května 2021 – Cathay Pacific Airways v. Komise
      (Věc T-291/21)
      (2021/C 289/58)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Cathay Pacific Airways Ltd (Hongkong, Čína) (zástupci: M. Rees a E. Estellon, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  uložil Evropské unii (zastoupené Evropskou komisí) podle článků 268 a 340 SFEU povinnost uhradit:

                              —

                              finanční odškodnění odpovídající úrokům z prodlení z částky 57 120 000 eur vypočteným na základě úrokové sazby uplatňované ECB na její refinanční operace ke dni 1. listopadu 2010 (tj. 1,0 procentního bodu), navýšené o 3,5 procentních bodů, za období od 10. února 2011 do 4. února 2016, tedy částku 14 211 026,51 eura, nebo na základě úrokové sazby, kterou Tribunál vyhodnotí jako přiměřenou, a

                              —

                              složený úrok z úroků z prodlení za období od 5. února 2016 (nebo ode dne, který bude Tribunál považovat za vhodný) do dne, kdy Evropská komise skutečně uhradí částku požadovanou v předchozím pododstavci, vypočtený na základě úrokové sazby uplatňované ECB na její refinanční operace, navýšené o 3,5 procentních bodů, nebo na základě úrokové sazby, kterou Tribunál vyhodnotí jako přiměřenou,

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí podle článku 263 SFEU,

                  —

                  uložil Evropské komisi náhradu všech nákladů tohoto řízení vynaložených žalobkyní.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu návrhu na náhradu škody žalobkyně uplatňuje jediný žalobní důvod. Tvrdí, že jí Evropská unie musí na základě článků 266, 268 a 340 SFEU uhradit náhradu škody založenou na mimosmluvní odpovědnosti, která odpovídá výši úroků z prodlení za referenční období.
      Na podporu návrhu na zrušení uplatňuje žalobkyně čtyři žalobní důvody:

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z toho, že Tribunál by měl napadené rozhodnutí zrušit proto, že základ, o který se opíralo zamítnutí předmětného návrhu jako promlčeného, vychází z nesprávného právního posouzení.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází z toho, že napadené rozhodnutí odporuje nařízení Komise č. 2342/2002 (1) vykládanému v souladu s článkem 266 SFEU.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vychází z toho, že napadené rozhodnutí odporuje nařízení v přenesené pravomoci č. 1268/2012 (2), vykládanému v souladu s článkem 266 SFEU.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vychází z toho, že Tribunál by měl napadené rozhodnutí (3) zrušit proto, že je nedostatečně odůvodněné.

         (1)  Nařízení Komise (ES, Euratom) č. 2342/2002 ze dne 23. prosince 2002 o prováděcích pravidlech k nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (Úř. věst. 2002, L 357, s. 1; Zvl. vyd. 01/04, s. 145).

         (2)  Nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 1268/2012 ze dne 29. října 2012 o prováděcích pravidlech k nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 966/2012, kterým se stanoví finanční pravidla o souhrnném rozpočtu Unie (Úř. věst. 2012, L 362, s. 1).

         (3)  Č. Ares(2021)2113498 ze dne 25. března 2021.


title: Věc T-292/21: Žaloba podaná dne 25. května 2021 – Singapore Airlines Cargo v. Komise

text:
               19.7.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 289/42

      Žaloba podaná dne 25. května 2021 – Singapore Airlines Cargo v. Komise
      (Věc T-292/21)
      (2021/C 289/59)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Singapore Airlines Cargo Pte Ltd (Singapur, Singapur) (zástupci: J. Wileur, J. Poitras, J. Ruiz Calzado a N. Solárová, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  prohlásil žalobu za přípustnou,

                  —

                  uložil Evropské unii, zastoupené Komisí, nahradit újmu utrpěnou žalobkyní v důsledku toho, že Komise v rámci plnění povinností plynoucích z rozsudku ze dne 16. prosince 2015, Singapore Airlines a Singapore Airlines Cargo Pte v. Komise, T-43/11, nezaplatila úroky z prodlení podle článku 266 SFEU, a v důsledku toho zaplatit následující částky podle čl. 340 druhého pododstavce, článku 268 a čl. 266 druhého pododstavce SFEU:

