title: Věc C-184/06: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 13. prosince 2007 – Španělské království v. Rada Evropské unie (Rybolov — Nařízení (ES) č. 51/2006 — Rozdělení kvót odlovů mezi členské státy — Akt o přistoupení Španělského království — Konec přechodného období — Požadavek relativní stability — Zásada zákazu diskriminace — Nová rybolovná práva)

text:
               23.2.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 51/14

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 13. prosince 2007 – Španělské království v. Rada Evropské unie
   (Věc C-184/06) (1)

   (Rybolov - Nařízení (ES) č. 51/2006 - Rozdělení kvót odlovů mezi členské státy - Akt o přistoupení Španělského království - Konec přechodného období - Požadavek relativní stability - Zásada zákazu diskriminace - Nová rybolovná práva)
   (2008/C 51/22)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastníci řízení

      Žalované: Španělské království (zástupce: N. Díaz Abad, zmocněnec)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: A. De Gregorio Merino a A. Westerhof Löfflerova, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Komise Evropských společenství (zástupci: T. van Rijn, a F. Jimeno Fernández, zmocněnci)
   Předmět věci
   Zrušení nařízení Rady (ES) č. 51/2006 ze dne 22. prosince 2005, kterým se na rok 2006 stanoví rybolovná práva a související podmínky pro určité populace ryb a skupiny populací ryb, platné ve vodách Společenství a pro plavidla Společenství ve vodách podléhajících omezením odlovů (Úř. věst. L 16, 20.1.2006, s. 1) – Diskriminace – Použití čl. 20 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 2371/2002 ze dne 20. prosince 2002 o zachování a udržitelném využívání rybolovných zdrojů v rámci společné rybářské politiky (Úř. věst. L 358, s. 59; Zvl. vyd. 04/05, s. 460)
   Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Španělskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

               3)

               Komise Evropských společenství ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 154, 1.7.2007.


title: Věc T-173/07: Žaloba podaná dne 18. května 2007 – Reno Schuhcentrum v. OHIM – Payless ShoeSource Worldwide (Payless ShoeSource)

text:
               21.7.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 170/30

         Žaloba podaná dne 18. května 2007 – Reno Schuhcentrum v. OHIM – Payless ShoeSource Worldwide (Payless ShoeSource)
   (Věc T-173/07)
   (2007/C 170/59)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Reno Schuhcentrum GmbH (Thaleischweiler-Fröschen, Německo) (zástupce: S. Schäffner, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Payless ShoeSource Worldwide, Inc. (Topeka, Spojené státy)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 28. února 2007 (věc R 1209/2005-1), kterým bylo zamítnuto odvolání v řízení o zrušení č. 731C 0000 186 163/1 (ochranná známka Společenství č. 186 163 – Payless ShoeSource);

               —

               uložit OHIM náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na zrušení: Obrazová ochranná známka Společenství „Payless ShoeSource“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 25, 35 a 42 – přihláška č. 186 163

      Majitel ochranné známky Společenství: Payless ShoeSource Worldwide, Inc.

      Účastník řízení navrhující zrušení ochranné známky Společenství: Reno Schuhcentrum GmbH

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Částečné zamítnutí návrhu na zrušení, zachování zápisu pro výrobky a služby zařazené do třídy 25

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání proti zbývajícímu zboží a službám ve třídě 25

      Dovolávané žalobní důvody: Žalobkyně tvrdí, že napadené rozhodnutí je stiženo zásadní procesní vadou týkající se článku 74 nařízení o ochranné známce Společenství a důkazního břemene. Podle žalobkyně nese v řízení o zrušení důkazní břemeno řádného užívání majitel ochranné známky. Mimoto žalobkyně uvádí, že OHIM nemůže zkoumat skutečnosti z úřední moci, ale zkoumání je omezeno na posouzení skutečností, důkazů a argumentů předložených účastníky a na jejich návrhy. Žalobkyně tudíž konstatuje, že sdělení senátu ze dne 18. října 2006, kterým byla majitelka ochranné známky vyzvána, aby předložila originály různých čestných prohlášení, je třeba prohlásit za nepřípustné, zvláště když senát předtím dospěl k závěru, že důkazy původně předložené majitelkou ochranné známky jsou pro určení řádného užívání nedostatečné.
   Kromě toho nebyly tyto originály předloženy v předepsané lhůtě v souladu s čl. 74 odst. 2 nařízení o ochranné známce Společenství a nelze je proto připustit.
   Navíc senát nesprávně vyložil pojem řádného užívání a porušil tím článek 15 nařízení o ochranné známce Společenství.


title: Věc C-387/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Raad van State (Belgie) dne 17. července 2015 – Hilde Orleans a další v. Vlaams Gewest, vedlejší účastník řízení: Gemeentelijk Havenbedrijf Antwerpen

text:
               26.10.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 354/18

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Raad van State (Belgie) dne 17. července 2015 – Hilde Orleans a další v. Vlaams Gewest, vedlejší účastník řízení: Gemeentelijk Havenbedrijf Antwerpen
   (Věc C-387/15)
   (2015/C 354/20)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Raad van State

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Hilde Orleans, Rudi Van Buel, Marina Apers

      Žalovaný: Vlaams Gewest

      Vedlejší účastník řízení: Gemeentelijk Havenbedrijf Antwerpen

      Předběžná otázka

   Regionální územní plán (GRUP) obsahuje právní předpisy týkající se územního plánování, ve kterých je závazně upraveno, že rozvoj území (konkrétně pro podniky spjaté s námořními přístavy a vodními plochami, logistické parky, infrastrukturu vodních cest, jakož i dopravní a přepravní infrastruktury), ve kterých se nacházejí přírodní hodnoty (území typu přírodního stanoviště nebo stanoviště jednoho druhu, pro který byla dotčená zvláštní oblast ochrany vyhlášena), které přispívají k ochranným cílům pro dotčené zvláštní oblasti ochrany, je možný až po vytvoření trvalého stanoviště v přírodních klíčových územích (určených v oblasti NATURA 2000) a po rozhodnutí vlámské vlády po předchozím stanovisku vlámského správního orgánu příslušného v oblasti ochrany přírody – které musí být částí žádosti o udělení povolení v oblasti územního plánování k provedení uvedených ustanovení –, že se podařilo trvale vytvořit přírodní klíčová území.
   Mohou být tyto právní předpisy týkající se územního plánování zohledněny spolu s pozitivním rozvojem přírodního klíčového území, který je v nich stanoven, při určení možného významného vlivu nebo při provádění posouzení důsledků pro lokalitu ve smyslu čl. 6 odst. 3 směrnice o stanovištích (1), anebo lze tyto právní předpisy týkající se územního plánování považovat pouze za „kompenzační opatření“ ve smyslu čl. 6 odst. 4 směrnice o stanovištích, pokud jsou splněny podmínky tohoto ustanovení?

      (1)  Směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin (Úř. věst. L 206, s. 7; Zvl. vyd. 15/02, s. 102).


title: Věc T-169/17: Žaloba podaná dne 17. března 2017 – Pethke v. EUIPO

text:
               15.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 151/40

         Žaloba podaná dne 17. března 2017 – Pethke v. EUIPO
   (Věc T-169/17)
   (2017/C 151/52)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Ralph Pethke (Alicante, Španělsko) (zástupce: H. Tettenborn, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí PERS-AFFECT-16-134 ze dne 17. října 2016, jímž byl s účinkem k 17. říjnu 2016 přeřazen z místa ředitele provozního oddělení na místo u monitorovacího centra a degradován na administrátora;

               —

               přiznal žalobci náhradu hmotné a morální újmy, která mu vznikla v důsledku porušení práv;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce pět žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod: Porušení ustanovení o disciplinárním řízení obsažených ve služebním řádu úředníků Evropské unie (dále jen „služební řád“)
               Žalobce tvrdí, že přeřazení z vyšší pozice ředitele na místo administrátora bez možnosti služebního postupu nepředstavuje legitimní přeřazení, nýbrž disciplinární degradaci, která by z důvodu neexistujícího jiného právního základu vyžadovala disciplinární řízení. Žalovaný úřad svým jednáním porušil článek 86 služebního řádu, jakož i jeho přílohu IX.

               2.

               Druhý žalobní důvod: Protiprávní přeřazení/zneužití pravomoci
               Žalobce tvrdí, že nebyly splněny podmínky pro řádné přeřazení. Sesazení a přeřazení žalobce není totiž ve služebním zájmu, jednotlivé (měnící se) důvody pro přeřazení žalobce naznačují, že došlo ke zneužití pravomoci a nebyla také dodržena zásada ekvivalence požadovaná pro řádné přeřazení.

               3.

               Třetí žalobní důvod: Porušení zákazu svévole a zákazu diskriminace na základě pohlaví žalobce
               Žalobce uvádí, že jeho sesazení a přeřazení za účelem zvýšení podílu žen v řídících funkcích představuje nepřímou diskriminaci na základě pohlaví.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod: Porušení zásady proporcionality
               Žalobce má za to, že jeho disciplinární přeřazení představuje nepřiměřené opatření v rámci interní reorganizace úřadu.

               5.

               Pátý žalobní důvod: Porušení práva na řádnou správu a povinnosti péče – Zásah do tělesné a psychické nedotknutelnosti žalobce – Šikana na pracovišti
               V rámci pátého žalobního důvodu žalobce uvádí, že jeho „nečekané“ sesazení představuje útok na jeho tělesnou a psychickou nedotknutelnost a postrádá jakoukoli minimální úroveň řádné správy.
               Z jednání a opomenutí úřadu plyne žalobci nárok na finanční odškodnění za hmotnou a morální újmu.


title: Věc F-132/07: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 20. ledna 2011 — Strack v. Komise ( „Veřejná služba — Úředníci — Články 17, 17a a 19 služebního řádu — Žádost o povolení zveřejnit dokumenty — Žádost o povolení k uveřejnění dokumentu — Žádost o povolení použít zjištění před vnitrostátními soudními orgány — Přípustnost“ )

text:
               5.3.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 72/34

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 20. ledna 2011 — Strack v. Komise
   (Věc F-132/07) (1)

   (Veřejná služba - Úředníci - Články 17, 17a a 19 služebního řádu - Žádost o povolení zveřejnit dokumenty - Žádost o povolení k uveřejnění dokumentu - Žádost o povolení použít zjištění před vnitrostátními soudními orgány - Přípustnost)
   2011/C 72/54
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Guido Strack (Kolín nad Rýnem, Německo) (zástupce: H. Tettenborn, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Currall a B. Eggers, zmocněnci, ve spolupráci s B. Wägenbaurem, advokátem)

      Předmět věci

   Veřejná služba — Zrušení několika rozhodnutí Komise, kterými byl zamítnuta žádost žalobce o povolení k uveřejnění určitých dokumentů a k podání stížnosti směřující proti (bývalým) komisařům a zaměstnancům Komise — Žádost o náhradu škody

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               G. Strackovi se ukládá náhrada veškerých nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 107, 26.4.2008, s. 44.


title: Věc C-403/10 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 6. srpna 2010 Mediaset SpA proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 15. června 2010 ve věci T-177/07, Mediaset SpA v. Evropská komise, podporovaná Sky Italia Srl

text:
               6.11.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/8

         Kasační opravný prostředek podaný dne 6. srpna 2010 Mediaset SpA proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 15. června 2010 ve věci T-177/07, Mediaset SpA v. Evropská komise, podporovaná Sky Italia Srl
   (Věc C-403/10 P)
   ()
   2010/C 301/11
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Mediaset SpA (zástupci: K. Adamantopoulos, Dikigoros a G. Rossi, avvocato)

      Další účastnice řízení: Evropská komise, Sky Italia Srl

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozsudek Tribunálu ze dne 15. června 2010 ve věci T-177/07,

               —

               rozhodnout ve věci s konečnou platností zrušením rozhodnutí Evropské komise, které bylo napadnuto v řízení v prvním stupni, nebo podpůrně vrátit věc Tribunálu a

               —

               uložit žalované a vedlejší účastnici řízení v prvním stupni náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

               1)

               Navrhovatelka uvádí, že se Tribunál dopustil dvojího nesprávného právního posouzení, když se domníval, že odkazy navrhovatelky na působnost čl. 4 odst. 1 italského zákona č. 350/2003, jakož i žalobní důvod navrhovatelky založený na rozdílu mezi pojmy i) selektivnost podle čl. 107 odst. 1 SFEU a ii) diskriminace, který je odlišný od technologické neutrality, jsou nepřípustné. V důsledku toho se Tribunál dopustil zjevně nesprávného právního posouzení tím, že italský zákon právně označil za nikoli technologicky neutrální.

