title: Věc C-597/13 P: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 17. září 2015 – Total SA v. Evropská komise „Kasační opravný prostředek — Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Trh parafínových vosků — Trh parafínového gáče — Protiprávní jednání spáchané dceřinou společností stoprocentně vlastněnou mateřskou společností — Domněnka rozhodujícího vlivu vykonávaného mateřskou společností na dceřinou společnost — Odpovědnost mateřské společnosti vyplývající výlučně z protiprávního jednání její dceřiné společnosti — Rozsudek týkající se snížení částky pokuty uložené dceřiné společnosti — Účinky na právní postavení mateřské společnosti“

text:
               9.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 371/5

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 17. září 2015 – Total SA v. Evropská komise
   (Věc C-597/13 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Trh parafínových vosků - Trh parafínového gáče - Protiprávní jednání spáchané dceřinou společností stoprocentně vlastněnou mateřskou společností - Domněnka rozhodujícího vlivu vykonávaného mateřskou společností na dceřinou společnost - Odpovědnost mateřské společnosti vyplývající výlučně z protiprávního jednání její dceřiné společnosti - Rozsudek týkající se snížení částky pokuty uložené dceřiné společnosti - Účinky na právní postavení mateřské společnosti“)
   (2015/C 371/06)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Total SA (zástupci: E. Morgan de Rivery a E. Lagathu, avocats)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: É. Gippini Fournier a P. Van Nuffel, zmocněnci)

      Výrok

               1)

               Rozsudek Tribunálu Evropské unie, Total v. Komise (T-548/08, EU:T:2013:434) se zrušuje v rozsahu, v němž nesladil výši pokuty uložené společnosti Total SA s výší pokuty uložené společnosti Total Raffinage Marketing SA rozsudkem Total Raffinage Marketing v. Komise (T-566/08, EU:T:2013:423).

               2)

               Ve zbývající části se kasační opravný prostředek zamítá.

               3)

               Výše pokuty uložené společnosti Total SA společně a nerozdílně se společností Total Raffinage Marketing SA v článku 2 rozhodnutí Komise C (2008) 5476 final ze dne 1. října 2008 v řízení podle článku 81 [ES] a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/39.181 – Svíčkové vosky) se stanoví na částku 12 5 4 59  842 eur.

               4)

               Total SA ponese tři čtvrtiny vlastních nákladů řízení a nahradí tři čtvrtiny nákladů řízení vynaložených Evropskou Komisí souvisejících s tímto řízením o kasačním opravném prostředku a řízením v prvním stupni.

               5)

               Evropská komise ponese čtvrtinu vlastních nákladů řízení a nahradí čtvrtinu nákladů řízení vynaložených společností Total SA souvisejících s tímto řízením o kasačním opravném prostředku a řízením v prvním stupni.

      (1)  Úř. věst. C 45, 15.2.2014.


title: Věc F-31/07: Žaloba podaná dne 2. dubna 2007 – Putterie-de-Beukelaer v. Komise

text:
               26.5.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 117/38

         Žaloba podaná dne 2. dubna 2007 – Putterie-de-Beukelaer v. Komise
   (Věc F-31/07)
   (2007/C 117/62)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Françoise Putterie-de-Beukelaer (XX) (zástupce: E. Boigelot, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobkyně

               —

               zrušit posudek o vývoji služebního postupu (dále jen „PVSP“) žalobkyně pro hodnocené období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2005, včetně odvolacích řízení a jiných rozhodnutí, která se k němu vztahují a zvláště část 6.5 „Schopnosti “v rozsahu, v němž neuznává schopnosti žalobkyně pro výkon úkolů náležejících kategorii B*,

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Na podporu své žaloby se žalobkyně dovolává zaprvé skutečnosti, že správní orgán se dopustil zjevně nesprávného posouzení, když neuznal její schopnosti vykonávat úkoly náležející kategorii B* pro účely osvědčovacího řízení podle čl. 10 odst. 3 přílohy XIII služebního řádu úředníků Evropských společenství (dále jen „služební řád“). Zvláště v rozporu s tím, co uvádí PVSP žalobkyně, její úkoly osoby odpovědné za vzdělávání v oblasti informatiky (dále jen „OVOI“) náležejí kategorii B*.
   Zadruhé, žalobkyně se dovolává porušení článku 26 služebního řádu, zásad respektování práv obhajoby, transparentnosti, kontradiktornosti, jakož i zásady řádné správy ve vztahu k zaměstnancům. Uplatňuje zvláště, že některé dokumenty, které byly použity pro účely jejího hodnocení, jí nebyly sděleny s dostatečným časovým předstihem.
   Zatřetí, žalobkyně se dovolává porušení čl. 25 odst. 2 služebního řádu a povinnosti uvést odůvodnění.
   Začtvrté, žalobkyně uplatňuje porušení zásady rovného zacházení se zaměstnanci a zákazu diskriminace, jelikož úkoly OVOI byly pro účely osvědčovacího řízení posouzeny odlišně jednotlivými generálními ředitelstvími a hierarchicky nadřízenými.


title: Věc C-84/06: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Hoge Raad der Nederlanden ze dne  27. ledna 2006  – Staat der Nederlanden (Ministerie van Volksgezonheid, Welzijn en Sport) v. 1. Antroposana, Patiëntenvereniging voor Antroposofische Gezonheidszorg, 2. Nederlandse Vereniging van Antroposofische artsen, 3. Weleda Nederland N.V. a 4. Wala Nederland N.V.

text:
               6.5.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 108/3

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Hoge Raad der Nederlanden ze dne 27. ledna 2006 – Staat der Nederlanden (Ministerie van Volksgezonheid, Welzijn en Sport) v. 1. Antroposana, Patiëntenvereniging voor Antroposofische Gezonheidszorg, 2. Nederlandse Vereniging van Antroposofische artsen, 3. Weleda Nederland N.V. a 4. Wala Nederland N.V.
   (Věc C-84/06)
   (2006/C 108/04)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Předkládající soud
   Hoge Raad der Nederlanden
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Staat der Nederlanden (Ministerie van Volksgezonheid, Welzijn en Sport)

      Žalované: 1. Antroposana, Patiëntenvereniging voor Antroposofische Gezonheidszorg, 2. Nederlandse Vereniging van Antroposofische artsen, 3. Weleda Nederland N.V. a 4. Wala Nederland N.V.
   Předběžné otázky

               1)

               Ukládá směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/83/ES (1) ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků členským státům podrobovat antroposofické léčivé přípravky, které zároveň nejsou homeopatickými léčivými přípravky, požadavkům registrace ve smyslu hlavy III kapitoly 1 této směrnice?

               2)

               V případě záporné odpovědi na první otázku, je pak nizozemské ustanovení práva, které podrobuje tyto antroposofické léčivé přípravky uvedeným požadavkům registrace, jednou z výjimek povolených podle článku 30 Smlouvy o ES ze zákazu článku 28 Smlouvy o ES?

      (1)  Úř. věst. L 311, s. 67.


title: Věc T-340/08 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 14. srpna 2008 Marianne Timmer proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 5. června 2008 ve věci F-123/06, Marianne Timmer v. Účetní dvůr

text:
               8.11.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 285/43

         Kasační opravný prostředek podaný dne 14. srpna 2008 Marianne Timmer proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 5. června 2008 ve věci F-123/06, Marianne Timmer v. Účetní dvůr
   (Věc T-340/08 P)
   (2008/C 285/80)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Marianne Timmer (Saint-Sauves-d'Auvergne, Francie) (zástupce: F. Rollinger, advokát)

      Další účastník řízení: Účetní dvůr Evropského společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit usnesení ze dne 5. června 2008 ve věci F-123/06, Marianne Timmer v. Účetní dvůr;

               —

               vyhovět návrhu na náhradu utrpěné škody;

               —

               vyhovět návrhu, aby byla Účetnímu dvoru uložena náhrada nákladů řízení.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Tímto kasačním opravným prostředkem se navrhovatelka domáhá zrušení usnesení Soud pro veřejnou službu (dále jen „SVS“) ze dne 5. června 2008, vydaného ve věci Timmer v. Účetní dvůr, F-123/06, kterým SVS odmítl jako nepřípustnou žalobu, kterou požadovala jednak zrušení jejích hodnotících zpráv za období 1984 až 1997, jakož i souvisejících nebo následných rozhodnutí, včetně rozhodnutí týkajícího se jmenování dotyčného hodnotitele na místo vedoucího nizozemského oddělení překladatelské služby Účetního dvora a jednak náhradu škody za údajně utrpěnou újmu.
   Na podporu svého kasačního opravného prostředku žalobkyně uplatňuje šest důvodů, které vychází:

               —

               ze zkreslení skutkového stavu vyvoditelného z písemností předložených SVS a z nesprávného přidělení důkazního břemene;

               —

               ze zkreslení žádosti žalobkyně adresované orgánu oprávněnému ke jmenování dne 29. července 2005 týkající se dodržení článku 14 služebního řádu úředníků Evropských společenství v jeho znění před vstupem v platnost nařízení č. 723/2004 (1), které ho mění v rozsahu, v němž tato žádost nesměřovala k přezkumu hodnotících zpráv žalobkyně, jak je uvedeno v bodě 37 napadeného usnesení;

               —

               z nesprávné právní kvalifikace stížnosti před zahájením soudního řízení ze dne 26. února 2006, jejímž předmětem je zrušení hodnotících zpráv a rozhodnutí o služebním postupu žalobkyně, a nikoliv „zohlednění několika dalších nových skutečností“ (bod 41 napadeného usnesení);

               —

               z neodůvodnění rozhodnutí o zamítnutí stížnosti;

               —

               podpůrně, z nedostatku odůvodnění tohoto rozhodnutí o zamítnutí v rozsahu, v němž SVS měl přezkoumat nedostatek odůvodnění;

               —

               z nesprávného použití judikatury v rozsahu, který se týká protiprávního výkonu funkcí nadřízeného žalobkyně, když žalobkyně netvrdila, že její hodnotící zprávy byly stiženy protiprávností jmenování jejího nadřízeného, ale protiprávním obsazením pracovního místa, které bývala mohla obsadit žalobkyně a osobním zájmem jejích nadřízených (bod 42 napadeného usnesení).

