201806220241970142018/C 240/161572018CJC24020180709CS01CSINFO_JUDICIAL20180222131531Věc C-157/18 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 22. února 2018 Tulliallan Burlington Ltd proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 6. prosince 2017 ve věci T-122/16, Tulliallan Burlington Ltd v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
 ---documentbreak--- C2402018CS1310120180222CS0016131153Kasační opravný prostředek podaný dne 22. února 2018 Tulliallan Burlington Ltd proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 6. prosince 2017 ve věci T-122/16, Tulliallan Burlington Ltd v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
   (Věc C-157/18 P)2018/C 240/16Jednací jazyk: angličtina
      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Tulliallan Burlington Ltd (zástupce: A. Norris, Barrister)

      Další účastník řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

            —

            zrušil rozsudek Tribunálu, kterým byla zamítnuta žaloba společnosti Tulliallan Burlington Ltd (TBL) proti rozhodnutí odvolacího senátu;

            —

            zrušil rozhodnutí odvolacího senátu [nebo podpůrně vrátil věc zpět Tribunálu k novému rozhodnutí v souladu s rozhodnutím Soudního dvora];

            —

            uložil Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) a Burlington Fashion GmbH (BFG) náhradu nákladů vynaložených TBL v souvislosti s tímto kasačním opravným prostředkem.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Navrhovatelka („TBL“) podává kasační opravný prostředek proti rozsudku Tribunálu na základě následujícího nesprávného právního posouzení ze strany Tribunálu:

            1)

            Důvody spočívající v porušení čl. 8 odst. 5 nařízení 2017/1001 (
                  1
               )

                     a)

                     Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, jelikož neučinil žádná zjištění, co se týče „spojitosti“.

                     b)

                     Tribunál se dále dopustil nesprávného právního posouzení, jelikož konstatoval, že TBL nepředložila důkaz svědčící o újmě na rozlišovací způsobilosti či o získání neférové výhody.

                     c)

                     Tribunál se dále dopustil nesprávného právního posouzení, když konstatoval, že nebyly předloženy potřebné důkazy, jelikož i) nastavil právní limit příliš vysoko a ii) nezohlednil relevantní důkazy.

                     d)

                     Jediný závěr, k němuž totiž Tribunál dospěl, bylo to, že došlo k újmě na rozlišovací způsobilosti či získání neférové výhody.

                     e)

                     Tribunál nesprávně odmítl tvrzení TBL, podle něhož v rozhodnutí odvolacího senátu zjevně nebyla zohledněna její tvrzení.

            2)

            Důvody spočívající v porušení čl. 8 odst. 4 nařízení 2017/1001

                     a)

                     Tribunál odmítl konstatovat, že odvolací senát měl požádat o další vyjádření týkající se čl. 8 odst. 4 za okolností, kdy jediným způsobem jak zajistit spravedlivost rozhodnutí bylo, aby odvolací senát vyzval k podání těchto vyjádření či rozhodl otázku pouze podle čl. 8 odst. 5 a problematiku týkající se čl. 8 odst. 4 vrátil zpět k projednání námitkovému oddělení. Tribunál měl rozhodnutí odvolacího senátu zrušit.

                     b)

                     Tribunál nesprávně souhlasil s konstatováním odvolacího senátu, že TBL nesplnila podmínky čl. 8 odst. 4. Tribunál měl konstatovat, že odvolací senát pochybil, měl zrušit rozhodnutí odvolacího senátu týkající se čl. 8 odst. 4 a měl jej nahradit vlastním rozhodnutím s tím, že čl. 8 odst. 4 byl porušen.

      Důvody spočívající v porušení čl. 8 odst. 1 nařízení 2017/1001

            a)

            Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když aplikoval rozhodnutí ve věci Praktiker, jelikož ve světle rozhodnutí Soudního dvora ve věci EUIPO v. Cactus (C-501/15 P; EU:C:2017:750), se rozhodnutí Praktiker v tomto případě nepoužije na starší ochranné známky.

            b)

            Dále či podpůrně se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení, když aplikoval rozhodnutí Praktiker, jelikož tento rozsudek se neuplatní na služby poskytované obchodními galeriemi.

            c)

            I kdyby starší ochranné známky TBL spadaly pod „maloobchodní služby“ a tudíž by se na ně vztahovalo rozhodnutí Praktiker, Tribunál nesprávně vyložil rozhodnutí Praktiker v tom smyslu, že vylučuje konstatování o zaměnitelnosti.

            d)

            Jelikož se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení při aplikaci rozhodnutí Praktiker, (i) neposoudil nebezpečí ani (ii) toto posouzení nepřenechal odvolacímu senátu. Za těchto okolností měl povinnost jeden z těchto kroků učinit.

