title: Věc C-619/15 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 19. listopadu 2015 Eugenia Mocek, Jadwiga Wenta, KAJMAN Firma Handlowo-Usługowo-Produkcyjna proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 30. září 2015 ve věci T-364/13, Eugenia Mocek, Jadwiga Wenta, KAJMAN Firma Handlowo-Usługowo-Produkcyjna v. EUIPO

text:
               5.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/7

         Kasační opravný prostředek podaný dne 19. listopadu 2015 Eugenia Mocek, Jadwiga Wenta, KAJMAN Firma Handlowo-Usługowo-Produkcyjna proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 30. září 2015 ve věci T-364/13, Eugenia Mocek, Jadwiga Wenta, KAJMAN Firma Handlowo-Usługowo-Produkcyjna v. EUIPO
   (Věc C-619/15 P)
   (2016/C 326/11)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci/Účastnice řízení

      Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek: Eugenia Mocek, Jadwiga Wenta, KAJMAN Firma Handlowo-Usługowo-Produkcyjna (zástupce: B. Szczepaniak, advokát)

      Další účastník řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
   Soudní dvůr (osmý senát) usnesením ze dne 21. června 2016 rozhodl, že kasační opravný prostředek je nepřípustný.


title: Věc C-86/14: Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 11. prosince 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado de lo Social no 1 de Granada – Španělsko) – Marta León Medialdea v. Ayuntamiento de Huetor Vega „Řízení o předběžné otázce — Sociální politika — Směrnice 1999/70/ES — Rámcová dohoda o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřená mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS — Po sobě jdoucí pracovní smlouvy na dobu určitou ve veřejném sektoru — Ustanovení 3 bod 1 — Pojem, zaměstnanec v pracovním poměru na dobu určitou‘ — Ustanovení 5 bod 1 — Opatření zaměřená na předcházení zneužívání po sobě jdoucích smluv na dobu určitou — Sankce — Překvalifikování pracovního poměru na dobu určitou na nestálou pracovní smlouvu na dobu neurčitou — Nárok na náhradu“

text:
               20.4.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 127/3

         Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 11. prosince 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado de lo Social no 1 de Granada – Španělsko) – Marta León Medialdea v. Ayuntamiento de Huetor Vega
   (Věc C-86/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Sociální politika - Směrnice 1999/70/ES - Rámcová dohoda o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřená mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS - Po sobě jdoucí pracovní smlouvy na dobu určitou ve veřejném sektoru - Ustanovení 3 bod 1 - Pojem, zaměstnanec v pracovním poměru na dobu určitou‘ - Ustanovení 5 bod 1 - Opatření zaměřená na předcházení zneužívání po sobě jdoucích smluv na dobu určitou - Sankce - Překvalifikování pracovního poměru na dobu určitou na nestálou pracovní smlouvu na dobu neurčitou - Nárok na náhradu“)
   (2015/C 127/04)
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Juzgado de lo Social no 1 de Granada

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Marta León Medialdea

      Žalovaná: Ayuntamiento de Huetor Vega

      Výrok

               1)

               Ustanovení 2 a ustanovení 3 bod 1 rámcové dohody o pracovních poměrech na dobu určitou, uzavřené dne 18. března 1999, která je obsažena v příloze směrnice Rady 1999/70/ES ze dne 28. června 1999 o rámcové dohodě o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS, musí být vykládána v tom smyslu, že takový zaměstnanec, jako je žalobkyně ve věci v původním řízení, spadá do působnosti této rámcové dohody, pokud byly mezi tímto zaměstnancem a jeho zaměstnavatelem dány pracovní smlouvy na dobu určitou ve smyslu těchto ustanovení.

               2)

               Rámcová dohoda o pracovních poměrech na dobu určitou musí být vykládána v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je právní úprava ve věci v původním řízení, která neobsahuje žádné účinné opatření, jež by sankcionovalo zneužití ve smyslu ustanovení 5 bodu 1 této rámcové dohody, které vyplývá z použití po sobě jdoucích pracovních smluv na dobu určitou ve veřejném sektoru, jestliže ve vnitrostátním právním řádu neexistuje žádné účinné opatření, jež by takové zneužití sankcionovalo.

               3)

               Je na předkládajícím soudu, aby v souladu s právními předpisy, kolektivními dohody a s vnitrostátní praxí posoudil, jaká náhrada má být přiznána takovému zaměstnanci, jako je žalobkyně ve věci v původním řízení, aby tato náhrada byla dostatečně účinným opatřením sankcionujícím zneužití ve smyslu ustanovení 5 bodu 1 rámcové dohody o pracovních poměrech na dobu určitou.
               Je též na předkládajícím soudu, aby případně poskytl výklad vnitrostátních ustanovení, který bude v co největším možném rozsahu v souladu s právem Unie.

      (1)  Úř. věst. C 142, 12.5.2014.


title: Věc C-386/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte suprema di cassazione (Itálie) dne 27. června 2017 – Stefano Liberato v. Luminita Luisa Grigorescu

text:
               9.10.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 338/3

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte suprema di cassazione (Itálie) dne 27. června 2017 – Stefano Liberato v. Luminita Luisa Grigorescu
   (Věc C-386/17)
   (2017/C 338/03)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Corte suprema di cassazione

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: Stefano Liberato

      Odpůrkyně: Luminita Luisa Grigorescu

      Předběžné otázky

               1)

               Má porušení pravidel překážky litispendence, obsažených v odst. 2 a 3 čl. 19 nařízení č. 2201 z roku 2003 vliv výlučně na určení soudní příslušnosti, s následným použitím článku 24 nařízení ES č. 2201 z roku 2003 (1), nebo naopak může představovat důvod bránící uznání rozhodnutí přijatého v členském státě, u jehož soudu bylo řízení zahájeno jako první, v členském státě, u jehož soudu bylo řízení zahájeno později, a to z hlediska procesněprávního veřejného pořádku, s ohledem na to, že článek 24 nařízení ES č. 2201 z roku 2003 odkazuje pouze na pravidla pro určení soudní příslušnosti obsažená v článcích 3 a 14 a nikoli následný článek 19?

               2)

               Je výklad článku 19 nařízení č. 2201 z roku 2003 v tom smyslu, že se jedná pouze o kritérium pro určení soudní příslušnosti, v rozporu s pojmem práva Evropské unie překážky litispendence, jakož i s funkcí a účelem právního předpisu, jehož cílem je soubor kogentních pravidel v rámci procesněprávního veřejného pořádku, a to jako záruky vytvoření společného prostoru, který se vyznačuje důvěrou a vzájemnou procesní loajalitou mezi členskými státy, uvnitř kterého může působit automatické uznávání a volný pohyb soudních rozhodnutí?

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 2201/2003 ze dne 27. listopadu 2003 o příslušnosti a uznávání a výkonu rozhodnutí ve věcech manželských a ve věcech rodičovské zodpovědnosti a o zrušení nařízení (ES) č. 1347/2000 (Úř. věst. L 338, s. 1)


title: Věc T-396/15: Žaloba podaná dne 22. července 2015 – Herm. Sprenger v. OHIM – web2get (tvar kloubového třmene)

text:
               14.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 302/67

         Žaloba podaná dne 22. července 2015 – Herm. Sprenger v. OHIM – web2get (tvar kloubového třmene)
   (Věc T-396/15)
   (2015/C 302/84)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Herm. Sprenger GmbH & Co. KG (Iserlohn, Německo) (zástupce: V. Schiller, Rechtsanwalt)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: web2get GmbH & Co. KG (Dülmen, Německo)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Majitel sporné ochranné známky: žalobkyně

      Sporná ochranná známka: trojrozměrná ochranná známka Společenství (tvar kloubového třmene) – Ochranná známka Společenství č. 1 599 620

      Řízení před OHIM: řízení o prohlášení neplatnosti

      Napadené rozhodnutí: rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 22. dubna 2015 ve věci R 520/2015-1

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               zamítl návrh společnosti web2get GmbH & Co. KG na prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství č. 1 5 99  620 žalobkyně;

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               porušení ustanovení čl. 52 odst. 1 písm. a) ve spojení s čl. 7 odst. 1 nařízení č. 207/2009;

               —

               porušení ustanovení čl. 52 odst. 1 písm. a) a odst. 2 ve spojení s čl. 7 odst. 3 nařízení č. 207/2009;

               —

               porušení čl. 7 odst. 1 písm. e) bodů i) a ii) nařízení č. 207/2009;

               —

               porušení čl. 76 odst. 1 nařízení č. 207/2009;

               —

               porušení čl. 77 odst. 1 nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-158/07: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 18. listopadu 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Centrale Raad van Beroep – Nizozemsko) – Jacqueline Förster v. Hoofddirectie van de Informatie Beheer Groep ( Volný pohyb osob — Student, který je státním příslušníkem členského státu a který se odebral do jiného členského státu, aby zde získal vzdělání — Stipendia na životní náklady pro studenty — Občanství Evropské unie — Článek 12 ES — Právní jistota )

text:
               10.1.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/4

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 18. listopadu 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Centrale Raad van Beroep – Nizozemsko) – Jacqueline Förster v. Hoofddirectie van de Informatie Beheer Groep
   (Věc C-158/07) (1)

   („Volný pohyb osob - Student, který je státním příslušníkem členského státu a který se odebral do jiného členského státu, aby zde získal vzdělání - Stipendia na životní náklady pro studenty - Občanství Evropské unie - Článek 12 ES - Právní jistota“)
   (2009/C 6/06)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Předkládající soud
   Centrale Raad van Beroep
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Jacqueline Förster

      Žalované: Hoofddirectie van de Informatie Beheer Groep
   Předmět
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Centrale Raad van Beroep – Výklad článku 12 ES a článku 7 nařízení Komise (EHS) č. 1251/70 ze dne 29. června 1970 o právu pracovníků zůstat na území členského státu po skončení zaměstnání v tomto státě (Úř. věst. L 142, s. 24; Zvl. vyd. 05/01, s. 32) a článku 3 směrnice Rady 93/96/EHS ze dne 29. října 1993 o právu pobytu pro studenty (Úř. věst. L 317, s. 59; Zvl. vyd. 06/02, s. 250) – Student, který je státním příslušníkem členského státu a který se odebral do jiného členského státu, aby zde získal vzdělání, a který v tomto členském státě současně vykonával výdělečnou činnost jako zaměstnanec, kterou však mezitím ukončil.
   Výrok

               1)

               Student, který se nachází v situaci žalobkyně v původním řízení, se nemůže dovolávat článku 7 nařízení Komise (EHS) č. 1251/70 ze dne 29. června 1970 o právu pracovníků zůstat na území členského státu po skončení zaměstnání v tomto státě za účelem získání stipendia na životní náklady.

               2)

               Student, který je státním příslušníkem členského státu a který se odebral do jiného členského státu, aby v tomto státě absolvoval své studium, se může dovolávat čl. 12 prvního pododstavce ES za účelem získání stipendia na životní náklady, pokud v hostitelském členském státě po určitou dobu pobýval. Článek 12 první pododstavec ES nebrání uplatnění požadavku předchozího pobytu po dobu pěti let vůči státním příslušníkům jiných členských států.

               3)

               Za takových okolností, jako jsou okolnosti ve věci v původním řízení, právo Společenství, a konkrétně zásada právní jistoty, nebrání uplatnění požadavku pobytu, který podmiňuje nárok studentů pocházejících z jiných členských států na stipendium na životní náklady splněním dob pobytu před zavedením tohoto požadavku.

