title: Věc T-200/19: Žaloba podaná dne 5. dubna 2019 — BB v. Komise

text:
               24.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/44

      Žaloba podaná dne 5. dubna 2019 — BB v. Komise
      (Věc T-200/19)
      (2019/C 213/45)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: BB (zástupci: F. Wagner a N. Voß, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) ze dne 28. května 2018 ve věci C(2018) 3166 (Úř. věst. 2019, L 14, s. 1) pro rok 2012 a 2013;

                  —

                  podpůrně, aby vůči žalobkyni zrušil rozhodnutí SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) ze dne 28. května 2018 ve věci C(2018) 3166 pro rok 2012 a 2013;

                  —

                  dále podpůrně, aby zrušil rozhodnutí SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) ze dne 28. května 2018 ve věci C(2018) 3166 v rozsahu, v němž požaduje pro velké spotřebitele, jejichž spotřeba dosáhne minimálně 7 000 hodin používání za rok, náhradu ve výši 20 %, pro velké spotřebitele, jejichž spotřeba dosáhne minimálně 7 500 hodin používání za rok, náhradu ve výši 15 % a pro velké spotřebitele, jejichž spotřeba dosáhne minimálně 8 000 hodin používání za rok, náhradu ve výši 10 % zveřejněných síťových poplatků;

                  —

                  podpůrně konečně navrhuje, aby vůči žalobkyni zrušil rozhodnutí SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) ze dne 28. května 2018 ve věci C(2018) 3166 v rozsahu, v němž požaduje pro velké spotřebitele, jejichž spotřeba dosáhne minimálně 7 000 hodin používání za rok, náhradu ve výši 20 % zveřejněných síťových poplatků; jakož i

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení, včetně nákladů právního zastoupení a cestovného.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně následující žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z nesprávného předpokladu státní podpory ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.
                  V rámci prvního žalobního důvodu žalobkyně žalované vytýká, že při přezkumu osvobození od síťových poplatků za elektřinu, které je předmětem sporu, z právního hlediska nesprávně předpokládala existenci použití státních prostředků.
                  Navíc byl při přezkumu znaku skutkové podstaty „selektivita“ nesprávným a neúplným způsobem stanoven referenční systém.
                  Dále se uvádí, že žalovaná na základě neúplného stanovení referenčního systému porušila svoji povinnost uvést odůvodnění zakotvenou v čl. 296 odst. 2 SFEU.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z porušení zásady rovného zacházení.
                  V rámci druhého žalobního důvodu žalobkyně tvrdí, že prostřednictvím rozhodnutí žalované byly stanoveny pouze povinnosti k dodatečným platbám pro velké spotřebitele, kteří byli v letech 2012 a 2013 zcela osvobozeni od síťových poplatků za elektřinu. S těmito velkými spotřebiteli tak bylo ve vztahu k velkým spotřebitelům, kteří za stejné časové období využili paušálního snížení síťových poplatků za elektřinu a pro které nebyly stanoveny žádné povinnosti k dodatečným platbám, zacházeno nerovným způsobem a byli tak nespravedlivě znevýhodněni.
                  V této souvislosti je rovněž vytýkána skutečnost, že žalovaná, pokud jde o nerovné zacházení, porušila svoji povinnost uvést odůvodnění, která je zakotvena v čl. 263 odst. 2 SFEU a čl. 41 odst. 2 písm. c) Listiny základních práv Evropské unie. Nerovné zacházení je rovněž v rozporu se zákazem diskriminace, který je zakotven v čl. 32 odst. 1 směrnice 2009/72/ES (1).

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z porušení zásady legitimního očekávání.
                  V rámci třetího žalobního důvodu žalobkyně tvrdí, že vzhledem k individuálním okolnostem mohla legitimně očekávat, že zvláštní síťové poplatky za elektřinu, které jí byly přiznány, jí budou zachovány.

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/72/ES ze dne 13. července 2009 o společných pravidlech pro vnitřní trh s elektřinou a o zrušení směrnice 2003/54/ES (Úř. věst. 2009, L 211, s. 55).


title: Věc T-201/19: Žaloba podaná dne 5. dubna 2019 — BC v. Komise

text:
               24.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/45

      Žaloba podaná dne 5. dubna 2019 — BC v. Komise
      (Věc T-201/19)
      (2019/C 213/46)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: BC (zástupci: F. Wagner a N. Voß, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) ze dne 28. května 2018 ve věci C(2018) 3166 (Úř. věst. 2019, L 14, s. 1) pro rok 2012 a 2013;

                  —

                  podpůrně, aby vůči žalobkyni zrušil rozhodnutí SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) ze dne 28. května 2018 ve věci C(2018) 3166 pro rok 2012 a 2013;

                  —

                  dále podpůrně, aby zrušil rozhodnutí SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) ze dne 28. května 2018 ve věci C(2018) 3166 v rozsahu, v němž požaduje pro velké spotřebitele, jejichž spotřeba dosáhne minimálně 7 000 hodin používání za rok, náhradu ve výši 20 %, pro velké spotřebitele, jejichž spotřeba dosáhne minimálně 7 500 hodin používání za rok, náhradu ve výši 15 % a pro velké spotřebitele, jejichž spotřeba dosáhne minimálně 8 000 hodin používání za rok, náhradu ve výši 10 % zveřejněných síťových poplatků;

                  —

                  podpůrně konečně navrhuje, aby vůči žalobkyni zrušil rozhodnutí SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) ze dne 28. května 2018 ve věci C(2018) 3166 v rozsahu, v němž požaduje pro velké spotřebitele, jejichž spotřeba dosáhne minimálně 7 000 hodin používání za rok, náhradu ve výši 20 % zveřejněných síťových poplatků;

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení, včetně nákladů právního zastoupení a cestovného.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně následující žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z nesprávného předpokladu státní podpory ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.
                  V rámci prvního žalobního důvodu žalobkyně žalované vytýká, že při přezkumu osvobození od síťových poplatků za elektřinu, které je předmětem sporu, z právního hlediska nesprávně předpokládala existenci použití státních prostředků.
                  Navíc byl při přezkumu znaku skutkové podstaty „selektivita“ nesprávným a neúplným způsobem stanoven referenční systém.
                  Dále se uvádí, že žalovaná na základě neúplného stanovení referenčního systému porušila svoji povinnost uvést odůvodnění zakotvenou v čl. 296 odst. 2 SFEU.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z porušení zásady rovného zacházení.
                  V rámci druhého žalobního důvodu žalobkyně tvrdí, že prostřednictvím rozhodnutí žalované byly stanoveny pouze povinnosti k dodatečným platbám pro velké spotřebitele, kteří byli v letech 2012 a 2013 zcela osvobozeni od síťových poplatků za elektřinu. S těmito velkými spotřebiteli tak bylo ve vztahu k velkým spotřebitelům, kteří za stejné časové období využili paušálního snížení síťových poplatků za elektřinu a pro které nebyly stanoveny žádné povinnosti k dodatečným platbám, zacházeno nerovným způsobem a byli tak nespravedlivě znevýhodněni.
                  V této souvislosti je rovněž vytýkána skutečnost, že žalovaná, pokud jde o nerovné zacházení, porušila svoji povinnost uvést odůvodnění, která je zakotvena v čl. 263 odst. 2 SFEU a čl. 41 odst. 2 písm. c) Listiny základních práv Evropské unie. Nerovné zacházení je rovněž v rozporu se zákazem diskriminace, který je zakotven v čl. 32 odst. 1 směrnice 2009/72/ES (1).

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z porušení zásady legitimního očekávání.
                  V rámci třetího žalobního důvodu žalobkyně tvrdí, že vzhledem k individuálním okolnostem mohla legitimně očekávat, že zvláštní síťové poplatky za elektřinu, které jí byly přiznány, jí budou zachovány.

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/72/ES ze dne 13. července 2009 o společných pravidlech pro vnitřní trh s elektřinou a o zrušení směrnice 2003/54/ES (Úř. věst. 2009, L 211, s. 55).


title: Věc T-210/19: Žaloba podaná dne 5. dubna 2019 — Società Agricola Tenuta di Rimale a další v. Komise

text:
               24.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/48

      Žaloba podaná dne 5. dubna 2019 — Società Agricola Tenuta di Rimale a další v. Komise
      (Věc T-210/19)
      (2019/C 213/48)
      Jednací jazyk: italština

         Účastníci řízení

         Žalobci: Società Agricola Tenuta di Rimale Ss (Fidenza, Itálie) a dalších 9 žalobců (zástupci: M. Libertini, A. Scognamiglio a M. Spolidoro, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobci navrhují, aby Tribunál zrušil napadené sdělení žalované a nařídil přezkoumání důvodů uvedených v předložené stížnosti. Tento přezkum musí být vykonán na základě jiného a přesnějšího výkladu článku 150 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1308/2013 ze dne 17. prosince 2013, kterým se stanoví společná organizace trhů se zemědělskými produkty (1), a důkladnějšího šetření, které odhalí nesoulad důvodů předložených Consorzio za účelem potvrzení sine die, že regulace nabídky mléka pro výrobu sýru CHOP (chráněné označení původu) Parmigiano Reggiano je diskriminující a neodůvodněná.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Tato žaloba je podána proti sdělení Generálního ředitelství Evropské komise pro zemědělství a rozvoj venkova ze dne 6. února 2019, kterým bylo rozhodnuto odložit stížnost podanou žalobci dne 5. února 2018, ve které poukazovali na protiprávnost Decreto del Ministero delle Politiche Agricole, Alimentari e Forestali, del 15 dicembre 2016, n. 6762, di approvazione del Piano di Regolazione dell’offerta del formaggio Parmigiano-Reggiano per il triennio 2017-2019 (vyhláška Ministerstva zemědělství, potravinářství a lesnictví č. ze dne 15. prosince 2016, kterou se schvaluje Plán regulace nabídky sýru Parmigiano-Reggiano na tříleté období od 2017 do 2019), jakož i Decreto (vyhláška) téhož ministerstva č. 5320 ze dne 19. září 2017, che ha approvato modifiche al Piano di Regolazione dell’Offerta del formaggio Parmigiano-Reggiano per il triennio 2017-2019 (kterou se schvalují změny Plánu regulace nabídky sýru Parmigiano-Reggiano na tříleté období od 2017 do 2019).
      Na podporu žaloby předkládají žalobci tři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z nesprávného výkladu článku 150 nařízení (EU) č. 1308/2013, pokud jde o stanovení kvalifikované většiny producentů dotčených regulací nabídky.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z nesprávného výkladu článku 150 nařízení (EU) č. 1308/2013, pokud jde o potřebu zjistit podstatné předpoklady výkyvů na trhu za účelem přijetí dočasných opatření pro regulaci nabídky a potřebu odpovídajícího dostatečného odůvodnění.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z nesprávného výkladu článku 150 nařízení (EU) č. 1308/2013, pokud jde o zákaz diskriminujících plánů regulace nabídky.

