title: Věc C-93/08: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 12. února 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Augstākās tiesas Senāts – Lotyšská republika) – Schenker SIA v. Valsts ieņēmumu dienests ( Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Nařízení (ES) č. 1383/2003 — Článek 11 — Zjednodušený postup převzetí zboží ke zničení — Předpoklad konstatování existence porušení některého práva duševního vlastnictví — Správní sankce )

text:
               4.4.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/7

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 12. února 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Augstākās tiesas Senāts – Lotyšská republika) – Schenker SIA v. Valsts ieņēmumu dienests
   (Věc C-93/08) (1)

   („Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce - Nařízení (ES) č. 1383/2003 - Článek 11 - Zjednodušený postup převzetí zboží ke zničení - Předpoklad konstatování existence porušení některého práva duševního vlastnictví - Správní sankce“)
   (2009/C 82/12)
   Jednací jazyk: lotyština
   Předkládající soud
   Augstākās tiesas Senāts
   Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Schenker SIA

      Žalovaná: Valsts ieņēmumu dienests
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Augstākās tiesas Senāts – Výklad článku 11 nařízení Rady č. 1383/2003 ze dne 22. července 2003 o přijímání opatření celních orgánů proti zboží podezřelému z porušení určitých práv duševního vlastnictví a o opatřeních, která mají být přijata proti zboží, o kterém bylo zjištěno, že tato práva porušilo (Úř. věst. L 196, s. 7) – Zjednodušený postup převzetí zboží ke zničení bez nutnosti zjistit, zda bylo porušeno právo duševního vlastnictví podle vnitrostátního práva – Vnitrostátní právní předpisy stanovící pouze administrativní sankci, která se ukládá, pokud přihlašované zboží porušuje práva z duševního vlastnictví
   Výrok
   Zahájení – se souhlasem držitele práva duševního vlastnictví a dovozce – zjednodušeného postupu stanoveného článkem 11 nařízení Rady (ES) č. 1383/2003 ze dne 22. července 2003 o přijímání opatření celních orgánů proti zboží podezřelému z porušení určitých práv duševního vlastnictví a o opatřeních, která mají být přijata proti zboží, o kterém bylo zjištěno, že tato práva porušilo, nezbavuje příslušné vnitrostátní orgány možnosti uložit subjektům odpovědným za dovoz takovéhoto zboží na celní území Evropského společenství „sankci“ ve smyslu článku 18 tohoto nařízení, jako je správní pokuta.

      (1)  Úř. věst. C 128, 24.5.2008.


title: Věc C-105/16 P: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 9. března 2017 – Polská republika v. Evropská komise „Kasační opravný prostředek — EZOZF a EZFRV — Výdaje vyloučené z financování Evropské unie — Rozvoj venkova — Nařízení (ES) č. 1257/1999 — Článek 33b — Podpora pro částečně soběstačná hospodářství procházející restrukturalizací — Povinnost věnovat přinejmenším 50 % na podporu operací restrukturalizace“

text:
               8.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 144/13

         Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 9. března 2017 – Polská republika v. Evropská komise
   (Věc C-105/16 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - EZOZF a EZFRV - Výdaje vyloučené z financování Evropské unie - Rozvoj venkova - Nařízení (ES) č. 1257/1999 - Článek 33b - Podpora pro částečně soběstačná hospodářství procházející restrukturalizací - Povinnost věnovat přinejmenším 50 % na podporu operací restrukturalizace“)
   (2017/C 144/17)
   Jednací jazyk: polština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Polská republika (zástupce: B. Majczyna, zmocněnec)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: A. Stobiecka-Kuik a J. Aquilina, zmocněnci)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Polská republika ponese náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 136, 18.4.2016.


title: Věc T-448/05: Žaloba podaná dne  16. prosince 2005  – Oxley Threads v. Komise

text:
               25.2.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 48/42

         Žaloba podaná dne 16. prosince 2005 – Oxley Threads v. Komise
   (Věc T-448/05)
   (2006/C 48/79)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Oxley Threads Ltd (Ashton-Under-Lyne, Spojené království) (zástupci: G. Peretz, M. Rees, K. Vernon, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit čl. 2 písm. b) rozhodnutí Komise ze dne 14. září 2005 v řízení podle článku 81 ES a článku 53 EHP ve věci 38.337 – PO/Threads v rozsahu, v němž ukládá pokutu žalobkyni ve výši 1,271 milionů eur, nebo, podpůrně, snížit tuto pokutu;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Napadeným rozhodnutím Komise shledala, že žalobkyně, mezi jinými podniky, porušila článek 81 ES a článek 53 EHP tím, že se účastnila dohod a jednání ve vzájemné shodě na trhu s vlákny, která se používají v automobilovém odvětví v EHP. Na základě toho uložila žalobkyni pokutu ve výši 1,271 milionů eur.
   Na podporu své žaloby proti napadenému rozhodnutí žalobkyně zaprvé uvádí, že Komise porušila zásady rovného zacházení a proporcionality a také své pokyny, když stanovila počáteční výši pokuty bez zohlednění skutečnosti, že, narozdíl od jiných účastníků, je žalobkyně malým a středně velkým podnikem a o mnoho menším, v jakémkoli ohledu, než kterýkoli z ostatních účastníků. Podle žalobkyně pro ni Komise stanovila stejnou počáteční výši jako pro ostatní dva účastníky, kteří jsou 71krát větší než je ona co se týče celkového obratu. Ve stejné souvislosti má žalobkyně za to, že Komise nevzala v úvahu velmi disproporcionální dopad, který by pokuta na ni mohla mít, ani skutečnost, že v době protiprávních jednání se teprve začínala stávat významným hráčem v dodávkách vláken, která se používají v automobilovém odvětví, zákazníkům v EHP mimo území Spojeného království. Konečně žalobkyně tvrdí, že podle vlastních zjištění a důkazů Komise, měla její účast v kartelu menší důležitost a dopad na hospodářskou soutěž než jaké měly jiné dotyčné podniky, zejména ty dva podniky, pro které byla určena stejná počáteční výše.
   Žalobkyně také uvádí, že Komise porušila svoji povinnost odůvodnění v posouzení počáteční částky, že porušila své pokyny a dopustila se zjevně nesprávného posouzení když nevzala řádně v úvahu stupeň spolupráce žalobkyně a že porušila své pokyny a zásadu rovného zacházení a dopustila se zjevně nesprávného posouzení tím, že označila dotčený kartel za „velmi závažné“ protiprávní jednání.


title: Věc C-301/07: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberster Gerichtshof (Rakousko) dne 26. června 2007 – PAGO International GmbH v. Tirolmilch registrierte Genossenschaft mbH

text:
               22.9.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 223/4

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberster Gerichtshof (Rakousko) dne 26. června 2007 – PAGO International GmbH v. Tirolmilch registrierte Genossenschaft mbH
   (Věc C-301/07)
   (2007/C 223/04)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Oberster Gerichtshof
   Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: PAGO International GmbH

      Žalovaná: Tirolmilch registrierte Genossenschaft mbH
   Předběžné otázky

               1)

               Je ochranná známka Společenství chráněna na celém území Společenství jako „ochranná známka mající dobré jméno“ ve smyslu čl. 9 odst. 1 písm. c) nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (1), jestliže má „dobré jméno“ pouze v jednom členském státě?

               2)

               V případě záporné odpovědi na první otázku: Je ochranná známka mající „dobré jméno“ pouze v jednom členském státě chráněna v tomto členském státě podle čl. 9 odst. 1 písm. c) nařízení č. 40/94 tak, že může být vydán zákaz omezený na tento členský stát?

      (1)  Úř. věst. L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146.


title: Věc T-24/07: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 1. července 2009 — ThyssenKrupp Stainless v. Komise ( Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Ploché výrobky z nerezové oceli — Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 65 UO po uplynutí doby platnosti Smlouvy o ESUO podle nařízení (ES) č. 1/2003 — Přirážka za slévání — Pravomoc Komise — Přičitatelnost protiprávního jednání — Překážka věci rozsouzené — Právo na obhajobu — Nahlížení do spisu — Promlčení — Zásada non bis in idem — Spolupráce během správního řízení )

text:
               15.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 193/18

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 1. července 2009 — ThyssenKrupp Stainless v. Komise
   (Věc T-24/07) (1)

   („Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Ploché výrobky z nerezové oceli - Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 65 UO po uplynutí doby platnosti Smlouvy o ESUO podle nařízení (ES) č. 1/2003 - Přirážka za slévání - Pravomoc Komise - Přičitatelnost protiprávního jednání - Překážka věci rozsouzené - Právo na obhajobu - Nahlížení do spisu - Promlčení - Zásada non bis in idem - Spolupráce během správního řízení“)
   2009/C 193/26
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: ThyssenKrupp Stainless AG (Duisburg, Německo) (zástupci: M. Klusmann a S. Thomas, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: F. Castillo de la Torre, R. Sauer a O. Weber, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na úplné nebo částečné zrušení rozhodnutí Komise ze dne 20. prosince 2006 v řízení podle článku 65 [UO] (Věc COMP/F/39.234 — přirážka za slévání — znovupřijetí), a podpůrně návrh na snížení pokuty uložené společnosti ThyssenKrupp Stainless uvedeným rozhodnutím.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti ThyssenKrupp Stainless AG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 82, 14.4.2007.


title: Výmaz věci T-391/04

text:
               14.5.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 115/41

         Výmaz věci T-391/04 (1)

   (2005/C 115/77)

      (Jednací jazyk: francouzština)

   Usnesením ze dne 14. února 2005 rozhodl předseda pátého senátu Soudu prvního stupně Evropských společenství o výmazu věci T-391/04, Bernard Nonat proti Komisi Evropských společenství.

      (1)  Úř. věst. C 314, ze dne 18.12.2004


title: Věc T-502/11: Žaloba podaná dne 26. září 2011 — Sanofi Pasteur MSD v. OHIM — Mundipharma (Zobrazení zkřížených srpů)

text:
               19.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 340/30

         Žaloba podaná dne 26. září 2011 — Sanofi Pasteur MSD v. OHIM — Mundipharma (Zobrazení zkřížených srpů)
   (Věc T-502/11)
   2011/C 340/59
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Sanofi Pasteur MSD SNC (Lyon, Francie) (zástupci: T. de Haan a P. Péters, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Mundipharma AG (Basilej, Švýcarsko)

      Návrhová žádání

               —

               zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 22. července 2011 ve věci R 1904/2010-4;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka zobrazující zkřížené srpy pro výrobky zařazené do třídy 5 — přihláška ochranné známky Společenství č. 5164561

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Zápis francouzské obrazové ochranné známky zobrazující stuhy č. 94500834 pro výrobky zařazené do třídy 5; Zápis mezinárodní obrazové ochranné známky zobrazující stuhy č. 620636 pro výrobky zařazené do třídy 5; Zápis mezinárodní obrazové ochranné známky zobrazující stuhy č. 627401 pro výrobky zařazené do třídy 5

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitek v plném rozsahu

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Odmítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení článku 76 a čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 207/2009, jelikož odvolací senát nesprávně rozhodl, že zvýšená rozlišovací způsobilost starších ochranných známek nebyla uplatněna v řízení před odvolacím senátem, a nesprávně posoudil nebezpečí záměny.


title: Věc T-495/07: Žaloba podaná dne 20. prosince 2007 – Productos Asfálticos v. Komise

text:
               8.3.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 64/48