      (1)  Úř. věst. C 117, 26.5.2007.


title: Věc C-23/12: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 17. ledna 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Augstākās tiesas Senāts — Lotyšsko) — řízení zahájené Mohamadem Zakariou ( „Nařízení (ES) č. 562/2006 — Kodex Společenství o pravidlech upravujících přeshraniční pohyb osob (Schengenský hraniční kodex) — Údajné porušení práva na úctu k lidské důstojnosti — Účinná soudní ochrana — Právo na přístup k soudu“ )

text:
               2.3.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/6

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 17. ledna 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Augstākās tiesas Senāts — Lotyšsko) — řízení zahájené Mohamadem Zakariou
   (Věc C-23/12) (1)

   (Nařízení (ES) č. 562/2006 - Kodex Společenství o pravidlech upravujících přeshraniční pohyb osob (Schengenský hraniční kodex) - Údajné porušení práva na úctu k lidské důstojnosti - Účinná soudní ochrana - Právo na přístup k soudu)
   2013/C 63/09
   Jednací jazyk: lotyština

      Předkládající soud

   Augstākās tiesas Senāts

      Účastník původního řízení

   řízení zahájené Mohamadem Zakariou

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Augstākās tiesas Senāts — Výklad čl. 13 odst. 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 562/2006 ze dne 15. března 2006, kterým se stanoví kodex Společenství o pravidlech upravujících přeshraniční pohyb osob (Schengenský hraniční kodex) (Úř. věst. L 105, s. 1) — Právo státních příslušníků třetích zemí na odvolání proti odepření vstupu — Odvolání, jímž odvolatel usiluje o uznání, že určité chování při kontrole na vnější hranici představuje procesní pochybení — Náhrada morální újmy vzniklé v důsledku takového pochybení

      Výrok

   Článek 13 odst. 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 562/2006 ze dne 15. března 2006, kterým se stanoví kodex Společenství o pravidlech upravujících přeshraniční pohyb osob (Schengenský hraniční kodex), ukládá členským státům povinnost stanovit opravný prostředek pouze proti rozhodnutím o odepření vstupu na jejich území.

      (1)  Úř. věst. C 80, 17.3.2012.


title: Věc T-135/04: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne  24. listopadu 2005  – GfK v. OHIM ( Ochranná známka Společenství — Přihláška slovní ochranné známky Společenství Online Bus — Starší obrazová ochranná známka obsahující slovní prvek  BUS , jakož i obrazec tvořený třemi provázanými trojúhelníky — Skutečné užívání starší ochranné známky — Článek 15 odst. 2 písm. a) a čl. 43 odst. 2 a odst. 3 nařízení (ES) č. 40/94 — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 40/94 )

text:
               28.1.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/12

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 24. listopadu 2005 – GfK v. OHIM
   (Věc T-135/04) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Přihláška slovní ochranné známky Společenství Online Bus - Starší obrazová ochranná známka obsahující slovní prvek ‚BUS‘, jakož i obrazec tvořený třemi provázanými trojúhelníky - Skutečné užívání starší ochranné známky - Článek 15 odst. 2 písm. a) a čl. 43 odst. 2 a odst. 3 nařízení (ES) č. 40/94 - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 40/94“)
   (2006/C 22/24)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: GfK AG (Norimberk, Německo) (zástupci: U. Brückmann a R. Lange, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: T. Lorenzo Eichenberg, zmocněnec)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem, vedlejší účastník před Soudem: BUS – Betreuungs- und Unternehmensberatungs GmbH (Mnichov, Německo)
   Předmět věci
   Zrušení rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 4. února 2004 (věc R 327/2003-1) týkajícího se námitek podaných majitelem německé obrazové ochranné známky obsahující slovní prvek „BUS“, jakož i obrazec tvořený třemi provázanými trojúhelníky, proti zápisu slovní ochranné známky Společenství Online Bus pro služby spadající do třídy 35
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Žalobkyni se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 190, 24.7.2004.


title: Věc T-259/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 16. prosince 2010 — Komise v. Arci Nuova associazione comitato di Cagliari a Gessa ( „Rozhodčí doložka — Úmluva uzavřená v rámci podpory evropských diskusních projektů uskutečňovaných nevládními organizacemi pro rok 2003 — Žaloba směřující proti řediteli jednoho sdružení — Nedostatek příslušnosti — Neplnění úmluvy — Vrácení vyplacených částek“ )

text:
               5.2.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/13

         Rozsudek Tribunálu ze dne 16. prosince 2010 — Komise v. Arci Nuova associazione comitato di Cagliari a Gessa
   (Věc T-259/09) (1)

   (Rozhodčí doložka - Úmluva uzavřená v rámci podpory evropských diskusních projektů uskutečňovaných nevládními organizacemi pro rok 2003 - Žaloba směřující proti řediteli jednoho sdružení - Nedostatek příslušnosti - Neplnění úmluvy - Vrácení vyplacených částek)
   2011/C 38/22
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: A. M. Rouchaud-Joët a N. Bambara, zmocněnci, ve spolupráci s M. Morettem, advokátem)

      Žalovaní: Arci Nuova associazione comitato di Cagliari (Cagliari, Itálie) (zástupci: původně S. Diana, poté P. Aureli, advokáti); a Alberto Gessa (Cagliari, Itálie)

      Předmět věci

   Žaloba podaná na základě článku 238 ES na základě rozhodčí doložky směřující k tomu, aby bylo sdružení Arci Nuova comitato di Cagliari, a osobně jejímu řediteli, A. Gessovi uloženo vrátit zálohu zaplacenou Komisí v rámci úmluvy 2003-1550/001-001 navýšenou o úroky z prodlení

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá v rozsahu, v jakém směřuje proti Albertu Gessovi.

               2)

               Arci Nuova comitato di Cagliari se uklává vrátit Evropské komisi částku 15 675 eur a úroky navýšenou o úroky z prodlení ve výši 7,32 % ode dne 20. května 2007 až do úplného zaplacení dluhu.

               3)

               Arci Nuova associazione comitato di Cagliari se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 220, 12.9.2009.


title: Věc F-69/06: Žaloba podaná dne 23. června 2006 – Andersson a další v. Komise

text:
               12.8.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 190/35

         Žaloba podaná dne 23. června 2006 – Andersson a další v. Komise
   (Věc F-69/06)
   (2006/C 190/66)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobci: Tommy Andersson (Brusel, Belgie) a další (zástupci: A. Coolen, J.-N. Louis a E. Marchal, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobců

               —

               zrušit individuální rozhodnutí, kterými se zamítají žádosti žalobců směřující k přijetí Orgánem oprávněným ke jmenování přechodných opatření směřujících k zajištění rovného zacházení a jejich nabytých práv v rámci hodnotícího období 2005 a následujících.

               —

               uložit Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobci na podporu své žaloby uvádějí žalobní důvody shodné s žalobními důvody uvedenými v rámci věci F-47/06 (1).

      (1)  Úř. věst. EU C 154, 1.7.2006, s. 25.


title: Věc T-140/05: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 11. září 2008 – Itálie v. Komise

text:
               22.11.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/62

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 11. září 2008 – Itálie v. Komise
   (Věc T-140/05) (1)

   (2008/C 301/107)

      Jednací jazyk: italština

   Předseda druhého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 132, 28.5.2005.


title: Věc T-279/14: Žaloba podaná dne 30. dubna 2014 – Sabic Polyolefine v. Komise

text:
               14.7.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 223/30

         Žaloba podaná dne 30. dubna 2014 – Sabic Polyolefine v. Komise
   (Věc T-279/14)
   2014/C 223/35
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Sabic Polyolefine GmbH (Gelsenkirchen, Německo) (zástupci: C. Arhold, N. Wimmer, F. Wesche, L. Petersen a T. Woltering, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Evropské komise ze dne 18. prosince 2013 o zahájení formálního vyšetřovacího řízení ve věci státní podpory SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN) – Podpora elektřiny z obnovitelných zdrojů a snížení příplatku EEG pro energeticky náročné uživatele;

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z porušení čl. 107 odst. 1 a článku 108 SFEU v důsledku chybné klasifikace zvláštní úpravy vyrovnání.

                           —

                           Žalobkyně tvrdí, že rozhodnutí o zahájení řízení porušuje článek 107 odst. 1 a článek 108 SFEU, jakož i čl. 13 odst. 1 nařízení (ES) č. 659/1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (1), jelikož příplatek EEG, stanovený v zákoně o přednosti obnovitelných zdrojů energie (Gesetz für den Vorrang erneuerbarer Energien, dále jen „EEG“) nepředstavuje přidělování státních prostředků, a snížení poplatku EEG pro podniky s velkou spotřebou energie nepředstavuje vzdání se státních prostředků.

                           —

                           Žalobkyně v této souvislosti uvádí, že Komise svůj přezkum založila na posouzení nových ohraničujících parametrů, které jsou v rozporu se zásadami předchozí judikatury. Komise zejména nikterak nezohlednila kritérium konkrétní dispoziční pravomoci státních orgánů, které je podle ustálené judikatury nezbytné pro klasifikaci jakožto státních prostředků, a považovala za dostačující, že zákonodárce státu vykonává vliv na peněžní toky mezi soukromými osobami a že regulační orgány dohlížejí na dodržování zákonných požadavků soukromými osobami.

                           —

                           Dále je Komise vázána svým rozhodnutím, jímž EEG 2000 neoznačila za podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, neboť nedošlo k převodu státních prostředků, a tudíž se tím, že považovala EEG 2012 za nový, protiprávně zavedený systém podpor, dopustila nesprávného právního posouzení.

                           —

                           Navíc Komise nedostatečně přezkoumala, a tudíž ani nevzala na zřetel skutečnost, že systém výjimek pro pro podniky s velkou spotřebou energie je odůvodněn cílem, povahou a strukturou EEG 2012, a tudíž nepředstavuje selektivní zvýhodnění.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 108 odst. 1 SFEU a článků 18 a 19 nařízení č. 659/1999 v důsledku opomenutí navrhnout vhodná opatření

                           —

                           Žalobkyně zde uvádí, že Komise při přezkumu EEG 2012 měla v každém případě uplatnit řízení pro stávající podpory podle čl. 108 odst. 1 SFEU a články 17 až 19 nařízení č. 659/1999, a Německu před zahájením formálního vyšetřovacího řízení navrhnout vhodná opatření, a nevystavovat hospodářské subjekty klasifikací EEG 2012 jakožto nové, neoznámené podpory značným hospodářským rizikům.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z porušení práva být vyslechnut

                           —

                           Žalobkyně krom toho Komisi vytýká, že jí měla před vydání rozhodnutí s tak závažnými právními účinky v každém případě vyslechnout.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z nedostatečného odůvodnění

                           —

                           Konečně žalobkyně uvádí, že rozhodnutí o zahájení řízení bylo v podstatných částech nedostatečně odůvodněno.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (Úř. věst. L 83, s. 1; Zvl. vyd. 08/01, s. 339).


title: Věc C-439/09: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 13. října 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour d'appel de Paris — Francie) — Pierre Fabre Dermo-Cosmétique SAS v. Président de l'Autorité de la Concurrence, Ministre de l'Économie, de l'Industrie et de l'Emploi ( „Článek 101 odst. 1 a 3 SFEU — Nařízení (ES) č. 2790/1999 — Články 2 až 4 — Hospodářská soutěž — Restriktivní praktiky — Selektivní distribuční síť — Kosmetické výrobky a výrobky osobní hygieny — Obecný a absolutní zákaz internetového prodeje — Zákaz, který dodavatel uložil schváleným distributorům“ )

text:
               3.12.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 355/3

