title: Věc T-246/06: Žaloba podaná dne 8. září 2006 – Redcats v. OHIM – Revert & Cía (REVERIE)

text:
               28.10.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 261/26

         Žaloba podaná dne 8. září 2006 – Redcats v. OHIM – Revert & Cía (REVERIE)
   (Věc T-246/06)
   (2006/C 261/50)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Redcats SA (Roubaix, Francie) (zástupce: A. Bertrand, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: Manuel Revert y Cia SA (Onteniente, Španělsko)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               […] napadené rozhodnutí odvolacího senátu OHIM musí tedy být zrušeno

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „REVERIE“ pro výrobky ve třídách 16, 20 a 24 – přihláška č. 2 146 447

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Manuel Revert y Cía., SA

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Obrazová ochranná známka Společenství „REVERT“ pro výrobky a služby ve třídách 24, 25 a 39

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitkám ve vztahu k napadeným výrobkům ve třídě 24

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Kolidující ochranné známky nevykazují žádnou podobnost z hlediska vzhledového, fonetického a pojmového pro španělsky, francouzsky a anglicky mluvící spotřebitele. Skutečnost, že se starší ochranná známka a přihlašovaná ochranná známka vztahují na totožné výrobky, nezpůsobuje tedy u veřejnosti nebezpečí záměny.


title: Věc T-94/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 10. září 2015 – EE v. OHIM (Bílé tečky na modrém pozadí) „Ochranná známka Společenství — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství znázorňující bílé tečky na modrém pozadí — Absolutní důvod pro zamítnutí — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               26.10.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 354/32

         Rozsudek Tribunálu ze dne 10. září 2015 – EE v. OHIM (Bílé tečky na modrém pozadí)
   (Věc T-94/14) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství znázorňující bílé tečky na modrém pozadí - Absolutní důvod pro zamítnutí - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2015/C 354/35)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: EE Ltd (Hatfield, Spojené království) (zástupce: P. Brownlow, solicitor)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupkyně: S. Bonne, zmocněnkyně)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 20. listopadu 2013 (věc R 495/2013-1) týkajícímu se přihlášky k zápisu obrazového označení znázorňujícího bílé tečky na modrém pozadí jako ochranné známky Společenství.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti EE Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 135, 5.5.2014.


title: Věc T-93/03: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 11. července 2007 – Konidaris v. Komise ( Úředníci — Výběrové řízení — Pracovní místo ředitele v platové třídě A2 — Odmítnutí kandidatury — Žaloba na neplatnost — Povinnost odůvodnění — Zachování pravidel posuzování srovnatelných kandidatur — Posouzení kvalifikace jmenovaného kandidáta )

text:
               25.8.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 199/28

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 11. července 2007 – Konidaris v. Komise
   (Věc T-93/03) (1)

   („Úředníci - Výběrové řízení - Pracovní místo ředitele v platové třídě A2 - Odmítnutí kandidatury - Žaloba na neplatnost - Povinnost odůvodnění - Zachování pravidel posuzování srovnatelných kandidatur - Posouzení kvalifikace jmenovaného kandidáta“)
   (2007/C 199/51)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Spyros Konidaris (Overijse, Belgie) (zástupci: A. Coolen, J.-N. Louis a E. Marchal, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: J. Currall, zmocněnec, ve spolupráci s D. Waelbroeckem, advokátem)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise o odmítnutí kandidatury žalobce na pracovní místo ředitele na generálním ředitelství INFSO/A: „Komunikační služby: politika a regulativní rámec)“.
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady vynaložené žalobcem.

      (1)  Úř. věst. C 112, 10.5.2003.


title: Věc T-369/07: Rozsudek Tribunálu ze dne 22. března 2011 — Lotyšsko v. Komise ( „Životní prostředí — Směrnice 2003/87/ES — Systém pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů — Národní alokační plán pro přidělení povolenek na emise skleníkových plynů pro Lotyšsko na období let 2008 až 2012 — Tříměsíční lhůta — Článek 9 odst. 3 směrnice 2003/87“ )

text:
               7.5.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 139/15

         Rozsudek Tribunálu ze dne 22. března 2011 — Lotyšsko v. Komise
   (Věc T-369/07) (1)

   (Životní prostředí - Směrnice 2003/87/ES - Systém pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů - Národní alokační plán pro přidělení povolenek na emise skleníkových plynů pro Lotyšsko na období let 2008 až 2012 - Tříměsíční lhůta - Článek 9 odst. 3 směrnice 2003/87)
   2011/C 139/29
   Jednací jazyk: lotyština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Lotyšská republika (zástupci: původně E. Balode-Buraka a K. Bārdiņa, poté L. Ostrovska a nakonec L. Ostrovska a K. Drēviņa, zmocněnci)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: U. Wölker, E. Kalnins a I. Rubene, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalobkyni: Litevská republika (zástupci: D. Kriaučiūnas, zmocněnec); Slovenská republika (zástupci: původně J. Čorba, poté B. Ricziová, zmocněnci)

      Vedlejší účastník podporující žalovanou: Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupci: původně Z. Bryanston-Cross, poté S. Behzadi-Spencer, I. Rao a F. Penlington, zmocněnci, ve spolupráci s J. Mauricim, barrister)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise K(2007) 3409 ze dne 13. července 2007 o změně národního alokačního plánu pro přidělení povolenek na emise skleníkových plynů oznámeného Lotyšskou republikou na období let 2008 až 2012, v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES (Úř. věst. L 275, s. 32, Zvl. vyd. 15/07, s. 631).

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Komise K(2007) 3409 ze dne 13. července 2007 o změně národního alokačního plánu pro přidělení povolenek na emise skleníkových plynů oznámeného Lotyšskou republikou na období let 2008 až 2012, v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES, se zrušuje.

               2)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Lotyšskou republikou.

               3)

               Litevská republika, Slovenská republika a Spojené království Velké Británie a Severního Irska ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 269, 10.11.2007.


title: Věc T-61/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. prosince 2011 — Meica v. OHIM — Bösinger Fleischwaren (Schinken King) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Schinken King — Starší národní slovní ochranná známka King — Starší národní slovní ochranná známka a ochranná známka Společenství Curry King — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009) — Povinnost uvést odůvodnění — Článek 73 nařízení č. 40/94 (nyní článek 75 nařízení č. 207/2009)“ )

text:
               4.2.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/19

         Rozsudek Tribunálu ze dne 13. prosince 2011 — Meica v. OHIM — Bösinger Fleischwaren (Schinken King)
   (Věc T-61/09) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Schinken King - Starší národní slovní ochranná známka King - Starší národní slovní ochranná známka a ochranná známka Společenství Curry King - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009) - Povinnost uvést odůvodnění - Článek 73 nařízení č. 40/94 (nyní článek 75 nařízení č. 207/2009))
   2012/C 32/36
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Meica Ammerländische Fleischwarenfabrik Fritz Meinen GmbH & Co. KG (Edewecht, Německo) (zástupce: S. Russlies, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: A. Führer a G. Schneider, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Bösinger Fleischwaren GmbH (Bösingen, Německo)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 11. prosince 2008 (věc R 1049/2007-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi Meica Ammerländische Fleischwarenfabrik Fritz Meinen GmbH & Co. KG a Bösinger Fleischwaren GmbH.

      Výrok

               1)

               Rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 11. prosince 2008 (věc R 1049/2007-1) se zrušuje.

               2)

               OHIM ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady vynaložené Meica Ammerländische Fleischwarenfabrik Fritz Meinen GmbH & Co. KG.

      (1)  Úř. věst. C 102, 1.5.2009.


title: Věc T-400/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 17. prosince 2014 – Hamas v. Rada „Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Omezující opatření přijatá vůči určitým osobám a subjektům v rámci boje proti terorismu — Zmrazení finančních prostředků — Skutkový základ rozhodnutí o zmrazení finančních prostředků — Odkaz na teroristické činy — Nezbytnost rozhodnutí příslušného orgánu ve smyslu společného postoje 2001/931 — Povinnost uvést odůvodnění — Úprava časových účinků zrušení“

text:
               16.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 56/13

         Rozsudek Tribunálu ze dne 17. prosince 2014 – Hamas v. Rada
   (Věc T-400/10) (1)

   („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vůči určitým osobám a subjektům v rámci boje proti terorismu - Zmrazení finančních prostředků - Skutkový základ rozhodnutí o zmrazení finančních prostředků - Odkaz na teroristické činy - Nezbytnost rozhodnutí příslušného orgánu ve smyslu společného postoje 2001/931 - Povinnost uvést odůvodnění - Úprava časových účinků zrušení“)
   (2015/C 056/17)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Hamas (Doha, Qatar) (zástupce: L. Glock, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: původně B. Driessen a R. Szostak, poté B. Driessen a G. Étienne, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Evropská komise (zástupci: původně M. Konstantinidis a É. Cujo, poté M. Konstantinidis a F. Castillo de la Torre, zmocněnci)

      Předmět věci

   Původně návrh na zrušení oznámení Rady určeného osobám, skupinám a subjektům uvedeným na seznamu stanoveném v čl. 2 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 2580/2001 o zvláštních omezujících opatřeních namířených proti některým osobám a subjektům s cílem bojovat proti terorismu (Úř. věst. 2010, C 188, s. 13), rozhodnutí Rady 2010/386/SZBP ze dne 12. července 2010, kterým se aktualizuje seznam osob, skupin a subjektů, na něž se vztahují články 2, 3 a 4 společného postoje 2001/931/SZBP o uplatnění zvláštních opatření k boji proti terorismu (Úř. věst. L 178, s. 28) a prováděcího nařízení Rady (EU) č. 610/2010 ze dne 12. července 2010, kterým se provádí čl. 2 odst. 3 nařízení (ES) č. 2580/2001 o zvláštních omezujících opatřeních namířených proti některým osobám a subjektům s cílem bojovat proti terorismu a kterým se zrušuje prováděcí nařízení Rady (EU) č. 1285/2009 (Úř. věst. L 178, s. 1) v rozsahu, v němž se tyto akty týkají žalobce.

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Rady 2010/386/SZBP ze dne 12. července 2010, 2011/70/SZBP ze dne 31. ledna 2011, 2011/430/SZBP ze dne 18. července 2011, kterými se aktualizuje seznam osob, skupin a subjektů, na něž se vztahují články 2, 3 a 4 společného postoje 2001/931/SZBP o uplatnění zvláštních opatření k boji proti terorismu, rozhodnutí Rady 2011/872/SZBP ze dne 22. prosince 2011, 2012/333/SZBP ze dne 25. června 2012, 2012/765/SZBP ze dne 10. prosince 2012, 2013/395/SZBO ze dne 25. července 2013, 2014/72/SZBP ze dne 10. Února 2014 a 2014/483/SZBP ze dne 22. července 2014, kterými se aktualizuje seznam osob, skupin a subjektů, na něž se vztahují články 2, 3 a 4 společného postoje 2001/931/SZBP o uplatnění zvláštních opatření k boji proti terorismu, a kterými se zrušují rozhodnutí 2011/430, 2011/872, 2012/333, 2012/765, 2013/395 a 2014/72, se zrušují v rozsahu, v němž se týkají Hamas (včetně Hamas-Izz al-Din al-Qassem).

