title: Věc T-264/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 29. února 2016 – UTi Worldwide a další v. Komise „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Služby mezinárodní letecké přepravy — Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 101 SFEU — Přirážky a tarifní mechanismy mající vliv na konečnou cenu služeb — Nesprávné posouzení — Důkaz — Ovlivnění obchodu mezi členskými státy — Citelný dopad na hospodářskou soutěž — Výše pokuty — Závažnost protiprávního jednání — Proporcionalita — Společná a nerozdílná odpovědnost — Plná jurisdikce“

text:
               18.4.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 136/26

         Rozsudek Tribunálu ze dne 29. února 2016 – UTi Worldwide a další v. Komise
   (Věc T-264/12) (1)

   („Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Služby mezinárodní letecké přepravy - Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 101 SFEU - Přirážky a tarifní mechanismy mající vliv na konečnou cenu služeb - Nesprávné posouzení - Důkaz - Ovlivnění obchodu mezi členskými státy - Citelný dopad na hospodářskou soutěž - Výše pokuty - Závažnost protiprávního jednání - Proporcionalita - Společná a nerozdílná odpovědnost - Plná jurisdikce“)
   (2016/C 136/36)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: UTi Worldwide, Inc. (Tortola, Spojené království), UTi Nederland BV (Schiphol, Nizozemsko), a UTI Worldwide (UK) Ltd (Reading, Spojené království) (zástupce: P. Kirch, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Biolan, V. Bottka a G. Meessen, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C (2012) 1959 final ze dne 28. března 2012 vydaného v řízení podle článku 101 SFEU, článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/39.462 – Doprava) v rozsahu, v němž se týká žalobkyň, a podpůrně návrh na úpravu pokut, které jim byly tímto rozhodnutím uloženy.

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Komise C (2012) 1959 final ze dne 28. března 2012 v řízení podle článku 101 [SFEU] a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/39462 – Doprava) se zrušuje v rozsahu, v němž výše pokuty uložená společnosti UTi Worldwide, Inc. přesahuje výši pokut uložených společnostem UTi Nederland BV a UTI Worldwide (UK) Ltd.

               2)

               Celková výše pokuty uložená společnosti UTi Worldwide v čl. 2 odst. 2 rozhodnutí C (2012) 1959 se určuje na 2 965 000 euro a výše pokuty, kterou má zaplatit podle prvního řádku čl. 2 odst. 2 písm. j) uvedeného rozhodnutí se určuje na 1 692 000 eur.

               3)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               4)

               UTi Worldwide, UTi Nederland a UTI Worldwide (UK) nahradí devět desetin nákladů vynaložených Evropskou komisí a ponesou devět desetin vlastních nákladů řízení.

               5)

               Komise ponese jednu desetinu nákladů a nahradí jednu desetinu nákladů řízení vynaložených UTi Worldwide, UTi Nederland a UTI Worldwide (UK).

      (1)  Úř. věst. C 235, 4.8.2012


title: Věc C-476/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Ministarstvo pomorstva, prometa i infrastrukture – Uprava zračnog prometa, elektroničkih komunikacija i pošte (Chorvatsko) dne 30. srpna 2016 – Hrvatska agencija za civilno zrakoplovstvo v. Air Serbia A.D. Beograd a Dane Kondič, direktor Air Serbia A.D. Beograd

text:
               14.11.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 419/31

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Ministarstvo pomorstva, prometa i infrastrukture – Uprava zračnog prometa, elektroničkih komunikacija i pošte (Chorvatsko) dne 30. srpna 2016 – Hrvatska agencija za civilno zrakoplovstvo v. Air Serbia A.D. Beograd a Dane Kondič, direktor Air Serbia A.D. Beograd
   (Věc C-476/16)
   (2016/C 419/41)
   Jednací jazyk: chorvatština

      Předkládající soud

   Ministarstvo pomorstva, prometa i infrastrukture — Uprava zračnog prometa, elektroničkih komunikacija i pošte

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Hrvatska agencija za civilno zrakoplovstvo

      Žalovaní: Air Serbia A.D. Beograd, a Dane Kondič, direktor Air Serbia A.D. Beograd

      Předběžná otázka

   Je praxe letecké společnosti z přidružené strany [Mnohostranné dohody o vytvoření společného evropského leteckého prostoru (ECAA)], spočívající v zajišťování komerční letecké dopravy cestujících z jednoho členského státu Evropské unie přes zemi původu této společnosti coby přestupní místo, kde jsou cestující i jejich zavazadla přesunuti do jiného letadla téže společnosti, do jiného členského státu Evropské unie nebo do třetí země, a to na základě samostatné letenky, na které jsou uvedena dvě odlišná čísla letů, v souladu s výkladem práva Evropské unie v obecné rovině a konkrétněji s výkladem článku 3 odst. 1 písm. a) bodu i) protokolu VI zařazeného v příloze V Mnohostranné dohody o vytvoření společného evropského leteckého prostoru?


title: Věc T-379/08: Žaloba podaná dne 11. září 2008 – Mustang v. OHIM – Decathlon (Ztvárnění vlnité čáry)

text:
               6.12.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 313/35

         Žaloba podaná dne 11. září 2008 – Mustang v. OHIM – Decathlon (Ztvárnění vlnité čáry)
   (Věc T-379/08)
   (2008/C 313/64)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Mustang – Bekleidungswerke GmbH + Co. KG (Künzelsau, Německo) (zástupci: A. Klett a K. Weimer, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Decathlon SA (Villeneuve d'Ascq, Francie)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 8. července 2008 ve věci R 859/2007- 4 a

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů tohoto řízení a řízení před odvolacím senátem, včetně nezbytných nákladů žalobkyně v obou řízeních.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: Ztvárnění vlnité čáry pro výrobky a služby zařazené do tříd 3, 18 a 25 – přihláška č. 4 081 352

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Decathlon SA

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Národní a mezinárodní obrazová ochranná známka, která je ztvárněním bílé vlnité čáry na černém pozadí pro zboží tříd 3, 18 a 25

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovět námitce

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnout odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b nařízení Rady č. 40/94, jelikož kolidující ochranné známky nevykazují vizuální, fonetické nebo koncepční podobnosti, které by vedly k nebezpečí záměny.


title: Věc T-295/16: Usnesení Tribunálu ze dne 7. března 2017 – SymbioPharm v. EMA „Žaloba na neplatnost — Humánní léčivé přípravky — Zahájení předkládacího řízení před Evropskou agenturou pro léčivé přípravky — Články 31 až 34 směrnice 2001/83/ES — Léčivý přípravek Symbioflor 2 a léčivé přípravky s podobným označením — Akt, který nelze napadnout žalobou — Přípravný akt — Nepřípustnost“

text:
               8.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 144/45

         Usnesení Tribunálu ze dne 7. března 2017 – SymbioPharm v. EMA
   (Věc T-295/16) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Humánní léčivé přípravky - Zahájení předkládacího řízení před Evropskou agenturou pro léčivé přípravky - Články 31 až 34 směrnice 2001/83/ES - Léčivý přípravek Symbioflor 2 a léčivé přípravky s podobným označením - Akt, který nelze napadnout žalobou - Přípravný akt - Nepřípustnost“)
   (2017/C 144/61)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: SymbioPharm GmbH (Herborn, Německo) (zástupce: A. Sander, advokát)

      Žalovaná: Evropská agentura pro léčivé přípravky (EMA) (zástupci: T. Jabłoński, N. Rampal Olmedo, I. Ratescu, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na základě článku 263 SFEU znějící na zrušení dopisu Evropské agentury pro léčivé přípravky ze dne 1. dubna 2016 ohledně zahájení předkládacího řízení podle článků 32 až 34 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/83/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků (Úř. věst. 2001, L 311, s. 67), týkajícího se léčivého přípravku Symbioflor 2 a léčivých přípravků s podobnými označeními v důsledku oznámení učiněného Spolkovou republikou Německo na základě článku 31 uvedené směrnice.

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               SymbioPharm GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 279, 1.8.2016.


title: Věc T-378/06: Rozsudek Tribunálu ze dne 24. března 2011 — IMI a další v. Komise ( „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Odvětví měděných spojovacích tvarovek a spojovacích tvarovek ze slitin mědi — Rozhodnutí konstatující porušení článku 81 ES — Pokuty — Relevantní obrat — Sdělení o spolupráci — Pokyny o metodě stanovování pokut — Rovné zacházení“ )

text:
               14.5.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 145/20

         Rozsudek Tribunálu ze dne 24. března 2011 — IMI a další v. Komise
   (Věc T-378/06) (1)

   (Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Odvětví měděných spojovacích tvarovek a spojovacích tvarovek ze slitin mědi - Rozhodnutí konstatující porušení článku 81 ES - Pokuty - Relevantní obrat - Sdělení o spolupráci - Pokyny o metodě stanovování pokut - Rovné zacházení)
   2011/C 145/29
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: IMI plc (Birmingham, Spojené království), IMI Kynoch Ltd (Birmingham), Yorkshire Fittings Ltd (Leeds, Spojené království), VSH Italia Srl (Bregnano, Itálie), Comap SA, dříve Aquatis France SAS (La Chapelle-St-Mesmin, Francie) a Simplex Armaturen + Fittings GmbH & Co. KG (Argenbühl — Eisenharz, Německo) (zástupci: M. Struys a D. Arts, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Nijenhuis a V. Bottka, zmocněnci, ve spolupráci s S. Kinsellou, solicitor a K. Nordlanderem, advokátem)

      Předmět věci

   Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise K(2006) 4180 ze dne 20. září 2006 v řízení podle článku 81 (ES) a článku 53 Dohody o EHP (Věc COMP/F-1/38.121 — Tvarovky), a podpůrně návrh na snížení výše pokuty uložené žalobkyním uvedeným rozhodnutím.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnostem IMI plc, IMI Kynoch Ltd, Yorkshire Fittings Ltd, VSH Italia Srl, Comap SA a Simplex Armaturen + Fittings GmbH & Co. KG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 20, 27.1.2007.


title: Rozsudek Soudu ze dne 10. prosince 2010 ve věci E-8/10 – Kontrolní úřad ESVO v. Islandská republika (Nesplnění povinností smluvní stranou – směrnice 2005/36/ES o uznávání odborných kvalifikací)

text:
               19.5.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 148/3

         ROZSUDEK SOUDU
   ze dne 10. prosince 2010
   ve věci E-8/10
   Kontrolní úřad ESVO v. Islandská republika
   (Nesplnění povinností smluvní stranou – směrnice 2005/36/ES o uznávání odborných kvalifikací)
   (2011/C 148/03)
   Ve věci E-8/10 Kontrolní úřad ESVO v. Islandská republika – NÁVRH na prohlášení, že nepřijetím veškerých opatření nutných k úplnému provedení právního aktu uvedeného v bodě 1 přílohy VII Dohody o EHP do vnitrostátních právních předpisů (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/36/ES ze dne 7. září 2005 o uznávání odborných kvalifikací), začleněného do Dohody o EHP protokolem č. 1 k této dohodě, nebo jejich neoznámením Kontrolnímu úřadu ve stanovené lhůtě nesplnila Islandská republika své povinnosti podle čl. 63 odst. 1 této směrnice a podle článku 7 Dohody o EHP. Soud ve složení: Carl Baudenbacher, předseda, Thorgeir Örlygsson a Henrik Bull (soudce zpravodaj), soudci, vynesl dne 10. prosince 2010 rozsudek, jehož výrok zní:
   Soud tímto:

               1)

               Prohlašuje, že nepřijetím veškerých opatření nutných k úplnému provedení právního aktu uvedeného v bodě 1 přílohy VII Dohody o EHP do vnitrostátních právních předpisů (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/36/ES ze dne 7. září 2005 o uznávání odborných kvalifikací), začleněného do Dohody o EHP protokolem č. 1 k této dohodě, ve stanovené lhůtě nesplnila Islandská republika své povinnosti podle čl. 63 odst. 1 této směrnice a podle článku 7 Dohody o EHP.