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 13. října 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour d'appel de Paris — Francie) — Pierre Fabre Dermo-Cosmétique SAS v. Président de l'Autorité de la Concurrence, Ministre de l'Économie, de l'Industrie et de l'Emploi
   (Věc C-439/09) (1)

   (Článek 101 odst. 1 a 3 SFEU - Nařízení (ES) č. 2790/1999 - Články 2 až 4 - Hospodářská soutěž - Restriktivní praktiky - Selektivní distribuční síť - Kosmetické výrobky a výrobky osobní hygieny - Obecný a absolutní zákaz internetového prodeje - Zákaz, který dodavatel uložil schváleným distributorům)
   2011/C 355/04
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour d'appel de Paris

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Pierre Fabre Dermo-Cosmétique SAS

      Žalovaní: Président de l'Autorité de la Concurrence, Ministre de l'Économie, de l'Industrie et de l'Emploi

      Za přítomnosti: Ministère public, Evropská komise

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Cour d'appel de Paris — Hospodářská soutěž — Obecný a absolutní zákaz internetového prodeje kosmetických výrobků a výrobků osobní hygieny, který dodavatel uložil schváleným distributorům v rámci selektivní distribuční sítě — Povinnost prodávat takové výrobky ve fyzicky existujících prostorách za přítomnosti diplomovaného farmaceuta — Tvrdé omezení, jehož účelem je omezení hospodářské soutěže ve smyslu čl. 81 odst. 1 ES, na něž se nemůže vztahovat bloková výjimka podle nařízení Komise č. 2790/1999 ze dne 22. prosince 1999 o použití čl. 81 odst. 3 Smlouvy na kategorie vertikálních dohod a jednání ve vzájemné shodě (Úř. věst. L 336, s. 21) — Možnost požívat individuální výjimky podle čl. 81 odst. 3 ES

      Výrok

   Článek 101 odst. 1 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že smluvní klauzule, která v rámci systému selektivní distribuce vyžaduje, aby k prodeji kosmetických výrobků a výrobků osobní hygieny docházelo ve fyzicky existujících prostorách za přítomnosti diplomovaného farmaceuta, a která má za následek zákaz použití internetu k tomuto prodeji, představuje omezení na základě účelu ve smyslu tohoto ustanovení, jestliže se po individuálním a konkrétním přezkumu znění i cíle této smluvní klauzule a právního i hospodářského kontextu, do kterého zapadá, s ohledem na vlastnosti dotčených výrobků jeví, že tato klauzule není objektivně odůvodněna.
   Článek 4 písm. c) nařízení Komise (ES) č. 2790/1999 ze dne 22. prosince 1999 o použití čl. 81 odst. 3 Smlouvy na kategorie vertikálních dohod a jednání ve vzájemné shodě musí být vykládán v tom smyslu, že bloková výjimka podle článku 2 uvedeného nařízení se nepoužije na smlouvu o selektivní distribuci, která obsahuje klauzuli, jež de facto zakazuje internet jako způsob uvádění smluvních výrobků na trh. Na takovou smlouvu se však může individuálně vztahovat výjimka upravená v čl. 101 odst. 3 SFEU, jsou-li naplněny podmínky tohoto ustanovení.

      (1)  Úř. věst. C 24, 30.1.2010.


title: Věc C-445/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg (Německo) dne 9. října 2008 – Kurt Wierer v. Land Baden-Württemberg

text:
               7.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/11

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg (Německo) dne 9. října 2008 – Kurt Wierer v. Land Baden-Württemberg
   (Věc C-445/08)
   (2009/C 32/19)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Kurt Wierer

      Žalovaný: Land Baden-Württemberg
   Předběžné otázky

               1)

               Je v rozporu se zásadami rozvinutými Evropským soudním dvorem v rozsudcích ze dne 26. června 2008 (C-329/06 a C-343/06, Wiedemann, a C-334/06 až C-336/06, Zerche), když se vnitrostátní orgány vydávající řidičské průkazy a soudy hostitelského členského státu při zkoumání dodržování podmínek bydliště podle článku 9 směrnice 91/439/EHS opírají o vysvětlení a informace vydávajícího členského státu zjištěné v době vydání řidičského průkazu v neprospěch držitele řidičského průkazu, které tento vydávající členský stát zjistil ve správním nebo soudním řízení a jež byl povinen předložit v rámci povinnosti součinnosti uložené vnitrostátním procesním právem při objasňování skutkového stavu relevantního pro rozhodnutí?

               2)

               V případě záporné odpovědi na první otázku:
               Je v rozporu se zásadami rozvinutými Evropským soudním dvorem v rozsudcích ze dne 26. června 2008 (C-329/06 a C-343/06, Wiedemann, a C-334/06 až C-336/06, Zerche) to, že vnitrostátní orgány vydávající řidičské průkazy a soudy hostitelského členského státu při zkoumání dodržování podmínek bydliště podle článku 9 směrnice 91/439/EHS (1), když je zde konkrétní podklad pro to, že tato podmínka nebyla v době vydání řidičského průkazu splněna, zahájí ve vydávajícím členském státě, a sice na ohlašovacích úřadech, u pronajimatelů nebo zaměstnavatelů další šetření a přitom využijí zjištěné skutečnosti, pokud měly důkazní sílu, samotné nebo spolu s již zjištěnými informacemi z vydávajícího členského státu nebo pocházející od samotného držitele řidičského průkazu?

      (1)  Úř. věst. L 237, s. 1; Zvl. vyd. 07/01, s. 317.


title: Věc T-263/06: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 26. listopadu 2008 – Řecko v. Komise ( EZOZF — Záruční sekce — Výdaje vyloučené z financování Společenství — Doprovodná opatření ve vztahu k rozvoji venkova — Lhůta 24 měsíců — Posouzení výdajů, které se mají vyloučit — Klíčové kontroly — Zevšeobecňování konstatování nesplnění povinností — Zásada ne bis in idem — Zásada proporcionality )

text:
               24.1.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 19/26

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 26. listopadu 2008 – Řecko v. Komise
   (Věc T-263/06) (1)

   („EZOZF - Záruční sekce - Výdaje vyloučené z financování Společenství - Doprovodná opatření ve vztahu k rozvoji venkova - Lhůta 24 měsíců - Posouzení výdajů, které se mají vyloučit - Klíčové kontroly - Zevšeobecňování konstatování nesplnění povinností - Zásada ne bis in idem - Zásada proporcionality“)
   (2009/C 19/47)
   Jednací jazyk: řečtina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Řecká republika (zástupci: I. Chalkias a G. Kanellopoulos, zmocněnci)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: F. Jimeno Fernández a H. Tserepa-Lacombe, zmocněnci, ve spolupráci s N. Korogiannakisem, advokátem)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2006/554/ES ze dne 27. července 2006, které vylučuje z financování Společenství některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) (Úř. věst. 2006 L 218, s. 12) v rozsahu, v němž vylučuje některé výdaje vynaložené Řeckou republikou, pokud jde o doprovodná opatření ve vztahu k rozvoji venkova.
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Řecké republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 281, 18.11.2006.


title: Věc T-182/12: Žaloba podaná dne 26. dubna 2012 — HTTS v. Rada

text:
               16.6.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 174/29

         Žaloba podaná dne 26. dubna 2012 — HTTS v. Rada
   (Věc T-182/12)
   2012/C 174/47
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: HTTS Hanseatic Trade Trust & Shipping GmbH (Hamburg, Německo) (zástupci: J. Kienzle a M. Schlingmann, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil nařízení Rady (EU) č. 267/2012 ze dne 23. března 2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení nařízení (EU) č. 961/2010 v části, ve které se týká žalobkyně;

               —

               uložil Radě náhradu nákladů řízení, zejména těch, které vynaložila žalobkyně.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod vycházející z porušení práv obhajoby žalobkyně

                           —

                           Rada porušila právo žalobkyně na účinnou právní ochranu a zejména povinnost uvést odůvodnění tím, že pro opětovné zařazení žalobkyně do seznamu osob a subjektů, které podle článku 23 napadeného nařízení podléhají omezujícím opatřením, neuvedla dostatečné odůvodnění.

                           —

                           Rada porušila právo žalobkyně být vyslechnut tím, že žalobkyni neposkytla možnost vyjádřit se předem k opětovnému zařazení do seznamu osob a subjektů, které podléhají omezujícím opatřením, a vyvolat tím přezkoumání věci Radou.

               2)

               Druhý žalobní důvod vycházející z neexistence důvodu pro opětovné zařazení žalobkyně do seznamu osob a subjektů, které podléhají omezujícím opatřením

                           —

                           Důvody uvedené Radou pro opětovné zařazení žalobkyně do seznamu osob a subjektů, které podléhají omezujícím opatřením, její zařazení neodůvodňují a jsou obsahově chybné. Žalobkyně zejména není ovládána společností IRISL.

                           —

                           Zařazení žalobkyně do seznamu osob a subjektů, které podléhají omezujícím opatřením, je založeno na zjevně nesprávném posouzení jejího postavení a jejích činností Radou.

               3)

               Třetí žalobní důvod vycházející z porušení základního práva žalobkyně na respektování vlastnického práva

                           —

                           Opětovné zařazení žalobkyně do seznamu osob a subjektů, které podléhají omezujícím opatřením, představuje neodůvodněný zásah do jejího základního práva vlastnit majetek, protože na základě nedostatečného odůvodnění Rady jí není zřejmé, z jakých důvodů byla zařazena na seznam osob, na něž se omezující opatření vztahují.

                           —

                           Zařazení žalobkyně do seznamu osob a subjektů, které podléhají omezujícím opatřením, představuje nepřiměřený zásah do jejích vlastnických práv a je zjevně nezpůsobilé k dosažení cílů, které napadené nařízení sleduje. V každém případě jde nad rámec toho, co je pro dosažení těchto cílů nezbytné.


title: Věc F-15/11: Žaloba podaná dne 18. února 2011 — Mariën v. EEAS

text:
               7.5.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 139/30

         Žaloba podaná dne 18. února 2011 — Mariën v. EEAS
   (Věc F-15/11)
   2011/C 139/57
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Peter Mariën (Elsene, Belgie) (zástupci: B. Theeuwes a F. Pons, attorneys)

      Žalovaná: Evropská služba pro vnější činnost

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí vedoucího delegace EU v Afghánistánu, podle kterého museli členové této delegace opustit svůj hotel a přestěhovat se do obytného zařízení EU

      Návrhové žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí zvláštního zmocněnce EU a vedoucího delegace EU v Afghánistánu, obsažené v elektronické poště ze dne 11. ledna 2011, přestěhovat se dne 14. ledna 2011 do obytné zóny v Kábulu, Afghánistán;

               —

               uložit EEAS náhradu veškerých nákladů v souvislosti s předběžnými opatřeními v souvislosti s ubytováním;

               —

               uložit EEAS náhradu škody ve výši 10 000 eur, vzniklé na základě způsobeného psychologického stresu a újmy;

               —

               uložit EEAS náhradu nákladů řízení.


title: Věc F-61/05: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 24. dubna 2008 – Dalmasso v. Komise (Veřejná služba — Smluvní zaměstnanci — Přijetí — Zařazení do funkční skupiny — Žádost o přehodnocení zařazení a platu stanovených při přijetí — Bývalý smluvní pomocný zaměstnanec přijatý jako smluvní zaměstnanec — Článek 3a a čl. 80 odst. 2 a 3 pracovního řádu ostatních zaměstnanců — Úkoly související s různými funkčními skupinami — Rovné zacházení — Neopodstatněná žaloba)

text:
               15.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/68

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 24. dubna 2008 – Dalmasso v. Komise
   (Věc F-61/05) (1)