         (1)  Úř. věst. 2013, L 347, s. 608.


title: Věc T-231/19: Žaloba podaná dne 8. dubna 2019 — Klöckner Pentaplast v. Komise

text:
               24.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/49

      Žaloba podaná dne 8. dubna 2019 — Klöckner Pentaplast v. Komise
      (Věc T-231/19)
      (2019/C 213/49)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Klöckner Pentaplast GmbH (Heiligenroth, Německo) (zástupkyně: N. Voß a D. Fouquet, advokátky)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) ze dne 28. května 2018 ve věci C(2018) 3166 (Úř. věst. 2019, L 14, s. 1) pro rok 2012 a 2013;

                  —

                  podpůrně, aby vůči žalobkyni zrušil rozhodnutí SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) ze dne 28. května 2018 ve věci C(2018) 3166 pro rok 2012 a 2013; jakož i

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení, včetně nákladů právního zastoupení a cestovného.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně následující žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z nesprávného předpokladu státní podpory ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.
                  V rámci prvního žalobního důvodu žalobkyně žalované vytýká, že při přezkumu osvobození od síťových poplatků za elektřinu, které je předmětem sporu, z právního hlediska nesprávně předpokládala existenci použití státních prostředků.
                  Navíc byl při přezkumu znaku skutkové podstaty „selektivita“ nesprávným a neúplným způsobem stanoven referenční systém.
                  Dále se uvádí, že žalovaná na základě neúplného stanovení referenčního systému porušila svoji povinnost uvést odůvodnění zakotvenou v čl. 296 odst. 2 SFEU.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z porušení zásady legitimního očekávání.
                  V rámci třetího žalobního důvodu žalobkyně tvrdí, že vzhledem k individuálním okolnostem mohla legitimně očekávat, že zvláštní síťové poplatky za elektřinu, které jí byly přiznány, jí budou zachovány.


title: Věc T-233/19: Žaloba podaná dne 9. dubna 2019 — Infineon Technologies Dresden v. Komise

text:
               24.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/52

      Žaloba podaná dne 9. dubna 2019 — Infineon Technologies Dresden v. Komise
      (Věc T-233/19)
      (2019/C 213/51)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Infineon Technologies Dresden GmbH & Co. KG (Drážďany, Německo) (zástupci: L. Assmann a M. Peiffer, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí žalované pod číslem C(2018) 3166 (Úř. věst. 2019, L 14, s. 1) ze dne 28. března 2018 o státní podpoře SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) zavedené Německem pro spotřebitele v pásmu základního zatížení podle § 19 Stromnetzentgeltverordnung (nařízení o síťových poplatcích za elektřinu, dále jen „StromNEV“) a

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Žaloba je založena na jediném žalobním důvodu, podle něhož napadené rozhodnutí je protiprávní z důvodu, že osvobození od síťových poplatků podle § 19 odst. 2 druhé věty StromNEV nepředstavuje státní podporu ve smyslu článku 107 a násl. SFEU.
      V tomto ohledu žalobkyně nejprve tvrdí, na základě § 19 odst. 2 StromNEV nebyla osvobození od síťových poplatků poskytnuta ze státních prostředků ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, nýbrž byla financována německými provozovateli elektrické sítě, kteří jsou organizováni podle soukromého práva a nelze je přičíst státu. Sporný příplatek rovněž není, pokud jde o jeho účinky, srovnatelný s poplatkem za spotřebu elektřiny v Německu. Krom toho, Spolková republika Německo není oprávněna kontrolovat provozovatele elektroenergetických přenosových soustav, kteří jsou pověřeni správou těchto poplatků.
      Krom toho, žalobkyně uvádí, že osvobození od síťových poplatků na základě § 19 odst. 2 StromNEV se v mnoha ohledech liší od situace ve věci C-206/06, Essent Netwerk Noord a další a C-262/12, Vent de Colère!. Sporný případ je však srovnatelný se situací ve věci C-405/16 P, Německo v. Komise, a nelze jej tedy kvalifikovat jako státní podporu.


title: Věc T-238/19: Žaloba podaná dne 9. dubna 2019 — Wepa Hygieneprodukte a další v. Komise

text:
               24.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/55

      Žaloba podaná dne 9. dubna 2019 — Wepa Hygieneprodukte a další v. Komise
      (Věc T-238/19)
      (2019/C 213/54)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Wepa Hygieneprodukte GmbH (Arnsberg, Německo), Wepa Leuna GmbH (Leuna, Německo), Wepa Papierfabrik Sachsen GmbH (Arnsberg, Německo) (zástupci: H. Janssen a A. Vallone, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Evropské komise č. C(2018) 3166 (Úř. věst. 2019, L 14, s. 1) ze dne 28. května 2018 o státní podpoře SA.34045 (2013/c) (ex 2012/NN) zavedené Německem pro spotřebitele v pásmu základního zatížení podle § 19 Stromnetzentgeltverordnung a

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně jeden žalobní důvod, podle něhož osvobození od poplatku za využívání sítě nepředstavuje podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.
      V tomto ohledu žalobkyně nejprve tvrdí, že pro osvobození od poplatku za využívání sítě nebyly použity státní nebo státem poskytnuté prostředky. Kromě toho tvrdí, že žalovaná nesprávně vycházela z toho, že poplatek podle § 19 představuje státem uložený „odvod“ příp. „parafiskální odvod“ koncovým spotřebitelům ve smyslu rozsudku ze dne 17. července 2008 ve věci Essent Netwerk Noord a další (C-206/06, EU:C:2008:413).
      Dále je uvedeno, že spotřebitelům v pásmu základního zatížení nebyla poskytnuta žádná selektivní výhoda.


title: Věc T-246/19: Žaloba podaná dne 10. dubna 2019 — Kambodža a CRF v. Komise

text:
               24.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/57

      Žaloba podaná dne 10. dubna 2019 — Kambodža a CRF v. Komise
      (Věc T-246/19)
      (2019/C 213/56)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobci: Kambodžské království a Cambodia Rice Federation (CRF) (Phnompenh, Kambodža) (zástupci: R. Antonini, E. Monard a B. Maniatis, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobci navrhují, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil prováděcí nařízení Komise (EU) 2019/67 (1) ze dne 16. ledna 2019; a

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládají žalobci šest žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z toho, že omezení pojmu výrobci z Evropské unie na výrobce obdobných nebo přímo konkurujících produktů ze suroviny (neloupaná rýže) vyprodukovaných v Evropské unii porušuje čl. 22 odst. 1 a článek 23 nařízení Evropského parlamentu a Rady ze dne 25. října 2012 (2). Podpůrně žalobci tvrdí, že postup žalobkyně je v rozporu s čl. 22 odst. 2 nařízení 978/2012.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází z toho, že žalovaná vycházela z nesprávných či nepřesných údajů či údajů, které se netýkaly konkrétně obdobného produktu, takže v rozporu s článkem 23 nařízení č. 978/2012 neposoudila správně „závažné potíže“. To vedlo k nemožnosti řádně posoudit, zda byly splněny podmínky stanovené v čl. 22 odst. 1 nařízení (EU) č. 978/2012 pro obdobný produkt ve smyslu čl. 22 odst. 2 nařízení č. 978/2012.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vychází z toho, že žalovaná porovnala kambodžské dovozní ceny a ceny Evropské unie způsobem, který je v rozporu s čl. 22 odst. 1 a článkem 23 nařízení č. 978/2012.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vychází z toho, že analýza příčinné souvislosti provedená žalovanou není v souladu s čl. 22 odst. 1 nařízení č. 978/2012, neboť závažné potíže, kterým čelí průmysl Evropské unie, nemají dostatečně přímou souvislost s objemem dovozů z Kambodži a s kambodžskými cenami. V rozsahu, v němž nařízení 2019/67 vychází z kumulativní analýzy, porušuje také čl. 22 odst. 1 nařízení č. 978/2012.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vychází z toho, že žalovaná nezveřejnila několik podstatných skutečností a úvah nebo podrobností dokládajících takové podstatné skutečnosti či úvahy v rozporu s čl. 17 odst. 1, 2, 3 a 4 nařízení Komise (EU) v přenesené pravomoci č. 1083/2013 ze dne 28. srpna 2013 (3), článkem 38 nařízení č. 978/2012 a právem žalobců na obhajobu.

                  6.

                  Šestý žalobní důvod vychází z toho, že sestavený spis není dostatečný a chybí v něm důležité informace. To je v rozporu s článkem 14 nařízení Komise (EU) v přenesené pravomoci č. 1083/2013, článkem 38 nařízení č. 978/2018 a právem žalobců na obhajobu.

         (1)  Prováděcí nařízení Komise (EU) 2019/67 ze dne 16. ledna 2019, kterým se ukládají ochranná opatření týkající se dovozu rýže indica pocházející z Kambodže a Myanmaru/Barmy (Úř. věst. L 15, 17.1.2019, s. 5).

         (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 978/2012 ze dne 25. října 2012 o uplatňování systému všeobecných celních preferencí a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 732/2008 (Úř. věst. L 303, 31.10.2012, s. 1).