               2)

               Prováděcí nařízení Rady (EU) č. 610/2010 ze dne 12. července 2010, č. 83/2011 ze dne 31. ledna 2011, č. 687/2011 ze dne 18. července 2011, č. 1375/2011 ze dne 22. prosince 2011, č. 542/2012 ze dne 25. června 2012, č. 1169/2012 ze dne 10. prosince 2012, č. 714/2013 ze dne 25. července 2013, č. 125/2014 ze dne 10. února 2014 a č. 790/2014 ze dne 22. července 2014, kterými se provádí čl. 2 odst. 3 nařízení (ES) č. 2580/2001 o zvláštních omezujících opatřeních namířených proti některým osobám a subjektům s cílem bojovat proti terorismu a kterými se zrušují prováděcí nařízení Rady (EU) č. 1285/2009, č. 610/2010, č. 83/2011, č. 687/2011, č. 1375/2011, č. 542/2012, č. 1169/2012, č. 714/2013 a č. 125/2014, se zrušují v rozsahu, v němž se týkají Hamas (včetně Hamas-Izz al-Din al-Qassem).

               3)

               Účinky rozhodnutí 2014/483 a prováděcího nařízení č. 790/2014 zůstávají zachovány tři měsíce ode dne vynesení tohoto rozsudku, nebo – pokud bude ve lhůtě stanovené v čl. 56 prvním pododstavci statutu Soudního dvora Evropské unie podán kasační opravný prostředek – až do doby, než Soudní dvůr o něm rozhodne.

               4)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               5)

               Rada Evropské unie ponese vlastní náklady řízení a ukládá se jí náhrada nákladů řízení vynaložených Hamas.

               6)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 317, 20. 11. 2010.


title: Věc C-21/08 P: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 26. března 2009 — Sunplus Technology Co. Ltd v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Sun Microsystems Inc. ( Kasační opravný prostředek — Ochranná známka společenství — Nařízení (ES) č. 40/94 — Článek 8 odst.1 písm. b) — Obrazová a slovní ochranná známka SUNPLUS — Námitky majitele národních slovních ochranných známek SUN — Zamítnutí zápisu )

text:
               16.5.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 113/10

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 26. března 2009 — Sunplus Technology Co. Ltd v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Sun Microsystems Inc.
   (Věc C-21/08 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Ochranná známka společenství - Nařízení (ES) č. 40/94 - Článek 8 odst.1 písm. b) - Obrazová a slovní ochranná známka SUNPLUS - Námitky majitele národních slovních ochranných známek SUN - Zamítnutí zápisu“)
   2009/C 113/18
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Sunplus Technology Co. Ltd (zástupci: K. Lochner a H. Gauß, Rechtsanwälte)

      Další účastník řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec), Sun Microsystems Inc. (zástupce: M. Graf, Rechtsanwalt)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (pátého senátu) ze dne 15. listopadu 2007, Sunplus Technology Co. Ltd v. OHIM (T-38/04), kterým Soud prvního stupně zamítl žalobu podanou přihlašovatelem obrazové ochranné známky „SUNPLUS“ pro výrobky zařazené do třídy 9 proti rozhodnutí R 642/2000-4 čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (OHIM) ze dne 7. října 2003, kterým bylo zamítnuto odvolání podané proti rozhodnutí námitkového oddělení, kterým byl zamítnut zápis uvedené ochranné známky v rámci námitkového řízení zahájeného majitelem obrazových a slovních ochranných známek „SUN“ pro výrobky zařazené do třídy 9 — Podobnost ochranných známek — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Sunplus Technology Co. Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 64, 8.3.2008.


title: Věc C-151/09: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 29. července 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado de lo Social Único de Algeciras — Španělsko) — Federación de Servicios Públicos de la UGT (UGT-FSP) v. Ayuntamiento de la Línea de la Concepción, María del Rosario Vecino Uribe, Ministerio Fiscal ( „Převod podniků — Směrnice 2001/23/ES — Zachování práv zaměstnanců — Zástupci zaměstnanců — Samostatnost převáděné jednotky“ )

text:
               11.9.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 246/6

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 29. července 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado de lo Social Único de Algeciras — Španělsko) — Federación de Servicios Públicos de la UGT (UGT-FSP) v. Ayuntamiento de la Línea de la Concepción, María del Rosario Vecino Uribe, Ministerio Fiscal
   (Věc C-151/09) (1)

   (Převod podniků - Směrnice 2001/23/ES - Zachování práv zaměstnanců - Zástupci zaměstnanců - Samostatnost převáděné jednotky)
   2010/C 246/10
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Juzgado de lo Social Único de Algeciras

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Federación de Servicios Públicos de la UGT (UGT-FSP)

      Žalovaní: Ayuntamiento de la Línea de la Concepción, María del Rosario Vecino Uribe, Ministerio Fiscal

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Juzgado de lo Social Único de Algeciras — Výklad čl. 6 odst. 1 směrnice Rady 2001/23/ES ze dne 12. března 2001 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se zachování práv zaměstnanců v případě převodů podniků, závodů nebo částí podniků nebo závodů — Povinnost zachovat statut a funkci zástupců zaměstnanců podniku nebo zařízení, jež si po převodu zachovalo svoji samostatnost — Pojem samostatnosti

      Výrok

   Převáděná hospodářská jednotka si zachová samostatnost ve smyslu čl. 6 odst. 1 směrnice Rady 2001/23/ES ze dne 12. března 2001 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se zachování práv zaměstnanců v případě převodů podniků, závodů nebo částí podniků nebo závodů, pokud se pravomoci přiznané vedoucím pracovníkům této jednotky v rámci organizačních struktur převodce, a sice pravomoc poměrně svobodně a nezávisle organizovat práci v rámci uvedené jednotky při výkonu hospodářské činnosti, která je jí vlastní, a konkrétněji pravomoci vydávat příkazy a pokyny, rozdělovat úkoly podřízeným pracovníkům dotčené jednotky a rozhodovat o využití hmotných prostředků, které má k dispozici, a to bez přímého zásahu jiných organizačních struktur zaměstnavatele, v podstatě v rámci organizačních struktur nabyvatele nezměnily.
   Pouhá změna nejvyšších nadřízených pracovníků nemůže sama o sobě narušit samostatnost převáděné jednotky, ledaže by noví nejvyšší nadřízení měli pravomoci, které by jim umožňovaly přímo organizovat činnost zaměstnanců této jednotky, a nahradit tak přímé nadřízené těchto zaměstnanců při přijímání rozhodnutí v rámci této jednotky.

      (1)  Úř. věst. C 167, 18.7.2009.


title: Věc T-49/08 P: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 19. listopadu 2009 — Michail v. Komise ( Kasační opravný prostředek — Incidenční kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Úředníci — Hodnocení — Posudek o vývoji služebního postupu — Hodnocené období 2003 — Přidělení známky za zásluhy bez přidělení úkolů, které mají být provedeny — Nemajetková újma — Povinnost Soudu pro veřejnou službu uvést odůvodnění )

text:
               16.1.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 11/25

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 19. listopadu 2009 — Michail v. Komise
   (Věc T-49/08 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Incidenční kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Úředníci - Hodnocení - Posudek o vývoji služebního postupu - Hodnocené období 2003 - Přidělení známky za zásluhy bez přidělení úkolů, které mají být provedeny - Nemajetková újma - Povinnost Soudu pro veřejnou službu uvést odůvodnění“)
   2010/C 11/48
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatel): Christos Michail (Brusel, Belgie) (zástupce: C. Meïdanis, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: J. Currall a K. Herrmann, zmocněnci, ve spolupráci s E. Bourtzalasem, advokátem)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (druhého senátu) ze dne 22. listopadu 2007, Michail v. Komise (F-67/05, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí), který směřuje ke zrušení tohoto rozsudku

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozsudek Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (druhého senátu) ze dne 22. listopadu 2007, Michail v. Komise (F-67/05, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí) se zrušuje.

               2)

               Věc se vrací Soudu pro veřejnou službu.

               3)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.

      (1)  Úř. věst. C 107, 26.4.2008.


title: Věc C-483/13: Usnesení předsedy prvního senátu Soudního dvora ze dne 3. října 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 2 de Marchena – Španělsko) – Unicaja Banco, SA v. Steluta Grigore

text:
               19.1.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 16/23

      Usnesení předsedy prvního senátu Soudního dvora ze dne 3. října 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 2 de Marchena – Španělsko) – Unicaja Banco, SA v. Steluta Grigore
      (Věc C-483/13) (1)

      (2015/C 016/33)
      Jednací jazyk: španělština
      Předseda prvního senátu Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 352, 30.11.2013.


title: Věc T-456/14: Žaloba podaná dne 16. června 2014 – TAO/AFI a SFIE v. Parlament a Rada

text:
               11.8.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 261/43

         Žaloba podaná dne 16. června 2014 – TAO/AFI a SFIE v. Parlament a Rada
   (Věc T-456/14)
   2014/C 261/69
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobci: Association des Fonctionnaires Indépendants pour la Défense de la Fonction Publique Européenne (TAO/AFI) (Brusel, Belgie) a Syndicat des Fonctionnaires Internationaux et Européens (SFIE) (Brusel, Belgie) (zástupce: M. Casado García-Hirschfeld, advokát)

      Žalovaní: Rada Evropské unie a Evropský parlament

      Návrhová žádání

   Žalobci navrhují, aby Tribunál:

               —

               prohlásil projednávanou žalobu na neplatnost podanou k Tribunálu za přípustnou;

               —

               zrušil napadená nařízení se všemi právními důsledky;

               —

               uložil žalovaným náhradu veškerých nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby uplatňují žalobci jediný žalobní důvod vycházející z porušení výsad, které mají jakožto odborové a profesní organizace, a sice práva na konzultaci a práva na jednání.
   Žalobci totiž nebyli konzultováni ve fázi přípravy návrhů ani během fáze jednání o napadených nařízeních.


title: Věc C-134/06: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 16. února 2007 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika

text:
               28.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 96/28

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 16. února 2007 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika
   (Věc C-134/06) (1)

   (2007/C 96/51)

      Jednací jazyk: řečtina

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 108, 6.5.2006.