      (
         1
      ) – Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001 ze dne 14. června 2017 o ochranné známce Evropské unie (Úř. vest. 2017, L 154, s. 1).


201806220611970232018/C 240/464262017TC24020180709CS01CSINFO_JUDICIAL20180528414222Věc T-426/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 28. května 2018 – Item Industrietechnik v. EUIPO (EFUSE) „Ochranná známka Evropské unie — Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie EFUSE — Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu — Popisný charakter — Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení (EU) 2017/1001]“
 ---documentbreak--- C2402018CS4120120180528CS0046412422Rozsudek Tribunálu ze dne 28. května 2018 – Item Industrietechnik v. EUIPO (EFUSE)
   (Věc T-426/17) (
         1
      )
   „„Ochranná známka Evropské unie — Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie EFUSE — Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu — Popisný charakter — Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení (EU) 2017/1001]““2018/C 240/46Jednací jazyk: němčina
      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Item Industrietechnik GmbH (Solingen, Německo) (zástupci: G. Hasselblatt, V. Töbelmann a M. Vitt, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: A. Schifko, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 18. dubna 2017 (věc R 1881/2016-4) týkajícímu se přihlášky obrazového označení EFUSE jako ochranné známky Evropské unie.

      Výrok

            1)

            Žaloba se zamítá.

            2)

            Společnosti Item Industrietechnik GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (
         1
      ) – Úř. věst. C 277, 21.8.2017.


201806220831970152018/C 240/612932018TC24020180709CS01CSINFO_JUDICIAL20180510525322Věc T-293/18: Žaloba podaná dne 10. května 2018 – Lotyšská republika v. Evropská komise
 ---documentbreak--- C2402018CS5220120180510CS0061522532Žaloba podaná dne 10. května 2018 – Lotyšská republika v. Evropská komise
   (Věc T-293/18)2018/C 240/61Jednací jazyk: lotyština
      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Lotyšská republika (zástupkyně: I. Kucina a V. Soņeca)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

            —

            zrušil dopis Komise C(2018) 1418 final ze dne 12. března 2018, jímž Komise formulovala své stanovisko, a uložil uvedenému orgánu povinnost zaujmout takové stanovisko, které vůči Lotyšsku nevyvolá nepříznivé právní účinky;

            —

            uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení vynaložených Lotyšskem.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu své žaloby Lotyšská republika tvrdí, že Komise při formulování svého stanoviska porušila nejen článek 263 SFEU, což vůči Lotyšsku vyvolává nepříznivé právní účinky, ale i čl. 17 odst. 1 SEU ve spojení s čl. 3 odst. 1 písm. d) a s články 38 a 335 SFEU, které Komisi ukládají povinnost zajistit, aby Norsko řádně plnilo závazky, jež tento stát převzal na základě Pařížské smlouvy (
         1
      ) v souvislosti s právy členských států Evropské unie na stejné připuštění k výkonu práva rybolovu v rybolovné oblasti Svalbard.
   (
         1
      ) – Smlouva o Špicberkách, kterou dne 9. února 1920 v Paříži uzavřely Norsko, Spojené státy americké, Dánsko, Francie, Itálie, Japonsko, Nizozemsko, Velká Británie, Irsko a britská území zámořská a Švédsko. Publikována v českém znění pod č. 160/1930 Sb. a dostupná v lotyšském znění na stránce https://likumi.lv/ta/id/282051-par-ligumu-starp-norvegiju-amerikas-savienotajam-valstim-daniju-franciju-italiju-japanu-niderlandi-lielbritaniju-un