      (1)  Nařízení Rady (ES, Euratom) č. 723/2004 ze dne 22. března 2004, kterým se mění služební řád úředníků a pracovní řád ostatních zaměstnanců Evropských společenství (Úř. věst. L 124, s. 1; Zvl. vyd. 01/02, s. 130).


title: Věc T-11/17: Žaloba podaná dne 6. ledna 2017 – RK v. Rada

text:
               27.3.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 95/13

         Žaloba podaná dne 6. ledna 2017 – RK v. Rada
   (Věc T-11/17)
   (2017/C 095/22)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: RK (zástupci: L. Levi a A. Tymen, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               rozhodl, že žaloba je přípustná a opodstatněná;

         v důsledku toho,

               —

               zrušil nedatované rozhodnutí Rady přijaté na základě článku 42c služebního řádu úředníků Evropské unie;

               —

               případně zrušil rozhodnutí ze dne 27. září 2016, kterým byla zamítnuta stížnost žalobce ze dne 29. dubna 2016;

               —

               uložil žalované náhradu majetkové újmy způsobené žalobci;

               —

               uložil žalované povinnost zaplatit náhradu nemajetkové újmy žalobce;

               —

               uložil žalované náhradu veškerých nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce čtyři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z námitky protiprávnosti směřující proti článku 42c služebního řádu, z porušení článků 20 a 21 Listiny základních práv Evropské unie, z porušení směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání (Úř. věst. 2000, L 303, s. 16; Zvl. vyd. 05/04, s. 79), jakož i z porušení článku 1d služebního řádu.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení článku 42c služebního řádu, jak byl proveden ve sdělení Rady zaměstnancům č. 71/15, jakož i z nesprávností a nesrovnalostí z hlediska právního a skutkového, kterými jsou stižena napadená rozhodnutí.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z porušení práva být vyslechnut a z porušení práva na obhajobu.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení povinnosti řádné péče a z porušení zásady řádné správy.


title: Věc T-218/05: Žaloba podaná dne 7. června 2005 proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) Bustec Ireland Limited Partnership

text:
               23.7.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 182/44

         Žaloba podaná dne 7. června 2005 proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) Bustec Ireland Limited Partnership
   (Věc T-218/05)
   (2005/C 182/82)
   Jazyk, ve kterém byla sepsána žaloba: španělština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 7. června 2005 žaloba směřující proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) podaná Bustec Ireland Limited Partnership, zastoupenou Enriquem Armijem Chavarrim a Antoniem Castánem Pérez-Gómezem, advokáty.
   Druhým účastníkem řízení před odvolacím senátem byla Mustek S.L.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               1.

               zrušil rozhodnutí druhého odvolacího senátu ze dne 22. března 2005 ve věci R 1125/2004-2;

               2.

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

               Přihlašovatel ochranné známky Společenství:

               Žalobkyně

               Přihlašovaná ochranná známka Společenství:

               Obrazová ochranná známka „BUSTEC“ – přihláška č. 1644939, pro výrobky tříd 9, 35 a 42

               Majitel ochranné známky nebo označení, namítaných v námitkovém řízení:

               Mustek S.L.

               Namítaná ochranná známka nebo označení:

               Španělská slovní ochranná známka „MUSTEK“ (č. 1550684), pro výrobky třídy 9

               Rozhodnutí námitkového oddělení:

               Vyhovění námitkám

               Rozhodnutí odvolacího senátu:

               Prohlášení odvolání za nepřípustné v důsledku toho, že odvolatel nepředložil příslušné písemné odůvodnění odvolání ve lhůtě čtyř měsíců stanovené v článku 59 nařízení (ES) č. 40/94 o ochranné známce Společenství

               Žalobní důvody:

               Porušení práv obhajoby a nesprávný výklad článku 59 nařízení (ES) č. 40/94 o ochranné známce Společenství


title: Věc C-402/09: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 7. dubna 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunalul Sibiu — Rumunsko) — Ioan Tatu v. Statul român prin Ministerul Finanțelor și Economiei, Direcția Generală a Finanțelor Publice Sibiu, Administrația Finanțelor Publice Sibiu, Administrația Fondului pentru Mediu, Ministerul Mediului ( „Vnitrostátní zdanění — Článek 110 SFEU — Daň ze znečišťování životního prostředí z motorových vozidel vybíraná při první registraci motorových vozidel — Neutralita daně ve vztahu k dovezeným ojetým vozidlům a ve vztahu k podobným vozidlům, která se již nacházejí na tuzemském trhu“ )

text:
               28.5.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 160/8

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 7. dubna 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunalul Sibiu — Rumunsko) — Ioan Tatu v. Statul român prin Ministerul Finanțelor și Economiei, Direcția Generală a Finanțelor Publice Sibiu, Administrația Finanțelor Publice Sibiu, Administrația Fondului pentru Mediu, Ministerul Mediului
   (Věc C-402/09) (1)

   (Vnitrostátní zdanění - Článek 110 SFEU - Daň ze znečišťování životního prostředí z motorových vozidel vybíraná při první registraci motorových vozidel - Neutralita daně ve vztahu k dovezeným ojetým vozidlům a ve vztahu k podobným vozidlům, která se již nacházejí na tuzemském trhu)
   2011/C 160/05
   Jednací jazyk: rumunština

      Předkládající soud

   Tribunalul Sibiu

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Ioan Tatu

      Žalovaní: Statul român prin Ministerul Finanțelor și Economiei, Direcția Generală a Finanțelor Publice Sibiu, Administrația Finanțelor Publice Sibiu, Administrația Fondului pentru Mediu, Ministerul Mediului

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Tribunalul Sibiu — Registrace ojetých vozidel již dříve registrovaných v jiných členských státech — Vnitrostátní právní úprava, podle níž první registrace těchto vozidel podléhá dani ze znečišťování životního prostředí, zatímco ojetá vozidla již přítomná na tuzemském trhu jsou při další registraci od uvedené daně osvobozena — Slučitelnost vnitrostátní právní úpravy s článkem 90 ES — Překážka volného pohybu zboží

      Výrok

   Článek 110 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že brání tomu, aby členský stát zavedl daň ze znečišťování životního prostředí, které jsou podrobena motorová vozidla při jejich první registraci v tomto členském státě, pokud je toto daňové opatření nastaveno takovým způsobem, že odrazuje od uvádění ojetých vozidel zakoupených v jiných členských státech do provozu v uvedeném členském státě, aniž odrazuje od koupě ojetých vozidel téhož stáří a téhož opotřebení na tuzemském trhu.

      (1)  Úř. věst. C 24, 30.1.2010.


title: Věc T-222/06: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 11. září 2008 – Itálie v. Komise

text:
               22.11.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/63

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 11. září 2008 – Itálie v. Komise
   (Věc T-222/06) (1)

   (2008/C 301/115)

      Jednací jazyk: italština

   Předseda druhého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 249, 14.10.2006.


title: Věc T-2/10: Usnesení Tribunálu ze dne 15. prosince 2010 — De Lucia v. Galbani (De Lucia La natura pratica del gusto)

text:
               19.2.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 55/35

         Usnesení Tribunálu ze dne 15. prosince 2010 — De Lucia v. Galbani (De Lucia La natura pratica del gusto)
   (Věc T-2/10) (1)

   2011/C 55/64
   Jednací jazyk: italština
   Předseda prvního senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 51, 27.2.2010.


title: Věc C-343/08: Žaloba podaná dne 23. července 2008 – Komise Evropských společenství v. Česká republika

text:
               25.10.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 272/10

         Žaloba podaná dne 23. července 2008 – Komise Evropských společenství v. Česká republika
   (Věc C-343/08)
   (2008/C 272/16)
   Jednací jazyk: čeština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupkyně: M. Šimerdová, N. Yerrell, zmocněnkyně)

      Žalovaná: Česká republika
   Návrhové žádání žalobkyně

               —

               určit, že tím, že neuvedla své vnitrostátní právní předpisy do plného souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/41/ES ze dne 3. června 2003 o činnostech institucí zaměstnaneckého penzijního pojištění a dohledu nad nimi (1), zejména neprovedením článku 8, článku 9 v plném rozsahu, článků 13, 15 – 18 a 20 odst. 2-4 směrnice, nesplnila Česká republika povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice, zejména z článku 22 odst. 1.

               —

               uložit České republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta pro provedení směrnice do vnitrostátního právního řádu uplynula dne 23. září 2005.

      (1)  Úř. věst. L 235, s. 10, zvláštní vydání v českém jazyce Kapitola 05 Svazek 04 s. 350


title: Věc T-312/16: Žaloba podaná dne 20. června 2016 – Walfood v. EUIPO – Romanov Holding (CHATKA)

text:
               22.8.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 305/42

         Žaloba podaná dne 20. června 2016 – Walfood v. EUIPO – Romanov Holding (CHATKA)
   (Věc T-312/16)
   (2016/C 305/57)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Walfood SA (Lucemburk, Lucembursko) (zástupce: E. Cornu, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Romanov Holding, SL (La Moraleja, Španělsko)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie ochranné známky „CHATKA“ – Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie č. 876 349

      Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 21. března 2016, ve věci R 2870/2014-5

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 42 odst. 2 a 3 nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-368/05: Usnesení Soudního dvora ze dne 8. prosince 2006 – Polyelectrolyte Producers Group v. Komise Evropských společenství, Rada Evropské unie (Kasační opravný prostředek — Rozhodnutí Rady, kterým se zaujímá postoj Společenství — Rozhodnutí smíšeného výboru EHP umožňující Norsku používat pro látku akrylamid zvláštní přísnější koncentrační limity, nežli jsou limity povolené ve Společenství)

text:
               14.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/9

         Usnesení Soudního dvora ze dne 8. prosince 2006 – Polyelectrolyte Producers Group v. Komise Evropských společenství, Rada Evropské unie
   (Věc C-368/05) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Rozhodnutí Rady, kterým se zaujímá postoj Společenství - Rozhodnutí smíšeného výboru EHP umožňující Norsku používat pro látku akrylamid zvláštní přísnější koncentrační limity, nežli jsou limity povolené ve Společenství)
   (2007/C 82/16)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Polyelectrolyte Producers Group (zástupci: K. Van Maldegem a C. Mereu, advokáti)

      Další účastníci řízení: Rada Evropské unie (zástupci G. Curmi, J.-P. Hix a F. Florindo Gijón), Komise Evropských společenství (zástupci: J. Forman a M. Wilderspin, zmocněnci)
   Předmět věci
   Kasační opravný prostředek podaný proti usnesení Soudu prvního stupně (druhého senátu) ze dne 22. července 2005 ve věci T-376/04, Polyelectrolyte Producers Group v. Komise a Rada, kterým se za nepřípustnou prohlašuje žaloba směřující jednak ke zrušení rozhodnutí Smíšeného výboru EHP č. 59/2004 ze dne 26. dubna 2004, kterým se mění příloha II k Dohodě o EHP (Úř. věst L 227, s. 30), umožňující Norsku požadovat zvláštní přísnější koncentrační limity pro látku akrylamid, nežli jsou limity použitelné ve Společenství, jakož i konstatování protiprávnosti společného prohlášení o Dohodě o EHP týkajícího se pozměňujících ustanovení v oblasti nebezpečných látek přijatého na zasedání Smíšeného výboru EHP konaném dne 26. března 1999 (Úř. věst C 185, s. 6), a jednak žaloba na náhradu škody údajně utrpěné účastnicí řízení podávající kasační opravný prostředek v návaznosti na přijetí napadeného rozhodnutí.
   Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Polyelectrolyte Producers Group se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 10, 14.1.2006.