   (Veřejná služba - Smluvní zaměstnanci - Přijetí - Zařazení do funkční skupiny - Žádost o přehodnocení zařazení a platu stanovených při přijetí - Bývalý smluvní pomocný zaměstnanec přijatý jako smluvní zaměstnanec - Článek 3a a čl. 80 odst. 2 a 3 pracovního řádu ostatních zaměstnanců - Úkoly související s různými funkčními skupinami - Rovné zacházení - Neopodstatněná žaloba)
   (2008/C 209/122)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Raffaelle Dalmasso (Schaerbeek, Belgie) (zástupce: L. Vogel, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: J. Currall a G. Berscheid, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Rada Evropské unie (zástupci: M. Arpio Santacruz a I. Sulce, zmocněnci)
   Předmět věci
   Veřejná služba – Jednak zrušení rozhodnutí Komise, kterým se zamítá stížnost podaná žalobkyní, bývalou pomocnou smluvní zaměstnankyní, proti rozhodnutí, kterým se stanoví její zařazení a její plat jako smluvního zaměstnance, a jednak požadavek na náhradu škody
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 229, 17.9.2005, s. 30 (věc byla původně zapsána u Soudu prvního stupně Evropských společenství pod číslem T-269/05 a předána Soudu pro veřejnou službu Evropské unie usnesením ze dne 15.12.2005).


title: Věc T-545/12: Usnesení Tribunálu ze dne 11. listopadu 2013 — Mory a další v. Komise ( „Žaloba na neplatnost — Státní podpory — Tradiční a expresní kurýrní služba — Rozhodnutí, podle kterého se povinnost vrátit státní podporu nevztahuje na potenciální nabyvatele příjemce podpory, s nímž je vedeno insolvenční řízení — Neexistence právního zájmu na podání žaloby — Nepřípustnost“ )

text:
               18.1.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 15/16

         Usnesení Tribunálu ze dne 11. listopadu 2013 — Mory a další v. Komise
   (Věc T-545/12) (1)

   (Žaloba na neplatnost - Státní podpory - Tradiční a expresní kurýrní služba - Rozhodnutí, podle kterého se povinnost vrátit státní podporu nevztahuje na potenciální nabyvatele příjemce podpory, s nímž je vedeno insolvenční řízení - Neexistence právního zájmu na podání žaloby - Nepřípustnost)
   2014/C 15/23
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Mory SA (Pantin, Francie), Mory Team (Pantin), Superga Invest, původně Compagnie française superga d’investissement dans le service (CFSIS) (Miraumont, Francie) (zástupci: B. Vatiert a F. Loubières, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: T. Maxian Rusche a B. Stromsky, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C(2012) 2401 final ze dne 4. dubna 2012 týkajícího se převzetí aktiv skupiny Sernam v rámci insolvenčního řízení.

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               O návrzích Francouzské republiky a společnosti Calberson na vstup do řízení jako vedlejší účastnice již není třeba rozhodovat.

               3)

               Společnosti Mory SA, Mory Team a Superga Invest ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

               4)

               Francouzská republika a společnost Calberson, jež podaly žádost o vstup do řízení jako vedlejší účastnice, ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 71, 9.3.2013.


title: Věc T-221/07: Usnesení Tribunálu ze dne 23. dubna 2013 — Maďarsko v. Komise

text:
               15.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/40

         Usnesení Tribunálu ze dne 23. dubna 2013 — Maďarsko v. Komise
   (Věc T-221/07) (1)

   2013/C 171/82
   Jednací jazyk: maďarština
   Předseda sedmého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 199, 25.8.2007.


title: Věc F-80/06: Žaloba podaná dne 21. července 2006 – Duyster v. Komise

text:
               28.10.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 261/33

         Žaloba podaná dne 21. července 2006 – Duyster v. Komise
   (Věc F-80/06)
   (2006/C 261/69)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Účastníci řízení

      Žalobyně: Tineke Duyster (Oetrange, Lucembursko) (zástupce: W.H.A.M. van den Muijsenbergh, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobkyně

               —

               prohlásit, že je žaloba přípustná, nebo podpůrně, že je zčásti přípustná;

               —

               zrušit rozhodnutí Orgánu oprávněného ke jmenování (OOJ) ze dne 22. prosince 2005 a ze dne 11. května 2006 nebo podpůrně zrušit tato rozhodnutí zčásti;

               —

               určit, že žádná právní norma nebrání tomu, aby mohla žalobkyně požadovat, aby byla zrušena její rodičovská dovolená podle článku 2 obecných prováděcích ustanovení k článku 42a služebního řádu o rodičovské dovolené (OPU);

               —

               určit, že žalovaná neuvedla žádný právoplatný argument a žádný právoplatný právní důvod, který by bránil závěru, že se žalobkyně nachází v činné službě;

               —

               určit, že žalovaná neuvedla žádný argument, který by mohl zbavit žalobkyni výhod souvisejících se správním postavením v činné službě;

               —

               podpůrně určit, že žádná právní norma nebrání tomu, aby žalovaná provedla vážení zájmů, použila čl. 2 odst. 4 OPU a přijala na tomto základě rozhodnutí o zrušení rodičovské dovolené;

               —

               podpůrně vyhovět zčásti jednomu nebo vícero uvedeným návrhovým žádáním;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení, včetně nákladů na právní pomoc týkající se rozhodnutí přijatého v návaznosti na žádost žalobkyně ze dne 6. prosince 2005.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně již v rámci věcí F-51/05 (1) a F-18/06 (2) napadala skutečnost, že Komise nejdříve určila, že žalobkyně odejde na rodičovskou dovolenou na dobu od 1. listopadu 2004 do 30. dubna 2005 a následně dopisem ze dne 17. listopadu 2005 stanovila datum začátku rodičovské dovolené na 8. listopadu 2004.
   Žalobkyně podala dne 6. prosince 2005 žádost na základě čl. 90 odst. 1 služebního řádu a OPU ve věci rodičovské dovolené. Požadovala zrušení rodičovské dovolené uvedené v dopise OOJ. Dne 22. prosince 2005 OOJ rozhodl, že tato žádost je nepřípustná. Žalobkyně tedy podala dne 14. února 2006 stížnost směřující proti rozhodnutí ze dne 22. prosince 2005 a vycházející z čl. 90 odst. 2 služebního řádu. OOJ označil tuto stížnost rovněž za nepřípustnou v rozhodnutí, které obsahovalo pouze několik řádek.
   Na podporu své žaloby proti rozhodnutím o nepřípustnosti se žalobkyně dovolává zejména: i) existence nesprávného skutkového stavu v rozhodnutích; ii) porušení obsahu a smyslu čl. 90 odst. 1 a 2 služebního řádu; iii) existence rozporu; iv) nejasnosti rozhodnutí; v) porušení obsahu a smyslu čl. 42a služebního řádu; vi) porušení obsahu a smyslu článku 2 OPU, vii) porušení judikatury; viii) porušení obsahu a smyslu článku 25 služebního řádu; ix) porušení zásady proporcionality, legitimního očekávání, rovného zacházení a právní jistoty, jakož i porušení zásady vážení zájmů, nedodržení povinnosti zaměstnavatele poskytnout informace a porušení zásady řádného úředního postupu; x) nepředložení důkazu tvrzení OOJ, podle nějž je obsah žádosti podané žalobkyní již součástí věci F-51/05.
   Žalobkyně uvádí rovněž argumenty, díky kterým má za to, že je možné vyhovět její žádosti ve věci samé. Dovolává se zejména existence nové situace, která odůvodňuje podání nové žádosti (dokonce i se zpětným účinkem), obsahu a smyslu článku 42a služebního řádu, obsahu OPU a zejména jejich čl. 2 odst. 4, článků 35, 36, 59 a 62 služebního řádu, jakož i právních zásad uvedených výše v bodě x).

      (1)  Úř. věst. C 217, 3.9.2005 (věc původně zapsaná do rejstříku Soudu prvního stupně Evropských Společenství pod číslem T-249/05 a postoupena Soudu pro veřejnou službu Evropské unie usnesením ze dne 15.12.2005).

      (2)  Úř. věst. C 154, 1.7.2006.


title: Věc T-189/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 15. července 2015 – GEA Group v. Komise „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Evropské trhy s tepelnými stabilizátory — Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES a článku 53 Dohody o EHP — Protiprávní jednání, kterého se dopustily dceřiné společnosti — Pokuty — Solidární odpovědnost dceřiných společností a mateřské společnosti — Překročení horní hranice 10 % u jedné z dceřiných společností — Rozhodnutí o znovupřijetí — Snížení částky pokuty pro uvedenou dceřinou společnost — Přičtení povinnosti zaplatit sníženou částku pokuty jiné dceřiné společnosti a mateřské společnosti — Právo na obhajobu — Právo být vyslechnut — Právo na přístup ke spisu“

text:
               14.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 302/31

         Rozsudek Tribunálu ze dne 15. července 2015 – GEA Group v. Komise
   (Věc T-189/10) (1)

   („Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Evropské trhy s tepelnými stabilizátory - Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES a článku 53 Dohody o EHP - Protiprávní jednání, kterého se dopustily dceřiné společnosti - Pokuty - Solidární odpovědnost dceřiných společností a mateřské společnosti - Překročení horní hranice 10 % u jedné z dceřiných společností - Rozhodnutí o znovupřijetí - Snížení částky pokuty pro uvedenou dceřinou společnost - Přičtení povinnosti zaplatit sníženou částku pokuty jiné dceřiné společnosti a mateřské společnosti - Právo na obhajobu - Právo být vyslechnut - Právo na přístup ke spisu“)
   (2015/C 302/40)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: GEA Group AG (Düsseldorf, Německo) (zástupci: A. Kallmayer, I. du Mont a G. Schiffers, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: R. Sauer a F. Ronkes Agerbeek, zmocněnci, ve spolupráci s W. Bergem, advokátem)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C (2010) 727 ze dne 8. února 2010, kterým se mění rozhodnutí Komise C (2009) 8682 final ze dne 11. listopadu 2009 v řízení podle článku 81 ES a článku 53 Dohody o EHP (Věc COMP/38.589 – Tepelné stabilizátory) nebo, podpůrně, návrh na snížení částky pokut uložených žalobkyni.

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Komise C (2010) 727 ze dne 8. února 2010, kterým se mění rozhodnutí Komise C (2009) 8682 final ze dne 11. listopadu 2009 v řízení podle článku 81 ES a článku 53 Dohody o EHP (Věc COMP/38.589 – Tepelné stabilizátory) se zrušuje v rozsahu, v němž se týká společnosti GEA Group AG.