         (3)  Nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 1083/2013 ze dne 28. srpna 2013 o stanovení pravidel týkajících se postupu pro dočasné odnětí celních preferencí a přijetí obecných ochranných opatření podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 978/2012 o uplatňování systému všeobecných celních preferencí (Úř. věst. L 293, 5.11.2013, s. 16).


title: Věc T-248/19: Žaloba podaná dne 12. dubna 2019 — Bilde v. Parlament

text:
               24.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/58

      Žaloba podaná dne 12. dubna 2019 — Bilde v. Parlament
      (Věc T-248/19)
      (2019/C 213/57)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Dominique Bilde (Lagarde, Francie) (zástupce: F. Wagner, advokát)

         Žalovaný: Evropský parlament

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 12. března 2019 P8_TA-PROV(2019)0137 o žádosti 2018/2267(IMM), aby byla žalobkyně zbavena imunity, kterým byla žalobkyně imunity skutečně zbavena;

                  —

                  uložil Evropskému parlamentu náhradu všech nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z porušení článku 9 protokolu č. 7 o výsadách a imunitách Evropské unie (Úř. věst. 2010, C 83, s. 266), čl. 5 odst. 1 a 5 jednacího řádu Evropského parlamentu (Úř. věst. 2005, L 44, s. 1) a sdělení členům č. 11/2003 a č. 11/2016.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází ze zneužití řízení, konkrétně z porušení článku 43 sdělení členům č. 11/2016, k němuž došlo tím, že cílem stíhání je uškodit politické činnosti žalobkyně, což vůči ní představuje fumus persecutionis.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vychází z porušení obecných zásad unijního práva „ne bis in idem“ a „una via electa“, ze zneužití řízení a ze zneužití pravomoci.


title: Věc T-251/19: Žaloba podaná dne 15. dubna 2019 — Wieland-Werke v. Komise

text:
               24.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/59

      Žaloba podaná dne 15. dubna 2019 — Wieland-Werke v. Komise
      (Věc T-251/19)
      (2019/C 213/58)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Wieland-Werke AG (Ulm, Německo) (zástupci: U. Soltész, C. von Köckritz a K. Winkelmann, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Evropské komise ve věci M.8900 — Wieland/Aurubis Rolled Products/Schwermetall ze dne 5. února 2019;

                  —

                  uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně jedenáct žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z toho, že se Komise dopustila zjevných pochybení, když napadené rozhodnutí založila na chybném konceptu tzv. dílčího segmentu špičkového sortimentu, místo aby ho založila na relevantním trhu válcovaných měděných výrobků, jak byl vymezen samotnou Komisí.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že Komise nepodala definici ani jasné vymezení tzv. dílčího segmentu špičkového sortimentu, na němž založila své posouzení, což ale není obhájitelné. Přístup Komise je zjevně chybný a spekulativní.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z toho, že se Komise dopustila v několika ohledech zjevně nesprávného posouzení, neboť protiřečila vlastním závěrům obsaženým v povolovacím rozhodnutí ve věci M.8909 — KME/MKM.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z toho, že Komise uplatnila bezprecedentní a neobhájitelnou teorii újmy sui generis, přičemž nevhodně spojila horizontální a nehorizontální účinek a směšovala jasná a striktní vodítka obsažená v pokynech o spojování podniků.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vycházející z toho, že se Komise dopustila zjevných pochybení při soutěžním posouzení svých údajných pochybností z hlediska horizontálních aspektů, kdy očividně neprošetřila zjevné skutečnosti k doložení soutěžního prostřední na relevantním trhu.

                  6.

                  Šestý žalobní důvod vycházející z toho, že posouzení Komise ohledně možností zákazníků střídat dodavatele je zjevně chybné.

                  7.

                  Sedmý žalobní důvod vycházející z toho, že Komise poukazuje na růst cen vyvolaný transakcí, aniž k tomu podala důkaz.

                  8.

                  Osmý žalobní důvod vycházející z toho, že se Komise dopustila zjevných pochybení při posuzování přechodu od společné kontroly k výlučné kontrole nad společností Schwermetall. Komise zejména neprovedla nezbytné vyšetřovací úkony.

                  9.

                  Devátý žalobní důvod vycházející z toho, že se Komise dopustila zjevných pochybení při posuzování závazků nabídnutých žalobkyní.

                  10.

                  Desátý žalobní důvod vycházející z toho, že úkony Komise v řízení o prostředku nápravy a při tržním testu nebyly v souladu s platným postupem.

                  11.

                  Jedenáctý žalobní důvod vycházející z toho, že Komise porušila podstatné procesní náležitosti a platný postup. Odmítla podrobit první dva závazky tržnímu testu a provádění tržního testu zahájila až v příliš pozdním stadiu řízení.


title: Věc T-252/19: Žaloba podaná dne 15. dubna 2019 — Pech v. Rada

text:
               24.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/60

      Žaloba podaná dne 15. dubna 2019 — Pech v. Rada
      (Věc T-252/19)
      (2019/C 213/59)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: Laurent Pech (Londýn, Spojené království) (zástupci: O. Brouwer a T. McGrath, advokáti)

         Žalovaná: Rada Evropské unie

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Rady obsažené v dopise adresovanému žalobci ze dne 12. února 2019, kterým byl odepřen úplný přístup k dokumentu ST 13593 2018 INIT (právní stanovisko právní služby Rady ze dne 25. října 2018) podle čl. 4 odst. 2 a čl. 4 odst. 3 nařízení 1049/2001 (1);

                  —

                  podpůrně Radě nařídil, aby poskytla širší částečný přístup k dokumentu ST 13593 2018 INIT podle čl. 4 odst. 6 nařízení 1049/2001, a

                  —

                  uložil Radě náhradu nákladů řízení vynaložených žalobcem, včetně nákladů případných vedlejších účastníků řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce tři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z nesprávného právního posouzení a nesprávného uplatnění druhé odrážky čl. 4 odst. 2 nařízení 1049/2001.

                              —

                              Žalobce tvrdí, že Rada neprokázala, že požadovaný dokument obsahuje právní poradenství.

                              —

                              Žalobce dále tvrdí, že Rada nesprávně vyložila a nesprávně uplatnila druhou odrážku čl. 4 odst. 2 nařízení 1049/2001, pokud nezohlednila ustanovení primárního práva EU uvedená v žádosti, ani zásadu, že unijní legislativní dokumenty se zpřístupňují v co největším rozsahu, a zároveň zdůvodnila nezpřístupnění dokumentu na základě neurčitých a subjektivních pojmů, které nejsou upraveny v unijním právu.

                              —

                              Rada se dopustila nesprávného právního posouzení a nesprávně uplatnila kritérium převažujícího veřejného zájmu.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází z nesprávného právního posouzení a nesprávného uplatnění čl. 4 odst. 3 prvního pododstavce nařízení 1049/2001.

                              —

                              Žalobce tvrdí, že Rada nedoložila, že by úplné zpřístupnění dokumentu konkrétně a skutečně ohrozilo předmětný rozhodovací proces.

                              —

                              Rada nesprávně vyložila a nesprávně uplatnila čl. 4 odst. 3 první pododstavec nařízení 1049/2001 a judikaturu unijních soudů, když nezohlednila ustanovení primárního práva EU uvedená v žádosti, ani zásadu, že unijní legislativní dokumenty se zpřístupňují v co největším rozsahu.

                              —

                              Rada neprovedla řádné posouzení veřejného zájmu na zpřístupnění.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod, který je uplatněn podpůrně, vychází z toho, že kdyby se na požadovaný dokument vztahovaly uplatněné výjimky, Rada porušila čl. 4 odst. 6 nařízení 1049/2001, jelikož zjevně nesplnila povinnost poskytnout (řádný a požadovaný) částečný přístup, který měla poskytnout k požadovanému dokumentu podle uvedeného čl. 4 odst. 6, když odepřela přístup k celé části právní analýzy.

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. 2001, L 145, s. 43).


title: Věc T-253/19: Žaloba podaná dne 15. dubna 2019 — BG v. Parlament

text:
               24.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/62

      Žaloba podaná dne 15. dubna 2019 — BG v. Parlament
      (Věc T-253/19)
      (2019/C 213/60)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: BG (zástupkyně: L. Levi, A. Champetier a A. Tymen, advokátky)

         Žalovaný: Evropský parlament

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Evropského parlamentu zed ne 18. května 2018, kterým se ukončuje smlouva žalobce;

                  —

                  subsidiárně zuršil rozhodnutí Evropského parlamentu zde dne 4. ledna 2019, kterým se zamítá stížnost žalobce zed ne 16. srpna 2018, doručená dne 9. ledna 2019;

                  —

                  uložil žalovanému náhradit žalobci nemajetkovou újmu ve výši 50 000 eur, kterou utrpěl v důsledku pochybení žalovaného;

                  —

                  uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce dva žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z porušení povinnosti uvést odůvodnění a procesních pravidel, která se v projednávané věci použijí na ukončení dotčené smlouvy.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z porušení článků 12a a 24 služebního řádu a v této souvislosti z porušení práva na nestranné a spravedlivé řízení, porušení povinnosti jednat s péčí řádného hospodáře a zjevně nesprávného posouzení.


title: Věc T-260/19: Žaloba podaná dne 12. dubna 2019 — Al-Tarazi v. Rada

text:
               24.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/62

      Žaloba podaná dne 12. dubna 2019 — Al-Tarazi v. Rada
      (Věc T-260/19)
      (2019/C 213/61)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: Mazen Al-Tarazi (Shuwaikh, Kuvajt) (zástupci: G. Beck a A. Khan, Barristers, a S. Patel, Solicitor)

         Žalovaná: Rada Evropské unie

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  určil, že se článek 1 prováděcího nařízení Rady (EU) 2019/85 ze dne 21. ledna 2019 (1) a článek 1 prováděcího rozhodnutí Rady (SZBP) 2019/87 ze dne 21. ledna 2019 (2) na žalobce nepoužijí;

                  —

                  zrušil prováděcí nařízení Rady 2019/85 a prováděcí rozhodnutí Rady 2019/87 v rozsahu, v němž se týkají žalobce;

                  —

                  určil, že se žalobcovo jméno odstraňuje z přílohy (pod číslem 266) prováděcího nařízení Rady 2019/85 a z přílohy (pod číslem 266) prováděcího rozhodnutí Rady 2019/87, a

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce čtyři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z toho, že žalovaná podala nedostatečné či nepodložené důvody pro zařazení žalobce.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že žalobcovo zařazení je založeno na zjevně nesprávném posouzení skutkových okolností, neboť žalovaná nepodala důkazy o uváděných skutečnostech, jež dokládají či údajně dokládají odůvodnění přijatých opatření, nebo z těchto skutečností vyvodila neopodstatněné závěry.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z toho, že žalobcovo zařazení porušuje jeho právo na obhajobu.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z toho, že žalobcovo zařazení porušuje jeho vlastnická práva, svobodu obchodování a zásadu proporcionality.

         (1)  Prováděcí nařízení Rady (EU) 2019/85 ze dne 21. ledna 2019, kterým se provádí nařízení (EU) č. 36/2012 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii (Úř. věst. L 18I, 21.1.2019, s. 4).