               2)

               Ukládá Islandské republice uhradit náklady řízení.


title: Věc T-67/03: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne  17. ledna 2006  – Henkel v. OHMI

text:
               25.3.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 74/32

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 17. ledna 2006 – Henkel v. OHMI
   (Věc T-67/03) (1)

   (2006/C 74/59)

      Jednací jazyk: francouzština

   Předseda třetího senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 124, 24.5.2003


title: Rozsudek soudu prvního stupně ze dne 14. října 2004 ve věci T-389/02, Sergio Sandini proti Soudnímu dvoru Evropských společenství (Úředníci — Žaloba na náhradu škody — Přípustnost — Vystavení azbestu — Nemoc z povolání — Újma)

text:
               18.12.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 314/18

      ROZSUDEK SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 14. října 2004
   ve věci T-389/02, Sergio Sandini proti Soudnímu dvoru Evropských společenství (1)

   (Úředníci - Žaloba na náhradu škody - Přípustnost - Vystavení azbestu - Nemoc z povolání - Újma)
   (2004/C 314/45)
   Jednací jazyk: francouzština
   Ve věci T-389/02, Sergio Sandini, úředník Soudního dvora Evropských společenství, s bydlištěm v Ehlange (Lucembursko), zastoupený J. Iturriagagoitiem Bassasem a K. Delvolvém, advokáty, proti Soudnímu dvoru Evropských společenství (zmocněnec: M. Schauss, s adresou pro účely doručování v Lucemburku), jejímž předmětem je návrh na náhradu fyzické, nemateriální, profesní a finanční újmy, kterou žalobce údajně utrpěl, Soud (čtvrtý senát), ve složení H. Legal, předseda, V. Tiili a M. Vilaras, soudci, vedoucí soudní kanceláře: J. Palacio González, vrchní rada, vydal dne 14. října 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Každý účastník řízení ponese své náklady.

      (1)  Úř. věst. C 44, 22.2.2003.


title: Věc C-471/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Vestre Landsret (Dánsko) dne 7. září 2015 – Sjelle Autogenbrug I/S v. Skatteministeriet

text:
               3.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 363/25

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Vestre Landsret (Dánsko) dne 7. září 2015 – Sjelle Autogenbrug I/S v. Skatteministeriet
   (Věc C-471/15)
   (2015/C 363/32)
   Jednací jazyk: dánština

      Předkládající soud

   Vestre Landsret

      Účastníci/Účastnice původního řízení

      Navrhovatelka: Sjelle Autogenbrug I/S

      Odpůrce: Skatteministeriet

      Předběžná otázka

   Mohou být za okolností projednávaného případu díly z vozidel s ukončenou životností, které vyjme z vozidla podnik registrovaný pro účely DPH zabývající se opětným využitím vozidel za účelem dalšího prodeje na náhradní díly, považovány za použité zboží ve smyslu čl. 311 odst. 1 bodu 1 směrnice Rady 2006/112/ES (1) ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (směrnice o DPH)?

      (1)  Úř. věst. 2006 L 347, s. 1.


title: Věc T-588/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. prosince 2012 — Řecko v. Komise ( „EZOZF — Záruční sekce — Výdaje vyloučené z financování — Zemědělské plodiny — Sušené vinné hrozny — Surový tabák — Zvláštní opatření pro menší ostrovy v Egejském moři týkající se některých zemědělských produktů — Skopové a kozí maso — Podmíněnost — Proporcionalita“ )

text:
               9.2.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/18

         Rozsudek Tribunálu ze dne 13. prosince 2012 — Řecko v. Komise
   (Věc T-588/10) (1)

   (EZOZF - Záruční sekce - Výdaje vyloučené z financování - Zemědělské plodiny - Sušené vinné hrozny - Surový tabák - Zvláštní opatření pro menší ostrovy v Egejském moři týkající se některých zemědělských produktů - Skopové a kozí maso - Podmíněnost - Proporcionalita)
   2013/C 38/30
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Řecká republika (zástupci: I. Chalkias, E. Leftheriotou a X. Basakou, zmocněnci)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: D. Triantafyllou, H. Tserepa-Lacombe a A. Markoulli, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2010/668/EU ze dne 4. listopadu 2010 o vyloučení některých výdajů uskutečněných členskými státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF), v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) z financování Evropské unie (Úř. věst. L 288, s. 24) v části, v níž toto rozhodnutí vylučuje určité výdaje uskutečněné Řeckou republikou.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Řecké republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 89, 19.3.2011.


title: Věc T-86/07: Žaloba podaná dne 21. března 2007 – Deichmann-Schuhe v. OHIM – Design for Woman (DEITECH)

text:
               26.5.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 117/27

         Žaloba podaná dne 21. března 2007 – Deichmann-Schuhe v. OHIM – Design for Woman (DEITECH)
   (Věc T-86/07)
   (2007/C 117/42)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Heinrich Deichmann-Schuhe GmbH & Co. KG (Essen, Německo) (zástupce: O. Rauscher, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Design for Woman SA
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 22. ledna 2007 (věc R 791/2006-2);

               —

               zamítnout přihlášku ochranné známky Společenství č. 3378643 ohledně všech výrobků zařazených do třídy 25 (oděvy, obuv, kloboučnické zboží);

               —

               uložit Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Design for Woman SA

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka „DEITECH “pro výrobky zařazené do tříd 18 a 25 (přihláška č. 3 378 643).

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně.

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Německá obrazová ochranná známka „DEI-tex “pro výrobky zařazené do třídy 25 a mezinárodní obrazová ochranná známka „DEI-tex “pro výrobky zařazené do třídy 25, přičemž námitka je podaná proti přihlášce do třídy 25.

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitek.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 43 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 40/94 (1), jelikož důkazní prostředky předložené žalobkyní k prokázání skutečného užívání nebyly považovány za dostačující, jakož i porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 40/94, jelikož mezi kolidujícími ochrannými známkami existuje nebezpečí záměny.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1994, L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).


title: Věc C-599/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Raad van State (Nizozemsko) dne 22. listopadu 2013 — Vereniging Somalische Vereniging Amsterdam en Omgeving (Somvao), další účastník řízení: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

text:
               25.1.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/12

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Raad van State (Nizozemsko) dne 22. listopadu 2013 — Vereniging Somalische Vereniging Amsterdam en Omgeving (Somvao), další účastník řízení: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie
   (Věc C-599/13)
   2014/C 24/22
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Raad van State

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: Vereniging Somalische Vereniging Amsterdam en Omgeving (Somvao)

      Odpůrce: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

      Předběžné otázky

               1)

               Nabízí článek 4 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 2988/95 (1) ze dne 18. prosince 1995 o ochraně finančních zájmů Evropských společenství nebo čl. 53b odst. 2 písm. c) nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 (2) ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství ve znění nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1995/2006 (3) ze dne 13. prosince 2006 pro vnitrostátní orgány právní základ k tomu, aby mohly již stanovenou výši dotace z Evropského fondu pro uprchlíky změnit v neprospěch příjemce této dotace a vymáhat ji od něj zpět?

               2)

               Tvoří čl. 25 odst. 2 rozhodnutí Rady 2004/904/ES (4) ze dne 2. prosince 2004 o zřízení Evropského fondu pro uprchlíky na období 2005 až 2010 pro vnitrostátní orgány právní základ k tomu, aby mohly již stanovenou výši dotace z Evropského fondu pro uprchlíky změnit v neprospěch příjemce této dotace a vymáhat ji od něj zpět, aniž by k tomu bylo nezbytné zmocnění podle vnitrostátního práva?

      (1)  Úř. věst. L 312, s. 1; Zvl. vyd. 01/01, s. 340.

      (2)  Úř. věst. L 248, s. 1; Zvl. vyd. 01/04, s. 74.

      (3)  Úř. věst. L 390, s. 1.

      (4)  Úř. věst. L 381, s. 52.


title: Věc F-55/06: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 25. ledna 2007 – Albuquerque v. Komise ( Úředníci — Převedení — Článek 7 odst. 1 služebního řádu — Zjevně nesprávné posouzení — Zásada rovného zacházení — Zneužití pravomoci — Zájem služby )

text:
               10.3.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 56/41

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 25. ledna 2007 – Albuquerque v. Komise
   (Věc F-55/06) (1)

   („Úředníci - Převedení - Článek 7 odst. 1 služebního řádu - Zjevně nesprávné posouzení - Zásada rovného zacházení - Zneužití pravomoci - Zájem služby“)
   (2007/C 56/77)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Augusto de Albuquerque (Woluwé-St-Étienne, Belgie) (zástupce: C. Mourato, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: J. Currall a K. Herrmann, zmocněnci)
   Předmět věci
   Zrušení rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování ze dne 2. února 2006 zamítajícího stížnost žalobce proti rozhodnutí Generálního ředitele GŘ INFSO ze dne 23. září 2005 o převedení žalobce jako vedoucího jednotky INFSO.G.2 „Micro a nanosystémy“ v zájmu služby
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Každý účastník řízení ponese vlastní náklady na řízení.