title: Věc C-579/12 RX: Rozhodnutí Soudního dvora (přezkumného senátu) ze dne 11. prosince 2012 o přezkumu rozsudku Tribunálu (kasačního senátu) vydaného dne 8. listopadu 2012 ve věci T-268/11 P, Komise v. Strack

text:
               9.3.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 71/6

         Rozhodnutí Soudního dvora (přezkumného senátu) ze dne 11. prosince 2012 o přezkumu rozsudku Tribunálu (kasačního senátu) vydaného dne 8. listopadu 2012 ve věci T-268/11 P, Komise v. Strack
   (Věc C-579/12 RX)
   (2013/C 71/10)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení před Tribunálem

      Navrhovatelka: Evropská komise

      Další účastník řízení: Guido Strack

      Otázky, které jsou předmětem přezkumu

   Přezkum se bude týkat otázek, zda s ohledem na judikaturu Soudního dvora týkající se nároku na placenou dovolenou za kalendářní rok coby zásady sociálního práva Unie, stanoveného výslovně i v čl. 31 odst. 2 Listiny základních práv Evropské unie a uvedeného zejména ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 2003/88/ES ze dne 4. listopadu 2003 o některých aspektech úpravy pracovní doby (1), narušuje rozsudek Tribunálu Evropské unie ze dne 8. listopadu 2012, Komise v. Strack (T-268/11 P), jednotu nebo soulad unijního práva tím, že Tribunál jakožto soud rozhodující o kasačním opravném prostředku vyložil:

               —

               článek 1e odst. 2 služebního řádu úředníků Evropské unie tak, že se nevztahuje na ustanovení směrnice 2003/88, která se týkají úpravy pracovní doby, a zejména placené dovolené za kalendářní rok, a

               —

               následně článek 4 přílohy V tohoto služebního řádu tak, že z něj plyne, že nárok na převod dovolené za kalendářní rok převyšující hranici stanovenou v tomto ustanovení lze přiznat jen v případě, že čerpání dovolené brání činnost úředníka při výkonu jeho služebních povinností.

         Zúčastnění uvedení v článku 23 statutu Soudního dvora Evropské unie a účastníci řízení před Tribunálem Evropské unie se vyzývají, aby ve lhůtě jednoho měsíce od doručení tohoto rozhodnutí předložili Soudnímu dvoru Evropské unie svá písemná vyjádření k uvedeným otázkám.

      (1)  Úř. věst. L 299, s. 9; Zvl. vyd. 05/04, s. 381.


title: Věc C-501/13 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 18. září 2013 Page Protective Services Ltd proti usnesení Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 9. července 2013 ve věci T-221/13, Page Protective Services Ltd v. Evropská služba pro vnější činnost (ESVČ)

text:
               24.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 421/17

         Kasační opravný prostředek podaný dne 18. září 2013 Page Protective Services Ltd proti usnesení Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 9. července 2013 ve věci T-221/13, Page Protective Services Ltd v. Evropská služba pro vnější činnost (ESVČ)
   (Věc C-501/13 P)
   2014/C 421/24
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Page Protective Services Ltd (zástupci: J.-P. Hordies, advokát, ve spolupráci s E. Lockem, solicitor)

      Další účastník řízení: Evropská služba pro vnější činnost (ESVČ)
   Soudní dvůr (šestý senát) usnesením ze dne 2. října 2014 zamítl kasační opravný prostředek a rozhodl, že společnost Page Protective Services Ltd ponese vlastní náklady řízení.


title: Věc T-331/14: Žaloba podaná dne 12. května 2014 – Azarov v. Rada

text:
               14.7.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 223/62

         Žaloba podaná dne 12. května 2014 – Azarov v. Rada
   (Věc T-331/14)
   2014/C 223/64
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Mykola Yanovych Azarov (Kyjev, Ukrajina) (zástupci: G. Lansky a A. Egger, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               v souladu s článkem 263 SFEU zrušil rozhodnutí Rady 2014/119/SZBP ze dne 5. března 2014 o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci na Ukrajině (Úř. věst. L 66, s. 26), jakož i nařízení Rady (EU) č. 208/2014 ze dne 5. března 2014 o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci na Ukrajině (Úř. věst. L 66, s. 1) v rozsahu, v jakém se týkají žalobce,

               —

               v souladu s článkem 64 jednacího řádu Tribunálu přijal organizační procesní opatření,

               —

               v souladu s článkem 87 odst. 2 jednacího řádu Tribunálu uložil Radě náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce pět žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z porušení povinnosti uvést odůvodnění
               Žalobce na tomto místě mimo jiné tvrdí, že odůvodnění napadených aktů mu neumožňuje zpochybnit je před Tribunálem, a Tribunálu neumožňuje přezkoumat jejich zákonnost.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení základních práv
               V rámci tohoto žalobního důvodu žalobce poukazuje na porušení práva vlastnit majetek a porušení práva vykonávat hospodářskou činnost. Dále vytýká nepřiměřenost uložených omezujících opatření. Nakonec tvrdí, že bylo porušeno jeho právo na obhajobu.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející ze zneužití pravomoci
               Žalobce na tomto místě mimo jiné tvrdí, že Rada zneužila svou pravomoc, neboť uložením omezujících opatření vůči žalobci byly sledovány převážně jiné cíle, než je skutečné posílení a podpora právního státu a dodržování lidských práv na Ukrajině.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení zásady řádné správy
               V rámci tohoto žalobního důvodu žalobce vytýká zejména porušení práva na nestranné zacházení, porušení práva na spravedlivé, resp. férové zacházení a porušení práva na řádné zjištění skutkového stavu.

               5.

               Pátý žalobní důvod vycházející ze zjevně nesprávného posouzení


title: Věc F-5/07: Žaloba podaná dne 21. ledna 2007 – Nijs v. Účetní dvůr

text:
               10.3.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 56/44

         Žaloba podaná dne 21. ledna 2007 – Nijs v. Účetní dvůr
   (Věc F-5/07)
   (2007/C 56/84)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Bart Nijs (Bereldange, Belgie) (zástupce: F. Rollinger, advokát)

      Žalovaný: Evropský účetní dvůr
   Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí Orgánu oprávněného ke jmenování (OOJ) o jmenování služebně nadřízeného žalobce na jeho současné pracovní místo;

               —

               zrušit výsledek, pokud jde o žalobce, výběrového řízení CC/LA/1/99 a souvisejících či navazujících rozhodnutí;

               —

               zrušit rozhodnutí volební kanceláře Účetního dvora o zamítnutí námitek žalobce proti hlasování ze dne 2., 3. a 4. května 2006;

               —

               zrušit výsledky voleb Výboru zaměstnanců Účetního dvora ze dne 2., 3. a 4. května 2006 a související a následující rozhodnutí;

               —

               zrušit rozhodnutí o nepovýšení žalobce a o povýšení pana X v roce 2006;

               —

               uložit povinnost náhrady majetkové a nemajetkové újmy, jež vznikla žalobci;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobce se dovolává na podporu své žaloby zejména skutečnosti, že: i) rozhodnutí OOJ jsou stižena vadou z důvodu neexistence relevantního odůvodnění; ii) Generální tajemník Účetního dvora jednal jako OOJ při zamítnutí stížností žalobce protiprávně, neboť měl osobní zájem, který mohl ohrozit jeho nezávislost; iii) OOJ postupoval při výkonu své činnosti od roku 1984 protiprávně; služebně nadřízený žalobce jednal protiprávně při výkonu svých služebních povinností; zejména v rozporu s článkem 7a a 11a (původně článek 14) služebního řádu; v) výběrové řízení CC/LA/1/99 je stiženo několikero vadami, které lze dovodit z některých nových skutečností; vi) volby Výboru zaměstnanců z roku 2006 jsou z mnoha důvodů protiprávní; vii) povýšení pana X vychází ze zájmu služebně nadřízeného žalobce zabránit posledně jmenovanému ve služebním postupu.


title: Věc T-473/14: Žaloba podaná dne 25. června 2014 – Corporación Alimentaria Guissona a Naviera Muriola v. Komise

text:
               11.8.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 261/47

         Žaloba podaná dne 25. června 2014 – Corporación Alimentaria Guissona a Naviera Muriola v. Komise
   (Věc T-473/14)
   2014/C 261/75
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Corporación Alimentaria Guissona, SA (Lleida, Španělsko); Naviera Muriola, AIE (Madrid, Španělsko) (zástupci: J. L. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, R. Calvo Salinero a A. Lamadrid de Pablo, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí v rozsahu, v jakém kvalifikuje soubor opatření, která podle ní představují takzvaný španělský systém finančního leasingu, jako novou státní podporu neslučitelnou s vnitřním trhem;

               —

               podpůrně zrušil články 1 a 4 napadeného rozhodnutí, které investory hospodářských zájmových sdružení (AIE) označují jako příjemce údajných podpor a jako jediné adresáty příkazu k navrácení podpory;

               —

               podpůrně zrušil článek 4 napadeného rozhodnutí v rozsahu, v jakém nařizuje vrácené údajných podpor;

               —

               zrušil článek 4 napadeného rozhodnutí v rozsahu, v jakém rozhoduje o legalitě soukromých smluv mezi investory a dalšími subjekty, a

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou totožné se žalobními důvody a hlavními argumenty ve věci T-700/13, Bankia v. Komise.


title: Věc C-309/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Raad van State (Nizozemsko) dne 3. srpna 2009 — Olbek Industrial Services Sp. z.o.o. v. Minister van Sociale Zaken en Werkgelegenheid

text:
               7.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 267/34

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Raad van State (Nizozemsko) dne 3. srpna 2009 — Olbek Industrial Services Sp. z.o.o. v. Minister van Sociale Zaken en Werkgelegenheid
   (Věc C-309/09)
   2009/C 267/64
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Raad van State (Nizozemsko)

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka v řízení o opravném prostředku: Olbek Industrial Services Sp. z.o.o.

      Další účastník řízení: Minister van Sociale Zaken en Werkgelegenheid

      Předběžné otázky

               1)

               Je nutno články 49 a 50 Smlouvy o založení Evropského společenství vykládat v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jaká je obsažená v článku 2 Wet arbeid vreemdelingen ve spojení s čl. 1e odst. 1 písm. c) nařízení provádějícího Wet arbeid vreemdelingen, podle které je pro vyslání pracovníků ve smyslu čl. 1 odst. 3 písm. c) směrnice 96/71/ES (1) nezbytné získat povolení pro zaměstnávání osob?

