title: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 7. října 2004 ve věci C-483/03: Komise Evropských společenství proti Spojenému království Velké Británie a Severního Irska (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2001/12/ES, 2001/13/ES a 2001/14/ES — Železnice Společenství — Rozvoj — Licence vydávané železničním podnikům — Přidělování kapacity železniční infrastruktury, zpoplatnění železniční infrastruktury a osvědčení o bezpečnosti — Neprovedení ve stanovené lhůtě)

text:
               4.12.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 300/23

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (šestého senátu)
   ze dne 7. října 2004
   ve věci C-483/03: Komise Evropských společenství proti Spojenému království Velké Británie a Severního Irska (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2001/12/ES, 2001/13/ES a 2001/14/ES - Železnice Společenství - Rozvoj - Licence vydávané železničním podnikům - Přidělování kapacity železniční infrastruktury, zpoplatnění železniční infrastruktury a osvědčení o bezpečnosti - Neprovedení ve stanovené lhůtě)
   (2004/C 300/48)
   Jednací jazyk: angličtina
   Ve věci C-483/03, Komise Evropských společenství (zmocněnec: W. Wils) proti Spojenému království Velké Británie a Severního Irska (zmocněnci: M. Demetriou a K. Manji), jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES, podaná dne 19. listopadu 2003, Soudní dvůr (šestý senát), ve složení J.-P. Puissochet, úřadující předseda šestého senátu, S. von Bahr a U. Lõhmus (zpravodaj), soudci, generální advokát: L. A. Geelhoed, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 7. října 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Spojené království Velké Británie a Severního Irska tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2001/12/ES ze dne 26. února 2001, kterou se mění směrnice Rady 91/440/EHS o rozvoji železnic Společenství, směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2001/13/ES ze dne 26. února 2001, kterou se mění směrnice Rady 95/18/ES o vydávání licencí železničním podnikům a směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2001/14/ES ze dne 26. února 2001 o přidělování kapacity železniční infrastruktury, zpoplatnění železniční infrastruktury a o vydávání osvědčení o bezpečnosti, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z těchto směrnic.

               2)

               Spojenému království Velké Británie a Severního Irska se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 7, 10.1.2004.


title: Věc T-741/16: Žaloba podaná dne 21. října 2016 – Changmao Biochemical Engineering v. Komise

text:
               12.12.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 462/38

         Žaloba podaná dne 21. října 2016 – Changmao Biochemical Engineering v. Komise
   (Věc T-741/16)
   (2016/C 462/49)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Changmao Biochemical Engineering Co. Ltd (Changzhou, Čína) (zástupci: R. Antonini, E. Monard a B. Maniatis, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil prováděcí nařízení Komise (EU) 2016/1247 ze dne 28. července 2016 o uložení konečného antidumpingového cla a o konečném výběru prozatímního cla z dovozu aspartamu pocházejícího z Čínské lidové republiky a

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z toho, že Evropská komise porušila čl. 2 odst. 7 písm. b) a c) nařízení (EU) 2016/1036 (1) a zásadu legitimního očekávání a uložila nepřiměřené důkazní břemeno za porušení zásady řádné správy tím, že s žalobkyní odmítla zacházet dle pravidel tržního hospodářství.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že Evropská komise porušila čl. odst. 7 písm. a) nařízení (EU) 2016/1036 tím, že vycházela z unijních výrobních cen a nákladů k určení běžné hodnoty.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z toho, že Evropská komise porušila čl. 2 odst. 10, čl. 3 odst. 2 písm. a), čl. 3 odst. 3 a čl. 9 odst. 4 nařízení (EU) 2016/1036 a zásadu řádné správy tím, že odmítla úpravy.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z toho, že Evropská komise porušila čl. 3 odst. 2 a čl. 3 odst. 6 (podpůrně čl. 6 odst. 7) nařízení (EU) 2016/1036 tím, že konstatovala, že dumpingové dovozy způsobily unijnímu průmyslu hmotnou škodu.

               5.

               Pátý žalobní důvod vycházející z toho, že Evropská komise porušila čl. 2 odst. 7 písm. a), čl. 3 odst. 2, čl. 3 odst. 3 a čl. 3 odst. 5 nařízení (EU) 2016/1036 tím, že se opírala o nespolehlivé údaje.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/1036 ze dne 8. června 2016 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropské unie (Úř. věst. 2016, L 176, s. 21).


title: Věc C-52/08: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 24. května 2011 — Evropská komise v. Portugalská republika ( „Nesplnění povinnosti státem — Notáři — Směrnice 2005/36/ES“ )

text:
               9.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 204/3

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 24. května 2011 — Evropská komise v. Portugalská republika
   (Věc C-52/08) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Notáři - Směrnice 2005/36/ES)
   2011/C 204/05
   Jednací jazyk: portugalština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: H. Støvlbæk a P. Andrade, zmocněnci)

      Vedlejší účastník podporující žalobkyni: Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupci: S. Ossovski, zmocněnec, a M. K. Smith, barrister)

      Žalovaná: Portugalská republika (zástupci: L. Inez Fernandes a F.S. Gaspar Rosa, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Česká republika (zástupce: M. Smolek, zmocněnec), Litevská republika (zástupci: D. Kriaučiūnas a E. Matulionytė, zmocněnci), Slovinská republika (zástupci: V. Klemenc a Ž. Cilnešek Bončina, zmocněnci), Slovenská republika (zástupce: J. Čorba, zmocněnec)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Nepřijetí ve stanovené lhůtě předpisů nezbytných pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2005/36/ES ze dne 7. září 2005 o uznávání odborných kvalifikací (Úř. věst. L 255, s. 22), kterou se ruší směrnice 89/48/EHS (Úř. věst. L 19, s. 6; Zvl. vyd. 05/01, s. 337), pokud jde o povolání notáře.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.

               3)

               Česká republika, Litevská republika, Slovinská republika, Slovenská republika a Spojené království Velké Británie a Severního Irska ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 107, 26.4.2008.


title: Věc C-462/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Bari (Itálie) dne 8. října 2014 – trestní řízení proti Lorenzu Carluccim

text:
               15.12.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 448/12

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Bari (Itálie) dne 8. října 2014 – trestní řízení proti Lorenzu Carluccim
   (Věc C-462/14)
   (2014/C 448/16)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale di Bari

      Účastník původního trestního řízení

   Lorenzo Carlucci

      Předběžné otázky

               1)

               Musí být článek 49 a následující SFEU a článek 56 a následující SFEU, jak jsou vyloženy v rozsudku Soudního dvora Evropské unie ze dne 16. února 2012 [ve spojených věcech C-72/10 a C-77/10], vykládány v tom smyslu, že brání vyhlášení zadávacího řízení na udělení koncesí platných po kratší dobu, než byly koncese udělované v minulosti, když bylo uvedené zadávací řízení vyhlášeno za účelem nápravy důsledků plynoucích z nezákonného vyloučení určitého počtu subjektů z předchozích zadávacích řízení?

               2)

               Musí být článek 49 a následující SFEU a článek 56 a následující SFEU, jak jsou vyloženy ve výše uvedeném rozsudku Soudního dvora Evropské unie, vykládány v tom smyslu, že brání možnosti, aby byla kratší doba platnosti koncesí udělovaných v zadávacím řízení, než byla doba platnosti koncesí udělovaných v minulosti dostatečně odůvodněná požadavkem stejného uplynutí doby platnosti koncesí?

               3)

               Musí být článek 49 a následující SFEU a článek 56 a následující SFEU, jak jsou vyloženy ve výše uvedeném rozsudku Soudního dvora Evropské unie, vykládány v tom smyslu, že brání stanovení povinnosti bezplatně postoupit užití hmotného a nehmotného majetku, který tvoří síť provozování her a sběru sázek, v případě ukončení činnosti z důvodu uplynutí doby platnosti koncese nebo z důvodu rozhodnutí o zániku nebo odnětí?


title: Věc F-100/08: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 4. května 2010 — Petrilli v. Komise ( „Veřejná služba — Úředníci — Důchody — Pojem „bydliště“ — Trvalé bydliště — Doklady“ )

text:
               31.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/52

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 4. května 2010 — Petrilli v. Komise
   (Věc F-100/08) (1)

   (Veřejná služba - Úředníci - Důchody - Pojem „bydliště“ - Trvalé bydliště - Doklady)
   2010/C 209/80
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Alessandro Petrilli (Grottammare, Itálie) (zástupci: J.-L. Lodomez a J. Lodomez, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Currall a D. Martin, zmocněnci)

      Předmět věci

   Veřejná služba — Zrušení rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování týkajícího se určení místa trvalého bydliště žalobce.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               A. Petrilli ponese veškeré náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 55, 7.3.2009, s. 52.


title: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 14. července 2005 ve věci C-135/03: Komise Evropských společenství proti Španělskému království (Nesplnění povinnosti státem — Právní úprava Společenství týkající se ekologického zemědělství a k němu se vztahujícího označování zemědělských produktů a potravin — Vnitrostátní právní předpisy povolující užívání výrazu „bio“ pro produkty, které nebyly získány ekologickou metodou produkce)

text:
               3.9.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/5

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (prvního senátu)
   ze dne 14. července 2005
   ve věci C-135/03: Komise Evropských společenství proti Španělskému království (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Právní úprava Společenství týkající se ekologického zemědělství a k němu se vztahujícího označování zemědělských produktů a potravin - Vnitrostátní právní předpisy povolující užívání výrazu „bio“ pro produkty, které nebyly získány ekologickou metodou produkce)
   (2005/C 217/09)
   Jednací jazyk: španělština
   Ve věci C-135/03, jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES, podaná dne 26. března 2003, Komise Evropských společenství (zmocněnci: G. Berscheid, B. Doherty a F. Jimeno Fernandez, jakož i S. Pardo Quintillán) proti Španělskému království (zmocněnci: N. Díaz Abad a E. Braquehais Conesa), Soudní dvůr (první senát), ve složení P. Jann (zpravodaj), předseda senátu, K. Lenaerts, J. N. Cunha Rodrigues, M. Ilešič a E. Levits, soudci, generální advokátka: J. Kokott, vedoucí soudní kanceláře: M. Ferreira, vrchní rada, vydal dne 14. července 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Komisi Evropských společenství se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 146, 21.6.2003.


title: Věc C-322/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court (Irsko) dne 30. května 2017 – Eugen Bogatu v. Minister for Social Protection

text:
               21.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 277/26

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court (Irsko) dne 30. května 2017 – Eugen Bogatu v. Minister for Social Protection
   (Věc C-322/17)
   (2017/C 277/37)
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   High Court (Irsko)

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: Eugen Bogatu

      Odpůrce: Minister for Social Protection

      Předběžné otázky

               1)

               Vyžaduje nařízení (ES) č. 883/2004 (1) a zejména jeho článek 67, ve spojení s jeho čl. 11 odst. 2, pro vznik nároku na „rodinnou dávku“, která je definována v čl. 1 písm. z) uvedeného nařízení, aby osoba musela být zaměstnancem nebo osobou samostatně výdělečně činnou v příslušném členském státě (jak je definován v čl. 1 písm. s) uvedeného nařízení) nebo aby pobírala peněžité dávky, na které odkazuje čl. 11 odst. 2 uvedeného nařízení?