title: Věc T-200/07: Žaloba podaná dne 6. června 2007 – Agencja Wydawnicza Technopol v. OHIM (222)

text:
               4.8.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 183/35

         Žaloba podaná dne 6. června 2007 – Agencja Wydawnicza Technopol v. OHIM (222)
   (Věc T-200/07)
   (2007/C 183/68)
   Jednací jazyk: polština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Agencja Wydawnicza „Technopol“ Sp. z o.o. (zástupce: D. Rzążewska, advokátka)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 22. března 2007 ve věci R 1276/2006-4 v plném rozsahu;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní označení „222“ pro výrobky zařazené do třídy 16

      Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí zápisu

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Nesprávné použití čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 40/94 (1) o ochranné známce Společenství, neboť označení „222“ nemá ve vztahu k požadovaným výrobkům ani popisnou povahu, ani nepostrádá rozlišovací způsobilost.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1994, L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).


title: Věc T-291/17: Žaloba podaná dne 16. května 2017 – Transdev a další v. Komise

text:
               17.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 231/41

         Žaloba podaná dne 16. května 2017 – Transdev a další v. Komise
   (Věc T-291/17)
   (2017/C 231/50)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobci: Transdev (Issy-les-Moulineaux, Francie), Transdev Ile de France (Issy-les-Moulineaux), Transports rapides automobiles (TRA) (Villepinte, Francie) (zástupce: F. Salat-Baroux, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobci navrhují, aby Tribunál:

               —

               částečně zrušil rozhodnutí Evropské komise ze dne 2. února 2017 týkající se režimů podpor SA.26763 2014/C (ex 2012/NN) zavedených Francií ve prospěch podniků provozujících autobusovou dopravu v regionu Île-de-France v rozsahu, v němž je v jeho článku 1 prohlášeno, že regionální režim podpor byl zaveden „protiprávně“, ačkoliv se jednalo o existující režim podpor;

               —

               podpůrně, částečně zrušil rozhodnutí Evropské komise ze dne 2. února 2017 týkající se režimů podpor SA.26763 2014/C (ex 2012/NN) zavedených Francií ve prospěch podniků provozujících autobusovou dopravu v regionu Île-de-France v rozsahu, v němž je v jeho článku 1 prohlášeno, že regionální režim podpor byl zaveden protiprávně, co se týče období přede dnem 25. listopadu 1998;

               —

               uložil Evropské komisi náhradu všech nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobci dva žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vychází z toho, že předmětný regionální režim podpor nebyl prováděn protiprávně, jelikož se na něj nevztahovala povinnost předchozího oznámení. Regionální režim podpor je totiž existující režim podpor ve smyslu čl. 108 odst. 1 SFEU a ustanovení čl. 1 písm. b) a kapitoly VI nařízení Rady (EU) 2015/1589 ze dne 13. července 2015, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 108 Smlouvy o fungování Evropské unie (Úř. věst. 2015, L 248, s. 9) (dále jen „nařízení 2015/1589“). Podle pravidel použitelných na existující režimy podpor platí, že jejich provádění není protiprávní, přičemž Komise případně může pouze stanovit vhodná opatření, v jejichž důsledku se tyto režimy v budoucnu změní nebo zaniknou.

               2.

               Druhý žalobní důvod, vznesený podpůrně, vychází z toho, že regionální režim podpor nepředstavuje existující režim podpor. Podle žalobců postupovala Komise v napadeném rozhodnutí protiprávně, pokud měla za to, že desetiletá promlčecí lhůta byla přerušena tím, že Syndicat autonome des transporteurs de voyageurs (Svaz provozovatelů osobní dopravy, dále jen „SATV“) podal v roce 2004 u vnitrostátního soudu žalobu. Článek 17 nařízení 2015/1589 totiž stanoví, že desetiletá promlčecí lhůta se přerušuje pouze opatřením přijatým Komisí nebo členským státem jednajícím na žádost Komise. Žalobci tvrdí, že podání žaloby SATV u vnitrostátního soudu není opatřením, které by přerušovalo promlčecí lhůtu ve smyslu tohoto ustanovení.


title: Věc T-304/13 P: Rozsudek Tribunálu ze dne 11. prosince 2014 – van der Aat a další v. Komise „Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Úředníci — Odměna — Roční úprava odměn a důchodů úředníků a ostatních zaměstnanců — Opravný koeficient pro úředníky a zaměstnance přidělené do Varese — Články 64 až 65 služebního řádu — Příloha IX služebního řádu — Nařízení (EU) č. 1239/2010 — Povinnost uvést odůvodnění — Přístup k dokumentům — Nařízení (EU) č. 1049/2001 — Zjevně nesprávné posouzení“

text:
               9.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 46/48

         Rozsudek Tribunálu ze dne 11. prosince 2014 – van der Aat a další v. Komise
   (Věc T-304/13 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Úředníci - Odměna - Roční úprava odměn a důchodů úředníků a ostatních zaměstnanců - Opravný koeficient pro úředníky a zaměstnance přidělené do Varese - Články 64 až 65 služebního řádu - Příloha IX služebního řádu - Nařízení (EU) č. 1239/2010 - Povinnost uvést odůvodnění - Přístup k dokumentům - Nařízení (EU) č. 1049/2001 - Zjevně nesprávné posouzení“)
   (2015/C 046/59)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek: Chris van der Aat (Besozzo, Itálie) a jiní úředníci a zaměstnanci Evropské komise, jejichž jména jsou uvedena v příloze rozsudku (zástupci: S. Orlandi, D. de Abreu Caldas a J. N. Louis, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: původně J. Currall a D. Martin, poté J. Curall a A.-C. Simon, zmocněnci) a Rada Evropské unie (zástupci: M. Bauer a J. Herrmann, zmocněnci)

      Předmět

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (třetího senátu) ze dne 21. března 2013, van der Aat a další v. Komise (F-111/11, Sb. VS, EU:F:2013:42), směřující ke zrušení tohoto rozsudku.

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Chris van der Aat a jiní úředníci a zaměstnanci Evropské komise, jejichž jména jsou uvedena v příloze, ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení, které Komise vynaložila v rámci řízení v tomto stupni.

               3)

               Rada Evropské unie ponese vlastní náklady, které vynaložila v rámci řízení v tomto stupni.

      (1)  Úř. věst. C 245, 24. 8. 2013.


title: Věc C-272/09 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 16. července 2009 KME Germany AG, dříve KM Europa Metal AG, KME France SAS, dříve Tréfimétaux SA, a KME Italy SpA, dříve Europa Metalli SpA, proti rozsudku Soudu prvního stupně (osmého senátu) vydanému dne 6. května 2009 ve věci T-127/04, KME Germany AG, dříve KM Europa Metal AG, KME France SAS, dříve Tréfimétaux SA, a KME Italy SpA, dříve Europa Metalli SpA v. Komise Evropských společenství

text:
               12.9.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 220/29

         Kasační opravný prostředek podaný dne 16. července 2009 KME Germany AG, dříve KM Europa Metal AG, KME France SAS, dříve Tréfimétaux SA, a KME Italy SpA, dříve Europa Metalli SpA, proti rozsudku Soudu prvního stupně (osmého senátu) vydanému dne 6. května 2009 ve věci T-127/04, KME Germany AG, dříve KM Europa Metal AG, KME France SAS, dříve Tréfimétaux SA, a KME Italy SpA, dříve Europa Metalli SpA v. Komise Evropských společenství
   (Věc C-272/09 P)
   2009/C 220/55
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: KME Germany AG, dříve KM Europa Metal AG, KME France SAS, dříve Tréfimétaux SA, KME Italy SpA, dříve Europa Metalli SpA (zástupci: M. Siragusa, G. Rizza, M. Piergiovanni, avvocati, A. Winckler, avocat, T. Graf, Rechtsanwalt)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství

      Návrhová žádání účastnic podávajících kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozsudek;

               —

               v rozsahu, v němž to umožňují skutkové okolnosti před Soudním dvorem, částečně zrušit rozhodnutí a snížit výši pokuty uložené KME; a

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů tohoto řízení a řízení v prvním stupni;

         nebo podpůrně, pokud to stav řízení neumožňuje,

               —

               zrušit rozsudek (včetně rozhodnutí Soudu prvního stupně o uložení náhrady nákladů řízení KME) a vrátit věc Soudu prvního stupně.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   V rámci svého prvního důvodu účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek Soudu prvního stupně vytýkají, že rozhodl, že Komise právně dostatečným způsobem prokázala, že dohody o válcovém vinutí (Level Wound Coils Arrangements) měly dopad na relevantní trh a že takový faktor měl být proto zohledněn v základní výši pokuty uložené KME. Soud prvního stupně tím, jak argumentoval a že rozhodl zamítnout první důvod žaloby KME, porušil právo Společenství a poskytl nelogické a nedostatečné odůvodnění. Navíc, Soud prvního stupně zjevně zkreslil skutkové okolnosti a důkazy, které mu byly předloženy, tím, že potvrdil závěr Komise, že důkazy hospodářské povahy předložené ze strany KME neprokázaly, že protiprávní jednání ve svém celku nemělo žádný dopad na trh.
   V rámci svého druhého důvodu účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek Soudu prvního stupně vytýkají, že Komisi schválil — s cílem určit velikost trhu dotčeného protiprávním jednáním za účelem prokázání prvku závažnosti v rámci pokuty uložené KME — použití kritéria tržní hodnoty, které nesprávně zahrnovalo příjmy z prodejů uskutečněných na odlišném předcházejícím trhu, než je trh dotčený kartelovou dohodou, přestože účastníci kartelové dohody nejsou na tomto předcházejícím trhu vertikálně integrováni. Soud prvního stupně tím, jak argumentoval a že rozhodl zamítnout druhý důvod žaloby KME, porušil právo Společenství a poskytl nedostatečné odůvodnění.
   V rámci svého třetího důvodu účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek Soudu prvního stupně vytýkají, že zamítl třetí důvod žaloby, podle něhož Komise nesprávně použila pokyny z roku 1998 o metodě stanovování pokut a porušila zásady proporcionality a rovného zacházení tím, že uložila nejvyšší procentuální zvýšení základní výše pokuty uložené KME z důvodu doby trvání. Podle názoru účastnic řízení podávajících kasační opravný prostředek Soud prvního stupně tím, že potvrdil příslušnou část rozhodnutí, porušil právo Společenství a poskytl nejasné, nelogické a nedostatečné odůvodnění.
   V rámci svého čtvrtého důvodu účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek tvrdí, že Soud prvního stupně porušil právo Společenství tím, že zamítl čtvrtou část čtvrtého důvodu žaloby a potvrdil příslušnou část rozhodnutí, v níž Komise odmítla KME přiznat snížení pokuty z důvodu její spolupráce mimo oblast působnosti sdělení o shovívavosti z roku 1996, a to v rozporu s pokyny z roku 1998 o metodě stanovování pokut, jakož i se zásadami ekvity a rovného zacházení.
   V rámci svého pátého, a posledního, důvodu účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek tvrdí, že Soud prvního stupně porušil právo Společenství a základní právo účastnic řízení podávajících kasační opravný prostředek na účinný a neomezený soudní přezkum tím, že důkladně a pečlivě nepřezkoumal argumenty KME a že ukázal předpojatý respekt vůči diskreční pravomoci Komise.