         (2)  Prováděcí rozhodnutí Rady (SZBP) 2019/87 ze dne 21. ledna 2019, kterým se provádí rozhodnutí 2013/255/SZBP o omezujících opatřeních vůči Sýrii (Úř. věst. L 18I, 21.1.2019, s. 13).


title: Věc T-269/19: Žaloba podaná dne 22. dubna 2019 — Imagina Media Audiovisual v. Komise

text:
               24.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/65

      Žaloba podaná dne 22. dubna 2019 — Imagina Media Audiovisual v. Komise
      (Věc T-269/19)
      (2019/C 213/63)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Imagina Media Audiovisual, SA (Barcelona, Španělsko) (zástupci: P. Kuypers, N. Groot, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Komise Ares(2019)856949, kterým Komise vyloučila žalobkyni na dva roky a zaevidovala žalobkyni do database pro včasné odhalování rizik a vylučování (1);

                  —

                  uložil Komisi náhradu škody, kterou způsobila žalobkyni v důsledku napadeného rozhodnutí;

                  —

                  uložil Komise náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně šest žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z toho, že se Komise dopustila nesprávného právního posouzení, neboť neprovedla přezkum ani analýzu, jelikož vycházela pouze ze zjištění ministerstva spravedlnosti Spojených států amerických, aniž by tato zjištění sama přezkoumala, přičemž se měla dopustit jejich nesprávného výkladu. V důsledku toho se Komise dopustila nesprávného věcného posouzení a porušila tak svou povinnost postupovat s náležitou péčí.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že Komise vyloučila žalobkyni protiprávně, čímž porušila čl. 136 odst. 1 písm. c) nařízení 2018/1046 a práva žalobkyně na obhajobu, neboť jasně neuvedla skutečnosti zakládající vážné profesní pochybení na straně žalobkyně. Komise se dále měla dopustit pochybení, když konstatovala, že žalobkyně se rovněž vylučuje z probíhajících zadávacích řízení, neboť toto konstatování nevyplývá z výroku sporného rozhodnutí, když žalobkyni vyloučila za jednání v souvislosti s mediálními a marketingovými právy v oblasti sportu v zakázce týkající se audiovizuálního zpravodajství o aktuálních událostech EU, neboť se jedná o odlišné trhy, mezi kterými není vzájemná souvislost, čímž může být prokázána důvěryhodnost žalobkyně v oblasti zakázek pro Evropskou unii, a tím, že rozhodla o vyloučení žalobkyně, neboť nedisponovala dostačujícími důkazy pro vydání sporného rozhodnutí, a v dohodě o zastavení trestního stíhání, kterou uzavřela žalobkyně s ministerstvem spravedlnosti Spojených států, není uvedeno, že by žalobkyně nebo její vedoucí pracovníci byli shledáni vinnými.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z nesprávného právního posouzení, kterého se Komise dopustila tím, že rozhodla, že vyloučení je přiměřené ve smyslu čl. 136 odst. 3 nařízení 2018/1046, přičemž nezohlednila neexistenci dopadu na finanční zájmy a pověst Unie a dobu, jež uplynula od vytýkaného jednání.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z toho, že Komise nesprávně rozhodla o tom, že nápravná opatření, jež přijala žalobkyně, jsou dočasná a nedostatečná s ohledem na čl. 136 odst. 6 písm. a), ve spojení s čl. 136 odst. 7 nařízení 2018/1046.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vycházející z toho, že Komise porušila základní zásadu rovného zacházení, když se žalobkyní zacházela rozdílně ve srovnání s ostatními uchazeči, jež uzavřeli s ministerstvem spravedlnosti USA dohodu o zastavení stíhání.

                  6.

                  Šestý žalobní důvod vycházející z toho, že Komise způsobila žalobkyni škodu v důsledku protiprávního rozhodnutí o tom, že žalobkyni vyloučila z účasti na zadávacích/grantových řízeních podle nařízení 2018/1046.

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) 2018/1046 ze dne 18. července 2018, kterým se stanoví finanční pravidla pro souhrnný rozpočet Unie, mění nařízení (EU) č. 1296/2013, (EU) č. 1301/2013, (EU) č. 1303/2013, (EU) č. 1304/2013, (EU) č. 1309/2013, (EU) č. 1316/2013, (EU) č. 223/2014 a (EU) č. 283/2014 a rozhodnutí č. 541/2014/EU a zrušuje nařízení (EU, Euratom) č. 966/2012 (Úř. věst. L 193, 30.7.2018, s. 1).


title: Věc T-270/19: Žaloba podaná dne 23. dubna 2019 — Amazon Technologies v. EUIPO (ring)

text:
               24.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/66

      Žaloba podaná dne 23. dubna 2019 — Amazon Technologies v. EUIPO (ring)
      (Věc T-270/19)
      (2019/C 213/64)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Amazon Technologies, Inc. (Seattle, Washington, Spojené státy) (zástupci: A. Klett a C. Mikyska, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Sporná ochranná známka: Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie obrazové ochranné známky „ring“ — Přihláška č. 1 401 009

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 12. února 2019, ve věci R 2211/2018-5

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil žalovanému náhradu nákladů řízení před Tribunálem a před odvolacím senátem EUIPO, včetně nezbytných výdajů žalobkyně v obou řízeních.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Odvolací senát tím, že odmítl ochranu dotčené ochranné známky, porušil čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) a odst. 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-272/19: Žaloba podaná dne 25. dubna 2019 — TO v. ESVČ

text:
               24.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/67

      Žaloba podaná dne 25. dubna 2019 — TO v. ESVČ
      (Věc T-272/19)
      (2019/C 213/65)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: RE (zástupce: G. Generet, advokát)

         Žalovaná: Evropská služba pro vnější činnost

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí orgánu oprávněného k uzavírání pracovních smluv (OOUPS) ESVČ ze dne 15. června 2018, kterým se konstatuje, že žalobkyně nesplňuje všechny podmínky přijetí stanovené v článku 82 pracovního řádu ostatních zaměstnanců a že nemůže být přijata na ESVČ jako smluvní zaměstnanec podle článku 3b;

                  —

                  zrušil rozhodnutí OOUPS ESVČ ze dne 14. ledna 2019, kterým se zamítá stížnost žalobkyně podaná dne 14. září 2018;

                  —

                  uložil ESVČ povinnost zaplatit žalobkyni odškodnění ve výši 36 992,52 eura odpovídající odměnám za jeden rok na základě smlouvy AC FG II podle platové stupnice platné od 1. listopadu 2017, aniž je dotčena možnost tuto částku v průběhu řízení upřesnit;

                  —

                  uložil ESVČ povinnost vypočítat ztrátu na důchodových právech následkem jejího nepřijetí do zaměstnání;

                  —

                  uložil ESVČ povinnost zaplatit žalobkyni odškodnění ve výši 15 000 eur z titulu náhrady nemajetkové újmy způsobené zásahem do její důstojnosti a do její profesní pověsti;

                  —

                  uložil ESVČ povinnost zaplatit žalobkyni odškodnění ve výši 15 000 eur z titulu náhrady nemajetkové újmy způsobené narušením jejího zdraví a její osobní rovnováhy;

                  —

                  uložil ESVČ povinnost zaplatit žalobkyni odškodnění ve výši 15 000 eur z titulu náhrady nemajetkové újmy způsobené tím, že ESVČ porušila nařízení č. 45/2001 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů orgány a institucemi Společenství a o volném pohybu těchto údajů;

                  —

                  uložil ESVČ povinnost zaplatit žalobkyni odškodnění ve výši 10 000 eur z titulu náhrady nemajetkové újmy způsobené porušením lékařského tajemství a důvěrnosti osobních údajů obsaženích ve zdravotní dokumentaci žalobkyně;

                  —

                  uložil ESVČ povinnost zaplatit žalobkyni odškodnění ve výši 15 000 eur z titulu náhrady nemajetkové újmy způsobené nařčením nebo pomluvou ve vztahu k žalobkyni;

                  —

                  uložil ESVČ náhradu veškerých nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod, vycházející z porušení čl. 33 druhého pododstavce služebního řádu úředníků Evropské unie a článků 82 a 83 pracovního řádu ostatních zaměstnanců Evropské unie, zásady proporcionality, zásady kontradiktornosti, práva na řádnou správu a na žádnou péči, zásady zákazu diskriminace a práva na nestranné a spravedlivé zacházení a zákazu jakéhokoli psychického obtěžování.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod, vycházející z porušení nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 ze dne 18. prosince 2000 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů institucemi a orgány Společenství a o volném pohybu těchto údajů (Úř. věst. 2001, L 8, s. 1; Zvl. vyd. 13/26, s. 102) a článku 8 Listiny základních práv Evropské unie.


title: Věc T-275/19: Žaloba podaná dne 24. dubna 2019 — PNB Banka a další v. ECB

text:
                  24.6.2019

                  CS

                  Úřední věstník Evropské unie

                  C 213/69

         Žaloba podaná dne 24. dubna 2019 — PNB Banka a další v. ECB
         (Věc T-275/19)
         (2019/C 213/67)
         Jednací jazyk: angličtina

            Účastníci řízení

            Žalobci: PNB Banka AS (Riga, Lotyšsko),  CR (*1),  CT (*1) (zástupci: O. Behrends, a M. Kirchner, advokáti)

            Žalovaná: Evropská centrální banka (ECB)

            Návrhová žádání

         Žalobci navrhují, aby Tribunál:

                     —

                     zrušil rozhodnutí ECB ze dne 14. února 2019 provést kontrolu na místě v prostorách PNB Banka AS a jejích společností ve skupině;

                     —

                     uložil ECB náhradu nákladů řízení.

            Žalobní důvody a hlavní argumenty

         Na podporu žaloby předkládají žalobci deset žalobních důvodů.

                     1.

                     První žalobní důvod vycházející z tvrzení, že ECB nebyla v době rozhodnutí o provedení kontroly na místě příslušným orgánem dohledu ve vztahu k PNB Banka AS.

                     2.

                     Druhý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že napadené rozhodnutí nebylo „nezbytné“ ve smyslu článku 12 nařízení o SSM. (1)

                     3.

                     Třetí žalobní důvod vycházející z tvrzení, že ECB řádně nevyužila své posuzovací pravomoci podle čl. 12 odst. 1 nařízení o SSM.

                     4.

                     Čtvrtý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že ECB porušila zásadu proporcionality.

                     5.

                     Pátý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že ECB porušila právo žalobců být slyšeni.

                     6.

                     Šestý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že ECB porušila svou povinnost pečlivě a nestranně prozkoumat a posoudit všechny relevantní aspekty konkrétního případu.

                     7.

                     Sedmý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že ECB porušila povinnost uvést odpovídající odůvodnění svého rozhodnutí.

                     8.

                     Osmý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že ECB porušila zásady legitimního očekávání a právní jistoty.

                     9.

                     Devátý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že ECB porušila zásadu rovného zacházení a ve vztahu k žalobcům jednala diskriminujícím způsobem.

                     10.

                     Desátý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že ECB porušila článek 19 a bod 75 odůvodnění nařízení SSM a zneužila pravomoc.

            (*1)  Údaje vymazané nebo nahrazené v rámci zajištění ochrany osobních dat a/nebo důvěrné povahy.