               2)

               Musí být odkaz na „peněžité dávky“ v čl. 11 odst. 2 tohoto nařízení vykládán tak, že se vztahuje pouze na období, v němž navrhovatel skutečně pobírá peněžité dávky, nebo se jím rozumí jakékoli období, v němž je navrhovatel pojištěn v souvislosti s peněžitou dávkou vyplácenou v budoucnosti, bez ohledu na to, zda již byl nárok na tuto dávku uplatněn do okamžiku, kdy bylo požádáno o rodinnou dávku?

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 883/2004 ze dne 29. dubna 2004 o koordinaci systémů sociálního zabezpečení (Úř. věst. 2004, L 166, s. 1; Zvl. vyd. 05/05, s. 72).


title: Věc T-438/12: Žaloba podaná dne 5. října 2012 — Global Steel Wire v. Komise

text:
               1.12.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 373/11

         Žaloba podaná dne 5. října 2012 — Global Steel Wire v. Komise
   (Věc T-438/12)
   2012/C 373/17
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Global Steel Wire, SA (Cerdanyola del Vallés, Španělsko) (zástupci: F. González Díaz, advokát, a P. Herrero Prieto, advokátka)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil v souladu s článkem 264 SFEU rozhodnutí Evropské komise ze dne 25. července 2012 ve věci COMP/38.344 — Předpínací ocel;

               —

               požádal Komisi v souladu s článkem 24 Statutu Soudního dvora Evropské unie a s čl. 64 odst. 3 písm. d) jednacího řádu Tribunálu, aby předložila dokumenty, výpočty a doložila další skutkové nebo právní okolnosti, z nichž vycházela, když vyhověla žádostem o uznání platební neschopnosti podniků Proderac, CB, ITAS, OriMartin, Siderúrgica Latina Martin, respektive když snížila pokutu podniku ArcelorMittal;

               —

               v každém případě uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Projednávanou žalobou je napadeno rozhodnutí Evropské komise, jímž byla zamítnuta žádost žalobkyně, podaná Komisi, o uznání platební neschopnosti, respektive o odložení platby a odpuštění povinnosti zřídit bankovní záruku.
   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod vychází z nesprávného skutkového a právního posouzení platební schopnosti žalobkyně uhradit pokutu.

               2)

               Druhý žalobní důvod vycházejí z nesprávného skutkového a právního posouzení platební schopnosti akcionářů žalobkyně.

               3)

               Třetí žalobní důvod vychází z porušení zásady nediskriminace, neboť Komise u dalších podniků z daného odvětví uznala platební neschopnost, snížila pokutu nebo jim odpustila povinnost zřídit záruku.

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z porušení práv na obhajobu:

                           —

                           zaprvé, Komise neumožnila žalobkyni vyjádřit se;

                           —

                           zadruhé, napadené rozhodnutí je v důsledku porušení zásady kolegiality ze strany Komise stiženo nedostatkem příslušnosti;

                           —

                           zatřetí, Komise nesplnila povinnost uvést odůvodnění aktů.


title: Věc C-554/12 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 30. listopadu 2012 Evropskou komisí proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 20. září 2012 ve věci T-421/09, DEI v. Komise

text:
               2.2.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/11

         Kasační opravný prostředek podaný dne 30. listopadu 2012 Evropskou komisí proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 20. září 2012 ve věci T-421/09, DEI v. Komise
   (Věc C-554/12 P)
   2013/C 32/15
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: T. Christoforou a A. Antoniadis, zmocněnci, ve spolupráci s A. Oikonomouem, advokátem)

      Další účastnice řízení: Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE (DEI), Řecká republika

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit v plném rozsahu rozsudek Tribunálu ze dne 20. září 2012 ve věci T-421/09;

               —

               vydat ve věci konečný rozsudek, pokud se bude mít za to, že to stav řízení dovoluje;

               —

               uložit společnosti DEI povinnost nést vlastní náklady řízení a nahradit náklady řízení Komise v obou stupních řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

               1)

               Svým rozsudkem ve věci T-421/09 Tribunál zrušil rozhodnutí ze dne 4. srpna 2009, kterým Komise konstatovala, že nápravná opatření navrhovaná Řeckou republikou jsou nezbytná a přiměřená k odstranění účinků porušení a zajištění souladu s předchozím rozhodnutím ze dne 5. března 2008 („rozhodnutí ze dne 4. srpna 2009“ nebo „napadené rozhodnutí“). Tribunál určil, že napadené rozhodnutí musí být zrušeno, přičemž svůj závěr založil pouze na skutečnosti, že i předchozí rozhodnutí Komise ze dne 5. března 2008, na němž bylo napadené rozhodnutí výlučně založeno, bylo mezitím zrušeno rozsudkem ve věci T-169/08, rovněž vydaným dne 20. září 2012.

               2)

               Jelikož má Komise za to, že rozsudek Tribunálu ve věci T-169/08 je založen na mnoha nesprávných právních posouzeních, na neúplném a nedostatečném odůvodnění, na nesprávném výkladu důkazů a základu rozhodnutí Komise ze dne 5. března 2008, podala již kasační opravný prostředek i proti tomuto rozsudku Tribunálu. Pokud tedy tomuto kasačnímu opravnému prostředku podanému proti rozsudku ve věci T-169/08 bude vyhověno, přestane rovněž automaticky existovat jediný základ, na němž je založen rozsudek ve věci T-421/09, proti kterému je v současné době podán kasační opravný prostředek.


title: Věc F-12/09: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 14. září 2011 — A v. Komise ( „Veřejná služba — Úředníci — Nemoc z povolání — Vztah mezi postupy stanovenými v článcích 73 a 78 služebního řádu — Prozatímní náhrada — Úhrada léčebných výloh — Přístup do osobního spisu“ )

text:
               10.12.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 362/22

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 14. září 2011 — A v. Komise
   (Věc F-12/09) (1)

   (Veřejná služba - Úředníci - Nemoc z povolání - Vztah mezi postupy stanovenými v článcích 73 a 78 služebního řádu - Prozatímní náhrada - Úhrada léčebných výloh - Přístup do osobního spisu)
   2011/C 362/34
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: A (P., Francie) (zástupci: B. Cambier a A. Paternostre, advokáti)

      Žalovaná: Komise (zástupci: J. Currall a J. Baquero Cruz, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh směřující k tomu, aby byla Komise prohlášena odpovědnou za určitá pochybení, kterých se údajně dopustila vůči žalobci v rámci řízení zahájeného na základě článku 73 služebního řádu, jakož i ke zrušení několika rozhodnutí zamítajících, aby byla na žalobce uplatněna ustanovení čl. 73 odst. 2 písm. b) služebního řádu, aby mu byl předán soubor dokumentů z jeho lékařského spisu a aby mu byly uhrazeny některé léčebné náklady. A dále návrh směřující k náhradě údajně utrpěné újmy.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Žalobci se ukládá náhrada veškerých nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 113, 16.5.2009, s. 45.


title: Věc T-296/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 14. března 2014 – Cementos Portland Valderrivas v. Komise „Hospodářská soutěž  — Správní řízení  — Rozhodnutí o vyžádání informací  — Nezbytná povaha vyžadovaných informací  — Dostatečně závažné nepřímé důkazy  — Soudní přezkum  — Proporcionalita“

text:
               5.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 135/30

         Rozsudek Tribunálu ze dne 14. března 2014 – Cementos Portland Valderrivas v. Komise
   (Věc T-296/11) (1)

   („Hospodářská soutěž - Správní řízení - Rozhodnutí o vyžádání informací - Nezbytná povaha vyžadovaných informací - Dostatečně závažné nepřímé důkazy - Soudní přezkum - Proporcionalita“)
   2014/C 135/36
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Cementos Portland Valderrivas, SA (Pamplona, Španělsko) (zástupci: L. Ortiz Blanco, A. Lamadrid de Pablo a N. Ruiz García, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: F. Castilla Contreras, C. Urraca Caviedes a C. Hödlmayr, zmocněnci, ve spolupráci s A. Rivas, advokátem)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C(2011) 2368 final ze dne 30. března 2011 v řízení podle čl. 18 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 1/2003 (věc 39520 – Cement a příbuzné výrobky).

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Cementos Portland Valderrivas, SA, se ukládá náhrada nákladů řízení, včetně nákladů řízení o předběžném opatření.

      (1)  Úř. věst. C 238, 13.8.2011.


title: Věc C-430/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden dne 2. listopadu 2009 — Euro Tyre Holding BV v. Staatssecretaris van Financiën

text:
               30.1.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/23

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden dne 2. listopadu 2009 — Euro Tyre Holding BV v. Staatssecretaris van Financiën
   (Věc C-430/09)
   2010/C 24/42
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hoge Raad der Nederlanden

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Euro Tyre Holding BV

      Žalovaný: Staatssecretaris van Financiën

      Předběžné otázky

   Jak je možné zjistit — ve světle úvodní věty a písm. a) čl. 28c části A šesté směrnice (1) ve spojení s čl. 8 odst. 1 písm. a) a b), prvním pododstavcem čl. 28a odst. 1 písm. a) a čl. 28b části A písm. a) odst. 1 šesté směrnice v případě, že ohledně téhož zboží byla mezi osobami povinnými k dani jako takovými uskutečněna dvě po sobě jdoucí dodání zboží, u nichž se jedná o jediné odeslání uvnitř Společenství nebo jedinou přepravu uvnitř Společenství — ke kterému dodání je třeba připočíst přepravu v rámci Společenství, pokud přepravu zboží provádí osoba, která má postavení kupujícího u prvního dodání, tak i postavení prodávajícího u druhého dodání, nebo je přeprava prováděna na její účet?

      (1)  Šestá směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23).


title: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 8. července 2004 ve věci C-292/03: Komise Evropských společenství proti Finské republice (Nesplnění povinnosti státem — Životní prostředí — Vozidla s ukončenou životností — Směrnice 2000/53/ES)

text:
               28.8.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/8

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (čtvrtého senátu)
   ze dne 8. července 2004
   ve věci C-292/03: Komise Evropských společenství proti Finské republice (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Životní prostředí - Vozidla s ukončenou životností - Směrnice 2000/53/ES)
   (2004/C 217/14)
   Jednací jazyk: finština
   Ve věci C-292/03, Komise Evropských společenství, (zmocněnci: M. Konstantinidis a P. Aalto) proti Finské republice (zmocněnec: A. Guimaraes-Purokoski), jejímž předmětem je určení, že Finská republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2000/53/ES ze dne 18. září 2000 o vozidlech s ukončenou životností (Úř. věst. L 269, s. 34) nebo v každém případě tím, že Komisi o těchto předpisech neuvědomila, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice, Soudní dvůr (čtvrtý senát), ve složení J. N. Cunha Rodrigues, předseda senátu, F. Macken (zpravodaj) a K. Lenaerts, soudci, generální advokát: M. Poiares Maduro, tajemník: R. Grass, vydal dne 8. července 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Finská republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2000/53/ES ze dne 18. září 2000 o vozidlech s ukončenou životností, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice.