         Žaloba podaná dne 20. prosince 2007 – Productos Asfálticos v. Komise
   (Věc T-495/07)
   (2008/C 64/79)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Productos Asfálticos (Proas), SA (Madrid, Španělsko) (zástupci: C. Fernandez Vicién, advokátka, P. Carmona Botana, advokátka, a A. Pereda Miquel, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Komise [C(2007) 4441],

               —

               nebo podpůrně snížit pokutu uloženou Productos Asfálticos, SA, a

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Tato žaloba směřuje proti rozhodnutí Komise C(2007) 4441 konečné ze dne 3. října 2007 ve věci COMP/38710 – Bitumen Španělsko. V napadeném rozhodnutí Komise určila, že žalobkyně spolu s dalšími společnostmi porušila článek 81 ES tím, že se po určitou dobu účastnila řady dohod a jednání ve vzájemné shodě na trhu penetračního bitumenu, konkrétně dohod o rozdělní trhu a koordinaci cen. Za uvedená protiprávní jednání Komise uložila pokutu, za kterou jsou žalobkyně a další společnosti společně a nerozdílně odpovědné.
   Na podporu svých návrhových žádání žalobkyně zaprvé tvrdí, že se Komise dopustila nesprávného posouzení skutkových okolností. V tomto kontextu má žalobkyně za to, že Komise nesprávně posoudila závažnost protiprávního jednání a postavení žalobkyně v kartelové dohodě, s konkrétním odkazem na její zvláštní váhu na trhu a úsudek, že byla jednám z vůdců kartelové dohody.
   Zadruhé žalobkyně namítá, že Komise porušila platné právní předpisy. Žalobkyně tvrdí, že napadené rozhodnutí porušuje zásadu rovného zacházení tím, že nesprávně používá Oznámení o shovívavosti z roku 2002 (1), porušuje zásadu řádné správy tím, že řízení neproběhlo v rozumné lhůtě, a ukládá pokutu, která je vyšší, než je limit právoplatně stanovený v nařízení (ES) č. 1/2003 (2), a tím porušuje zásadu proporcionality.
   Mimoto má žalobkyně za to, že Komise nedodržela povinnost odůvodnění.

      (1)  Oznámení Komise o ochraně před pokutami a snížení pokut v případech kartelů (Úř. věst. C 45, s. 3).

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. L 1, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205).


title: Věc C-594/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verfassungsgerichtshof (Rakousko) dne 19. prosince 2012 — Kärntner Landesregierung a další

text:
               16.3.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 79/7

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verfassungsgerichtshof (Rakousko) dne 19. prosince 2012 — Kärntner Landesregierung a další
   (Věc C-594/12)
   2013/C 79/13
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Verfassungsgerichtshof

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Kärntner Landesregierung, Michael Seitlinger, Christof Tschohl, Andreas Krisch, Albert Steinhauser, Jana Herwig, Sigrid Maurer, Erich Schweighofer, Hannes Tretter, Scheucher Rechtsanwalt GmbH, Maria Wittmann-Tiwald, Philipp Schmuck, Stefan Prochaska

      Žalovaný: Spolková vláda

      Předběžné otázky

   1)   K platnosti jednání orgánů Unie:

   Jsou články 3 až 9 směrnice 2006/24/ES (1) slučitelné s články 7, 8 a 11 Listiny základních práv Evropské unie?
   2)   K výkladu Smluv:

               2.1

               Musí být s ohledem na vysvětlení k článku 8 Listiny, která byla podle čl. 52 odst. 7 Listiny vypracována jako návod k výkladu Listiny a jsou Ústavní soudem náležitě zohledněna, směrnice 95/46/ES (2) a nařízení (ES) č. 45/2001 (3) zohledněny při posouzení zásahů stejně jako podmínky uvedené v čl. 8 odst. 2 a čl. 52 odst. 1 Listiny?

               2.2

               V jakém vztahu se nachází „právo Unie“ uvedené v čl. 52 odst. 3 poslední větě Listiny ke směrnicím v oblasti ochrany údajů?

               2.3

               Je s ohledem na to, že směrnice 95/46/ES a nařízení (ES) 45/2001 obsahují podmínky a omezení pro dodržování základního práva na ochranu údajů podle Listiny, třeba při výkladu článku 8 Listiny zohlednit změny v důsledku pozdějšího sekundárního práva?

               2.4

               Má s ohledem na čl. 52 odst. 4 Listiny zásada dodržování vyšší úrovně ochrany uvedená v článku 53 Listiny za důsledek, že relevantní rozsah omezení přípustných podle Listiny musí být zúžen sekundárním právem?

               2.5

               Mohou s ohledem na čl. 52 odst. 3 Listiny, z pátého odstavce Preambule a vysvětlení k článku 7 Listiny, podle kterých práva uvedená v tomto článku odpovídají právům podle článku 8 EÚLP (Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod), vyplývat z judikatury Evropského soudu pro lidská práva vztahující se k článku 8 EÚLP hlediska pro výklad článku 8 Listiny, která ovlivňují výklad tohoto posledně uvedeného článku?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/24/ES ze dne 15. března 2006 o uchovávání údajů vytvářených nebo zpracovávaných v souvislosti s poskytováním veřejně dostupných služeb elektronických komunikací nebo veřejných komunikačních sítí a o změně směrnice 2002/58/ES (Úř. věst. L 105, s. 54)

      (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů (Úř. věst. L 281, s. 31)

      (3)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 ze dne 18. prosince 2000 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů orgány a institucemi Společenství a o volném pohybu těchto údajů (Úř. věst. L 8, s. 1)


title: Věc T-84/16: Žaloba podaná dne 18. února 2016 – Banca Monte dei Paschi di Siena a Banca Widiba v. EUIPO – ING-DIBa (widiba)

text:
               13.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 211/53

      Žaloba podaná dne 18. února 2016 – Banca Monte dei Paschi di Siena a Banca Widiba v. EUIPO – ING-DIBa (widiba)
      (Věc T-84/16)
      (2016/C 211/67)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Banca Monte dei Paschi di Siena SpA (Siena, Itálie), Wise Dialog Bank SpA (Banca Widiba SpA) (Milán, Itálie) (zástupci: L. Trevisan a D. Contini, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: ING-DIBa AG (Frankfurt nad Mohanem, Německo)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatelky sporné ochranné známky: Žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie obsahující slovní prvek „widiba“ – Přihláška č. 12 192 415

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 26. listopadu 2015 ve spojených věcech R 113/2015-2 a R 174/2015-2

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí v rozsahu, v němž zamítá žádost restitutio in integrum a vrátil věc odvolacímu senátu;

                  —

                  pokud by Tribunál musel zamítnout výše uvedené návrhové žádání, žalobkyně navrhují, aby zrušil napadené rozhodnutí v rozsahu, v němž odvolací senát potvrdil rozhodnutí, kterým námitkové oddělení zamítlo přihlášku ochranné známky č. 12 192 415 pro některé výrobky a služby a prohlásil, že přihláška ochranné známky Evropské unie může být přijata, pokud jde o tyto výrobky a služby, nebo podpůrně vrátil věc EUIPO, aby tento přijal následná opatření;

                  —

                  v každém případě zrušil napadené rozhodnutí v rozsahu, v němž vyhovělo odvolání ING-DIBa týkajícího se kreditních karet a prohlásil, že přihláška ochranné známky Evropské unie č. 12 192 415 může být přijata pro tyto výrobky, nebo podpůrně vrátil věc EUIPO, aby tento přijal následná opatření;

                  —

                  v každém případě uložil EUIPO, aby nesl vlastní náklady řízení a nahradil náklady vynaložené Banca Monte dei Paschi di Siena SpA a Wise Dialog Bank SpA v tomto řízení a v řízení před EUIPO.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  porušení čl. 81 odst. 1 a článku 60 nařízení č. 207/2009;

                  —

                  porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-46/13: Žaloba podaná dne 28. ledna 2013 — Sabores de Navarra v. OHIM — Frutas Solano (KIT, EL SABOR DE NAVARRA)

text:
               23.3.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 86/24

         Žaloba podaná dne 28. ledna 2013 — Sabores de Navarra v. OHIM — Frutas Solano (KIT, EL SABOR DE NAVARRA)
   (Věc T-46/13)
   2013/C 86/40
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Sabores de Navarra, AIE (Pamplona, Španělsko) (zástupci: J. Calderoń Chavero a I. González Fernández, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Frutas Solano, SA (Calahorra, Španělsko)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 7. listopadu 2012 ve věcech R 2542/2011-2 a R 2550/2011-2;

               —

               v důsledku toho rozhodl o použitelnosti rozhodnutí vydaného dne 11. října 2011 zrušovacím oddělením OHIM v řízení o prohlášení neplatnosti č. 4633 C; tímto rozhodnutím byla prohlášena částečná neplatnost ochranné známky Společenství č. 5042346 „KIT, EL SABOR DE NAVARRA“ (slovní) ve třídě 29 pro „konzervované, sušené a zavařované ovoce a zeleninu; rosoly, džemy, kompoty; vše uvedené pocházející z Navarry“ a ve třídě 30 pro „jemné pečivo a cukroví, med, melasový sirup; omáčky (směsi koření); koření“;

               —

               vyhověl návrhovým žádáním žalobkyně a uložil příslušnému zrušovacímu oddělení OHIM povinnost znovu prohlásit neplatnost výrobků uvedených v předchozím bodě;

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů tohoto řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti:„KIT, EL SABOR DE NAVARRA“ pro výrobky zařazené do tříd 29, 30 a 33 — Zapsaná ochranná známka Společenství č. 5 042 346

      Majitelka ochranné známky Společenství: Frutas Solano, SA

      Účastnice řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: žalobkyně

      Odůvodnění návrhu na prohlášení neplatnosti: obrazová ochranná známka obsahující slovní prvek „Sabores de Navarra La Sabiduría del Sabor“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 29, 30, 33, 39 a 42

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: částečné vyhovění návrhu

      Rozhodnutí odvolacího senátu: částečné vyhovění odvolání společnosti Frutas Solano, SA, a částečné zrušení rozhodnutí zrušovacího oddělení, zamítnutí odvolání žalobkyně
   Dovolávané žalobní důvody:

               —

               porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009 ve spojení s čl. 53 odst. 1 písm. a) téhož nařízení;

               —

               porušení článku 15 nařízení č. 207/2009


title: Věc F-30/06: Žaloba podaná dne  13. března 2006  – Hanot v. Komise

text:
               3.6.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 131/50

         Žaloba podaná dne 13. března 2006 – Hanot v. Komise
   (Věc F-30/06)
   (2006/C 131/91)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Cécile Hanot (Lucemburk, Lucembursko) (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.- N. Louis, E. Marchal, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               prohlásit, že čl. 5 odst. 2 a článek 12 přílohy XIII služebního řádu jsou protiprávní;

               —

               zrušit rozhodnutí jmenující žalobkyni na pracovní místo asistentky v rozsahu, ve kterém určuje její zařazení do třídy B*3 stupně 5 podle čl. 5 odst. 2 přílohy XIII služebního řádu;

               —

               zrušit rozhodnutí o odebrání všech bodů žalobkyně potřebných k povýšení;

               —

               zrušit rozhodnutí o uplatnění multiplikačního koeficientu pro výpočet odměny žalobkyně;