               2)

               Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení při uplatňovaní čl. 107 odst. 1 SFEU, když se domníval, že údajná „nikoli technologicky neutrální“ povaha italského zákona nezbytně navrhovatelce poskytla selektivní výhodu. Krom toho se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení tím, prohlásil, že žalovaná správně rozhodla o existenci hospodářské výhody pro společnost Mediaset, když (stejně jako žalovaná) právně nedefinoval abstraktní — a pouze předpokládaný — pojem „rozšíření diváctva“, jakož i pojem „proniknutí na trh s nízkými náklady“ jako zvláštní hospodářskou výhodu na straně společnosti Mediaset. Tribunál mimoto rovněž v rozporu s článkem 36 statutu Soudního dvora poskytl nedostatečné odůvodnění, zjevně zkreslil skutečnosti a dopustil se nesprávného právního posouzení tím, že v bodech 62 až 68 a 74 až 79 rozsudku nesprávně a zkresleně vyložil napadené rozhodnutí. Tribunál totiž pochybil, protože svým vlastním odůvodněním nahradil odůvodnění napadeného rozhodnutí týkající se údajné výhody pro společnost Mediaset, předložené důkazy vyložil způsobem, který je v rozporu se zněním a analýzou uvedenou v bodech 82 až 95 odůvodnění napadeného rozhodnutí, a zkreslil důkazy. Tribunál se rovněž dopustil nesprávného právního posouzení, pokud jde o pojem „nepřímý příjemce“, jakož i jeho uplatnění a právní kvalifikaci v daném případě.

               3)

               Krom toho se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení tím, že vůbec neposoudil jednotlivé žalobní důvody uvedené v odstavcích 93 až 96 žaloby, jakož i odstavcích 121 až 129 žaloby ve vztahu k posuzování souladu italského zákona s čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU. V této souvislosti Tribunál rovněž neposkytl dostatečné odůvodnění. Krom toho se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení při uplatňovaní čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU tím, že prohlásil, že italský zákon je neslučitelný se společným trhem pouze z důvodu údajného nedodržení zásady technologické neutrality vyplývajícího z údajného vyloučení satelitních dekodérů z jeho působnosti, quod non, a tím, že přijal, že žalovaná neprovedla právní posouzení rušivých účinků opatření na trh placené televize prostřednictvím řádného právního, ekonomického a srovnávacího testu: a) konkrétních narušení hospodářské soutěže na trhu placené televize, a b) údajných účinků výhody. Tato výhoda byla zaprvé jen předpokládána a byla prohlášena za neslučitelnou se společným trhem z důvodu, že údajně není technologicky neutrální. Tribunál se krom toho dopustil nesprávného právního posouzení a podal nedostatečné odůvodnění tím, že zamítl třetí žalobní důvod. Nejenže Tribunál nesprávně uvedl a vyložil příslušný žalobní důvod a argumenty o vnitřní rozpornosti odůvodnění napadeného rozhodnutí, ale tyto argumenty ani neposoudil a proto je neprávem zamítl jako neopodstatněné.

               4)

               Konečně se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení při uplatnění článku 14 nařízení č. 659/1999 (1), když v rozporu se zásadou právní jistoty nezohlednil, že vady napadeného rozhodnutí týkající se údajné výhody na straně navrhovatelky způsobily skutečnou nemožnost vrácení údajné státní podpory. Napadené rozhodnuti tak zůstalo bez účinné a transparentní nápravy a bez metodologie rozumného vrácení. Tribunál navíc nesprávně vyložil žalobní důvody předložené v této souvislosti navrhovatelkou a dopustil se nesprávného právního posouzení tím, že měl za to, že napadené rozhodnutí umožňuje uvedení do původního stavu.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (Úř. věst. L 83, s. 1; Zvl. vyd. 08/01, s. 339).


title: Věc C-33/10: Žaloba podaná dne 20. ledna 2010 — Evropská komise v. Dánské království

text:
               1.5.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 113/16

         Žaloba podaná dne 20. ledna 2010 — Evropská komise v. Dánské království
   (Věc C-33/10)
   2010/C 113/24
   Jednací jazyk: dánština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: A. Alcover San Pedro, H. Støvlbæk, jako zmocněnci)

      Žalované: Dánské království

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Dánské království tím, že nepřijalo veškerá opatření nezbytná k zajištění toho, aby byla veškerá povolení ke dni 30. října 2007 znovu posouzena a v případě potřeby aktualizována, nesplnilo své povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 5 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/1/ES (1) ze dne 15. ledna 2008 o integrované prevenci a omezování znečištění;

               —

               uložit Dánskému království náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Článek 5 odst. 1 směrnice ukládá všem členským státům přijmout opatření k zavedení povolovacího nebo přezkumného řízení pro stávající zařízení do dne 30. října 2007. Tato lhůta se uplatňuje bez výjimky a směrnice neumožňuje členským státům odvolávat se na žádné výjimečné okolnosti odůvodňující nesplnění této povinnosti.
   Není dostačující, že byla v Dánsku přijata opatření k zajištění toho, aby byly všechny případy týkající se dodržování čl. 5 odst. 1 směrnice uzavřeny ke konci roku 2009. Ani není možné v rámci posouzení, zda Dánsko splnilo své povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 5 odst. 1, zohlednit průtahy vyplývající z obecní reformy k 1. lednu 2007. Lhůta stanovená pro uvedení zařízení do souladu s právní úpravou vypršela 30. října 2007 a byla členským státům oznámena již 22. září 2005. Dánsko tak mělo na přijetí nezbytných opatření pro dosažení souladu se směrnicí několik let.
   Dánsko nezpochybňuje skutečnost, že nesplnilo požadavky na udělování povolení stávajícím zařízením. Je tedy nesporné, že významná část z osmi dánských zařízení je provozována bez povolení uděleného na základě směrnice, což je v rozporu s čl. 5 odst. 1 směrnice.

      (1)  Úř. věst. 2008 L 24, s. 8.


title: Věc T-140/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 14. listopadu 2012 — Prysmian a Prysmian Cavi e Sistemi Energia v. Komise ( „Hospodářská soutěž — Správní řízení — Žaloba na neplatnost — Akty přijaté během kontroly — Mezitímní opatření — Nepřípustnost — Rozhodnutí nařizující kontrolu — Povinnost uvést odůvodnění — Ochrana soukromí — Dostatečně závažné nepřímé důkazy — Soudní přezkum“ )

text:
               22.12.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/17

         Rozsudek Tribunálu ze dne 14. listopadu 2012 — Prysmian a Prysmian Cavi e Sistemi Energia v. Komise
   (Věc T-140/09) (1)

   (Hospodářská soutěž - Správní řízení - Žaloba na neplatnost - Akty přijaté během kontroly - Mezitímní opatření - Nepřípustnost - Rozhodnutí nařizující kontrolu - Povinnost uvést odůvodnění - Ochrana soukromí - Dostatečně závažné nepřímé důkazy - Soudní přezkum)
   2012/C 399/28
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Prysmian Spa (Milán, Itálie) a Prysmian Cavi e Sistemi Energia Srl (Milán) (zástupci: A. Pappalardo, F. Russo, L. Stasi, C. Tesauro a L. Armati, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně V. Di Bucci a X. Lewis, poté V. Di Bucci a N. von Lingen, zmocněnci)

      Předmět věci

   Zaprvé návrh na zrušení rozhodnutí Komise C(2009) 92/2 ze dne 9. ledna 2009, kterým se nařizuje společnosti Prysmia SpA, jakož i všem podnikům jí přímo či nepřímo ovládaným, včetně společnosti Prysmian Cavi e Sistemi Energia Srl, aby se podrobily kontrole podle čl. 20 odst. 4 nařízení Rady č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 [ES] a 82 [ES] (Úř. věst. 2003, L 1 s. 1) (věc COMP/39.610); zadruhé návrh směřující k tomu, aby Tribunál prohlásil za protiprávní rozhodnutí Komise zcela okopírovat obsah některých počítačových souborů, aby je mohla zkoumat ve svých kancelářích, které přijala během této kontroly, vyhotovit kopie určitých disků a analyzovat je v jejích kancelářích, a zatřetí návrh směřující k tomu, aby Tribunál nařídil Komisi, aby přestala používat všechny protiprávně získané dokumenty, jakož i vrátila společnostem Prysmian a Prysmian Cavi e Sistemi Energia Srl protiprávně získané dokumenty.

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Komise C(2009) 92/2 ze dne 9. ledna 2009, kterým se nařizuje společnosti Prysmia SpA, jakož i všem podnikům jí přímo či nepřímo ovládaným, včetně společnosti Prysmian Cavi e Sistemi Energia Srl, aby se podrobily kontrole podle čl. 20 odst. 4 nařízení Rady č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 [ES] a 82 [ES] se zrušuje v rozsahu, v němž se týká jiných elektrických kabelů než podmořských a podzemních elektrických kabelů pro vysoké napětí a materiálů spojených s těmito kabely

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Společnosti Prysmian a Prysmian Cavi e Sistemi Energia Srl ponesou vlastní náklady řízení a uhradí polovinu nákladů řízení vynaložených Evropskou komisí.