               2)

               Finské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 213, 6.9.2003.


title: Věc C-609/10 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 23. prosince 2010 Dieter C. Umbach proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 21. října 2010 ve věci T-474/08, Dieter C. Umbach v. Evropská komise

text:
               19.3.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 89/8

         Kasační opravný prostředek podaný dne 23. prosince 2010 Dieter C. Umbach proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 21. října 2010 ve věci T-474/08, Dieter C. Umbach v. Evropská komise
   (Věc C-609/10 P)
   2011/C 89/16
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Dieter C. Umbach (zástupce: Markus Stephani, advokát)

      Další účastník/účastníci řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

               —

               zrušit 1. bod výroku rozsudku Tribunálu ze dne 21. října 2010 ve věci T-474/08 (Umbach v. Evropská komise).

               —

               zrušit rozhodnutí Evropské komise ze dne 2. září 2008, č. SG.E.3/MV/psi D(2008) 6991.

               —

               uložit Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatel“) svým opravným prostředkem napadá rozsudek Tribunálu (sedmého senátu) ze dne 21. října 2010 ve věci T-474/08 a navrhuje zrušení tohoto rozsudku, kterým mu byl odmítnut úplný přístup k údajům ze smlouvy Tacis, které se jej týkají.
   Navrhovatel tvrdí, že již na základě povinností vyplývajících z primárního práva, zejména čl. 41 odst. 2 písm. b) Listiny základních práv, mu musí být umožněn přímý přístup k údajům, které se jej týkají, zejména vyžaduje-li po něm Evropská komise u soudu členského státu zaplacení peněžní částky a navrhovatel na obhajobu v tomto řízení potřebuje přístup k údajům a dokumentům Evropské komise.
   Evropská komise uvádí, že se použije pouze nařízení (ES) č. 1049/2001, a je proto oprávněna umožnit pouze omezený přístup nebo dokonce přístup neumožnit.
   Navrhovatel vychází v souvislosti s nařízením (ES) č. 1049/2001 z toho, že v rozsahu, v němž se použije toto nařízení, je posuzovací pravomoc Komise omezena s ohledem na jeho základní práva, což musí v rámci sekundárního práva vést ke stejnému výsledku jako v rámci primárního práva na základě uvedeného ustanovení Listiny základních práv.


title: Věc T-447/09: Žaloba podaná dne 6. listopadu 2009 — Centre national de la recherche scientifique v. Komise

text:
               30.1.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/55

         Žaloba podaná dne 6. listopadu 2009 — Centre national de la recherche scientifique v. Komise
   (Věc T-447/09)
   2010/C 24/98
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Centre national de la recherche scientifique (Paříž, Francie) (zástupce: N. Lenoir, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí ze dne 28. srpna 2009 o započtení pohledávky vzniklé na základě smlouvy FP7 239108 ICT — VAMDC/=PF= proti údajné pohledávce Společenství vůči CNRS uplatňované na základě smlouvy NEMAGENETAG;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Touto žalobou se Centre national de la recherche scientifique (CNRS) domáhá zrušení aktu započtení obsaženého v rozhodnutí BUDG/C3 D(2009) 10.5 — 1232 ze dne 28. srpna 2009, kterým Komise rozhodla o vrácení částek, které byly žalobci vyplaceny v rámci smlouvy NEMAGENETAG týkající se projektu šestého rámcového programu pro výzkum a technologický rozvoj.
   Na podporu své žaloby žalobce uvádí tři žalobní důvody vycházející:

               —

               z porušení práva na obhajobu, jelikož rozhodnutí bylo přijato, aniž by Komise přezkoumala podrobné odpovědi CNRS na konečnou zprávu o auditu;

               —

               z nesprávných právních posouzení a ze zjevně nesprávných posouzení skutečností, které ovlivnily rozhodnutí a které Komisi vedly jednak k zamítnutí nákladů na základě změny kritérií způsobilých výdajů a jednak k nesprávnému vyloučení důkazů prokazujících výdaje vzniklé pro tento projekt;

               —

               z porušení čl. 73 odst. 1 finančního nařízení, jelikož zaprvé sporná pohledávka nemůže být považována za „jistou, o stanovené pevné částce a splatnou“, protože je vážně zpochybněna, zadruhé vzájemně započtené pohledávky nemohou být považovány za reciproční, jelikož jedna je kolektivní a druhá osobně přísluší jednotlivci, a zatřetí částka dlužného předběžného financování na základě smlouvy VAMDC nebyla v okamžiku přijetí aktu započtení splatná.


title: Věc T-358/06: Žaloba podaná dne 5. prosince 2006 – Wegenbouwmaatschappij J. Heijmans v. Komise

text:
               27.1.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 20/25

         Žaloba podaná dne 5. prosince 2006 – Wegenbouwmaatschappij J. Heijmans v. Komise
   (Věc T-358/06)
   (2007/C 20/37)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Wegenbouwmaatschappij J. Heijmans BV (zástupci: M.A.F.M. Smeets a A.M. van den Oord, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit zcela nebo částečně rozhodnutí určené Heijmans NV a Heijmans Infrastructuur BV;

               —

               zrušit nebo snížit pokutu uloženou Heijmans NV a Heijmans Infrastructuur BV;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně napadá rozhodnutí Komise ze dne 13. září 2006 v řízení podle článku 81 ES (věc COMP/38.456 – Bitumen – NL). Žalobkyně má za to, že ačkoli rozhodnutí není určeno jí, je žalobkyně bezprostředně a osobně dotčena tím, že je v rozhodnutí uvedeno, že náleží ke skupině Heijmans, a tím, že na základě rozhodnutí je nutno počítat s tím, že bude kvůli dotčeným jednáním stíhána.
   Na podporu své žaloby se žalobkyně zaprvé dovolává porušení článku 81 ES, jakož i článku 2, článku 7 a čl. 23 odst. 2 nařízení č. 1/2003, jelikož Komise při hodnocení důkazů existujících proti Heijmans Infrastructuur BV neprávem vycházela z toho, že nizozemský trh se silničním bitumenem představuje určující hospodářský rámec. Komise dále neprávem vycházela z toho, že Heijmans Infrastructuur BV byla účastnicí dočasného seskupení podniků silničního stavitelství v oblasti nákupu silničního bitumenu a jako taková se s dodavateli bitumenu v Nizozemsku účastnila dohody s cílem omezit hospodářskou soutěž. Konečně Komise na základě pokynů pro horizontální spolupráci neprávem opoměla zkoumat pouze následky účasti Heijmans Infrastructuur BV v této dohodě (1).
   Zadruhé se žalobkyně dovolává porušení článku 81 ES, jakož i článku 11 a 16 nařízení č. 1/2003, porušení řádné péče, obecné zásady řádné správy, zásady rovnosti a práv obhajoby tím, že Komise ve správním řízení nepřihlédla k odůvodněným hmotněprávním a procesním námitkám Heijmans Infrastructuur BV a Wegenbouwmaatschappij J. Heijmans BV a označila je jako „nezpůsobilý výklad událostí“.
   Zatřetí se žalobkyně dovolává porušení povinnosti uvést odůvodnění, jelikož je rozhodnutí v podstatných částech nejasné a nejednoznačné.
   Podpůrně žalobkyně uplatňuje, že Komise neuvedla žádný nebo jen nedostatečný důkaz účasti Heijmans Infrastructuur BV na údajném porušení po celou dobu trvání tohoto porušení.
   Dále podpůrně žalobkyně uplatňuje, že Komise nesprávně posoudila význam a závažnost porušení. Heijmans Infrastructuur BV hrála na relevantním trhu pouze podřadnou roli.

      (1)  Pokyny o použitelnosti článku 81 Smlouvy o ES na dohody o horizontální spolupráci (Text s významem pro EHP) (Úř. věst. 2001, C 3, s. 2).


title: Věc T-275/03: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne  9. listopadu 2005  – Focus Magazin Verlag v. OHIM ( Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství Hi-FOCuS — Starší slovní národní ochranná známka FOCUS — Rozsah přezkumu odvolacího senátu — Posouzení skutečností předložených odvolacímu senátu )

text:
               14.1.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 10/19

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 9. listopadu 2005 – Focus Magazin Verlag v. OHIM
   (Věc T-275/03) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství Hi-FOCuS - Starší slovní národní ochranná známka FOCUS - Rozsah přezkumu odvolacího senátu - Posouzení skutečností předložených odvolacímu senátu“)
   (2006/C 10/38)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Focus Magazin Verlag GmbH (Mnichov, Německo) (zástupce: U. Gürtler, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: A. von Mühlendahl, B. Müller a G. Schneider, zmocněnci)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem OHIM: ECI Telecom Ltd (Petah Tikva, Izrael)
   Předmět věci
   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 30. dubna 2003 (věc R 913/2001-4), týkajícímu se námitkového řízení mezi Focus Magazin Verlag GmbH a ECI Telecom Ltd,
   Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 30. dubna 2003 (věc R 913/2001-4) se zrušuje.

               2)

               Žalovanému se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 251, 18.10.2003


title: Věc C-446/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen (Belgie) dne 17. listopadu 2009 — Koninklijke Philips Electronics NV v. Lucheng Meijing Industrial Company Ltd a další

text:
               30.1.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/29

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen (Belgie) dne 17. listopadu 2009 — Koninklijke Philips Electronics NV v. Lucheng Meijing Industrial Company Ltd a další
   (Věc C-446/09)
   2010/C 24/54
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Koninklijke Philips Electronics NV

      Žalované: Lucheng Meijing Industrial Company Ltd a další

      Předběžná otázka

   Je čl. 6 odst. 2 písm. b) nařízení (ES) č. 3295/94 (1) ze dne 22. prosince 1994 (původní celní nařízení) ustanovením sjednoceného práva Společenství, které je pro soud členského státu, na který se podle článku 7 tohoto nařízení obrátí držitel práva, závazné a znamená toto ustanovení, že soud nesmí při svém posouzení zohlednit, že se zboží nachází v dočasném uskladnění/tranzitu, nýbrž musí vycházet z fikce, že zboží bylo vyrobeno v tomto členském státu a poté na základě práva tohoto členského státu musí rozhodnout o tom, zda toto zboží porušuje dotyčné právo duševního vlastnictví?

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 3295/94 ze dne 22. prosince 1994, kterým se stanoví opatření s cílem zakázat propouštění padělků a nedovolených napodobenin do volného oběhu, režimu vývozu, zpětného vývozu nebo do některého režimu s podmíněným osvobozením od cla (Úř. věst. L 341, s. 8; Zvl. vyd. 02/05, s. 318).


title: Věc C-36/10: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 30. září 2010 — Evropská komise v. Belgické království ( Neslnění povinnosti státem — Směrnice 96/82/ES a 2003/105/ES — Kontrola nebezpečí závažných havárií s přítomností nebezpečných látek — Článek 12 odst. 1 druhý pododstavec — Nesprávné provedení )

text:
               20.11.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 317/12

         Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 30. září 2010 — Evropská komise v. Belgické království
   (Věc C-36/10) (1)

   (Neslnění povinnosti státem - Směrnice 96/82/ES a 2003/105/ES - Kontrola nebezpečí závažných havárií s přítomností nebezpečných látek - Článek 12 odst. 1 druhý pododstavec - Nesprávné provedení)
   2010/C 317/23
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: A. Sipos a J.-B. Laignelot, zmocněnci)

      Žalované: Belgické království (zástupce: T. Materne, zmocněnec)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Nepřijetí všech předpisů nezbytných k dosažení souladu se směrnicí Rady 96/82/ES ze dne 9. prosince 1996 o kontrole nebezpečí závažných havárií s přítomností nebezpečných látek (Úř. věst. L 10, s. 13; Zvl. vyd. 05/02, s. 410) ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/105/ES ze dne 16. prosince 2003 (Úř. věst. L 345, s. 97; Zvl. vyd. 05/04, s. 398)

      Výrok

               1)

               Belgické království tím, že Belgické království tím, že v předepsané lhůtě nepřijalo veškerá opatření ke správnému provedení čl. 12 odst. 1 druhého pododstavce směrnice Rady 96/82/ES ze dne 9. prosince 1996 o kontrole nebezpečí závažných havárií s přítomností nebezpečných látek ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/105/ES ze dne 16. prosince 2003, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice.