               —

               uložit Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně je úspěšnou kandidátkou vnitřního výběrového řízení o přestupu do vyšší kategorie KOM/PB/04, jehož oznámení bylo zveřejněno před datem vstupu nového služebního řádu v platnost. Po tomto datu byla žalovanou jmenována do vyšší kategorie, avšak při zachování třídy, stupně a multiplikačního koeficientu jako dříve. Naproti tomu její body potřebné k povýšení byly sníženy na nulu.
   V rámci své žaloby žalobkyně uplatňuje, že napadená rozhodnutí porušují zákonný rámec stanovený v oznámení o výběrovém řízení, do kterého byla přijata, jakož i články 5, 29 a 31 služebního řádu, zásadu očekávání služebního postupu a zásadu proporcionality.
   Žalobkyně dále tvrdí, že uvedená rozhodnutí rovněž porušují zásadu rovného zacházení a zásadu zákazu diskriminace. Jednak kandidáti téhož výběrového řízení nebo výběrového řízení z téže úrovně byli zařazeni do různých úrovní podle toho, jestli k přijetí došlo před nebo po vstupu nového služebního řádu v platnost. Krom toho úředníci, kteří neuspěli ve výběrovém řízení o přechodu do vyšší kategorie byli podle jejího názoru zvýhodněni, jelikož nadále mají k dispozici své body k povýšení, zatímco body k povýšení žalobkyně byly sníženy na nulu.
   Konečně podle žalobkyně napadená rozhodnutí porušují zásadu ochrany legitimního očekávání, jelikož mohla očekávat, že bude jmenována do třídy uvedené v oznámení o výběrovém řízení.


title: Věc T-650/11: Žaloba podaná dne 19. prosince 2011 — Dimension Data Belgium v. Parlament

text:
               10.3.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 73/28

         Žaloba podaná dne 19. prosince 2011 — Dimension Data Belgium v. Parlament
   (Věc T-650/11)
   2012/C 73/55
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Dimension Data Belgium SA (Brusel, Belgie) (zástupci: P. Levert a M. Velghe, advokáti)

      Žalovaný: Evropský parlament

      Návrhové žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Evropského parlamentu, oznámené žalobkyni e-mailem ze dne 18. října 2011, odmítnout nabídku žalobkyně pro položku č. 1 veřejné zakázky PE-ITEC-DIT-ITIM-TELSIS a zadat položku č. 1 uvedené zakázky společnosti BT Belgique;

               —

               uložil Evropskému parlamentu náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod vycházející z nedostatečného odůvodnění sporného rozhodnutí, jelikož Parlament nesdělil žalobkyni žádné vlastnosti zvolené nabídky.

               2)

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení povinnosti transparentnosti, kterou má Parlament podle článků 89, 92, 97 a 100 finančního nařízení (1) a článku 138 prováděcích pravidel (2), jelikož Parlament nevymezil jasně, úplně a přesně hodnotící kritérium ceny nabídek.

               3)

               Třetí žalobní důvod vycházející ze zjevně nesprávného posouzení při vymezení hodnotících kritérií kvality nabídek, jakož i porušení zásady proporcionality a čl. 138 odst. 2 prováděcích pravidel, jelikož zadavatel zohlednil hodnotící kritérium, které nemělo určit ekonomicky nejvýhodnější nabídku.

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející ze zjevně nesprávného posouzení kvality finančních nabídek a porušení článku 139 prováděcích pravidel tím, že položka č. 1 sporné zakázky byla zadána společnosti BT Belgique, jelikož její nabídka byla mimořádně nízká, takže Parlament ji měl odmítnout nebo určit, že neodpovídá zadávací dokumentaci.

      (1)  Nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (Úř. věst. L 248, s. 1; Zvl. vyd. 01/04, s. 74).

      (2)  Nařízení Komise (ES, Euratom) č. 2342/2002 ze dne 23. prosince 2002 o prováděcích pravidlech k nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (Úř. věst. L 357, s. 1; Zvl. vyd. 01/04, s. 145).


title: Věc C-78/06: Žaloba podaná dne  9. února 2006  Komisí Evropských společenství proti Lucemburskému velkovévodství

text:
               25.3.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 74/13

         Žaloba podaná dne 9. února 2006 Komisí Evropských společenství proti Lucemburskému velkovévodství
   (Věc C-78/06)
   (2006/C 74/26)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 9. února 2006 žaloba směřující proti Lucemburskému velkovévodství podaná Komisí Evropských společenství zastoupenou A. Alcover San Pedro a F. Simonetti, jako zmocněnkyněmi, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Komise Evropských společenství navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               určil, že Lucemburské velkovévodství tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2002/49/ES ze dne 25. června 2002 o hodnocení a řízení hluku ve venkovním prostředí (1) a v každém případě tím, že neoznámilo uvedené předpisy Komisi, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice;

               2.

               uložil Lucemburskému velkovévodství náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   Lhůta pro provedení směrnice 2002/49/ES uplynula dne 18. července 2004.

      (1)  Úř. věst. L 189, 18.7.2002, s. 12.


title: Věc C-462/06: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 22. května 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour de cassation, Francie) – Glaxosmithkline, Laboratoires Glaxosmithkline v. Jean-Pierre Rouard (Nařízení (ES) č. 44/2001 — Oddíl 5 kapitoly II — Příslušnost v oblasti individuálních pracovních smluv — Oddíl 2 zmíněné kapitoly — Zvláštní příslušnost — Článek 6 bod 1 — Více osob žalovaných společně)

text:
               5.7.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/7

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 22. května 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour de cassation, Francie) – Glaxosmithkline, Laboratoires Glaxosmithkline v. Jean-Pierre Rouard
   (Věc C-462/06) (1)

   (Nařízení (ES) č. 44/2001 - Oddíl 5 kapitoly II - Příslušnost v oblasti individuálních pracovních smluv - Oddíl 2 zmíněné kapitoly - Zvláštní příslušnost - Článek 6 bod 1 - Více osob žalovaných společně)
   (2008/C 171/11)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předkládající soud
   Cour de cassation
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Glaxosmithkline, Laboratoires Glaxosmithkline

      Žalovaný: Jean-Pierre Rouard
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Cour de cassation – Výklad čl. 6 bodu 1, čl. 18 bodu 1 a článku 19 nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (Úř. věst. L 12, 2001, s. 1) – Pravidla příslušnosti v oblasti individuálních pracovních smluv – Situace propuštěného pracovníka, který pracoval ve třetích státech na účet dvou společností jedné skupiny, jež mají svá sídla ve dvou různých členských státech
   Výrok
   Pravidlo zvláštní příslušnosti stanovené v čl. 6 bodě 1 nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech nemůže být použito na spor spadající do oddílu 5 kapitoly II uvedeného nařízení, který se týká pravidel příslušnosti použitelných v oblasti individuálních pracovních smluv.

      (1)  Úř. věst. C 326, 30.12.2006.


title: Věc C-407/04 P: Opravný prostředek podaný 24. září 2004 (fax ze dne 16. září 2004) Dalmine SpA proti rozsudku Soudu prvního stupně Evropských společenství (druhého senátu) ze dne 8. července 2004 ve věci T-50/00, Dalmine Spa proti Komisi Evropských společenství

text:
               4.12.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 300/25

         Opravný prostředek podaný 24. září 2004 (fax ze dne 16. září 2004) Dalmine SpA proti rozsudku Soudu prvního stupně Evropských společenství (druhého senátu) ze dne 8. července 2004 ve věci T-50/00, Dalmine Spa proti Komisi Evropských společenství
   (Věc C-407/04 P)
   (2004/C 300/51)
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byl předložen dne 24. září 2004 opravný prostředek podaný Dalmine SpA, zastoupenou advokáty A. Sinagrou, M. Siragusou a F. M. Morettim, proti rozsudku Soudu prvního stupně Evropských společenství (druhého senátu) ze dne 8. července 2004 ve věci T-50/00, Dalmine Spa proti Komisi Evropských společenství.
   Účastník řízení podávající opravný prostředek navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil napadený rozsudek Soudu, a zrušil tak původně napadené rozhodnutí nebo

               —

               zrušil napadený rozsudek, a v důsledku toho i rozhodnutí Komise týkající se částí, na které se vztahují důvody tohoto opravného prostředku, které Soudní dvůr posoudí jako opodstatněné;

               —

               subsidiárně zrušil článek 4 rozhodnutí a znovu stanovil výši uložené pokuty tak, že ji podstatným způsobem sníží s ohledem na důvody a okolnosti dovolávané v tomto opravném prostředku, ať už z důvodu nesprávného právního posouzení provedeného Soudem při přezkoumání přiměřenosti sankce, nebo jako důsledek úplného nebo částečného zrušení rozsudku, zejména (ale nikoli výlučně) s ohledem na posouzení provedené Soudem, pokud jde o protiprávní jednání uvedená v článcích 1 a 2 rozhodnutí;

               —

               v případě, že to posoudí jako vhodné podle svého nezávislého uvážení, vrátil věc Soudu k novému projednání a vydání nového rozsudku, který zohlední a dodrží výklad právních předpisů a právních zásad, které případně v projednávaném případě Soudní dvůr upřesní;

               —

               konečně v každém případě uložil Komisi tím, že v tomto bodě rovněž změní napadený rozsudek Soudu, náhradu nákladů řízení obou stupňů Dalmine.

         Důvody opravného prostředku a hlavní argumenty
   Účastník řízení podávající opravný prostředek tvrdí, že rozsudek Soudu je dotčen následujícími vadami:

               —

               porušením a nesprávným uplatněním práva Společenství a porušením práva na obhajobu, pokud byla připuštěna legalita otázek, které Komise položila účastníkovi řízení podávajícímu opravný prostředek zejména v souvislosti s rozhodnutím týkajícím se žádosti o informace na základě čl. 11 odst. 5 nařízení 17/62 (1);

               —

               porušením a nesprávným uplatněním práva Společenství a porušením práva na obhajobu, pokud se jedná o přípustnost a použitelnost dokumentu „Sharing Key“ jako důkazu;

               —

               porušením a nesprávným uplatněním práva Společenství a porušením práva na obhajobu, pokud se jedná o přípustnost a použitelnost protokolů o výsleších bývalých vedoucích zaměstnanců Dalmine jako důkazů;

               —

               porušením článku 81 ES, pokud se jedná o posouzení zařazení důvodů, které nesouvisejí s vytýkanými skutečnostmi formulovanými proti podnikům, do rozhodnutí;

               —

               porušením článku 81 ES, nesprávným uplatněním zákona, zkreslením důkazů a nedostatkem odůvodnění, pokud se jedná o určení předmětu údajného protiprávního jednání uvedeného v článku 1 rozhodnutí, o ověření, zda došlo k jeho uskutečnění, o určení jeho účinků a porovnání případného protiprávního jednání, které nebylo uskutečněno nebo které významně nenarušilo hospodářskou soutěž s uskutečněným protiprávním jednáním, jehož předmět a účinek jsou protiprávní;

               —

               porušením článku 81 ES, nesprávným uplatněním zákona, zkreslením důkazů a nedostatkem odůvodnění v souvislosti s údajnou újmou způsobenou obchodu mezi členskými státy;

               —

               překročením pravomoci, porušením práva Společenství a zkreslením skutkového stavu a důkazů, pokud se jedná o konstatování protiprávního jednání, vytýkaného Komisí v článku 2 rozhodnutí, Soudem;

               —

               překročením pravomoci, porušením práva Společenství a zkreslením skutkového stavu a důkazů při posouzení protiprávnosti cílů a/nebo účinků smlouvy o dodávce mezi Dalmine a British Steel v rozsahu, v němž omezuje hospodářskou soutěž na trhu s hladkými trubkami a závitovými trubkami;

               —

               porušením práva Společenství a zkreslením skutkového stavu a důkazů, pokud jde o posouzení protiprávnosti ustanovení smlouvy o dodávce mezi Dalmine a British Steel;

               —

               subsidiárně, porušením článku 81 ES a nedostatkem odůvodnění při posouzení dodržení článku 15 nařízení 17/62 a Zásad pro stanovení pokut Komisí, pokud se jedná o závažnost protiprávního jednání připisovaného Dalmine; a závěrem, opět subsidiárně,

               —

               porušením článku 81 ES a nedostatkem odůvodnění při posouzení dodržení článku 15 nařízení 17/62 a Zásad pro stanovení pokut Komisí, pokud se jedná o dobu trvání protiprávního jednání vytýkaného Dalmine a polehčující okolnosti.