title: Věc T-41/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 27. února 2015 – LS Fashion v. OHIM – Gestión de Activos Isorana (L’Wren Scott) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství L’Wren Scott — Starší národní slovní ochranná známka LOREN SCOTT — Relativní důvod pro zamítnutí — Skutečné užívání ochranné známky — Článek 42 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 207/2009 — Neexistence nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009“

text:
               20.4.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 127/19

         Rozsudek Tribunálu ze dne 27. února 2015 – LS Fashion v. OHIM – Gestión de Activos Isorana (L’Wren Scott)
   (Věc T-41/12) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství L’Wren Scott - Starší národní slovní ochranná známka LOREN SCOTT - Relativní důvod pro zamítnutí - Skutečné užívání ochranné známky - Článek 42 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 207/2009 - Neexistence nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009“)
   (2015/C 127/25)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: LS Fashion, LLC (Wilmington, Delaware, Spojené státy) (zástupci: R. Black a S. Davies, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: P. Geroulakos, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Gestión de Activos Isorana, SL (La Orotava, Španělsko) (zástupci: F. Brandolini Kujman, J. B. Devaureix a L. Montoya Terán, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 24. listopadu 2011 (věc R 1584/2009 4) týkajícímu se námitkového řízení mezi Gestión de Activos Isorana, SL a LS Fashion, LLC.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               LS Fashion, LLC se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 109, 14.4.2012.


title: Věc T-456/17: Žaloba podaná dne 21. července 2017 – Lupu v. EUIPO – Dzhihangir (Djili soy original DS)

text:
               18.9.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 309/35

         Žaloba podaná dne 21. července 2017 – Lupu v. EUIPO – Dzhihangir (Djili soy original DS)
   (Věc T-456/17)
   (2017/C 309/46)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Victor Lupu (Bukurešť, Rumunsko) (zástupce: P. Acsinte, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: Ibryam Dzhihangir (Silistra, Bulharsko)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Přihlašovatel sporné ochranné známky: Žalobce

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie obsahující slovní prvek „Djili soy original DS“ – Přihláška č. 8 810 558

      Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 3. května 2017 ve věci R 516/2011-5

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               vyhověl námitkám proti zápisu přihlášky ochranné známky Evropské unie č. 008404551 „Djili DS“ nebo zrušil zápis přihlášky ochranné známky Evropské unie č. 008404551 „Djili DS“;

               —

               podpůrně zrušil rozhodnutí pátého odvolacího senátu ze dne 3. května 2017 o odvolání R 516/2011-5, nařídil pokračování řízení před odvolacím senátem a nařídil odvolacímu senátu, aby ponechal řízení i nadále přerušené, dokud nebude odvolánu senátu předloženo písemné, odůvodněné a podepsané konečné rozhodnutí o žalobě na neplatnost, č. 2794/1/2016;

               —

               uložil EUIPO und Ibryamu Dzhihangirovi náhradu nákladů řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení článku 1 Prvního protokolu k Evropské úmluvě o lidských právech;

               —

               Porušení pravidla 20 odst. 7 písm. a) a c) nařízení Komise (ES) č. 2868/95 ze dne 13. prosince 1995, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 40/94 o ochranné známce Společenství;

               —

                  obdobně čl. 53 odst. 2 písm. c) a d) nařízení Rady (ES) č. 207/2009 v souvislosti s autorským právem žalobce k obrázku na obalu „Djili“ vyvedenému červenými písmeny na modrém obalu s obrázkem papouška a v souvislosti s právem žalobce na užívání obchodního jména pro výrobky ve smyslu rozsudku Soudního dvora Evropské unie ve věci C-17/06 „Céline“;

               —

               jiný příslušný právní předpis.


title: Věc T-67/07: Žaloba podaná dne 2. března 2007 – Ford Motor v. OHIM (FUN)

text:
               28.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 95/52

         Žaloba podaná dne 2. března 2007 – Ford Motor v. OHIM (FUN)
   (Věc T-67/07)
   (2007/C 95/105)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Ford Motor Company (Dearborn, Michigan, USA) (zástupce: R. Ingerl, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 20. prosince 2006 (Věc R 1135/2006-2);

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „FUN “pro výrobky a služby zařazené do třídy 12 (přihláška č. 4 509 808).

      Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí přihlášky.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání a zamítnutí přihlášky.
   Dovolávané žalobní důvody:

               —

               porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 40/94 (1) z důvodu, že se absolutní důvod pro zamítnutí zápisu z důvodu přítomnosti údaje označujícího vlastnosti nesprávně použil na slova ze všeobecné slovní zásoby, která nejsou přímo označující,

               —

               porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 40/94 z důvodu konstatování chybějící rozlišovací způsobilosti jen na základě chybného použití čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 40/94, jakož i

               —

               porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 40/94 z důvodu dostatečné rozlišovací způsobilosti přihlašované ochranné známky.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1994, L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).


title: Věc C-484/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Giudice di pace di Taranto (Itálie) dne 8. září 2016 – trestní řízení proti Antoniovi Semerarovi

text:
               21.11.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 428/12

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Giudice di pace di Taranto (Itálie) dne 8. září 2016 – trestní řízení proti Antoniovi Semerarovi
   (Věc C-484/16)
   (2016/C 428/12)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Giudice di pace di Taranto

      Účastník původního řízení

   Antonio Semeraro

      Předběžná otázka

   Brání směrnice Evropského parlamentu a Rady 2012/29/EU ze dne 25. října 2012, kterou se zavádí minimální pravidla pro práva, podporu a ochranu obětí trestného činu a kterou se nahrazuje rámcové rozhodnutí 2001/220/SVV (1), jež byla v Itálii provedena legislativním nařízením č. 212 ze dne 15. prosince 2015 (Gazzetta Ufficiale, obecná řada č. 3, ze dne 5. ledna 2016), a zejména body 9, 66 a 67 odůvodnění, jakož i čl. 2 odst. 1 písm. a) uvedené směrnice 2012/29/EU, s ohledem na článek 83 SFEU a články 2 a 3 Ústavy Italské republiky, jakož i články 49, 51, 53 a 54 Listiny základních práv Evropské unie, zrušení trestného činu upraveného v článku 594 trestního zákoníku ve smyslu článku [1] a násl. legislativního nařízení č. 7 ze dne 15. ledna 2016?

      (1)  Úř. věst. L 315, s. 57.


title: Věc C-453/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank Amsterdam (Nizozemsko) dne 16. srpna 2016 – Openbaar Ministerie v. Halil Ibrahim Özçelik

text:
               17.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 383/7

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank Amsterdam (Nizozemsko) dne 16. srpna 2016 – Openbaar Ministerie v. Halil Ibrahim Özçelik
   (Věc C-453/16)
   (2016/C 383/10)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Rechtbank Amsterdam

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: Openbaar Ministerie

      Odpůrce: Halil Ibrahim Özçelik

      Předběžné otázky

               1)

               Je výraz „soudní rozhodnutí“ ve smyslu čl. 8 odst. 1 návětí a písm. c) rámcového rozhodnutí 2002/584/SVV (1) pojmem unijního práva, který musí být vykládán autonomním a jednotným způsobem?

               2)

               Je-li tomu tak, jaký je význam tohoto pojmu?

               3)

               Je takovým „soudním rozhodnutím“ schválení předtím policií vydaného vnitrostátního zatýkacího rozkazu státním zástupcem, o jaké jde v projednávané věci?

      (1)  Rámcové rozhodnutí Rady ze dne 13. června 2002 o evropském zatýkacím rozkazu a postupech předávání mezi členskými státy (Úř. věst. 2002, L 190, s. 1).


title: Věc T-250/05: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 12. července 2007 – Evropaïki Dynamiki v. Komise ( Veřejné zakázky na služby — Zadávací řízení Společenství — Poskytování služeb sběru, produkce a šíření elektronických publikací, zejména dodatků Úředního věstníku Evropské unie — Zamítnutí nabídky uchazeče — Rovné zacházení — Povinnost odůvodnění — Neexistence zjevně nesprávného posouzení )

text:
               25.8.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 199/35

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 12. července 2007 – Evropaïki Dynamiki v. Komise
   (Věc T-250/05) (1)

   („Veřejné zakázky na služby - Zadávací řízení Společenství - Poskytování služeb sběru, produkce a šíření elektronických publikací, zejména dodatků Úředního věstníku Evropské unie - Zamítnutí nabídky uchazeče - Rovné zacházení - Povinnost odůvodnění - Neexistence zjevně nesprávného posouzení“)
   (2007/C 199/66)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Athény, Řecko) (zástupce: N. Korogiannakis, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: M. Wilderspin a M. Šimerdová, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení rozhodnutí Úřadu pro úřední tisky Evropských společenství (OPOCE) ze dne 15. dubna 2005 nepřijmout nabídku podanou žalobkyní v rámci nabídkového řízení vyhlášeného dne 19. listopadu 2004 (Úř. věst. 2004, S 226) a týkajícího se poskytování služeb produkce a šíření elektronických publikací, zejména dodatků Úředního věstníku Evropské unie, a rozhodnutí zadat zakázku jinému uchazeči
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 217, 3.9.2005.


title: Věc T-475/15: Usnesení Tribunálu ze dne 4. dubna 2016 – L’Oréal v. EUIPO – LR Health & Beauty Systems (LR) „Ochranná známka Společenství — Řízení o prohlášení neplatnosti — Zrušení známky — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“

text:
               6.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 200/22

         Usnesení Tribunálu ze dne 4. dubna 2016 – L’Oréal v. EUIPO – LR Health & Beauty Systems (LR)
   (Věc T-475/15) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Zrušení známky - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
   (2016/C 200/31)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: L’Oréal (Paříž, Francie) (zástupce: R. Dissmann, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) (zástupce: A. Kusturovic, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: LR Health & Beauty Systems GmbH (Ahlen, Německo) (zástupci: N. Weber a L. Thiel, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 21. května 2015 (věc R 1143/2014-1) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi LR Health & Beauty Systems GmbH a L’Oréal SA

      Výrok

               1.