               2)

               Belgickému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 80, 27.3.2010.


title: Věc C-146/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Německo) dne 14. března 2016 – Verband Sozialer Wettbewerb e.V. v. DHL Paket GmbH

text:
               4.7.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 243/15

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Německo) dne 14. března 2016 – Verband Sozialer Wettbewerb e.V. v. DHL Paket GmbH
   (Věc C-146/16)
   (2016/C 243/16)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesgerichtshof

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Verband Sozialer Wettbewerb e.V.

      Žalovaná: DHL Paket GmbH

      Předběžné otázky

               1)

               Musejí být údaje o adrese a totožnosti obchodníka ve smyslu čl. 7 odst. 4 písm. b) směrnice 2005/29/ES (1) uvedeny už v reklamní inzerci na konkrétní výrobky v tištěném médiu, i když spotřebitelé kupují propagované výrobky výlučně prostřednictvím internetové stránky propagujícího podniku uvedené v inzerátu a informace nezbytné podle čl. 7 odst. 4 směrnice mohou získat jednoduchým způsobem na této internetové stránce nebo jejím prostřednictvím?

               2)

               Záleží pro odpověď na první otázku na tom, zda podnik propagující v tištěném médiu propaguje prodej vlastních výrobků a ohledně údajů nezbytných podle čl. 7 odst. 4 směrnice 2005/29/ES odkazuje na vlastní internetovou stránku, nebo zda se reklama vztahuje na výrobky, které jsou prodávány jinými podniky na internetové platformě propagujícího, a spotřebitelé mohou získat údaje podle čl. 7 odst. 4 směrnice teprve v jednom nebo více krocích (kliknutích) prostřednictvím propojení s internetovými stránkami těchto jiných podniků, které je dostupné na internetové stránce provozovatele platformy, která je jako jediná uvedena v reklamě?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/29/ES ze dne 11. května 2005 o nekalých obchodních praktikách vůči spotřebitelům na vnitřním trhu a o změně směrnice Rady 84/450/EHS, směrnic Evropského parlamentu a Rady 97/7/ES, 98/27/ES a 2002/65/ES a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2006/2004 (Úř. věst. L 149, s. 22).


title: Věc F-118/10: Žaloba podaná dne 15. listopadu 2010 — Aristidis v. ENISA

text:
               26.2.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/34

         Žaloba podaná dne 15. listopadu 2010 — Aristidis v. ENISA
   (Věc F-118/10)
   2011/C 63/61
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Aristidis Psarras (Heraklion, Řecko) (zástupci: E. Boigelot a S. Woog, advokáti)

      Žalovaná: Evropská agentura pro bezpečnost sítí a informací (ENISA)

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí o odvolání žalobce z jeho funkce účetního Agentury a jmenování jiné osoby na stejné místo. Krom toho návrh na zaplacení žalobci částky jako náhradu škody, kterou utrpěl kvůli napadeným aktům a obtěžování, jehož měl být obětí

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí ze dne 7. února 2010 správní rady ENISA o odvolání žalobce z jeho funkce účetního Agentury s okamžitou platností a jmenování jiné osoby na místo účetního na dobu neurčitou;

               —

               zrušit jako přípravný akt, přílohu 1 výše uvedeného rozhodnutí ze dne 7. února 2010; tato příloha 1 je návrhem výkonného ředitele správní rady na trvalé přidělení funkce účetního jiné osobě a odvolání žalobce z funkce účetního;

               —

               v rozsahu, v němž je to nezbytné, zrušit rozhodnutí ze dne 1. března 2010, které bylo přijato následně výkonným ředitelem o přidělení žalobce na nové místo v souladu s článkem 7 služebního řádu;

               —

               v důsledku těchto zrušení znovu jmenovat žalobce na místo účetního Agentury;

               —

               určit, že ENISA je povinna zaplatit částku 10 000 eur jako náhradu škody utrpěné kvůli napadeným rozhodnutím a dále morální újmy utrpěné kvůli psychickému obtěžování, jehož byl obětí, s výhradou zvýšení během řízení;

               —

               uložit ENISA náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-202/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Hannover (Německo) dne 19. dubna 2017 – Peter Rebbe, Hans-Peter Rebbe a Harmine Rebbe v. TUIfly GmbH

text:
               17.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 231/12

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Hannover (Německo) dne 19. dubna 2017 – Peter Rebbe, Hans-Peter Rebbe a Harmine Rebbe v. TUIfly GmbH
   (Věc C-202/17)
   (2017/C 231/15)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Amtsgericht Hannover

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Peter Rebbe, Hans-Peter Rebbe a Harmine Rebbe

      Žalovaná: TUIfly GmbH

      Předběžné otázky

               1)

               Představuje nepřítomnost značné části zaměstnanců nutných pro zajištění letů provozujícího leteckého dopravce z důvodu nemoci mimořádnou okolnost ve smyslu čl. 5 odst. 3 nařízení (ES) č. 261/2004 (1)? V případě kladné odpovědi na první otázku: Jaké úrovně musí nepřítomnost dosáhnout k tomu, aby mohla být považována za takovou okolnost?

               2)

               V případě záporné odpovědi na první otázku: Představuje spontánní nepřítomnost značné části zaměstnanců nutných pro zajištění letů provozujícího leteckého dopravce na základě přerušení práce, které je v rozporu s pracovním právem a s kolektivními smlouvami („divoká stávka“), mimořádnou okolnost ve smyslu čl. 5 odst. 3 nařízení (ES) č. 261/2004? V případě kladné odpovědi na druhou otázku: Jaké úrovně musí nepřítomnost dosáhnout k tomu, aby mohla být považována za takovou okolnost?

               3)

               V případě kladné odpovědi na první nebo na druhou otázku: Je třeba, aby tato mimořádná okolnost existovala v okamžiku samotného zrušeného letu, nebo může provozující letecký dopravce určit nový letový řád na základě důvodů hospodářské povahy?

               4)

               V případě kladné odpovědi na první nebo na druhou otázku: Má být pojem „vyhnutelnost“ posuzován vzhledem k mimořádné okolnosti, nebo k jejím důsledkům?

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91 (Úř. věst. 2004, L 46, s. 1; Zvl. vyd. 07/08, s. 10).


title: Věc C-467/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Bergamo (Itálie) dne 13. října 2014 – trestní řízení proti Baldo Chiara

text:
               15.12.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 448/14

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Bergamo (Itálie) dne 13. října 2014 – trestní řízení proti Baldo Chiara
   (Věc C-467/14)
   (2014/C 448/18)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale di Bergamo

      Účastnice původního trestního řízení

   Baldo Chiara

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba článek 49 a násl. SFEU a článek 56 a násl. SFEU, i s ohledem na zásady vytýčené v rozsudku Soudního dvora Evropské unie č. 72 ze dne 16. února 2012 [ve spojených věcech C-72/10 a C-77/10], vykládat v tom smyslu, že brání vyhlášení veřejné zakázky na koncese s kratší dobou platnosti, než měly koncese udělené v minulosti?

               2)

               Je třeba článek 49 a násl. SFEU a článek 56 a násl. SFEU, i s ohledem na zásady vytýčené v rozsudku Soudního dvora Evropské unie č. 72 ze dne 16. února 2012, vykládat v tom smyslu, že brání tomu, aby požadavek časového sladění dob platnosti koncesí představoval adekvátní odůvodnění kratší doby platnosti koncesí nabízených v zadávacím řízení, ve srovnání s dobou platnosti koncesí udělených v minulosti?

               3)

               Je třeba článek 49 a násl. SFEU a článek 56 a násl. SFEU, i s ohledem na zásady vytýčené v rozsudku Soudního dvora Evropské unie č. 72 ze dne 16. února 2012, vykládat v tom smyslu, že brání uložení povinnosti bezplatně převést právo užívat hmotný a nehmotný majetek, který je tvořen sítí provozování a sběru sázek, v případě ukončení činnosti z důvodu uplynutí doby platnosti koncese nebo v důsledku rozhodnutí o zániku koncese či jejího odebrání?


title: Věc T-81/08: Žaloba podaná dne 18. února 2008 – Enercon v. OHIM (E-Ship)

text:
               26.4.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 107/34

         Žaloba podaná dne 18. února 2008 – Enercon v. OHIM (E-Ship)
   (Věc T-81/08)
   (2008/C 107/58)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Enercon GmbH (Aurich, Německo) (zástupce: R. Böhm, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 4. prosince 2007 (řízení o odvolání R 319/2007-1);

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „E-Ship“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 7, 9, 12 a 39 (přihláška č. 5 050 539).

      Rozhodnutí průzkumového referenta: zamítnutí přihlášky.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení Rady (ES) č. 40/94 (1), protože došlo k nepřesnému posouzení potřeby dostupnosti a rozlišovací způsobilosti přihlašované ochranné známky.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).


title: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 24. června 2004 ve věci C-421/02, Komise Evropských společenství proti Spojenému království Velké Británie a Severního Irska (Nesplnění povinností státem — Směrnice 85/337/EHS — Neúplné provedení)

text:
               7.8.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 201/5

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (třetího senátu)
   ze dne 24. června 2004
   ve věci C-421/02, Komise Evropských společenství proti Spojenému království Velké Británie a Severního Irska (1)

   (Nesplnění povinností státem - Směrnice 85/337/EHS - Neúplné provedení)
   (2004/C 201/08)
   Jednací jazyk: angličtina
   Ve věci C-421/02, Komise Evropských společenství (zmocněnec: X. Lewis) proti Spojenému království Velké Británie a Severního Irska (zmocněnec: Ph. Ormond), jejímž předmětem je určení, že Spojené království Velké Británie a Severního Irska nesplnilo povinnosti, které jsou mu uloženy na základě směrnice Rady 85/337/EHS ze dne 27. června 1985 o posuzování vlivů určitých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí (Úř. věst. L 175, s. 40), ve znění směrnice Rady 97/11/ES ze dne 3. března 1997 (Úř. věst. L 73, s. 5), tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu s čl. 4 odst. 2 této směrnice, pokud jde o záměry uvedené v její příloze II bodu 1 písm. b) a c), nebo v každém případě tím, že Komise o těchto opatřeních neuvědomilo, Soudní dvůr (třetí senát), ve složení A. Rosas, předseda, R. Schintgen a N. Colneric (zpravodaj), soudci, generální advokát: D. Ruiz-Jarabo Colomer; tajemník: R. Grass, vydal 24. června 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1.