      (1)  Úř. věst. C 154, 1.7.2006, s. 28.


title: Věc C-21/06: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne  27. dubna 2006  – Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství

text:
               29.7.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 178/30

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 27. dubna 2006 – Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství
   (Věc C-21/06) (1)

   (2006/C 178/55)

      Jednací jazyk: francouzština

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 60, 11.3.2006.


title: Věc C-507/13: Žaloba podaná dne 20. září 2013 — Spojené království Velké Británie a Severního Irska v. Evropský parlament, Rada Evropské unie

text:
               7.12.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 359/4

         Žaloba podaná dne 20. září 2013 — Spojené království Velké Británie a Severního Irska v. Evropský parlament, Rada Evropské unie
   (Věc C-507/13)
   2013/C 359/05
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupci: E. Jenkinson, S. Behzadi-Spencer, zmocněnci a K. Beal QC)

      Žalované: Evropský parlament, Rada Evropské unie

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit čl. 94 odst. 1 písm. g), čl. 94 odst. 2 a/nebo čl. 162 odst. 1 a 3 směrnice 2013/36/EU (1);

               —

               zrušit čl. 450 odst. 1 písm. d), i) a/nebo j) a/nebo čl. 521 odst. 2 nařízení (EU) č. 575/2013 (2);

               —

               uložit Evropskému parlamentu a Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Spojené království se podle článku 263 Smlouvy o fungování Evropské unie (SFEU) domáhá zrušení některých ustanovení několika legislativních aktů Evropského parlamentu a Rady Evropské unie. Návrh na zrušení se týká „souboru předpisů CRD-IV“, který vstoupil v platnost dne 17. července 2013. Tento soubor se skládá z nové směrnice o kapitálových požadavcích, tedy směrnice 2013/36/EU, a nového nařízení o kapitálových požadavcích. Spojené království zpochybňuje některá ustanovení v těchto právních aktech, konkrétně:

               i)

               čl. 94 odst. 1 písm. g), čl. 94 odst. 2 a čl. 162 odst. 1 a 3 směrnice 2013/36/EU (dále jen „CRD-IV“), která byla vyhlášena v Úředním věstníku dne 27. června 2013. Podle jejího článku 164 vstoupila směrnice v platnost dne 17. července 2013.

               ii)

               čl. 450 odst. 1 písm. d), i) a j) a čl. 521 odst. 2 nařízení o kapitálových požadavcích, nařízení (EU) 575/2013 (dále jen „CRR“). CRR bylo vyhlášeno v Úředním věstníku dne 27. června 2013, podle svého čl. 521 odst. 2 vstoupí v platnost dne 1. ledna 2014.

         Napadenými právními akty Parlament a Rada zavedly řadu opatření týkajících se pohyblivých složek odměňování, které může být vypláceno určitým zaměstnancům institucí (například úvěrových institucí a investičních podniků). Zejména čl. 94 odst. 1 písm. g) CRD-IV stanoví omezení týkající se pohyblivé složky odměny, kterou je možné vyplatit některým „zaměstnancům, jejichž pracovní činnosti mají podstatný vliv na rizikový profil institucí“. Toto omezení je obecně známo jako „omezení výše odměn bankéřů“ (cap on bankers’ bonuses). Dále podle čl. 94 odst. 2 CRD-IV unijní zákonodárce uložil Evropskému orgánu pro bankovnictví (EBA), agentuře zřízené podle článku 114 SFEU, aby určila kritéria k určení „zaměstnanců, jejichž pracovní činnosti mají podstatný vliv na rizikový profil institucí“ v každé instituci a aby vypracovala regulační technické normy pro diskontní sazby, které je možné uplatnit pro dlouhodobé variabilní odměňování. Článek 450 CRR vyžaduje, aby instituce po tomto určení veřejně zpřístupnily některé podrobnosti týkající se platů těchto jednotlivců.
   Spojené království tvrdí, že napadená ustanovení je nutno zrušit, protože:

               i)

               napadená ustanovení nemají odpovídající právní základ ve Smlouvě;

               ii)

               napadená ustanovení jsou nepřiměřená a/nebo nejsou v souladu se zásadou subsidiarity;

               iii)

               napadená ustanovení vstoupila v platnost způsobem, který porušuje zásadu právní jistoty;

               iv)

               pověření EBA určitými úkoly a svěření některých pravomocí Komisi je ultra vires;

               v)

               požadavky týkající se zveřejňování uvedené v CRR jsou v rozporu se zásadou ochrany údajů a soukromí podle unijního práva;

               vi)

               v rozsahu, ve kterém se vyžaduje, aby se čl. 94 odst. 1 písm. g) uplatňoval i na zaměstnance institucí mimo EHP, tento požadavek porušuje čl. 3 odst. 5 SEU a zásadu teritoriality mezinárodního obyčejového práva.

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/36/EU ze dne 26. června 2013 o přístupu k činnosti úvěrových institucí a o obezřetnostním dohledu nad úvěrovými institucemi a investičními podniky, o změně směrnice 2002/87/ES a zrušení směrnic 2006/48/ES a 2006/49/ES, (Úř. věst. L 176, s. 338).

      (2)  Nařízení Evropského parlamentu a rady (EU) č. 575/2013 ze dne 26. června 2013 o obezřetnostních požadavcích na úvěrové instituce a investiční podniky a o změně nařízení (EU) č. 648/2012, (Úř. věst. L 176, s. 1).


title: Věc T-277/08: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 11. listopadu 2009 — Bayer Healthcare v. OHIM — Uriach-Aquilea OTC (CITRACAL) ( Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství CITRACAL — Starší slovní národní ochranná známka CICATRAL — Relativní důvod pro zamítnutí zápisu — Nebezpečí záměny — Podobnost výrobků — Podobnost označení — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009] )

text:
               19.12.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 312/29

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 11. listopadu 2009 — Bayer Healthcare v. OHIM — Uriach-Aquilea OTC (CITRACAL)
   (Věc T-277/08) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství CITRACAL - Starší slovní národní ochranná známka CICATRAL - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Nebezpečí záměny - Podobnost výrobků - Podobnost označení - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009]“)
   2009/C 312/47
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Bayer Healthcare LLC (Morristown, New Jersey, Spojené státy) (zástupce: M. Edenborough, barrister)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: D. Botis, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Uriach-Aquilea OTC, SL (Palau-Solita i Plegamans, Španělsko)

      Předmět

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 5. května 2008 (věc R 459/2007-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi Uriach-Aquilea OTC, SL a Bayer Healthcare LLC.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Bayer Healthcare LLC se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 236, 13.9.2008.


title: Věc C-535/06 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 28. prosince 2006 Moser Baer India Ltd proti rozsudku Soudu prvního stupně (čtvrtého senátu) vydanému dne 4. října 2006 ve věci T-300/03, Moser Baer India Ltd v. Rada Evropské unie

text:
               24.3.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 69/3

         Kasační opravný prostředek podaný dne 28. prosince 2006 Moser Baer India Ltd proti rozsudku Soudu prvního stupně (čtvrtého senátu) vydanému dne 4. října 2006 ve věci T-300/03, Moser Baer India Ltd v. Rada Evropské unie
   (Věc C-535/06 P)
   (2007/C 69/06)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Moser Baer India Ltd (zástupci: K. Adamantopoulos, Δικηγόρος, R. MacLean a J. Branton, Solicitors)

      Další účastníci řízení: Rada Evropské unie, Komise Evropských společenství, Committee of European CD-R and DVD+/-R Manufactures (CECMA)
   Návrhová žádání navrhovatelky

               —

               zrušit rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 4. října 2006 ve věci T-300/03, Moser Baer India Limited v. Rada Evropské unie;

               —

               vyhovět stejným návrhovým žádáním, jaké byly předloženy v řízení před Soudem prvního stupně ve věci T-300/03, Moser Baer India Limited v. Rada Evropské unie, a to zrušit nařízení Rady (ES) č. 960/2003 (1) v rozsahu, v jakém se vztahuje na navrhovatelku;

               —

               uložit Radě náhradu nákladů řízení o tomto kasačním opravném prostředku, jakož i nákladů vzniklých navrhovatelce ve věci T-300/03, Moser Baer India Limited v. Rada Evropské unie.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Navrhovatelka uplatňuje tři důvody kasačního opravného prostředku.
   První důvod se týká skutečnosti, že Soud prvního stupně porušil při určování částky vyrovnávacího cla vyměřeného na dovozy CD-R do Evropského společenství podle napadeného nařízení zásady koherence a pečlivého vyšetřování. Na základě tohoto důvodu navrhovatelka tvrdí, že Soud prvního stupně nedodržel uvedené zásady, když stanovil, že orgány Společenství jednaly v souladu s právem při zařazení všech aktiv navrhovatelky do kategorie aktiv majících prospěch z napadnutelných subvencí. Tím Soud prvního stupně porušil výše uvedené zásady práva Společenství.
   Druhý důvod kasačního opravného prostředku sestává ze dvou částí, a to 1) ze skutečnosti, že Soud prvního stupně nesprávně zhodnotil vzájemně si odporující důkazy obsažené ve spisu a v napadeném nařízení, pokud jde o klíčový prvek při určování újmy, a to cenu indických dovozů CD-R v průběhu období přezkumu újmy, a 2) ze skutečnosti, že schválení závěrů obsažených v napadeném nařízení týkajících se výše zásob výrobního odvětví CD-R ve Společenství Soudem prvního stupně představovalo faktor podporující existenci újmy v napadeném nařízení.
   Třetí důvod kasačního opravného prostředku se týká okolnosti, že při posuzování příčinné souvislosti mezi indickými dovozy a údajnou újmou vzniklou výrobnímu odvětví CD-R ve Společenství Soud prvního stupně řádně nezohlednil ustanovení čl. 8 odst. 7 základního antisubvenčního nařízení Společenství a nevzal v úvahu dopad faktorů, které nesouvisejí s dovozy CD-R z Indie.

      (1)  Úř. věst. L 138, s. 1.


title: Věc C-668/15: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 6. dubna 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Vestre Landsret – Dánsko) – Jyske Finans A/S v. Ligebehandlingsnævnet, jednající jménem Ismara Huskice „Řízení o předběžné otázce — Rovné zacházení s osobami bez ohledu na jejich rasu nebo etnický původ — Směrnice 2000/43/ES — Článek 2 odst. 2 písm. a) a b) — Úvěrová instituce, která vyžaduje doplňující důkaz o totožnosti ve formě kopie pasu nebo povolení k pobytu od osob, které žádají o půjčku na koupi motorového vozidla a které se identifikovaly prostřednictvím svého řidičského průkazu uvádějícího jinou zemi narození než členský stát Evropské unie nebo Evropského sdružení volného obchodu“

text:
               29.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 168/14

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 6. dubna 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Vestre Landsret – Dánsko) – Jyske Finans A/S v. Ligebehandlingsnævnet, jednající jménem Ismara Huskice
   (Věc C-668/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Rovné zacházení s osobami bez ohledu na jejich rasu nebo etnický původ - Směrnice 2000/43/ES - Článek 2 odst. 2 písm. a) a b) - Úvěrová instituce, která vyžaduje doplňující důkaz o totožnosti ve formě kopie pasu nebo povolení k pobytu od osob, které žádají o půjčku na koupi motorového vozidla a které se identifikovaly prostřednictvím svého řidičského průkazu uvádějícího jinou zemi narození než členský stát Evropské unie nebo Evropského sdružení volného obchodu“)
   (2017/C 168/17)
   Jednací jazyk: dánština

      Předkládající soud

   Vestre Landsret

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Jyske Finans A/S

      Žalovaný: Ligebehandlingsnævnet, jednající jménem Ismara Huskice

      Výrok

   Článek 2 odst. 2 písm. a) a b) směrnice Rady 2000/43/ES ze dne 29. června 2000, kterou se zavádí zásada rovného zacházení s osobami bez ohledu na jejich rasu nebo etnický původ, musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání zvyklosti úvěrové instituce, která ukládá klientovi, jehož řidičský průkaz uvádí jinou zemi narození než členský stát Evropské unie nebo Evropského sdružení volného obchodu, povinnost doplňující identifikace prostřednictvím poskytnutí kopie jeho pasu nebo povolení k pobytu.