               O žalobě již není třeba rozhodnout.

               2.

               Společnost L’Oréal SA ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Úřadem Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) a společností LR Health & Beauty Systems GmbH.

      (1)  Úř. věst. C 328, 5.10.2015.


title: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 15. února 2005 ve věci C-13/03: Komise Evropských společenství proti Tetra Laval BV (Opravný prostředek — Hospodářská soutěž — Nařízení (EHS) č. 4064/89 — Rozsudek prohlašující protiprávnost rozhodnutí, kterým bylo nařízeno rozdělení podniků, v důsledku protiprávnosti staršího rozhodnutí prohlašujícího neslučitelnost spojení se společným trhem)

text:
               30.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 106/4

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (velkého senátu)
   ze dne 15. února 2005
   ve věci C-13/03: Komise Evropských společenství proti Tetra Laval BV (1)

   (Opravný prostředek - Hospodářská soutěž - Nařízení (EHS) č. 4064/89 - Rozsudek prohlašující protiprávnost rozhodnutí, kterým bylo nařízeno rozdělení podniků, v důsledku protiprávnosti staršího rozhodnutí prohlašujícího neslučitelnost spojení se společným trhem)
   (2005/C 106/07)
   Jednací jazyk: angličtina
   Ve věci C-13/03 P, jejímž předmětem je opravný prostředek na základě článku 49 Statutu ES Soudního dvora, podaný dne 8. ledna 2003, Komise Evropských společenství, (zmocněnci: M. Petite, A. Whelan a P. Hellström), přičemž druhým účastníkem řízení je: Tetra Laval BV, se sídlem v Amsterdamu (Nizozemsko) (advokáti: A. Vandencasteele, D. Waelbroeck a M. Johnsson, A. Weirtbrecht a S. Völcker), Soudní dvůr (velký senát), ve složení P. Jann, předseda prvního senátu, úřadující předseda, C. W. A. Timmermans a A. Rosas (zpravodaj), předsedové senátů, C. Gulmann, J.-P. Puissochet a R. Schintgen, N. Colneric, S. von Bahr a J. N. Cunha Rodrigues, soudci, generální advokát: A. Tizzano, vedoucí soudní kanceláře: L. Hewlett, vrchní rada, vydal dne 15. února 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Není namístě rozhodnout o opravném prostředku.

               2)

               Komisi Evropských společenství se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 70, 22.3.2003.


title: Věc C-324/15 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 30. června 2015 Hitachi Chemical Europe GmbH a Polynt SpA proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 30. dubna 2015 ve věci T-135/13, Hitachi Chemical Europe GmbH, Polynt SpA a Sitre Srl v. Evropská agentura pro chemické látky (ECHA)

text:
               21.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 311/25

         Kasační opravný prostředek podaný dne 30. června 2015 Hitachi Chemical Europe GmbH a Polynt SpA proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 30. dubna 2015 ve věci T-135/13, Hitachi Chemical Europe GmbH, Polynt SpA a Sitre Srl v. Evropská agentura pro chemické látky (ECHA)
   (Věc C-324/15 P)
   (2015/C 311/31)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Hitachi Chemical Europe GmbH a Polynt SpA (zástupce: C. Mereu, advokát)

      Další účastníci řízení: Evropská agentura pro chemické látky (ECHA), Sitre Srl, REACh ChemAdvice GmbH, New Japan Chemical, Nizozemské království, Evropská komise

      Návrhová žádání účastnic řízení podávajících kasační opravný prostředek

   Navrhovatelky navrhují, aby Soudní dvůr

               —

               zrušil rozsudek Tribunálu ve věci T-135/13; a

               —

               zrušil napadené rozhodnutí nebo podpůrně vrátil věc Tribunálu k rozhodnutí o návrhu navrhovatelky na zrušení; a

               —

               uložil žalovanému náhradu veškerých nákladů tohoto řízení, včetně nákladů řízení před Tribunálem.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Navrhovatelky tvrdí, že Tribunál tím, že zamítl její návrh na zrušení napadeného rozhodnutí, porušil právo Společenství. Navrhovatelky konkrétně tvrdí, že se Tribunál dopustil četných pochybení ve svém odůvodnění a výkladu právního rámce použitelného na situaci navrhovatelek. To vedlo k tomu, že se Tribunál dopustil těchto nesprávných právních posouzení:

               —

               Tribunál uvedl odporující a nesprávná konstatování, pokud jde o potřebu přihlédnout k posouzení rizika podle čl. 57 písm. f) REACH (1), což vedlo k jeho nesprávnému výkladu.

               —

               Tribunál uvedl odporující konstatování a odklonil se od ustálené judikatury, pokud jde o postavení a závažnost pokynů pro výklad pojmu „vzbuzují stejné obavy“ podle čl. 57 písm. f) REACH.

               —

               Nesprávné odvolání se Tribunálu na čl. 60 odst. 2 REACH vedlo k nedostatečnému odůvodnění.

               —

               Tribunál při zamítnutí argumentů týkajících se zaměstnanců a spotřebitelů uplatnil nesprávný právní text, čímž nesprávně použil čl. 57 písm. f) REACH.

         Z těchto důvodů navrhovatelky navrhují zrušit rozsudek Tribunálu ve věci T-135/13 a napadené rozhodnutí.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 ze dne 18. prosince 2006 o registraci, hodnocení, povolování a omezování chemických látek, o zřízení Evropské agentury pro chemické látky, o změně směrnice 1999/45/ES a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 793/93, nařízení Komise (ES) č. 1488/94, směrnice Rady 76/769/EHS a směrnic Komise 91/155/EHS, 93/67/EHS, 93/105/ES a 2000/21/ES (Úř. věst. L 396, s. 1).


title: Věc T-627/11: Žaloba podaná dne 2. prosince 2011 — ATMvision v. Komise

text:
               18.2.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 49/26

         Žaloba podaná dne 2. prosince 2011 — ATMvision v. Komise
   (Věc T-627/11)
   2012/C 49/48
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: ATMvision AG (Salem, Německo) (zástupci: A. Cordewener, F. Kutt a C. Jehke, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhové žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               prohlásil rozhodnutí žalované ze dne 26. ledna 2011 v řízení o státní podpoře C 7/2010 (ex CP 250/2009 a NN 5/2010) „Zákon o dani z příjmu právnických osob (KStG), systém převodu daňových ztrát („Sanierungsklausel“), za neplatné v plném rozsahu;

               —

               podpůrně prohlásil výše uvedené rozhodnutí za neplatné přinejmenším v rozsahu, v němž v tomto rozhodnutí není ve prospěch podniků, které jsou v postavení jako žalobkyně, upravena žádná výjimka z povinnosti navrácení dotčených prostředků stanovené v článcích 4 a 5 uvedeného rozhodnutí, která by se zakládala na zásadě ochrany legitimního očekávání, nebo alespoň přechodná právní úprava působící ve prospěch takových podniků;

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu své žaloby uplatňuje žalobkyně v podstatě následující:

               —

               Žalovaná v napadeném rozhodnutí nesprávně dospívá k závěru, že systém převodu daňových ztrát (“Sanierungsklausel“) podle § 8c odst. 1a německého zákona o dani z příjmu právnických osob (KStG) představuje protiprávní podporu podle čl. 107 odst. 1 SFEU. Žalobkyně v této souvislosti mimo jiné uvádí, že žalovaná mylně vychází z toho, že úprava podle § 8c odst. 1a KStG má selektivní povahu a představuje neodůvodněnou výjimku ze zásady zakotvené v § 8c odst. 1 KStG, podle níž daňové ztráty právnické osoby v případě změny držitele obchodního podílu v této společnosti za určitých podmínek zanikají. Podle názoru žalobkyně žalovaná na právní úpravu podle § 8c odst. 1 KStG nesprávně nahlíží jako na příslušný vnitrostátní referenční systém pro účely přezkumu dané podpory.

               —

               Příslušným referenčním systémem je zásada stanovená německým právem poskytující možnost zápočtu ztrát v dalších zdaňovacích obdobích, která vyplývá z tzv. objektivního aspektu zásady odpočitatelnosti nákladů. Podle názoru žalobkyně je tento referenční systém systémem převodu daňových ztrát podle § 8c odst. 1a KStG jen potvrzen. Ustanovení § 8c odst. 1 KStG navíc nemůže představovat příslušný vnitrostátní referenční systém také proto, že tato norma je z hlediska německého Základního zákona protiústavní.

               —

               Právní úprava podle § 8c odst. 1a KStG krom toho představuje tzv. všeobecnou výjimku, které mohou potenciálně využít všechny hospodářské subjekty postižené ztrátou a kterou není neupřednostněna žádná konkrétně vymezená skupina subjektů na trhu. Podle názoru žalobkyně tak systém převodu daňových ztrát nemá selektivní povahu.

               —

               Systém převodu daňových ztrát podle § 8c odst. 1a KStG je odůvodněn i v důsledku povahy a vnitřní struktury německého daňového systému, jelikož tato norma stanoví meze účinkům, které vyvolává omezení možnosti odpočtu ztrát podle § 8c odst. 1 KStG. Žalobkyně v této souvislosti uvádí, že § 8c KStG ve svém původním znění je právní úpravou k zamezení zneužití, která dospěla příliš daleko, a že následné doplnění (se zpětnými účinky) tohoto ustanovení ustanovením § 8c odst. 1a KStG pouze redukuje přílišný rozsah působnosti § 8c odst. 1 KStG a v tomto rozsahu obnovuje platnost všeobecné možnosti zápočtu ztrát v dalších zdaňovacích obdobích jakožto příslušného referenčního systému.