               Spojené království Velké Británie a Severního Irska nesplnilo povinnosti, které jsou mu uloženy na základě směrnice Rady 85/337/EHS ze dne 27. června 1985 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí, ve znění směrnice Rady 97/11/ES ze dne 3. března 1997, tím, že ve Skotsku a v Severním Irsku nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu s čl. 4 odst. 2 této směrnice, pokud jde o záměry uvedené v její příloze II bodu 1 písm. c), a tím, že neoznámilo opatření přijatá za tímto účelem v Anglii a ve Walesu.

               2.

               Spojenému království Velké Británie a Severního Irska se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 7, 11.1.2002


title: Spojené věci C-188/10 a C-189/10: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 22. června 2010 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Cour de cassation — Francie) — v řízení proti Azizu Melkimu (C-188/10) a Selimu Abdelimu (C-189/10) ( „Řízení o předběžné otázce — Článek 267 SFEU — Přezkum souladu vnitrostátního zákona jak s právem Unie, tak s vnitrostátní ústavou — Vnitrostátní právní úprava stanovící přednost incidenčního řízení kontroly ústavnosti — Článek 67 SFEU — Volný pohyb osob — Zrušení ochrany vnitřních hranic — Nařízení (ES) č. 562/2006 — Články 20 a 21 — Vnitrostátní právní úprava, která umožňuje provádět ověřování totožnosti v pásmu mezi pozemní hranicí Francie se státy, které jsou smluvními stranami Úmluvy k provedení Schengenské dohody, a linií vzdálenou 20 kilometrů od této hranice směrem do vnitrozemí“ )

text:
               14.8.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 221/14

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 22. června 2010 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Cour de cassation — Francie) — v řízení proti Azizu Melkimu (C-188/10) a Selimu Abdelimu (C-189/10)
   (Spojené věci C-188/10 a C-189/10) (1)

   (Řízení o předběžné otázce - Článek 267 SFEU - Přezkum souladu vnitrostátního zákona jak s právem Unie, tak s vnitrostátní ústavou - Vnitrostátní právní úprava stanovící přednost incidenčního řízení kontroly ústavnosti - Článek 67 SFEU - Volný pohyb osob - Zrušení ochrany vnitřních hranic - Nařízení (ES) č. 562/2006 - Články 20 a 21 - Vnitrostátní právní úprava, která umožňuje provádět ověřování totožnosti v pásmu mezi pozemní hranicí Francie se státy, které jsou smluvními stranami Úmluvy k provedení Schengenské dohody, a linií vzdálenou 20 kilometrů od této hranice směrem do vnitrozemí)
   2010/C 221/23
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour de cassation

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelé: Aziz Melki (C-188/10), Selim Abdeli (C-189/10)

      Předmět

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Cour de cassation – Výklad obecných zásad práva Unie a článků 67 a 267 SFEU – Povinné předchozí předložení otázky ústavnosti Conseil constitutionnel, pokud předpokládaný nesoulad ustanovení vnitrostátního práva s Ústavou vyplývá z jeho rozporu s ustanoveními práva Unie – Přednost práva Unie před vnitrostátním právem – Volný pohyb osob – Neprovádění kontrol osob na vnitřních hranicích

      Výrok

               1)

               Článek 267 SFEU brání právním předpisům členského státu, které zavádějí incidenční řízení kontroly ústavnosti vnitrostátních zákonů v rozsahu, v němž přednostní povaha tohoto řízení ve svém důsledku brání všem ostatním vnitrostátním soudům, jak před předložením otázky ústavnosti vnitrostátnímu soudu pověřenému výkonem kontroly ústavnosti zákonů, tak případně po vydání rozhodnutí uvedeného soudu o této otázce, ve výkonu jejich pravomoci nebo v plnění jejich povinnosti obrátit se na Soudní dvůr s předběžnými otázkami. Článek 267 SFEU naopak takovým vnitrostátním právním předpisům nebrání, nakolik mohou ostatní vnitrostátní soudy i nadále

                           —

                           obrátit se v kterémkoli okamžiku v průběhu řízení, který považují za vhodný, dokonce i po ukončení incidenčního řízení kontroly ústavnosti, na Soudní dvůr s jakoukoli předběžnou otázkou, kterou pokládají za nezbytnou,

                           —

                           přijmout jakékoli opatření nezbytné k zajištění předběžné soudní ochrany práv přiznaných právním řádem Unie, a

                           —

                           po ukončení takového incidenčního řízení upustit od použití dotčeného ustanovení vnitrostátního právního předpisu, pokud rozhodnou, že je v rozporu s právem Unie.

                     Je na předkládajícím soudu, aby ověřil, zda lze vnitrostátní právní předpisy dotčené v původních řízeních vykládat v souladu s těmito požadavky práva Unie.

               2)

               Článek 67 odst. 2 SFEU, jakož i články 20 a 21 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 562/2006 ze dne 15. března 2006, kterým se stanoví kodex Společenství o pravidlech upravujících přeshraniční pohyb osob (Schengenský hraniční kodex), brání vnitrostátním právním předpisům, které policejním orgánům dotčeného členského státu svěřují pravomoc ověřovat pouze v pásmu širokém 20 kilometrů od pozemní hranice tohoto státu se smluvními státy Úmluvy k provedení Schengenské dohody ze dne 14. června 1985 mezi vládami států Hospodářské unie Beneluxu, Spolkové republiky Německo a Francouzské republiky o postupném odstraňování kontrol na společných hranicích, podepsané v Schengenu (Lucembursko) dne 19. června 1990, totožnost osob bez ohledu na jejich chování a na zvláštní okolnosti zakládající riziko narušení veřejného pořádku za účelem kontroly, zda jsou dodržovány povinnosti týkající se držení, nošení a předkládání dokladů a potvrzení stanovené zákonem, aniž by stanovily nezbytné meze této pravomoci zaručující, že výkon uvedené pravomoci v praxi nemůže mít účinek rovnocenný hraničním kontrolám.

      (1)  Úř. věst. C 161, 19.6.2010.


title: Věc C-450/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Niedersächsisches Finanzgericht (Německo) dne 19. listopadu 2009 — Ulrich Schröder v. Finanzamt Hameln

text:
               13.2.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 37/3

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Niedersächsisches Finanzgericht (Německo) dne 19. listopadu 2009 — Ulrich Schröder v. Finanzamt Hameln
   (Věc C-450/09)
   2010/C 37/04
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Niedersächsisches Finanzgericht

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Ulrich Schröder

      Žalovaný: Finanzamt Hameln

      Předběžné otázky

   Soudnímu dvoru Evropských společenství se na základě čl. 234 odst. 3 Smlouvy o ES předkládá k rozhodnutí o předběžné otázce následující otázka:
   Je v rozporu s článkem 56 Smlouvy o ES, respektive článkem 12 Smlouvy o ES, pokud rodinný příslušník, který je v tuzemsku osobou částečně podléhající dani, nemůže na rozdíl od osoby plně podléhající dani uplatňovat renty související s příjmy z pronájmu nebo pachtu jako zvláštní výdaje?


title: Věc C-117/07: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 27. září 2007 – Komise Evropských společenství v. Česká republika (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2005/28/ES — Zásady a podrobné pokyny pro správnou klinickou praxi týkající se hodnocených humánních léčivých přípravků — Požadavky na povolení výroby či dovozu takových přípravků — Neprovedení ve stanovené lhůtě)

text:
               24.11.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 283/5

         Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 27. září 2007 – Komise Evropských společenství v. Česká republika
   (Věc C-117/07) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2005/28/ES - Zásady a podrobné pokyny pro správnou klinickou praxi týkající se hodnocených humánních léčivých přípravků - Požadavky na povolení výroby či dovozu takových přípravků - Neprovedení ve stanovené lhůtě)
   (2007/C 283/08)
   Jednací jazyk: čeština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: B. Stromsky a M. Šimerdová, zmocněnci)

      Žalovaná: Česká republika (zástupce: T. Boček, zmocněnec)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem –Nepřijetí ve stanovené lhůtě všech předpisů nezbytných pro dosažení souladu se směrnicí Komise 2005/28/ES ze dne 8. dubna 2005, kterou se stanoví zásady a podrobné pokyny pro správnou klinickou praxi týkající se hodnocených humánních léčivých přípravků a také požadavky na povolení výroby či dovozu takových přípravků (Úř. věst. L 91, s. 13)
   Výrok

               1)

               Česká republika tím, že ve stanovené lhůtě nepřijala právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Komise 2005/28/ES ze dne 8. dubna 2005, kterou se stanoví zásady a podrobné pokyny pro správnou klinickou praxi týkající se hodnocených humánních léčivých přípravků a také požadavky na povolení výroby či dovozu takových přípravků, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 31 odst. 1 této směrnice.

               2)

               České republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 95, 28.4.2007.


title: Věc C-314/06: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation dne 20. července 2006 – Société Pipeline Méditerranée et Rhône (SPMR) v. Administration de douanes et droits indirects, Direction nationale du renseignement et des enquêtes douanières (DNRED)

text:
               16.9.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 224/25

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation dne 20. července 2006 – Société Pipeline Méditerranée et Rhône (SPMR) v. Administration de douanes et droits indirects, Direction nationale du renseignement et des enquêtes douanières (DNRED)
   (Věc C-314/06)
   (2006/C 224/47)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předkládající soud
   Cour de cassation
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Société Pipeline Méditerranée et Rhône (SPMR)

      Žalovaný: Administration de douanes et droits indirects, Direction nationale du renseignement et des enquêtes douanières (DNRED)
   Předběžné otázky

               1)

               Musí být pojem „vyšší moc způsobující ztráty v režimu s podmíněným osvobozením od spotřební daně“ ve smyslu čl. 14 odst. 1 směrnice Rady 92/12/EHS ze dne 25. února 1992 o obecné úpravě, držení, pohybu a sledování výrobků podléhajících spotřební dani (1), chápán ve smyslu nepředvídatelných, neodvratitelných okolností z důvodu nezávislého na oprávněném skladovateli, který se domáhá těchto okolností na podporu své žádosti o osvobození od spotřební daně nebo postačuje, aby tyto okolnosti byly ve vztahu k oprávněnému skladovateli neodvratitelné?

               2)

               Mohou být ztráty části výrobků uniklých z ropovodu způsobené jejich kapalnou povahou a vlastnostmi půdy, na kterou se rozšířily, které zabránily jejich zachycení a způsobily jejich zdanění, považovány za ztráty způsobené povahou výrobků ve smyslu čl. 14 odst. 1 výše uvedené směrnice 92/12?