      (1)  Úř. věst. P 13, 21.2.1962, s. 204.


title: Věc T-345/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 22. května 2012 — Portugalsko v. Komise ( „EZOZF — Orientační sekce — Snížení podpory — Opatření na podporu investic do zemědělských podniků — Účinnost kontrol“ )

text:
               30.6.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 194/19

         Rozsudek Tribunálu ze dne 22. května 2012 — Portugalsko v. Komise
   (Věc T-345/10) (1)

   (EZOZF - Orientační sekce - Snížení podpory - Opatření na podporu investic do zemědělských podniků - Účinnost kontrol)
   2012/C 194/30
   Jednací jazyk: portugalština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Portugalská republika (zástupci: L. Inez Fernandes a J. Saraiva de Almeida, zmocněnci, ve spolupráci s M. Figueiredem, advokátem)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: P. Guerra e Andrade a G. von Rintelen, zmocněnci)

      Předmět věci

   Zrušení rozhodnutí Komise K(2010) 4255 ze dne 29. června 2010 o uplatnění finančních oprav na podporu z orientační sekce EZOZF poskytnutou na operační program CCI 1999.PT.06.1.PO.007 (Portugalsko — Národní program, Cíl 1), pokud jde o opatření „Investice do zemědělských podniků“.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Portugalské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 301, 6.11.2010.


title: Věc C-341/06 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 4. srpna 2006 Chronopost SA proti rozsudku Soudu prvního stupně (třetího rozšířeného senátu) vydanému dne 7. června 2006 ve věci T-613/97, Union française de l'express (Ufex) a další v. Komise Evropských společenství

text:
               14.10.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 249/4

         Kasační opravný prostředek podaný dne 4. srpna 2006 Chronopost SA proti rozsudku Soudu prvního stupně (třetího rozšířeného senátu) vydanému dne 7. června 2006 ve věci T-613/97, Union française de l'express (Ufex) a další v. Komise Evropských společenství
   (Věc C-341/06 P)
   (2006/C 249/09)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Chronopost SA (zástupce: D. Berlin, advokát)

      Další účastníci řízení: Komise Evropských společenství, Francouzská republika, La Poste, Union française de l'express (Ufex), DHL International SA, Federal express international (France) SNC, CRIE SA
   Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek
   Ve svém kasačním opravném prostředku se účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek domáhá, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 7. června 2006 v rozsahu, v němž zrušuje rozhodnutí Komise 98/365/ES ze dne 1. října 1997 (1) z důvodu neexistence odůvodnění a z důvodu porušení pojmu státní podpory;

               —

               potvrdil sám zbývající část rozsudku Soudu prvního stupně, vydal konečné rozhodnutí ve věci a potvrdil legalitu rozhodnutí Komise 98/365/ES ze dne 1. října 1997,

               —

               uložil žalobcům ve věci samé náhradu všech nákladů řízení.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Navrhovatelka se na podporu svého kasačního opravného prostředku dovolává tří důvodů.
   Ve svém prvním důvodu kasačního opravného prostředku navrhovatelka tvrdí, že Soud prvního stupně porušil obecné zásady práva Společenství, a zejména právo na spravedlivý proces, jelikož tento Soud neposkytuje veškeré nezbytné záruky nestrannosti, protože soudce, který působil v řízení ukončeném napadeným rozsudkem ze dne 7. června 2006 ve funkci soudce zpravodaje, byl rovněž členem soudního kolegia, jež vydalo rozsudek, zrušený Soudním dvorem, ze dne 14. prosince 2000 (Ufex a další v. Komise, T-613/97, Recueil, s. II-4055).
   Ve svém druhém důvodu kasačního opravného prostředku navrhovatelka následně Soudu vytýká, že překročil svou pravomoc a porušil články 230 ES a 253 ES, jelikož přistoupil, pod záminkou přezkoumání odůvodnění, k přezkumu meritu rozhodnutí Komise 98/365/ES ze dne 1. října 1997 o podporách údajně poskytnutých Francií SFMI-Chronopost (Úř. věst. 1998, L 164, s. 37) a údajných zjevně nesprávných posouzení, kterých se dopustila Komise při výkonu své diskreční pravomoci. Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek kromě toho Soudu vytýká, že tím, že svým posouzením nahradil posouzení Komise, překročil svou pravomoc a opětovně porušil články 230 a 253 ES.
   Ve svém třetím důvodu kasačního opravného prostředku navrhovatelka nakonec Soudu vytýká, že se dopustil několika nesprávných právních posouzení tím, že porovnal jednání podniku veřejného práva čerpajícího výhody z vyhrazeného odvětví s jednáním soukromého podniku, že na vznik podniku mateřskou společností použil judikaturu týkající se vztahů mezi existujícími mateřskými společnostmi a jejich dceřinými společnostmi a že dospěl k závěru o existenci výhody ve prospěch SFMI, vyplývající z převodu do jeho účetnictví zákazníků společnosti Postadex. Soud z těchto důvodů porušil článek 87 ES.

      (1)  Úř. věst. L 164, s. 37.


title: Věc T-78/15: Žaloba podaná dne 16. února 2015 – Mudhook Marketing v. OHIM (IPVanish)

text:
               20.4.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 127/32

         Žaloba podaná dne 16. února 2015 – Mudhook Marketing v. OHIM (IPVanish)
   (Věc T-78/15)
   (2015/C 127/44)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Mudhook Marketing, Inc. (Winter Park, Spojené státy) (zástupkyně: A. Dellmeier a H. Eckermann, advokátky)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Sporná ochranná známka: slovní ochranná známka Společenství „IPVanish“ – přihláška č. 2 3 30  271

      Napadené rozhodnutí: rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 4. prosince 2014 ve věci R 1417/2014-2

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí,

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-296/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Varhoven kasatsionen sad (Bulharsko) dne 22. května 2017 – Wiemer & Trachte GmbH (v úpadku) v. Zhan Oved Tadzher

text:
               7.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 256/14

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Varhoven kasatsionen sad (Bulharsko) dne 22. května 2017 – Wiemer & Trachte GmbH (v úpadku) v. Zhan Oved Tadzher
   (Věc C-296/17)
   (2017/C 256/11)
   Jednací jazyk: bulharština

      Předkládající soud

   Varhoven kasatsionen sad

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně a navrhovatelka v řízení o kasační stížnosti: Wiemer & Trachte GmbH (v úpadku)

      Žalovaný a odpůrce v řízení o kasační stížnosti: Zhan Oved Tadzher

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba čl. 3 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 1346/2000 (1) ze dne 29. května 2000 o úpadkovém řízení vykládat v tom smyslu, že příslušnost soudů členského státu, na jehož území bylo zahájeno úpadkové řízení, pro odpůrčí žalobu v rámci úpadkového řízení podanou proti žalovanému, který má své sídlo nebo bydliště v jiném členském státě, je výlučnou příslušností, nebo je správce podstaty v případě podle čl. 18 odst. 2 nařízení oprávněn podat odpůrčí žalobu u soudu v členském státě, na jehož území má žalovaný sídlo nebo bydliště, pokud se odpůrčí žaloba podaná správcem podstaty opírá o rozhodnutí o movitém majetku přijaté v jiném členském státě.

               2)

               Uplatní se splnění závazku stanovené v čl. 24 odst. 2 ve spojení s čl. 24 odst. 1 nařízení č. 1346/2000 při splnění závazku ve prospěch dlužníka v určitém členském státě, které proběhlo prostřednictvím jednatele provozovny společnosti-dlužníka, která je registrovaná v tomto členském státě, pokud byl v okamžiku plnění podán v jiném členském státě návrh na zahájení úpadkového řízení ve vztahu k majetku dlužnice a byl stanoven dočasný správce podstaty, ale nebylo ještě přijato rozhodnutí o zahájení úpadkového řízení.

               3)

               Použije se čl. 24 odst. 1 nařízení č. 1346/2000 o splnění závazku na zaplacení peněžité částky ve prospěch dlužnice, pokud je původní převod této částky od dlužnice na osobu, která závazek splnila, podle vnitrostátního práva úpadkového soudu neplatný a tato neplatnost vyplývá ze zahájení úpadkového řízení.

               4)

               Je domněnka chybějící znalosti podle čl. 24 odst. 2 nařízení č. 1346/2000 použitelná, pokud orgány uvedené v čl. 21 odst. 2 větě druhé nepřijaly nezbytná opatření, aby se zajistilo zveřejnění rozhodnutí úpadkového soudu, kterými je stanoven dočasný správce podstaty a je nařízeno, že úkony nakládání společnosti s majetkem jsou platné jen se souhlasem správce podstaty, v rejstříku členského státu, na jehož území má dlužnice svou provozovnu, pokud členský stát, ve kterém se nachází sídlo provozovny, stanoví povinné zveřejnění těchto rozhodnutí, přestože je podle článku 25 nařízení ve spojení s článkem 16 nařízení uznává.