               —

               Žalobkyně konečně tvrdí, že je třeba chránit její legitimní očekávání, jelikož zamítavé rozhodnutí žalované nebylo předvídatelné a jelikož žalovaná ani nevznášela žádné námitky k obdobně strukturované předcházející právní normě obsažené v § 8 odst. 4 KStG v tehdejším znění, či ke srovnatelné právní úpravě jiných členských států.


title: Věc T-387/07 R: Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 14. prosince 2007 – Portugalsko v. Komise ( Předběžné opatření — Snížení finančního příspěvku — Návrh na odklad vykonatelnosti — Nedostatek naléhavosti )

text:
               23.2.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 51/44

         Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 14. prosince 2007 – Portugalsko v. Komise
   (Věc T-387/07 R)
   („Předběžné opatření - Snížení finančního příspěvku - Návrh na odklad vykonatelnosti - Nedostatek naléhavosti“)
   (2008/C 51/82)
   Jednací jazyk: portugalština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Portugalská republika (zástupci: L. Fernandes, S. Rodrigues a A. Gattini, zmocněnci)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: P. Guerra e Andrade a L. Flynn, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh na odklad vykonatelnosti jednak rozhodnutí Komise K(2007) 3772 ze dne 31. července 2007 o snížení finančního příspěvku poskytnutého z Evropského fondu pro regionální rozvoj ve prospěch globální dotace „SGAIA“ na základě rozhodnutí Evropské komise K(95) 1769 ze dne 28. července 1995 a jednak údajného platebního příkazu obsaženého v oznámení o dluhu ze dne 17. září 2007.
   Výrok

               1)

               Žádost o předběžné opatření se zamítá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc T-557/12: Usnesení Tribunálu ze dne 2. října 2013 — RiskMetrics Solutions v. OHIM (RISKMANAGER)

text:
               23.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 344/68

         Usnesení Tribunálu ze dne 2. října 2013 — RiskMetrics Solutions v. OHIM (RISKMANAGER)
   (Věc T-557/12) (1)

   2013/C 344/125
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda čtvrtého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 370 ze dne 17.12.2011.


title: Věc T-87/94: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 30. května 2006 – Blom a další v. Komise ( Žaloba na náhradu škody — Mimosmluvní odpovědnost — Mléko — Doplňková dávka — Referenční množství — Producenti, kteří přijali závazek neuvádět na trh — Producenti SLOM 1983 — Neobnovení produkce po skončení závazku )

text:
               14.10.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 249/10

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 30. května 2006 – Blom a další v. Komise
   (Věc T-87/94) (1)

   („Žaloba na náhradu škody - Mimosmluvní odpovědnost - Mléko - Doplňková dávka - Referenční množství - Producenti, kteří přijali závazek neuvádět na trh - Producenti SLOM 1983 - Neobnovení produkce po skončení závazku“)
   (2006/C 249/26)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Účastníci řízení

      Žalobci: J.C. Blom (Blokker, Nizozemsko) a ostatní žalobci, jejichž jména jsou uvedena v příloze rozsudku (zástupci: původně H. Bronkhorst a E. Pijnacker Hordijk, poté E. Pijnacker Hordijk, advokáti)

      Žalované: Rada Evropské unie (zástupci: původně A. Brautigam a A.-M. Colaert, poté A.-M. Colaert, zmocněnci) a Komise Evropských společenství (zástupci: T. van Rijn, zmocněnec, ve spolupráci s H.-J. Rabem, advokátem, poté T. van Rijn)
   Předmět věci
   Žádost o náhradu škody na základě článku 178 Smlouvy o ES (nyní článek 235 ES) a článku 215 druhého pododstavce Smlouvy o ES (nyní článek 288 druhý pododstavec ES) údajně utrpěné žalobcem na základě skutečnosti, že mu bylo bráněno uvádět na trh mléko na základě nařízení Rady (EHS) č. 857/84 ze dne 31. března 1984, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro dávku uvedenou v článku 5c nařízení (EHS) č. 804/68 v odvětví mléka a mléčných výrobků (Úř. věst. L 90, s. 13), doplněného nařízením Komise (EHS) č. 1371/84 ze dne 16. května 1984, které stanoví prováděcí pravidla pro doplňkovou dávku uvedenou v článku 5c nařízení (EHS) č. 804/68 (Úř. věst. L 132, s. 11)
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá v rozsahu, v jakém byla podána J. C. Bloomem.

               2)

               Žalobci se ukládá náhrada nákladů řízení.

               3)

               O žalobě v téže věci bude v rozsahu, v jakém byla podána žalobci, jejichž jména jsou uvedena v příloze, rozhodnuto později.

      (1)  Úř. věst. C 90, 26.3.1994.


title: Věc C-16/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhof (Německo) dne 15. ledna 2009 – Gudrun Schwemmer v. Agentur für Arbeit Villingen-Schwenningen – Familienkasse

text:
               18.4.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 90/7

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhof (Německo) dne 15. ledna 2009 – Gudrun Schwemmer v. Agentur für Arbeit Villingen-Schwenningen – Familienkasse
   (Věc C-16/09)
   2009/C 90/11
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesfinanzhof

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Gudrun Schwemmer

      Žalovaný: Agentur für Arbeit Villingen-Schwenningen – Familienkasse

      Předběžné otázky

               1)

               Má být pravidlo uvedené v čl. 76 odst. 2 nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, osoby samostatně výdělečné činné a jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství (1) použito obdobně na čl. 10 odst. 1 písm. a) nařízení Rady (EHS) č. 574/72 ze dne 21. března 1972, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 1408/71 (2) v případech, ve kterých oprávněný rodič nepožádal o rodinné dávky, na které má v zemi zaměstnání nárok?

               2)

               Pro případ, že je čl. 76 odst. 2 nařízení č. 1408/71 obdobně použitelný: Na základě kterých diskrečních kritérií může instituce země bydliště, která je příslušná pro rodinné dávky, použít čl. 10 odst. 1 písm. a) nařízení č. 574/72, jako by dávky byly poskytovány v zemi zaměstnání? Může být omezena diskreční pravomoc projevující se tak, že pobírání rodinných dávek v zemi zaměstnání je předpokládáno, pokud oprávněná osoba vědomě nepožádá v zemi zaměstnání o rodinné dávky, na které má nárok, aby tím uškodila osobám majícím nárok na přídavky na dítě v zemi bydliště?

      (1)  Úř. věst. L 149, s. 2; Zvl. vyd. 05/01, s. 35.

      (2)  Úř. věst. L 74, s. 1; Zvl. vyd. 05/01 s. 83.


title: Věc T-215/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 4. října 2012 — Řecko v. Komise ( „EZOZF —  „Záruční“ sekce — Výdaje vyloučené z financování — Bavlna — Pomoc nejchudším osobám — Rozvoj venkova — Účinnost kontrol — Proporcionalita“ )

text:
               17.11.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 355/24

         Rozsudek Tribunálu ze dne 4. října 2012 — Řecko v. Komise
   (Věc T-215/10) (1)

   (EZOZF - „Záruční“ sekce - Výdaje vyloučené z financování - Bavlna - Pomoc nejchudším osobám - Rozvoj venkova - Účinnost kontrol - Proporcionalita)
   2012/C 355/51
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Řecká republika (zástupci: původně I. Chalkias, G. Skiani a E. Leftheriotou, poté I. Chalkias, E. Leftheriotou a X. Basakou, zmocněnci)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: H. Tserepa-Lacombe a A. Markoulli, zmocněnci, ve spolupráci s N. Korogiannakisem, advokátem)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2010/152/EU ze dne 11. března 2010, kterým se z financování Evropské unie vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF), v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) (Uř. věst. L 63, s. 7), v rozsahu, v němž se vylučují některé výdaje vynaložené Řeckou republikou.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Řecké republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 195, 17.7.2010.


title: Věc C-316/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Supreme Court of the United Kingdom (Spojené království) dne 26. června 2015 – The Queen na žádost Hemminga (podnikajícího pod názvem „Simply Pleasure Ltd“) a dalších v. Westminster City Council

text:
               21.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 311/22

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Supreme Court of the United Kingdom (Spojené království) dne 26. června 2015 – The Queen na žádost Hemminga (podnikajícího pod názvem „Simply Pleasure Ltd“) a dalších v. Westminster City Council
   (Věc C-316/15)
   (2015/C 311/27)
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   Supreme Court of the United Kingdom

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelé: Hemming, podnikající jako „Simply Pleasure Ltd.“, James Alan Poulton, Harmony Ltd, Gatisle Ltd, podnikající jako „Janus“, Winart Publications Ltd, Darker Enterprises Ltd, Swish Publications Ltd.

      Odpůrce: Westminster City Council

      Předběžné otázky

   Pokud žadatel o udělení nebo obnovení licence pro sexuální podnik musí zaplatit poplatek skládající se ze dvou částí, z nichž jedna souvisí s vyřízením žádosti a je nevratná a druhá souvisí se správou licenčního režimu a je vratná v případě, že je žádost zamítnuta;

               1)

               znamená požadavek na zaplacení poplatku zahrnujícího druhou, vratnou část v rámci unijního práva bez dalšího, že odpůrci byli povinni uhradit v souvislosti se svými žádostmi poplatek, jenž byl v rozporu s čl. 13 odst. 2 směrnice 2006/123/ES o službách na vnitřním trhu (1), neboť překračoval náklady, které vznikly Westminster City Council při zpracování žádosti?

               2)

               závisí závěr, že na takový požadavek se musí pohlížet tak, že zahrnuje poplatek – nebo, případně, poplatek překračující náklady, které vznikly Westminster City Council při zpracování žádosti – na dalších okolnostech (a pokud ano, jakých), například:

                           a)

                           na existenci důkazu, že platba druhé, vratné části byla spojena nebo by pravděpodobně byla spojena s určitými náklady či ztrátou pro žadatele,

                           b)

                           na velikosti druhé, vratné části a délce doby, po kterou je zadržována před svým vrácením, nebo

                           c)

                           na jakékoli úspoře nákladů, které vznikly Westminster City Council při zpracování žádostí (tedy nevratných nákladů), která je výsledkem požadavku na uhrazení poplatku skládajícího se z obou částí všemi žadateli předem?

      (1)  Úř. věst. L 376, s. 36.


title: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 24. června 2004 ve věci C-269/02: Komise Evropských společenství proti Francouzské republice (Nesplnění povinnosti státem — Neprovedení směrnice 98/24/ES ve stanovené lhůtě — Ochrana zdraví a bezpečnosti zaměstnanců — Rizika spojená s chemickými činiteli používanými při práci)

text:
               28.8.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/3

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (třetího senátu)
   ze dne 24. června 2004
   ve věci C-269/02: Komise Evropských společenství proti Francouzské republice (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Neprovedení směrnice 98/24/ES ve stanovené lhůtě - Ochrana zdraví a bezpečnosti zaměstnanců - Rizika spojená s chemickými činiteli používanými při práci)
   (2004/C 217/04)
   Jednací jazyk: francouzština
   Ve věci C-269/02, Komise Evropských společenství (zmocněnec: D. Martin) proti Francouzské republice (zmocněnci: G. de Bergues, C. Lemaire a C. Bergeot-Nunes), jejímž předmětem je určení, že Francouzská republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Rady 98/24/ES ze dne 7. dubna 1998 o bezpečnosti a ochraně zdraví zaměstnanců před riziky spojenými s chemickými činiteli používanými při práci (čtrnáctá samostatná směrnice ve smyslu čl. 16 odst. 1 směrnice 89/391/EHS) (Úř. věst. L 131, s. 11) nebo v každém případě tím, že Komisi o těchto předpisech neuvědomila, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z uvedené směrnice, Soudní dvůr (třetí senát), ve složení A. Rosas, zastupující předseda třetího senátu, R. Schintgen a K. Schiemann (zpravodaj), soudci, generální advokát: A. Tizzano, tajemník: R. Grass, vydal dne 24. června 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Francouzská republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Rady 98/24/ES ze dne 7. dubna 1998 o bezpečnosti a ochraně zdraví zaměstnanců před riziky spojenými s chemickými činiteli používanými při práci (čtrnáctá samostatná směrnice ve smyslu čl. 16 odst. 1 směrnice 89/391/EHS), nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z uvedené směrnice.