      (1)  Úř. věst. L 76, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 179.


title: Věc F-70/07: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 10. listopadu 2009 — Marcuccio v. Komise ( Veřejná služba — Úředníci — Žaloba na náhradu škody — Námitka nevyčerpání jiných opravných prostředků — Zjevná nepřípustnost )

text:
               30.1.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/78

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 10. listopadu 2009 — Marcuccio v. Komise
   (Věc F-70/07) (1)

   („Veřejná služba - Úředníci - Žaloba na náhradu škody - Námitka nevyčerpání jiných opravných prostředků - Zjevná nepřípustnost“)
   2010/C 24/146
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Marcuccio (Tricase, Itálie) (zástupce: C. Cipressa, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: C. Berardis-Kayser a J. Currall, zmocněnci)

      Předmět věci

   Zrušení rozhodnutí Komise, kterým nevyhověla žádosti žalobce o obdržení náhrady části jeho nákladů řízení, jejíž zaplacení bylo Komisi uloženo v usnesení Soudu prvního stupně ze dne 6. března 2006, T 176/04 — Návrh na náhradu škody — (věc T-176/04 DEP postoupená Soudem prvního stupně usnesením ze dne 6. července 2009).

      Výrok usnesení

               1)

               První, druhé třetí a šesté návrhové žádání v žalobě p. Marcuccia musí být zamítnuto jako zjevně nepřípustné.

               2)

               Každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady, pokud jde o první, druhé, třetí a šesté návrhové žádání v žalobě p. Marcuccia, včetně těch uvedených v rámci řízení T-176/04DEP.

      (1)  Úř. věst. C 223, 22.9.2007, s. 20.


title: Věc C-227/11: Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 19. ledna 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rechtbank Haarlem — Nizozemsko) — DHL Danzas Air & Ocean (Netherlands) BV v. Inspecteur van de Belastingdienst/Douane West, kantoor Hoofddorp Saturnusstraat ( „Článek 104 odst. 3 jednacího řádu — Společný celní sazebník — Položky sazebníku — Síťové analyzátory — Zařazení — Právní hodnota stanoviska Světové celní organizace k zařazení“ )

text:
               28.4.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 126/3

         Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 19. ledna 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rechtbank Haarlem — Nizozemsko) — DHL Danzas Air & Ocean (Netherlands) BV v. Inspecteur van de Belastingdienst/Douane West, kantoor Hoofddorp Saturnusstraat
   (Věc C-227/11) (1)

   (Článek 104 odst. 3 jednacího řádu - Společný celní sazebník - Položky sazebníku - Síťové analyzátory - Zařazení - Právní hodnota stanoviska Světové celní organizace k zařazení)
   2012/C 126/05
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Rechtbank Haarlem

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: DHL Danzas Air & Ocean (Netherlands) BV

      Žalovaný: Inspecteur van de Belastingdienst/Douane West, kantoor Hoofddorp Saturnusstraat

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Rechtbank Haarlem — Platnost nařízení Komise (ES) č. 129/2005 ze dne 20. ledna 2005 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury a kterým se mění nařízení (ES) č. 955/98 (Úř. věst. L 25, s. 37) — Síťové analyzátory

      Výrok

               1)

               Kombinovaná nomenklatura, která je obsahem přílohy nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku, ve znění nařízení Komise (ES) č. 1810/2004 ze dne 7. září 2004 a nařízení Komise (ES) č. 1719/2005 ze dne 27. října 2005 musí být vykládána v tom smyslu, že síťové analyzátory, jako jsou ty, o které se jedná ve věci v původním řízení, mohou být zařazeny do podpoložky 9030 40 90 kombinované nomenklatury v jejím znění, které vyplývá z nařízení č. 1810/2004, nebo do podpoložky 9030 40 00 kombinované nomenklatury v jejím znění, které vyplývá z nařízení č. 1719/2005, na základě data jejich dovozu, pod podmínkou, že tato zařízení slouží i měření a kontrole elektrických veličin, což přísluší ověřit vnitrostátnímu soudu. Není-li tato podmínka splněna, musí být tato zařízení zařazena na základě data jejich dovozu do podpoložky 9031 80 39 kombinované nomenklatury v jejím znění, které vyplývá z nařízení č. 1810/2004, nebo do podpoložky 9031 80 38 kombinované nomenklatury v jejím znění, které vyplývá z nařízení č. 1719/2005.

      (1)  Úř. věst. C 226, 30.07.2011.


title: Věc T-314/11: Usnesení Tribunálu ze dne 24. května 2012 — Fortress Participations v. OHIM — FIG a Fortress Investment Group (FORTRESS) ( „Ochranná známka Společenství — Řízení o prohlášení neplatnosti — Zpětvzetí návrhu na prohlášení neplatnosti — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“ )

text:
               7.7.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 200/16

         Usnesení Tribunálu ze dne 24. května 2012 — Fortress Participations v. OHIM — FIG a Fortress Investment Group (FORTRESS)
   (Věc T-314/11) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Zpětvzetí návrhu na prohlášení neplatnosti - Nevydání rozhodnutí ve věci samé)
   2012/C 200/34
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Fortress Participations BV (Rotterdam, Nizozemsko) (zástupci: původně L. J. van de Braak, advokátka, B. Ladas, solicitor, a S. Malynicz, barrister, poté L. J. van de Braak, S. Malynicz, R. Black, solicitor, a V. Baxter, solicitor)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: V. Melgar, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: FIG LLC (New York, Spojené státy americké) a Fortress Investmens Group (UK) Ltd (Londýn, Spojené království) (zástupci: J. Gray a R. Mallinson, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 1. dubna 2011 (věc R 354/2009-2) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi FIG LLC a Fortress Investment Group (UK) na jedné straně a Fortress Participations BV na straně druhé.

      Výrok

               1)

               O projednávané žalobě již není třeba rozhodovat.

               2)

               Žalobkyně ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené žalovaným. Vedlejší účastnice ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 238, 13.8.2011.


title: Vyškrtnutí věci C-121/05 P

text:
               11.3.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 60/33

         Vyškrtnutí věci C-121/05 P (1)

   (2006/C 60/69)

      (Jednací jazyk: němčina)

   Usnesením ze dne 14. prosince 2005 rozhodl předseda Soudního dvora Evropských společenství o vyškrtnutí věci C-121/05 P: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) proti Deutsche Post EURO EXPRESS GmbH.

      (1)  Úř. věst. C 143, 11.6.2005.


title: Věc T-108/13: Žaloba podaná dne 23. února 2013 — VTZ a další v. Rada

text:
               20.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 114/42

         Žaloba podaná dne 23. února 2013 — VTZ a další v. Rada
   (Věc T-108/13)
   2013/C 114/64
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Volžskij trubnyi zavod OAO (VTZ OAO) (Volzhsky, Rusko); Taganrogskij metallurgičeskij zavod OAO (Tagmet OAO) (Taganrog, Rusko); Sinarskij trubnyj zavod OAO (SinTZ OAO) (Kamensk-Uralsky, Rusko); a Severskij trubnyj zavod OAO (STZ OAO) (Polevskoy, Rusko) (zástupci: J. Bellis, F. Di Gianni a G. Coppo. advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil prováděcí nařízení Rady (EU) č. 1269/2012 ze dne 21. prosince 2012, kterým se na základě částečného prozatímního přezkumu podle čl. 11 odst. 3 nařízení (ES) č. 1225/2009 mění prováděcí nařízení (EU) č. 585/2012, kterým se ukládá konečné antidumpingové clo na dovoz určitých bezešvých trubek a dutých profilů ze železa nebo oceli pocházejících mimo jiné z Ruska, v rozsahu, v jakém se týká prodejů uvedených v odstavcích 23 až 33 napadeného nařízení v rámci přezkumného šetření,

               —

               v důsledku částečného zrušení, navrhovaného výše, upravil sazbu antidumpingového cla, která se vztahuje na skupinu TMK, snížením z 28,7 % na 13,6 %, a

               —

               uložil Radě náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně tři žalobní důvody.
   Ve svém prvním žalobním důvodu žalobkyně tvrdí, že Rada při určení klasifikace trubek, které jsou uvedeny v odstavcích 23 až 33 napadeného nařízení, protiprávně vycházela z jiných kritérií, než jsou ta, která jsou uvedena ve znění relevantních celních předpisů.
   Ve svém druhém žalobním důvodu žalobkyně tvrdí, že zvláštní důvody, ze kterých Rada vycházela, když dospěla k závěru, že se na trubky uvedené v odstavcích 23 až 33 napadeného nařízení nevztahuje kód KN 7304 59 10, jsou nesprávné.
   Ve svém třetím žalobním důvodu žalobkyně tvrdí, že vzhledem ke zvláštním okolnostem případu samotná skutečnost, že trubky uvedené v odstavcích 23 až 33 napadeného nařízení se ve skutečnosti používaly při výrobě trubek a dutých profilů s jinými průřezy a jinými tloušťkami stěn, dokazuje, že se na ně vztahuje kód KN 7304 59 10.


title: Věc C-389/12 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 20. srpna 2012 Tiborem Szarvasem proti usnesení Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 26. června 2012 ve věci T-129/12, Tibor Szarvas v. Maďarsko

text:
               15.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/9

         Kasační opravný prostředek podaný dne 20. srpna 2012 Tiborem Szarvasem proti usnesení Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 26. června 2012 ve věci T-129/12, Tibor Szarvas v. Maďarsko
   (Věc C-389/12 P)
   2013/C 171/16
   Jednací jazyk: maďarština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Tibor Szarvas (zástupce: M. Katona, advokát)

      Další účastník řízení: Maďarsko
   Usnesením ze dne 7. března 2013 Soudní dvůr (osmý senát) zamítl kasační opravný prostředek a uložil navrhovateli náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-357/09: Žaloba podaná dne 15. září 2009 — Pucci International v. OHIM — El Corte Inglés (Emidio Tucci)

text:
               7.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 267/78

         Žaloba podaná dne 15. září 2009 — Pucci International v. OHIM — El Corte Inglés (Emidio Tucci)
   (Věc T-357/09)
   2009/C 267/140
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Emilio Pucci International BV (Baarn, Nizozemsko) (zástupci: M. Boletto, E. Gavuzzi, G. Lazzeretti a P. Roncaglia, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: El Corte Inglés, SA (Madrid, Španělsko)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 18. června 2009 ve spojených věcech R 770/2008-2 a R 826/2008-2 v rozsahu, v jakém přijímá přihlášku ochranné známky Společenství č. 3 679 594„Emidio Tucci“ pro všechno zboží a služby tříd 1, 2, 4 až 17, 19, 20, 21, 22, 23, 26 až 45;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyní v těchto řízeních; a

               —

               uložit další účastnici řízení před odvolacím senátem náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyní v řízení před námitkovým oddělením a odvolacím senátem OHIM.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka „Emidio Tucci“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 1 až 45

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Zápis obrazové ochranné známky Společenství „Emilio Pucci“ pro výrobky zařazené do tříd 18 a 24; zápis italské slovní ochranné známky „EMILIO PUCCI“ pro výrobky zařazené do tříd 3, 14, 18, 21, 24, 25 a 33; zápis italské slovní ochranné známky „EMILIO PUCCI“ pro výrobky zařazené do tříd 9, 12, 18, 20, 26, 27 a 34; zápis italské obrazové ochranné známky „Emilio Pucci“ pro výrobky zařazené do tříd 14, 18, 24 a 25

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Částečné vyhovění námitce

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Částečné vyhovění odvolání ve věcech R 826/2008-2 a R 770/2008-2; zamítnutí odvolání ve zbývající části;