      (1)  Úř. věst. 2000, L 160, s. 1; Zvl. vyd. 19/01, s. 191.


title: Věc C-180/04: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 7. září 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Genova – Itálie) – Andrea Vassallo v. Azienda Ospedaliera Ospedale San Martino di Genova e Cliniche Universitarie Convenzionate (Směrnice 1999/70/ES — Ustanovení 1 písm. b) a ustanovení 5 rámcové dohody o pracovních poměrech na dobu určitou — Vznik pracovního poměru na dobu neurčitou v případě porušení předpisů upravujících po sobě jdoucí pracovní smlouvy na dobu určitou — Možnost výjimky v případě pracovních smluv ve veřejné správě)

text:
               28.10.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 261/1

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 7. září 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Genova – Itálie) – Andrea Vassallo v. Azienda Ospedaliera Ospedale San Martino di Genova e Cliniche Universitarie Convenzionate
   (Věc C-180/04) (1)

   (Směrnice 1999/70/ES - Ustanovení 1 písm. b) a ustanovení 5 rámcové dohody o pracovních poměrech na dobu určitou - Vznik pracovního poměru na dobu neurčitou v případě porušení předpisů upravujících po sobě jdoucí pracovní smlouvy na dobu určitou - Možnost výjimky v případě pracovních smluv ve veřejné správě)
   (2006/C 261/02)
   Jednací jazyk: italština
   Předkládající soud
   Tribunale di Genova
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Andrea Vassallo

      Žalovaná: Azienda Ospedaliera Ospedale San Martino di Genova e Cliniche Universitarie Convenzionate
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Tribunale di Genova – Výklad směrnice Rady 1999/70/ES ze dne 28. června 1999 o rámcové dohodě o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS (Úř. věst. L 175, s. 43; Zvl. vyd. 05/03, s. 368) – Vznik pracovního poměru na dobu neurčitou v případě porušení předpisů upravujících po sobě jdoucí pracovní smlouvy na dobu určitou – Možnost výjimky v případě pracovních smluv ve veřejné správě
   Výrok
   Rámcová dohoda o pracovních poměrech na dobu určitou, uzavřená dne 18. března 1999, která je obsažena v příloze směrnice Rady 1999/70/ES ze dne 28. června 1999 o rámcové dohodě o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS, musí být vykládána v tom smyslu, že v zásadě nebrání vnitrostátní právní úpravě, která v případě zneužití vyplývajícího z použití po sobě jdoucích pracovních smluv nebo poměrů na dobu určitou zaměstnavatelem ve veřejné správě vylučuje, aby byly tyto smlouvy či poměry změněny na pracovní smlouvy nebo poměry na dobu neurčitou i přesto, že taková změna je stanovena, pokud jde o pracovní smlouvy nebo poměry uzavřené se zaměstnavatelem v soukromém sektoru, jestliže tato právní úprava obsahuje jiné účinné opatření, jehož účelem je zabránit a případně sankcionovat zneužití po sobě jdoucích smluv na dobu určitou zaměstnavatelem ve veřejné správě.

      (1)  Úř. věst. C 156, 12. 6. 2004.


title: Spojené věci C-283/06 a C-312/06: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 11. října 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Zala Megyei Bíróság, Legfelsőbb Bírósága – Maďarská republika) – KÖGÁZ rt, E-ON IS Hungary kft, E-ON DÉDÁSZ rt, Schneider Electric Hungária rt, TESCO Áruházak rt, OTP Garancia Biztosító Rt., OTP Bank rt, ERSTE Bank Hungary rt, Vodafon Magyarország Mobil Távközlési rt (C-283/06) v. Zala Megyei Közigazgatási Hivatal Vezetője, OTP Garancia Biztosító rt v. Vas Megyei Közigazgatási Hivatal (C-312/06) (Šestá směrnice o DPH — Článek 33 odst. 1 — Pojem daň z obratu — Místní podnikatelská daň)

text:
               8.12.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 297/13

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 11. října 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Zala Megyei Bíróság, Legfelsőbb Bírósága – Maďarská republika) – KÖGÁZ rt, E-ON IS Hungary kft, E-ON DÉDÁSZ rt, Schneider Electric Hungária rt, TESCO Áruházak rt, OTP Garancia Biztosító Rt., OTP Bank rt, ERSTE Bank Hungary rt, Vodafon Magyarország Mobil Távközlési rt (C-283/06) v. Zala Megyei Közigazgatási Hivatal Vezetője, OTP Garancia Biztosító rt v. Vas Megyei Közigazgatási Hivatal (C-312/06)
   (Spojené věci C-283/06 a C-312/06) (1)

   (Šestá směrnice o DPH - Článek 33 odst. 1 - Pojem „daň z obratu“ - Místní podnikatelská daň)
   (2007/C 297/19)
   Jednací jazyk: maďarština
   Předkládající soudy
   Zala Megyei Bíróság, Legfelsőbb Bírósága
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: KÖGÁZ rt, E-ON IS Hungary kft, E-ON DÉDÁSZ rt, Schneider Electric Hungária rt, TESCO Áruházak rt, OTP Garancia Biztosító Rt., OTP Bank rt, ERSTE Bank Hungary rt, Vodafon Magyarország Mobil Távközlési rt (C-283/06), OTP Garancia Biztosító rt (C-312/06)

      Žalované: Zala Megyei Közigazgatási Hivatal Vezetője (C-283/06), Vas Megyei Közigazgatási Hivatal (C-312/06)
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Zala Megyei Bíróság, Legfelsőbb Bírósága – Výklad přílohy X (seznam uvedený v článku 24 aktu o přistoupení: Maďarsko), části 4 (Hospodářská soutěž) bodu 3 písm. a) aktu o podmínkách přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky a o úpravách smluv, na nichž je založena Evropská unie (Úř. věst. L 236, s. 846), jakož i článku 33 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23) – Zákaz daní, které mají povahu daní z obratu – Vnitrostátní právní předpisy, které umožňují místním orgánům zdaňovat hospodářské činnosti – Možnost členského státu stanovená aktem o přistoupení uplatnit v průběhu přechodného období snížení této podnikatelské daně
   Výrok
   Článek 33 odst. 1 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně, ve znění směrnice Rady 91/680/EHS ze dne 16. prosince 1991, kterou se doplňuje společný systém daně z přidané hodnoty a mění směrnice 77/388/EHS s ohledem na odstranění daňových hranic, musí být vykládán v tom smyslu, že není na překážku zachování daňového odvodu, jenž vykazuje tytéž základní znaky jako daň, která je předmětem původního řízení.

      (1)  Úř. věst. C 212, 2.9.2006.

      Úř. věst. C 237, 30.9.2006.


title: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 15. června 2005 ve věci T-186/04, Spa Monopole, compagnie fermière de Spa SA/NV proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství SPAFORM — Starší slovní ochranné známky SPA a SPA THERMES — Částečné zamítnutí námitek — Pravidlo 18 odst. 1 nařízení (ES) č. 2868/95)

text:
               20.8.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 205/21

      ROZSUDEK SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 15. června 2005
   ve věci T-186/04, Spa Monopole, compagnie fermière de Spa SA/NV proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství SPAFORM - Starší slovní ochranné známky SPA a SPA THERMES - Částečné zamítnutí námitek - Pravidlo 18 odst. 1 nařízení (ES) č. 2868/95)
   (2005/C 205/38)
   Jednací jazyk: angličtina
   Ve věci T-186/04, Spa Monopole, compagnie fermière de Spa SA/NV, se sídlem ve Spa (Belgie), zastoupená L. de Brouwer, E. Cornu, É. De Grys a D. Moreauem, proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (zmocněnec: G. Schneider), přičemž druhým účastníkem řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupujícím jako vedlejší účastník řízení před Soudem, je Spaform Ltd, se sídlem v Southampton (Spojené království), zastoupená J. Gardnerem a A. Howard, advokáty, jejímž předmětem je žaloba proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 25. února 2004 (věc R 827/2002-4), týkající se námitkového řízení mezi Spa Monopole, compagnie fermière de Spa SA/NV a Spaform Ltd, Soud (druhý senát), ve složení J. Pirrung, předseda, N. J. Forwood a S. Papasavvas, soudci, vedoucí soudní kanceláře: B. Pastor, náměstkyně vedoucího soudní kanceláře, vydal dne 15. června 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 25. února 2004 (věc R 827/2002-4) se částečně zrušuje v rozsahu, v němž prohlašuje za nepřípustné námitky založené na čl. 8 odst. 5 nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství ohledně ochranné známky SPA, zapsané ve státech Beneluxu pod č. 389230.

               2)

               Žaloba se ve zbývající části zamítá.

               3)

               OHIM ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady vynaložené žalobkyní.

               4)

               Vedlejší účastník ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 201, 7.8.2004.


title: Věc T-355/14: Usnesení Tribunálu ze dne 1. prosince 2016 – STC v. Komise „Veřejné zakázky na stavební práce — Zadávací řízení — Výstavba trigenerační elektrárny s plynovou turbínou a související údržba — Odmítnutí nabídky uchazeče — Zrušení napadeného aktu jeho autorem — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“

text:
               23.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/33

         Usnesení Tribunálu ze dne 1. prosince 2016 – STC v. Komise
   (Věc T-355/14) (1)

   („Veřejné zakázky na stavební práce - Zadávací řízení - Výstavba trigenerační elektrárny s plynovou turbínou a související údržba - Odmítnutí nabídky uchazeče - Zrušení napadeného aktu jeho autorem - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
   (2017/C 022/44)
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: STC SpA (Forlì, Itálie) (zástupci: A. Marelli a G. Delucca, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně L. Di Paolo, F. Moro a L. Cappelletti, poté L. Di Paolo a F. Moro, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: CPL Concordia Soc. coop. (Concordia Sulla Secchia, Itálie) (zástupce: A. Penta, advokát)

      Předmět věci

   Návrh podaný na základě článku 263 SFEU a znějící zaprvé na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 3. dubna 2014, kterým se odmítá nabídka podaná žalobkyní v rámci zadávacího řízení JRC IPR 2013 C04 0031 OC na výstavbu trigenerační elektrárny s plynovou turbínou a související údržbu (Úř. věst. 2013/S 137-237146) v areálu Společného výzkumného střediska (JRC) v Ispře (Itálie), zadruhé na zrušení rozhodnutí Komise, kterým byla zakázka zadána společnosti CPL Concordia, jakož i všech předcházejících či následných aktů souvisejících s tímto rozhodnutím, včetně případného rozhodnutí o schválení smlouvy a případně smlouvy samotné, a zatřetí zrušení dopisu Komise ze dne 15. dubna 2014, kterým se zamítá žádost žalobkyně o přístup k dokumentům zadávacího řízení, a dále návrh na to, aby Komisi byla uložena povinnost vzít zpět zadání dané zakázky a zadat tuto zakázku žalobkyni, a podpůrně, v případě nemožnosti nahradit škodu in natura, uložit Komisi povinnost nahradit žalobkyni vzniklou škodu.

      Výrok

               1)

               O projednávané žalobě již není důvodné rozhodnout.

               2)

               Návrhová žádání CPL Concordia Soc. coop. se jako zjevně nepřípustná odmítají.

               3)

               Každá z účastnic řízení ponese náklady tohoto řízení i náklady o předběžném opatření.

      (1)  Úř. věst. C 223, 14.7.2014.


title: Věc T-415/07: Žaloba podaná dne 21. listopadu 2007 – RedEnvelope v. OHIM – Red Letter Days (redENVELOPE)

text:
               12.1.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 8/25

         Žaloba podaná dne 21. listopadu 2007 – RedEnvelope v. OHIM – Red Letter Days (redENVELOPE)
   (Věc T-415/07)
   (2008/C 8/45)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: RedEnvelope Inc. (San Francisco, Spojené státy) (zástupce: A. Poulter, Solicitor)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Red Letter Days Ltd (Londýn, Spojené království)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu ze dne 14. září 2007 č. R 1117/2005-1 v rozsahu, v němž rozhodnutí připouští nové důkazy na podporu důvodů námitek;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka „redENVELOPE“ pro služby zařazené do tříd 35 a 42 – přihláška č. 1 601 327

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Red Letter Days Ltd

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Zapsaná a nezapsaná národní slovní a obrazová ochranná známka „RED LETTER“, „RED LETTER DAYS“ a „RED LETTER DAYS PLC“ pro zboží a služby zařazené do tříd 9, 14, 16, 18, 21, 22, 25, 26, 33, 36, 39, 41, 42, 43 a 44

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Částečné vyhovění námitkám

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zrušení rozhodnutí námitkového oddělení a vrácení věci námitkovému oddělení k dalšímu posouzení co se týče čl. 8 odst. 4 nařízení Rady č. 40/94

      Žalobní důvody: Porušení čl. 74 odst. 2 nařízení Rady č. 40/94 tím, že odvolací senát připustil nový důkaz, což umožní námitkovému oddělení rozhodnout na základě důkazu, který nebyl v řízení dříve dostupný a ke kterému neměla žalobkyně možnost se vyjádřit před námitkovým oddělením


title: Věc C-390/10: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 14. dubna 2011 — Evropská komise v. Lucemburské velkovévodství ( „Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2007/36/ES — Výkon některých práv akcionářů ve společnostech s kótovanými akciemi — Neprovedení ve stanovené lhůtě“ )

text:
               18.6.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 179/6

         Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 14. dubna 2011 — Evropská komise v. Lucemburské velkovévodství
   (Věc C-390/10) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2007/36/ES - Výkon některých práv akcionářů ve společnostech s kótovanými akciemi - Neprovedení ve stanovené lhůtě)
   2011/C 179/09
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: G. Braun a de Schietere de Lophem, zmocněnci)

      Žalovaný: Lucemburské velkovévodství (zástupce: C. Schiltz, zmocněnec)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Nepřijetí nebo neoznámení předpisů nezbytných k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2007/36/ES ze dne 11. července 2007 o výkonu některých práv akcionářů ve společnostech s kótovanými akciemi (Úř. věst. L 184, s. 17) ve stanovené lhůtě

      Výrok

               1)

               Lucemburské velkovévodství tím, že ve stanovené lhůtě nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2007/36/ES ze dne 11. července 2007 o výkonu některých práv akcionářů ve společnostech s kótovanými akciemi, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice.