               2)

               Francouzské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 219, 14.9.2002.


title: Věc F-119/06: Žaloba podaná dne 9. října 2006 – Kerstens v. Komise

text:
               2.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 294/68

         Žaloba podaná dne 9. října 2006 – Kerstens v. Komise
   (Věc F-119/06)
   (2006/C 294/134)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Petrus J. F. Kerstens (Overijse, Belgie) (zástupce: C. Mourato, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí řídícího výboru Úřadu pro správu a vypořádávání individuálních nároků ze dne 8. prosince 2005 o změně organizačního schématu Úřadu;

               —

               zrušit rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování ze dne 6. července 2006, kterým výslovně zamítá stížnost žalobce č. R/167/06;

               —

               uložit Komisi uhradit žalobci ex aequo et bono částku 5 000eur jako náhradu škody;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobce, bývalý vedoucí odboru „Zdroje“ Úřadu pro správu a vypořádávání individuálních nároků, zpochybňuje sporné rozhodnutí ze dne 8. prosince 2005, jehož účinkem je jeho nové přidělení na funkci týkající se výzkumu a prognostiky. Uplatňuje porušení článku 7 služebního řádu, jelikož opatření směřující k dotčenému novému přidělení je v rozporu se zájmem služby a nerespektuje zásadu rovnocennosti pracovních míst. Zadruhé žalobce uplatňuje porušení ustanovení služebního řádu týkajících se disciplinárních sankcí. Zatřetí uplatňuje existenci zneužití pravomoci.


title: Věc C-116/06: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 20. září 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tampereen käräjäoikeus – Finsko) – Sari Kiiski v. Tampereen kaupunki (Rovné zacházení pro muže a ženy — Ochrana těhotných žen — Článek 2 směrnice 76/207/EHS — Právo na mateřskou dovolenou — Články 8 a 11 směrnice 92/85/EHS — Dopady na právo na změnu doby trvání dovolené na výchovu )

text:
               10.11.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/12

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 20. září 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tampereen käräjäoikeus – Finsko) – Sari Kiiski v. Tampereen kaupunki
   (Věc C-116/06) (1)

   (Rovné zacházení pro muže a ženy - Ochrana těhotných žen - Článek 2 směrnice 76/207/EHS - Právo na mateřskou dovolenou - Články 8 a 11 směrnice 92/85/EHS - Dopady na právo na změnu doby trvání „dovolené na výchovu“)
   (2007/C 269/24)
   Jednací jazyk: finština
   Předkládající soud
   Tampereen käräjäoikeus
   Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Sari Kiiski

      Žalovaný: Tampereen kaupunki
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Výklad článku 2 směrnice Rady 76/207/EHS ze dne 9. února 1976 o zavedení zásady rovného zacházení pro muže a ženy, pokud jde o přístup k zaměstnání, odbornému vzdělávání a postupu v zaměstnání a o pracovní podmínky (Úř. věst. L 39, s. 40; Zvl. vyd. 05/01, s. 187), ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/73/ES ze dne 23. září 2002 (Úř. věst. L 269, s. 15; Zvl. vyd. 05/04, s. 255), a článků 8 a 11 směrnice Rady 92/85/EHS ze dne 19. října 1992 o zavádění opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví při práci těhotných zaměstnankyň a zaměstnankyň krátce po porodu nebo kojících zaměstnankyň (Úř. věst. L 348, s. 1; Zvl. vyd. 05/02, s. 110) – Žádost podaná před začátkem dovolené z důvodu nového těhotenství dotčené osoby – Vnitrostátní právní úprava, která podmiňuje změnu doby trvání dovolené nepředvídatelnými a legitimními důvody, přičemž praxe přijatá na základě kolektivní smlouvy těhotenství z těchto důvodů vylučuje
   Výrok
   Článek 2 směrnice Rady 76/207/EHS ze dne 9. února 1976 o zavedení zásady rovného zacházení pro muže a ženy, pokud jde o přístup k zaměstnání, odbornému vzdělávání a postupu v zaměstnání a o pracovní podmínky, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/73/ES ze dne 23. září 2002, který zakazuje jakoukoliv přímou nebo nepřímou diskriminaci na základě pohlaví, pokud jde o pracovní podmínky, jakož i články 8 a 11 směrnice Rady 92/85/EHS ze dne 19. října 1992 o zavádění opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví při práci těhotných zaměstnankyň a zaměstnankyň krátce po porodu nebo kojících zaměstnankyň (desátá samostatná směrnice ve smyslu čl. 16 odst. 1 směrnice 89/391/EHS), které upravují mateřskou dovolenou, brání vnitrostátním ustanovením týkajícím se rodičovské dovolené na výchovu, která v rozsahu, v němž nezohledňují změny, jež znamená těhotenství pro dotyčnou zaměstnankyni ve vymezeném období nejméně čtrnácti týdnů, které předchází porodu a následuje po něm, neumožňují dotčené ženě dosáhnout na žádost změny doby trvání její rodičovské dovolené na výchovu v okamžiku, kdy uplatňuje své právo na mateřskou dovolenou, a připravují ji tak o práva spojená s touto mateřskou dovolenou.

      (1)  Úř. věst. C 121, 20.5.2006.


title: Věc C-117/13: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 11. září 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof – Německo) – Technische Universität Darmstadt v. Eugen Ulmer KG „Řízení o předběžné otázce — Směrnice 2001/29/ES — Autorské právo a práva s ním související — Výjimky a omezení — Článek 5 odst. 3 písm. n) — Užití děl nebo jiných předmětů ochrany pro účely výzkumu nebo soukromého studia — Kniha zpřístupněná jednotlivcům prostřednictvím k tomu určených zařízení ve veřejně přístupné knihovně — Pojem díla, které není ‚předmětem prodeje nebo licenčních podmínek [které nepodléhá prodejním nebo licenčním podmínkám]‘ – — Právo knihovny digitalizovat dílo, které je součástí její sbírky, aby jej zpřístupnila uživatelům prostřednictvím k tomu určených zařízení — Zpřístupnění díla prostřednictvím k tomu určených zařízení, která umožňují jeho tisk na papír nebo jeho ukládání na USB klíč“

text:
               17.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 409/11

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 11. září 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof – Německo) – Technische Universität Darmstadt v. Eugen Ulmer KG
   (Věc C-117/13) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Směrnice 2001/29/ES - Autorské právo a práva s ním související - Výjimky a omezení - Článek 5 odst. 3 písm. n) - Užití děl nebo jiných předmětů ochrany pro účely výzkumu nebo soukromého studia - Kniha zpřístupněná jednotlivcům prostřednictvím k tomu určených zařízení ve veřejně přístupné knihovně - Pojem díla, které není ‚předmětem prodeje nebo licenčních podmínek [které nepodléhá prodejním nebo licenčním podmínkám]‘– - Právo knihovny digitalizovat dílo, které je součástí její sbírky, aby jej zpřístupnila uživatelům prostřednictvím k tomu určených zařízení - Zpřístupnění díla prostřednictvím k tomu určených zařízení, která umožňují jeho tisk na papír nebo jeho ukládání na USB klíč“)
   2014/C 409/15
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesgerichtshof

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Technische Universität Darmstadt

      Žalovaná: Eugen Ulmer KG

      Výrok

               1)

               Pojem „prodejní nebo licenční podmínky“ uvedený v čl. 5 odst. 3 písm. n) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/29/ES ze dne 22. května 2001 o harmonizaci určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti musí být chápán v tom smyslu, že znamená, že nositel práv a taková instituce uvedená v tomto ustanovení, jako je veřejně přístupná knihovna, musí mít uzavřenou licenční smlouvu nebo smlouvu o užívání dotyčného díla, ve které jsou upřesněny podmínky, za kterých může tato instituce toto dílo užívat.

               2)

               Článek 5 odst. 3 písm. n) směrnice 2001/29 ve spojení s jejím čl. 5 odst. 2 písm. c) musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání tomu, aby členský stát poskytl veřejně přístupným knihovnám, kterých se týkají tato ustanovení, právo digitalizovat díla z jejich sbírek, je-li tento úkon rozmnožení nezbytný pro zpřístupnění těchto děl uživatelům prostřednictvím k tomu určených zařízení v prostorách těchto institucí.

               3)

               Článek 5 odst. 3 písm. n) směrnice 2001/29 musí být vykládán v tom smyslu, že se nevztahuje na takové akty, jako jsou tisk děl na papír nebo jejich ukládání na USB klíč, které uskutečňují uživatelé na speciálních zařízení umístěných ve veřejně přístupných knihovnách, kterých se týká toto ustanovení. Naproti tomu takové úkony mohou být případně povoleny na základě vnitrostátních právních předpisů, kterými se provádí výjimky nebo omezení stanovené v čl. 5 odst. 2 písm. a) nebo b) této směrnice, jsou-li v každém daném případě splněny podmínky stanovené v těchto ustanoveních.