                              —

                              i) částku představující nezaplacené úroky z prodlení, tedy úroky z částky 74 800 000 eur v sazbě Evropské centrální banky pro její refinanční operace vyhlášené k 1. listopadu 2010 (tj. 1 %) navýšené o 3,5 % pro období mezi 11. únorem 2011 a 8. únorem 2016 s odečtením částek již zaplacených Komisí (1 635 368 eur), tedy částku 15 185 410 eur, případně úroky za období a v sazbě, které bude Tribunál považovat za vhodné;

                              —

                              ii) částku představující úroky z nezaplacených úroků z prodlení za období mezi 9. únorem 2016 a 1. únorem 2021 stanovené v sazbě Evropské centrální banky pro její refinanční operace vyhlášené k 1. listopadu 2010 (tj. 1 %) navýšené o 3,5 %, tedy částku dodatečných úroků ve výši 3 407 356 eur, případně úroky za období a v sazbě, které bude Tribunál považovat za vhodné; a

                              —

                              iii) složené úroky („kapitalizaci úroků“) z nezaplacených úroků z prodlení a z dodatečných úroků, tedy celkovou částku 18 532 766 eur (nebo jakoukoliv jinou částku, kterou bude Tribunál považovat za vhodnou), za období mezi 2. únorem 2021 a okamžikem skutečného zaplacení všech nezaplacených úroků Komisí a v sazbě Evropské centrální banky pro její refinanční operace vyhlášené k 1. listopadu 2010 (tj. 1 %) navýšené o 3,5 %, případně úroky za období a v sazbě, které bude Tribunál považovat za vhodné,

                  —

                  doplňkově nebo podpůrně, zrušil v celém rozsahu nebo částečně rozhodnutí Evropské komise ze dne 25. března 2021, kterým byla zamítnuta žádost žalobkyně o náhradu škody v důsledku nezaplacení úroků z prodlení a složených úroků,

                  —

                  uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu své žaloby na náhradu škody předkládá žalobkyně jediný žalobní důvod vycházející z toho, že Evropská unie, zastoupená Komisí, je z titulu své mimosmluvní odpovědnosti podle čl. 340 druhého pododstavce, článku 268 a čl. 266 druhého pododstavce SFEU povinna poskytnout náhradu ve výši úroků z prodlení, které měla Komise žalobkyni zaplatit podle čl. 266 prvního pododstavce SFEU, když vrátila pokutu zaplacenou na základě rozhodnutí Komise ve věci COMP/39258 – Letecká nákladní doprava poté, co bylo rozsudkem Tribunálu ve věci Singapore Airlines a Singapore Airlines Cargo Pte v. Komise, T-43/11, zrušeno. Žalobkyně požaduje rovněž náhradu škody ve formě úroků z úroků z prodlení, které Komise nezaplatila, a složené úroky počítané ode dne, kdy Komisi požádala o zaplacení částek dlužných z titulu úroků.
      Na podporu své žaloby na neplatnost předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z toho, že rozhodnutí Komise ze dne 25. března 2021, kterým byla zamítnuta žádost o zaplacení úroků, je stiženo nesprávným právním posouzením v rozsahu, v němž mělo za to, že žádost žalobkyně je promlčena. Rozhodnutí Komise není konzistentní s judikaturou a není podepřeno rozsudkem Soudního dvora ze dne 20. ledna 2021 ve věci Komise v. Printeos, C-301/19, EU:C:2021:39 (dále jen „věc Printeos“).