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) a čl. 8 odst. 5 nařízení Rady 207/2009, neboť odvolací senát pochybil ve svých závěrech, že uvedená právní ustanovení se nevztahují na zboží a služby chráněné dotčenou ochrannou známkou Společenství ve třídách 1, 2, 4 až 17, 19, 20, 21 (částečně), 22, 23 a 26 až 45.


title: Věc C-226/04: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio – Sezione Prima bis ze dne 22. dubna 2004 ve věci Società „La Cascina“ Coop.a.r.l. a Zilch s.r.l. proti Ministero della Difesa, Ministero dell'Economia e delle Finanze a Pedus Service P. Dussmann a dalším

text:
               24.7.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 190/9

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio – Sezione Prima bis ze dne 22. dubna 2004 ve věci Società „La Cascina“ Coop.a.r.l. a Zilch s.r.l. proti Ministero della Difesa, Ministero dell'Economia e delle Finanze a Pedus Service P. Dussmann a dalším
   (Věc C-226/04)
   (2004/C 190/16)
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio – Sezione Prima bis (Itálie) ze dne 22. dubna 2004 ve věci Società „La Cascina“ Coop.a.r.l. a Zilch s.r.l. proti Ministero della Difesa, Ministero dell'Economia e delle Finanze a Pedus Service P. Dussmann a dalším, které došlo Kanceláři Soudního dvora dne 2. června 2004, předložena žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio – Sezione Prima bis žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               1)

               Musí být čl. 29 první pododstavec písm. e) a f) směrnice Rady 92/50/EHS (1) ze dne 18. června 1992 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na služby, jedná-li se pouze o tato ustanovení, vykládán v tom smyslu, že kde zákonodárce Společenství používá větu „který nesplnil povinnosti vztahující se k placení příspěvků na sociální zabezpečení podle právních předpisů státu, v němž je usazen, nebo podle právních předpisů státu zadavatele“ nebo větu „který nesplnil povinnosti vztahující se k placení daní a poplatků podle právních předpisů státu zadavatele“, bylo jeho úmyslem odkazovat pouze a výlučně na situaci, kdy dotyčná osoba ke dni uplynutí lhůty stanovené pro podávání žádostí o účast na výběrovém řízení (nebo kdykoliv před zadáním zakázky) splnila tyto povinnosti úplným a včasným zaplacením?

               2)

               Musí být v důsledku toho prováděcí vnitrostátní italský právní předpis (čl. 12 písm. d) a e) vládního nařízení s mocí zákona č. 157 ze dne 17. března 1995) v části, ve které narozdíl od právního předpisu Společenství uvedeného výše povoluje vyloučení osob, které „nesplnily povinnosti vztahující se k placení příspěvků na sociální zabezpečení pracovníků podle italských právních předpisů nebo podle právních předpisů státu, v němž jsou usazeni“ nebo osob, které „nesplnily povinnosti vztahující se k placení daní a poplatků podle italských právních předpisů nebo podle právních předpisů státu, v němž jsou usazeni“ z výběrového řízení, vykládán s ohledem pouze na nesplnění – ověřitelné ke dni uvedenému výše (uplynutí lhůty stanovené pro podávání žádostí o účast nebo bezprostředně před zadáním, i prozatímním, zakázky) – těchto povinností, aniž by byl přikládán význam následujícímu „uvedení do pořádku“ jejich postavení?

               3)

               Nebo naopak může být vnitrostátní zákonodárce (pokud s ohledem na to, co je uvedeno v otázce 2 výše, bude rozhodnuto, že vnitrostátní právní předpis není v souladu se smyslem a účelem právního předpisu Společenství), považován s ohledem na omezení, kterým podléhá pro účely provádění pravidel Společenství obsažených ve sporné směrnici, za oprávněného k zavedení možnosti ucházet se o zakázku pro osoby, které ačkoliv „nesplňují povinnosti“ ke dni uplynutí lhůty stanovené pro účast na řízení, nicméně prokáží, že mohou své postavení uvést do pořádku (a že pro to již podnikly příslušné kroky) před zadáním zakázky?

               4)

               Pokud bude rozhodnuto, že výklad uvedený v otázce 3 je možný, tedy dovoluje zavedení pružnějších pravidel ve srovnání s přísnějším výkladem pojetí „splnění“ povinností zákonodárce Společenství, jsou tato pravidla v rozporu se základními zásadami Společenství jako zásadou rovného zacházení pro všechny občany Unie nebo – s ohledem pouze na výběrová řízení – zásadou rovných podmínek pro všechny osoby, které podaly žádost o účast na takových řízeních?

      (1)  Úř. věst. L 209, 24.7.1992, s. 1.


20150731016616682015/C 270/222742015CJC27020150817CS01CSINFO_JUDICIAL20150608171822Věc C-274/15: Žaloba podaná dne 8. června 2015 – Evropská komise v. Lucemburské velkovévodství
 ---documentbreak--- C2702015CS1720120150608CS0022172182Žaloba podaná dne 8. června 2015 – Evropská komise v. Lucemburské velkovévodství
   (Věc C-274/15)2015/C 270/22Jednací jazyk: francouzština
      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: F. Dintilhac, C. Soulay, zmocněnci)

      Žalované: Lucemburské velkovévodství

      Návrhová žádání žalobkyně

            —

            určit, že Lucemburské velkovévodství tím, že stanovilo režim DPH týkající se nezávislých seskupení osob, která jsou definována v čl. 44 odst. 1 bodu y zákona ze dne 12. února 1979 o DPH, v článcích 1 až 4 velkovévodského nařízení ze dne 21. ledna 2004 o osvobození služeb poskytovaných nezávislými seskupeními osob svým členům od DPH, v administrativním oběžníku č. 707 ze dne 29. ledna 2004 vykládajícím články 1 až 4 velkovévodského nařízení, a poznámce formulovanou pracovní skupinou činnou v rámci Comité d'Observation des Marchés (Cobma) se souhlasem Administration de l'Enregistrement et des Domaines, nesplnilo povinnosti, které pro ně vyplývají ze směrnice o DPH (
                  1
               ), zejména z čl. 2 odst. 1 bodu c) a čl. 132 odst. 1 písm. f), čl. 1 odst. 2 druhého pododstavce, čl. 168 písm. a), čl. 178 písm. a) a čl. 14 odst. 2 písm. c) a článku 28 této směrnice;

            —

            uložit Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Článek 132 odst. 1 písm. f) směrnice o DPH stanoví, že členské státy osvobodí od daně „služby, které svým členům poskytují nezávislá seskupení osob, jež uskutečňují činnost, která je osvobozená od daně nebo při níž nejsou osobami povinnými k dani, a které jsou přímo nezbytné k tomu, aby tito členové mohli vykonávat uvedenou činnost, vyžadují–li tato seskupení od svých členů výlučně náhradu přesně odpovídající jejich podílu na společných výdajích, za podmínky, že toto osvobození od daně není s to narušit hospodářskou soutěž“.
   Podle Komise však právní úprava použitelná v Lucembursku neomezuje osvobození od DPH pouze na služby poskytované nezávislými seskupeními osob, které jsou přímo nezbytné k tomu, aby mohla vykonávat činnost nezdaňovanou DPH nebo osvobozenou od daně, uskutečňovanou svými členy.
   Komise mimoto zastává názor, že podle lucemburského práva mohou členové nezávislého seskupení osob, kteří uskutečňují zdanitelné činnosti v části svého obratu, odpočíst od DPH, k níž jsou sami povinni, DPH fakturovanou nezávislému seskupení osob z titulu pořízení zboží nebo služeb od třetích osob tímto seskupením, ačkoliv podle článku 168 směrnice o DPH se nárok na odpočet DPH na vstupu přiznává pouze osobě povinné k dani, která pořizuje zboží a služby zatížené DPH a která je používá pro přímé potřeby svých zdanitelných plnění.
   Konečně, Komise tvrdí, že čl. 14 odst. 2 písm. c) a článek 28 směrnice o DPH brání vnitrostátní právní úpravě potud, pokud stanoví, že v případě, kdy člen nezávislého seskupení osob nabyde zboží a služby od třetí osoby svým jménem, ale na účet seskupení, je transakce spočívající v případě tohoto člena v tom, že ovlivní takto schválené výdaje seskupení, vyloučena z DPH.
   (
         1
      ) – Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1).


title: Věc T-94/03: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 25. října 2007 – Ferriere Nord v. Komise ( Kartelové dohody — Výrobci výztuží do betonu — Rozhodnutí, kterým se konstatuje, že byl porušen článek 65 UO — Rozhodnutí založené na Smlouvě o ESUO po uplynutí doby její platnosti — Neexistence pravomoci Komise )

text:
               8.12.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 297/37

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 25. října 2007 – Ferriere Nord v. Komise
   (Věc T-94/03) (1)

   („Kartelové dohody - Výrobci výztuží do betonu - Rozhodnutí, kterým se konstatuje, že byl porušen článek 65 UO - Rozhodnutí založené na Smlouvě o ESUO po uplynutí doby její platnosti - Neexistence pravomoci Komise“)
   (2007/C 297/76)
   Jednací jazyk: italština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Ferriere Nord SpA (Osoppo, Itálie) (zástupci: W. Viscardini, G. Donà a E. Perricone, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: L. Pignataro-Nolin a A. Whelan, zmocněnci, ve spolupráci s M. Morettem, advokátem)

      Vedlejší účastnice podporující žalobkyni: Italská republika (zástupce: I. Braguglia, zmocněnec)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení rozhodnutí zrušení rozhodnutí Komise K(2002) 5087 konečné, ze dne 17. prosince 2002, v řízení podle článku 65 UO (COMP/37.956 – Výztuže do betonu).
   Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Komise K(2002) 5087 konečné, ze dne 17. prosince 2002, v řízení podle článku 65 UO (COMP/37.956 – Výztuže do betonu), se zrušuje ve vztahu k Ferriere Nord SpA.

               2)

               Komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Ferriere Nord.

               3)

               Italská republika ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 112, 10.5.2003.


               26.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 26/17

         Žádost o poradní stanovisko Soudního dvora ESVO ze dne 22. března 2016 předložená norským odvolacím senátem pro práva průmyslového vlastnictví ve věci odvolání města Oslo
   (Věc E-5/16)
   (2017/C 26/08)
   Žádostí ze dne 22. března 2016, kterou podatelna Soudního dvora ESVO obdržela dne 31. března 2016, požádal norský odvolací senát pro práva průmyslového vlastnictví (Klagenemnda for industrielle rettigheter) Soudní dvůr ESVO o poradní stanovisko ve věci odvolání města Oslo k následujícím otázkám:

               1.

               Může být zápis děl chráněných autorským právem, u nichž uplynula doba ochrany, do rejstříku ochranných známek za určitých okolností v rozporu se zákazem v čl. 3 odst. 1 písm. f) směrnice o ochranných známkách, pokud jde o zápis ochranných známek, které jsou v rozporu „s veřejným pořádkem nebo s dobrými mravy“?

               2.

               Je-li odpověď na první otázku kladná, bude mít na posouzení dopad to, že dílo chráněné autorským právem je obecně známé a má značnou kulturní hodnotu?