               2)

               Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 179, 3.7.2010.


title: Věc C-11/15: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 22. června 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Nejvyššího správního soudu – Česká republika) – Odvolací finanční ředitelství v. Český rozhlas „Řízení o předběžné otázce — Šestá směrnice 77/388/EHS — Daň z přidané hodnoty — Článek 2 bod 1 — Poskytování služeb za protiplnění — Pojem — Veřejnoprávní vysílání — Financování prostřednictvím povinného poplatku stanoveného zákonem“

text:
               29.8.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 314/3

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 22. června 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Nejvyššího správního soudu – Česká republika) – Odvolací finanční ředitelství v. Český rozhlas
   (Věc C-11/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Šestá směrnice 77/388/EHS - Daň z přidané hodnoty - Článek 2 bod 1 - Poskytování služeb za protiplnění - Pojem - Veřejnoprávní vysílání - Financování prostřednictvím povinného poplatku stanoveného zákonem“)
   (2016/C 314/04)
   Jednací jazyk: čeština

      Předkládající soud

   Nejvyšší správní soud

      Účastníci původního řízení

      Stěžovatel: Odvolací finanční ředitelství

      Další účastník řízení: Český rozhlas

      Výrok

   Článek 2 bod 1 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně musí být vykládán v tom smyslu, že taková činnost veřejnoprávního vysílání, o jakou jde ve věci v původním řízení, která je financována prostřednictvím povinného poplatku placeného na základě zákona vlastníky či držiteli rozhlasového přijímače a provozována vysílací společností zřízenou zákonem, není poskytováním služeb „za protiplnění“ ve smyslu tohoto ustanovení, a nespadá tedy do působnosti uvedené směrnice.

      (1)  Úř. věst. C 138, 27. 4. 2015.


title: Věc T-113/04: Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 12. prosince 2007 – Atlantic Container Line a další v. Komise ( Plnění povinností vyplývajících z rozsudku Soudu — Náhrada nákladů na bankovní záruku zřízenou za účelem odložení platby pokuty uložené Komisí, která byla následně zrušena Soudem — Žaloba na zrušení a na náhradu škody — Mimosmluvní odpovědnost Společenství — Neexistence přímé příčinné souvislosti mezi protiprávním jednáním orgánu a tvrzené škody )

text:
               8.3.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 64/38

         Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 12. prosince 2007 – Atlantic Container Line a další v. Komise
   (Věc T-113/04) (1)

   („Plnění povinností vyplývajících z rozsudku Soudu - Náhrada nákladů na bankovní záruku zřízenou za účelem odložení platby pokuty uložené Komisí, která byla následně zrušena Soudem - Žaloba na zrušení a na náhradu škody - Mimosmluvní odpovědnost Společenství - Neexistence přímé příčinné souvislosti mezi protiprávním jednáním orgánu a tvrzené škody“)
   (2008/C 64/62)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Atlantic Container Line AB (Göteborg, Švédsko); Transportación Marítima MexicanaSA de CV (Mexiko, Mexiko); Hanjin Shipping Co. Ltd (Soul, Jižní Korea); Hyundai Merchant Marine Co. Ltd (Soul); Mediterranean Shipping Co. SA (Ženeva, Švýcarsko); Neptune Orient Lines Ltd (Singapur, Singapur); Orient Overseas Container Line (UK) Ltd (Suffolk, Spojené království); P & O Nedlloyd Container Line Ltd (Londýn, Spojené království); a Sea-Land Service, Inc. (Jacksonville, Florida, Spojené státy) (zástupci: původně J. Pheasant, M. Levitt a K. Nicholson, poté M. Levitt a K. Nicholson, solicitors)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupce: P. Oliver, zmocněnec)
   Předmět věci
   Jednak žaloba, kterou se žalobkyně domáhají zrušení dopisu Komise ze dne 6. ledna 2004, kterým se odmítá proplacení nákladů na bankovní záruku, které žalobkyně vynaložily v důsledku pokut, které jim byly uloženy rozhodnutím Komise 1999/243/ES ze dne 16. září 1998 týkajícím se řízení podle článků 85 a 86 Smlouvy o ES [nyní články 81 ES a 82 ES] (Věc IV/35.134 – Trans-Atlantic Conference Agreement) (Úř. věst. 1999, L 95, s. 1), zrušeným rozsudkem Soudu ze dne 30. září 2003, Atlantic Container Line a další v. Komise, a jednak žaloba na náhradu újmy, kterou se žalobkyně domáhají náhrady těchto nákladů na bankovní záruku.
   Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Žalobkyním se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 118, 30.4.2004.


title: Věc T-340/17: Žaloba podaná dne 30. května 2017 – Japan Airlines v. Komise

text:
               24.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 239/60

         Žaloba podaná dne 30. května 2017 – Japan Airlines v. Komise
   (Věc T-340/17)
   (2017/C 239/73)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Japan Airlines Co. Ltd (Tokio, Japonsko) (zástupci: J.-F. Bellis a K. Van Hove, advokáti, a R. Burton, solicitor)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil v plném rozsahu v části, v níž se týká žalobkyně, rozhodnutí Komise C(2017) 1742 final ze dne 17. března 2017 v řízení podle článku 101 SFEU, článku 53 Dohody o EHP a článku 8 Dohody mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o letecké dopravě (věc AT.39258 – nákladní letecká doprava);

               —

               podpůrně v rámci soudního přezkumu v plné jurisdikci snížil pokutu uloženou žalobkyni, a

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně jedenáct žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z toho, že Komise porušuje zásadu ne bis in idem a článek 266 SFEU tím, že konstatovala, že je žalobkyně odpovědná za aspekty protiprávního jednání, za které ji Komise zbavila odpovědnosti v rozhodnutí z roku 2010, a každopádně že Komise porušuje použitelnou promlčecí lhůtu tím, že uložila žalobkyni pokutu za tyto aspekty a neprokázala oprávněný zájem na formálním konstatování protiprávního jednání ve vztahu k těmto aspektům.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že Komise porušuje zásadu zákazu diskriminace tím, že opětovně přijala napadené rozhodnutí, jelikož žalobkyně se nachází v méně příznivém postavení než ostatní adresáti rozhodnutí z roku 2010, vůči kterým se posledně uvedené rozhodnutí stalo konečným a závazným.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z toho, že Komise porušuje článek 101 SFEU a článek 53 Dohody o EHP, překračuje svou pravomoc a porušuje právo žalobkyně na obhajobu tím, že jí přičítá odpovědnost za protiprávní jednání, pokud jde o linky v EHP a linky mezi Unií a Švýcarskem, v období, kdy neměla pravomoc provést článek 101 SFEU a článek 53 Dohody o EHP vůči leteckým společnostem, které působily pouze na linkách mezi EHP a třetími zeměmi, takže jednání žalobkyně na linkách mezi EHP a třetími zeměmi bylo legální.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z toho, že Komise porušuje článek 101 SFEU a článek 53 Dohody o EHP tím, že konstatovala, že se žalobkyně podílela na jediném a trvajícím protiprávním jednání, které zahrnuje linky, které žalobkyně neobsluhovala a neměla právní nárok je obsluhovat.

               5.

               Pátý žalobní důvod vycházející z toho, že Komise porušuje článek 101 SFEU a článek 53 Dohody o EHP tím, že prohlásila svou pravomoc k rozhodnutí ve věci služeb nákladní letecké dopravy na linkách směřujících z třetích zemí do EHP, jelikož tyto služby jsou prodávány zákazníkům usazeným mimo EHP.

               6.

               Šestý žalobní důvod vycházející z toho, že Komise porušuje právo žalobkyně na obhajobu, zásadu zákazu diskriminace a zásadu proporcionality tím, že na jednotlivé letecké dopravce uplatňuje odlišné požadavky na důkazy.

               7.

               Sedmý žalobní důvod vycházející z toho, že Komise porušuje pokyny pro výpočet pokut z roku 2006 (1) a zásadu proporcionality tím, že do hodnoty tržeb, která byla použita jako základ pro výpočet pokuty, zahrnuje příjmy plynoucí z cen za nákladní leteckou dopravu, jež nesouvisí s protiprávním jednáním, které je předmětem napadeného rozhodnutí.

               8.

               Osmý žalobní důvod vycházející z toho, že Komise porušuje pokyny pro výpočet pokut z roku 2006 a zásadu legitimního očekávání tím, že do hodnoty tržeb, která byla použita jako základ pro výpočet pokuty, zahrnuje příjmy plynoucí z nákladní letecké dopravy na linkách směřujících z třetích zemí do EHP.

               9.

               Devátý žalobní důvod vycházející z toho, že Komise porušuje zásadu proporcionality tím, že omezuje snížení pokuty přiznané žalobkyni na základě právního rámce na 15 %.

               10.

               Desátý žalobní důvod vycházející z toho, že Komise porušuje zásadu zákazu diskriminace, zásadu proporcionality, jakož i právo žalobkyně na obhajobu tím, že žalobkyni nepřiznává snížení pokuty ve výši 10 % na základě její omezené účasti na protiprávním jednání, zatímco ostatním adresátům rozhodnutí z roku 2010, kteří se nacházejí v situaci objektivně podobné situaci žalobkyně, bylo takové snížení přiznáno.

               11.

               Jedenáctý žalobní důvod vycházející z toho, že by měl Tribunál provést přezkum v plné jurisdikci a značně snížit pokutu.

      (1)  Pokyny pro výpočet pokut uložených podle čl. 23 odst. 2 písm. a) nařízení č. 1/2003 (Úř. věst. 2006, C 210, s. 2).


               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 331/51

         (2006/C 331/113)
   Poslední publikace Soudního dvora v Úředním věstníku Evropské unie

         Úř. věst. C 326, 30.12.2006

   Dřívější publikace

      Úř. věst. C 310, 16.12.2006

      Úř. věst. C 294, 2.12.2006

      Úř. věst. C 281, 18.11.2006

      Úř. věst. C 261, 28.10.2006

      Úř. věst. C 249, 14.10.2006

      Úř. věst. C 237, 30.9.2006

   Tyto texty jsou k dispozici na adrese:

               EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Věc T-259/06: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 16. prosince 2008 – Torres v. OHIM – Navisa Industrial Vinícola Española (MANSO DE VELASCO) ( Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství MANSO DE VELASCO — Starší národní slovní ochranná známka VELASCO — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 )

text:
               7.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/28

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 16. prosince 2008 – Torres v. OHIM – Navisa Industrial Vinícola Española (MANSO DE VELASCO)
   (Věc T-259/06) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství MANSO DE VELASCO - Starší národní slovní ochranná známka VELASCO - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94“)
   (2009/C 32/51)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Miguel Torres, SA (Vilafranca del Penedés, Španělsko) (zástupci: E. Armijo Chávarri a A. Castán Pérez-Gómez, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: J. Laporta Insa, zmocněnec)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastník před Soudem: Navisa Industrial Vinícola Española, SA (Montilla, Španělsko)
   Předmět věci
   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 29. června 2006 (věc R 865/2005-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi Navisa Industrial Vinícola Española, SA a Miguelem Torresem, SA
   Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Miguel Torres, SA, se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 29, 2.12.2006.


title: Věc T-295/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 12. září 2012 — Duscholux Ibérica v. OHIM — Duschprodukter i Skandinavien (duschy) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Mezinárodní zápis s uvedením Evropského společenství — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství duschy — Starší obrazová ochranná známka Společenství DUSCHO Harmony — Relativní důvod pro zamítnutí — Neexistence nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 — Povinnost uvést odůvodnění — Články 75 a 76 nařízení č. 207/2009“ )

text:
               20.10.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 319/8

         Rozsudek Tribunálu ze dne 12. září 2012 — Duscholux Ibérica v. OHIM — Duschprodukter i Skandinavien (duschy)
   (Věc T-295/11) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Mezinárodní zápis s uvedením Evropského společenství - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství duschy - Starší obrazová ochranná známka Společenství DUSCHO Harmony - Relativní důvod pro zamítnutí - Neexistence nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Povinnost uvést odůvodnění - Články 75 a 76 nařízení č. 207/2009)
   2012/C 319/14
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Duscholux Ibérica, SA (Barcelona, Španělsko) (zástupce: J. Carbonell Callicó, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Duschprodukter i Skandinavien AB (Hisings Backa, Švédsko) (zástupci: původně M. Jonson, poté A. Kyhlhammar, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 21. března 2011 (věc R 662/2010-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi Duscholux Ibérica, SA a Duschprodukter i Skandinavien AB.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Duscholux Ibérica, SA se ukládá náhrada nákladů řízení, včetně nákladů, které Duschprodukter i Skandinavien AB vynaložila v řízení před odvolacím senátem.