      (1)  Úř. věst. C 68, 22.2.2016.


title: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 11. července 2005 ve věci T-294/04, Internationaler Hilfsfonds eV proti Komisi Evropských společenství (Mimosmluvní odpovědnost — Náhrada nákladů spojených s řízeními před evropským veřejným ochráncem práv — Zjevně neopodstatněná žaloba)

text:
               17.9.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 229/23

      USNESENÍ SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 11. července 2005
   ve věci T-294/04, Internationaler Hilfsfonds eV proti Komisi Evropských společenství (1)

   (Mimosmluvní odpovědnost - Náhrada nákladů spojených s řízeními před evropským veřejným ochráncem práv - Zjevně neopodstatněná žaloba)
   (2005/C 229/51)
   Jednací jazyk: němčina
   Ve věci T-294/04, Internationaler Hilfsfonds eV, se sídlem v Rosbach (Německo), zastoupená H. Kalteneckerem, advokátem, proti Komisi Evropských společenství (zmocněnkyně: M.-J. Jonczy a S. Fries, s adresou pro účely doručování v Lucemburku), jejímž předmětem je žaloba na náhradu údajně utrpěné škody v podobě nákladů na advokáta vynaložených při třech řízeních před evropským veřejným ochráncem práv, Soud (třetí senát), ve složení M. Jaeger, předseda, J. Azizi a E. Cremona, soudci; vedoucí soudní kanceláře: H. Jung, vydal dne 11. července 2005 usnesení, jehož výrok je následující:

               1)

               Žaloba se zamítá jako z právního hlediska zjevně neopodstatněná.

               2)

               Žalobkyni se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 262, 23.10.2004


title: Věc C-273/05 P: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 19. dubna 2007 – Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) v. Celltech R&D Ltd (Kasační opravný prostředek — Ochranná známka Společenství — Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 40/94 — Přihláška slovní ochranné známky CELLTECH — Absolutní důvody pro zamítnutí — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Popisný charakter)

text:
               28.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 96/9

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 19. dubna 2007 – Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) v. Celltech R&D Ltd
   (Věc C-273/05 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Společenství - Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 40/94 - Přihláška slovní ochranné známky CELLTECH - Absolutní důvody pro zamítnutí - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Popisný charakter)
   (2007/C 96/13)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobce: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)

      Další účastnice řízení: Celltech R&D Ltd (zástupci: D. Alexander, barrister, G. Hoobs QC a N. Jenkins, solicitor)
   Předmět věci
   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (třetího senátu) ze dne 14. dubna 2005, Celltech R&D v. OHIM (T-260/03), kterým Soud zrušil rozhodnutí R 659/2002-2 druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 19. května 2003, kterým se zamítá odvolání proti rozhodnutí průzkumového referenta, kterým se zamítá zápis slovní ochranné známky „CELLTECH “pro výrobky a služby náležející do tříd 5, 10 a 42
   Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 243, 1.10.2005.


title: Věc C-39/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation (Francie) dne 25. ledna 2017 – Lubrizol France SAS v. Caisse nationale du Régime social des indépendants (RSI) participations extérieures

text:
               10.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 112/22

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation (Francie) dne 25. ledna 2017 – Lubrizol France SAS v. Caisse nationale du Régime social des indépendants (RSI) participations extérieures
   (Věc C-39/17)
   (2017/C 112/31)
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour de cassation

      Účastnice původního řízení

      Navrhovatelka: Lubrizol France SAS

      Odpůrkyně: Caisse nationale du Régime social des indépendants (RSI) participations extérieures

      Předběžné otázky

   Brání články 28 a 30 Smlouvy o fungování Evropské unie tomu, aby byla hodnota zboží přemístěného z Francie do jiného členského státu Evropské unie poplatníkem solidárního příspěvku společností na sociální zabezpečení a doplňkového příspěvku k němu nebo na jeho účet, pro účely jeho podnikání, zohledněna při určení celkového obratu, který tvoří vyměřovací základ těchto příspěvků?


title: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne  10. ledna 2006  ve věci C-94/03: Komise Evropských společenství proti Radě Evropské unie (Žaloba na neplatnost — Rozhodnutí Rady 2003/106/ES o schválení Rotterdamské úmluvy — Postup předchozího souhlasu — Nebezpečné chemické látky a pesticidy v mezinárodním obchodu — Volba právního základu — Články 133 ES a 175 ES)

text:
               25.2.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 48/2

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (druhého senátu)
   ze dne 10. ledna 2006
   ve věci C-94/03: Komise Evropských společenství proti Radě Evropské unie (1)

   (Žaloba na neplatnost - Rozhodnutí Rady 2003/106/ES o schválení Rotterdamské úmluvy - Postup předchozího souhlasu - Nebezpečné chemické látky a pesticidy v mezinárodním obchodu - Volba právního základu - Články 133 ES a 175 ES)
   (2006/C 48/03)
   Jednací jazyk: angličtina
   Ve věci C 94/03, jejímž předmětem je žaloba na neplatnost na základě článku 230 ES, podaná dne 28. února 2003, Komise Evropských společenství (zmocněnci: G. zur Hausen, jakož i L. Ström van Lier a E. Righini) proti Radě Evropské unie (zmocněnci: B. Hoff Nielsen a M. Sims Robertson, poté posledně uvedená a K. Michoel) podporované: Francouzskou republikou (zmocněnci: G. de Bergues, F. Alabrune a E. Puisais), Nizozemským královstvím (zmocněnci: G. Sevenster a S. Terstal, jakož i N. A. J. Bel), Rakouskou republikou (zmocněnec: E. Riedl), Finskou republikou (zmocněnkyně: T. Pynnä), Spojeným královstvím Velké Británie a Severního Irska (zmocněnkyně: R. Caudwell, ve spolupráci s A. Dashwoodem, barrister), Evropským parlamentem (zmocněnci: C. Pennera a M. Moore, dále pak posledně uvedený a K. Bradley), Soudní dvůr (druhý senát), ve složení C. W. A. Timmermans (zpravodaj), předseda senátu, J. Makarczyk, C. Gulmann, P. Kūris a J. Klučka, soudci, generální advokátka: J. Kokott, vedoucí soudní kanceláře: L. Hewlett, vrchní rada, vydal dne 10. ledna 2006 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Rozhodnutí Rady 2003/106/ES ze dne 19. prosince 2002 o schválení Rotterdamské úmluvy o postupu předchozího souhlasu pro určité nebezpečné chemické látky a pesticidy v mezinárodním obchodu jménem Evropského společenství se zrušuje.

               2)

               Komise Evropských společenství a Rada Evropské unie nesou vlastní náklady.

               3)

               Francouzská republika, Nizozemské království, Rakouská republika, Finská republika, Spojené království Velké Británie a Severního Irska, jakož i Evropský parlament nesou vlastní náklady.

      (1)  Úř. věst. C 101, 26.4.2003.


title: Věc T-909/16: Žaloba podaná dne 29. prosince 2016 – Laboratorios Ern v. EUIPO – Sharma (NRIM Life Sciences)

text:
               20.2.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 53/43

         Žaloba podaná dne 29. prosince 2016 – Laboratorios Ern v. EUIPO – Sharma (NRIM Life Sciences)
   (Věc T-909/16)
   (2017/C 053/52)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Laboratorios Ern, SA (Barcelona, Španělsko) (zástupce: S. Correa Rodríguez, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: Anil K. Sharma (Hillingdon, Spojené království)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Přihlašovatel sporné ochranné známky: Další účastník v řízení před odvolacím senátem

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „NRIM life Sciences – Přihláška č. 13 031 455

      Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 26. září 2016 ve věci R 2376/2015-5

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil a zamítl přihlášku ochranné známky EU č. 013031455 NRIM LIFE SCIENCES, pokud jde o všechny výrobky zahrnuté do třídy 5;

               —

               uložil EUIPO a, v případě, že se rozhodne vstoupit do tohoto řízení jako vedlejší účastník, Anilu K. Sharmovi náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-593/13: Žaloba podaná dne 14. listopadu 2013 — Siemag Tecberg Group v. OHIM (Winder Controls)

text:
               1.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 31/12

         Žaloba podaná dne 14. listopadu 2013 — Siemag Tecberg Group v. OHIM (Winder Controls)
   (Věc T-593/13)
   2014/C 31/22
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Siemag Tecberg Group GmbH (Haiger, Německo) (zástupce: T. Sommer, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 5. září 2013 ve věci R 1261/2013-4;

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení;

               —

               nařídil ústní projednání věci.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „Winder Controls“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 7, 9, 35, 37, 41 a 42 — přihláška ochranné známky Společenství č. 11 542 412

      Rozhodnutí průzkumového referenta: zamítnutí přihlášky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 207/2009.


               8.5.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 113/16

         Žádost okresního soudu Oslo tingrett o stanovisko Soudního dvora ESVO ve věci Therese Slinning v. norský stát zastoupený Radou pro výjimky a odvolání v otázkách lékařského ošetření v zahraničí
   (Věc E-1/08)
   (2008/C 113/13)
   Dopisem ze dne 16. ledna 2008, který byl do podatelny Soudního dvora ESVO doručen dne 21. ledna 2008, požádal okresní soud Oslo tingrett Soudní dvůr ESVO ve věci Therese Slinning v. norský stát, zastoupený Radou pro výjimky a odvolání v otázkách lékařského ošetření v zahraničí, o stanovisko k následujícím otázkám:

               1)

               Je v souladu s články 36 a 37 Dohody o EHP a s článkem 22 nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 odmítnout úhradu nákladů na lékařské ošetření v zahraničí, které je podle mezinárodních lékařských norem nutno považovat za ošetření experimentální či pokusné, pokud neexistuje nárok na poskytnutí daného lékařského ošetření v domovském státě občana, který nárok uplatňuje?

               2)

               Má pro odpověď na otázku č. 1 význam, že tato léčebná metoda musí být považována za zavedenou v domovském státě či že daný domovský stát zvažuje její zavedení v budoucnu?

               3)

               Je v souladu s články 36 a 37 Dohody o EHP odmítnout úhradu nákladů na hospitalizaci v zahraničí, pokud může pacient ve svém státě obdržet odpovídající nemocniční ošetření ohodnocené podle uznávaných mezinárodních metod během doby, která je z lékařského hlediska přijatelná?
               Má pro odpovědi na výše uvedené odpovědi význam, zda:

                           a)

                           uhrazení těchto nákladů může být odmítnuto, i když se lékařské ošetření poskytované v zahraniční považuje za rozvinutější, než léčba nabízená v domovském státě?

                           b)

                           pacientovi, který se rozhodl pro lékařské ošetření v zahraničí a upřednostňuje ho před léčbou v domovském státě, nebudou hrazeny náklady za lékařské ošetření v zahraničí ve stejném rozsahu, v jakém by ho stála léčba v domovském státě?

               4)

               Má pro odpovědi na výše uvedené odpovědi význam, zda:

                           a)

                           pacientovi nebylo v jeho státě v podstatě nabídnuto takové lékařské ošetření, které lze považovat za odpovídající?