               4)

               Komise ponese polovinu vlastních nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 141, 20.6.2009.


title: věc F-48/06: Žaloba podaná dne  5. května 2006  – Avanzata a další v. Komise

text:
               1.7.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 154/26

         Žaloba podaná dne 5. května 2006 – Avanzata a další v. Komise
   (věc F-48/06)
   (2006/C 154/60)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobci: Eric Avanzata a další (Beggent, Francie) (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis a E. Marchal, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobců

               —

               zrušit smlouvy smluvních zaměstnanců žalobců v části, ve které stanovují jejich funkční skupinu, platovou třídu, platový stupeň a odměnu;

               —

               uložit Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobci, kteří nastoupili do služby v Komisi jako zaměstnanci nebo pracovníci se smlouvami dle lucemburského práva, zpochybňují své zařazení a své odměny stanovené uvedeným orgánem při jmenování smluvními zaměstnanci přidělenými k Úřadu pro infrastrukturu a logistiku v Lucemburku (OIL).
   Na podporu své žaloby žalobci uplatňují porušení článku 80 Pracovního řádu ostatních zaměstnanců, porušení článku 2 přílohy Pracovního řádu, protiprávnost obecných prováděcích ustanovení k uvedeným článkům a porušení zásady rovného zacházení a nediskriminace, transparentnosti a řádné správy.
   Žalobci nejprve uplatňují, že žalovaná přijala obecná prováděcí ustanovení, aniž by si nejprve vyžádala stanovisko Výboru pro služební řád. Mimoto obecná prováděcí ustanovení neobsahují přesný popis funkcí a pravomocí, které pokrývá každý druh úkolů, což způsobuje nemožnost ověřit, zda byli žalobci jmenování do funkční skupiny odpovídající úkolům, které vykonávají, a zda byla jejich platová třída stanovena v souladu s článkem 80 Pracovního řádu. Žalovaná navíc nepředložila důkaz, že skutečně ověřila možnost přiznat žalobcům, jak stanoví obecná prováděcí ustanovení, vyšší platovou třídu, aby byla zohledněna skutečná situace na trhu.
   A konečně, žalobci tvrdí, že se nacházejí ve stejné situaci, jako zaměstnanci zaměstnaní v jeslích a ve školní družině v Bruselu a přijatí jako smluvní zaměstnanci přidělení k Úřadu pro infrastrukturu a logistiku v Bruselu se zárukou zachování jejich odměny. Žalovaná neodůvodnila, z jakých důvodů nebyla taková záruka žalobcům poskytnuta.


title: Věc C-227/15 P: Usnesení Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 21. dubna 2016 – Jean-Marie Cahier v. Rada Evropské unie, Evropská komise, Francouzská republika „Kasační opravný prostředek — Mimosmluvní odpovědnost Evropské unie — Nařízení (ES) č. 1493/1999 — Článek 28 odst. 1 — Povinnost destilace množství vína z odrůd s dvojím účelem převyšujícího množství, které se běžně vinifikuje a není vyvezeno mimo území Unie — Nařízení (ES) č. 1623/2000 — Destilace prováděná samotným producentem, který má současně funkci palírny — Produkce destilátů s označením původu“

text:
               1.8.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 279/3

         Usnesení Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 21. dubna 2016 – Jean-Marie Cahier v. Rada Evropské unie, Evropská komise, Francouzská republika
   (Věc C-227/15 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Mimosmluvní odpovědnost Evropské unie - Nařízení (ES) č. 1493/1999 - Článek 28 odst. 1 - Povinnost destilace množství vína z odrůd s dvojím účelem převyšujícího množství, které se běžně vinifikuje a není vyvezeno mimo území Unie - Nařízení (ES) č. 1623/2000 - Destilace prováděná samotným producentem, který má současně funkci palírny - Produkce destilátů s označením původu“)
   (2016/C 279/04)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek: Jean-Marie Cahier, Robert Aubineau, Laurent Bigot, Pascal Bourdeau, Jacques Brard-Blanchard, Olivier Charruaud, Daniel Chauvet, Régis Chauvet, Fabrice Compagnon, Francis Crepeau, Philippe Davril, Bernard Deborde, Chantal Goulard, Jean-Pierre Gourdet, Bernard Goursaud, Jean Gravouil, Guy Herbelot, Rodrigue Herbelot, Sophie Landrit, Michel Mallet, Michel Merlet, Alain Phelipon, Claude Potut, Philippe Pruleau, Philippe Riche, Françoise Rousseau, René Roy, Pascale Rulleaud-Beaufour (zástupce: C.-É. Gudin, advokát)

      Další účastnice řízení: Rada Evropské unie (zástupci: S. Barbagallo a É. Sitbon, zmocněnci), Evropská komise (zástupci: I. Galindo Martín a B. Schima, zmocněnci), Francouzská republika (zástupci: G. de Bergues, D. Colas a S. Ghiandoni, zmocněnci)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Jean-Marie Cahier, Robert Aubineau, Laurent Bigot, Pascal Bourdeau, Jacques Brard-Blanchard, Olivier Charruaud, Daniel Chauvet, Régis Chauvet, Fabrice Compagnon, Francis Crepeau, Philippe Davril, Bernard Deborde, Chantal Goulard, Jean-Pierre Gourdet, Bernard Goursaud, Jean Gravouil, Guy Herbelot, Rodrigue Herbelot, Sophie Landrit, Michel Mallet, Michel Merlet, Alain Phelipon, Claude Potut, Philippe Pruleau, Philippe Riche, Françoise Rousseau, René Roy a Pascale Rulleaud-Beaufour ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Radou Evropské unie a Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 311, 21. 9. 2015.


title: Spojené věci C-175/08, C-176/08, C-178/08 a C-179/08: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 2. března 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesverwaltungsgericht — Německo) — Aydin Salahadin Abdulla (C-175/08), Kamil Hasan (C-176/08), Ahmed Adem, Hamrin Mosa Rashi (C-178/08), Dler Jamal (C-179/08) v. Spolková republika Německo ( Směrnice 2004/83/ES — Minimální normy týkající se podmínek přiznávání postavení uprchlíka nebo statusu podpůrné ochrany — Postavení uprchlíka — Článek 2 písm. c) — Pozbytí právního postavení uprchlíka — Článek 11 — Změna okolností — Článek 11 odst. 1 písm. e) — Uprchlík — Neoprávněná obava z pronásledování — Posouzení — Článek 11 odst. 2 — Odnětí postavení uprchlíka — Důkaz — Článek 14 odst. 2 )

text:
               1.5.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 113/4

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 2. března 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesverwaltungsgericht — Německo) — Aydin Salahadin Abdulla (C-175/08), Kamil Hasan (C-176/08), Ahmed Adem, Hamrin Mosa Rashi (C-178/08), Dler Jamal (C-179/08) v. Spolková republika Německo
   (Spojené věci C-175/08, C-176/08, C-178/08 a C-179/08) (1)

   („Směrnice 2004/83/ES - Minimální normy týkající se podmínek přiznávání postavení uprchlíka nebo statusu podpůrné ochrany - Postavení „uprchlíka“ - Článek 2 písm. c) - Pozbytí právního postavení uprchlíka - Článek 11 - Změna okolností - Článek 11 odst. 1 písm. e) - Uprchlík - Neoprávněná obava z pronásledování - Posouzení - Článek 11 odst. 2 - Odnětí postavení uprchlíka - Důkaz - Článek 14 odst. 2“)
   2010/C 113/06
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesverwaltungsgericht

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Aydin Salahadin Abdulla (C-175/08), Kamil Hasan (C-176/08), Ahmed Adem, Hamrin Mosa Rashi (C-178/08), Dler Jamal (C-179/08)

      Žalovaná: Spolková republika Německo

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Bundesverwaltungsgericht — Výklad čl. 11 odst. 1 písm. e) směrnice Rady 2004/83/ES ze dne 29. dubna 2004 o minimálních normách, které musí splňovat státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, aby mohli žádat o postavení uprchlíka nebo osoby, která z jiných důvodů potřebuje mezinárodní ochranu, a o obsahu poskytované ochrany (Úř. věst. L 304, s. 12) — Rozhodnutí vnitrostátního orgánu, které ukončuje postavení dotčených osob jako uprchlíků na základě pouhého konstatování, že přestaly existovat jejich obavy před pronásledováním, bez přezkumu dodatečných podmínek týkajících se politické situace v jejich zemi původu — Iráčtí státní příslušníci, kterým bylo odebráno postavení uprchlíka po pádu režimu Saddáma Husseina

      Výrok

               1)

               Článek 11 odst. 1 písm. e) směrnice Rady 2004/83/ES ze dne 29. dubna 2004 o minimálních normách, které musí splňovat státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, aby mohli žádat o postavení uprchlíka nebo osoby, která z jiných důvodů potřebuje mezinárodní ochranu, a o obsahu poskytované ochrany musí být vykládán v tom smyslu, že:

                           —

                           postavení uprchlíka zaniká, jestliže vzhledem k významné a trvalé povaze změn poměrů v dotčené třetí zemi přestaly existovat okolnosti odůvodňující obavy uprchlíka z pronásledování z některého z důvodů uvedených v čl. 2 písm. c) směrnice 2004/83, na základě kterých došlo k přiznání postavení uprchlíka, a uprchlík nemá ani jiné důvody k obavám z „pronásledování“ ve smyslu čl. 2 písm. c) směrnice 2004/83;

                           —

                           pro účely posouzení změny poměrů musí příslušné orgány členského státu ověřit, pokud jde o individuální situaci uprchlíka, že poskytovatelé ochrany uvedení v čl. 7 odst. 1 směrnice 2004/83 učinili přiměřené kroky k zabránění pronásledování, zejména zavedením účinného právního systému pro odhalování, stíhání a trestání jednání představujících pronásledování, a že v případě odnětí postavení uprchlíka bude mít dotčený státní příslušník k této ochraně přístup;

                           —

                           za poskytovatele ochrany uvedené v čl. 7 odst. 1 písm. b) směrnice 2004/83 lze považovat mezinárodní organizace, které ovládají stát nebo podstatnou část jeho území, a to i prostřednictvím mnohonárodnostních sil umístěných na jeho území.

               2)

               V případě, kdy okolnosti, na základě kterých bylo přiznáno postavení uprchlíka, přestaly existovat a kdy příslušné orgány členského státu ověřují, že neexistují další okolnosti odůvodňující obavu dotčené osoby z pronásledování, a to buď ze stejného důvodu jako v původní věci, nebo z některého z ostatních důvodů uvedených v čl. 2 písm. c) směrnice 2004/83, je při posuzování hrozby vyplývající z těchto ostatních okolností používáno stejné kritérium pravděpodobnosti jako při přiznávání postavení uprchlíka.

               3)

               Článek 4 odst. 4 směrnice 2004/83, který poskytuje vodítko ohledně významu předcházejících aktů nebo hrozeb pronásledování, pokud jde o důkazní hodnotu, se může použít v případě, kdy příslušné orgány zvažují odnětí postavení uprchlíka podle čl. 11 odst. 1 písm. e) směrnice 2004/83 a kdy se dotčená osoba za účelem odůvodnění své oprávněné obavy z pronásledování dovolává jiných okolností, než pro které jí bylo přiznáno postavení uprchlíka. Tak tomu však obvykle bude moci být pouze v případě, kdy je důvod pronásledování jiný než důvod uplatňovaný v době přiznání postavení uprchlíka a kdy existují předcházející akty nebo hrozby pronásledování, které mají souvislost s důvody pronásledování zkoumanými v této fázi.

      (1)  Úř. věst. C 197, 2.8.2008.

      Úř. věst. C 180, 1.8.2009.


title: Věc T-556/14 P: Rozsudek Tribunálu ze dne 9. června 2015 – Navarro v. Komise „Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Smluvní zaměstnanci — Přijímání zaměstnanců — Výzva k projevení zájmu — Požadovaná minimální kvalifikace — Odmítnutí přijetí — Porušení čl. 116 odst. 2 jednacího řádu Soudu pro veřejnou službu — Nesprávné právní posouzení — Zkreslení skutkového stavu“

text:
               20.7.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 236/41

         Rozsudek Tribunálu ze dne 9. června 2015 – Navarro v. Komise
   (Věc T-556/14 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Smluvní zaměstnanci - Přijímání zaměstnanců - Výzva k projevení zájmu - Požadovaná minimální kvalifikace - Odmítnutí přijetí - Porušení čl. 116 odst. 2 jednacího řádu Soudu pro veřejnou službu - Nesprávné právní posouzení - Zkreslení skutkového stavu“)
   (2015/C 236/55)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Victor Navarro (Sterrebeek, Belgie) (zástupci: S. Rodrigues a A. Blot, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: C. Berardis-Kayser a G. Berscheid, zmocněnci)

      Předmět

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 21. května 2014, Navarro v. Komise (F-46/13, Sb. rozh. VS, EU:F:2014:104), znějící na zrušení tohoto rozsudku.