               2)

               Na základě jakých kritérií je třeba určit, zda je dáno vyslání pracovníků ve smyslu čl. 1 odst. 3 písm. c) směrnice 96/71/ES?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady ze dne 16. prosince 1996 o vysílání pracovníků v rámci poskytování služeb (Úř. věst. 1997, L 18, s. 1; Zvl. vyd. 05/02, s. 431).


title: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 7. října 2004 ve věci C-136/02 P: Mag Instrument Inc. proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (Opravný prostředek — Ochranná známka Společenství — Čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 — Prostorové tvary kapesních svítilen — Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu — Rozlišovací způosbilost)

text:
               4.12.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 300/6

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (druhého senátu)
   ze dne 7. října 2004
   ve věci C-136/02 P: Mag Instrument Inc. proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (1)

   (Opravný prostředek - Ochranná známka Společenství - Čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 - Prostorové tvary kapesních svítilen - Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu - Rozlišovací způosbilost)
   (2004/C 300/11)
   Jednací jazyk: němčina
   Ve věci C-136/02 P, jejímž předmětem je opravný prostředek na základě článku 49 Statutu ES Soudního dvora, podaný dne 8. dubna 2002, Mag Instrument Inc., se sídlem v Ontariu, Kalifornie (Spojené státy americké), (zmocněnci: A. Nette, G. Rahn, W. von der Osten-Sacken a H. Stratmann, poté W. von der Osten-Stacken, U. Hocke a A. Spranger, Rechtsanwälte), přičemž druhým účastníkem řízení je Úřad pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), (zmocněnec: D. Schennen), Soudní dvůr (druhý senát), ve složení C. W. A. Timmermans, předseda senátu, C. Gulmann, J.-P. Puissochet, J. N. Cunha Rodrigues a F. Macken (zpravodaj), soudci, generální advokát: D. Ruiz-Jarabo Colomer, vedoucí soudní kanceláře: L. Hewlett, vrchní rada, vydal dne 7. října 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Mag Instrument Inc. se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 144, 15.6.2002.


title: Věc T-724/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 5. října 2016 – European Children’s Fashion Association a Instituto de Economía Pública v. EACEA „Rozhodčí doložka — Dohoda o dotacích uzavřená v rámci akčního programu ‚Lifelong Learning (2007 - 2013)‘ — Projekt ‚Brand & Merchandising manager for SMEs in the childrens’ product sector‘ — Žaloba na neplatnost — Akt, proti kterému nelze podat žalobu — Akt, jenž je součástí čistě smluvního rámce, od něhož je neoddělitelný — Nepřípustnost — Neuznatelné náklady — Vrácení vyplacených částek — Auditorská zpráva“

text:
               14.11.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 419/37

         Rozsudek Tribunálu ze dne 5. října 2016 – European Children’s Fashion Association a Instituto de Economía Pública v. EACEA
   (Věc T-724/14) (1)

   („Rozhodčí doložka - Dohoda o dotacích uzavřená v rámci akčního programu ‚Lifelong Learning (2007 - 2013)‘ - Projekt ‚Brand & Merchandising manager for SMEs in the childrens’ product sector‘ - Žaloba na neplatnost - Akt, proti kterému nelze podat žalobu - Akt, jenž je součástí čistě smluvního rámce, od něhož je neoddělitelný - Nepřípustnost - Neuznatelné náklady - Vrácení vyplacených částek - Auditorská zpráva“)
   (2016/C 419/46)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobci: European Children’s Fashion Association (Valencie, Španělsko) a Instituto de Economía Pública, SL (Valencie) (zástupce: A. Haegeman, advokát)

      Žalovaná: Výkonná agentura pro vzdělávání, kulturu a audiovizuální oblast (EACEA) (zástupci: H. Monet a A. Jaume, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh podle článku 272 SFEU znějící na určení, že první žalobce není povinen vrátit částku, kterou mu vyplatila agentura EACEA v rámci dohody uzavřené za účelem realizace projektu „Brand & Merchandising manager for SMEs in the childrens’ product sector“, a podpůrně návrh podle článku 263 SFEU znějící na neplatnost předběžného informačního dopisu EACEA ze dne 1. srpna 2014 informujícího prvního žalobce, že je povinen vrátit částku ve výši 82 378,81 eur na základě auditu uvedeného projektu, a na neplatnost výzvy k úhradě č. 3241401420 vydané agenturou EACEA dne 5. srpna 2014 za účelem vrácení uvedené částky.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               European Children’s Fashion Association a Instituto de Economía Pública, SL se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 7, 12.1.2015.


title: Věc C-241/06: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 11. října 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hanseatisches Oberlandesgericht – Německo) – Lämmerzahl GmbH v. Freie Hansestadt Bremen (Veřejné zakázky — Směrnice 89/665/EHS — Přezkumná řízení při zadávání veřejných zakázek — Prekluzivní lhůta — Zásada efektivity)

text:
               8.12.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 297/12

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 11. října 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hanseatisches Oberlandesgericht – Německo) – Lämmerzahl GmbH v. Freie Hansestadt Bremen
   (Věc C-241/06) (1)

   (Veřejné zakázky - Směrnice 89/665/EHS - Přezkumná řízení při zadávání veřejných zakázek - Prekluzivní lhůta - Zásada efektivity)
   (2007/C 297/18)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Hanseatisches Oberlandesgericht
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Lämmerzahl GmbH

      Žalovaná: Freie Hansestadt Bremen
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Hanseatisches Oberlandesgericht – Výklad čl. 1 odst. 1 a 3 směrnice Rady 89/665/EHS ze dne 21. prosince 1989 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přezkumného řízení při zadávání veřejných zakázek na dodávky a stavební práce (Úř. věst. L 395, s. 33; Zvl. vyd. 06/01, s. 246), ve znění směrnice Rady 92/50/EHS ze dne 18. června 1992 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na služby (Úř. věst. L 209, s. 1; Zvl. vyd. 06/01, s. 322, dále jen „směrnice 89/665“) – Neexistence práva na přezkum rozhodnutí zadavatele zadávajícího zakázku s odhadovanou hodnotou nižší než 200 000 eur – Prekluze všech žalobních důvodů z důvodu chybného odhadu hodnoty zakázky v okamžiku zveřejnění výzvy k podávání nabídek
   Výrok

               1)

               Podle čl. 9 odst. 4 a přílohy IV směrnice Rady 93/36/EHS ze dne 14. června 1993 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na dodávky, ve znění směrnice Komise 2001/78/ES ze dne 13. září 2001, musí vyhlášení zakázky týkající se zakázky spadající do působnosti této směrnice uvádět celkové množství nebo rozsah této zakázky. Neuvedení takového údaje musí moci být předmětem přezkumu podle čl. 1 odst. 1 směrnice Rady 89/665/EHS ze dne 21. prosince 1989 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přezkumného řízení při zadávání veřejných zakázek na dodávky a stavební práce, ve znění směrnice Rady 92/50/EHS ze dne 18. června 1992 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na služby.

               2)

               Směrnice 89/665, ve znění směrnice 92/50, zejména její článek 1 odst. 1 a 3, brání tomu, aby pravidlo prekluze předepsané vnitrostátním právem bylo uplatňováno tak, že uchazeči je odepřen přístup k přezkumu volby postupu při zadávání veřejné zakázky nebo odhadu hodnoty této zakázky, nesdělí-li zadavatel jasně dotyčnému celkové množství nebo rozsah uvedené zakázky. Tatáž ustanovení uvedené směrnice rovněž brání tomu, aby se takové pravidlo vztahovalo obecně na přezkumy rozhodnutí zadavatele, včetně rozhodnutí přijatých ve fázích zadávacího řízení následujících po okamžiku uplynutí prekluze stanoveném tímto pravidlem prekluze.

      (1)  Úř. věst. C 212, 2.9.2006.


title: Věc T-503/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 4. září 2015 – Spojené království v. Komise „EZOZF — Záruční sekce — EZZF a EZFRV — Výdaje vyloučené z financování — Režim jednotné platby — Klíčové kontroly — Sekundární kontroly“

text:
               19.10.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 346/15

         Rozsudek Tribunálu ze dne 4. září 2015 – Spojené království v. Komise
   (Věc T-503/12) (1)

   („EZOZF - Záruční sekce - EZZF a EZFRV - Výdaje vyloučené z financování - Režim jednotné platby - Klíčové kontroly - Sekundární kontroly“)
   (2015/C 346/16)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupci: původně C. Murrell, poté E. Jenkinson a M. Holt a nakonec M. Holt, zmocněnci, ve spolupráci s D. Wyatt, QC a s V. Wakefield, barrister)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: N. Donnelly, P. Rossi a K. Skelly, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení prováděcího rozhodnutí Komise 2012/500/EU ze dne 6. září 2012, kterým se z financování Evropskou unií vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF), v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) (Úř. věst. L 244, s. 11), v rozsahu, v němž se toto rozhodnutí týká čtyř položek uvedených v jeho příloze, které se týkají paušální opravy ve výši 5 % uplatněné na výdaje vynaložené v Severnímu Irsku (Spojené království) v rozpočtovém roce 2008, jež činí 277 231,60 eura a 13 671 588,90 eura, a v rozpočtovém roce 2009, jež činí 270 398,26 eura a 15 844 193,29 eur.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Spojené království Velké Británie a Severního Irska ponese vedle vlastních nákladů řízení náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 26, 26. 1. 2013.


title: Věc T-549/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 4. října 2016 – Lidl Stiftung v. EUIPO – Horno del Espinar (Castello) „Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie Castello — Starší národní ochranné známky a obrazové ochranné známky Evropské unie Castelló — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               14.11.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 419/36

         Rozsudek Tribunálu ze dne 4. října 2016 – Lidl Stiftung v. EUIPO – Horno del Espinar (Castello)
   (Věc T-549/14) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie Castello - Starší národní ochranné známky a obrazové ochranné známky Evropské unie Castelló - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2016/C 419/45)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Lidl Stiftung & Co. KG (Neckarsulm, Německo) (zástupci: M. Wolter, M. Kefferpütz a A. Marx, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: původně P. Geroulakos a D. Botis, poté D. Botis, a nakonec D. Gája, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO: Horno del Espinar, SL (El Espinar, Španělsko)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 22. dubna 2014 (spojené věci R 1233/2013-2 a R 1258/2013-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Horno del Espinar a Lidl Stiftung & Co.

      Výrok

               1.

               Rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 22. dubna 2014 (spojené věci R 1233/2013-2 a R 1258/2013-2) týkající se námitkového řízení mezi společnostmi Horno del Espinar, SL a Lidl Stiftung & Co KG, se zrušuje v rozsahu, v jakém se odvolací senát domníval, že existuje nebezpečí záměny, pokud jde o zmrazené ovoce a zeleninu zařazené do třídy 29 ve smyslu Niceské dohody o mezinárodním třídění výrobků a služeb pro účely zápisu známek ze dne 15. června 1957, ve znění změn a doplňků.