201806220071970782018/C 240/313032018CJC24020180709CS01CSINFO_JUDICIAL20180503272821Věc C-303/18 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 3. května 2018 Jean-Marie Le Penem proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 7. března 2018 ve věci T-140/16, Le Pen v. Parlament
 ---documentbreak--- C2402018CS2710120180503CS0031271282Kasační opravný prostředek podaný dne 3. května 2018 Jean-Marie Le Penem proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 7. března 2018 ve věci T-140/16, Le Pen v. Parlament
   (Věc C-303/18 P)2018/C 240/31Jednací jazyk: francouzština
      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Jean-Marie Le Pen (zástupce: F. Wagner, advokát)

      Další účastník řízení: Evropský parlament

      Návrhová žádání

   Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatel) navrhuje, aby Soudní dvůr:

            —

            zrušil rozsudek Tribunálu ze dne 7. března 2018, T-140/16,

      a tudíž:

            —

            zrušil rozhodnutí generálního tajemníka Evropského parlamentu ze dne 29. ledna 2016, oznámené dopisem č. D 302191 ze dne 5. února 2016, přijaté podle článku 68 rozhodnutím předsednictva Parlamentu 2009/C 159/01 ze dne 19. května a 9. července 2008, „kterým se stanoví prováděcí opatření ke statutu poslanců Evropského parlamentu“ v pozměněném znění, jímž byla konstatována pohledávka za navrhovatelem ve výši 320026,23 eur z titulu částek neoprávněně vyplacených v rámci parlamentní asistence a zdůvodněno její vymáhání,

            —

            zrušil oznámení o dluhu č. 2016-195 ze dne 4. února 2016, jímž byl navrhovatel informován, že byla vůči němu konstatována pohledávka na základě rozhodnutí generálního tajemníka ze dne 29. ledna 2016, a kterým bylo uloženo vrácení částek neoprávněně vyplacených v rámci parlamentní asistence,

            —

            rozhodl o částce, kterou je třeba navrhovateli přiznat v rámci náhrady jeho nemajetkové újmy,

            —

            rozhodl o částce, kterou je třeba navrhovateli přiznat z titulu nákladů řízení,

            —

            uložil Parlamentu náhradu všech nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

            1.

            Důvod veřejného pořádku: Porušení práva navrhovatele na obhajobu Tribunálem – porušení podstatných náležitostí
            Tribunál tím, že nezajistil, aby Parlament dodržel články 41 a 42 Listiny základních práv, neumožnil loajální a kontradiktorní diskuzi. Parlament má k dispozici administrativní spis a spis OLAF, jichž může využít. V obou spisech lze nalézt důkazy o provedené práci, které však nejsou navrhovateli přístupné.

            2.

            Porušení unijního práva Tribunálem – nesprávné právní posouzení právní povahy skutkového stavu a důkazů Tribunálem – diskriminační povaha, a tudíž fumus persecutionis – porušení zásad legitimního očekávání a legality

                     a)

                     Absence kroků vůči jiným stranám
                     Tribunál neviděl v krocích M. Schulze diskriminační jednání, přestože směřovaly pouze proti Národní frontě, a nikoliv proti dalším stranám. Stejná řízení měla být zahájena i proti všem francouzským stranám, proti stranám z jiných členských států a proti desítkám poslanců.

                     b)

                     Diskriminace na základě osobní situace M. Schulze a jeho využívání zaměstnanců Parlamentu
                     Tribunál odmítl vyslechnout M. Schulze a K. Welleho, přestože navrhovatel předložil důkazy o protiprávním jednání bývalého předsedy Parlamentu, proti němuž nebylo zahájeno stíhání. Tribunál nepřihlédnul k předloženým důkazům, což představuje nesprávné skutkové zjištění s právními důsledky.

                     c)

                     Porušení zásad legitimního očekávání a rovnosti
                     Na rozdíl od toho, co uvedl Tribunál, existují četné případy porušení prováděcích opatření, ohledně nichž Parlament vrácení peněz nepožadoval.

            3.