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Victoru Navarrovi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 351, 6.10.2014.


title: Věci C-396/05 a C-419/05: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usneseními Sozialgericht Berlin ze dne  27. září 2005  v právních sporech Doris Habelt (C-396/05) a Martha Möser (C-419/05) proti Deutsche Rentenversicherung Bund

text:
               28.1.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/6

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usneseními Sozialgericht Berlin ze dne 27. září 2005 v právních sporech Doris Habelt (C-396/05) a Martha Möser (C-419/05) proti Deutsche Rentenversicherung Bund
   (Věci C-396/05 a C-419/05)
   (2006/C 22/11)
   Jednací jazyk: němčina
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usneseními Sozialgericht Berlin (Německo) ze dne 27. září 2005 v právních sporech Doris Habelt (C-396/05) a Martha Möser (C-419/05) proti Deutsche Rentenversicherung Bund, která došla kanceláři Soudního dvora dne 14. resp. 28. listopadu 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Sozialgerichts Berlin žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následující otázce:
   Je ustanovení přílohy VI.D. (dříve C) Německo č. 1 nařízení (EHS) č. 1408/71 (1) o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, osoby samostatně výdělečně činné a členy jejich rodin pohybující se v rámci Společenství (nařízení EHS 1408/71) v souladu s nadřazeným evropským právem, zejména s požadavkem volného pohybu pracovníků – zde: požadavek vyplácení dávek migrujícím pracovníkům podle článku 42 Smlouvy o založení Evropského společenství (SES) – pokud vylučuje také vyplácení důchodů z doby pojištění na území Říše?

      (1)  Úř. věst. L 149, s. 2.


title: Věc T-423/17: Žaloba podaná dne 11. července 2017 – Nexans France a Nexans v. Komise

text:
               11.9.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 300/31

         Žaloba podaná dne 11. července 2017 – Nexans France a Nexans v. Komise
   (Věc T-423/17)
   (2017/C 300/39)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Nexans France (Courbevoi, Francie) a Nexans (Courbevoie) (zástupci: M. Powell a A. Rogers, Solicitors a G. Forwood, lawyer)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise C(2017) 3051 final ze dne 2. května 2017 o žádosti o důvěrné zacházení podanou Nexans France a Nexans podle článku 8 rozhodnutí předsedy Evropské Komise 2011/695/EU ze dne 13. října o mandátu úředníka pro slyšení v určitých řízeních ve věcech hospodářské soutěže (věc AT.39610 – Elektrické kabely) v rozsahu, v němž byly tímto rozhodnutím zamítnuty žádosti žalobkyň o zachování důvěrnosti stran materiálů, které byly údajně ve věci T-449/14 získány protiprávně (tzv. ‘I. Skupina nároků’), a

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce/žalobkyně (předkládají žalobci) @@ žalobní důvody/žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z toho, že Komise neposkytla dostatečné neodůvodnění v rozporu s článkem 296 SFEU, čl. 41 odst. 2 písm. c) Listiny základních práv, jakož i čl. 8 odst. 2 rozhodnutí 2011/695/EU.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že Komise nesprávně posoudila jejich nárok podle čl. 8 odst. 2 rozhodnutí 2011/695, jelikož zaprvé konstatovala, že některé ze sporných materiálů byly již známy většímu možností osob, zadruhé, řádně nezohlednila zásadu účinné soudní ochrany a zatřetí, konstatovala, že zájmy žalobkyň nebyly hodné ochrany.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z toho, že Komise porušila zásadu presumpce neviny, jelikož legalita způsobu, kterým byly sporné materiály získány, je napadena v probíhajícím řízení ve věci T-449/14. Zveřejnění sporných materiálů by zbavilo případný zrušovací rozsudek v uvedené věci jeho účinku.


title: Věc T-238/08: Rozsudek Tribunálu ze dne 7. prosince 2010 — Komise v. Commune de Valbonne ( Rozhodčí doložka — Smlouva o výzkumu a vzdělávání týkající se projektu vzájemného vzdělávání mezi obcí Valbonne (Francie) a provincií Ascoli Piceno (Itálie) — Žaloba na náhradu uhrazených částek )

text:
               29.1.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 30/35

         Rozsudek Tribunálu ze dne 7. prosince 2010 — Komise v. Commune de Valbonne
   (Věc T-238/08) (1)

   (Rozhodčí doložka - Smlouva o výzkumu a vzdělávání týkající se projektu vzájemného vzdělávání mezi obcí Valbonne (Francie) a provincií Ascoli Piceno (Itálie) - Žaloba na náhradu uhrazených částek)
   2011/C 30/61
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (G. Cipressa, advokát)

      Žalovaná: Commune de Valbonne (zástupci: J. Currall a C. Berardis-Kayser, zmocněnci, ve spolupráci s A. Dal Ferro, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba zakládající se na rozhodčí doložce ve smyslu článku 238 ES směřující k tomu, aby obci Valbonne bylo uloženo vrátit zálohy uhrazené Evropskou komisí v rámci smlouvy Valaspi MM 1027 ze dne 29. prosince 1997, spolu s úroky z prodlení

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 223, 30.8.2008.


title: Věc C-21/06: Žaloba podaná dne  17. ledna 2006  Komisí Evropských společenství proti Lucemburskému velkovévodství

text:
               11.3.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 60/29

         Žaloba podaná dne 17. ledna 2006 Komisí Evropských společenství proti Lucemburskému velkovévodství
   (Věc C-21/06)
   (2006/C 60/56)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 17. ledna 2006 žaloba směřující proti Lucemburskému velkovévodství podaná Komisí Evropských společenství, zastoupenou Michelem Nolinem, zmocněncem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Komise Evropských společenství navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               určil, že Lucemburské velkovévodství tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Komise 2004/103/ES ze dne 7. října 2004 o kontrolách totožnosti a rostlinolékařských kontrolách rostlin, rostlinných produktů nebo jiných předmětů uvedených v části B přílohy V směrnice Rady 2000/29/ES, které lze provádět jinde než ve vstupním místě do Společenství nebo v místě jeho blízkosti, a o podmínkách souvisejících s těmito kontrolami (1), nebo v každém případě tím, že uvedené předpisy nesdělilo Komisi, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z uvedené směrnice;

               2.

               uložil Lucemburskému velkovévodství náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   Lhůta k provedení směrnice uplynula dne 31. prosince 2004.

      (1)  Úř. věst. L 313, 12.10.2004, s. 16.


title: Věc F-81/06: Žaloba podaná dne 21. července 2006 – Duyster v. Komise

text:
               28.10.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 261/34

         Žaloba podaná dne 21. července 2006 – Duyster v. Komise
   (Věc F-81/06)
   (2006/C 261/70)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Tineke Duyster (Oetrange, Lucembursko) (zástupce: W.H.A.M. van den Muijsenbergh, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobkyně

               —

               prohlásit, že žaloba je v celém rozsahu přípustná;

               —

               zrušit rozhodnutí Orgánu oprávněného ke jmenování (OOJ) ze dne 8. listopadu 2005 a ze dne 11. května 2006;

               —

               přiznat žalobkyni náhradu škody za vzniklou újmu;

               —

               podpůrně vyhovět v celém rozsahu nebo zčásti výše uvedeným návrhovým žádáním nebo přijmout rozhodnutí, kterým se v celém rozsahu nebo zčásti vyhoví žádostem žalobkyně ze dne 5. a 13. července 2005;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně již v rámci věcí F-51/05 (1) a F-18/06 (2) napadala skutečnost, že Komise nejdříve určila, že žalobkyně odejde na rodičovskou dovolenou na dobu od 1. listopadu 2004 do 30. dubna 2005 a následně dopisem ze dne 17. listopadu 2005 stanovila datum začátku rodičovské dovolené na 8. listopadu 2004.
   Žalobkyně napadá v této věci rozhodnutí, kterými Komise odmítla jako nepřípustné žádosti směřující k náhradě škody podle článku 288 ES a čl. 90 odst. 1 služebního řádu úředníků ohledně přibližně 50 bodů ve vztahu k aktům, u nichž se Komise dopustila údajné nedbalosti.
   Na podporu své žaloby proti rozhodnutím o nepřípustnosti se žalobkyně dovolává zejména: i) existence nesprávného skutkového stavu v rozhodnutích; ii) porušení obsahu a smyslu čl. 90 odst. 1 a 2 služebního řádu; iii) existence rozporu; iv) nejasnosti rozhodnutí; v) skutečnosti, že OOJ vykládá nebo používá nesprávně judikaturu vztahující se k článkům 288 ES a článku 90 služebního řádu; vi) skutečnosti, že OOJ používá nesprávné argumenty; vii) porušení zásady proporcionality, legitimního očekávání, rovného zacházení a právní jistoty, jakož i porušení zásady vážení zájmů, nedodržení povinnosti zaměstnavatele poskytnout informace, porušení zásady řádného úředního postupu a práva na opravné prostředky.

      (1)  Úř. věst. C 217, 3.9.2005 (věc původně zapsaná do rejstříku Soudu prvního stupně Evropských Společenství pod číslem T-249/05 a postoupena Soudu pro veřejnou službu Evropské unie usnesením ze dne 15.12.2005).

      (2)  Úř. věst. C 154, 1.7.2006.


title: Věc C-74/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Düsseldorf (Německo) dne 10. února 2017 – Jonathan Heintges v. Germanwings GmbH

text:
               15.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 151/17

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Düsseldorf (Německo) dne 10. února 2017 – Jonathan Heintges v. Germanwings GmbH
   (Věc C-74/17)
   (2017/C 151/22)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Amtsgericht Düsseldorf

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Jonathan Heintges

      Žalovaná: Germanwings GmbH

      Předběžné otázky

               I.

               Musí být čl. 12 odst. 1 nařízení (ES) č. 261/2004 (1) vykládán v tom smyslu, že v něm uvedené „právo požadovat další náhrady“ zahrnuje jen takové nároky, jejichž důvody se nachází mimo toto nařízení?

               II.

                           a.

                           V případě záporné odpovědi na otázku I.: Musí být článek 8 nařízení (ES) č. 261/2004 vykládán v tom smyslu, že z tohoto ustanovení v případě, že letecká společnost neposkytne plnění uvedená v odstavcích 1 a 2 tohoto článku, vyplývá pro cestujícího samostatný nárok na náhradu z důvodu neposkytnutí uvedených plnění, a pokud ano, zahrnuje tento nárok i úhradu nákladů cestujícího, který si sám zajistil dopravu do svého cílového místa určení?

                           aa.

                           V případě kladné odpovědi na otázku a): Podléhá nárok na náhradu týkající se náhradní dopravy, kterou si zajistil sám cestující, započtení, které je stanoveno v čl. 12 odst. 1 druhé větě nařízení (ES) č. 261/2004?

                           b.

                           V případě kladné odpovědi na otázku I. a v případě, že vnitrostátní právo obsahuje ustanovení, podle kterého má cestující z důvodu nesplnění povinnosti vyplývající z článku 8 nařízení vůči letecké společnosti nárok na náhradu nákladů, které mu vznikly, protože si sám zajistil náhradní dopravu, podléhá tento nárok na náhradu existující podle vnitrostátního práva započtení, které je stanoveno v čl. 12 odst. 1 druhé větě nařízení?