            (1)  Nařízení Rady (EU) č. 1024/2013 ze dne 15. října 2013, kterým se Evropské centrální bance svěřují zvláštní úkoly týkající se politik, které se vztahují k obezřetnostnímu dohledu nad úvěrovými institucemi (Úř. věst. L 287, 29.10.2013, s. 63).


title: Věc T-277/19: Žaloba podaná dne 26. dubna 2019 — BK v. Evropský podpůrný úřad pro otázky azylu

text:
               24.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/71

      Žaloba podaná dne 26. dubna 2019 — BK v. Evropský podpůrný úřad pro otázky azylu
      (Věc T-277/19)
      (2019/C 213/68)
      Jednací jazyk: řečtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: BK (zástupci: B. Christianos, A. Skoulikis a D. Karagkounis, dikigoroi)

         Žalovaný: Evropský podpůrný úřad pro otázky azylu (EASO)

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování (AIPN), jehož obsah je vyjádřen v emailu vedoucího administrativního oddělení ze dne 20. září 2018, jakož i implicitní rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování, kterým se zamítá stížnost žalobce. V důsledku toho musí EASO přijmout opatření nezbytná k provedení rozhodnutí Tribunálu v souladu s článkem 266 SFEU se zpětným účinkem;

                  —

                  uložil Evropskému podpůrnému úřadu pro otázky azylu náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce čtyři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z porušení zásady legitimního očekávání.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z neuvedení odůvodnění, a tudíž porušení podstatné procesní náležitosti ve smyslu článku 263 SFEU.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z nedostatečného odůvodnění napadeného rozhodnutí, jež obsahuje věcnou chybu.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z nesprávného právního posouzení v tom, že rozhodnutí nezohledňuje zájem služby a povinnost péče administrativy vůči svým zaměstnancům.


title: Věc T-280/19: Žaloba podaná dne 30. dubna 2019 — Highgate Capital Management v. Komise

text:
               24.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/73

      Žaloba podaná dne 30. dubna 2019 — Highgate Capital Management v. Komise
      (Věc T-280/19)
      (2019/C 213/70)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Highgate Capital Management LLP (Londýn, Spojené království) (zástupce: M. Struys, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Komise, kterým se zamítá stížnost žalobkyně (Věc SA.53105 — Údajná podpora společnosti Eurobank Ergasias prostřednictvím prodeje Piraeus Bank Bulgaria) přinejmenším v rozsahu, v němž se týká porušení závazků restrukturalizace ve věci SA.43364 a SA.43363;

                  —

                  uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z tvrzení, že rozhodnutí Komise porušilo zásadní procesní požadavky a porušilo následující:

                              —

                              článek 24 odst. 2 nařízení Rady (EU) 2015/1589 ze dne 13. července 2015, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 108 Smlouvy o fungování Evropské unie (1) a bod 72 Kodexu osvědčených postupů pro provádění řízení ve věcech kontroly státní podpory; (2)

                              —

                              právo žalobkyně být slyšena;

                              —

                              povinnost uvést odůvodnění, která je chráněna podle článku 296 Smlouvy o fungování Evropské unie a čl. 41 odst. 2 Listiny základních práv Evropské unie;

                              —

                              právo žalobkyně na odvolání, které je chráněno podle článku 47 Listiny základních práv Evropské unie.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že Komise nesprávně dospěla k závěru, že (i) závazky poskytnuté v případu SA.43364 ve vztahu k státní podpoře, kterou obdržela Piraeus Bank, a (ii) závazky poskytnuté v případu SA.43363 ve vztahu k státní podpoře, kterou obdržela Eurobank Ergasias, se neuplatní ratione temporis, protože k ukončení prodeje Piraeus Bank Bulgaria došlo po 31. prosinci 2018.

         (1)  Úř. věst. 2015, L 248, s. 9.

         (2)  Úř. věst. 2018, C 253, s. 14.


title: Věc T-282/19: Žaloba podaná dne 30. dubna 2019 — Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi v. EUIPO — Filotas Bellas & Yios (Halloumi χαλλούμι Vermion grill cheese M BELAS PREMIUM GREEK DAIRY SINCE 1927)

text:
               24.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/75

      Žaloba podaná dne 30. dubna 2019 — Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi v. EUIPO — Filotas Bellas & Yios (Halloumi χαλλούμι Vermion grill cheese M BELAS PREMIUM GREEK DAIRY SINCE 1927)
      (Věc T-282/19)
      (2019/C 213/72)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi (Nikósie, Kypr) (zástupci: S. Malynicz QC (Queen’s Counsel), S. Baran, Barrister a V. Marsland, Solicitor)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Filotas Bellas & Yios AE (Alexandreia Imathias, Řecko)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitel sporné ochranné známky: Další účastník v řízení před odvolacím senátem

         Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie Halloumi χαλλούμι Vermion grill cheese/grill est/grill kase M BELAS PREMIUM GREEK DAIRY SINCE 1927 — Ochranná známka Evropské unie č. 12 172 276

         Řízení před EUIPO: Řízení o zrušení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 15. února. 2019, ve věci R 2295/2017-4

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  rozhodl, že EUIPO ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené žalobkyní.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) Evropského parlamentu a Rady 2017/1001;

                  —

                  Porušení čl. 59 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) Evropského parlamentu a Rady 2017/1001.


title: Věc T-286/19: Žaloba podaná dne 3. května 2019 — Azarov v. Rada

text:
               24.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/78

      Žaloba podaná dne 3. května 2019 — Azarov v. Rada
      (Věc T-286/19)
      (2019/C 213/74)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobce: Mykola Janovyč Azarov (Kyjev, Ukrajina) (zástupci: G. Lansky a A. Egger, advokáti)

         Žalovaná: Rada Evropské unie

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil podle článku 263 SFEU rozhodnutí Rady 2019/354/SZBP ze dne 4. března 2019, kterým se mění rozhodnutí 2014/119/SZBP o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci na Ukrajině (Úř. věst. 2019, L 64, s. 7), jakož i prováděcí nařízení Rady (EU) 2019/352 ze dne 4. března 2019, kterým se provádí nařízení (EU) č. 208/2014 o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci na Ukrajině (Úř. věst. 2019, L 64, s. 1) v rozsahu, v němž se týkají žalobce;

                  —

                  vydal podle článku 64 jednacího řádu Tribunálu některá organizační procesní opatření, a zejména

                              a)

                              uložil Radě, aby předložila podklady, že došlo k posouzení dodržení práv na obhajobu a práva na účinnou soudní ochranu, jakož i k posouzení relevance výtek;

                              b)

                              uložil ESVČ, aby předložila podklady, že došlo k posouzení dodržení práv na obhajobu a práva na účinnou soudní ochranu, jakož i k posouzení relevance výtek

                  —

                  podle čl. 87 odst. 2 jednacího řádu Tribunálu uložil Radě náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce jeden žalobní důvod, podle něhož jsou napadené právní akty stiženy vadou zjevně nesprávného posouzení.
      Žalobce předně tvrdí, že žalovaná porušila své formální ověřovací povinnosti, zejména povinnosti vlastního posouzení, posouzení pravomoci a dodržení práv na obhajobu, jakož i práva na účinnou soudní ochranu. V této souvislosti žalovaná údajně nesplnila požadavky stanovené Soudním dvorem v rozsudku ze dne 19. prosince 2018, Azarov v. Rada (C-530/17 P, EU:C:2018:1031).
      Dále žalobce tvrdí, že žalovaná porušila povinnost uvést odůvodnění, jelikož nezkoumala relevanci výtek vznesených proti žalobci.


title: Věc T-288/19: Žaloba podaná dne 3. května 2019 — Divaro v. EUIPO — Grendene (IPANEMA)

text:
               24.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/79

      Žaloba podaná dne 3. května 2019 — Divaro v. EUIPO — Grendene (IPANEMA)
      (Věc T-288/19)
      (2019/C 213/75)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Divaro, SA (Madrid, Španělsko) (zástupci: M. Santos Quintana a M. A. Fernández Munárriz, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Grendene, SA (Sobral, Brazílie)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie IPANEMA — Přihláška k zápisu č. 14 180 038

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 22. února 2019 ve věci R 1782/2018-2

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí odvolacího senátu ze dne 22. února 2019 ve věci R 1785/2018-2;

                  —

                  zrušil rozhodnutí námitkového oddělení ze dne 10. července 2018 (námitky B 2 598 285);

                  —

                  určil povinnost zapsat namítanou ochrannou známku EU č. 14 180 038 pro všechny v přihlášce uvedené výrobky;

                  —

                  rozhodl, že žalovaný ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené žalobkyní.

         Dovolávané žalobní důvody

      Porušení čl. 8 odst. 5 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-290/19: Žaloba podaná dne 3. května 2019 — Stada Arzneimittel v. EUIPO (Vyobrazení dvou vertikálně uspořádaných zakřivených červených proužků)

text:
               24.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/80

      Žaloba podaná dne 3. května 2019 — Stada Arzneimittel v. EUIPO (Vyobrazení dvou vertikálně uspořádaných zakřivených červených proužků)
      (Věc T-290/19)
      (2019/C 213/76)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Stada Arzneimittel AG (Bad Vilbel, Německo) (zástupci: J.-C. Plate a R. Kaase, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Sporná ochranná známka: Mezinárodní zápis obrazové ochranné známky (vyobrazení dvou vertikálně uspořádaných zakřivených červených proužků) s vyznačením Evropské unie — Přihláška č. 1 375 540

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 13. února 2019, ve věci R 1918/2018-5

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-295/19: Žaloba podaná dne 3. května 2019 — Klymenko v. Rada

text:
               24.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/80

      Žaloba podaná dne 3. května 2019 — Klymenko v. Rada
      (Věc T-295/19)
      (2019/C 213/77)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Oleksandr Viktorovych Klymenko (Moskva, Rusko) (zástupkyně: M. Phelippeau, advokátka)

         Žalovaná: Rada Evropské unie

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  prohlásil žalobu O. V. Klymenka za přípustnou;

                  —

                  zrušil rozhodnutí Rady Evropské unie 2019/354 ze dne 4. března 2019, kterým se mění rozhodnutí 2014/119/SZBP o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci na Ukrajině;

                  —

                  zrušil prováděcí nařízení Rady (EU) 2019/352 ze dne 4. března 2019, kterým se provádí nařízení (EU) č. 208/2014 o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci na Ukrajině;

                  —

                  uložil Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení podle článků 87 a 91 jednacího řádu Tribunálu.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce pět žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z porušení povinnosti uvést odůvodnění spočívajícího v tom, že napadené akty nejsou dostatečně odůvodněné.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z porušení práva na obhajobu a práva na účinnou právní ochranu zaručených z titulu základních zásad evropského práva a zakotvených v článku 47 Listiny základních práv Evropské unie, jakož i v článcích 6 a 13 evropské Úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z neexistence právního základu, jelikož článek 29 Smlouvy o Evropské unii nemůže být právním základem pro omezující opatření přijaté vůči žalobci.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející ze zjevně nesprávného posouzení, jelikož žalobce předkládá důkazy svědčící o neexistenci skutkového základu pro jakékoli trestní řízení.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vycházející z porušení práva na respektování vlastnictví, které je základní zásadou unijního práva chráněnou článkem 17 Listiny základních práv Evropské unie a článkem 1 Dodatkového protokolu č. 1 k evropské Úmluvě o ochraně lidských práv a základních svobod.