            Vnitřní protiprávnost napadených aktů

                     a)

                     Zjevně nesprávné posouzení Tribunálu
                     Pokud by byl dodatek ke smlouvě natolik zásadním důkazem o provedené práci, musel by Parlament prokázat nečinnost navrhovatele v reakci na opakovanou žádost o jeho předložení, na rozdíl od tvrzení Tribunálu. Tribunál tak otočil důkazní břemeno, čímž se dopustil nesprávného skutkového zjištění s právními důsledky.

                     b)

                     Odpracovaná doba, kterou je třeba doložit, a způsob dokazování
                     Tribunál zkreslil větu generálního tajemníka, která vyžaduje prokázat veškerý čas odpracovaný za dané období, a nikoliv „prokázání slučitelnosti práce s prováděcími opatřeními“.
                     Tribunál nemůže trvat na tvrzení o povinnosti, pokud Parlament uznal, že žádná neexistuje, což bylo zaneseno do zápisu z jednání před Tribunálem, a žádný z článků prováděcích opatření ji nestanoví. Soud se dopustil nesprávného právního posouzení.

                     c)

                     Uskutečněná práce
                     Navrhovatel Soudnímu dvoru předkládá dvě nové písemnosti, přičemž vychází z článku 127 jednacího řádu.

                     d)

                     Zásah do zásady proporcionality
                     Na rozdíl od tvrzení Tribunálu neexistovala žádná bezpodmínečná povinnost Parlamentu požadovat vrácení částek za celých pět let, pokud pouze tři z nich byly považovány za sporné. Tento zásah do zásady proporcionality odůvodňuje zrušení rozsudku.

                     e)

                     Externí smlouvy
                     Parlament a následně i Tribunál neprokázaly, že by J.-F. Jalkh udržoval pracovní vztahy se třetími osobami, které by mohly být na újmu osobě navrhovatele nebo vážnosti Parlamentu nebo mít za následek střet zájmů.


201806220061970512018/C 240/021472016CJC24020180709CS01CSINFO_JUDICIAL201805172211Věc C-147/16: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 17. května 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Vredegerecht te Antwerpen – Belgie) – Karel de Grote – Hogeschool Katholieke Hogeschool Antwerpen VZW v. Susan Romy Jozef Kuijpers „Řízení o předběžné otázce — Směrnice 93/13/EHS — Zneužívající ujednání ve smlouvách uzavíraných mezi prodávajícím zboží nebo poskytovatelem služeb a spotřebitelem — Přezkum vnitrostátním soudem i bez návrhu, zda smlouva spadá do oblasti působnosti této směrnice — Článek 2 písm. c) — Pojem ‚prodávající nebo poskytovatel‘ — Vysokoškolské vzdělávací zařízení, které je z podstatné části financováno z veřejných zdrojů — Smlouva o kalendáři bezúročných splátek studijních poplatků a příspěvku na studijní cestu“
 ---documentbreak--- C2402018CS210120180517CS00022121Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 17. května 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Vredegerecht te Antwerpen – Belgie) – Karel de Grote – Hogeschool Katholieke Hogeschool Antwerpen VZW v. Susan Romy Jozef Kuijpers
   (Věc C-147/16) (
         1
      )
   „„Řízení o předběžné otázce — Směrnice 93/13/EHS — Zneužívající ujednání ve smlouvách uzavíraných mezi prodávajícím zboží nebo poskytovatelem služeb a spotřebitelem — Přezkum vnitrostátním soudem i bez návrhu, zda smlouva spadá do oblasti působnosti této směrnice — Článek 2 písm. c) — Pojem ‚prodávající nebo poskytovatel‘ — Vysokoškolské vzdělávací zařízení, které je z podstatné části financováno z veřejných zdrojů — Smlouva o kalendáři bezúročných splátek studijních poplatků a příspěvku na studijní cestu““2018/C 240/02Jednací jazyk: nizozemština
      Předkládající soud

   Vredegerecht te Antwerpen

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Karel de Grote – Hogeschool Katholieke Hogeschool Antwerpen VZW

      Žalovaná: Susan Romy Jozef Kuijpers

      Výrok

            1)

            Směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o zneužívajících ujednáních ve spotřebitelských smlouvách musí být vykládána v tom smyslu, že vnitrostátní soud, který rozhoduje v řízení o vydání rozsudku pro zmeškání a má pravomoc podle vnitrostátních procesních pravidel zkoumat i bez návrhu rozpor mezi ujednáním, na němž je založen žalobní návrh, a kogentními vnitrostátními ustanoveními, musí zkoumat i bez návrhu, zda smlouva obsahující toto ujednání spadá do působnosti této směrnice, a případně i údajně zneužívající charakter uvedeného ujednání.