      (1)  Úř. věst. C 238, 13.8.2011.


title: Věc T-6/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 22. května 2012 — Sviluppo Globale v. Komise ( „Veřejné zakázky na služby — Nabídkové řízení — Poskytování podpory celní správě a daňové správě v Kosovu — Odmítnutí nabídky uchazeče — Akt, který nelze napadnout žalobou — Potvrzující akt — Nepřípustnost — Přístup k dokumentům — Nařízení (ES) č. 1049/2001 — Dokumentace k nabídkovému řízení — Částečné odepření přístupu — Výjimka týkající se ochrany obchodních zájmů třetích osob — Nedostatečné odůvodnění“ )

text:
               30.6.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 194/18

         Rozsudek Tribunálu ze dne 22. května 2012 — Sviluppo Globale v. Komise
   (Věc T-6/10) (1)

   (Veřejné zakázky na služby - Nabídkové řízení - Poskytování podpory celní správě a daňové správě v Kosovu - Odmítnutí nabídky uchazeče - Akt, který nelze napadnout žalobou - Potvrzující akt - Nepřípustnost - Přístup k dokumentům - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Dokumentace k nabídkovému řízení - Částečné odepření přístupu - Výjimka týkající se ochrany obchodních zájmů třetích osob - Nedostatečné odůvodnění)
   2012/C 194/28
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Sviluppo Globale GEIE (Řím, Itálie) (zástupci: F. Sciaudone, R. Sciaudone a A. Neri, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: P. Costa de Oliveira a F. Erlbacher, zmocněnci, ve spolupráci s P. Manzinim, advokátem)

      Předmět věci

   Zrušení rozhodnutí Komise ze dne 10. listopadu 2009, kterým byla odmítnuta nabídka podaná konsorciem, jehož je žalobkyně součástí, v rámci nabídkového řízení EuropAid/127843/D/SER/KOS, týkajícího se poskytování podpory celním a finančním správám v Kosovu (Úř. věst. 2009/S 4-003683), a zrušení rozhodnutí Komise ze dne 26. listopadu 2009, kterým byl konsorciu odepřen přístup k některým dokumentům souvisejícím s výše uvedeným nabídkovým řízením.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se v rozsahu, v němž směřuje proti rozhodnutí Evropské komise ze dne 10. listopadu 2009, kterým byla odmítnuta nabídka podaná konsorciem, jehož je žalobkyně součástí, v rámci nabídkového řízení EuropAid/127843/D/SER/KOS, týkajícího se poskytování podpory celním a finančním správám v Kosovu, jako nepřípustná odmítá.

               2)

               Rozhodnutí Komise ze dne 26. listopadu 2009, týkající se přístupu k některým dokumentům souvisejícím s tímto nabídkovým řízením, se v rozsahu, v němž jím je ve zveřejněné verzi hodnotící zprávy odepřen přístup k známkám přiděleným výborem pro hodnocení a uvedeným na stranách 3 až 5 této zprávy, zrušuje.

               3)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               4)

               Návrh žalobkyně na provedení dokazování se zamítá.

               5)

               Sviluppo Globale GEIE ponese vlastní náklady hlavního řízení a nahradí tři čtvrtiny nákladů hlavního řízení vynaložených Komisí. Komise ponese jednu čtvrtinu nákladů hlavního řízení.

               6)

               Sviluppo Globale nahradí veškeré náklady řízení o předběžných opatřeních ve věci T-6/10 R.

      (1)  Úř. věst. C 51, 27.2.2010.


title: Věc T-262/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 25. října 2011 — Microban International a Microban (Europe) v. Komise ( „Veřejné zdraví — Seznam přísad, které lze použít pro výrobu materiálů a předmětů z plastů určených pro styk s potravinami — Zpětvzetí návrhu původního přihlašovatele na zařazení přísady do seznamu — Rozhodnutí Komise nezařadit (4-chlor-2-hydroxyfenyl)(2,4-dichlorfenyl)ether do seznamu — Žaloba na neplatnost — Přípustnost — Právní akt — Bezprostřední dotčení — Neexistence prováděcích opatření — Právní základ“ )

text:
               3.12.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 355/19

         Rozsudek Tribunálu ze dne 25. října 2011 — Microban International a Microban (Europe) v. Komise
   (Věc T-262/10) (1)

   (Veřejné zdraví - Seznam přísad, které lze použít pro výrobu materiálů a předmětů z plastů určených pro styk s potravinami - Zpětvzetí návrhu původního přihlašovatele na zařazení přísady do seznamu - Rozhodnutí Komise nezařadit (4-chlor-2-hydroxyfenyl)(2,4-dichlorfenyl)ether do seznamu - Žaloba na neplatnost - Přípustnost - Právní akt - Bezprostřední dotčení - Neexistence prováděcích opatření - Právní základ)
   2011/C 355/33
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Microban International Ltd (Huntersville, Severní Karolína, Spojené státy); a Microban (Europe) Ltd (Cannock, Spojené království) (zástupce: M. Sánchez Rydelski, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: L. Pignataro a T. Scharf, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na neplatnost rozhodnutí Komise 2010/169/EU ze dne 19. března 2010 o nezařazení (4-chlor-2-hydroxyfenyl)(2,4-dichlorfenyl)etheru do seznamu EU přísad, které lze použít pro výrobu materiálů a předmětů z plastů určených pro styk s potravinami, podle směrnice 2002/72/ES, (Úř. věst. L 75, s. 25; Zvl. vyd. 3/35, s. 303).

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Komise 2010/169/EU ze dne 19. března 2010 o nezařazení (4-chlor-2-hydroxyfenyl)(2,4-dichlorfenyl)etheru do seznamu EU přísad, které lze, v souladu se směrnicí 2002/72/ES, použít pro výrobu materiálů a předmětů z plastů určených pro styk s potravinami, se zrušuje.

               2)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společnostmi Microban International Ltd. a Microban (Europe) Ltd.

      (1)  Úř. věst. C 221, 14.8.2010.


title: Věc C-454/05 P: Kasační opravný prostředek podaný  22. prosince 2005  Rakouskou republikou proti rozsudku vydanému dne  5. října 2005  Soudem prvního stupně Evropských společenství (čtvrtým senátem) ve spojených věcech T-366/03 a T-235/04

text:
               11.3.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 60/20

         Kasační opravný prostředek podaný 22. prosince 2005 Rakouskou republikou proti rozsudku vydanému dne 5. října 2005 Soudem prvního stupně Evropských společenství (čtvrtým senátem) ve spojených věcech T-366/03 a T-235/04
   (Věc C-454/05 P)
   (2006/C 60/40)
   Jednací jazyk: němčina
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byl předložen 22. prosince 2005 kasační opravný prostředek podaný Rakouskou republikou, zastoupenou Dr. Haraldem Dossim, s adresou pro účely doručování v Lucemburku, proti rozsudku vydanému dne 5. října 2005 Soudem prvního stupně Evropských společenství (čtvrtým senátem) ve spojených věcech T-366/03 a T-235/04.
   Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               zrušil rozsudek Soudu prvního stupně Evropských společenství (čtvrtého senátu) ze dne 5. října 2005 ve spojených věcech T-366/03 a T-235/04, Spolková země Horní Rakousko jako žalobkyně proti Komisi Evropských společenství jako žalované (1) z důvodu zrušení rozhodnutí Komise 2003/653/ES ze dne 2. září 2003 o vnitrostátních předpisech, kterými se zakazuje používání geneticky modifikovaných organismů ve spolkové zemi Horní Rakousko na základě ustanovení čl. 95 odst. 5 Smlouvy o ES (2).

               2.

               uložil Komisi náhradu nákladů celého řízení.

               3.

               zrušil uvedené rozhodnutí Komise nebo podpůrně vrátil věc zpět Soudu prvního stupně, aby o tomto bodě rozhodl.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Napadený rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 5. října 2005 je stižen jednak procesními chybami, jimiž byly poškozeny zájmy Rakouské republiky, a jednak porušením práva Společenství.
   Napadený rozsudek se obsahově zabývá pouze podmínkou „zvláštního problému“; ostatní podmínky čl. 95 odst. 5 ES nebyly zkoumány poté, co Soud dospěl k závěru, že podmínka existence specifického problému členského státu podávajícího žádost nebyla splněna. Soud se však nezabýval otázkou „zvláštního problému“ v intenzitě, která by byla úměrná jejímu významu pro vyřešení sporu. Nedostatečným zkoumáním dotčených argumentů porušil Soud jednak právo být vyslechnut a jednak povinnost odůvodnění, což představuje dvě procesní chyby.
   Vědecké posouzení rizik má zvláštní význam zejména v oblasti ochrany životního prostředí, zejména z důvodu uplatnění zásady obezřetnosti, a podmiňuje v rámci řízení podle čl. 95 odst. 5 ES obsáhlý přezkum vědeckých argumentů, zvláště tehdy, pokud existuje jakákoliv pochybnost o tom, zda je úroveň ochrany, stanovená v harmonizačním opatření, dostatečná. Komise, ale posléze ani Soud, se obsahově nezabývaly argumenty vznesenými Rakouskou republikou ani obsáhle nezkoumaly nezbytnost oznámeného opatření pro ochranu životního prostředí. Rozhodnutí Komise a rozsudek Soudu spočívají na studii EFSA, která se zabývala hlavní částí rakouské argumentace, otázkou koexistence geneticky modifikovaných a nemodifikovaných kultur, pouze okrajově – a v žádném případě zvlášť s ohledem na Spolkovou zemi Horní Rakousko. Soud nikdy nezkoumal přednesené vědecké poznatky při zohlednění zásady obezřetnosti.
   Konečně zastává účastník řízení podávající kasační opravný prostředek názor, že dřívější judikatura Soudního dvora není v rozporu s vedením kontradiktorního řízení v řízení podle čl. 95 odst. 5 ES a že právní názor Soudu tak představuje porušení práva Společenství. Jelikož neprovedení takového řízení porušuje právo být vyslechnut, což představuje dostatečný důvod pro zrušení napadeného rozhodnutí Komise.

      (1)  Úř. věst. C 296, 26.11.2005.

      (2)  Úř. věst. L 230, s. 34.


title: Věc C-166/06: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale civile di Bolzano dne  28. března 2006  – Eurodomus srl v. Comune di Bolzano

text:
               1.7.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 154/7

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale civile di Bolzano dne 28. března 2006 – Eurodomus srl v. Comune di Bolzano
   (Věc C-166/06)
   (2006/C 154/15)
   Jednací jazyk: italština
   Předkládající soud
   Tribunale civile di Bolzano
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Eurodomus srl

      Žalovaná: Comune di Bolzano
   Předběžné otázky

               1)

               Je porušeno právo Společenství, jestliže správní orgán, jenž má normativní pravomoc, jejíž výkon může mít zásadní vliv na hospodářské postavení žalobkyně, vydá ve věci předpisy, které brání použití rozhodnutí správního soudu?