title: Věc T-296/19: Žaloba podaná dne 6. května 2019 — Sumol + Compal Marcas v. EUIPO — Heretat Mont-Rubi (SUM011)

text:
               24.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/82

      Žaloba podaná dne 6. května 2019 — Sumol + Compal Marcas v. EUIPO — Heretat Mont-Rubi (SUM011)
      (Věc T-296/19)
      (2019/C 213/78)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Sumol + Compal Marcas, SA (Carnaxide, Portugalsko) (zástupci: J. Pimenta a A. Sebastião, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Heretat Mont-Rubi, SA (Font-Rubi, Španělsko)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

         Sporná ochranná známka: Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie SUM011 — Přihláška č. 13 761 168

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 12. února 2019 ve věci R 1662/2018-5

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí změnil a rozhodl o odmítnutí přihlášky ochranné známky Evropské unie č. 13 761 168 SUM011 pro zbývající služby ve třídách 35 a 39;

                  —

                  uložil ostatním účastníkům řízení náhradu nákladů tohoto řízení, jakož i nákladů námitkového řízení a odvolacího řízení před EUIPO.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-508/18: Usnesení Tribunálu ze dne 30. dubna 2019 — OLX v. EUIPO — Stra (STRADIA)

text:
               24.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/83

      Usnesení Tribunálu ze dne 30. dubna 2019 — OLX v. EUIPO — Stra (STRADIA)
      (Věc T-508/18) (1)

      (2019/C 213/79)
      Jednací jazyk: angličtina
      Předseda šestého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 373, 15.10.2018.


title: Věc T-543/18: Usnesení Tribunálu ze dne 30. dubna 2019 — XK v. Komise

text:
               24.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/83

      Usnesení Tribunálu ze dne 30. dubna 2019 — XK v. Komise
      (Věc T-543/18) (1)

      (2019/C 213/80)
      Jednací jazyk: francouzština
      Předseda osmého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 399, 5.11.2018.


title: Věc T-546/18: Usnesení Tribunálu ze dne 30. dubna 2019 — XM a další v. Komise

text:
               24.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/83

      Usnesení Tribunálu ze dne 30. dubna 2019 — XM a další v. Komise
      (Věc T-546/18) (1)

      (2019/C 213/81)
      Jednací jazyk: francouzština
      Předseda osmého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 399, 5.11.2018.


title: Věc T-572/18: Usnesení Tribunálu ze dne 30. dubna 2019 — YS v. Komise

text:
               24.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/84

      Usnesení Tribunálu ze dne 30. dubna 2019 — YS v. Komise
      (Věc T-572/18) (1)

      (2019/C 213/84)
      Jednací jazyk: francouzština
      Předseda osmého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 408, 12.11.2018.


title: Věc C-24/17: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 8. května 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberster Gerichtshof — Rakousko) — Österreichischer Gewerkschaftsbund, Gewerkschaft Öffentlicher Dienst v. Republik Österreich („Řízení o předběžné otázce — Sociální politika — Zákaz jakékoli diskriminace na základě věku — Směrnice 2000/78/ES — Vyloučení odborné praxe získané před dosažením věku 18 let — Nový systém odměňování a služebního postupu — Zachování rozdílného zacházení — Volný pohyb pracovníků — Článek 45 SFEU — Nařízení (EU) č. 492/2011 — Článek 7 odst. 1 — Vnitrostátní právní úprava částečně zohledňující předchozí doby služby“)

text:
               8.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 230/2

      Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 8. května 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberster Gerichtshof — Rakousko) — Österreichischer Gewerkschaftsbund, Gewerkschaft Öffentlicher Dienst v. Republik Österreich
      (Věc C-24/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Sociální politika - Zákaz jakékoli diskriminace na základě věku - Směrnice 2000/78/ES - Vyloučení odborné praxe získané před dosažením věku 18 let - Nový systém odměňování a služebního postupu - Zachování rozdílného zacházení - Volný pohyb pracovníků - Článek 45 SFEU - Nařízení (EU) č. 492/2011 - Článek 7 odst. 1 - Vnitrostátní právní úprava částečně zohledňující předchozí doby služby“)
      (2019/C 230/02)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Oberster Gerichtshof

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: Österreichischer Gewerkschaftsbund, Gewerkschaft Öffentlicher Dienst

         Žalovaná: Republik Österreich

         Výrok

                  1)

                  Články 1, 2 a 6 směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání, ve spojení s článkem 21 Listiny základních práv Evropské unie musí být vykládány v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je právní úprava dotčená ve věci v původním řízení, která vstupuje v platnost se zpětnou účinností a která s cílem odstranit diskriminaci na základě věku stanoví přechod smluvních zaměstnanců do nového systému odměňování a služebního postupu, v jehož rámci se první zařazení těchto smluvních zaměstnanců řídí podle jejich posledního platu vyplaceného v rámci dřívějšího systému odměňování.

                  2)

                  Pokud nelze podat výklad vnitrostátních ustanovení, který by byl v souladu se směrnicí 2000/78, má vnitrostátní soud povinnost zajistit v rámci svých pravomocí soudní ochranu, která pro jednotlivce vyplývá z této směrnice, a zajistit její plný účinek tak, že v případě potřeby nepoužije jakékoli odporující vnitrostátní ustanovení. Unijní právo musí být vykládáno v tom smyslu, že pokud byla konstatována diskriminace v rozporu s unijním právem a dokud nebyla přijata opatření znovu nastolující rovné zacházení, předpokládá obnovení rovného zacházení v takovém případě, jako je případ dotčený v původním řízení, že jsou smluvním zaměstnancům znevýhodněným dřívějším systémem odměňování a služebního postupu přiznány stejné výhody, jakých mohli využívat smluvní zaměstnanci zvýhodnění tímto systémem, pokud jde o započtení dob služby odpracovaných před dovršením 18. roku věku i o postup v platové tabulce, a tudíž poskytnutí finanční náhrady diskriminovaným smluvním zaměstnancům, odpovídající rozdílu mezi částkou platu, která měla být dotyčnému smluvnímu zaměstnanci vyplacena, kdyby s ním nebylo zacházeno diskriminačním způsobem, a částkou platu, která mu byla skutečně vyplacena.

                  3)

                  Článek 45 SFEU a čl. 7 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 492/2011 ze dne 5. dubna 2011 o volném pohybu pracovníků uvnitř Unie musí být vykládány v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, podle které se při stanovení služebního věku smluvního zaměstnance pro účely odměňování v plném rozsahu zohlední všechny předchozí doby služby získané v rámci pracovního poměru k územnímu správnímu celku nebo obci členského státu Evropského hospodářského prostoru, Turecké republiky nebo Švýcarské konfederace, k instituci Evropské unie nebo mezivládní organizaci, jejímž členem je Rakouská republika, nebo v rámci činnosti u obdobného subjektu, zatímco jakékoli jiné období předchozí činnosti se zohlední v rozsahu nanejvýš deseti let a pouze, pokud je tato činnost relevantní.

         (1)  Úř. věst. C 112, 10.4.2017.


title: Věc C-396/17: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 8. května 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesverwaltungsgericht — Rakousko) — Martin Leitner v. Landespolizeidirektion Tirol („Řízení o předběžné otázce — Sociální politika — Zákaz jakékoli diskriminace na základě věku — Směrnice 2000/78/ES — Vyloučení odborné praxe absolvované před dovršením věku 18 let — Nový systém odměňování a služebního postupu — Zachování rozdílného zacházení — Právo na účinné prostředky nápravy — Článek 47 Listiny základních práv Evropské unie — Odůvodnění“)

text:
               8.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 230/3

      Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 8. května 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesverwaltungsgericht — Rakousko) — Martin Leitner v. Landespolizeidirektion Tirol
      (Věc C-396/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Sociální politika - Zákaz jakékoli diskriminace na základě věku - Směrnice 2000/78/ES - Vyloučení odborné praxe absolvované před dovršením věku 18 let - Nový systém odměňování a služebního postupu - Zachování rozdílného zacházení - Právo na účinné prostředky nápravy - Článek 47 Listiny základních práv Evropské unie - Odůvodnění“)
      (2019/C 230/03)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Bundesverwaltungsgericht

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Martin Leitner

         Žalovaný: Landespolizeidirektion Tirol

         Výrok

                  1)

                  Články 1, 2 a 6 směrnice 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání ve spojení s článkem 21 Listiny základních práv Evropské unie musí být vykládány v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je právní úprava dotčená ve věci v původním řízení, která nabyla účinnosti retroaktivně a která s cílem odstranit diskriminaci na základě věku stanoví převod úředníků ve služebním poměru do nového systému odměňování a služebního postupu, v jehož rámci se první platové zařazení těchto úředníků určuje v závislosti na jejich poslední odměně dosažené podle dřívějšího systému.

                  2)

                  Článek 47 Listiny základních práv Evropské unie a článek 9 směrnice 2000/78 musí být vykládány v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, která v takové situaci, jako je situace dotčená ve věci v původním řízení, omezuje rozsah přezkumu, který mohou vnitrostátní soudy provádět, tím, že vylučuje otázky související se základem „převodní částky“ vypočtené podle pravidel dřívějšího systému odměňování a služebního postupu.

                  3)

                  Za předpokladu, že vnitrostátní ustanovení nelze vykládat způsobem, který je v souladu se směrnicí 2000/78, je vnitrostátní soud povinen v rámci svých pravomocí zajistit právní ochranu, která pro jednotlivce vyplývá z této směrnice, a zaručit její plný účinek, přičemž v případě potřeby neuplatní žádné odporující vnitrostátní ustanovení. Unijní právo je třeba vykládat v tom smyslu, že pokud byla zjištěna diskriminace, která je v rozporu s unijním právem, a dokud nebyla přijata opatření obnovující rovné zacházení, obnova rovného zacházení v takovém případě, jako je případ dotčený v původním řízení, předpokládá, že úředníkům znevýhodněným dřívějším systémem odměňování a služebního postupu budou přiznány stejné výhody, jako jsou výhody, které plynuly úředníkům zvýhodněným tímto systémem, pokud jde jak o zohlednění období služby dosažených před dovršením věku 18 let, tak o postup v platových stupních, a v důsledku toho poskytnutí peněžité náhrady diskriminovaným úředníkům ve výši rozdílu mezi částkou odměny, kterou by měl dotyčný úředník obdržet, pokud by nebyl diskriminován, a částkou odměny, kterou skutečně dostal.