               3.

               Je-li odpověď na otázku 1 kladná, mohou mít na posouzení vliv jiné faktory či kritéria, než jaké jsou uvedeny v druhé otázce, a pokud ano, které?

               4.

               Je ustanovení čl. 3 odst. 1 písm. e) bodu iii) směrnice 2008/95/ES použitelné na dvojrozměrná ztvárnění soch?

               5.

               Je ustanovení čl. 3 odst. 1 písm. c) směrnice 2008/95/ES použitelné jako právní základ pro zamítnutí ochranných známek, které jsou tvořeny dvojrozměrným nebo trojrozměrným ztvárněním tvaru či vzhledu výrobku?

               6.

               Je-li odpověď na pátou otázku kladná, je třeba ustanovení čl. 3 odst. 1 písm. b) a c) směrnice 2008/95/ES vykládat v tom smyslu, že vnitrostátní orgán příslušný pro zápis do rejstříku při posuzování ochranných známek, které jsou tvořeny dvojrozměrným či trojrozměrným ztvárněním tvaru či vzhledu výrobku, musí jako kritérium použít to, zda se dotčený vzor podstatným způsobem odlišuje od normy nebo zvyklostí v daném odvětví, nebo může zamítnutí odůvodnit tím, že taková ochranná známka popisuje tvar nebo vzhled výrobku?


title: Věc C-408/04 P: Opravný prostředek podaný dne 23. září 2004 Komisí Evropských společenství proti rozsudku vydanému dne 1. července 2004 Soudem prvního stupně Evropských společenství (čtvrtým rozšířeným senátem) ve věci T-308/00, Salzgitter AG, podporovaná Spolkovou republikou Německo proti Komisi Evropských společenství (fax ze dne 16.9.2004)

text:
               18.12.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 314/3

         Opravný prostředek podaný dne 23. září 2004 Komisí Evropských společenství proti rozsudku vydanému dne 1. července 2004 Soudem prvního stupně Evropských společenství (čtvrtým rozšířeným senátem) ve věci T-308/00, Salzgitter AG, podporovaná Spolkovou republikou Německo proti Komisi Evropských společenství (fax ze dne 16.9.2004)
   (Věc C-408/04 P)
   (2004/C 314/06)
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byl předložen dne 23. září 2004 (faxem dne 16. září 2004) opravný prostředek podaný Komisí Evropských společenství, zastoupenou Viktorem Kreutschnitzem a Michaelem Niejahrem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku, proti rozsudku vydanému dne 1. července 2004 Soudem prvního stupně Evropských společenství (čtvrtým rozšířeným senátem) ve věci T-308/00, Salzgitter AG, podporovaná Spolkovou republikou Německo proti Komisi Evropských společenství.
   Účastník řízení podávající opravný prostředek navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               zrušil rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 1. července 2004 ve věci T-308/04 (1), Salzgitter AG proti Komisi Evropských společenství

               2.

               vrátil věc k rozhodnutí Soudu prvního stupně

               3.

               uložil Salzgitter AG náhradu nákladů řízení.

         Důvody opravného prostředku a hlavní argumenty
   Napadeným rozsudkem Soud prvního stupně zrušil články 2 a 3 rozhodnutí Komise 2000/797/ESUO ze dne 28. června 2000 týkající se státní podpory poskytnuté Spolkovou republikou Německo společnostem Salzgitter AG, Preussag Stahl AG a ocelářským dceřiným společnostem skupiny. Zrušenými ustanoveními nařídila Komise Spolkové republice Německo požadovat navrácení protiprávních a neslučitelných podpor od jejich příjemců.
   Článek 1 téhož rozhodnutí, jímž Komise kvalifikovala státní podpory, které Německo na základě článku 3 Zonenrandförderungsgesetz (německý zákon směřující k podpoře rozvoje oblasti podél hranice s bývalou Německou demokratickou republikou a s bývalou Československou republikou) poskytlo ve formě zvláštních odpisů a rezerv osvobozených od daně ve výši 484 milionů a 367 milionů DEM, jako neslučitelné se společným trhem, zrušen nebyl. Zonenrandförderungsgesetz byl schválen Komisí v souladu s čl. 92 odst. 2 písm. c) Smlouvy o ES (nyní nově čl. 87 odst. 2 písm. c) ES). Ve Smlouvě o ESUO nebylo srovnatelné ustanovení obsaženo. Podpory poskytnuté Salzgitter AG nejsou sice slučitelné se společným trhem, ale nemohou být navráceny.
   Rozsudek spočívá v podstatě na úvaze, že situace, která nastala po vyhlášení 2. a 3. kodexu podpor ocelářskému průmyslu byla charakterizována nejistotou a nedostatkem jasnosti, přičitatelnými Komisi.
   Proti tomu účastník řízení podávající opravný prostředek předkládá čtyři důvody opravného prostředku:

               Zaprvé, když Soud prvního stupně popisuje právní stav, který nastal po vyhlášení prvního, druhého a třetího kodexu podpor ocelářskému průmyslu, jako „charakterizovaný nejistotou a nedostatkem jasnosti, přičitatelnými Komisi“, činí tak v rozporu s vlastní judikaturou. Podle rozsudku Soudu prvního stupně ze dne 31. března 1998 (T-129/96, Preussag Stahl v. Komise, Recueil, 1998, s. II-609, bod 43), mohou být v kodexu stanovené výjimky ze zásady absolutního zákazu poskytování podpory podle čl. 4 písm. c) Smlouvy o ESUO udělovány pouze po dobu stanovenou v kodexu. Z této judikatury potvrzené Soudním dvorem vyplývá, že ani první ani druhý kodex podpor ocelářskému průmyslu nemohly mít po svém vstupu v platnost ke dni 31. prosince 1981 a 31. prosince 1985 právní účinky. Po vstupu v platnost třetího kodexu podpor ocelářskému průmyslu bylo zcela zřejmé, že Komise musí být „informována o projektech, kterými mají být použity v odvětví ocelářského průmyslu režimy podpory, o kterých již rozhodla na základě Smlouvy o EHS“ (čl. 6 odst. 1 třetího kodexu podpor ocelářskému průmyslu, Úř. věst. L 340, s. 1). První dva kodexy podpor ocelářskému průmyslu nebyly v napadeném rozhodnutí použity a nejsou pro spor relevantní. V každém případě – na rozdíl od napadeného rozsudku – nemohou mít žádné účinky mimo oblast ESUO.

               Zadruhé, Soud nevyžadoval žádné důkazy o tom, že Komise skutečně „věděla o podporách poskytnutých žalobkyni“. Dále soud neprozkoumal otázku, zda zprávy o činnosti a účetní uzávěrky pravidelně předávané žalobkyní Komisi skutečně neumožňovaly rozpoznat poskytnutí neoznámené podpory.

               Zatřetí se zdá, že Soud vycházel z toho, že předání dokumentů Komisi mimo postup stanovený v článku 88 ES stačí k vyloučení povinnosti navrácení protiprávních podpor, jestliže se žalobkyně opírá o zásadu právní jistoty.

               Konečně, rozsudek mohl poškodit systém kontroly podpor prostřednictvím Komise, neboť se odchyluje od ustálené judikatury Soudního dvora, podle které podnik, který byl příjemcem podpory, může v zásadě vycházet z právnosti této podpory pouze tehdy, jestliže byla poskytnuta za dodržení stanovených postupů. Pečlivý hospodářský subjekt musí být běžně schopen ujistit se, že tyto postupy byly dodrženy (rozsudek Soudního dvora ze dne 20. záři 1990, Komise v. Německo, C-5/89, Recueil, s. I-3437, bod 14). V této judikatuře Soudní dvůr jasně rozhodl, že podniky, které jsou příjemci podpory, se mohou dovolávat zásady legitimního očekávání, vycházející ze zásady právní jistoty, aby zabránily navrácení státních podpor neslučitelných se společným trhem.

      (1)  Úř. věst. 2004, C 239.


title: Věc C-237/17 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 8. května 2017 společnostmi Canadian Solar Emea GmbH, Canadian Solar Manufacturing (Changshu), Inc., Canadian Solar Manufacturing (Luoyang), Inc., Csi Cells Co. Ltd, Csi Solar Power (China), Inc. proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 28. února 2017 ve věci T-163/14, Canadian Solar Emea a další v. Rada

text:
               24.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 239/28

         Kasační opravný prostředek podaný dne 8. května 2017 společnostmi Canadian Solar Emea GmbH, Canadian Solar Manufacturing (Changshu), Inc., Canadian Solar Manufacturing (Luoyang), Inc., Csi Cells Co. Ltd, Csi Solar Power (China), Inc. proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 28. února 2017 ve věci T-163/14, Canadian Solar Emea a další v. Rada
   (Věc C-237/17 P)
   (2017/C 239/35)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Canadian Solar Emea GmbH, Canadian Solar Manufacturing (Changshu), Inc., Canadian Solar Manufacturing (Luoyang), Inc., Csi Cells Co. Ltd, Csi Solar Power (China), Inc. (zástupci: J. Bourgeois, avocat, S. De Knop, advocaat, M. Meulenbelt, advocaat, A. Willems, avocat)

      Další účastnice řízení: Rada Evropské unie, Evropská komise

      Návrhová žádání účastnic řízení podávajících kasační opravný prostředek

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelky“) navrhují, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil rozsudek Tribunálu ve věci T-163/14;

               —

               vyhověl žalobě v prvním stupni a zrušil napadené nařízení v rozsahu, v němž se týká navrhovatelek;

               —

               uložil žalované, že ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení navrhovatelek v prvním stupni i v řízení o kasačním opravném prostředku;

               —

               uložil dalším účastnicím v řízení o kasačním opravném prostředku, že ponesou vlastní náklady řízení;

         Podpůrně

               —

               zrušil rozsudek Tribunálu ve věci T-163/14;

               —

               vrátil věc Tribunálu k rozhodnutí;

               —

               rozhodl, že o nákladech řízení v prvním stupni i v řízení o kasačním opravném prostředku rozhodne Tribunál;

               —

               uložil dalším účastnicím v řízení o kasačním opravném prostředku, že ponesou vlastní náklady řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení tím, že požadoval, aby navrhovatelky prokázaly zájem na podání prvního a druhého žalobního důvodu; v každém případě se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení skutkového stavu, jelikož navrhovatelky takový zájem mají.


title: Věc C-171/14 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 7. dubna 2014 Eleonorou Giulií Calvi proti usnesení Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 31. března 2014 ve věci T-159/14, Eleonora Giulia Calvi v. Evropský soud pro lidská práva

text:
               12.1.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 7/12

         Kasační opravný prostředek podaný dne 7. dubna 2014 Eleonorou Giulií Calvi proti usnesení Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 31. března 2014 ve věci T-159/14, Eleonora Giulia Calvi v. Evropský soud pro lidská práva
   (Věc C-171/14 P)
   (2015/C 007/16)
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Eleonora Giulia Calvi (zástupci: M. Schirò a G. Crespi, advokáti)

      Další účastník řízení: Evropský soud pro lidská práva
   Usnesením ze dne 9. října 2014 Soudní dvůr (šestý senát) zamítl kasační opravný prostředek jako zjevně neopodstatněný.