               2)

               Lucemburskému velkovévodství se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 274, 9.10.2010.


title: Věc C-420/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itálie) dne 14. září 2012 — Anitrav v. Roma Capitale

text:
               24.11.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 366/26

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itálie) dne 14. září 2012 — Anitrav v. Roma Capitale
   (Věc C-420/12)
   2012/C 366/46
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Associazione Nazionale Imprese Trasporto Viaggiatori (Anitrav)

      Žalovaný: Roma Capitale

      Předběžná otázka

   Brání články 49 SFEU, 3 Smlouvy o EU, 3, 4, 5, a 6, 101 a 102 SFEU použití čl. 3 odst. 3, čl. 8 odst. 3 a článku 11 zákona č. 21 z roku 1992 v rozsahu, v němž stanoví, že „(s)ídlo dopravce a garáž musejí být výlučně na území obce, která vydala povolení“, že „(a)by bylo možné získat a zachovat si povolení pro službu pronájmu vozu s řidičem, je nutné mít na základě platného právního titulu k dispozici sídlo, garáž nebo stanoviště nacházející se na území obce, která vydala povolení“ a že „(r)ezervace dopravní služby pronájmu vozu s řidičem se provádí v příslušných garážích. Začátek a konec každé jednotlivé služby pronájmu vozu s řidičem se musí uskutečnit v garáži umístěné v obci, která vydala povolení, s návratem do této garáže, zatímco vyzvednutí a příjezd na místo určení uživatele se mohou uskutečnit také na území jiných obcí“?


title: Věc C-524/12 P: Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 14. listopadu 2013 — TeamBank AG Nürnberg v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Fercredit Servizi Finanziari SpA ( „Kasační opravný prostředek — Ochranná známka Společenství — Obrazová ochranná známka f@ir Credit — Námitka majitele obrazové ochranné známky Společenství FERCREDIT — Zamítnutí zápisu“ )

text:
               22.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 52/22

         Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 14. listopadu 2013 — TeamBank AG Nürnberg v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Fercredit Servizi Finanziari SpA
   (Věc C-524/12 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Společenství - Obrazová ochranná známka f@ir Credit - Námitka majitele obrazové ochranné známky Společenství FERCREDIT - Zamítnutí zápisu)
   2014/C 52/37
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: TeamBank AG Nürnberg (zástupce: D. Terheggen, advokát)

      Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: G. Schneider, zmocněnec), Fercredit Servizi Finanziari SpA (zástupci: G Petrocchi, A. Masetti Zannini de Concina a R. Cartella, advokáti)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) ze dne 19. září 2012, TeamBank v. OHIM — Fercredit Servizi Finanziari (T-220/11), kterým Tribunál zamítl žalobu podanou proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 3. února 2011 (R 719/2010-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi Fercredit Servizi Finanziari SpA a TeamBank AG Nürnberg — Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, s. 1) — Nebezpečí záměny mezi obrazovým označením obsahujícím slovní prvek „f@ir Credit“ a starší mezinárodní obrazovou ochrannou známkou obsahující slovní prvek „FERCREDIT“

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnosti TeamBank AG Nürnberg se ukládá úhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 9, 12.1.2013.


title: Věc T-263/17: Žaloba podaná dne 3. května 2017 – SD v. EIGE

text:
               24.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 239/48

         Žaloba podaná dne 3. května 2017 – SD v. EIGE
   (Věc T-263/17)
   (2017/C 239/61)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: SD (zástupkyně: L. Levi a A. Blot, advokátky)

      Žalovaný: Evropský institut pro rovnost žen a mužů (EIGE)

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil implicitní rozhodnutí EIGE ze dne 26. srpna 2016, kterým byla zamítnuta žádost žalobce ze dne 26. dubna 2016 o druhé obnovení jeho pracovní smlouvy;

               —

               v případě potřeby zrušil i rozhodnutí EIGE ze dne 20. ledna 2017, doručené žalobci dne 23. ledna 2017, kterým byla zamítnuta stížnost žalobce podaná dne 3. října 2016 proti implicitnímu rozhodnutí EIGE;

               —

               nahradil žalobci vzniklou majetkovou a nemajetkovou újmu;

               —

               rozhodl o náhradě všech nákladů vynaložených v tomto řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce tři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vychází z porušení povinnosti uvést odůvodnění, a tedy i z porušení zásady řádné správy.

                           —

                           Žalovaný nepředložil žalobci odůvodněné meritorní rozhodnutí o žádosti a následné stížnosti. Naprostý nedostatek odůvodnění je v rozporu s povinností uvést odůvodnění a zásadou řádné správy.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z porušení článku 8 pracovního řádu ostatních zaměstnanců Evropské unie a rozhodnutí EIGE č. 82 ze dne 28. července 2014 o postupu obnovování/neobnovování smluv vztahujícím se na dočasné a smluvní zaměstnance (dále jen „rozhodnutí 82“).

                           —

                           Žalovaný řádně nevykonal diskreční pravomoci, které mu udělují výše uvedená ustanovení, a neprovedl úplné a podrobné zkoumání všech relevantních skutkových okolností daného případu.

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází z vad řízení včetně porušení interních procesních pravidel stanovených v rozhodnutí 82, z porušení práva na obhajobu, práva být slyšen, zásady řádné správy a povinnosti postupovat s řádnou péčí.

                           —

                           Nejen že žalovaný nepostupoval v souladu s rozhodnutím 82, ale stanovisko žalobce nevyslechl ani jiným způsobem. Před přijetím rozhodnutí ze dne 26. srpna 2016 tedy od žalobce nezískal relevantní informace ohledně jeho zájmů a neumožnil žalobci si řádně připravit svoji obranu.


title: Věc T-3/13: Usnesení Tribunálu ze dne 29. září 2014 – Ronja v. Komise „Žaloba na neplatnost — Přístup k dokumentům — Nařízení (ES) č. 1049/2001 — Dokumenty, k jejichž výměně došlo v rámci stížnosti týkající se provedení směrnice 2001/37/ES — Dokumenty pocházející z členského státu — Nesouhlas vyjádřený členským státem — Částečné odepření přístupu — Rozhodnutí o poskytnutí úplného přístupu v návaznosti na organizační procesní opatření — Nevydání rozhodnutí ve věci samé — Dokumenty pocházející z Komise — Rozhodnutí o poskytnutí úplného přístupu — Situace, kdy Komise nezahájila řízení pro nesplnění povinnosti vůči Rakousku — Nepřípustnost“

text:
               17.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 409/40

         Usnesení Tribunálu ze dne 29. září 2014 – Ronja v. Komise
   (Věc T-3/13) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Přístup k dokumentům - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Dokumenty, k jejichž výměně došlo v rámci stížnosti týkající se provedení směrnice 2001/37/ES - Dokumenty pocházející z členského státu - Nesouhlas vyjádřený členským státem - Částečné odepření přístupu - Rozhodnutí o poskytnutí úplného přístupu v návaznosti na organizační procesní opatření - Nevydání rozhodnutí ve věci samé - Dokumenty pocházející z Komise - Rozhodnutí o poskytnutí úplného přístupu - Situace, kdy Komise nezahájila řízení pro nesplnění povinnosti vůči Rakousku - Nepřípustnost“)
   2014/C 409/57
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Ronja s.r.o. (Znojmo, Česká republika) (zástupce: E. Engin-Deniz, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: M. Noll-Ehlers a C. Zadra, zmocněnci)

      Předmět věci

   Zaprvé návrh na zrušení rozhodnutí Komise z 6. září a 8. listopadu 2012, jimiž byl odepřen úplný přístup k dopisům, k jejichž výměně mezi Komisí a Rakouskou republikou došlo v rámci stížnosti 2008/4340 podané žalobkyní ohledně provedení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/37/ES ze dne 5. června 2001 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se výroby, obchodní úpravy a prodeje tabákových výrobků (Úř. věst. L 194, s. 26), a zadruhé návrh na určení, že Komise jednala protiprávně, když nezahájila řízení pro nesplnění povinnosti vůči Rakouské republice z důvodu porušení článku 13 směrnice 2001/37 a článku 34 SFEU.

      Výrok

               1)

               O druhém návrhovém žádání společnosti Ronja s.r.o. již není důvodné rozhodovat v rozsahu, v němž se týká zrušení rozhodnutí Evropské komise ze dne 8. listopadu 2012, jímž byl odepřen úplný přístup k dopisům Rakouské republiky z 19. února a 8. května 2009, které byly zaslány Komisi a k jejichž výměně mezi Rakouskou republikou a Komisí došlo v rámci stížnosti 2008/4340 podané společností Ronja ohledně provedení směrnice Evropského parlamentu a Rady ze dne 5. června 2001 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se výroby, obchodní úpravy a prodeje tabákových výrobků (Úř. věst. L 194, s. 26).

               2)

               Žaloba se ve zbývající části odmítá jako nepřípustná.

               3)

               Společnost Ronja ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Komisí v souvislosti s návrhovými žádáním znějícími na zrušení, v rozsahu, v němž směřují proti rozhodnutí Komise ze dne 6. září 2012, jímž Komise poskytla přístup k dopisům z 23. prosince 2008 a 18. března 2009, které byly zaslány Rakouské republice a k jejichž výměně mezi Komisí a Rakouskou republikou došlo v rámci stížnosti 2008/4340, dále v souvislosti s návrhovými žádáními, jimiž se domáhá, aby jí byl poskytnut úplný přístup k vyžádané dokumentaci, a konečně v souvislosti s návrhovými žádáními, jimiž se domáhá určení, že Komise jednala protiprávně, když nezahájila řízení pro nesplnění povinnosti vůči Rakouské republice.

               4)

               Komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností Ronja v souvislosti s návrhovými žádáními znějícími na zrušení, v rozsahu, v němž směřují proti jejímu rozhodnutí ze dne 8. listopadu 2012.