         (1)  Úř. věst. C 347, 16.10.2017.


title: Věc C-431/17: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 7. května 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Symvoulio tis Epikrateias — Řecko) — Monachos Eirinaios, kata kosmon Antonios Giakoumakis tou Emmanouil v. Dikigorikos Syllogos Athinon („Řízení o předběžné otázce — Směrnice 98/5/ES — Přístup k výkonu povolání advokáta — Řeholník, který získal odbornou kvalifikaci advokáta v jiném členském státě, než je hostitelský členský stát — Článek 3 odst. 2 — Podmínka zápisu u příslušného orgánu hostitelského členského státu — Průkaz oprávnění potvrzujícího zápis u příslušného orgánu v domovském členském státě — Odmítnutí zápisu — Pravidla pro výkon povolání — Neslučitelnost postavení řeholníka s výkonem povolání advokáta“)

text:
               8.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 230/4

      Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 7. května 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Symvoulio tis Epikrateias — Řecko) — Monachos Eirinaios, kata kosmon Antonios Giakoumakis tou Emmanouil v. Dikigorikos Syllogos Athinon
      (Věc C-431/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Směrnice 98/5/ES - Přístup k výkonu povolání advokáta - Řeholník, který získal odbornou kvalifikaci advokáta v jiném členském státě, než je hostitelský členský stát - Článek 3 odst. 2 - Podmínka zápisu u příslušného orgánu hostitelského členského státu - Průkaz oprávnění potvrzujícího zápis u příslušného orgánu v domovském členském státě - Odmítnutí zápisu - Pravidla pro výkon povolání - Neslučitelnost postavení řeholníka s výkonem povolání advokáta“)
      (2019/C 230/04)
      Jednací jazyk: řečtina

         Předkládající soud

      Symvoulio tis Epikrateias

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Monachos Eirinaios, kata kosmon Antonios Giakoumakis tou Emmanouil

         Žalovaná: Dikigorikos Syllogos Athinon

         Výrok

      Článek 3 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/5/ES ze dne 16. února 1998 o usnadnění trvalého výkonu povolání advokáta v jiném členském státě než v tom, ve kterém byla získána kvalifikace, musí být vykládán v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, která advokátovi, jenž je řeholníkem a je zapsán jako advokát u příslušného orgánu domovského členského státu, zakazuje, aby se u příslušného orgánu hostitelského členského státu zapsal za účelem výkonu své profese v tomto členském státě pod svým profesním označením udělovaným v domovském státě, z důvodu neslučitelnosti postavení řeholníka s výkonem povolání advokáta, kterou stanoví tato právní úprava.

         (1)  Úř. věst. C 309, 18. 9. 2017.


title: Věc C-494/17: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 8. května 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Corte di Appello di Trento — Itálie) — Ministero dell'Istruzione, dell'Università e della Ricerca — MIUR v. Fabio Rossato, Conservatorio di Musica F.A. Bonporti („Řízení o předběžné otázce — Sociální politika — Pracovní poměry na dobu určitou — Smlouvy uzavřené se zaměstnavatelem z veřejného sektoru — Opatření, která mají postihovat zneužívání smluv na dobu určitou — Přeměna pracovního poměru na pracovní poměr na dobu neurčitou — Omezení zpětného účinku přeměny — Neexistence finanční náhrady škody“)

text:
               8.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 230/5

      Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 8. května 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Corte di Appello di Trento — Itálie) — Ministero dell'Istruzione, dell'Università e della Ricerca — MIUR v. Fabio Rossato, Conservatorio di Musica F.A. Bonporti
      (Věc C-494/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Sociální politika - Pracovní poměry na dobu určitou - Smlouvy uzavřené se zaměstnavatelem z veřejného sektoru - Opatření, která mají postihovat zneužívání smluv na dobu určitou - Přeměna pracovního poměru na pracovní poměr na dobu neurčitou - Omezení zpětného účinku přeměny - Neexistence finanční náhrady škody“)
      (2019/C 230/06)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Corte di Appello di Trento

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatel: Ministero dell'Istruzione, dell'Università e della Ricerca — MIUR

         Odpůrci: Fabio Rossato, Conservatorio di Musica F.A. Bonporti

         Výrok

      Ustanovení 5 bod 1 rámcové dohody o pracovních poměrech na dobu určitou, uzavřené dne 18. března 1999 a obsažené v příloze směrnice Rady 1999/70/ES ze dne 28. června 1999 o rámcové dohodě o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS musí být vykládáno v tom smyslu, že nebrání takové vnitrostátní právní úpravě, jak je aplikovaná nejvyššími vnitrostátními soudy, která vylučuje, aby pedagogickým pracovníkům, kteří jsou součástí veřejného sektoru a jejichž pracovní poměr na dobu určitou byl s omezeným zpětným účinkem přeměněn na pracovní poměr na dobu neurčitou, měli jakýkoli nárok na finanční náhradu škody z důvodu zneužívání po sobě jdoucích pracovních smluv uzavřených na dobu určitou, pokud tato přeměna není nejistá, nepředvídatelná ani nahodilá a omezené zohlednění doby odpracované na základě uvedených pracovních smluv uzavřených na dobu určitou je přiměřeným opatřením k postihu tohoto zneužívání, což musí ověřit předkládající soud.

         (1)  Úř. věst. C 374, 6.11.2017


title: Věc C-568/17: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 8. května 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden — Nizozemsko) — Staatssecretaris van Financiën v. L. W. Geelen („Řízení o předběžné otázce — Daň z přidané hodnoty (DPH) — Šestá směrnice 77/388/EHS — Článek 9 odst. 2 písm. c) a e) — Směrnice 2006/112/ES — Článek 52 písm. a) — Článek 56 odst. 1 písm. k) — Poskytování služeb — Místo zdanitelného plnění — Daňová příslušnost — Erotické videochaty natáčené a přenášené živě prostřednictvím internetu — Zábavní činnost — Pojem — Místo, kde jsou služby skutečně poskytovány/Místo, kde je služba skutečně vykonána“)

text:
               8.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 230/7

      Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 8. května 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden — Nizozemsko) — Staatssecretaris van Financiën v. L. W. Geelen
      (Věc C-568/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Daň z přidané hodnoty (DPH) - Šestá směrnice 77/388/EHS - Článek 9 odst. 2 písm. c) a e) - Směrnice 2006/112/ES - Článek 52 písm. a) - Článek 56 odst. 1 písm. k) - Poskytování služeb - Místo zdanitelného plnění - Daňová příslušnost - Erotické videochaty natáčené a přenášené živě prostřednictvím internetu - Zábavní činnost - Pojem - Místo, kde jsou služby skutečně poskytovány/Místo, kde je služba skutečně vykonána“)
      (2019/C 230/08)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      Hoge Raad der Nederlanden

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Staatssecretaris van Financiën

         Žalovaný: L. W. Geelen

         Výrok

                  1)

                  Článek 9 odst. 2 písm. c) první odrážka šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně, ve znění směrnice Rady 2002/38/ES ze dne 7. května 2002, a čl. 52 písm. a) směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty, musí být vykládány v tom smyslu, že poskytování takové komplexní služby, o jakou se jedná ve věci v původním řízení, jež spočívá v nabídce erotických videochatů natáčených a přenášených živě prostřednictvím internetu, představuje „zábavní činnost“ ve smyslu těchto ustanovení, která musí být považována za „skutečně poskytovanou/skutečně vykonanou“ ve smyslu týchž ustanovení v místě, kde má poskytovatel sídlo ekonomické činnosti nebo stálou provozovnu, z níž službu poskytl, a nemá-li takové sídlo či stálou provozovnu, místo, kde má bydliště, nebo místo, kde se obvykle zdržuje.

                  2)

                  Článek 9 odst. 2 písm. e) dvanáctá odrážka šesté směrnice 77/388, ve znění směrnice 2002/38, a čl. 56 odst. 1 písm. k) směrnice 2006/112, ve spojení s článkem 11 nařízení Rady (ES) č. 1777/2005 ze dne 17. října 2005, kterým se stanoví prováděcí opatření ke směrnici 77/388, musí být vykládány v tom smyslu, že taková služba, o jakou se jedná ve věci v původním řízení, jež spočívá v nabídce erotických videochatů natáčených a přenášených živě prostřednictvím internetu, nespadá do působnosti těchto ustanovení, pokud byla poskytnuta příjemcům, již se všichni nacházeli v členském státě poskytovatele této služby.

         (1)  Úř. věst. C 424, 11.2.2017.


title: Věc C-631/17: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 8. května 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden — Nizozemsko) — SF v. Inspecteur van de Belastingdienst („Řízení o předběžné otázce — Sociální zabezpečení migrujících pracovníků — Nařízení (ES) č. 883/2004 — Článek 11 odst. 3 písm. e) — Státní příslušník členského státu zaměstnaný jako námořník na palubě námořní lodi, která pluje pod vlajkou třetího státu — Zaměstnavatel usazený v jiném členském státě, než je stát, v němž má zaměstnanec bydliště — Určení použitelných právních předpisů“)

text:
               8.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 230/9

      Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 8. května 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden — Nizozemsko) — SF v. Inspecteur van de Belastingdienst
      (Věc C-631/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Sociální zabezpečení migrujících pracovníků - Nařízení (ES) č. 883/2004 - Článek 11 odst. 3 písm. e) - Státní příslušník členského státu zaměstnaný jako námořník na palubě námořní lodi, která pluje pod vlajkou třetího státu - Zaměstnavatel usazený v jiném členském státě, než je stát, v němž má zaměstnanec bydliště - Určení použitelných právních předpisů“)
      (2019/C 230/10)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      Hoge Raad der Nederlanden

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: SF

         Žalovaný: Inspecteur van de Belastingdienst

         Výrok

      Článek 11 odst. 3 písm. e) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 883/2004 ze dne 29. dubna 2004 o koordinaci systémů sociálního zabezpečení, ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 465/2012 ze dne 22. května 2012, musí být vykládán v tom smyslu, že taková situace, jako je situace dotčená ve věci v původním řízení, kdy určitá osoba pracuje pro zaměstnavatele se sídlem v některém členském státě jako námořník na lodi plující pod vlajkou třetího státu a nacházející se mimo území Evropské unie, zároveň si však zachovala bydliště v členském státě původu, spadá do působnosti tohoto ustanovení, takže použitelnou vnitrostátní právní úpravou je právní úprava členského státu bydliště této osoby.