                           b)

                           lékařské ošetření poskytnuté v zahraničí skutečně vedlo ke konkrétnímu zlepšení zdravotního stavu pacienta?


title: Věc C-9/12: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 19. prosince 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal de commerce de Verviers — Belgie) — Corman-Collins SA v. La Maison du Whisky SA ( „Soudní příslušnost v občanských a obchodních věcech — Nařízení (ES) č. 44/2001 — Článek 2 — Článek 5 bod 1 písm. a) a b) — Zvláštní příslušnost ve smluvních věcech — Pojmy „prodej zboží“ a  „poskytování služeb“ — Smlouva o autorizovaném prodeji zboží“ )

text:
               22.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 52/6

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 19. prosince 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal de commerce de Verviers — Belgie) — Corman-Collins SA v. La Maison du Whisky SA
   (Věc C-9/12) (1)

   (Soudní příslušnost v občanských a obchodních věcech - Nařízení (ES) č. 44/2001 - Článek 2 - Článek 5 bod 1 písm. a) a b) - Zvláštní příslušnost ve smluvních věcech - Pojmy „prodej zboží“ a „poskytování služeb“ - Smlouva o autorizovaném prodeji zboží)
   2014/C 52/09
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Tribunal de commerce de Verviers

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Corman-Collins SA

      Žalovaná: La Maison du Whisky SA

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Tribunal de commerce de Verviers — Výklad článku 2 a čl. 5 bodu 1 písm. a) a b) nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (Úř. věst. 2001, L 12, s. 1; Zvl. vyd. 19/04, s. 42) — Smlouva o výhradním prodeji zboží uzavřená mezi poskytovatelem oprávnění k prodeji se sídlem ve Francii a výhradním prodejcem se sídlem v Belgii — Přípustnost vnitrostátní právní úpravy, která stanoví příslušnost soudů výhradního prodejce, a to nezávisle na místě sídla poskytovatele oprávnění k prodeji

      Výrok

               1)

               Článek 2 nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech musí být vykládán v tom smyslu, že v případě, že žalovaný má sídlo nebo bydliště v jiném členském státě, než ve kterém má sídlo soud, k němuž byl podán návrh na zahájení řízení, brání uplatnění takového vnitrostátního pravidla pro určení příslušnosti, jako je pravidlo obsažené v článku 4 zákona ze dne 27. července 1961 o jednostranném ukončení smluv o autorizovaném prodeji uzavřených na dobu neurčitou, ve znění zákona ze dne 13. dubna 1971 o jednostranném ukončení smluv o autorizovaném prodeji.

               2)

               Článek 5 bod 1 písm. b) nařízení č. 44/2001 musí být vykládán v tom smyslu, že pravidlo pro určení příslušnosti stanovené v druhé odrážce tohoto ustanovení pro spory týkající se smluv o poskytování služeb se použije v případě soudní žaloby, kterou žalobce se sídlem v některém členském státě uplatňuje proti žalovanému, který má sídlo v jiném členském státě, nároky plynoucí ze smlouvy o autorizovaném prodeji, což vyžaduje, aby smlouva, která váže smluvní strany, obsahovala zvláštní ustanovení ohledně distribuce zboží, které prodává poskytovatel oprávnění k prodeji, autorizovaným prodejcem. Je na vnitrostátním soudu, aby ověřil, zda tomu tak je ve sporu, který mu byl předložen.

      (1)  Úř. věst. C 73, 10.3.2012.


title: Věc T-250/15: Žaloba podaná dne 21. května 2015 – Speciality Drinks v. OHIM – William Grant (CLAN)

text:
               27.7.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 245/33

         Žaloba podaná dne 21. května 2015 – Speciality Drinks v. OHIM – William Grant (CLAN)
   (Věc T-250/15)
   (2015/C 245/39)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Speciality Drinks Ltd (Londýn, Spojené království) (zástupce: G. Pritchard, Barrister)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: William Grant & Sons Ltd (Dufftown, Spojené království)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Přihlašovatel: žalobkyně

      Sporná ochranná známka: slovní ochranná známka Společenství „CLAN“ – Přihláška č. 10 025 815

      Řízení před OHIM: námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 5. března 2015 ve věci R 220/2014-1

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil a námitky zamítl;

               —

               rozhodl o nákladech řízení ve prospěch žalobkyně a/nebo zrušil rozhodnutí odvolacího senátu o uložení nákladů řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               odvolací senát nesprávně určil úroveň pozornosti „relevantního spotřebitele“ ve smyslu čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009;

               —

               odvolací senát nerozhodl o tom, zda v případě, že je slovo CLAN používané ve spojení se slovem MACGREGOR pro relevantního spotřebitele slovem fantazijním (tj. postrádajícím vlastní význam), nebo naopak slovem, jehož významu relevantní spotřebitel rozumí;

               —

               odvolací senát neposoudil podobnost ochranných známek na správném právním a/nebo skutkovém základě;

               —

               odvolací senát neposoudil nebezpečí záměny na správném právním a/nebo skutkovém základě.


title: Věc T-103/16: Žaloba podaná dne 11. března 2016 – Aldi Einkauf v. EUIPO – Weetabix (Alpenschmaus)

text:
               2.5.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 156/53

         Žaloba podaná dne 11. března 2016 – Aldi Einkauf v. EUIPO – Weetabix (Alpenschmaus)
   (Věc T-103/16)
   (2016/C 156/72)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Aldi Einkauf GmbH & Co. OHG (Essen, Německo) (zástupci: N. Lützenrath, U. Rademacher, C. Fürsen a N. Bertram, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Weetabix Ltd (Kettering, Spojené království)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie obsahující slovní prvek „Alpenschmaus“ – přihláška č. 10 198 992

      Řízení před OHIM: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 12. ledna 2016, ve věci R 2725/2014-4

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil,

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-180/13: Žaloba podaná dne 21. března 2013 — Pesquerias Riveirenses a další v. Rada

text:
               25.5.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 147/29

         Žaloba podaná dne 21. března 2013 — Pesquerias Riveirenses a další v. Rada
   (Věc T-180/13)
   2013/C 147/52
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Pesquerias Riveirenses, SL (Ribeira, España); Pesquerias Campo de Marte, SL (Ribeira); Pesquera Anpajo, SL (Ribeira); Arrastreros del Barbanza, SA (Ribeira); Martínez Pardavila e Hijos, SL (Ribeira); Lijo Pesca, SL (Ribeira); Frigoríficos Hermanos Vidal, SA (Ribeira); Pesquera Boteira, SL (Ribeira); Francisco Mariño Mos y Otros, CB (Ribeira); Juan Antonio Pérez Vidal y Hermano, CB (Ribeira); Marina Nalda, SL (Ribeira); Portillo y Otros, SL (Ribeira); Vidiña Pesca, SL (Ribeira); Pesca Hermo, SL (Ribeira); Pescados Oubiña Perez, SL (Ribeira); Manuel Pena Graña (Ribeira); Campo Eder, SL (Ribeira); Pesquera Laga, SL (Ribeira); Pesquera Jalisco, SL (Ribeira); Pesquera Jopitos, SL (Ribeira); a Pesca-Julimar, SL (Ribeira) (zástupce: J. Tojeiro Sierto, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál zrušil nařízení Rady (EU) č. 40/2013 ze dne 21. ledna 2013 v rozsahu, v jakém slučuje severní a jižní skupinu populace tresky modravé v severovýchodním Atlantiku za účelem stanovení TAC (celkový přípustný odlov) pro tresku modravou v příloze IA a IB (strany 84 a 103; Úř. věst. L 23, s. 54).

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně tři žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod vycházející z porušení článku 39 SFEU

                           —

                           Článek 39 SFEU uvádí jako jeden z cílů společné zemědělské [a] rybolovné politiky racionální řízení zdrojů; napadené nařízení uvedené ustanovení porušuje, neboť nerozlišuje mezi severní a jižní skupinou populace tresky modravé v severním Atlantiku a tudíž neprovádí racionální řízení zdrojů. Žalobkyně nezpochybňují, že situace v severní skupině vyžaduje opatření omezující rybolov, ale není to případ jižní skupiny, kde nedochází k nadměrnému rybolovu. Tím [uvedené nařízení] rovněž porušuje zásadu nediskriminace, která podle ustálené judikatury Soudního dvora Evropské unie vyžaduje, aby se srovnatelnými situacemi nebylo zacházeno odlišně a s odlišnými situacemi srovnatelně, pokud to není objektivně odůvodněno.

               2)

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 2 odst. 1 nařízení (ES) č. 2371/2001 a článku 6 Newyorkské dohody z roku 2006

                           —

                           Článek 2 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 2371/2001 o zachování a udržitelném využívání rybolovných zdrojů v rámci společné rybářské politiky, stanoví preventivní přístup jako hlavní přístup pro přijímání opatření pro zachování a udržitelné využívání živých vodních zdrojů; tatáž zásada ovládá článek 6 „Úmluvy Organizace spojených národů o mořském právu ze dne 10. prosince 1982 o zachování a řízení tažných populací ryb a vysoce stěhovavých rybích populací“ (New York, 1995; Úř. věst. L 189, s. 14), k níž EU — a její členské státy — přistoupila dne 19.12.2003, a která vstoupila v platnost dne 18.1.2004. Žalobkyně tvrdí, že řízení zdrojů tresky modravé v severovýchodním Atlantiku podle napadeného nařízení — v rozsahu, v jakém uvedené nařízení nerozlišuje mezi severní a jižní skupinou populace — ukládá natolik drastická a diskriminační opatření omezující odlov v jižní skupině, že vzniká „nebezpečí“, jež by vyžadovalo uplatnění uvedeného preventivního přístupu.

               3)

               Třetí žalobní důvod vycházející z porušení zásady proporcionality

                           —

                           Žalobkyně tvrdí, že řízení EU populace tresky modravé v severovýchodním Atlantiku pro rok 2013 (napadené nařízení rady) — v rozsahu, v jakém uvedené nařízení nerozlišuje mezi severní a jižní skupinou populace — ukládá pro odlov v jižní skupině traumatická opatření (omezení TAC), která jsou nad rámec toho, co je nezbytné pro dosažení stanoveného cíle (obnova populace tresky modravé v severovýchodním Atlantiku) a tudíž porušuje zásadu proporcionality.


title: Věc C-12/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Commissione tributaria provinciale di Genova (Itálie) dne 7. ledna 2016 – Ignazio Messina & C. SpA v. Autorità portuale di Genova

text:
               29.3.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 111/9

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Commissione tributaria provinciale di Genova (Itálie) dne 7. ledna 2016 – Ignazio Messina & C. SpA v. Autorità portuale di Genova
   (Věc C-12/16)
   (2016/C 111/12)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Commissione tributaria provinciale di Genova

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: Ignazio Messina & C. SpA

      Odpůrce: Autorità portuale di Genova

      Předběžné otázky

               1)

               Brání nařízení EHS č. 4055/1986 (1), jak je vykládáno Soudním dvorem, použití takových vnitrostátních právních předpisů, jako je nařízení prezidenta republiky č. 107/2009, které stanoví placení poplatku podle toho, zda se jedná o plavidla pocházející z přístavu nebo směřující do přístavu ve státě mimo EU nebo plavidla pocházející z přístavu nebo směřující [do] italského přístavu?