               2.

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3.

               Lidl Stiftung & Co ponese vlastní náklady řízení a nahradí tři čtvrtiny nákladů řízení vynaložených EUIPO.

               4.

               EUIPO ponese čtvrtinu vlastních nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 351, 6.10.2014.


title: Věc T-591/13: Žaloba podaná dne 8. listopadu 2013 — Groupe Canal + a Canal + France v. OHIM — Euronews (News+)

text:
               1.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 31/12

         Žaloba podaná dne 8. listopadu 2013 — Groupe Canal + a Canal + France v. OHIM — Euronews (News+)
   (Věc T-591/13)
   2014/C 31/21
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Groupe Canal + SA (Issy-les-Moulineaux, Francie); a Canal + France (Issy-les-Moulineaux) (zástupce: L. Barissat, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Euronews (Ecully, Francie)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               určil, že mezi přihlašovanou ochrannou známkou NEWS+ a starší slovní ochrannou známkou ACTU+ č. 063 457 667 existuje nebezpečí záměny nebo asociace ve smyslu čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009, pokud jde o sporné služby;

               —

               změnit rozhodnutí odvolacího senátu ze dne 9. září 2013 v bodech 23 až 35 a zamítl přihlášku ochranné známky NEWS+ č. 9 141 003;

               —

               podpůrně zrušil rozhodnutí odvolacího senátu ze dne 9. září 2013, kterým bylo zamítnuto odvolání a v rozporu s čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009 potvrzeno napadené rozhodnutí, kterým byly zamítnuty námitky podané proti přihlášce ochranné známky Společenství NEWS+ č. 9141 003 na základě starší ochranné známky ACTU+ č. 063 457 667.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Euronews

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „News+“ pro výrobky a služby tříd 35, 38 a 41 — přihláška ochranné známky Společenství č. 9 141 003

      Majitelky ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Francouzská ochranná známka „ACTU+“ pro výrobky a služby tříd 9, 28, 35, 38, 39 a 41

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitek

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení článku 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


               7.10.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 271/27

         Žaloba podaná Kontrolním úřadem ESVO dne 26. července 2010 proti Norsku
   (věc E-10/10)
   2010/C 271/07
   Dne 26. července 2010 podal Kontrolní úřad ESVO, zastoupený zplnomocněnými zástupci Kontrolního úřadu ESVO (se sídlem na adrese rue Belliard/Belliardstraat 35, 1040 Bruxelles/Brussel, BELGIQUE/BELGIË) Xavierem Lewisem a Markusem Schneiderem, žalobu proti Norsku k Soudu ESVO.
   Kontrolní úřad ESVO žádá Soud ESVO, aby prohlásil, že:

               1)

               Nepřijetím opatření nutných k úplnému provedení aktů uvedených v bodu 1 a v bodu 1 odrážce 2 přílohy VII Dohody o EHP do vnitrostátních právních předpisů (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/36/ES ze dne 7. září 2005 o uznávání odborných kvalifikací, ve znění nařízení Komise (ES) č. 1430/2007 ze dne 5. prosince 2007, kterým se mění přílohy II a III směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/36/ES o uznávání odborných kvalifikací), začleněných do Dohody o EHP protokolem 1 k uvedené dohodě, nebo jejich neoznámením Kontrolnímu úřadu ve stanovené lhůtě Norské království nesplnilo své povinnosti podle čl. 63 odst. 1 této směrnice a podle článku 7 Dohody o EHP.

               2)

               Norské království nese náklady tohoto řízení.

      Právní a skutkové souvislosti a právní odůvodnění:

               —

               Žádost se týká té skutečnosti, že se Norsko neřídilo odůvodněným stanoviskem Kontrolního úřadu ESVO ohledně nedodržení povinnosti přijmout nebo oznámit Kontrolnímu úřadu opatření nutná k úplnému provedení aktu EHP, jenž odpovídá pozměněnému znění směrnice Evropské unie 2005/36/ES o uznávání odborných kvalifikací.

               —

               Opatření, jež má Norsko přijmout, se týkají pozměnění několika vnitrostátních právních předpisů o uznávání odborných kvalifikací získaných v jiných státech EHP.

               —

               Kontrolní úřad ESVO tvrdí, že od norské vlády neobdržel žádné informace o úplném provedení aktu do vnitrostátního práva, ani mu nejsou k dispozici žádné jiné informace, které by mu umožnily dospět k podobnému závěru.

               —

               Vláda Norska své zpoždění v úplném provedení aktu nepopřela.


title: Věc T-518/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 16. září 2013 — Ecoceane v. EMSA ( „Veřejné zakázky na služby — Nabídková řízení — Nasazení doprovodných plavidel pro boj proti znečišťování uhlovodíky — Odmítnutí nabídky uchazeče — Povinnost uvést odůvodnění — Rovné zacházení — Transparence — Zjevně nesprávné posouzení — Mimosmluvní odpovědnost“ )

text:
               9.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 325/22

         Rozsudek Tribunálu ze dne 16. září 2013 — Ecoceane v. EMSA
   (Věc T-518/09) (1)

   (Veřejné zakázky na služby - Nabídková řízení - Nasazení doprovodných plavidel pro boj proti znečišťování uhlovodíky - Odmítnutí nabídky uchazeče - Povinnost uvést odůvodnění - Rovné zacházení - Transparence - Zjevně nesprávné posouzení - Mimosmluvní odpovědnost)
   2013/C 325/36
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Ecoceane (Paříž, Francie) (zástupce: S. Spalter, advokát)

      Žalovaná: Evropská agentura pro námořní bezpečnost (EMSA) (zástupci: J. Menze, zmocněnec, ve spolupráci s J. Stuyckem, advokát)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí EMSA ze dne 28. října 2009, kterým byla odmítnuta nabídka předložená žalobkyní v rámci nabídkového řízení EMSA/NEG/1/2009 o dodávce služeb souvisejících s nasazením doprovodných plavidel při boji proti znečišťování uhlovodíky (položka č. 2: Atlantik/Manche), jakož i rozhodnutí přidělit zakázku jinému uchazeči, a dále návrh na náhradu škody.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá

               2)

               Ecoceane ponese vlastní náklady řízení a ukládá se jí rovněž náhrada nákladů řízení vynaložených Evropskou agenturou pro námořní bezpečnost (EMSA).

      (1)  Úř. věst. C 80, 27.3.2010.


title: Věc C-291/07: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Regeringsrätten (Švédsko) dne 15. června 2007 – Kollektivavtalsstiftelsen TRR Trygghetsrådet v. Skatteverket

text:
               4.8.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 183/27

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Regeringsrätten (Švédsko) dne 15. června 2007 – Kollektivavtalsstiftelsen TRR Trygghetsrådet v. Skatteverket
   (Věc C-291/07)
   (2007/C 183/46)
   Jednací jazyk: švédština
   Předkládající soud
   Regeringsrätten (Švédsko).
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Kollektivavtalsstiftelsen TRR Trygghetsrådet.

      Žalovaný: Skatteverket.
   Předběžné otázky
   Musejí být čl. 9 odst. 2 písm. e) a čl. 21 odst. 1 písm. b) šesté směrnice o DPH (1), jakož i čl. 56 odst. 1 písm. c) a článek 196 směrnice Rady 2006/112/ES (2) vykládány v tom smyslu, že pro jejich použití musí být osoba, která je příjemcem poradenských služeb od osoby povinné k dani v jiném členském státě a která vykonává jak hospodářskou činnost, tak i činnost nespadající do působnosti směrnice, považována za osobu povinnou k dani, ačkoli byla tato služba využita pouze pro činnost nespadající do působnosti směrnice?

      (1)  Úř. věst. L 145, s. 1.

      (2)  Úř. věst. L 347, s. 1.


title: Věc T-688/16: Žaloba podaná dne 28. září 2016 – Janssen-Cases v. Komise

text:
               7.11.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 410/32

         Žaloba podaná dne 28. září 2016 – Janssen-Cases v. Komise
   (Věc T-688/16)
   (2016/C 410/45)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Mercedes Janssen-Cases (Brusel, Belgie) (zástupci: J. N. Louis a N. De Montigny, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise ze dne 15. června 2016 o obsazení funkce veřejného ochránce práv Komise jmenováním jiného uchazeče a rozhodnutí o odmítnutí kandidatury žalobkyně na tuto funkci,

               —

               uložil Komisi zaplatit žalobkyni částku sto tisíc eur jako náhradu utrpěné majetkové a nemajetkové újmy,

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vychází z porušení čl. 6 odst. 3 rozhodnutí Komise C(2002)601 o posílení mediační služby, jelikož napadená rozhodnutí byla přijatá Komisí, ačkoliv k tomu byl příslušný výhradně její předseda na návrh generálního ředitele GŘ pro lidské zdroje a bezpečnost a po konzultaci s výborem zaměstnanců.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z porušení článku 27 Listiny základních práv, která zakotvuje právo na informování pracovníků a na projednání s nimi, v projednávaném případě pak právo na skutečné projednání s výborem zaměstnanců Komise.

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází ze zneužití pravomoci Komise v řízeních vedoucích k obsazení místa veřejného ochránce práv Komise.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z porušení povinnosti uvést odůvodnění, zjevně nesprávného posouzení a porušení zásad legitimního očekávání, proporcionality a řádné správy.


title: Věc T-231/10: Žaloba podaná dne 21. května 2010 — Merlin a další v. OHIM — Dusyma (Hry)

text:
               31.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/43

         Žaloba podaná dne 21. května 2010 — Merlin a další v. OHIM — Dusyma (Hry)
   (Věc T-231/10)
   ()
   2010/C 209/66
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobci: Merlin Handelsgesellschaft mbH (Forchtenberg, Německo), Rolf Krämer (Forchtenberg), BLS Basteln, Lernen, Spielen GmbH (Forchtenberg), Andreas Hohl (Künzelsau, Německo) (zástupce: R. Kramer, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Dusyma Kindergartenbedarf GmbH (Schorndorf, Německo)

      Návrhová žádání žalobců

               —

               zrušit rozhodnutí třetího odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 17. března 2010 ve věci R 879/2009-3 a prohlásit průmyslový vzor Společenství č. 526 801-0011 za neplatný;

               —

               podpůrně, zrušit rozhodnutí třetího odvolacího senátu a vrátit věc odvolacímu senátu.