                           c.

                           V případě odpovědi ve prospěch započtení, bez ohledu na to, zda podle otázky II. písm. a) nebo II. písm. b), musí být článek 12 vykládán v tom smyslu, že k započtení dochází automaticky, aniž by se na ně musela strana povinná poskytnout náhradu odvolat?

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91 (Úř. věst. L 46, s. 1).


title: Věc C-542/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour constitutionnelle (Belgie) dne 17. října 2013 — Mohamed M'Bodj v. Conseil des ministres

text:
               14.12.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 367/26

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour constitutionnelle (Belgie) dne 17. října 2013 — Mohamed M'Bodj v. Conseil des ministres
   (Věc C-542/13)
   2013/C 367/47
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour constitutionnelle

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Mohamed M'Bodj

      Žalovaný: Conseil des ministres

      Předběžné otázky

               1)

               Musí být čl. 2 písm. e) a f) a články 15, 18, 28 a 29 směrnice Rady 2004/83/ES ze dne 29. dubna 2004 o minimálních normách, které musí splňovat státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, aby mohli žádat o postavení uprchlíka nebo osoby, která z jiných důvodů potřebuje mezinárodní ochranu, jež se týkají obsahu poskytované ochrany (1), vykládány v tom smyslu, že na sociální a zdravotní péči uvedenou v článcích 28 a 29 této směrnice musí mít nárok nejen osoba, které byl nezávislým orgánem členského státu přiznán na její žádost status podpůrné ochrany, ale také cizinec, kterému správní orgán členského státu povolil pobyt na území tohoto státu a který trpí takovou nemocí, která představuje reálnou hrozbu pro jeho život nebo fyzickou integritu nebo reálnou hrozbu nelidského či ponižujícího zacházení v případě, kdy v jeho zemi původu nebo v zemi jeho pobytu neexistuje žádné odpovídající léčení?

               2)

               Je-li třeba na první předběžnou otázku podat odpověď, z níž plyne, že obě kategorie osob, které jsou v ní uvedeny, musí mít nárok na uvedenou sociální a zdravotní péči, musí být čl. 20 odst. 3, čl. 28 odst. 2 a čl. 29 odst. 2 téže směrnice vykládány v tom smyslu, že z povinnosti členských států zohlednit zvláštní situaci zranitelných osob, například zdravotně postižených osob, vyplývá, že těmto osobám musí být poskytovány dávky upravené zákonem ze dne 27. února 1987 o dávkách pro zdravotně postižené osoby (loi du 27 février 1987 relative aux allocations aux personnes handicapées), lze-li sociální pomoc zohledňující postižení poskytnout na základě zákona ze dne 8. července 1976 o organizaci veřejných center sociální pomoci (loi du 8 juillet 1976 organique des centres publics d’action sociale)?

      (1)  Úř. vest. L 304, s. 12.


title: Věc C-258/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgerichtshof (Rakousko) dne 15. května 2017 – E.B. v. Versicherungsanstalt öffentlich Bediensteter BVA

text:
               28.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 283/16

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgerichtshof (Rakousko) dne 15. května 2017 – E.B. v. Versicherungsanstalt öffentlich Bediensteter BVA
   (Věc C-258/17)
   (2017/C 283/23)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Verwaltungsgerichtshof

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel v řízení o opravném prostředku „Revision“: E.B.

      Žalovaný: Versicherungsanstalt öffentlich Bediensteter BVA

      Předběžné otázky

               1)

               Brání článek 2 směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání (1) (dále jen „směrnice“), zachování právních účinků správního rozhodnutí v oblasti disciplinárního práva státních zaměstnanců (disciplinární rozhodnutí), kterým byl nařízen nucený odchod úředníka do důchodu a zkrácení výše jeho důchodových dávek a které podle vnitrostátního práva nabylo právní moci, když
               se na uvedené správní rozhodnutí v okamžiku jeho vydání ještě nevztahovala ustanovení unijního práva, zvláště pak směrnice, přestože
               (pomyslné) obdobné rozhodnutí by v případě, že by bylo vydáno v době platnosti této směrnice, bylo s touto směrnicí v rozporu?

               2)

               V případě kladné odpovědi: Je pro nastolení nediskriminačního stavu

                           a)

                           z hlediska unijního práva nezbytné, aby se pro účely stanovení jeho výše důchodu předpokládalo, že úředník v době mezi okamžikem, kdy správní rozhodnutí nabylo účinnosti, a okamžikem, kdy úředník dosáhl svého zákonného věku pro odchod do důchodu, nebyl v důchodu, nýbrž v aktivním služebním poměru, nebo

                           b)

                           je pro tyto účely postačující, aby mu byl přiznán důchod v nezkrácené výši, který mu v důsledku nuceného odchodu do důchodu náleží k okamžiku uvedenému ve správním rozhodnutí?

               3)

               Závisí odpověď na druhou otázku na tom, zda úředník před dosažením důchodového věku iniciativně usiloval o faktické vykonávání aktivní činnosti ve spolkové službě?

               4)

               Pokud by (mj. v závislosti na okolnostech uvedených ve třetí otázce) bylo považováno za postačující, aby bylo se zpětnou účinností zrušeno procentuální snížení výše důchodu:
               Může zákaz diskriminace stanovený směrnicí odůvodňovat to, aby vnitrostátní soudce při stanovení výše důchodových dávek upřednostnil jeho použití před vnitrostátní právní úpravou, která je s tímto zákazem v rozporu, i pro období plnění, která spadají do doby, kdy směrnice ještě nebyla přímo použitelná v rámci vnitrostátního práva?

               5)

               V případě kladné odpovědi na čtvrtou otázku: K jakému okamžiku se zmíněná „zpětná účinnost“ vztahuje?

      (1)  Úř. věst. 2000, L 303, s. 16; Zvl. vyd. 05/04, s. 79.


title: Věc C-381/05: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozsudkem cour d'appel de Bruxelles ze dne  13. října 2005  ve věci De Landtsheer Emmanuel SA proti Comité Interprofessionnel du Vin de Champagne, zkráceně CIVC a Veuve Clicquot Ponsardin SA

text:
               14.1.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 10/10

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozsudkem cour d'appel de Bruxelles ze dne 13. října 2005 ve věci De Landtsheer Emmanuel SA proti Comité Interprofessionnel du Vin de Champagne, zkráceně CIVC a Veuve Clicquot Ponsardin SA
   (Věc C-381/05)
   (2006/C 10/20)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla rozsudkem cour d'appel de Bruxelles ze dne 13. října 2005 ve věci De Landtsheer Emmanuel SA proti Comité Interprofessionnel du Vin de Champagne, zkráceně CIVC a Veuve Clicquot Ponsardin SA, který došel kanceláři Soudního dvora dne 19. října 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Cour d'appel de Bruxelles žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               1)

               Pokrývá definice srovnávací reklamy reklamní zprávy, ve kterých inzerent reklamy odkazuje výlučně na druh výrobku v tom smyslu, že by za tohoto předpokladu bylo namístě mít za to, že taková zpráva odkazuje na všechny podniky nabízející tento druh výrobku a že každý z nich může tvrdit, že byl reklamou identifikován?

               2)

               Za účelem určení existence soutěžního vztahu mezi inzerentem reklamy a podnikem, na který odkazuje ve smyslu čl. 2 bod 2a směrnice:

                           a.

                           Je třeba mít za to, zejména na základě srovnání čl. 2 bod 2a a čl. 3a písm. b), že soutěžitelem ve smyslu tohoto ustanovení je každý podnik, který reklama umožňuje identifikovat, bez ohledu na zboží nebo služby, které nabízí?

                           b.

                           Za předpokladu, že bude odpověď na výše uvedenou otázku záporná a že jsou pro stanovení soutěžního vztahu vyžadovány jiné podmínky, je namístě zkoumat současný stav na trhu a spotřební zvyklosti existující ve Společenství nebo je třeba rovněž zkoumat možnosti vývoje těchto zvyklostí?

                           c.

                           Je třeba omezit přezkum na část území Společenství, ve které je reklama vysílána?

                           d.

                           Je namístě zkoumat soutěžní vztah tak, že je třeba se věnovat druhům výrobků, které jsou předmětem srovnání a způsobu, jakým jsou tyto výrobky obecně vnímány nebo je třeba pro posouzení stupně možné záměny rovněž přihlédnout ke zvláštním vlastnostem výrobků, které inzerent reklamy zamýšlí ve sporné reklamě podpořit a k obrazu, který mu zamýšlí vtisknout?

                           e.

                           Jsou kritéria umožňující stanovit existenci soutěžního vztahu ve smyslu čl. 2 bod 2a a kritéria umožňující ověřit, zda srovnání odpovídá podmínce uvedené v čl. 3a písm. b) identická?

               3.

               Vyplývá ze srovnání jednak čl. 2 bod 2a směrnice 84/450 (1) a jednak článku 3a této směrnice, že:

                           a.

                           je nepřípustná jakákoliv srovnávací reklama umožňující identifikovat druh výrobku, za předpokladu, že jeho uvedení neumožňuje identifikovat soutěžitele nebo zboží, které nabízí?

                           b.

                           nebo musí být přípustnost srovnání přezkoumána s ohledem pouze na vnitrostátní ustanovení jiná než ta, která provádí ustanovení směrnice ve věci srovnávací reklamy, což by mohlo vést k menší ochraně spotřebitele nebo podniků nabízející druh výrobků srovnatelných s výrobkem nabízeným inzerentem reklamy?

               4.

               Za předpokladu, že je namístě dojít k závěru existence srovnávací reklamy ve smyslu čl. 2 bod 2a, je namístě odvodit z čl. 3a bod 1 písm. b) směrnice, že je nepřípustné jakékoliv srovnání, které se pro výrobky bez označení původu odvolává na výrobky s označením původu?

      (1)  Směrnice Rady 84/450/EHS ze dne 10. září 1984, o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se klamavé reklamy (Úř. věst. L 250, s. 17).


title: Věc C-298/05: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 6. prosince 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Münster – Německo) – Columbus Container Services BVBA & Co. v. Finanzamt Bielefeld-Innenstadt (Články 43 ES a 56 ES — Daně z příjmů a z majetku — Podmínky zdanění zisků provozovny umístěné v jiném členském státě — Smlouva o zamezení dvojího zdanění — Metody osvobození nebo započtení daně)

text:
               26.1.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/3

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 6. prosince 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Münster – Německo) – Columbus Container Services BVBA & Co. v. Finanzamt Bielefeld-Innenstadt
   (Věc C-298/05) (1)

   (Články 43 ES a 56 ES - Daně z příjmů a z majetku - Podmínky zdanění zisků provozovny umístěné v jiném členském státě - Smlouva o zamezení dvojího zdanění - Metody osvobození nebo započtení daně)
   (2008/C 22/04)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Finanzgericht Münster
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Columbus Container Services BVBA & Co.