            2)

            S výhradou ověření, které musí provést předkládající soud, musí být čl. 2 písm. c) směrnice 93/13 vykládán v tom smyslu, že takové svobodné vzdělávací zařízení, jako je vzdělávací zařízení dotčené ve věci v původním řízení, které se na základě smlouvy uzavřené s jednou ze svých studentek dohodlo na příznivějších způsobech úhrady částek studijních poplatků a příspěvků na studijní cestu, které dotyčná studentka dluží, musí být v rámci této smlouvy považováno za „prodávajícího nebo poskytovatele“ ve smyslu tohoto ustanovení, takže uvedená smlouva spadá do působnosti této směrnice.

      (
         1
      ) – Úř. věst. C 211, 13.6.2016.


201806220731970872018/C 240/474272017TC24020180709CS01CSINFO_JUDICIAL20180528424211Věc T-427/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 28. května 2018 – Item Industrietechnik v. EUIPO (EFUSE) „Ochranná známka Evropské unie — Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie EFUSE — Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu — Popisný charakter — Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení (EU) 2017/1001]“
 ---documentbreak--- C2402018CS4210120180528CS0047421421Rozsudek Tribunálu ze dne 28. května 2018 – Item Industrietechnik v. EUIPO (EFUSE)
   (Věc T-427/17) (
         1
      )
   „„Ochranná známka Evropské unie — Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie EFUSE — Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu — Popisný charakter — Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení (EU) 2017/1001]““2018/C 240/47Jednací jazyk: němčina
      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Item Industrietechnik GmbH (Solingen, Německo) (zástupci: G. Hasselblatt, V. Töbelmann a M. Vitt, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: A. Schifko, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 18. dubna 2017 (věc R 1882/2016-4) týkajícímu se zápisu slovního označení EFUSE jako ochranné známky Evropské unie.

      Výrok

            1)

            Žaloba se zamítá

            2)

            Společnosti Industrietechnik GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (
         1
      ) – Úř. věst. C 277, 21.8.2017.


201806220801970642018/C 240/622972018TC24020180709CS01CSINFO_JUDICIAL20180508535421Věc T-297/18: Žaloba podaná dne 8. května 2018 – Wirecard Technologies v. EUIPO – Striatum Ventures (supr)
 ---documentbreak--- C2402018CS5310120180508CS0062531542Žaloba podaná dne 8. května 2018 – Wirecard Technologies v. EUIPO – Striatum Ventures (supr)
   (Věc T-297/18)2018/C 240/62Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Wirecard Technologies GmbH (Aschheim, Německo) (zástupce: A. Bayer, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Striatum Ventures BV (Rosmalen, Nizozemsko)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Majitel sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „supr“ – Ochranná známka Evropské unie č. 13 163 746

      Řízení před EUIPO: Řízení o zrušení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 20. února 2018 ve věci R 2028/2017-5

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

            —

            napadené rozhodnutí zrušil;

            —

            uložil EUIPO a další účastnici v řízení před odvolacím senátem, pokud vstoupí do řízení jako vedlejší účastnice, náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

            —

            Porušení článku 8 odst. 1 písm. b) nařízení 2017/1001.


201806220331970312018/C 240/033252016CJC24020180709CS01CSINFO_JUDICIAL201805173311Věc C-325/16: Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 17. května 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Supremo – Španělsko) – Industrias Químicas del Vallés, SA v. Administración General del Estado, Sapec Agro, SA „Řízení o předběžné otázce — Zemědělství — Směrnice 91/414/EHS — Směrnice 2010/28/EU — Článek 3 odst. 1 — Postup přezkoumání povolených přípravků na ochranu rostlin členskými státy — Lhůta — Prodloužení“
 ---documentbreak--- C2402018CS310120180517CS00033131Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 17. května 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Supremo – Španělsko) – Industrias Químicas del Vallés, SA v. Administración General del Estado, Sapec Agro, SA
   (Věc C-325/16) (
         1
      )
   „„Řízení o předběžné otázce — Zemědělství — Směrnice 91/414/EHS — Směrnice 2010/28/EU — Článek 3 odst. 1 — Postup přezkoumání povolených přípravků na ochranu rostlin členskými státy — Lhůta — Prodloužení““2018/C 240/03Jednací jazyk: španělština
      Předkládající soud