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází z toho, že rozhodnutí Komise ze dne 25. března 2021 je stiženo nesprávným právním posouzením v rozsahu, v němž se opírá výhradně o čl. 85a odst. 2 nařízení Komise (ES, Euratom) č. 2342/2002 ze dne 23. prosince 2002 o prováděcích pravidlech k nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (Úř. věst. 2002, L 357, s. 1), a v němž nezohlednila čl. 266 první pododstavec SFEU, tak jak byl vyložen unijními soudy ve věci Printeos.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vychází z nedostatečného odůvodnění rozhodnutí Komise ze dne 25. března 2021, jelikož v rozporu s čl. 296 druhým pododstavcem SFEU není dostatečně odůvodněno.


title: Věc T-297/21: Žaloba podaná dne 21. května 2021 – Troy Chemical a Troy v. Komise

text:
               19.7.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 289/44

      Žaloba podaná dne 21. května 2021 – Troy Chemical a Troy v. Komise
      (Věc T-297/21)
      (2021/C 289/60)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Troy Chemical Co. BV (Delft, Nizozemsko) a Troy Corp. (Florham Park, New Jersey, Spojené státy) (zástupci: D. Abrahams, H. Widemann a Ł. Gorywoda, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil prováděcí nařízení žalované (EU) 2021/348 ze dne 25. února 2021 (1) v celém rozsahu;

                  —

                  přijal jakákoli další opatření, která bude považovat za vhodná, a

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládají žalobkyně čtyři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z tvrzení, že se žalovaná při stanovení tříleté schvalovací doby pro karbendazim dopustila nesprávného právního posouzení, zneužila své pravomoci, porušila legitimní očekávání (vyplývající z použitelných pokynů), porušila zásadu zákazu diskriminace a dopustila se zjevně nesprávného posouzení.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že se žalovaná dopustila zjevně nesprávného posouzení a zneužití své pravomoci, když dospěla k závěru, že k zákazu povolení biocidních přípravků pro použití v nátěrech a omítkách určených pro venkovní použití jsou nutné „zvláštní podmínky“.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z tvrzení, že se žalovaná dopustila zjevně nesprávného posouzení a nesprávného právního posouzení, když dospěla k závěru, že k zákazu uvedení na trh specificky ošetřeného zboží (nátěrů a omítek ošetřených karbendazimem nebo jej obsahujících) určeného pro venkovní použití jsou nutné „zvláštní podmínky“.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že se žalovaná dopustila zjevně nesprávného právního a skutkového posouzení, když dospěla k závěru, že pro označení nátěrů a omítek ošetřených karbendazimem nebo jej obsahujících určených pro venkovní použití za účelem připomenutí uživatelům zákazu pro venkovní použití jsou nutné „zvláštní podmínky“.

         (1)  Prováděcí nařízení Komise (EU) 2021/348 ze dne 25. února 2021, kterým se schvaluje karbendazim jako stávající účinná látka pro použití v biocidních přípravcích typu 7 a 10 (Úř. věst. L 68, 26.2.2021, s. 174).


title: Věc T-302/21: Žaloba podaná dne 27. května 2021 – ABOCA a další v. Komise

text:
               19.7.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 289/45

      Žaloba podaná dne 27. května 2021 – ABOCA a další v. Komise
      (Věc T-302/21)
      (2021/C 289/61)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: ABOCA SpA Società Agricola (Sansepolcro, Itálie), Coswell SpA (Funo di Argelato, Itálie), Associação portuguesa de suplementos alimentares (Apard) (Lisabon, Portugalsko) (zástupci: B. Kelly, Solicitor, K. Ewert, advokátka, D. Scannell, a C. Thomas, Barristers-at-law)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhují, aby Tribunál zrušil nařízení Komise (EU) č. 2021/468 ze dne 18. března 2021, kterým se mění příloha III nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1925/2006, pokud jde o botanické druhy obsahující deriváty hydroxyanthracenu (1) (dále jen „napadené nařízení“) v plném rozsahu, nebo (alternativně) zčásti a uložil Komisi náhradu jejich nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládají žalobkyně tři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z tvrzení, že rozhodnutí Komise postupovat podle nařízení (ES) 1925/2006 (dále jen „nařízení o přidávání vitaminů a minerálních látek a některých dalších látek do potravin“) je protiprávní:

                              —

                              použití výrazu „přípravky“ napadeným nařízením má podle všeho za cíl zakázat používání všech složek a přírodních botanických výtažků jako potravin. Nařízení o přidávání vitaminů a minerálních látek a některých dalších látek do potravin neposkytuje Komisi pravomoc zakazovat potraviny.