               2)

               Porušila Provincia Autonoma di Bolzano právo Společenství, když tento veřejnoprávní subjekt v Bolzanu přijal čl. 107 odst. 25 provinčního zákona č. 13/1997, který tím, že pozměnil právní předpisy o urbanistice odstranil povolení k provozování obchodní činnosti v budovách postavených se stavebním povolením vydaným na základě předchozí platné právní úpravy týkající se urbanistiky, která dovolovala určení těchto budov k obchodní činnosti?

               3)

               Porušil rovněž komisař italské vlády právo Společenství, když přijal a použil výše uvedené ustanovení?


title: Věc C-48/16: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 17. května 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Okresného súdu Dunajská Streda – Slovensko) – ERGO Poist’ovňa, a.s. v. Alžbeta Barlíková „Řízení o předběžné otázce — Nezávislí obchodní zástupci — Směrnice 86/653/EHS — Provize obchodního zástupce — Článek 11 — Částečné nesplnění smlouvy uzavřené mezi třetí osobou a zmocnitelem — Důsledky pro nárok na provizi — Výraz ‚důvody na straně zmocnitele‘“

text:
               24.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 239/11

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 17. května 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Okresného súdu Dunajská Streda – Slovensko) – ERGO Poist’ovňa, a.s. v. Alžbeta Barlíková
   (Věc C-48/16) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Nezávislí obchodní zástupci - Směrnice 86/653/EHS - Provize obchodního zástupce - Článek 11 - Částečné nesplnění smlouvy uzavřené mezi třetí osobou a zmocnitelem - Důsledky pro nárok na provizi - Výraz ‚důvody na straně zmocnitele‘“)
   (2017/C 239/14)
   Jednací jazyk: slovenština

      Předkládající soud

   Okresný súd Dunajská Streda

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: ERGO Poist’ovňa, a.s.

      Žalovaná: Alžbeta Barlíková

      Výrok

               1)

               Článek 11 odst. 1 první odrážka směrnice Rady 86/653/EHS ze dne 18. prosince 1986 o koordinaci právní úpravy členských států týkající se nezávislých obchodních zástupců musí být vykládán v tom smyslu, že se nevztahuje jen na případy úplného nesplnění smlouvy uzavřené mezi zmocnitelem a třetí osobou, ale i na případy částečného nesplnění této smlouvy, jako je nedodržení objemu obchodů nebo doby trvání stanovených v uvedené smlouvě.

               2)

               Článek 11 odst. 2 a 3 směrnice 86/653 musí být vykládán v tom smyslu, že ustanovení smlouvy o obchodním zastoupení, podle něhož je zástupce povinen vrátit při částečném nesplnění smlouvy uzavřené mezi zmocnitelem a třetí osobou poměrnou část své provize, nepředstavuje „odchylku v neprospěch obchodního zástupce“ ve smyslu tohoto čl. 11 odst. 3, pokud je část provize, kterou je povinen vrátit, přiměřená rozsahu nesplnění uvedené smlouvy, a pod podmínkou, že k tomuto nesplnění nedošlo z důvodů na straně zmocnitele.

               3)

               Článek 11 odst. 1 druhá odrážka směrnice 86/653 musí být vykládán v tom smyslu, že výraz „důvody na straně zmocnitele“ se netýká pouze právních důvodů, které přímo vedly k ukončení smlouvy uzavřené mezi zmocnitelem a třetí osobou, ale zahrnuje veškeré právní a skutkové okolnosti přičitatelné zmocniteli, které jsou příčinou nesplnění této smlouvy.

      (1)  Úř. věst. C 136, 18.4.2016.


title: Věc T-256/12: Žaloba podaná dne 13. června 2012 — Hautau v. Komise

text:
               28.7.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 227/31

         Žaloba podaná dne 13. června 2012 — Hautau v. Komise
   (Věc T-256/12)
   2012/C 227/53
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Hautau GmbH (Helpsen, Německo) (zástupce: C. Peter, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí Komise Evropské unie C(2012) 2069 final ze dne 28. března 2012 ve věci COMP/39.452 — Kování pro okna a francouzská okna — v rozsahu, v němž se týká žalobkyně;

               —

               podpůrně v přiměřeném rozsahu snížil peněžitou pokutu uloženou žalobkyni;

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně devět žalobních důvodů.

               1)

               Zaprvé rozhodnutí o uložení pokuty nesprávně vychází porušení článku 101 SFEU. Takovéto porušení však nenastane, neboť jednání se konalo s plným vědomím a na přání protistrany na trhu.

               2)

               Zadruhé rozhodnutí o uložení pokuty nesprávně vychází z toho, že předmětem jednání mezi zúčastněnými podniky byla jiná než vyklápěcí a otáčecí kování.

               3.)

               Zatřetí, i kdyby došlo k porušení článku 101 SFEU, vychází rozhodnutí o uložení pokuty v každém případě nesprávně z toho, že protisoutěžními jednáními byla dotčena i speciální kování.

               4)

               Začtvrté je nesprávná též domněnka, že se žalobkyně podílela na případných protisoutěžních ujednáních, jejichž dosah se projevil i mimo území Spolkové republiky Německo. V každém případě přichází pro italský a řecký trh pro rok 2007 v úvahu porušení čl. 101 odst. 1 SFEU co se týče žalobkyně.

               5)

               Zapáté žalobkyně v návaznosti na druhý až čtvrtý žalobní důvod podpůrně vytýká nesprávné zohlednění obratu obchodu s posuvnými kováními, popř. speciálními kováními, jakož i obratem, jehož nebylo docíleno v Německu, při výpočtu pokuty. V důsledku započtení těchto obratů je obrat docílený žalovanou zjevně příliš vysoký pro zjištění základní částky. V důsledku toho došlo k porušení čl. 23 odst. 3 nařízení č. 1/2003.

               6)

               Zašesté žalobkyně dále podpůrně vytýká vyměření pokuty na základě nesprávného posouzení závažnosti protiprávního jednaní, jakož i výše odrazujícího příplatku (tzv. vstupní poplatek). Procentní sazba za závažnost protiprávního jednání, popř. odrazující příplatek, byly ohledně žalobkyně stanoveny v nepřiměřené výši. I v tomto rozsahu se tudíž jedná o porušení čl. 23 odst. 3 nařízení č. 1/2003.

               7)

               Zasedmé žalobkyně podpůrně vytýká též porušení čl. 23 odst. 3 nařízení č. 1/2003 z důvodu nesprávného zohlednění obratů, kterých dosáhla společně s dalšími členy kartelu.

               8)

               Zaosmé rozhodnutí krom toho trpí závažným nedostatkem odůvodnění. Proto musí být pro porušení článku 296 SFEU a z toho vyplývajícího porušení práva žalobkyně na obhajobu zrušeno v plném rozsahu a nezávisle na tom, zda se žalobkyně podílela či nepodílela na jednání porušujícím článek 101 SFEU. Zhojení nepřichází za probíhajícího řízení v úvahu.

               9)

               Zadeváté vychází Komise nesprávně z toho, že se žalobkyně od 16. listopadu 1999 do 3. července 2007 podílela na (údajně) protisoutěžních jednáních. Tvrzení, že došlo k jedinému protiprávnímu jednání trvajícímu od 16. listopadu 1999 do 3. července 2007, však není z důvodu autonomního zvýšení cen pro rok 2001, jakož i neexistence dohody pro rok 2002 udržitelné. Do rozhodnutí mohou tedy být v každém případě zahrnuta období od roku 2003. Je-li ovšem žalobkyni vytýkáno protisoutěžní jednání též mimo německý trh, může jí být v každém případě ohledně roku 2007 připsána odpovědnost za porušení článku 101 SFEU. Žalobkyně proto zastává názor, že je ohledně ní nepřípustné vycházet z existence protiprávního jednání trvajícího sedm let a sedm měsíců


title: Spojené věci F-137/12, F-138/12, F-139/12 a F-141/12: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 13. prosince 2013 — Van Oost, Ibarra de Diego, Theodoridis a Hotz v. Komise ( „Veřejná služba — Úředníci — Povýšení — Certifikační řízení 2010-2011 — Vyloučení ze seznamu certifikovaných úředníků — Smírné vyřešení sporu z podnětu Soudu — Lhůta pro podání stížnosti — Stížnost podaná po uplynutí lhůty — Pojem,omluvitelný omyl — Řádná péče vyžadovaná od běžně informovaného úředníka — Informace získané telefonicky — Důkaz — Nepřípustnost“ )

text:
               1.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 31/21

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 13. prosince 2013 — Van Oost, Ibarra de Diego, Theodoridis a Hotz v. Komise
   (Spojené věci F-137/12, F-138/12, F-139/12 a F-141/12) (1)

   (Veřejná služba - Úředníci - Povýšení - Certifikační řízení 2010-2011 - Vyloučení ze seznamu certifikovaných úředníků - Smírné vyřešení sporu z podnětu Soudu - Lhůta pro podání stížnosti - Stížnost podaná po uplynutí lhůty - Pojem,omluvitelný omyl - Řádná péče vyžadovaná od běžně informovaného úředníka - Informace získané telefonicky - Důkaz - Nepřípustnost)
   2014/C 31/36
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobci: Fabrice Van Oost (Ville Pommerœul, Belgie), Maria Belén Ibarra de Diego (Alicante, Španělsko), Nicolaos Theodoridis (Soignies, Belgie) a Margarita Hotz (Brusel, Belgie) (zástupce: S. Pappas, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: G. Berscheid a C. Berardis-Kayser, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí EPSO o nezařazení žalobců na seznam osob, které uspěly u závěrečných zkoušek v rámci školení, které je součástí certifikačního řízení, a návrh na náhradu škody.

      Výrok usnesení

               1)

               Věci F-137/12, F-138/12 a F-139/12 jsou vyškrtnuty z rejstříku Soudu.

               2)

               Účastníci řízení ve věcech F-137/12, F-138/12 a F-139/12 ponesou náklady řízení podle jejich dohody.

               3)

               Žaloba ve věci F-141/12 se odmítá jako nepřípustná.

               4)

               Margarita Hotz ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí ve věci F-141/12.

      (1)  Úř. věst. C 26, 26.1.2013, s. 75 a 76.


title: Věc T-106/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 3. července 2013 — Cytochroma Development v. OHIM — Teva Pharmaceutical Industries (ALPHAREN) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství ALPHAREN — Starší národní slovní ochranné známky ALPHA D3 — Relativní důvod zamítnutí — Vykonání, ze strany OHIM, rozsudku, kterým se zrušuje rozhodnutí jeho odvolacích senátů — Článek 65 odst. 6 nařízení (ES) č. 207/2009 — Složení odvolacích senátů — Článek 1d nařízení (ES) č. 216/96“ )

text:
               10.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 233/7

         Rozsudek Tribunálu ze dne 3. července 2013 — Cytochroma Development v. OHIM — Teva Pharmaceutical Industries (ALPHAREN)
   (Věc T-106/12) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství ALPHAREN - Starší národní slovní ochranné známky ALPHA D3 - Relativní důvod zamítnutí - Vykonání, ze strany OHIM, rozsudku, kterým se zrušuje rozhodnutí jeho odvolacích senátů - Článek 65 odst. 6 nařízení (ES) č. 207/2009 - Složení odvolacích senátů - Článek 1d nařízení (ES) č. 216/96)
   2013/C 233/11
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Cytochroma Development Inc. (St. Michael, Barbados) (zástupci: S. Malynicz, barrister, a A. Smith, solicitor)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Teva Pharmaceutical Industries Ltd (Jeruzalém, Izrael)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 2. prosince 2011 (věc R 1235/2011-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Teva Pharmaceutical Industries Ltd a Cytochroma Development, Inc.