   Tribunal Supremo

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Industrias Químicas del Vallés, SA

      Žalovaná: Administración General del Estado, Sapec Agro, SA

      Výrok

   Článek 3 odst. 1 směrnice Komise 2010/28/EU ze dne 23. dubna 2010, kterou se mění směrnice Rady 91/414/EHS za účelem zařazení účinné látky metalaxylu, musí být vykládán v tom smyslu, že lhůta, kterou stanoví a která uplynula dne 31. prosince 2010, během níž mohou členské státy v souladu se směrnicí Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh změnit nebo odejmout stávající povolení pro přípravky na ochranu rostlin obsahující účinnou látku metalaxyl, představuje závaznou lhůtu, která nemůže být těmito státy prodloužena.
   (
         1
      ) – Úř. věst. C 305, 22.8.2016.


201806220471970572018/C 240/633052018TC24020180709CS01CSINFO_JUDICIAL20180516545411Věc T-305/18: Žaloba podaná dne 16. května 2018 – Kljujev v. Rada
 ---documentbreak--- C2402018CS5410120180516CS0063541541Žaloba podaná dne 16. května 2018 – Kljujev v. Rada
   (Věc T-305/18)2018/C 240/63Jednací jazyk: angličtina
      Účastníci řízení

      Žalobce: Andrij Kljujev (Doněck, Ukrajina) (zástupci: B. Kennelly, QC, J. Pobjoy, barrister, R. Gherson a T. Garner, solicitors)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál zrušil:

            —

            rozhodnutí Rady (SZBP) 2018/333 ze dne 5. března 2018, kterým se mění rozhodnutí 2014/119/SZBP o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci na Ukrajině (Úř. věst. 2018, L 63, s. 48) a

            —

            prováděcí nařízení Rady (EU) 2018/326 ze dne 5. března 2018, kterým se provádí nařízení (EU) č. 208/2014 o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci na Ukrajině (Úř. věst. 2018, L 63, s. 5)

      v rozsahu, v němž se tato opatření vztahují na žalobce.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce čtyři žalobní důvody.

            1.

            První žalobní důvod vychází z toho, že Rada se dopustila nesprávného posouzení, když měla za to, že kritérium pro zařazení žalobce do čl. 1 odst. 1 napadeného rozhodnutí a do čl. 3 odst. 1 napadeného nařízení bylo splněno.

            2.

            Druhý žalobní důvod vychází z porušení práv žalobce podle článku 6 SEU ve spojení s články 2 a 3 SEU a podle článků 47 a 48 Listiny základních práv Evropské unie v důsledku toho, že Rada předpokládala, že zacházení s žalobcem na Ukrajině je v souladu se základními lidskými právy.

            3.

            Třetí žalobní důvod vychází z toho, že Rada porušila právo žalobce na obhajobu a právo na řádnou správu a na účinnou soudní ochranu.

            4.

            Čtvrtý žalobní důvod vychází z toho, že Rada neodůvodněně a nepřiměřeně porušila právo žalobce na vlastnictví a na dobrou pověst.


201806220231970722018/C 240/171582018CJC24020180709CS01CSINFO_JUDICIAL20180222151621Věc C-158/18 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 22. února 2018 Tulliallan Burlington Ltd proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 6. prosince 2017 ve věci T-123/16, Tulliallan Burlington Ltd v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
 ---documentbreak--- C2402018CS1510120180222CS0017151162Kasační opravný prostředek podaný dne 22. února 2018 Tulliallan Burlington Ltd proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 6. prosince 2017 ve věci T-123/16, Tulliallan Burlington Ltd v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
   (Věc C-158/18 P)2018/C 240/17Jednací jazyk: angličtina
      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Tulliallan Burlington Ltd (zástupce: A. Norris, Barrister)

      Další účastník řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

            —

            zrušil rozsudek Tribunálu, kterým byla zamítnuta žaloba společnosti Tulliallan Burlington Ltd (TBL) proti rozhodnutí odvolacího senátu;

            —

            zrušil rozhodnutí odvolacího senátu [nebo podpůrně vrátil věc zpět Tribunálu k novému rozhodnutí v souladu s rozhodnutím Soudního dvora];