                              —

                              Komise měla postupovat podle přísnějšího postupu a právních kritérií podle směrnice 2002/46/ES.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že napadené nařízení je právně nejisté:

                              —

                              Žalobkyně nedokáží určit, zda jejich výrobky jsou předmětem dodatečného přezkumu podle čl. 2 odst. 1 napadeného nařízení, protože pojem „přípravky“ v rámci nařízení o přidávání vitaminů a minerálních látek a některých dalších látek do potravin je nejistý.

                              —

                              Vztah mezi dvěma články nařízení o přidávání vitaminů a minerálních látek a některých dalších látek do potravin je nejistý.

                              —

                              V každém případě napadené nařízení porušuje zásadu zákazu diskriminace tím, že se zaměřuje na výrobky žalobkyň a nikoli na četné potravinové výrobky, které též obsahují HAD v podobných množstvích.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z toho, že analýza Evropského úřadu pro bezpečnost potravin (EFSA) z roku 2017 nemůže splňovat právní kritéria vyžadovaná podle nařízení o přidávání vitaminů a minerálních látek a některých dalších látek do potravin:

                              —

                              Podle platného právního kritéria se k tomu, aby byly příslušné látky uvedeny v příloze nařízení o přidávání vitaminů a minerálních látek a některých dalších látek do potravin, vyžadují identifikovatelné škodlivé účinky na lidské zdraví.

                              —

                              V závěrech Evropského úřadu pro bezpečnost potravin (EFSA) nebyly identifikovány škodlivé účinky na lidské zdraví.

                              —

                              Přístup Komise je nepřiměřený, protože nesplňuje kritérium „nezbytnosti“ uvedené v nařízení o přidávání vitaminů a minerálních látek a některých dalších látek do potravin.

                              —

                              Komise nepřezkoumala údaje zveřejněné od roku 2017, z nichž vyplývá, že nebyly prokázány škodlivé účinky konzumace dotčených látek na lidské zdraví.

         (1)  Úř. věst. 2021, L 96, s. 6.


title: Věc T-307/21: Žaloba podaná dne 1. června 2021 – Classen Holz Kontor v. EUIPO – Deutsche Steinzeug Cremer & Breuer (DRYTILE)

text:
               19.7.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 289/46

      Žaloba podaná dne 1. června 2021 – Classen Holz Kontor v. EUIPO – Deutsche Steinzeug Cremer & Breuer (DRYTILE)
      (Věc T-307/21)
      (2021/C 289/63)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Classen Holz Kontor GmbH (Kaisersesch, Německo) (zástupci: M. Bergermann a D. Graetsch, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Deutsche Steinzeug Cremer & Breuer AG (Alfter, Německo)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie DRYTILE – Přihláška č. 17 999 950

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 19. března 2021, ve věci R 1226/2020-4

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení, včetně nákladů řízení, které vznikly v rámci řízení před odvolacím senátem.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 2017/1001.


title: Věc T-308/21: Žaloba podaná dne 1. června 2021 – Classen Holz Kontor v. EUIPO – Deutsche Steinzeug Cremer & Breuer (new type tiling DRYTILE)

text:
               19.7.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 289/47

      Žaloba podaná dne 1. června 2021 – Classen Holz Kontor v. EUIPO – Deutsche Steinzeug Cremer & Breuer (new type tiling DRYTILE)
      (Věc T-308/21)
      (2021/C 289/64)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Classen Holz Kontor GmbH (Kaisersesch, Německo) (zástupci: M. Bergermann a D. Graetsch, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Deutsche Steinzeug Cremer & Breuer AG (Alfter, Německo)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie new type tiling DRYTILE – Přihláška č. 18 000 526

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 19. března 2021, ve věci R 1227/2020-4