               2)

               Brání nařízení EHS č. 4055/1986, jak je vykládáno Soudním dvorem, použití takových vnitrostátních právních předpisů, jako je nařízení prezidenta republiky č. 107/2009, které stanoví placení poplatku podle toho, zda se jedná o plavidla pocházející z přístavu nebo směřující do přístavu ve státě mimo EU nebo plavidla pocházející z přístavu nebo směřující do přístavu Evropské unie, v případě, že je tento rozdíl odůvodněn vykonáváním funkcí veřejných orgánů nebo úloh a činností, které nejsou výslovně kompenzovány poplatkem?

               3)

               Brání nařízení EHS č. 4055/1986, jak je vykládáno Soudním dvorem, použití takových vnitrostátních právních předpisů, jako je nařízení prezidenta republiky č. 107/2009, které stanoví placení poplatku podle toho, zda se jedná o plavidla pocházející z přístavu nebo směřující do přístavu ve státě mimo EU nebo plavidla pocházející z přístavu nebo směřující do přístavu Evropské unie, v případě, že je tento rozdíl odůvodněn vykonáváním funkcí veřejných orgánů, které zajišťují jiné subjekty, než je orgán, do jehož rozpočtu je poplatek odváděn?

               4)

               Brání nařízení EHS č. 4055/1986, jak je vykládáno Soudním dvorem, použití takových vnitrostátních právních předpisů, jako je nařízení prezidenta republiky č. 107/2009, které stanoví placení poplatku podle toho, zda se jedná o plavidla pocházející z přístavu nebo směřující do přístavu ve státě mimo EU nebo plavidla pocházející z přístavu nebo směřující do přístavu Evropské unie, v případě, že je tento rozdíl odůvodněn vykonáváním funkcí veřejných orgánů, avšak nebyly určeny jednotlivé náklady, které mají být kompenzovány, takže nelze předem ani zpětně ověřit, na jaké služby byly náklady skutečně kompenzovány [a] za jakých podmínek a v jaké výši tento poplatek skutečně kompenzoval tyto služby?

      (1)  Nařízení Rady (EHS) č. 4055/86 ze dne 22. prosince 1986 o uplatňování zásady volného pohybu služeb v námořní dopravě mezi členskými státy a mezi členskými státy a třetími zeměmi (Úř. věst. L 378, s. 1; Zvl. vyd. 06/01, s. 174).


title: Věc C-295/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Raad van State (Nizozemsko) dne 16. června 2014 – DOW Benelux a další v. Staatssecretaris van Infrastructuur en Milieu

text:
               8.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 303/21

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Raad van State (Nizozemsko) dne 16. června 2014 – DOW Benelux a další v. Staatssecretaris van Infrastructuur en Milieu
   (Věc C-295/14)
   2014/C 303/28
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Raad van State

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: DOW Benelux BV, Esso Nederland BV en ExxonMobil Chemical Holland BV, Kuwait Petroleum Europoort BV, Rütgers Resins BV en Koppers Netherlands BV, Yara Sluiskil BV, BP Raffinaderij Rotterdam BV, Zeeland Refinery NV, ESD-SIC BV, DSM Delft Permit BV, SABIC Innovative Plastics BV, Shell Nederland Raffinaderij BV en Shell Nederland Chemie BV, Akzo Nobel Chemicals BV en Akzo Nobel Industrial Chemicals BV, Emerald Kalama Chemical BV, Nedmag Industries Mining & Manufacturing Holding BV, Rosier Nederland BV, Nederlandse Aardolie Maatschappij BV, Tata Steel IJmuiden BV, Chemelot Site Permit BV, Eska Graphic Board BV, Koch HC Partnership BV

      Žalovaný: Staatssecretaris van Infrastructuur en Milieu

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba vykládat čl. 263 odst. 4 Smlouvy o fungování Evropské unie v tom smyslu, že provozovatel zařízení, pro která platila od roku 2013 pravidla směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES (Úř. věst. L 275 s. 32; Zvl. vyd. 15/07, s. 631) o obchodování s emisemi, s výjimkou provozovatelů zařízení ve smyslu čl. 10a odst. 3 této směrnice a nových účastníků na trhu, mohly bez pochyb podat před soudem žalobu na neplatnost rozhodnutí Komise 2013/448/EU ze dne 5. září 2013 o vnitrostátních prováděcích opatřeních pro přechodné bezplatné přidělování povolenek na emise skleníkových plynů v souladu s čl. 11 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES (Úř. věst. L 240, s. 27) v rozsahu, ve kterém je v něm stanoven opravný koeficient jednotný pro všechna odvětví?

               2)

               Je rozhodnutí 2013/448/EU v rozsahu, ve kterém je v něm stanoven opravný koeficient jednotný pro všechna odvětví, neplatné z toho důvodu, že nebylo vydáno v souladu s regulativním postupem s kontrolou uvedeným v čl. 10a odst. 1 směrnice 2003/87/ES?

               3)

               Porušuje článek 15 rozhodnutí Komise 2011/278/EU ze dne 27. dubna 2011, kterým se stanoví přechodná pravidla harmonizovaného přidělování bezplatných povolenek na emise platná v celé Unii podle článku 10a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES (Úř. věst. L 130, s. 1) čl. 10a odst. 5 směrnice 2003/87/EG, protože prvně jmenovaný článek brání tomu, aby při stanovení opravného koeficientu jednotného pro všechna odvětví byly zohledněny emise výrobců elektřiny? Pokud ano, jaké důsledky má toto porušení pro rozhodnutí 2013/448/EU?

               4)

               Je rozhodnutí 2013/448/EU, pokud je v něm určen opravný koeficient jednotný pro všechna odvětví, neplatné z toho důvodu, že se zakládá i na údajích, které byly sděleny za účelem provedení čl. 9a odst. 2 směrnice 2003/87/ES, aniž byly určeny předpisy vydané podle čl. 14 odst. 1 této směrnice uvedené v tomto odstavci 2?

               5)

               Porušuje rozhodnutí 2013/448/EU v rozsahu, ve kterém je v něm stanoven opravný koeficient jednotný pro všechna odvětví, zejména článek 296 Smlouvy o fungování Evropské unie nebo článek 41 Listiny základních práv Evropské unie (1), protože v rozhodnutí je jen zčásti uvedeno množství emisí a povolenek na emise relevantní pro výpočet opravného koeficientu?

               6)

               Porušuje rozhodnutí 2013/448/EU v rozsahu, ve kterém je v něm stanoven opravný koeficient jednotný pro všechna odvětví, zejména článek 296 Smlouvy o fungování Evropské unie nebo článek 41 Listiny základních práv Evropské unie, protože tento opravný koeficient byl stanoven na základě údajů, které provozovatelé zařízení účastnících se obchodování s emisemi nemohli znát?

      (1)  Úř. věst. C 364, s. 1


title: Věc T-72/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 17. prosince 2014 – Pilkington Group a další v. Komise „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Evropský trh s automobilovým sklem — Rozhodnutí konstatující porušení článku 81 ES — Dohody o rozdělení trhů a výměny citlivých obchodních informací — Pokuty — Právo na obhajobu — Retroaktivní použití pokynů pro výpočet pokut z roku 2006 — Hodnota prodejů — Pasivní nebo okrajová role — Odrazující účinek pokuty — Zohlednění dříve uložených pokut — Maximální výše pokuty — Směnný kurs pro výpočet maximální výše pokuty“

text:
               16.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 56/12

         Rozsudek Tribunálu ze dne 17. prosince 2014 – Pilkington Group a další v. Komise
   (Věc T-72/09) (1)

   („Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Evropský trh s automobilovým sklem - Rozhodnutí konstatující porušení článku 81 ES - Dohody o rozdělení trhů a výměny citlivých obchodních informací - Pokuty - Právo na obhajobu - Retroaktivní použití pokynů pro výpočet pokut z roku 2006 - Hodnota prodejů - Pasivní nebo okrajová role - Odrazující účinek pokuty - Zohlednění dříve uložených pokut - Maximální výše pokuty - Směnný kurs pro výpočet maximální výše pokuty“)
   (2015/C 056/16)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Pilkington Group Ltd (St Helens, Spojené království); Pilkington Automotive Ltd (Lathom, Spojené království); Pilkington Automotive Deutschland GmbH (Witten, Německo); Pilkington Holding GmbH (Gelsenkirchen, Německo); a Pilkington Italia SpA (San Salvo, Itálie) (zástupci: J. Scott, S. Wisking, K. Fountoukakos-Kyriakakos, solicitors, J. Turner, QC, A. Bates, barrister, C. Puech Baron a D. Katrana, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně F. Castillo de la Torre, A. Biolan a M. Kellerbauer, poté A. Biolan, M. Kellerbauer a N. von Lingen a nakonec A. Biolan, M. Kellerbauer a F. Ronkes Agerbeek, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C (2008) 6815 final ze dne 12. listopadu 2008 v řízení podle článku 81 [ES] a článku 53 EHP (věc COMP/39.125 – Automobilové sklo) ve znění rozhodnutí Komise C (2009) 863 final ze dne 11. února 2009 a rozhodnutí Komise C (2013) 1119 final ze dne 28. února 2013 v rozsahu, v němž se týká žalobkyň, jakož i podpůrně návrh na zrušení článku 2 tohoto rozhodnutí v rozsahu, v němž ukládá žalobkyním pokutu, či dále podpůrně návrh na snížení částky této pokuty.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Pilkington Group Ltd, Pilkington Automotive Ltd, Pilkington Automotive Deutschland GmbH, Pilkington Holding GmbH a Pilkington Italia SpA ponesou 90 % vlastních nákladů řízení, jakož i veškeré náklady vynaložené Evropskou komisí, přičemž posledně uvedená ponese 10 % nákladů řízení vynaložených žalobkyněmi.

      (1)  Úř. věst. C 102, 1.5.2009.


title: Věc F-44/14: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 18. května 2015 – Pohjanmäki v. Rada „Veřejná služba — Úředníci — Povýšení — Zvážení srovnatelných zásluh — Příslušné role orgánu oprávněného ke jmenování a poradních komisí pro otázky povýšení — Neexistence hodnotících zpráv — Pochybení při konzultaci hodnotících zpráv členy poradní komise pro otázky povýšení — Slučitelnost funkcí hodnotitele poradní komise pro otázky povýšení a dřívějšího hodnotitele — Zjevně nesprávné posouzení — Setrvání v platové třídě — Míra služební odpovědnosti — Povinnost jednat s náležitou péčí“

text:
               29.6.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/44

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 18. května 2015 – Pohjanmäki v. Rada
   (Věc F-44/14) (1)

   („Veřejná služba - Úředníci - Povýšení - Zvážení srovnatelných zásluh - Příslušné role orgánu oprávněného ke jmenování a poradních komisí pro otázky povýšení - Neexistence hodnotících zpráv - Pochybení při konzultaci hodnotících zpráv členy poradní komise pro otázky povýšení - Slučitelnost funkcí hodnotitele poradní komise pro otázky povýšení a dřívějšího hodnotitele - Zjevně nesprávné posouzení - Setrvání v platové třídě - Míra služební odpovědnosti - Povinnost jednat s náležitou péčí“)
   (2015/C 213/71)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Jaana Pohjanmäki (Brusel, Belgie) (zástupce: M. Velardo, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: M. Bauer, E. Rebasti a M. Veiga, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Rady nepovýšit žalobkyni do platové třídy AD13 a návrh na náhradu škody za údajně utrpěnou morální újmu

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Jaana Pohjanmäki ponese polovinu vlastních nákladů řízení.