      Žalovaný: Finanzamt Bielefeld-Innenstadt
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Finanzgericht Münster – Výklad článků 43, 56, 57 a 58 Smlouvy o ES – Svoboda usazování a volný pohyb kapitálu – Mezitímní příjmy mající povahu kapitálového vkladu do zahraniční stálé provozovny osoby neomezeně podléhající dani v Německu – Vnitrostátní právní předpisy stanovující započtení daní vybíraných z těchto příjmů v cizině proti vnitrostátní dani v rozporu s ustanoveními smlouvy o zamezení dvojího zdanění uzavřené s Belgií, která stanoví metodu osvobození od daně
   Výrok
   Články 43 ES a 56 ES musejí být vykládány v tom smyslu, že nebrání daňovým právním předpisům členského státu, na jejichž základě příjmy tuzemského rezidenta pocházející z kapitálových vkladů do provozovny, která má sídlo v jiném členském státě, nejsou navzdory existenci smlouvy o zamezení dvojího zdanění uzavřené s členským státem sídla této provozovny osvobozeny od vnitrostátní daně z příjmu, ale podléhají vnitrostátnímu zdanění se zápočtem daně zaplacené v jiném členském státě.

      (1)  Úř. věst. C 271, 29.10.2005.


title: Věc C-374/12: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 18. září 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Varchoven administrativen sad – Bulharsko) – „Valimar“ OOD v. Načalnik na Mitnica Varna „Řízení o předběžné otázce — Dumping — Železná nebo ocelová lana a kabely pocházející z Ruska — Nařízení (ES) č. 384/96 — Článek 2 odst. 8 a 9 a čl. 11 odst. 2, 3, 9 a 10 — Prozatímní přezkum — Přezkum antidumpingových opatření před pozbytím platnosti — Platnost nařízení (ES) č. 1279/2007 — Stanovení vývozní ceny na základě prodejů do třetích zemí — Spolehlivost vývozních cen — Zohlednění cenových závazků — Změna okolností — Použití jiné metody, než je metoda použitá při původním šetření“

text:
               24.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 421/2

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 18. září 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Varchoven administrativen sad – Bulharsko) – „Valimar“ OOD v. Načalnik na Mitnica Varna
   (Věc C-374/12) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Dumping - Železná nebo ocelová lana a kabely pocházející z Ruska - Nařízení (ES) č. 384/96 - Článek 2 odst. 8 a 9 a čl. 11 odst. 2, 3, 9 a 10 - Prozatímní přezkum - Přezkum antidumpingových opatření před pozbytím platnosti - Platnost nařízení (ES) č. 1279/2007 - Stanovení vývozní ceny na základě prodejů do třetích zemí - Spolehlivost vývozních cen - Zohlednění cenových závazků - Změna okolností - Použití jiné metody, než je metoda použitá při původním šetření“)
   2014/C 421/02
   Jednací jazyk: bulharština

      Předkládající soud

   Varchoven administrativen sad

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka:„Valimar“ OOD

      Odpůrce: Načalnik na Mitnica Varna

      Výrok

   Přezkum položených otázek neodhalil nic, čím by mohla být dotčena platnost nařízení Rady (ES) č. 1279/2007 ze dne 30. října 2007, kterým se ukládá konečné antidumpingové clo na některá železná nebo ocelová lana a kabely pocházející z Ruské federace a zrušují antidumpingová opatření na dovoz některých železných nebo ocelových lan a kabelů pocházejících z Thajska a Turecka.

      (1)  Úř. věst. C 311, 13.10.2012.


title: Výmaz věci C-50/04

text:
               19.2.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/20

         Výmaz věci C-50/04 (1)

   (2005/C 45/41)

      (jednací jazyk: portugalština)

   Usnesením ze dne 18. listopadu 2004 rozhodl předseda Soudního dvora Evropských společenství o výmazu věci C-50/04: Komise Evropských společenství proti Portugalské republice.

      (1)  Úř. věst. C 71, 20.3.2004.


title: Věc T-402/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 25. února 2016 – FCC Aqualia v. OHIM – Sociedad General de Aguas de Barcelona (AQUALOGY) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství AQUALOGY — Starší slovní ochranná známka Společenství AQUALIA a vnitrostátní obrazová ochranná známka aqualia — Relativní důvody zamítnutí — Článek 8 odst. 1 písm. b) a čl. 8 odst. 5 nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               4.4.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 118/25

         Rozsudek Tribunálu ze dne 25. února 2016 – FCC Aqualia v. OHIM – Sociedad General de Aguas de Barcelona (AQUALOGY)
   (Věc T-402/14) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství AQUALOGY - Starší slovní ochranná známka Společenství AQUALIA a vnitrostátní obrazová ochranná známka aqualia - Relativní důvody zamítnutí - Článek 8 odst. 1 písm. b) a čl. 8 odst. 5 nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2016/C 118/27)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: FCC Aqualia, SA (Madrid, Španělsko) (zástupci: J. de Oliveira Vaz Miranda de Sousa, N. González Alberto Rodríguez a C. Sueiras Villalobos, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: V. Melgar a J. Crespo Carrillo, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Sociedad General de Aguas de Barcelona, SA (Barcelona, Španělsko) (zástupci: J. Grau Mora, C. Viola Zendrera a A. Torrente Tomás, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 13. března 2014 (věc R 1209/2013-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi Sociedad General de Aguas de Barcelona, SA a FCC Aqualia, SA.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               FCC Aqualia, SA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 261, 11.8.2014.


title: Věc C-401/08: Žaloba podaná dne 17. září 2008 – Komise Evropských společenství v. Rakouská republika

text:
               20.12.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 327/9

         Žaloba podaná dne 17. září 2008 – Komise Evropských společenství v. Rakouská republika
   (Věc C-401/08)
   (2008/C 327/15)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: B. Schima, A. Sipos, zmocněnci)

      Žalovaná: Rakouská republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               1. Rakouská republika tím, že příslušné rakouské orgány nevypracovaly vnější havarijní plány pro všechny závody spadající pod článek 9 této směrnice, porušila své povinnosti vyplývající z čl. 11 odst. 1 písm. c) směrnice Rady 96/82/ES ze dne 9. prosince 1996 (1) o kontrole nebezpečí závažných havárií s přítomností nebezpečných látek.

               —

               2. Rakouská republika nahradí náklady řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Článek 11 odst. 1 písm. c) směrnice 96/82/ES požaduje od členských států, aby pro všechny závody spadající pod článek 9 této směrnice zajistily, že orgány k tomu určené vypracují vnější havarijní plán pro přijímání opatření vně závodů. Tyto vnější havarijní plány by měly obsahovat nejen informace o nápravných opatřeních uvnitř, jakož i vně areálu závodu, nýbrž také informovat veřejnost o havárii a o žádoucím chování. Kromě toho je třeba do vnějších havarijních plánů zahrnout například také informace pro záchranné služby jiných členských států v případě závažné havárie s možnými důsledky, které přesahují hranice státu.
   Předmětem projednávané žaloby je určení, že Rakouská republika tím, že nevypracovala vnější havarijní plány pro všechny závody spadající pod článek 9 této směrnice, porušila čl. 11 odst. 1 písm. c) směrnice 96/82/ES.

      (1)  Úř. věst. L 10, s. 13; Zvl. vyd. 05/02, s. 410.


title: Věc F-40/13: Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 29. dubna 2016 – Sommier v. Komise

text:
               20.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 222/46

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 29. dubna 2016 – Sommier v. Komise
   (Věc F-40/13) (1)

   (2016/C 222/63)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda prvního senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 207, 20.7.2013, s. 60.


title: Věc T-369/05: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 19. června 2009 — Španělsko v. Komise ( EZOZF — Záruční sekce — Výdaje vyloučené z financování Společenství — Podpory na restrukturalizace a přeměny v odvětví vinařských produktů — Podpory na zdokonalení výroby a prodeje medu — Pojem ztrát příjmů v důsledku provádění plánu — Článek 13 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 1493/1999 — Pojem zásahů určených ke stabilizaci zemědělských trhů — Článek 2 odst. 2 nařízení (ES) č. 1258/1999 )

text:
               1.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 180/43

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 19. června 2009 — Španělsko v. Komise
   (Věc T-369/05) (1)

   („EZOZF - Záruční sekce - Výdaje vyloučené z financování Společenství - Podpory na restrukturalizace a přeměny v odvětví vinařských produktů - Podpory na zdokonalení výroby a prodeje medu - Pojem ztrát příjmů v důsledku provádění plánu - Článek 13 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 1493/1999 - Pojem zásahů určených ke stabilizaci zemědělských trhů - Článek 2 odst. 2 nařízení (ES) č. 1258/1999“)
   2009/C 180/78
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Španělské království (zástupce: F. Díez Moreno, abogado del Estado)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupce: F. Jimeno Fernández, zmocněnec)

      Předmět věci

   Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise 2005/555/ES ze dne 15. července 2005 o vyloučení z financování Společenství některých výdajů vynaložených členskými státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) (Úř. věst. L 188, s. 36), v rozsahu, v němž vylučuje některé výdaje vynaložené Španělským královstvím v odvětvích vinařských produktů a medu.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Španělskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 296, 26.11.2005.


title: Rozsudek soudu prvního stupně ze dne 14. října 2004 ve věci T-256/02, I proti Soudnímu dvoru Evropských společenství (Úředníci — Žaloba na náhradu škody — Vystavení vlivu azbestu — Nemoc z povolání — Škoda)

text:
               18.12.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 314/16

      ROZSUDEK SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 14. října 2004
   ve věci T-256/02, I proti Soudnímu dvoru Evropských společenství (1)

   (Úředníci - Žaloba na náhradu škody - Vystavení vlivu azbestu - Nemoc z povolání - Škoda)
   (2004/C 314/41)
   Jednací jazyk: francouzština
   Ve věci T-256/02, I, úředník Soudního dvora Evropských společenství, s bydlištěm v Lucemburku (Lucembursko), zastoupený J. Iturriagagoitiou Bassasem a K. Delvolvém, advokáty, proti Soudnímu dvoru Evropských společenství (zmocněnec: M. Schauss, s adresou pro účely doručování v Lucemburku), jejímž předmětem je návrh na náhradu fyzické, morální, profesionální a finanční škody údajně utrpěné žalobcem, Soud (čtvrtý senát), ve složení H. Legal, předseda, V. Tiili a M. Vilaras, soudci; vedoucí soudní kanceláře: J. Palacio González, vrchní rada, vydal dne 14. října 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Každý z účastníků řízení ponese své náklady.