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení, včetně nákladů řízení, které vznikly v rámci řízení před odvolacím senátem.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 2017/1001.


title: Věc T-310/21: Žaloba podaná dne 2. června 2021 – Air Canada v. Komise

text:
               19.7.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 289/48

      Žaloba podaná dne 2. června 2021 – Air Canada v. Komise
      (Věc T-310/21)
      (2021/C 289/65)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Air Canada (Saint Laurent, Quebec, Kanada) (zástupci: T. Soames, I. Z. Prodromou Stamoudi, advokáti a T. Johnston, Barrister)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  uložil Evropské unii zastoupené Komisí povinnost nahradit škodu, která Air Canada vznikla proto, že jí Komise nevyplatila úroky z prodlení a složené úroky dlužné na základě čl. 266 prvního pododstavce SFEU, aby splnila povinnosti vyplývající z rozsudku ze dne 16. prosince 2015, Air Canada v. Komise (věc T-9/11), a zaplatit tedy následující částky, a to podle čl. 266 druhého pododstavce SFEU, článku 268 SFEU a čl. 340 druhého pododstavce SFEU:

                              —

                              částku odpovídající úrokům z prodlení, tj. úrok z částky 21 037 500,00 eur vypočtený na základě úrokové sazby uplatňované Evropskou centrální bankou na její refinanční operace ke dni 1. listopadu 2010 (tedy 1 %), navýšené o 3,5 %, za období od 10. února 2011 do 8. února 2016, bez již uhrazeného zaručeného výnosu ve výši 468 540,80 eura, což tedy znamená částku 4 264 896,70 eura, nebo na základě úrokové sazby, kterou Tribunál vyhodnotí jako přiměřenou,

                              —

                              částku odpovídající úroku z částky 4 264 896,70 eura vypočtenému na základě obvyklé úrokové sazby, za období od 9. února 2016 do dne uplatnění úroku (4. února 2021) vypočtenému na základě úrokové sazby uplatňované Evropskou centrální bankou na její refinanční operace ke dni 1. listopadu 2010 (tedy 1 %), navýšené o 3,5 %, což tedy znamená částku 958 550,14 eura (nebo na základě úrokové sazby a za období, které Tribunál vyhodnotí jako přiměřené), a

                              —

                              částku odpovídající složeným úrokům z nezaplaceného úroku z částky dlužné ke dni uplatnění úroku (4 264 896,70 eura + 958 550,14 eura: 5 223 446,84 eura nebo jakoukoliv jinou částku, kterou Tribunál vyhodnotí jako přiměřenou) za období od 5. února 2021 do dne, ke kterému Komise uhradí Air Canada dlužný úrok, vypočteným na základě úrokové sazby uplatňované Evropskou centrální bankou na její refinanční operace ke dni 1. listopadu 2010 (tedy 1 %), navýšené o 3,5 %, nebo na základě úrokové sazby a za období, které Tribunál vyhodnotí jako přiměřené.

                  —

                  dále nebo podpůrně zrušil napadené rozhodnutí, a

                  —

                  uložil Komisi náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyní.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z toho, že Evropská unie je mimosmluvně odpovědná za zaplacení určitých úročených částek. Žalobkyně tvrdí, že dne 8. února 2016 jí Komise vyplatila úrok odpovídající „zaručenému výnosu“ z předběžné platby, kterou žalobkyně provedla dne 10. února 2011. Žalobkyně tvrdí, že „zaručený výnos“ neodpovídal částkám, které jí měly být vyplaceny coby úroky z prodlení. Tvrdí tedy, že Komise postupovala v rozporu s článkem 268 SFEU, a domáhá se toho, aby byla Komisi uložena povinnost zaplatit úrok z prodlení a složený úrok.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází z toho, že u úroku nedošlo k promlčení, a Tribunál by tudíž měl zrušit rozhodnutí Komise ze dne 25. března 2021 (1).