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaný (průmyslový) vzor Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: Průmyslový vzor Společenství č. 526 801-0011 pro výrobky „hry (včetně výchovných her)“

      Majitelka ochranné známky Společenství: Dusyma Kindergartenbedarf GmbH

      Účastníci řízení navrhující prohlášení neplatnosti: Žalobci

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Zamítnutí návrhu na prohlášení neplatnosti.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení článku 3 nařízení Rady (ES) č. 6/2002 (1) o (průmyslových) vzorech Společenství, protože odvolací senát nesprávně vyložil pojmy uvedené v tomto článku a nezohlednil, že průmyslový vzor Společenství může mít vzhled části výrobku.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 6/2002 ze dne 12. prosince 2001 o (průmyslových) vzorech Společenství (Úř. věst. L 3, 5.1.2002, s. 1; Zvl. vyd. 13/27, s. 142).


title: Věc T-374/12: Žaloba podaná dne 20. srpna 2012 — Brouwerij Van Honsebrouck v. OHIM Beverage Trademark (KASTEEL)

text:
               10.11.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 343/16

         Žaloba podaná dne 20. srpna 2012 — Brouwerij Van Honsebrouck v. OHIM Beverage Trademark (KASTEEL)
   (Věc T-374/12)
   2012/C 343/27
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Brouwerij Van Honsebrouck (Ingelmunster, Belgie) (zástupce: P. Maeyaert, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Beverage Trademark Co. Ltd BTM (Tortola, British Virgin Islands)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 8. června 2012 ve věci R 2551/2010-2 v plném rozsahu;

               —

               uložil OHIM a společnosti Beverage Trademark Co. Ltd BTM náhradu nákladu řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: Mezinárodní obrazová ochranná známka obsahující slovní prvek „KASTEEL“ pro výrobky zařazené do třídy 32 — Mezinárodní zápis č. W 975 635

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Beverage Trademark Co. Ltd BTM

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Národní ochranná známka „CASTEL BEER“ pro výrobky zařazené do třídy 32

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitce

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody:

               —

               Porušení čl. 76 odst. 1 nařízení č. 207/2009;

               —

               Porušení článku 42 nařízení č. 207/2009;

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-746/15: Žaloba podaná dne 22. prosince 2015 – Biofa v. Evropská komise

text:
               15.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 59/46

         Žaloba podaná dne 22. prosince 2015 – Biofa v. Evropská komise
   (Věc T-746/15)
   (2016/C 059/53)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Biofa AG (Münsingen, Německo) (zástupci: Rechtsanwälte C. Stallberg a S. Knoblich)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil prováděcí nařízení Komise (EU) 2015/2069 ze dne 17. listopadu 2015, kterým se schvaluje základní látka hydrogenuhličitan sodný (Úř. věst. L 301 ze dne 18. listopadu 2015, s. 42);

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně sedm žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z porušení ochrany údajů
               Na údaje žalobkyně týkající se jejího přípravku na ochranu rostlin VitiSan® se vztahuje ochrana údajů stanovená v článku 59 nařízení (ES) č. 1107/2009 (1). V důsledku toho použití těchto údajů pro účely schválení hydrogenuhličitanu sodného jako základní látky porušuje ochranu údajů žalobkyně.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z podpůrné povahy řízení o postupu schvalování základních látek
               Schválení hydrogenuhličitanu sodného jako základní látky porušuje zásadu subsidiarity použitelnou v rámci právní úpravy ochrany rostlin, jelikož existuje schválený přípravek na ochranu rostlin žalobkyně VitiSan® obsahující srovnatelnou aktivní látku hydrogenuhličitan draselný.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z porušení zásady priority při postupu schvalování základních látek
               Na základě zásady priority žádost o schválení hydrogenuhličitanu sodného jako aktivní látky podaná žalobkyní blokuje schválení hydrogenuhličitanu sodného jako základní látky.

               4.

               Čtvrtý důvod vycházející z porušení vlastnického práva žalobkyně
               Nepovolené používání údajů žalobkyně pro účely schválení hydrogenuhličitanu sodného jako základní látky porušuje její právo duševního vlastnictví, které je stanoveno v čl. 17 odst. 2 Listiny základních svobod Evropské unie (dále jen „Listina“).

               5.

               Pátý důvod vycházející z porušení ochrany důvěrných obchodních informací
               Nepovolené použití údajů žalobkyně pro účely schválení hydrogenuhličitanu sodného jako základní látky porušuje rovněž ochranu důvěrných obchodních informací stanovenou v článku 7 Listiny.

               6.

               Šestý důvod vycházející z porušení obecné zásady rovného zacházení
               Nepovolené používání údajů žalobkyně pro účely schválení hydrogenuhličitanu sodného jako základní látky porušuje rovněž zásadu rovného zacházení. Zatímco žalobkyně musela vynaložit značné investice, aby shromáždila údaje nezbytné pro povolení, tyto údaje byly použity žalovanou ve prospěch třetích osob, které tyto požadavky nesplnily.

               7.

               Sedmý žalobní důvod vycházející z porušení zásady legitimní důvěry
               Konečně, nepovolené použití údajů žalobkyně pro účely schválení hydrogenuhličitanu sodného jako základní látky představuje porušení zásady ochrany legitimního očekávání. Žalobkyně mohla legitimně očekávat, že údaje týkající se přípravku na ochranu rostlin VitiSan® budou použity výlučně v souladu s ochranou údajů.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1107/2009 ze dne 21. října 2009 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh a o zrušení směrnic Rady 79/117/EHS a 91/414/EHS (Úř. věst. L 309, s. 1).


title: Věc C-84/07: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 4. prosince 2008 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika ( Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 92/51/EHS — Uznávání diplomů — Studium ukončené v  centru svobodných studií , které není hostitelským členským státem uznáno jako vzdělávací zařízení — Oční optik )

text:
               24.1.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 19/2

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 4. prosince 2008 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika
   (Věc C-84/07) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 92/51/EHS - Uznávání diplomů - Studium ukončené v ‚centru svobodných studií‘, které není hostitelským členským státem uznáno jako vzdělávací zařízení - Oční optik“)
   (2009/C 19/02)
   Jednací jazyk: řečtina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: G. Zavvos a H. Støvlbæk, zmocněnci)

      Žalovaná: Řecká republika (zástupce: E. Skandalou, zmocněnkyně)
   Předmět
   Nesplnění povinnosti státem – Porušení článku 3, čl. 4 odst. 1 písm. b) a článku 12 směrnice Rady 92/51/EHS ze dne 18. června 1992 o druhém obecném systému pro uznávání odborného vzdělávání a přípravy, kterou se doplňuje směrnice 89/48/EHS (Úř. věst. L 209, s. 25; Zvl. vyd. 05/02, s. 47)
   Výrok

               1)

               Řecká republika tím, že

                           —

                           neuznává diplomy očního optika vydané italskými příslušnými orgány po ukončení vzdělání a přípravy poskytovaných v rámci dohody, podle níž uvedené orgány uznávají rovnocennost vzdělání a přípravy poskytovaných v Řecku soukromoprávním subjektem;

                           —

                           přezkum žádostí o uznání italských diplomů očního optika podmiňuje tím, že italské orgány sdělí odpověď na pět otázek, které jim řecké orgány předtím zaslaly, a

                           —

                           neponechává volbu mezi adaptačním obdobím a zkouškou způsobilosti žadatelům, kteří podali žádost o uznání italských diplomů očního optika před nabytím účinnosti zákona 2916/2001 o struktuře univerzitního nebo obdobného vzdělávání a o úpravě otázek týkajících se technologického sektoru tohoto vzdělávání,

                     nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 3, čl. 4 odst. 1 písm. b) a článku 12 směrnice Rady 92/51/EHS ze dne 18. června 1992 o druhém obecném systému pro uznávání odborného vzdělávání a přípravy, kterou se doplňuje směrnice 89/48/EHS, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady ze dne 14. května 2001.

               2)

               Řecké republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 95, 28.4.2007.


title: Věc C-110/15: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 22. září 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Consiglio di Stato – Itálie) – Microsoft Mobile Sales International Oy, dříve Nokia Italia SpA a další v. Ministero per i beni e le attività culturali (MiBAC) a další „Řízení o předběžné otázce — Sbližování právních předpisů — Duševní vlastnictví — Autorské právo a práva s ním související — Směrnice 2001/29/ES — Výlučné právo na rozmnožování — Výjimky a omezení — Článek 5 odst. 2 písm. b) — Výjimka pro soukromé rozmnožování — Spravedlivá odměna — Uzavírání soukromoprávních smluv k určení kritérií osvobození od výběru spravedlivé odměny — Vrácení odměny, o něž může požádat pouze koncový uživatel“

text:
               14.11.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 419/15

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 22. září 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Consiglio di Stato – Itálie) – Microsoft Mobile Sales International Oy, dříve Nokia Italia SpA a další v. Ministero per i beni e le attività culturali (MiBAC) a další
   (Věc C-110/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Sbližování právních předpisů - Duševní vlastnictví - Autorské právo a práva s ním související - Směrnice 2001/29/ES - Výlučné právo na rozmnožování - Výjimky a omezení - Článek 5 odst. 2 písm. b) - Výjimka pro soukromé rozmnožování - Spravedlivá odměna - Uzavírání soukromoprávních smluv k určení kritérií osvobození od výběru spravedlivé odměny - Vrácení odměny, o něž může požádat pouze koncový uživatel“)
   (2016/C 419/18)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Consiglio di Stato

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Microsoft Mobile Sales International Oy, dříve Nokia Italia SpA, Hewlett-Packard Italiana srl, Telecom Italia SpA, Samsung Electronics Italia SpA, Dell SpA, Fastweb SpA, Sony Mobile Communications Italy SpA, Wind Telecomunicazioni SpA

      Žalovaní: Ministero per i beni e le attività culturali (MiBAC), Società italiana degli autori ed editori (SIAE), Istituto per la tutela dei diritti degli artisti interpreti esecutori (IMAIE), v likvidaci, Associazione nazionale industrie cinematografiche audiovisive e multimediali (Anica), Associazione produttori televisivi (Apt)

      za přítomnosti: Assotelecomunicazioni (Asstel), Vodafone Omnitel NV, H3G SpA, Movimento Difesa del Cittadino, Assoutenti, Adiconsum, Cittadinanza Attiva, Altroconsumo

      Výrok

   Právo Evropské unie, zejména čl. 5 odst. 2 písm. b) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/29/ES ze dne 22. května 2011 o harmonizaci určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti, musí být vykládáno v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je úprava dotčená v původním řízení, která jednak podřizuje osvobození od platby poplatku za soukromé rozmnožování týkající se výrobců a dovozců zařízení a nosičů určených pro účely zjevně nesouvisející se soukromým rozmnožováním uzavírání smluv mezi subjektem, jenž má ze zákona výlučné postavení při zastupování zájmů autorů děl, a osobami povinnými platit odměnu či jejich profesními sdruženími, a jednak stanoví, že vrácení tohoto poplatku, jestliže byl zaplacen nedůvodně, může požadovat pouze koncový uživatel uvedených zařízení a nosičů.