      (1)  Úř. věst. C 274, 9.11.2002.


title: Věc T-215/10: Žaloba podaná dne 11. května 2010 — Řecká republika v. Komise

text:
               17.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 195/23

         Žaloba podaná dne 11. května 2010 — Řecká republika v. Komise
   (Věc T-215/10)
   2010/C 195/38
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Řecká republika (zástupci: I. Chalkias, G. Skiani a E. Leftheriotou)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhové žádání žalobkyně

               —

               vyhovět žalobě a zrušit napadené rozhodnutí Komise v plném rozsahu;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Svou žalobou se Řecká republika domáhá zrušení rozhodnutí Komise 2010/152 ze dne 11. března 2010, „kterým se z financování Evropské unie vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF), v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV)“, oznámeného pod číslem K(2010) 1317 a zveřejněného v Úř. věst. L 63 ze dne 12. března 2010 (s. 7), v části týkající se finančních oprav, které jí byly uloženy v odvětví a) bavlny, b) opatření rozvoje venkova a c) distribuce potravin osobám bez prostředků.
   Pokud jde o opravu týkající se bavlny, žalobkyně se zaprvé dovolává nesprávného posouzení skutkového stavu Komisí a nedostatečného odůvodnění napadeného rozhodnutí, co se týče kontrolního prostředí a konformity režimu podpor na bavlnu s IACS a co týče kontrol ploch prováděných na místě a analýzy rizik.
   Zadruhé žalobkyně zdůrazňuje nesprávné posouzení skutkového stavu Komisí a chybný výklad a použití čl. 13 odst. 2 nařízení (ES) 1591/2001 (1) a článku 17 nařízení (ES) 1051/2001 (2), pokud jde o environmentální opatření a slabý kontrolní systém, a pokud jde o důsledky vyvozené z kontrol, ke kterým došlo na bavlně, a z environmentálních opatření. Žalobkyně zejména tvrdí, že výtka Komise vůči Řecké republice týkající se neexistence sankcí není skutkově ani právně podložena, neopírá se o ustanovení nařízení č. 1051/2001 a 1591/2001, ani o žádné ustanovení platné v rozhodné době, a nemůže představovat právní skutečnost odůvodňující opravu, která byla uložena napadeným rozhodnutím.
   Zatřetí se žalobkyně dovolává nesprávného výkladu a použití pokynů k paušálním opravám a porušení zásady proporcionality, neboť pro EZZF nevzniklo žádné riziko; pokud jde o stav kontrolního systému, nebyl tento systém stejný v posuzovaných obdobích 2003-2004, 2004-2005 a 2005-2006; v důsledku toho měla být oprava přizpůsobena.
   Začtvrté žalobkyně poukazuje na nesprávný výklad Komise čl. 7 odst. 4 nařízení č. 1051/2001 a článků 1 nařízení (ES) č. 1123/2004 (3), 905/2005 (4), 871/2006 (5) a 1486/2002 (6), které stanovily skutečné přípustné roční množství bavlny, pokud jde o paušální opravy pro období 2003-2004, 2004-2005 a 2005-2006, z důvodu údajného překročení přípustného množství a bezdůvodné platby, která z toho vyplývala.
   Zapáté žalobkyně tvrdí, že napadené rozhodnutí obsahuje rozporné odůvodnění oprav a chybné výpočty oprav, neboť pro dotčené hospodářské roky uvedené opravy nekolidují nebo si odporují.
   Pokud jde o opatření rozvoje venkova, žalobkyně se zaprvé dovolává neplatnosti postupu vypořádání účtů z důvodu porušení podstatných náležitostí stanovených v čl. 8 odst. 1, třetí větě, první části nařízení (ES) č. 1663/1995 (7) souvisejících s neexistencí dvoustranných jednání ohledně uložení opravy pro opatření environmentálního rozvoje.
   Zadruhé žalobkyně tvrdí, že rozhodnutí Komise je stiženo vadami spočívajícími v nesprávném zjištění a posouzení skutkového stavu, nedostatečném odůvodnění a porušení zásady proporcionality, pokud jde o tvrzené nedostatky IACS, klíčových a pomocných kontrol.
   Pokud jde o odvětví distribuce potravin osobám bez prostředků, žalobkyně zaprvé uvádí, že chování Komise vzbudilo legitimní očekávání, že neměla nést veškeré náklady na program bezplatné distribuce rýže, a že následná změna postoje Komise představuje porušení zásady legitimního očekávání a právní jistoty a podpůrně představuje překročení mezí její posuzovací pravomoci, ne-li zneužití pravomoci.
   Zadruhé se žalobkyně dovolává chybného výpočtu nákladů na dopravu, které byly připsány její tíži.
   Zatřetí žalobkyně zdůrazňuje nesprávný výklad a použití předpisů Společenství ze strany Komise, zejména čl. 3 odst. 2 nařízení (ES) č. 3149/1992 (8), porušení zásady proporcionality a mezí její posuzovací pravomoci..

      (1)  Nařízení Komise (ES) č. 1591/2001 ze dne 2. srpna 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro režim podpor pro bavlnu (Úř. věst. 2001, L 210, s. 10).

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 1051/2001 ze dne 22. května 2001 o podpoře pro produkci bavlny (Úř. věst. 2001, L 148, s. 3).

      (3)  Nařízení Komise (ES) č. 1123/2004 ze dne 17. června 2004, kterým se pro hospodářský rok 2003/2004 stanoví skutečná produkce nevyzrněné bavlny a z toho vyplývající snížení cílové ceny (Úř. věst. 2004, L 218, s. 3).

      (4)  Nařízení Komise (ES) č. 905/2005 ze dne 16. června 2005, kterým se pro hospodářský rok 2004/05 stanoví skutečná produkce nevyzrněné bavlny a z toho vyplývající snížení cílové ceny (Úř. věst. 2005, L 154, s. 3).

      (5)  Nařízení Komise (ES) č. 871/2006 ze dne 15. června 2006, kterým se pro hospodářský rok 2005/06 stanoví skutečná produkce nevyzrněné bavlny a z toho vyplývající snížení cílové ceny (Úř. věst. 2006, L 164, s. 3).

      (6)  Nařízení Komise (ES) č. 1486/2002 ze dne 19. srpna 2002, kterým se mění nařízení (ES) č. 1591/2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro režim podpor pro bavlnu (Úř. věst. 2002, L 223, s. 3).

      (7)  Nařízení Komise (ES) č. 1663/95 ze dne 7. července 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 729/70 týkající se postupu schválení účetní závěrky záruční sekce EZOZF (Úř. věst. 1995, L 158, s. 6)

      (8)  Nařízení Komise (EHS) č. 3149/92, ze dne 29. října 1992, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro dodávky potravin z intervenčních zásob ve prospěch nejchudších osob ve Společenství (Úř. věst. 1992, L 313, s. 50).


title: Věc T-179/16: Žaloba podaná dne 22. dubna 2016 – L’Oréal v. EUIPO – Guinot (MASTER SMOKY)

text:
               20.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 222/26

         Žaloba podaná dne 22. dubna 2016 – L’Oréal v. EUIPO – Guinot (MASTER SMOKY)
   (Věc T-179/16)
   (2016/C 222/32)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: L’Oréal (Paříž, Francie) (zástupci: T. de Haan a P. Péters, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Guinot SAS (Paříž, Francie)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Přihlašovatel sporné ochranné známky: žalobkyně

      Sporná ochranná známka: slovní ochranná známka Evropské unie „MASTER SMOKY“ – přihláška č. 11 567 104

      Řízení před EUIPO: námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 23. února 2016 ve věci R 2905/2014-5

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení, včetně výdajů vynaložených žalobkyní v řízení před pátým odvolacím senátem Úřadu.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) ve spojení s článkem 75 nařízení č. 207/2009;


title: Věc C-84/17 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 15. února 2017 společností Société des produits Nestlé SA proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 15. prosince 2016 ve věci T-112/13, Mondelez UK Holdings & Services Ltd v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví

text:
               6.6.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 178/4

         Kasační opravný prostředek podaný dne 15. února 2017 společností Société des produits Nestlé SA proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 15. prosince 2016 ve věci T-112/13, Mondelez UK Holdings & Services Ltd v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví
   (Věc C-84/17 P)
   (2017/C 178/04)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Société des produits Nestlé SA (zástupce: G.S.P. Vos, advokát)

      Další účastníci řízení: Mondelez UK Holdings & Services Ltd, Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek („navrhovatelka“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil napadený rozsudek Tribunálu Evropské unie ze dne 15. prosince 2016 ve věci T-112/13 z důvodu, že Tribunál porušil čl. 7 odst. 3 a čl. 52 odst. 2 nařízení o ochranné známce Evropské unie („EUTMR“) (1); a

               —

               uložil odpůrkyni, žalobkyni před Tribunálem, společnosti Mondelez UK Holdings & Services Ltd, náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Nesté podává kasační opravný prostředek proti rozsudku Tribunálu z důvodu, že Tribunál porušil čl. 7 odst. 3 a čl. 52 odst. 2 nařízení (EU) č. 207/2009 ve znění nařízení (EU) č. 2015/2424 (2), také známé jako EUTMR.
   Kasační opravný prostředek podaný společností Nestlé směřuje konkrétně proti rozhodnutí Tribunálu, které, pokud jde o rozsah území, na kterém je třeba prokázat rozlišovací způsobilost získanou užíváním ochranné známky, stanovilo, že rozlišovací způsobilost získaná užíváním této ochranné známky musí být prokázána na celém území Evropské unie, tedy ve všech dotčených členských státech.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 2009, L 78, s. 1).

      (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2015/2424 ze dne 16. prosince 2015, kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 207/2009 o ochranné známce Společenství a nařízení Komise (ES) č. 2868/95, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 40/94 o ochranné známce Společenství, a zrušuje nařízení Komise (ES) č. 2869/95 o poplatcích placených Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (Úř. věst. 2015, L 341, s. 21).


title: Věc F-7/13: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 18. září 2014 – Radelet v. Evropská komise „Veřejná služba — Úředníci vykonávající služební povinnosti ve třetích zemích — Články 5 a 23 přílohy X služebního řádu — Poskytnutí ubytování orgánem — Souhlas s pronájmem ubytovacích prostor udělený úředníkovi — Žaloba na náhradu škody — Nemajetková újma — Přidělení nepohodlných a zdravotně závadných ubytovacích prostor — Neexistence důkazů“

text:
               24.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 421/50

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 18. září 2014 – Radelet v. Evropská komise
   (Věc F-7/13) (1)

   („Veřejná služba - Úředníci vykonávající služební povinnosti ve třetích zemích - Články 5 a 23 přílohy X služebního řádu - Poskytnutí ubytování orgánem - Souhlas s pronájmem ubytovacích prostor udělený úředníkovi - Žaloba na náhradu škody - Nemajetková újma - Přidělení nepohodlných a zdravotně závadných ubytovacích prostor - Neexistence důkazů“)
   2014/C 421/69
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Luc Radelet (Antananarivo, Madagaskar) (zástupce: É. Boigelot, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupkyně: B. Eggers a C. Ehrbar, zmocněnkyně)

      Předmět věci

   Veřejná služba – Návrh na zrušení rozhodnutí, kterým byla zamítnuta stížnost proti rozhodnutí přijatému v odpověď na žádost žalobce, přiděleného k Delegaci Komise v Antananarivu, Madagaskar, kterou se domáhal odškodnění za obtíže s ubytováním ve výše uvedeném městě

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Luc Radelet ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 114, 20.4.2013, s. 47.


title: Věc C-257/15: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 8. července 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Amtsgericht Hannover – Německo) – Michael Ihden, Gisela Brinkmann v. TUIfly GmbH

text:
               26.10.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 354/28

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 8. července 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Amtsgericht Hannover – Německo) – Michael Ihden, Gisela Brinkmann v. TUIfly GmbH
   (Věc C-257/15) (1)

   (2015/C 354/30)
   Jednací jazyk: němčina
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 279, 24.8.2015.


title: Věc F-22/10: Žaloba podaná dne 1. dubna 2010 — Bombín Bombín v. Komise

text:
               5.6.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 148/54

         Žaloba podaná dne 1. dubna 2010 — Bombín Bombín v. Komise
   (Věc F-22/10)
   2010/C 148/96
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Luis María Bombín Bombín (Řím, Itálie) (zástupce: R. Pardo Pedernera, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušit rozhodnutí Evropské Komise, vydané v odpověď na stížnost žalobce, poskytnout finanční náhradou místo za 29 dnů pouze za 12 dnů nahromaděné dovolené, kterou si žalobce až do okamžiku zahájení volna z osobních důvodů nevybral.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí Evropské Komise vydané dne 4. ledna 2010 poskytnout a vyplatit žalobci finanční náhradu pouze za 12 dnů;