      (1)  Úř. věst. C 79, 16.3.2013.


title: Věc T-452/11: Usnesení Tribunálu ze dne 20. září 2012 — Western Digital a Western Digital Ireland v. Komise

text:
               17.11.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 355/37

         Usnesení Tribunálu ze dne 20. září 2012 — Western Digital a Western Digital Ireland v. Komise
   (Věc T-452/11) (1)

   2012/C 355/79
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda druhého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 305, 15.10.2011.


title: Věc T-532/13: Žaloba podaná dne 26. září 2013 — Kicks Kosmetikkedjan v. OHIM — Kik Textilien a Non-Food (KICKS)

text:
               7.12.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 359/17

         Žaloba podaná dne 26. září 2013 — Kicks Kosmetikkedjan v. OHIM — Kik Textilien a Non-Food (KICKS)
   (Věc T-532/13)
   2013/C 359/33
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Kicks Kosmetikkedjan AB (Stockholm, Švédsko) (zástupce: K. Strömholm, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Kik Textilien und Non-Food GmbH (Bönen, Německo)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí,

               —

               uložil OHIM nebo případně další účastnici řízení náhradu nákladu řízení,

               —

               povolil zápis sporné přihlášky č. 9245473 v plném rozsahu.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Kicks Kosmetikkedjan AB

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „KICKS“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 3, 8, 14, 21 a 35 — přihláška č. 9245473

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Kik Textilien und Non-Food GmbH

      Namítaná ochranná známka nebo označení: německá a mezinárodní slovní ochranná známka „kik“ pro služby zařazené do třídy 35

      Rozhodnutí námitkového oddělení: vyhovění námitce pro sporné výrobky a služby

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc F-121/13: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 1. srpna 2016 – Poniskaitis v. Komise „Veřejná služba – Úředníci – Důchody – Článek 11 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu – Převod nároků na důchod nabytých v jiných důchodových systémech do důchodového systému Unie – Rozhodnutí o uznání odpracovaných let, které uplatňuje nová obecná prováděcí ustanovení (OPU) k článkům 11 a 12 přílohy VIII služebního řádu – Článek 81 jednacího řádu – Zjevně neopodstatněná žaloba“

text:
               3.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 364/48

      Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 1. srpna 2016 – Poniskaitis v. Komise
      (Věc F-121/13) (1)

      („Veřejná služba - Úředníci - Důchody - Článek 11 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu - Převod nároků na důchod nabytých v jiných důchodových systémech do důchodového systému Unie - Rozhodnutí o uznání odpracovaných let, které uplatňuje nová obecná prováděcí ustanovení (OPU) k článkům 11 a 12 přílohy VIII služebního řádu - Článek 81 jednacího řádu - Zjevně neopodstatněná žaloba“)
      (2016/C 364/61)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Jonas Poniskaitis (Brusel, Belgie) (zástupci: původně D. de Abreu Caldas a J.-N. Louis, advokáti, poté J.-N. Louis, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně J. Currall a G. Gattinara, zmocněnci, poté G. Gattinara, zmocněnec)

         Předmět věci

      Návrh na zrušení rozhodnutí týkajících se převodu důchodových nároků žalobce do důchodového systému Unie, které uplatňuje nové OPU k článkům 11 a 12 přílohy VIII služebního řádu úředníků.

         Výrok usnesení

                  1)

                  Žaloba se zamítá jako zjevně neopodstatněná.

                  2)

                  Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 52, 22. 2. 2014, s. 53.


title: Věc C-29/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour d'appel (Lucembursko) dne 18. ledna 2010 — Heiko Koelzsch v. Lucemburské velkovévodství

text:
               27.3.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 80/16

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour d'appel (Lucembursko) dne 18. ledna 2010 — Heiko Koelzsch v. Lucemburské velkovévodství
   (Věc C-29/10)
   2010/C 80/30
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour d'appel

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Heiko Koelzsch

      Žalované: Lucemburské velkovévodství

      Předběžná otázka

   Musí být kolizní norma definovaná v čl. 6 odst. 2 písm. a) Římské úmluvy ze dne 19. června 1980 o právu rozhodném pro smluvní závazkové vztahy (1), podle které se pracovní smlouva řídí právem země, v níž zaměstnanec při plnění smlouvy obvykle vykonává svoji práci, vykládána v tom smyslu, že v případě, kdy by zaměstnanec vykonával pracovní činnost ve více zemích, ale pravidelně by se vracel do jedné z nich, musela by být tato země považována za zemi, v níž zaměstnanec obvykle vykonává svoji práci?

      (1)  Římská úmluva z roku 1980 o právu rozhodném pro smluvní závazkové vztahy, otevřená k podpisu v Římě dne 19. června 1980 (Úř. věst. 1980, L 266, s. 1)


title: Věc T-270/04: Žaloba podaná dne 1. července 2004 Bic Deutschland GmbH & Co OHG proti Komisi Evropských společenství

text:
               23.10.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 262/30

         Žaloba podaná dne 1. července 2004 Bic Deutschland GmbH & Co OHG proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-270/04)
   (2004/C 262/59)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 1. července 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství společností Bic Deutschland GmbH & Co OHG, se sídlem v Eschborn (Německo), zastoupenou Dominiquem Voillemotem, advokátem.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise Evropských společenství ze dne 3. května 2004, kterým jí bylo uloženo zaplatit pokutu uloženou společnosti Tipp-Ex rozhodnutím ze dne 10. července 1987 zvýšenou o úroky vypočítané v konečném výsledku ke dni 28. května 2004, a kterým se rozhoduje o uplatnění bankovní záruky poskytnuté Deutschland Bank AG Frankfurt am Main;

               —

               uložil žalované náhradu veškerých nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalující společnost je právním nástupcem společnosti Tipp-Ex z důvodu odkupu, ke kterému došlo dne 1. ledna 1997 a vnitřní restrukturalizace skupiny BIC, která poté následovala. Adresátem rozhodnutí č. 87/406/EHS ze dne 10. července 1987, kterým Komise uložila pokutu 400 000 ECU za porušení soutěžních pravidel Společenství, byla společnost Tipp-Ex.
   Tipp-Ex podala proti tomuto rozhodnutí žalobu a předložila Komisi bankovní záruku na první výzvu, která zajišťovala zaplacení pokuty a úroků ve výši 8 %. V souladu s ustálenou praxí v tomto smyslu mohla být záruka vyplacena pouze na základě písemné výzvy Komise, společně s úředně ověřeným opisem rozsudku Soudního dvora. Dne 8. února 1990 (1) byla žaloba podaná společností Tipp-Ex Soudním dvorem zamítnuta a potvrzeno rozhodnutí ze dne 10. července 1987.
   Komise však požádala BIC o zaplacení částky 923 747,94 EUR, zahrnující částku pokuty 400 000 EUR a úroky (523.747,94 EUR) až dopisem ze dne 12. února 2004.
   Po výměně dopisů mezi žalobkyní a Komisí Komise napadeným rozhodnutím zamítla argumentaci BIC, založenou zvláště na zásadě promlčení stanovené čl. 4 odst. 1 nařízení 2988/74 (2) a požadovala zaplacení konečné částky pokuty (931 726,02 EUR).
   Na podporu svých nároků žalobkyně uplatňuje:

               —

               porušení čl. 4 odst. 1 výše uvedeného nařízení č. 2988/74, které neumožňuje výkon rozhodnutí vyslovujícího uložení pokuty po uplynutí doby pěti let. V tomto ohledu má za to, že předmětná promlčecí doba nebyla přerušena ani zastavena;

               —

               zjištění zjevně nesprávného posouzení, pokud jde o fungování bankovní záruky na první výzvu. Žalobkyně v tomto ohledu tvrdí, že na jedné straně předložení takové záruky není zaplacením pokuty, a že z jejího držení nevyplývá sama o sobě povinnost zaplatit a na druhé straně, že uplatnění bankovní záruky vyžaduje vykonatelný titul ve smyslu nařízení č. 2988/74. V souladu se samotným textem předmětné záruky by tento vykonatelný titul spočíval ve výslovné výzvě doporučeným dopisem formulované Komisí vůči Deutsche Bank, spolu s úředně ověřeným opisem rozsudku Soudního dvora.

         Žalobkyně mimoto uplatňuje porušení zásady ochrany legitimního očekávání a podpůrně porušení obecné zásady přiměřené lhůty.

      (1)  Věc C-279/87 Tipp-Ex v. Komise (Recueil, s. I-261).

      (2)  Nařízení Rady (EHS) č. 2988/74 ze dne 26. listopadu 1974 o promlčení v záležitostech stíhání a výkonu práva v oblasti dopravy a hospodářské soutěže v Evropském hospodářském společenství (Úř. věst. L 319, 29.11.1974, s. 1).


title: Věc C-494/13 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 16. září 2013 GRE Grand River Enterprises Deutschland GmbH proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 3. července 2013 ve věci T-205/12, GRE Grand River Enterprises Deutschland GmbH v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

text:
               9.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 325/16

         Kasační opravný prostředek podaný dne 16. září 2013 GRE Grand River Enterprises Deutschland GmbH proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 3. července 2013 ve věci T-205/12, GRE Grand River Enterprises Deutschland GmbH v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)
   (Věc C-494/13 P)
   2013/C 325/28
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: GRE Grand River Enterprises Deutschland GmbH (zástupci: I. Memmler a S. Schulz, advokátky)

      Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) Villiger Söhne GmbH

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Navrhovatelky se domáhají, aby Soudní dvůr

               —

               zrušil rozhodnutí Tribunálu ze dne 3. července 2013 ve věci T-205/12, jakož i rozhodnutí prvního odvolacího senátu ze dne 1. března 2012, jednací číslo R 387/2011-1;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Navrhovatelka uplatňuje jako jediný důvod kasačního opravného prostředku nesprávný výklad a uplatnění čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 (1).
   K odůvodnění navrhovatelka uvádí:

               Tribunál nesprávně vyložil pojem „totožnost výrobků“, neboť postavil na roveň výrobky „doutníky“ s nadřazeným pojmem „tabákové výrobky“. Tím Tribunál nepřiměřeně rozšířil rozsah ochrany namítané ochranné známky.

               Tribunál nesprávně vyložil pojem „podobnost výrobků“, neboť také při posouzení podobnosti výrobků neměl výrobky „doutníky“ paušálně považovat za podobné s nadřazeným pojmem „výrobky pro kuřáky“.

               Při srovnání znaků Tribunál neuplatnil správně teorii celkového posouzení, protože prvky „LIBERTAD“ a „LIBERTE“ srovnal paušálně a přitom potlačil jiné prvky ochranných známek.

               Zejména však přísluší jiným prvkům soupeřících ochranných známek dominantní význam, mimo jiné barevné kombinaci napadené ochranné známky a namítané ochranné známky a označení „LA“.

               Tribunál také neprávně uplatnil zásady stanovené ESD k pojmové podobnosti, neboť dostatečně nezohlednil rozdílné jazyky ochranných známek.