      (1)  Úř. věst. C 178, 1. 6. 2015.


title: Věc C-47/12: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 11. září 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Köln – Německo) – Kronos International Inc. v. Finanzamt Leverkusen „Řízení o předběžné otázce — Články 49 SFEU a 54 SFEU — Svoboda usazování — Články 63 SFEU a 65 SFEU — Volný pohyb kapitálu — Daňové právní předpisy — Korporační daň — Právní úprava členského státu, která má zabránit dvojímu zdanění rozdělovaného zisku — Metoda zápočtu uplatňovaná na dividendy vyplácené společnostmi, které jsou rezidenty téhož členského státu, jako společnost-příjemce — Metoda osvobození od daně uplatňovaná na dividendy vyplácené společnostmi, které jsou rezidenty jiného členského státu než společnost-příjemce, nebo třetího státu — Rozdílné zacházení se ztrátami společnosti, která je příjemcem dividend“

text:
               17.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 409/2

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 11. září 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Köln – Německo) – Kronos International Inc. v. Finanzamt Leverkusen
   (Věc C-47/12) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Články 49 SFEU a 54 SFEU - Svoboda usazování - Články 63 SFEU a 65 SFEU - Volný pohyb kapitálu - Daňové právní předpisy - Korporační daň - Právní úprava členského státu, která má zabránit dvojímu zdanění rozdělovaného zisku - Metoda zápočtu uplatňovaná na dividendy vyplácené společnostmi, které jsou rezidenty téhož členského státu, jako společnost-příjemce - Metoda osvobození od daně uplatňovaná na dividendy vyplácené společnostmi, které jsou rezidenty jiného členského státu než společnost-příjemce, nebo třetího státu - Rozdílné zacházení se ztrátami společnosti, která je příjemcem dividend“)
   2014/C 409/02
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Finanzgericht Köln

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Kronos International Inc.

      Žalovaný: Finanzamt Leverkusen

      Výrok

               1)

               Slučitelnost takové vnitrostátní právní úpravy, o jakou jde v původním řízení, podle níž si společnost-rezident členského státu nemůže započítat korporační daň zaplacenou v jiném členském státě nebo ve třetím státě kapitálovými společnostmi vyplácejícími dividendy z důvodu osvobození těchto dividend od daně v prvně uvedeném členském státě, pokud pocházejí z podílů představujících alespoň 10 % kapitálu vyplácející společnosti a v projednávaném případě je skutečný podíl kapitálové společnosti, která obdrží dividendy, vyšší než 90 % a společnost-příjemce byla založena podle práva třetího státu, s unijním právem musí být posouzena z hlediska článků 63 SFEU a 65 SFEU.

               2)

               Článek 63 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání použití metody osvobození od daně na dividendy vyplácené společnostmi-rezidenty jiných členských států nebo třetích států, kdežto na dividendy vyplácené společnostmi-rezidenty stejného členského státu, jako společnost-příjemce, je uplatňována metoda započtení, a v případě, kdy tato společnost-příjemce zaznamená ztráty, vede metoda započtení k tomu, že daň zaplacená společností-rezidentem, která vyplácí dividendy, je zcela nebo zčásti vrácena.

      (1)  Úř. věst. C 98, 31. 3. 2012.


title: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 20. ledna 2005 ve věci C-225/02 (žádost Juzgado de la Social n° 3 de Orense o rozhodnutí o předběžné otázce): Rosa García Blanco proti Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS), Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS) (Sociální zabezpečení migrujících pracovníků — Stáří — Nezaměstnanost — Minimální doby pojištění — Doby pojištění zohledněné pro účely výpočtu výše dávek, avšak nikoliv pro účely získání nároku na tyto dávky — Doby nezaměstnanosti — Započítávání dob pojištění)

text:
               5.3.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 57/4

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (druhého senátu)
   ze dne 20. ledna 2005
   ve věci C-225/02 (žádost Juzgado de la Social no 3 de Orense o rozhodnutí o předběžné otázce): Rosa García Blanco proti Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS), Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS) (1)

   (Sociální zabezpečení migrujících pracovníků - Stáří - Nezaměstnanost - Minimální doby pojištění - Doby pojištění zohledněné pro účely výpočtu výše dávek, avšak nikoliv pro účely získání nároku na tyto dávky - Doby nezaměstnanosti - Započítávání dob pojištění)
   (2005/C 57/07)
   Jednací jazyk: španělština
   Ve věci C-225/02, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím Juzgado de lo Social no 3 de Orense (Španělsko) ze dne 30. března 2002, které došlo Soudnímu dvoru dne 17. června 2002, v řízení Rosa García Blanco a Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS), Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS), Soudní dvůr (druhý senát), ve složení C. W. A. Timmermans, předseda senátu, R. Silva de Lapuerta, R. Schintgen (zpravodaj), P. Kūris a G. Arestis, soudci, generální advokátka: J. Kokott, vedoucí soudní kanceláře: M. Múgica Arzamendi, vrchní rada, vydal dne 20. ledna 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:
   Není namístě odpovědět na žádost o rozhodnutí o předběžné otázce ve věci C-225/02.1

      (1)  Úř. věst. C 191, 10.8.2002.


title: Věc F-26/12: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 18. září 2014 – Cerafogli v. ECB „Veřejná služba — Zaměstnanci ECB — Přístup zaměstnanců ECB k dokumentům týkajícím se pracovního poměru — Pravidla platná pro žádosti zaměstnanců ECB — Postup před zahájením soudního řízení — Pravidlo shody — Námitka protiprávnosti vznesená poprvé v žalobě — Přípustnost — Právo na účinnou soudní ochranu — Konzultace výboru zaměstnanců pro přijetí pravidel platných pro žádosti zaměstnanců ECB o přístup k dokumentům týkajícím se pracovního poměru“

text:
               24.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 421/48

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 18. září 2014 – Cerafogli v. ECB
   (Věc F-26/12) (1)

   („Veřejná služba - Zaměstnanci ECB - Přístup zaměstnanců ECB k dokumentům týkajícím se pracovního poměru - Pravidla platná pro žádosti zaměstnanců ECB - Postup před zahájením soudního řízení - Pravidlo shody - Námitka protiprávnosti vznesená poprvé v žalobě - Přípustnost - Právo na účinnou soudní ochranu - Konzultace výboru zaměstnanců pro přijetí pravidel platných pro žádosti zaměstnanců ECB o přístup k dokumentům týkajícím se pracovního poměru“)
   2014/C 421/66
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Maria Concetta Cerafogli (Frankfurt nad Mohanem, Německo) (zástupce: S. Pappas, advokát)

      Žalovaná: Evropská centrální banka (ECB) (zástupci: A. Sáinz de Vicuña Barroso, E. Carlini a S. Lambrinoc, zmocněnci, D. Waegenbaur, advokát)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí ECB zamítajícího žádost žalobkyně o přístup k dokumentům, jakož i návrh na náhradu škody.

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí ze dne 21. června 2011, kterým zástupce generálního ředitele generálního ředitelství pro „lidské zdroje, rozpočet a organizaci“ Evropské centrální banky částečně zamítl žádost o přístup k některým dokumentům, kterou dne 20. května 2011 podala M. C. Cerafogli, se zrušuje.

               2)

               Evropské centrální bance se ukládá povinnost zaplatit M. C. Cerafogli částku 1  000 eur.

               3)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               4)

               Evropská centrální banka ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené M. C. Cerafogli.

      (1)  Úř. věst. C 184, 23.6.2012, s. 22.


title: Věc C-377/08: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 2. července 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Corte suprema di cassazione — Itálie) — EGN BV — Filiale Italiana v. Agenzia delle Entrate — Ufficio di Roma 2 ( Šestá směrnice o DPH — Článek 17 odst. 3 písm. a) — Odpočet a vrácení DPH zaplacené na vstupu — Telekomunikační služby — Poskytování služeb zákazníkovi usazenému v jiném členském státě — Článek 9 odst. 2 písm. e) — Určení místa poskytování služeb )

text:
               29.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 205/10

         Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 2. července 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Corte suprema di cassazione — Itálie) — EGN BV — Filiale Italiana v. Agenzia delle Entrate — Ufficio di Roma 2
   (Věc C-377/08) (1)

   („Šestá směrnice o DPH - Článek 17 odst. 3 písm. a) - Odpočet a vrácení DPH zaplacené na vstupu - Telekomunikační služby - Poskytování služeb zákazníkovi usazenému v jiném členském státě - Článek 9 odst. 2 písm. e) - Určení místa poskytování služeb“)
   2009/C 205/17
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Corte suprema di cassazione

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: EGN BV — Filiale Italiana

      Žalovaná: Agenzia delle Entrate — Ufficio di Roma 2

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Corte suprema di cassazione — Výklad čl. 9 odst. 2 písm. e) a čl. 17 odst. 3 písm. a) směrnice 77/388/ESH: Šesté směrnice Rady ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23) — Přeshraniční telekomunikační služby — Právo poskytovatele těchto služeb na odpočet daně zaplacené na vstupu stejně jako ve vnitrostátním režimu

      Výrok

   Článek 17 odst. 3 písm. a) šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně, ve znění směrnice Rady 95/7/ES ze dne 10. dubna 1995, musí být vykládán v tom smyslu, že takový poskytovatel telekomunikačních služeb, o jakého jde ve věci v původním řízení a který je usazen na území některého členského státu, má na základě tohoto ustanovení v tomto členském státě nárok na odpočet nebo vrácení daně z přidané hodnoty zaplacené na vstupu v souvislosti s telekomunikačními službami poskytnutými podniku se sídlem v jiném členském státě, pokud by takovýto poskytovatel služeb tento nárok měl, kdyby byly předmětné služby poskytnuty v prvně uvedeném členském státě.