         (1)  Úř. věst. C 63, 19.2.2018.


title: Věc C-712/17: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 8. května 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Commissione Tributaria Regionale di Lombardia — Itálie) — EN.SA. Srl v. Direzione Regionale Lombardia Ufficio Contenzioso („Řízení o předběžné otázce — Daň z přidané hodnoty (DPH) — Fiktivní plnění — Nemožnost odpočtu daně — Povinnost vystavitele faktury uhradit DPH, která je v ní uvedena — Pokuta, jejíž výše odpovídá částce neoprávněně odečtené DPH — Slučitelnost se zásadou neutrality DPH a zásadou proporcionality“)

text:
               8.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 230/10

      Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 8. května 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Commissione Tributaria Regionale di Lombardia — Itálie) — EN.SA. Srl v. Direzione Regionale Lombardia Ufficio Contenzioso
      (Věc C-712/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Daň z přidané hodnoty (DPH) - Fiktivní plnění - Nemožnost odpočtu daně - Povinnost vystavitele faktury uhradit DPH, která je v ní uvedena - Pokuta, jejíž výše odpovídá částce neoprávněně odečtené DPH - Slučitelnost se zásadou neutrality DPH a zásadou proporcionality“)
      (2019/C 230/11)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Commissione Tributaria Regionale di Lombardia

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: EN.SA. Srl

         Žalovaná: Agenzia delle Entrate — Direzione Regionale Lombardia Ufficio Contenzioso

         Výrok

                  1)

                  V takové situaci, jako je situace dotčená ve věci v původním řízení, v níž fiktivní prodeje elektřiny uskutečněné kolotočovým způsobem mezi stejnými hospodářskými subjekty a za stejné částky nezpůsobily ztráty daňových příjmů, musí být směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty vykládána ve světle zásad neutrality a proporcionality v tom smyslu, že nebrání vnitrostátní právní úpravě, která vylučuje odpočet daně z přidané hodnoty (DPH) zaplacené za fiktivní plnění a zároveň ukládá osobám, které uvedou DPH na faktuře, odvést tuto daň včetně daně za fiktivní plnění, za podmínky, že vnitrostátní právo umožňuje opravit daňový dluh plynoucí z této povinnosti, pokud vystavitel uvedené faktury, který nejednal v dobré víře, včas zcela zamezil riziku ztráty daňových příjmů, což musí ověřit předkládající soud

                  2)

                  Zásady proporcionality a neutrality daně z přidané hodnoty (DPH) musí být vykládány v tom smyslu, že v takové situaci, jako je situace dotčená ve věci v původním řízení, brání pravidlu vnitrostátního práva, na jehož základě je protiprávní odpočet DPH sankcionován pokutou ve výši provedeného odpočtu.

         (1)  Úř. věst. C 112, 26.3.2018.


title: Věc C-170/18 P: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 15. května 2019 — CJ v. Evropské středisko pro prevenci a kontrolu nemocí (ECDC) („Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Smluvní zaměstnanec — Evropské středisko pro prevenci a kontrolu nemocí — Pracovní smlouva na dobu určitou — Vypovězení smlouvy — Splnění povinností vyplývajících z rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie — Překážka věci rozsouzené spojená se zrušujícím rozsudkem — Meze“)

text:
               29.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 255/11

      Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 15. května 2019 — CJ v. Evropské středisko pro prevenci a kontrolu nemocí (ECDC)
      (Věc C-170/18 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Smluvní zaměstnanec - Evropské středisko pro prevenci a kontrolu nemocí - Pracovní smlouva na dobu určitou - Vypovězení smlouvy - Splnění povinností vyplývajících z rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie - Překážka věci rozsouzené spojená se zrušujícím rozsudkem - Meze“)
      (2019/C 255/14)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: CJ (zástupce: V. Kolias, dikogoros)

         Další účastník řízení: Evropské středisko pro prevenci a kontrolu nemocí (ECDC) (zástupci: J. Mannheim a A. Daume, zmocněnkyně, ve spolupráci D. Waelbroeckem a A. Duron, advokáty)

         Výrok

                  1)

                  Kasační opravný prostředek se zamítá.

                  2)

                  CJ se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 301, 27.8.2018.


title: Věc C-226/18: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 22. května 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Hamburg- Německo) — Krohn & Schröder GmbH v. Hauptzollamt Hamburg-Hafen („Řízení o předběžné otázce — Celní unie — Nařízení (EHS) č. 2913/92 — Článek 212a — Dovozní postupy — Celní dluh — Osvobození — Dumping — Dotace — Dovoz krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (článků) pocházejících nebo odesílaných z Čínské lidové republiky — Prováděcí nařízení (EU) č. 1238/2013 a prováděcí nařízení (EU) č. 1239/2013 zavádějící antidumpingové clo a vyrovnávací clo — Osvobození“)

text:
               29.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 255/13

      Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 22. května 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Hamburg- Německo) — Krohn & Schröder GmbH v. Hauptzollamt Hamburg-Hafen
      (Věc C-226/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Celní unie - Nařízení (EHS) č. 2913/92 - Článek 212a - Dovozní postupy - Celní dluh - Osvobození - Dumping - Dotace - Dovoz krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (článků) pocházejících nebo odesílaných z Čínské lidové republiky - Prováděcí nařízení (EU) č. 1238/2013 a prováděcí nařízení (EU) č. 1239/2013 zavádějící antidumpingové clo a vyrovnávací clo - Osvobození“)
      (2019/C 255/16)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Finanzgericht Hamburg

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Krohn & Schröder GmbH

         Žalovaný: Hauptzollamt Hamburg-Hafen

         Výrok

                  1)

                  Článek 212a nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství, ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 648/2005 ze dne 13. dubna 2005, se vztahuje na osvobození od antidumpingového cla podle čl. 3 odst. 1 prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1238/2013 ze dne 2. prosince 2013, kterým se ukládá konečné antidumpingové clo a s konečnou platností vybírá uložené prozatímní clo na dovoz krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků) pocházejících nebo odesílaných z Čínské lidové republiky, a od vyrovnávacího cla podle čl. 2 odst. 1 prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1239/2013, ze dne 2. prosince 2013, kterým se ukládá konečné vyrovnávací clo na dovoz krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků) pocházejících nebo odesílaných z Čínské lidové republiky.

                  2)

                  Článek 212a nařízení č. 2913/92, ve znění nařízení č. 648/2005, musí být vykládán v tom smyslu, že podmínka stanovená v čl. 3 odst. 1 písm. a) prováděcího nařízení č. 1238/2013 a v čl. 2 odst. 1 písm. a) prováděcího nařízení č. 1239/2013 není splněna, při použití uvedeného článku na případ, kdy celní dluh vznikl na základě čl. 204 odst. 1 nařízení č. 2913/92, v platném znění, v důsledku překročení lhůty uvedené v čl. 49 odst. 1 uvedeného nařízení, jestliže podnik, který je ve spojení s podnikem uvedeným v příloze prováděcího rozhodnutí Komise 2013/707/EU ze dne 4. prosince 2013, kterým se potvrzuje přijetí závazku nabídnutého v souvislosti s antidumpingovým a antisubvenčním řízením týkajícím se dovozu krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků) pocházejících nebo odesílaných z Čínské lidové republiky po dobu uplatňování konečných opatření, který dotčené zboží vyrobil, zaslal a vyfakturoval, sice nebyl dovozcem tohoto zboží ani nezajistil jeho propuštění do volného oběhu, avšak měl v úmyslu tak učinit a dotčené zboží mu bylo skutečně dodáno.

         (1)  Úř. věst. C 268, 30.7.2018.


title: Věc C-235/18: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 15. května 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Naczelny Sąd Administracyjny — Polsko) — Vega International Car Transport and Logistic — Trading GmbH v. Dyrektor Izby Skarbowej w Warszawie („Řízení o předběžné otázce — Daně — Daň z přidané hodnoty (DPH) — Směrnice 2006/112/ES — Článek 135 odst. 1 písm. b) — Dodání zboží — Ostatní případy osvobození od daně — Poskytnutí a sjednání úvěrů — Tankovací karty“)

text:
               29.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 255/14

      Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 15. května 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Naczelny Sąd Administracyjny — Polsko) — Vega International Car Transport and Logistic — Trading GmbH v. Dyrektor Izby Skarbowej w Warszawie
      (Věc C-235/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Daně - Daň z přidané hodnoty (DPH) - Směrnice 2006/112/ES - Článek 135 odst. 1 písm. b) - Dodání zboží - Ostatní případy osvobození od daně - Poskytnutí a sjednání úvěrů - Tankovací karty“)
      (2019/C 255/17)
      Jednací jazyk: polština

         Předkládající soud

      Naczelny Sąd Administracyjny

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Vega International Car Transport and Logistic — Trading GmbH

         Žalovaný: Dyrektor Izby Skarbowej w Warszawie

         Výrok

      Článek 135 odst. 1 písm. b) směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty musí být vykládán v tom smyslu, že za takových okolností, jako jsou okolnosti dotčené ve věci v původním řízení, může být poskytování tankovacích karet mateřskou společností dceřiným společnostem, které jim umožňují natankovat pohonné hmoty do vozidel, jejichž přepravu zajišťují, považováno za službu poskytnutí úvěrů osvobozenou od daně z přidané hodnoty ve smyslu tohoto ustanovení.

         (1)  Úř. věst. C 231, 2.7.2018.


title: Věc C-306/18: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 15. května 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Krajského soudu v Ostravě — pobočky v Olomouci — Česká republika) — KORADO, a.s. v. Generální ředitelství cel („Řízení o předběžné otázce — Společný celní sazebník — Sazební zařazení — Kombinovaná nomenklatura — Ocelové svařované díly — Radiátory pro ústřední topení, nevytápěné elektricky — Čísla 7307 a 7322 — Pojmy „části a součásti“ radiátorů a „příslušenství (fitinky) pro trouby nebo trubky“ — Prováděcí nařízení (EU) 2015/23 — Platnost“)

text:
               29.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 255/14

      Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 15. května 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Krajského soudu v Ostravě — pobočky v Olomouci — Česká republika) — KORADO, a.s. v. Generální ředitelství cel
      (Věc C-306/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Společný celní sazebník - Sazební zařazení - Kombinovaná nomenklatura - Ocelové svařované díly - Radiátory pro ústřední topení, nevytápěné elektricky - Čísla 7307 a 7322 - Pojmy „části a součásti“ radiátorů a „příslušenství (fitinky) pro trouby nebo trubky“ - Prováděcí nařízení (EU) 2015/23 - Platnost“)
      (2019/C 255/18)
      Jednací jazyk: čeština

         Předkládající soud

      Krajský soud v Ostravě — pobočka v Olomouci

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: KORADO, a.s.

         Žalovaný: Generální ředitelství cel

         Výrok

      Kombinovaná nomenklatura uvedená v příloze I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku, ve znění prováděcího nařízení Komise (EU) č. 1101/2014 ze dne 16. října 2014, musí být vykládána v tom smyslu, že takové ocelové svařované díly, o jaké jde ve věci v původním řízení, musí být — s výhradou, že předkládající soud posoudí všechny skutkové okolnosti, které má k dispozici — zařazeny do čísla 7307 kombinované nomenklatury jakožto „příslušenství (fitinky) pro trouby nebo trubky“.

         (1)  Úř. věst. C 240, 9.7.2018.