      Výrok

               1)

               Rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 2. prosince 2011 (věc R 1235/2011-1) se zrušuje.

               2)

               OHIM se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 138, 12.5.2012.


title: Věc T-41/16: Žaloba podaná dne 28. ledna 2016 – Cyprus Turkish Chamber of Industry a další v. Komise

text:
               4.4.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 118/34

         Žaloba podaná dne 28. ledna 2016 – Cyprus Turkish Chamber of Industry a další v. Komise
   (Věc T-41/16)
   (2016/C 118/39)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Cyprus Turkish Chamber of Industry (Nicosia, Kypr), Animal Breeders Association (Nicosia), Milk and Oil Products Production and Marketing Cooperative Ltd. (Nicosia), Süt Urünleri İmalatçulari Birliği Milk Processors Association (Nicosia) a Fatma Garanti (Güzelyurt, Kypr) (zástupci: B. O’Connor, Solicitor, S. Gubel a E. Bertolotto, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise Ares(2015)5171539 ze dne 18. listopadu 2015 a rozhodnutí Komise Ares(2016)220922 ze dne 15. ledna 2016 týkající se námitkových řízení o zápisu „ΧΑΛΛΟΥΜΙ“ (HALLOUMI)/„HELLIM“ (ΠΟΠ) (CY-PDO-0005-01243);

               —

               určil, že články 49, 50, 51 a 52 nařízení (EU) č. 1151/2012 jsou neplatné a nepoužijí se na projednávaný případ, jelikož neobsahují úpravu, která by zajišťovala, že budou dodržena základní práva žalobkyň;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně tři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vychází z toho, že napadená rozhodnutí Komise jsou protiprávní, neboť vylučují žalobkyně z řízení o zápis Halloumi/Hellim jako chráněného označení původu Evropské unie.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z toho, že napadená rozhodnutí Komise jsou protiprávní, neboť porušují zásadu rovného zacházení a zákazu diskriminace.

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází z toho, že články 49, 50, 51 a 52 nařízení (EU) č. 1151/2012 (1) jsou protiprávní a neměla by být uplatněna, neboť neobsahují úpravu, která by zaručovala, že budou dodržena základní práva žalobkyň.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1151/2012 ze dne 21. listopadu 2012 o režimech jakosti zemědělských produktů a potravin (Úř. věst. L 343, s. 1).


title: Věc T-473/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 16. března 2017 – Capella v. EUIPO – Abus (APUS) „Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie APUS — Starší národní slovní ochranná známka ABUS — Relativní důvod pro zamítnutí zápisu — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 — Nebezpečí záměny — Opakovaně provedené omezení přihlášky k zápisu před odvolacím senátem — Článek 43 odst. 1 nařízení č. 207/2009 — Pravomoc odvolacího senátu — Článek 64 odst. 1 nařízení č. 207/2009 — Právo být vyslechnut — Článek 75 druhá věta nařízení č. 207/2009 — Pravidlo 13 odst. 3 nařízení (ES) č. 2868/95“

text:
               8.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 144/37

         Rozsudek Tribunálu ze dne 16. března 2017 – Capella v. EUIPO – Abus (APUS)
   (Věc T-473/15) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie APUS - Starší národní slovní ochranná známka ABUS - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Nebezpečí záměny - Opakovaně provedené omezení přihlášky k zápisu před odvolacím senátem - Článek 43 odst. 1 nařízení č. 207/2009 - Pravomoc odvolacího senátu - Článek 64 odst. 1 nařízení č. 207/2009 - Právo být vyslechnut - Článek 75 druhá věta nařízení č. 207/2009 - Pravidlo 13 odst. 3 nařízení (ES) č. 2868/95“)
   (2017/C 144/49)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Capella EOOD (Sofie, Bulharsko) (zástupce: F. Henkel, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: S. Hanne, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Abus August Bremicker Söhne KG (Wetter, Německo) (zástupce: G. Hallwachs, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 2. června 2015 (věc R 117/2014-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Abus August Bremicker Söhne a Capella.

      Výrok

               1.

               Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 2. června 2015 (věc R 117/2014-4) se zrušuje.

               2.

               EUIPO ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností Capella EOOD.

               3.

               Společnost Abus August Bremicker Söhne KG ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 328, 5.10.2015.


title: Věc F-24/15: Žaloba podaná dne 11. února 2015 – ZZ v. Rada

text:
               20.4.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 127/43

         Žaloba podaná dne 11. února 2015 – ZZ v. Rada
   (Věc F-24/15)
   (2015/C 127/61)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupkyně: M. Velardo, advokátka)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí o zamítnutí návrhu žalobce znějícího na novou kvalifikaci jeho smlouvy smluvního zaměstnance zařazeného ve funkční skupině I na smlouvu dočasného zaměstnance nebo alternativně na smlouvu smluvního zaměstnance zařazeného ve funkční skupině III, jakož i návrh na náhradu škody za údajně vzniklou nemajetkovou a majetkovou újmu.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí Orgánu oprávněného k uzavírání smluv ze dne 11. dubna 2014, kterým se žalobci zamítla nová kvalifikace jeho smlouvy smluvního zaměstnance na smlouvu dočasného zaměstnance nebo alternativně na smlouvu smluvního zaměstnance zařazeného ve funkční skupině II, jakož i potvrzující a implicitní rozhodnutí o zamítnutí jeho stížnosti na základě čl. 90 odst. 2 Služebního řádu;

               —

               uložit žalované platbu náhrady škody a úroků z prodlení a kompenzačních úroků v sazbě 6,75 % za vzniklou nemajetkovou a majetkovou újmu;

               —

               v každém případě uložit žalované náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-436/07 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 12. září 2007 Komisí Evropských společenství proti rozsudku Soudu prvního stupně (čtvrtého senátu) vydanému dne 12. července 2007 ve věci T-312/05, Komise Evropských společenství v. Efrosyni Alexiadou

text:
               10.11.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/39

         Kasační opravný prostředek podaný dne 12. září 2007 Komisí Evropských společenství proti rozsudku Soudu prvního stupně (čtvrtého senátu) vydanému dne 12. července 2007 ve věci T-312/05, Komise Evropských společenství v. Efrosyni Alexiadou
   (Věc C-436/07 P)
   (2007/C 269/67)
   Jednací jazyk: řečtina
   Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Komise Evropských společenství (zástupce: D. Triantafyllou)

      Další účastník řízení: Efrosyni Alexiadou
   Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek
   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil rozsudek Soudu prvního stupně Evropských společenství ze dne 12. července 2007 ve věci T-312/05, Komise v. E. Alexiadou, oznámený Komisi dne 18. července 2007;

               —

               vyhověl návrhovým žádáním Komise tak, jak jsou formulována v jejím návrhu;

               —

               uložil odpůrkyni náhradu nákladů kasačního řízení, jakož i nákladů řízení v prvním stupni.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Soud prvního stupně podal nesprávný výklad všeobecných podmínek smlouvy (práva smluvních stran), a zejména části týkající se finančního auditu, která odkazuje na audit v nejširším významu jako na pouhou možnost. Další ustanovení, které Soud uplatnil z úřední povinnosti, dokonce ani na tento audit neodkazuje, ačkoliv se týká nesprávného plnění smlouvy. Povinnost vykonat audit se tedy ukazuje jako povinnost nezávislá na uvedeném smluvním ustanovení.
   V každém případě nemohl být finanční audit požadován, jestliže byl ve skutečnosti bezpředmětný, jelikož nikdo není povinen plnit nemožné a smluvní ustanovení musejí být vykládána tak, aby vytvářela užitečný účinek.
   Zásada zdravé rozpočtové správy Komisi ukládá, aby nevykonávala kontroly bezdůvodně. Soud bez dalšího vyloučil použití zásad dobré víry a řádné obchodní praxe, které mu mohly poskytnout vodítko při jejím výkladu.
   Jelikož vydal rozsudek pro zmeškání, Soud nemůže Komisi vytýkat, že nevysvětlila některé své argumenty (zejména argument uvedený ve výše uvedeném odstavci), aniž by porušil právní zásadu soudní ochrany.


title: Věc C-430/10: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 17. listopadu 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Administrativen sad Sofia-grad — Bulharsko) — Hristo Gaydarov v. Director na Glavna direktsia „Ohranitelna politsia“ pri Ministerstvo na vatreshnite raboti ( „Volný pohyb občana Unie — Směrnice 2004/38/ES — Zákaz opustit území státu z důvodu odsouzení pro trestný čin v jiné zemi — Obchodování s omamnými látkami — Opatření, které může být odůvodněno důvody veřejného pořádku“ )

text:
               28.1.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 25/16

      Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 17. listopadu 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Administrativen sad Sofia-grad — Bulharsko) — Hristo Gaydarov v. Director na Glavna direktsia „Ohranitelna politsia“ pri Ministerstvo na vatreshnite raboti
      (Věc C-430/10) (1)

      (Volný pohyb občana Unie - Směrnice 2004/38/ES - Zákaz opustit území státu z důvodu odsouzení pro trestný čin v jiné zemi - Obchodování s omamnými látkami - Opatření, které může být odůvodněno důvody veřejného pořádku)
      (2012/C 25/25)
      Jednací jazyk: bulharština

         Předkládající soud

      Administrativen sad Sofia-grad

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Hristo Gaydarov

         Žalovaný: Director na Glavna direktsia „Ohranitelna politsia“ pri Ministerstvo na vatreshnite raboti

         Předmět věci

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Administrativen sad Sofia-grad — Výklad čl. 27 odst. 1 a 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004 o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států, o změně nařízení (EHS) č. 1612/68 a o zrušení směrnic 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS (Úř. věst. L 158, s. 77; Zvl. vyd. 05/05, s. 46), pátého a dvacátého bodu odůvodnění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 562/2006 ze dne 15. března 2006, kterým se stanoví kodex Společenství o pravidlech upravujících přeshraniční pohyb osob (Schengenský hraniční kodex) (Úř. věst. L 105, s. 1), a čl. 71 odst. 1 a 2 Úmluvy k provedení Schengenské dohody ze dne 14. června 1985 mezi vládami států Hospodářské unie Beneluxu, Spolkové republiky Německo a Francouzské republiky o postupném odstraňování kontrol na společných hranicích (Úř. věst. L 239, ze dne 22. září 2000, s. 19) — Omezení výkonu práva občana Unie na volný pohyb — Zákaz opustit území státu z důvodu trestného činu týkajícího se omamných látek, který byl spáchán ve třetím státu — Opatření, které může být za účelem generální a speciální prevence odůvodněno veřejným pořádkem.

         Výrok

      Článek 21 SFEU a článek 27 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004 o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států, o změně nařízení (EHS) č. 1612/68 a o zrušení směrnic 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS nebrání vnitrostátní právní úpravě umožňující omezit právo příslušníka členského státu odebrat se na území jiného členského státu, zejména z důvodu, že byl v jiném státě v trestním řízení odsouzen za obchodování s omamnými látkami, zaprvé pokud osobní chování tohoto občana představuje skutečné, aktuální a dostatečně závažné ohrožení některého základního zájmu společnosti, zadruhé pokud zamýšlené omezující opatření je způsobilé zaručit uskutečnění cíle, který sleduje, a nepřekračuje meze toho, co je k dosažení tohoto cíle nezbytné, a zatřetí pokud toto opatření může být předmětem účinného soudního přezkumu umožňujícího, pokud jde o požadavky unijního práva, ověřit po skutkové i právní stránce jeho legalitu.

         (1)  Úř. věst. C 301, 6.11.2010.