               —

               poskytnout žalobci (pro účely výpočtu týkajícího se finanční náhrady) veškeré dny dovolené (celkem 29 dnů), jež nahromadil a až do okamžiku zahájení volna z osobních důvodů nevybral;

               —

               ohledně nákladů žalobce nepředložil žádné návrhové žádání, neboť považuje rozhodnutí Soudního dvora v projednávané věci za významné pro účastníky, kteří oba jednají v dobré víře, a protože v této věci není žádost o náhradu nákladů odůvodněná.


title: Věc C-627/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Înalta Curte de Casație și Justiție (Rumunsko) dne 6. prosince 2011 — S.C. „AUGUSTUS“ S.R.L. Iași v. Agenția de Plăți pentru Dezvoltare Rurală și Pescuit

text:
               3.3.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 65/5

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Înalta Curte de Casație și Justiție (Rumunsko) dne 6. prosince 2011 — S.C. „AUGUSTUS“ S.R.L. Iași v. Agenția de Plăți pentru Dezvoltare Rurală și Pescuit
   (Věc C-627/11)
   2012/C 65/09
   Jednací jazyk: rumunština

      Předkládající soud

   Înalta Curte de Casație și Justiție

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: S.C. „AUGUSTUS“ S.R.L. Iași

      Žalovaná: Agenția de Plăți pentru Dezvoltare Rurală și Pescuit

      Předběžné otázky

   Je třeba ustanovení nařízení Rady Evropské Unie č. 1260/1999 (1) a č. 1268/1999 (2) vykládat v tom smyslu, že hospodářská činnost příjemců prostředků z programu SAPARD, které jim byly poskytnuty před přistoupením Rumunska k Evropské Unii, se musí vykonávat při dodržování podmínek stanovených pro jejich poskytnutí v souladu se zásadou hospodářské efektivity a ziskovosti příjemce, s ohledem na uplatňovanou konkrétní souvislost s místními přírodními katastrofami?

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1260/1999 ze dne 21. června 1999 o obecných ustanoveních o strukturálních fondech (Úř. věst. L 161, s. 1; Zvl. vyd. 14/01 s. 31).

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 1268/1999 ze dne 21. června 1999 o podpoře Společenství pro předvstupní opatření v oblasti zemědělství a rozvoje venkova v kandidátských zemích střední a východní Evropy v předvstupním období (Úř. věst. L 161, s. 87; Zvl. vyd. 11/31 s. 268).


title: Věc C-499/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Naczelny Sąd Administracyjny (Polsko) dne 16. září 2013 — Marian Macikowski — Komornik Sądowy Rewiru I przy Sądzie Rejonowym w Chojnicach v. Dyrektorowi Izby Skarbowej w Gdańsku

text:
               14.12.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 367/22

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Naczelny Sąd Administracyjny (Polsko) dne 16. září 2013 — Marian Macikowski — Komornik Sądowy Rewiru I przy Sądzie Rejonowym w Chojnicach v. Dyrektorowi Izby Skarbowej w Gdańsku
   (Věc C-499/13)
   2013/C 367/38
   Jednací jazyk: polština

      Předkládající soud

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Marian Macikowski — Komornik Sądowy Rewiru I przy Sądzie Rejonowym w Chojnicach

      Žalovaný: Dyrektor Izby Skarbowej w Gdańsku

      Předběžné otázky

               1)

               Je ve světle systému daně z přidané hodnoty, který je založen na směrnici Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (1), zejména s ohledem na články 9 a 193 ve spojení s čl. 199 odst. 1 písm. g), přípustné ustanovení vnitrostátního práva jako je článek 18 ustawa o podatku od towarów i usług (zákon o dani ze zboží a služeb) ze dne 11. března 2004 (Dz. U. 2011, č. 177, pol. 1054 ve znění pozdějších předpisů, dále jen „zákon o DPH“), které zavádí výjimky z obecných zásad práva daně z přidané hodnoty, především ohledně subjektů práva, které jsou povinny k výpočtu a vybrání daně tím, že vytváří institut plátce daně, tj. subjektu práva, který je povinen za osobu povinnou k dani vypočíst výši daně, vybrat ji od osoby povinné k dani a ve stanovené lhůtě ji odvést daňovému orgánu?

               2)

               Pro případ kladné odpovědi na první otázku:

                           a)

                           Je ve světle zásady proporcionality, jakožto obecné zásady unijního práva, přípustné ustanovení vnitrostátního práva jako je čl. 18 zákona o DPH, podle kterého mj. daně z dodávky nemovitostí ve formě exekuce zboží, které je ve vlastnictví dlužníka nebo se při porušení platných předpisů nachází v jeho držbě, vypočítá, vybírá a hradí soudní vykonavatel pověřený exekučními opatřeními, který jako plátce daně odpovídá za nesplnění této povinnosti?

                           b)

                           Je ve světle článků 206, 250 a 252 směrnice 2006/112 a z ní vyplývající zásady neutrality přípustné ustanovení vnitrostátního práva, jako je článek 18 zákona o DPH, které vede k tomu, že plátce daně uvedený v tomto ustanovení je povinen vypočíst, vybrat a odvést daň z přidané hodnoty z dodávek zboží provedených formou exekuce, které je ve vlastnictví osoby povinné k dani nebo které se nachází při porušení platných předpisů v její držbě, a to ve zdaňovacím období platném pro osobu povinnou k dani ve výši částky, která představuje násobek výtěžku dosaženého z prodeje zboží — sníženého o daň z přidané hodnoty — a odpovídající sazby daně, aniž by od této částky odečetl částku daně z přidané hodnoty na vstupu, která vznikla osobě povinné k dani od začátku zdaňovacího období do data výběru daně?

      (1)  Úř. věst. L 347, s. 1


title: Věc T-443/09 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 20. ledna 2010 — Agriconsulting Europe v. Komise ( Řízení o předběžném opatření — Veřejné zakázky — Nabídkové řízení — Odmítnutí nabídky — Návrh na odklad vykonatelnosti a na předběžné opatření — Ztráta příležitosti — Neexistence závažné a nenapravitelné újmy — Neexistence naléhavosti )

text:
               13.3.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/47

         Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 20. ledna 2010 — Agriconsulting Europe v. Komise
   (Věc T-443/09 R)
   („Řízení o předběžném opatření - Veřejné zakázky - Nabídkové řízení - Odmítnutí nabídky - Návrh na odklad vykonatelnosti a na předběžné opatření - Ztráta příležitosti - Neexistence závažné a nenapravitelné újmy - Neexistence naléhavosti“)
   2010/C 63/83
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Agriconsulting Europe SA (Brusel, Belgie) (zástupci: F. Sciaudone, R. Sciaudone a A. Neri, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Bordes a L. Prete, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na předběžné opatření týkající se nabídkového řízení EuropeAid/127054/C/SER/Multi, jehož předmětem je poskytování krátkodobých služeb výlučně ve prospěch třetích zemí, které jsou příjemci vnější pomoci Komise.

      Výrok

               1)

               Návrh na předběžné opatření se zamítá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc C-450/13 P: Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 19. června 2014 – Donaldson Filtration Deutschland GmbH v. ultra air GmbH, Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) „Kasační opravný prostředek — Ochranná známka Společenství — Slovní ochranná známka ultrafilter international — Návrh na prohlášení neplatnosti — Zneužití práva“

text:
               15.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 315/29

         Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 19. června 2014 – Donaldson Filtration Deutschland GmbH v. ultra air GmbH, Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc C-450/13 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Společenství - Slovní ochranná známka ultrafilter international - Návrh na prohlášení neplatnosti - Zneužití práva“)
   2014/C 315/45
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Donaldson Filtration Deutschland GmbH (zástupci: N. Siebertz, M. Teworte-Vey a A. Renvert, Rechtsanwälte)

      Další účastníci řízení: ultra air GmbH (zástupce: C. König, Rechtsanwalt), Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: G. Schneider, zmocněnec)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnosti Donaldson Filtration Deutschland GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 313, 26.10.2013.


title: Věc C-191/10: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 15. prosince 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour de cassation — Francie) — Société Rastelli Davide e C. Snc v. Jean-Charles Hidoux, jednajícímu jakožto insolvenční správce společnosti Médiasucre International ( „Nařízení (ES) č. 1346/2000 — Úpadková (insolvenční) řízení — Mezinárodní příslušnost — Rozšíření úpadkového řízení zahájeného proti společnosti usazené v jednom členském státě na společnost, která má sídlo v jiném členském státě, z důvodu propojení majetku“ )

text:
               11.2.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 39/3

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 15. prosince 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour de cassation — Francie) — Société Rastelli Davide e C. Snc v. Jean-Charles Hidoux, jednajícímu jakožto insolvenční správce společnosti Médiasucre International
   (Věc C-191/10) (1)

   (Nařízení (ES) č. 1346/2000 - Úpadková (insolvenční) řízení - Mezinárodní příslušnost - Rozšíření úpadkového řízení zahájeného proti společnosti usazené v jednom členském státě na společnost, která má sídlo v jiném členském státě, z důvodu propojení majetku)
   2012/C 39/04
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour de cassation

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Société Rastelli Davide e C. Snc

      Žalovaný: Jean-Charles Hidoux, jakožto insolvenční správce společnosti Médiasucre International

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Cour de cassation — Výklad čl. 3 odst. 1 a 2 nařízení Rady (ES) č. 1346/2000 ze dne 29. května 2000 o úpadkovém řízení (Úř. věst. L 160, s. 1) — Mezinárodní příslušnost francouzských soudů k rozšíření úpadkového řízení zahájeného proti společnosti usazené v tuzemsku na společnost, která má sídlo v jiném členském státě, z důvodu propojení majetku — Pojmy „zahájení“ a „rozšíření“ úpadkového řízení — Určení místa, kde jsou soustředěny hlavní zájmy

      Výrok

               1)

               Nařízení Rady (ES) č. 1346/2000 ze dne 29. května 2000 o úpadkovém řízení musí být vykládáno v tom smyslu, že soud členského státu, který zahájil hlavní úpadkové řízení proti jedné společnosti a přitom konstatoval, že hlavní zájmy této společnosti jsou soustředěny na území tohoto státu, může na základě pravidla vnitrostátního práva rozšířit toto řízení na druhou společnost, jež má sídlo v jiném členském státě, pouze pod podmínkou, že bude prokázáno, že místo, kde jsou soustředěny hlavní zájmy posledně uvedené společnosti, se nachází v prvním členském státě.

               2)

               Nařízení č. 1346/2000 musí být vykládáno v tom smyslu, že v případě, kdy je proti jedné společnosti, která má sídlo na území jednoho členského státu, podána žaloba s cílem rozšířit na ni účinky úpadkového řízení zahájeného v jiném členském státě proti jiné společnosti usazené na území posledně uvedeného státu, nepostačuje pouhé zjištění propojení majetku těchto společností k prokázání toho, že se v posledně uvedeném státě nachází i místo, kde jsou soustředěny hlavní zájmy společnosti, proti které byla podána uvedená žaloba. K vyvrácení domněnky, že se toto místo nachází v místě sídla, je nutné, aby celkové posouzení veškerých relevantních skutečností umožnilo prokázat, že se místo skutečného řízení a kontroly společnosti, proti které je podána žaloba za účelem rozšíření úpadkového řízení, nachází v členském státě, ve kterém bylo zahájeno původní úpadkové řízení, toto je přitom zjistitelné pro třetí osoby.

      (1)  Úř. věst. C 161, 19.6.2010.