               Celkově tedy Tribunál dospěl k nesprávnému výsledku.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství; Úř. věst. L 78, s. 1.


title: Věc C-324/09: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 12. července 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court of Justice (Chancery Division) — Spojené království) — L'Oréal SA a další v. eBay International AG a další ( „Ochranné známky — Internet — Nabídka k prodeji značkových výrobků na on-line tržišti určeném spotřebitelům v Unii, které jsou držitelem práv určeny k prodeji ve třetích zemích — Odstranění obalů z uvedených výrobků — Směrnice 89/104/EHS — Nařízení (ES) č. 40/94 — Odpovědnost provozovatele on-line tržiště — Směrnice 2000/31/ES ( „směrnice o elektronickém obchodu“ ) — Soudní zákazy vůči uvedenému provozovateli — Směrnice 2004/48/ES ( „směrnice o dodržování práv duševního vlastnictví“ )“ )

text:
               10.9.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/3

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 12. července 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court of Justice (Chancery Division) — Spojené království) — L'Oréal SA a další v. eBay International AG a další
   (Věc C-324/09) (1)

   (Ochranné známky - Internet - Nabídka k prodeji značkových výrobků na on-line tržišti určeném spotřebitelům v Unii, které jsou držitelem práv určeny k prodeji ve třetích zemích - Odstranění obalů z uvedených výrobků - Směrnice 89/104/EHS - Nařízení (ES) č. 40/94 - Odpovědnost provozovatele on-line tržiště - Směrnice 2000/31/ES („směrnice o elektronickém obchodu“) - Soudní zákazy vůči uvedenému provozovateli - Směrnice 2004/48/ES („směrnice o dodržování práv duševního vlastnictví“))
   2011/C 269/05
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   High Court of Justice (Chancery Division)

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: L'Oréal SA Lancôme parfums et beauté & Cie, Laboratoire Garnier et Cie, L'Oréal (UK) Limited

      Žalovaní: eBay International AG eBay Europe SARL, eBay (UK) Limited, Stephan Potts, Tracy Ratchford, Marie Ormsby, James Clarke, Joanna Clarke, Glen Fox, Rukhsana Bi

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Výklad čl. 5 odst. 1 písm. a) a čl. 7 odst. 1 a 2 směrnice 89/104/EHS: První směrnice Rady ze dne 21. prosince 1988, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách (Úř. věst. L 40, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 92), čl. 9 odst. 1 písm. a) a čl. 13 odst. 1 a 2 nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 11, s. 1), čl. 14 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/31/ES ze dne 8. června 2000 o některých právních aspektech služeb informační společnosti, zejména elektronického obchodu, na vnitřním trhu („směrnice o elektronickém obchodu“) (Úř věst. L 178, s. 1) a článku 11 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/48/ES ze dne 29. dubna 2004 o dodržování práv duševního vlastnictví (Úř. věst. L 157, s. 45; Zvl. vyd. 17/02, s. 32) — Pojem „uvedení na trh“ — Vzorky parfémů a kosmetických výrobků určených k tomu, aby byly zdarma nabízeny spotřebitelům — Pojem „užívání“ ochranné známky — Přihlášení označení totožného s ochrannou známkou prodejcem u poskytovatele služby provozujícího internetový vyhledávač, za tím účelem, aby se po zadání uvedeného označení, jakožto vyhledávaného výrazu, na obrazovce automaticky zobrazila adresa jeho internetové stránky nabízející zboží a služby, které jsou totožné s těmi, na které se vztahuje ochranná známka

      Výrok

               1)

               Pokud jsou výrobky nacházející se ve třetí zemi, které jsou označeny ochrannou známkou zapsanou v členském státě Unie nebo ochrannou známkou Společenství a které nebyly předtím uvedeny na trh v Evropském hospodářském prostoru, nebo v případě ochranné známky Společenství nebyly předtím uvedeny na trh v Unii, prodávány hospodářským subjektem prostřednictvím on-line tržiště a bez souhlasu majitele této ochranné známky spotřebiteli nacházejícímu se na území, na které se vztahuje uvedená ochranná známka, nebo jsou předmětem nabídky k prodeji nebo reklamy na takovém tržišti určeném spotřebitelům nacházejícím se na tomto území, může uvedený majitel bránit tomuto prodeji, této nabídce k prodeji nebo této reklamě na základě pravidel uvedených v článku 5 první směrnice Rady 89/104/EHS ze dne 21. prosince 1988, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách, ve znění Dohody o Evropském hospodářském prostoru ze dne 2. května 1992, nebo v článku 9 nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství. Vnitrostátním soudům přísluší v závislosti na konkrétním případu posoudit, zda existují relevantní indicie pro učinění závěru, že nabídka k prodeji nebo reklama zobrazovaná na on-line tržišti dostupném na uvedeném území je určena spotřebitelům nacházejícím se na uvedeném území.

               2)

               Dodání předmětů označených ochrannou známkou, jež jsou určeny k předvádění zboží spotřebitelům v autorizovaných prodejních místech, jakož i flakónů rovněž označených touto ochrannou známkou, ze kterých mohou být odebírána malá množství, jež jsou poskytována spotřebitelům jakožto bezplatné vzorky, majitelem uvedené ochranné známky jeho autorizovaným distributorům není v případě nedostatku důkazů svědčících o opaku uváděním na trh ve smyslu směrnice 89/104 nebo nařízení č. 40/94.

               3)

               Článek 5 směrnice 89/104 a článek 9 nařízení č. 40/94 musejí být vykládány v tom smyslu, že majitel ochranné známky může na základě výlučného práva vyplývajícího z této ochranné známky bránit dalšímu prodeji takových výrobků, jako jsou výrobky, které jsou předmětem věci v původním řízení, z důvodu, že prodávající odstranil z těchto výrobků obal, pokud toto odstranění obalu výrobku má za následek, že takové podstatné informace, jako jsou informace ohledně totožnosti výrobce nebo osoby odpovědné za uvedení kosmetického přípravku na trh, chybí. Nevedlo-li odstranění obalu k takovému nedostatku informací, může majitel ochranné známky přesto bránit tomu, aby parfém nebo kosmetický přípravek označený ochrannou známkou, jíž je majitelem, byl dále prodáván v nezabaleném stavu, pokud prokáže, že odstranění obalu narušilo image uvedeného výrobku, a tudíž dobré jméno ochranné známky.

               4)

               Článek 5 odst. 1 písm. a) směrnice 89/104 a čl. 9 odst. 1 písm. a) nařízení č. 40/94 musejí být vykládány v tom smyslu, že majitel ochranné známky je oprávněn zakázat provozovateli on-line tržiště provádět prostřednictvím klíčového slova totožného s uvedenou ochrannou známkou, které si tento provozovatel vybral v rámci služby optimalizace pro vyhledávače na internetu, reklamu pro výrobky označené touto ochrannou známkou, prodávané na uvedeném tržišti, pokud tato reklama běžně informovanému a přiměřeně pozornému uživateli internetu neumožňuje nebo jen stěží umožňuje zjistit, zda uvedené výrobky pocházejí od majitele ochranné známky nebo od podniku, který je s ním hospodářsky propojen, či naopak od třetí osoby.

               5)

               Provozovatel on-line tržiště neuskutečňuje „užívání“ označení totožných nebo podobných s ochrannými známkami, které se objevují v nabídkách k prodeji zobrazovaných na jeho internetových stránkách, ve smyslu článku 5 směrnice 89/104 a článku 9 nařízení č. 40/94.

               6)

               Článek 14 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/31/ES ze dne 8. června 2000 o některých právních aspektech služeb informační společnosti, zejména elektronického obchodu, na vnitřním trhu („směrnice o elektronickém obchodu“) musí být vykládán v tom smyslu, že se použije na provozovatele on-line tržiště v případě, že uvedený provozovatel nehrál aktivní roli takové povahy, že by bylo možné konstatovat, že uložená data zná nebo kontroluje.
               Uvedený provozovatel hraje takovou roli v případě, že poskytuje pomoc, která spočívá zejména v optimalizaci prezentace dotčených nabídek k prodeji nebo jejich propagaci.
               Pokud provozovatel on-line tržiště nehrál aktivní roli ve smyslu uvedeném v předcházejícím pododstavci, a pokud tedy jeho poskytování služby spadá do působnosti čl. 14 odst. 1 směrnice 2000/31, nemůže se nicméně ve věci, která může vést k uložení náhrady škody, dovolávat výjimky z odpovědnosti stanovené v tomto ustanovení, jestliže byl seznámen se skutečnostmi nebo okolnostmi, na základě nichž by hospodářský subjekt postupující s řádnou péčí musel konstatovat protiprávnost dotčených nabídek k prodeji, a v případě takového seznámení se, nejednal neprodleně v souladu s odst. 1 písm. b) uvedeného článku 14.

               7)

               Článek 11 třetí věta směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/48/ES ze dne 29. dubna 2004 o dodržování práv duševního vlastnictví musí být vykládán v tom smyslu, že vyžaduje, aby členské státy zajistily, že vnitrostátní soudy příslušné v oblasti ochrany práv duševního vlastnictví mohou nařídit provozovateli on-line tržiště přijetí opatření, která přispívají nejen k ukončení porušování těchto práv uživateli tohoto tržiště, ale také k předcházení dalším porušováním tohoto druhu. Tyto soudní zákazy musejí být účinné, přiměřené, odrazující a nesmí vytvářet překážky právem dovolenému obchodu.

      (1)  Úř. věst. C 267, 7.11.2009.


title: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 13. ledna 2005 ve věci C-145/02 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesverwaltungsgericht): Land Nordrhein-Westfalen proti Denkavit Futtermittel GmbH (Volný pohyb zboží — Směrnice 70/524/EHS — Články 28 ES a 30 ES — Doplňkové látky — Harmonizace vnitrostátních předpisů, co se týče obsahu vitamínu D v krmivech — Právní úprava členského státu zakazující dovoz krmiv, řádně vyráběných v jiném členském státě, ve kterých obsah vitamínu D3 překračuje obsah povolený v prvním členském státě)

text:
               5.3.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 57/3

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (prvního senátu)
   ze dne 13. ledna 2005
   ve věci C-145/02 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesverwaltungsgericht): Land Nordrhein-Westfalen proti Denkavit Futtermittel GmbH (1)

   (Volný pohyb zboží - Směrnice 70/524/EHS - Články 28 ES a 30 ES - Doplňkové látky - Harmonizace vnitrostátních předpisů, co se týče obsahu vitamínu D v krmivech - Právní úprava členského státu zakazující dovoz krmiv, řádně vyráběných v jiném členském státě, ve kterých obsah vitamínu D3 překračuje obsah povolený v prvním členském státě)
   (2005/C 57/04)
   Jednací jazyk: němčina
   Ve věci C-145/02, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím Bundesverwaltungsgericht (Německo), ze dne 31. ledna 2002, došlým Soudnímu dvoru dne 18. dubna 2002, v řízení Land Nordrhein-Westfalen proti Denkavit Futtermittel GmbH, Soudní dvůr (první senát), ve složení P. Jann, předseda senátu, A. Rosas (zpravodaj) a S. von Bahr, soudci, generální advokát: A. Tizzano, vedoucí soudní kanceláře: M.-F. Contet, vrchní rada, vydal dne 13. ledna 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:
   Ustanovení článku 12 ve spojení s článkem 19 směrnice Rady 70/524/EHS ze dne 23. listopadu 1970 o doplňkových látkách v krmivech, ve znění směrnice Rady 84/587/EHS ze dne 29. listopadu 1984 musejí být vykládána tak, že brání opatření, kterým členský stát zakáže na svém území uvádění na trh doplňkového krmiva řádně vyráběného v jiném členském státě v souladu s čl. 12 odst. 1 uvedené směrnice z důvodu obsahu vitamínu D.

      (1)  Úř. věst. C 144, 15.6.2002.