      (1)  Úř. věst. C 171, 15.6.2013.


title: Věc T-439/12: Žaloba podaná dne 5. října 2012 — Trefilerías Quijano v. Komise

text:
               1.12.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 373/11

         Žaloba podaná dne 5. října 2012 — Trefilerías Quijano v. Komise
   (Věc T-439/12)
   2012/C 373/18
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Trefilerías Quijano, SA (Los Corrales de Buelna, Španělsko) (zástupci: F. González Díaz, advokát, a P. Herrero Prieto, advokátka)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil v souladu s článkem 264 SFEU rozhodnutí Evropské komise ze dne 25. července 2012 ve věci COMP/38.344 — Předpínací ocel;

               —

               požádal Komisi v souladu s článkem 24 Statutu Soudního dvora Evropské unie a s čl. 64 odst. 3 písm. d) jednacího řádu Tribunálu, aby předložila dokumenty, výpočty a doložila další skutkové nebo právní okolnosti, z nichž vycházela, když vyhověla žádostem o uznání platební neschopnosti podniků Proderac, CB, ITAS, OriMartin, Siderúrgica Latina Martin a když snížila pokutu uloženou společnosti ArcelorMittal;

               —

               v každém případě uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobní důvody a hlavní argumenty se shodují s těmi, které již byly předloženy ve věci T-438/12, Global Steel Wire v. Komise.


title: Věc T-51/15: Žaloba podaná dne 3. února 2015 – PAN Europe v. Komise

text:
               13.4.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 118/33

         Žaloba podaná dne 3. února 2015 – PAN Europe v. Komise
   (Věc T-51/15)
   (2015/C 118/42)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Pesticide Action Network Europe (PAN Europe) (Brusel, Belgie) (zástupce: B. Kloostra, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise ze dne 24. listopadu 2014 s referenčním číslem Ares(2014)3900631 (dále jen „napadené rozhodnutí“), kterým Komise z většiny potvrdila své rozhodnutí ze dne 3. června 2014 s referenčním číslem Ares(2014)2150615, kterým Komise rozhodla o žádosti o informace, kterou podala PAN Europe dne 3. ledna 2014 (zaregistrována v Komisi dne 6. ledna 2014);

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z toho, že Komise tím, že přijala napadené rozhodnutí, porušila nařízení (ES) č. 1367/2006 a nesprávně jej neuplatnila vůbec nebo jej uplatnila pouze částečně, neboť

                           —

                           Komise porušila čl. 2 odst. 1 písm. d) nařízení (ES) č. 1367/2006 tím, že nezohlednila skutečnost, že požadované informace je nutné považovat za informace o životním prostředí;

                           —

                           Komise porušila čl. 6 odst. 1 nařízení (ES) č. 1367/2006 a čl. 4 odst. 3 nařízení (ES) č. 1049/2001 tím, že nevyložila důvod pro odmítnutí čl. 4 odst. 3 nařízení (ES) č. 1049/2001 v souladu s čl. 4 odst. 2 druhým pododstavcem Aarhurské úmluvy, nebo jej nevyložila dostatečně restriktivně tím, že nezvážila zvláštní zájem na ochraně rozhodovacího procesu Komise a všeobecný zájem na zpřístupnění informací a tím, že odmítnutí dostatečně neodůvodnila;

                           —

                           Komise porušila čl. 6 odst. 1 nařízení č. 1367/2006 a článek 4 nařízení č. 1049/2001 tím, že konkrétně a individuálně nezkoumala dokumenty, na které bylo odkazováno v žádosti o přístup, a ve vztahu ke každému konkrétnímu dokumentu neuvedla důvod, pro který nemůže být zpřístupněn.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že při přijímání napadeného rozhodnutí Komise porušila nařízení (ES) č. 1049/2001, konkrétně článek 4 tohoto nařízení nebo konkrétněji čl. 4 odst. 3 tohoto nařízení tím, že neprokázala, že se uplatní namítaný důvod pro odmítnutí, nezvážila zájmy, kterým zpřístupnění slouží a neprávem a v rozporu s článkem 4 nařízení (ES) č. 1049/2001 nezkoumala konkrétně a individuálně dokumenty, na které bylo odkazováno v žádosti o přístup k dokumentům.


title: Věc C-379/05: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Gerechtshof te Amsterdam ze dne  21. září 2005  ve věci Amurta S.G.P.S. proti Inspecteur van de Belastingdienst/Amsterdam

text:
               28.1.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/3

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Gerechtshof te Amsterdam ze dne 21. září 2005 ve věci Amurta S.G.P.S. proti Inspecteur van de Belastingdienst/Amsterdam
   (Věc C-379/05)
   (2006/C 22/06)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Gerechtshof te Amsterdam (Nizozemsko) ze dne 21. září 2005 ve věci Amurta S.G.P.S. proti Inspecteur van de Belastingdienst/Amsterdam, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 17. října 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Gerechtshof te Amsterdam žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               1.

               Je osvobození podle článku 4 Wet op de dividendbelasting 1965 (zákon o dani z dividend z roku 1965), tak jak je popsáno v částech 5.3 až 5.5 tohoto usnesení, ve spojení s osvobozením podle článku 4a tohoto zákona slučitelné s ustanoveními Smlouvy o ES o volném pohybu kapitálu (článek 73b až 73d Smlouvy o ES, nyní článek 56 až 58 ES), přestože toto osvobození platí pouze pro vyplácení dividend akcionářům podléhajícím v Nizozemsku dani z příjmu právnických osob nebo zahraničním akcionářům se stálou provozovnou v Nizozemsku – přičemž akcie patří k majetku této stálé provozovny -, na které je použitelné osvobození podílů podle článku 13 Wet op de vennootschapsbelasting 1969 (zákon o dani z příjmu právnických osob z roku 1969)?

               2.

               Má pro odpověď na otázku pod bodem 6.1 význam, zda stát, ve kterém je rezidentem zahraniční holdingová společnost, na kterou se nepoužije osvobození podle článku 4 Wet op de dividendbelasting 1965 (zákon o dani z dividend z roku 1965), poskytne této holdingové společnosti plné započtení (full credit) pro nizozemskou daň z dividend?


title: Věc F-98/07: Žaloba podaná dne 3. října 2007 – Petrilli v. Komise

text:
               8.12.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 297/48

         Žaloba podaná dne 3. října 2007 – Petrilli v. Komise
   (Věc F-98/07)
   (2007/C 297/96)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Nicole Petrilli (Sint Stevens Woluwe, Belgie) (zástupce: J. L. Lodomez, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských Společenství
   Návrhové žádání žalobkyně

               —

               prohlásit tuto žalobu na neplatnost za přípustnou a opodstatněnou;

               —

               zrušit rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování (OOJ) ze dne 20. července 2007, kterým byla zamítnuta žádost podaná žalobkyní na základě čl. 90 odst. 1 služebního řádu úředníků Evropských společenství (Řád) za účelem prodloužení její pracovní smlouvy v rámci GŘ Komise pro výzkum;

               —

               zrušit případné rozhodnutí, které by Komise mohla přijmout na základě stížnosti podané žalobkyní souběžně s touto žalobou a s návrhem na odložení účinnosti rozhodnutí OOJ ze dne 20. července 2007;

               —

               prohlásit tuto žalobu na náhradu škody za přípustnou a opodstatněnou;

               —

               uložit Komisi, aby žalobkyni umožnila vrátit se na pracovní místo jako smluvní zaměstnankyně v rámci oddělení T2 GŘ pro výzkum na dobu 18 měsíců; spojit tento výrok s penále ve výši 1 000 eur za každý den prodlení;

               —

               uložit Komisi,aby žalobkyni jako náhradu utrpěné majetkové újmy způsobené ztrátou pracovních příjmů v důsledku neprodloužení její smlouvy zaplatila částku odpovídající pracovním příjmům, které by obdržela, kdyby mohla na základě pracovní smlouvy dále pracovat jako smluvní zaměstnankyně až do uplynutí tří let;

               —

               uložit Komisi nahradit dodatečnou škodu, kterou žalobkyně utrpěla v důsledku ztráty možnosti získat smlouvu na dobu neurčitou v rámci budoucí Výkonné agentury pro výzkum (REA), vyplývající z neprodloužení výše uvedené smlouvy a možnosti dokončit své úkoly v rámci Komise a prohloubit tam své zkušenosti prováděním těchto úkolů;

               —

               uložit Komisi, aby žalobkyni zaplatila jako náhradu nemajetkové újmy způsobené rozhodnutím o odmítnutí prodloužení její smlouvy částku, jejíž výši Soud určí a prozatím stanovenou, s výslovnou výhradou zvýšení v průběhu řízení, na 1 euro;

               —

               uložit Komisi Evropských společenství náhradu všech nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Na podporu své žaloby žalobkyně uplatňuje čtyři žalobní důvody, z nichž první vychází z porušení zásady legality a článku 88 pracovního řádu ostatních zaměstnanců (PŘZ). Žalobkyně tvrdí, že rozhodnutí o odmítnutí prodloužení její pracovní smlouvy jako smluvní zaměstnankyně, přijaté na základě rozhodnutí Komise ze dne 28. dubna 2004 o maximální délce zaměstnávání dočasných zaměstnanců ve službách Komise, brání uplatnění článku 88 PŘZ, který by umožňoval prodloužení smlouvy na další období 18 měsíců. Rozhodnutí ze dne 28. dubna 2004 je podle žalobkyně protiprávní, jelikož způsobuje omezení práv zakotvených v ustanoveních Řádu.
   Druhý žalobní důvod vychází z porušení zásady řádné správy, povinnosti správní péče a zájmu služby. Žalobkyně poukazuje na to, že napadené rozhodnutí nezohledňuje ani personální situaci, ani zájem služby, ani zájem budoucí agentury, která má být vytvořena.
   Třetí žalobní důvod vychází z nedostatečnosti odůvodnění a z porušení čl. 3b PŘZ. Žalobkyně zejména uplatňuje, že automatické odmítnutí prodloužení její smlouvy z důvodu, že dosáhla stropu šesti let stanoveného v rozhodnutí ze dne 28. dubna 2004, porušuje filozofii článku 3 PŘZ, který je založen na vůli zaměstnávat osoby na základě smluv na dobu určitou za účelem splnění úkolů ve specializovaných oblastech po dobu nezbytnou ke splnění konkrétního úkolu.
   Čtvrtý žalobní důvod vychází z toho, že rozhodnutí ze dne 28. dubna 2004 údajně porušuje směrnici Rady 1999/70/ES ze dne 28. června 1999 (Úř. věst. L 175, s. 43; Zvl. vyd. 05/03, s. 368), obecné zásady pracovního práva Společenství, sociální práva zaměstnanců, a zvláště zásadu stability zaměstnání, jakož i zásadu zákazu diskriminace. Co se týče této posledně uvedené zásady, žalobkyně zdůrazňuje, že strop šesti let je uplatňován pouze na smluvní zaměstnance spadající do působnosti článku 3b PŘZ, zatímco zaměstnanci spadající do působnosti článku 3a PŘZ mohou mít smlouvu na dobu neurčitou.


               10.11.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/3

         Složení přísahy nových členů Soudu prvního stupně
   (2007/C 269/06)
   Pan Dittrich, p. Soldevila Fragoso a p. Truchot, jmenováni soudci Soudu prvního stupně Evropských společenství rozhodnutím zástupců vlád členských států Evropských společenství ze dne 25. dubna 2007 (1) a ze dne 23. května 2007 (2) na období od 1. září 2007 do 31. srpna 2013, složili dne 17. září 2007 přísahu před Soudním dvorem.
   Pan Frimodt Nielsen, jmenován soudcem Soudu prvního stupně Evropských společenství rozhodnutím zástupců vlád členských států Evropských společenství ze dne 25. dubna 2007 (3) na období od 17. září 2007 do 31. srpna 2010, složil dne 17. září 2007 přísahu před Soudním dvorem.

      (1)  Úř. věst. L 114, 1.5.2007, s. 27.

      (2)  Úř. věst. L 139, 31.5.2007, s. 32.

      (3)  Úř. věst. L 114, 1.5.2007, s. 26.