         (1)  Ref. Ares(2021)2113744 ze dne 25. března 2021.


title: Věc T-314/21: Žaloba podaná dne 4. června 2021 – TA v. Parlament

text:
               19.7.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 289/50

      Žaloba podaná dne 4. června 2021 – TA v. Parlament
      (Věc T-314/21)
      (2021/C 289/67)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: TA (zástupkyně: M. Casado García Hirschfeld, advokátka)

         Žalovaný: Evropský parlament

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  prohlásil projednávanou žalobu za přípustnou;

                  —

                  zrušil hodnotící zprávu žalobkyně za rok 2019 a v případě potřeby zrušil rozhodnutí p. Welleho ze dne 29. března 2021 vydané na základě stížnosti podle čl. 90 odst. 2 služebního řádu;

                  —

                  uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z porušení článku 43 služebního řádu úředníků Evropské unie (dále jen „služební řád“), čl. 5 odst. 2 a čl. 6 odst. 11 vnitřních pravidel upravující uplatňování obecných prováděcích ustanovení k článku 43 služebního řádu úředníků, jakož i z porušení čl. 15 odst. 2 a čl. 87 odst. 1 pracovního řádu ostatních zaměstnanců Evropské unie. Žalobkyně zejména tvrdí, že hodnotitelé tím, že nezohlednili neexistenci cílů stanovených na rok 2009, porušili výše uvedená ustanovení.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z věcné nesprávnosti skutečností vedoucí ke zjevně nesprávnému posouzení.


title: Věc T-315/21: Žaloba podaná dne 4. června 2021 – Laboratorios Ern v. EUIPO – Nordesta (APIAL)

text:
               19.7.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 289/50

      Žaloba podaná dne 4. června 2021 – Laboratorios Ern v. EUIPO – Nordesta (APIAL)
      (Věc T-315/21)
      (2021/C 289/68)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Laboratorios Ern, SA (Barcelona, Španělsko) (zástupce: I. Miralles Llorca, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Nordesta GmbH (Mnichov, Německo)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

         Sporná ochranná známka: Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie APIAL – Přihláška č. 17 958 998

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 25. března 2021, ve věci R 1560/2020-4

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí a zamítl přihlášku ochranné známky Evropské unie č. 17 958 998 APIAL pro všechny výrobky zařazené do tříd 3, 4 a 5;

                  —

                  uložil EUIPO a Nordesta GmbH, rozhodne-li se vstoupit do tohoto řízení, náhradu nákladů řízení.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 5 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-317/21: Žaloba podaná dne 7. června 2021 – El Corte Inglés v. EUIPO – Brito & Pereira (TINTAS BRICOR)

text:
               19.7.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 289/52

      Žaloba podaná dne 7. června 2021 – El Corte Inglés v. EUIPO – Brito & Pereira (TINTAS BRICOR)
      (Věc T-317/21)
      (2021/C 289/70)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: El Corte Inglés, SA (Madrid, Španělsko) (zástupce: J. Rivas Zurdo, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Brito & Pereira (Vizela, Portugalsko)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem

         Sporná ochranná známka: Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie TINTAS BRICOR – přihláška č. 17 944 336

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 26. března 2021 ve věci R 882/2020-1

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí v rozsahu, v němž zamítnutím odvolání osoby, která podala námitky, potvrzuje rozhodnutí námitkového oddělení vydané v námitkovém řízení B 3 070 825, a povoluje zápis ochranné známky Evropské unie č. 17 944 336 TINTAS BRICOR (obrazové) k označení určitých výrobků a služeb tříd 2 a 35;

                  —

                  uložil protistraně nebo protistranám náhradu nákladů řízení.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Nesprávné posouzení důkazů o užívání ochranných známek uplatňovaných na podporu námitek.

                  —

                  Nelogičnost odůvodnění kvůli jeho nesoudržnosti a vnitřní rozpornosti vzhledem k tomu, že podle názoru žalobkyně je jednoznačný rozpor mezi body jako jsou 44, 45 a 46 a konečným závěrem, které uznávají propagaci, podporu a obchodní správu ochranné známky BRICOR, a bodem 56, který to popírá.