      (1)  Úř. věst. C 285, 8.11.2008.


title: Věc C-76/13: Žaloba podaná dne 12. února 2013 — Evropská komise v. Portugalská republika

text:
               27.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 123/11

         Žaloba podaná dne 12. února 2013 — Evropská komise v. Portugalská republika
   (Věc C-76/13)
   2013/C 123/17
   Jednací jazyk: portugalština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: P. Guerra e Andrade, G. Braun a L. Nicolae, zmocněnci)

      Žalovaná: Portugalská republika

      Návrhová žádání žalobkyně

   Komise navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               prohlásil, že Portugalská republika nesplnila povinnosti vyplývající z rozsudku Soudního dvora ze dne 7. října 2010, Komise v. Portugalsko (C-154/09) (1);

               —

               uložil Portugalské republice povinnost uhradit Komisi penále ve výši 43 264,64 eur za každý den prodlení s plněním dosud nesplněných povinností vyplývajících z tohoto rozsudku, a to po dobu, která započne vyhlášením rozsudku v projednávané věci a skončí dnem úplného splnění povinností vyplývajících z deklaratorního rozsudku ze dne 7. října 2010;

               —

               uložil Portugalské republice povinnost uhradit Komisi paušální částku ve výši 5 277,30 eur za každý den prodlení, a to po dobu, která započala dnem 7. října 2010, kdy byl vydán deklaratorní rozsudek, a která skončí:

                           —

                           dnem splnění povinností vyplývajících z uvedeného rozsudku, konstatuje-li Soudní dvůr, že Portugalská republika je již splnila před vyhlášením rozsudku v projednávané věci, nebo

                           —

                           dnem vyhlášení rozsudku v projednávané věci, nebudou-li povinnosti vyplývající z deklaratorního rozsudku splněny před tímto dnem;

               —

               uložil Portugalské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Podniky pověřené poskytováním univerzální služby doposud nebyly určeny postupem podle čl. 3 odst. 2 a čl. 8 odst. 2 směrnice o univerzální službě (2). Kromě toho jsou v portugalském Lei das Comunicações Eletrónicas (zákoně o elektronických komunikacích) zachovány veškeré povinnosti uvedené v základních pravidlech pro udělování koncesí na veřejnou telekomunikační službu, přijatých nařízením s mocí zákona č. 31/2003, podle kterých byla koncese na poskytování univerzální služby udělena společnosti PT Comunicações prostřednictvím koncesní smlouvy, jejíž platnost byla prodloužena do roku 2025. Komise navrhuje, aby Soudní dvůr použil při ukládání úhradových povinností koeficient závažnosti 7 na stupnici od 1 do 20.
   Dotčené protiprávní jednání ohrožuje dosažení základních cílů práva hospodářské soutěže souvisejících s liberalizací trhu telekomunikací a porušuje základní zásady unijního práva, například zásadu nediskriminace. Ohrožuje také účinnost univerzální služby, která je jedním ze základních cílů telekomunikačního práva. V současnosti je Portugal Telecom držitelkou koncese udělené bez jakéhokoli zadávacího řízení, ať otevřeného nebo omezeného, potažmo bez záruky, že univerzální služba bude poskytována za nejlepších podmínek z hlediska skutečných nákladů, a bez zajištění podmínek hospodářské soutěže omezujících zakázaná narušení trhu.

      (1)  Sb. rozh. s. I-127.

      (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/22/ES ze dne 7. března 2002 o univerzální službě a právech uživatelů týkajících se sítí a služeb elektronických komunikací (směrnice o univerzální službě) (Úř. věst. L 108, s. 51; Zvl. vyd. 13/29, s. 367).


title: Věc C-110/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 4. března 2011 — Minister van Financiën v. G. in ’t Veld

text:
               28.5.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 160/11

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 4. března 2011 — Minister van Financiën v. G. in ’t Veld
   (Věc C-110/11)
   2011/C 160/12
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hoge Raad der Nederlanden

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel v řízení o kasačním opravném prostředku: Minister van Financiën

      Odpůrce v řízení o kasačním opravném prostředku: G. in ’t Veld

      Předběžné otázky

               1)

               Jsou pravidla o určení použitelných právních předpisů hlavy II nařízení (EHS) č. 1408/71 (1) použitelná s následkem, že za použitelné budou určeny nizozemské právní předpisy a v důsledku toho lze vybírat příspěvky na nizozemské sociální pojištění v takovém případě jako je případ ve věci samé, ve kterém pracovník s nizozemskou státní příslušností a bydlištěm ve Španělsku pracuje jako námořník pro zaměstnavatele se sídlem v Nizozemsku za použití nizozemského pracovního práva a svoji práci vykonává na palubě námořních lodí plujících pod vlajkou Nizozemských Antil mimo území Společenství, ačkoliv při použití výlučně nizozemských vnitrostátních právních předpisů nenáleží v důsledku okolnosti, že nemá bydliště v Nizozemsku, k nizozemskému systému sociálního zabezpečení?

               2)

               Do jaké míry je přitom relevantní skutečnost, že při provádění nizozemských zaměstnaneckých pojištění je sledována politika, podle které výkonný orgán (pojišťovny) považuje s odkazem na právo Společenství námořníky v takovém případě, jako je případ ve věci samé, za pojištěnce?

               3)

               Do jaké míry je zde relevantní skutečnost, že jsou příležitostně vykonávány činnosti v teritoriálních vodách členského státu nebo v přístavu nacházejícím se na území členského státu?

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby a jejich rodiny pohybující se v rámci Společenství (Úř. věst. L 149, s. 2; Zvl. vyd. 05/01, s. 35).


title: Věc T-149/10: Žaloba podaná dne 25. března 2010 — Hynix Semiconductor v. Komise

text:
               5.6.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 148/42

         Žaloba podaná dne 25. března 2010 — Hynix Semiconductor v. Komise
   (Věc T-149/10)
   2010/C 148/70
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Hynix Semiconductor, Inc (Icheon-si, Korea) (zástupci: A. Woodgate a O. Heinisch, Solicitors)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhové žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Komise K(2010) 150 ze dne 15. ledna 2010;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení;

               —

               nařídit všechna další opatření, která Tribunál považuje za vhodná.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobkyně v této věci navrhuje zrušit rozhodnutí Komise K(2010) 150, kterým byla z důvodu nedostatky zájmu Společenství zamítnuta stížnost žalobkyně týkající se údajného porušení článku 102 SFEU společností Rambus v souvislosti s požadováním potenciálně zneužívajících licenčních poplatků za užívání určitých patentů týkajících se dynamických pamětí s přímým přístupem (Dynamic Random Access Memory, dále jen „DRAM“) (věc COMP/38.636 — Rambus) po vydání rozhodnutí Komise ze dne 9. prosince 2009, kterým byly určité závazky prohlášeny podle článku 9 nařízení Rady (ES) č. 1/2003 (1) za závazné pro společnost Rambus a kterým bylo rozhodnuto, že již neexistují žádné důvody k tomu, aby Komise jednala.
   Na podporu svých návrhových žádání žalobkyně uvádí pět žalobních důvodů.
   Zaprvé uvádí, že Komise porušila podstatné formální náležitosti tím, že žalobkyni neposkytla dostatečný přístup k relevantním dokumentům.
   Zadruhé, žalobkyně uplatňuje, že nadále existuje velký zájem Společenství na tom, aby byla její stížnost prošetřena. Uvádí, že Komise založila své zamítavé rozhodnutí pouze na skutečnosti, že nadále neexistuje zájem Společenství, protože přijala rozhodnutí podle článku 9. Žalobkyně má za to, že v tomto případě činí stanovisko Komise a jeho odůvodnění otázku zájmu Společenství a platnosti zamítavého rozhodnutí vnitřně spjatou s platností rozhodnutí přijatého podle článku 9, která je žalobkyní zpochybněna ve věci T-148/10.
   Třetí, čtvrtý a pátý žalobní důvod uplatněný žalobkyní je totožný s prvním, druhým a třetím žalobním důvodem uvedeným ve věci T-148/10. Tyto žalobní důvody se týkají porušení, kterých se měla při přijímání rozhodnutí podle článku 9, jímž byly určité závazky prohlášeny pro společnost Rambus za závazné, dopustit Komise.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. 2003, L 1, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205).


title: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 11. listopadu 2004 ve věci C-171/03 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná College van Beroep voor het bedrijfsleven): Maatschap Toeters, M. C. Verberk proti Productschap Vee en Vlees (Hovězí a telecí maso — Prémie za předčasné uvádění telat na trh — Lhůta pro podání žádosti o prémii — Způsoby počítání lhůty — Platnost nařízení (EHS) č. 3886/92)

text:
               8.1.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/13

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (prvního senátu)
   ze dne 11. listopadu 2004
   ve věci C-171/03 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná College van Beroep voor het bedrijfsleven): Maatschap Toeters, M. C. Verberk proti Productschap Vee en Vlees (1)

   (Hovězí a telecí maso - Prémie za předčasné uvádění telat na trh - Lhůta pro podání žádosti o prémii - Způsoby počítání lhůty - Platnost nařízení (EHS) č. 3886/92)
   (2005/C 6/23)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Ve věci C-171/03, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím College van Beroep voor het bedrijfsleven (Nizozemsko) ze dne 13. dubna 2003, došlým Soudnímu dvoru dne 14. dubna 2003, v řízení Maatschap Toeters, M. C. Verberk, jednající pod obchodním jménem „Verberk-Voeten“, proti Productschap Vee en Vlees, Soudní dvůr (první senát), ve složení P. Jann, předseda, A. Rosas (zpravodaj) a R. Silva de Lapuerta, soudci, generální advokát: M. Poiares Maduro, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 11. listopadu 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

                           a)

                           Článek 3 odst. 2 písm. c) nařízení Rady (EHS, Euratom) č. 1182/71 ze dne 3. června 1971, kterým se určují pravidla pro lhůty, data a termíny, musí být vykládán tak, že lhůta vyjádřená v týdnech, jako je lhůta stanovená v článku 50a nařízení Komise (EHS) č. 3886/92 ze dne 23. prosince 1992, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro režimy prémií stanovené nařízením Rady (EHS) č. 805/68 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem a kterým se ruší nařízení (EHS) č. 1244/82 a (EHS) č. 714/89, ve znění nařízení Komise (ES) č. 2311/96 ze dne 2. prosince 1996, končí uplynutím poslední hodiny dne, který se v posledním týdnu svým pojmenováním shoduje se dnem, kdy byla provedena porážka.

                           b)

                           Při uplatňování článku 50a nařízení č. 3886/92 členský stát nesmí určit okamžik podání žádosti o prémii podle vnitrostátních procesních pravidel, jimiž se v jeho vnitrostátním právním řádu řídí srovnatelné vnitrostátní lhůty pro žádosti.

                           c)

                           Článek 50a nařízení č. 3886/92 musí být vykládán tak, že žádost o prémii může být považována za „podanou“ ve lhůtě pouze tehdy, když došla příslušnému orgánu před uplynutím lhůty.

               2)

               Zkoumání druhé otázky neukázalo žádnou skutečnost, kterou by mohla být dotčena platnost čl. 50a odst. 1 nařízení č. 3886/92 vzhledem k tomu, že zcela vylučuje nárok žadatele na prémii v případě, že překročí lhůtu k podání žádosti, bez ohledu na povahu a délku tohoto překročení lhůty.

      (1)  Úř. věst. C 146, 21.6.2003.