               3)

               Rada Evropské unie ponese vlastní náklady řízení a nahradí polovinu nákladů řízení vynaložených J. Pohjanmäki.

      (1)  Úř. věst. C 212, 7.7.2014, s. 46.


title: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 24. června 2004 ve věci T-190/02, Anita Jannice Österholm proti Komisi Evropských společenství (Úředníci — Doba nepřítomnosti odečtená z doby dovolené za kalendářní rok — Lhůty — Nedostatek právního zájmu na zahájení řízení — Nepřípustnost)

text:
               11.9.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 228/38

      ROZSUDEK SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 24. června 2004
   ve věci T-190/02, Anita Jannice Österholm proti Komisi Evropských společenství (1)

   (Úředníci - Doba nepřítomnosti odečtená z doby dovolené za kalendářní rok - Lhůty - Nedostatek právního zájmu na zahájení řízení - Nepřípustnost)
   (2004/C 228/84)
   Jednací jazyk: francouzština
   Ve věci T-190/02, Anita Jannice Österholm, s bydlištěm ve Stockholmu (Švédsko), zastoupená J. R. Iturriagagoitiem Bassasem, advokátem, proti Komisi Evropských společenství (zmocněnci: J. Currall a V. Joris ve spolupráci s A. Dal Ferroem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku), jejímž předmětem je návrh na zrušení rozhodnutí Komise odečíst dobu nepřítomnosti žalobkyně mezi 8. a 31. červencem 2000 z doby dovolené za kalendářní rok, Soud (třetí senát), ve složení J. Azizi, předseda, M. Jaeger a F. Dehousse, soudci, tajemník: I. Natsinas, rada, vydal dne 24. června 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1.

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2.

               Každý z účastníků řízení ponese své náklady.

      (1)  Úř. věst. C 202, 24.8.2002.


title: Věc T-388/02: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 10. prosince 2008 – Kronoply a Kronotex v. Komise ( Státní podpory — Rozhodnutí Komise nevznést námitky — Žaloba na neplatnost — Lhůta pro podání žaloby — Zveřejnění stručného oznámení — Nedostatek podstatného ovlivnění stavu hospodářské soutěže — Nepřípustnost — Zúčastněná strana — Přípustnost — Nezahájení formálního vyšetřovacího řízení — Neexistence významných obtíží )

text:
               7.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/24

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 10. prosince 2008 – Kronoply a Kronotex v. Komise
   (Věc T-388/02) (1)

   („Státní podpory - Rozhodnutí Komise nevznést námitky - Žaloba na neplatnost - Lhůta pro podání žaloby - Zveřejnění stručného oznámení - Nedostatek podstatného ovlivnění stavu hospodářské soutěže - Nepřípustnost - Zúčastněná strana - Přípustnost - Nezahájení formálního vyšetřovacího řízení - Neexistence významných obtíží“)
   (2009/C 32/44)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Kronoply GmbH & Co. KG (Heiligengrabe, Německo) a Kronotex GmbH & Co. KG (Heiligengrabe) (zástupci: původně R. Nierer, poté R. Nierer a L. Gordalla, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: V. Kreuschitz a M. Niejahr, poté V. Kreuschitz, zmocněnci)

      Vedlejší účastníci řízení na podporu žalované: Zellstoff Stendal GmbH (Arneburg, Německo) (zástupci: T. Müller-Ibold a K.U. Karl, poté T. Müller-Ibold, advokáti), Spolková republika Německo (zástupci: W.D. Plessing a M. Lumma, zmocněnci) a Land Sachsen-Anhalt (Německo) (zástupci: C. von Donat a G. Quardt, advokáti)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 19. června 2002 nevznést námitky týkajícího se podpory poskytnuté německými orgány ve prospěch Zellstoff Stendal pro výstavbu továrny na výrobu buničiny.
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Kronoply GmbH & Co. KG a Kronotex GmbH & Co. KG ponesou vlastní náklady řízení a ukládá se jim náhrada nákladů řízení Komise Evrospkých společenství, jakož i Zellstoff Stendal GmbH a Land Sachsen-Anhalt.

               3)

               Spolková republika Německo ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 44, 22.2.2003.


title: Věc C-317/14: Žaloba podaná dne 2. července 2014 – Evropská komise v. Belgické království

text:
               8.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 303/28

         Žaloba podaná dne 2. července 2014 – Evropská komise v. Belgické království
   (Věc C-317/14)
   2014/C 303/36
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: J. Enegren, D. Martin, zmocněnci)

      Žalované: Belgické království

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Belgické království tím, že od uchazečů o pracovní místa vytvořená v místní správě ve francouzsky a německy mluvících oblastech, z jejichž diplomů nevyplývá, že svá studia ukončili v daném jazyce, požadovalo, aby získali certifikát vydaný SELOR po složení zkoušky pořádané tímto orgánem, jakožto jediný důkaz jazykových znalostí potřebných pro zařazení na uvedená pracovní místa, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 45 SFEU a nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 492/2011 ze dne 5. dubna 2011 o volném pohybu pracovníků uvnitř Unie (1);

               —

               uložit Belgickému království náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Požadavek jediného důkazu k potvrzení jazykových znalostí, stanovený belgickými právními předpisy jakožto předběžná podmínka pro přístup k pracovním místům v místní správě ve francouzsky a německy mluvících oblastech, který musí podat uchazeči o tato místa, z jejichž diplomů nevyplývá, že svá studia ukončili v daném jazyce, představuje diskriminaci zakázanou článkem 45 SFEU, jakož i nařízením (EU) č. 492/2011.

      (1)  Úř. věst. L 141, s. 1.


title: Věc C-42/09: Žaloba podaná dne 30. ledna 2009 – Komise Evropských společenství v. Italská republika

text:
               21.3.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 69/28

         Žaloba podaná dne 30. ledna 2009 – Komise Evropských společenství v. Italská republika
   (Věc C-42/09)
   (2009/C 69/52)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: L. Lozano Palacios a E. Vesco, zmocněnci)

      Žalovaná: Italská republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Italská republika tím, že nepřijala všechna právní a správní ustanovení nezbytná pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2005/45/ES (1) ze dne 7. září 2005 o vzájemném uznávání průkazů způsobilosti námořníků vydaných členskými státy a o změně směrnice 2001/25/ES, nebo v každém případě tím, že je neoznámila Komisi, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 5 uvedené směrnice;

               —

               uložit Italské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta pro provedení směrnice 2005/45/ES uplynula dne 20. října 2007.

      (1)  Úř. věst L 255, s. 160.


title: Věc F-130/11: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 11. prosince 2013 — Verile a Gjergji v. Komise ( „Veřejná služba — Úředníci — Důchod — Převod nároků na důchod nabytých podle vnitrostátního důchodového systému — Nařízení upravující sazbu příspěvku do unijního systému důchodového zabezpečení — Úprava pojistně-matematické míry — Nezbytnost přijmout obecné prováděcí předpisy — Časová působnost obecných prováděcích předpisů — Zpětvzetí návrhu na započtení příspěvkových let — Zákonnost — Podmínky“ )

text:
               1.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 31/19

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 11. prosince 2013 — Verile a Gjergji v. Komise
   (Věc F-130/11) (1)

   (Veřejná služba - Úředníci - Důchod - Převod nároků na důchod nabytých podle vnitrostátního důchodového systému - Nařízení upravující sazbu příspěvku do unijního systému důchodového zabezpečení - Úprava pojistně-matematické míry - Nezbytnost přijmout obecné prováděcí předpisy - Časová působnost obecných prováděcích předpisů - Zpětvzetí návrhu na započtení příspěvkových let - Zákonnost - Podmínky)
   2014/C 31/32
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobci: Marco Verile (Cadrezzate, Itálie) a Anduela Gjergji (Brusel, Belgie) (zástupci: D. Abreu Caldas, A. Coolne, J.-N. Louis, É. Marchal a S. Orlandi, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: D. Martin a J. Baquero Cruz, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí o převodu nároků na důchod nabytých před nástupem do služebního poměru v Komisi na základě přepočteného návrhu předloženého Úřadem pro správu a výplatu individuálních nároků (PMO).

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Evropské komise ze dne 20. května 2011 a ze dne 19. května 2011 určené M. Verilemu, resp. A. Gjergji se zrušují.

               2)

               Komise ponese vlastní náklady řízení a náklady řízení vynaložené M. Verilem a A. Gjergji.

      (1)  Úř. věst. C 65, 3.3.2012, s. 22.


title: Věc T-114/07: Žaloba podaná dne 13. dubna 2007 – Last Minute Network v. OHIM – Last Minute Tour (LAST MINUTE TOUR)

text:
               9.6.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/22

         Žaloba podaná dne 13. dubna 2007 – Last Minute Network v. OHIM – Last Minute Tour (LAST MINUTE TOUR)
   (Věc T-114/07)
   (2007/C 129/39)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Last Minute Network Ltd (Londýn, Spojené království) (zástupce: P. Brownlow, solicitor)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Druhá účastnice řízení před odvolacím senátem: Last Minute Tour SpA (Milán, Itálie)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit v plném rozsahu rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 8. února 2007;

               —

               prohlásit ochrannou známku Společenství č. 1 552 231 za neplatnou pro třídy 39 a 42;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: Obrazová ochranná známka „LAST MINUTE TOUR “pro výrobky a služby zařazené do tříd 16, 39 a 42 – ochranná známka Společenství č. 1 552 231

      Majitel ochranné známky Společenství: Last Minute Tour SpA

      Účastník řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Ochranná známka účastníka řízení navrhujícího prohlášení neplatnosti: Národní nezapsaná slovní ochranná známka „LASTMINUTE.COM “pro služby zařazené do tříd 39 a 42.

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství pro služby zařazené do tříd 39 a 42 a zamítnutí návrhu na prohlášení neplatnosti pro výrobky zařazené do třídy 16.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zrušení rozhodnutí zrušovacího oddělení a zamítnutí návrhu na prohlášení neplatnosti.

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) a odst. 4 nařízení Rady (ES) č. 40/94, jelikož odvolací senát nesprávně rozhodl, že nezapsaná ochranná známka žalobkyně ji neopravňuje k zákazu používání přihlášené ochranné známky ve Spojeném království, a jelikož odvolací senát použil chybné kritérium k prokázání nebezpečí záměny.


title: Věc C-48/05: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 25. ledna 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Nürnberg-Fürth – Německo) – Adam Opel AG v. Autec AG (Řízení o předběžné otázce — Ochranná známka — Článek 5 odst. 1 písm. a) a odst. 2 a čl. 6 odst. 1 písm. b) první směrnice 89/104/EHS — Právo majitele ochranné známky podat námitky proti užívání označení totožného nebo podobného s ochrannou známkou třetí osobou — Ochranná známka zapsaná pro motorová vozidla a pro hračky — Vyobrazení ochranné známky na zmenšených modelech vozidel této ochranné známky třetí osobou)

text:
               10.3.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 56/4

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 25. ledna 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Nürnberg-Fürth – Německo) – Adam Opel AG v. Autec AG
   (Věc C-48/05) (1)

   (Řízení o předběžné otázce - Ochranná známka - Článek 5 odst. 1 písm. a) a odst. 2 a čl. 6 odst. 1 písm. b) první směrnice 89/104/EHS - Právo majitele ochranné známky podat námitky proti užívání označení totožného nebo podobného s ochrannou známkou třetí osobou - Ochranná známka zapsaná pro motorová vozidla a pro hračky - Vyobrazení ochranné známky na zmenšených modelech vozidel této ochranné známky třetí osobou)
   (2007/C 56/06)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Landgericht Nürnberg-Fürth
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Adam Opel AG

      Žalovaná: Autec AG

      Vedlejší účastník řízení: Deutscher Verband der Spielwaren-Industrie eV
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Landgericht Nürnberg-Fürth – Výklad čl. 5 odst. 1 písm. a) a čl. 6 odst. 1 písm. b) směrnice Rady 89/104/EHS ze dne 21. prosince 1988, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách (Úř. věst. L 40, s. 1) – Právo majitele ochranné známky podat námitky proti užívání ochranné známky třetí osobou – Vyobrazení loga výrobce vozidel na zmenšených modelech vozidel
   Výrok

               1)

               Jestliže je ochranná známka zapsána zároveň pro motorová vozidla – pro která má dobré jméno – a pro hračky, umístění označení totožného s touto ochrannou známkou na zmenšených modelech vozidel uvedené ochranné známky třetí osobou bez povolení majitele ochranné známky, za účelem věrného napodobení těchto vozidel, a uvádění uvedených zmenšených modelů na trh:

                           —

                           představují ve smyslu čl. 5 odst. 1 písm. a) první směrnice Rady 89/104/EHS ze dne 21. prosince 1988, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách, užívání, které je majitel ochranné známky oprávněn zakázat, jestliže toto užívání zasahuje nebo je schopné zasáhnout do funkcí ochranné známky jakožto ochranné známky zapsané pro hračky;

                           —

                           představují ve smyslu čl. 5 odst. 2 téže směrnice užívání, které je majitel ochranné známky oprávněn zakázat – pokud ochrana definovaná v tomto ustanovení byla zavedena do vnitrostátního práva – jestliže toto užívání bez řádného důvodu protiprávně těží z rozlišovací způsobilosti nebo dobrého jména ochranné známky jakožto ochranné známky zapsané pro motorová vozidla nebo jim působí újmu.

               2)

               Je-li ochranná známka zapsána zejména pro motorová vozidla, umístění označení totožného s touto ochrannou známkou na zmenšených modelech vozidel uvedené ochranné známky třetí osobou bez povolení majitele ochranné známky, za účelem věrného napodobení těchto vozidel, a uvádění uvedených zmenšených modelů na trh nepředstavují užívání údaje týkajícího se vlastnosti těchto zmenšených modelů ve smyslu čl. 6 odst. 1 písm. b) směrnice 89/104.

      (1)  Úř. věst. C 82, 2.4.2005.


title: Věc C-331/15 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 3. července 2015 Francouzskou republikou proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 16. dubna 2015 ve věci T-402/12, Carl Schlyter v. Evropská komise

text:
               21.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 311/27

         Kasační opravný prostředek podaný dne 3. července 2015 Francouzskou republikou proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 16. dubna 2015 ve věci T-402/12, Carl Schlyter v. Evropská komise
   (Věc C-331/15 P)
   (2015/C 311/33)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Francouzská republika (zástupci: G. de Bergues, D. Colas, F. Fize, zmocněnci)

      Další účastníci řízení: Carl Schlyter, Evropská komise, Finská republika, Švédské království

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Francouzská vláda navrhuje, aby Soudní dvůr

               —

               zrušil rozsudek vydaný čtvrtým senátem Tribunálu dne 16. dubna 2015 ve věci T-402/12, Carl Schlyter v. Komise, v rozsahu, v němž zrušil rozhodnutí Evropské komise ze dne 27. června 2012, jímž byl v období pozastavení prací odepřen přístup k podrobnému stanovisku Komise k návrhu vyhlášky týkající se obsahu a podmínek předložení ročního výkazu látek v nanočásticovém stavu (2011/673/F), jenž jí byl francouzskými orgány oznámen podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/34/ES (1) ze dne 22. června 1998 o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/48/ES ze dne 20. července 1998,

               —

               vrátil věc Tribunálu;

               —

               uložil odpůrcům náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Svým kasačním opravným prostředkem podaným dne 3. července 2015 francouzská vláda navrhuje, aby Soudní dvůr Evropské unie podle článku 56 Statutu Soudního dvora zrušil rozsudek vydaný čtvrtým senátem Tribunálu dne 16. dubna 2015 ve věci T-402/12, Carl Schlyter v. Komise (dále jen „napadený rozsudek“).
   Na podporu svého kasačního opravného prostředku francouzská vláda vznáší jediný důvod kasačního opravného prostředku.
   Na podporu tohoto důvodu kasačního opravného prostředku francouzská vláda uvádí, že Tribunál se několikrát dopustil nesprávného právního posouzení, pokud jde o kvalifikaci postupu stanoveného směrnicí Evropského parlamentu a Rady 98/34/ES ze dne 22. června 1998 o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů (dále jen „směrnice 98/34“) a pokud jde o použití výjimky týkající se ochrany cílů vyšetřování podle čl. 4 odst. 2 třetí odrážky nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 (2) ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (dále jen „nařízení č. 1049/2001“).

      Zaprvé francouzská vláda tvrdí, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení tím, že odmítl kvalifikovat postup stanovený směrnicí 98/34 jako vyšetřování ve smyslu čl. 4 odst. 2 třetí odrážky nařízení č. 1049/2001.
   V tomto ohledu francouzská vláda nejprve uvádí, že se definice poskytnutá Tribunálem v napadeném rozsudku, pokud jde o pojem vyšetřování, neopírá o definici vymezenou nařízením č. 1049/2001, směrnicí 98/34 nebo judikaturou.
   Dále navíc tato definice není soudržná s řešením přijatým osmým senátem Tribunálu v rozsudku ze dne 25. září 2014, Spirlea v. Komise, T-306/12. V tomto rozsudku totiž Tribunál uznal, že řízení zvané „EU Pilot“ lze kvalifikovat jako vyšetřování ve smyslu čl. 4 odst. 2 třetí odrážky nařízení č. 1049/2001. Podle francouzské vlády přitom cíle a průběh řízení zvaného „EU Pilot“ vykazují značné podobnosti s cíli a průběhem postupu stanoveného směrnicí 98/34.
   Konečně pokud by Soudní dvůr převzal definici pojmu vyšetřování podle napadeného rozsudku, má francouzská vláda za to, že postup stanovený směrnicí 98/34 v každém případě odpovídá této definici s přihlédnutím k jeho cílům a průběhu.

      Zadruhé má Francouzská vláda nejprve za to, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení tím, že podpůrně dospěl k závěru, že i v případě, že odůvodněné stanovisko vydané Komisí spadá pod vyšetřování ve smyslu čl. 4 odst. 2 třetího pododstavce nařízení č. 1049/2001, zpřístupnění tohoto dokumentu neznamená nutně narušení cíle postupu stanoveného směrnicí 98/34.
   V tomto ohledu francouzská vláda tvrdí, že žalobce ani v původní žalobě, ani replice nebo vyjádřeních ke spisům vedlejších účastníků řízení nikdy nevznesl argument, že kdyby postup stanovený směrnicí 98/34 představoval vyšetřování, zpřístupnění napadeného dokumentu by cíl tohoto vyšetřování neohrozilo.
   Proto vzhledem k tomu, že Tribunálem podpůrně uplatněný důvod nebyl vznesen žalobcem a že se tento důvod týká legality napadeného rozhodnutí po meritorní stránce, má francouzská vláda za to, že se Tribunál v bodech 84 až 88 napadeného rozsudku dopustil nesprávného právního posouzení, když tento důvod uplatnil z vlastního podnětu.
   Dále Tribunál v napadeném rozsudku usoudil, že cílem postupu stanoveného směrnicí 98/34 je zabránit vnitrostátnímu zákonodárci, aby přijal vnitrostátní technický předpis, který vytvoří překážku volnému pohybu zboží nebo volnému pohybu služeb či svobodě usazování poskytovatelů služeb v rámci vnitřního trhu (bod 85 napadeného rozsudku).
   Francouzská vláda má přitom za to, že Tribunál vyložil cíl postupu stanoveného směrnicí 98/34 restriktivně.
   Francouzská vláda má totiž za to, že postup stanovený směrnicí 98/34 sleduje kromě cíle souladu s vnitrostátními pravidly rovněž cíl týkající se kvality dialogu mezi Komisí a dotčeným členským státem.

      (1)  Úř. věst. L 204, s. 37.

      (2)  Úř. věst. L 145, s. 43.


title: Věc F-48/10: Žaloba podaná dne 22. června 2010 — Z v. Soudní dvůr

text:
               11.9.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 246/42

         Žaloba podaná dne 22. června 2010 — Z v. Soudní dvůr
   (Věc F-48/10)
   ()
   2010/C 246/73
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Z (Lucemburk, Lucembursko) (zástupci: L. Levi a M. Vandenbussche, advokáti)

      Žalovaný: Soudní dvůr Evropské unie

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí, kterým je žalobci uloženo disciplinární opatření ve formě písemné výstrahy a uložení povinnosti žalovanému zaplatit určitou částku jakožto náhradu za nemajetkovou újmu

      Návrhové žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování (AIPN) ze dne 10. července 2009, kterým je žalobci uloženo disciplinární opatření ve formě písemné výstrahy;

               —

               v případě potřeby zrušit rozhodnutí ze dne 10. března 2010, doručené dne 15. března 2010, o zamítnutí stížnosti;

               —

               uložit žalovanému zaplacení částky 50 000 eur jakožto náhradu za nemajetkovou újmu;

               —

               uložit Soudnímu dvoru Evropské unie náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-199/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Maďarsko) dne 22. dubna 2014 – János Kárász v. Nyugdíjfolyósító Igazgatóság

text:
               28.7.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 245/4

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Maďarsko) dne 22. dubna 2014 – János Kárász v. Nyugdíjfolyósító Igazgatóság
   (Věc C-199/14)
   2014/C 245/05
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: János Kárász

      Žalovaný: Nyugdíjfolyósító Igazgatóság

      Předběžná otázka

   Má být článek 17 Listiny základních práv Evropské unie vykládán v tom smyslu, že odebrání a pozastavení nebo přerušení vyplácení starobního důchodu, na který vznikl nárok dovršením určitého věku, představuje porušení práva na vlastnictví zakotveného v uvedeném ustanovení?