            —

            uložil Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) a Burlington Fashion GmbH (BFG) náhradu nákladů vynaložených TBL v souvislosti s tímto kasačním opravným prostředkem.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Navrhovatelka („TBL“) podává kasační opravný prostředek proti rozsudku Tribunálu na základě následujícího nesprávného právního posouzení ze strany Tribunálu:

            1)

            Důvody spočívající v porušení čl. 8 odst. 5 nařízení 2017/1001 (
                  1
               )

                     a)

                     Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, jelikož neučinil žádná zjištění, co se týče „spojitosti“.

                     b)

                     Tribunál se dále dopustil nesprávného právního posouzení, jelikož konstatoval, že TBL nepředložila důkaz svědčící o újmě na rozlišovací způsobilosti či o získání neférové výhody.

                     c)

                     Tribunál se dále dopustil nesprávného právního posouzení, když konstatoval, že nebyly předloženy potřebné důkazy, jelikož i) nastavil právní limit příliš vysoko a ii) nezohlednil relevantní důkazy.

                     d)

                     Jediný závěr, k němuž totiž Tribunál dospěl, bylo to, že došlo k újmě na rozlišovací způsobilosti či získání neférové výhody.

                     e)

                     Tribunál nesprávně odmítl tvrzení TBL, podle něhož v rozhodnutí odvolacího senátu zjevně nebyla zohledněna její tvrzení.

            2)

            Důvody spočívající v porušení čl. 8 odst. 4 nařízení 2017/1001

                     a)

                     Tribunál odmítl konstatovat, že odvolací senát měl požádat o další vyjádření týkající se čl. 8 odst. 4 za okolností, kdy jediným způsobem jak zajistit spravedlivost rozhodnutí bylo, aby odvolací senát vyzval k podání těchto vyjádření či rozhodl otázku pouze podle čl. 8 odst. 5 a problematiku týkající se čl. 8 odst. 4 vrátil zpět k projednání námitkovému oddělení. Tribunál měl rozhodnutí odvolacího senátu zrušit.

                     b)

                     Tribunál nesprávně souhlasil s konstatováním odvolacího senátu, že TBL nesplnila podmínky čl. 8 odst. 4. Tribunál měl konstatovat, že odvolací senát pochybil, měl zrušit rozhodnutí odvolacího senátu týkající se čl. 8 odst. 4 a měl jej nahradit vlastním rozhodnutím s tím, že čl. 8 odst. 4 byl porušen.

      Důvody spočívající v porušení čl. 8 odst. 1 nařízení 2017/1001

            a)

            Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když aplikoval rozhodnutí ve věci Praktiker, jelikož ve světle rozhodnutí Soudního dvora ve věci EUIPO v. Cactus (C-501/15 P; EU:C:2017:750), se rozhodnutí Praktiker v tomto případě nepoužije na starší ochranné známky.

            b)

            Dále či podpůrně se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení, když aplikoval rozhodnutí Praktiker, jelikož tento rozsudek se neuplatní na služby poskytované obchodními galeriemi.

            c)

            I kdyby starší ochranné známky TBL spadaly pod „maloobchodní služby“ a tudíž by se na ně vztahovalo rozhodnutí Praktiker, Tribunál nesprávně vyložil rozhodnutí Praktiker v tom smyslu, že vylučuje konstatování o zaměnitelnosti.

            d)

            Jelikož se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení při aplikaci rozhodnutí Praktiker, (i) neposoudil nebezpečí ani (ii) toto posouzení nepřenechal odvolacímu senátu. Za těchto okolností měl povinnost jeden z těchto kroků učinit.

      (
         1
      ) – Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001 ze dne 14. června 2017 o ochranné známce Evropské unie (Úř. vest. 2017, L 154, s. 1).


201806220281970482018/C 240/045312016CJC24020180709CS01CSINFO_JUDICIAL201805173422Věc C-531/16: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 17. května 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Lietuvos Aukščiausiasis Teismas – Litva) – Šiaulių regiono atliekų tvarkymo centras, „Ecoservice projektai“ UAB, původně „Specializuotas transportas“ UAB „Řízení o předběžné otázce — Směrnice 2004/18/ES — Postupy při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby — Existence vztahů mezi uchazeči, kteří předložili odlišné nabídky pro tutéž zakázku — Povinnosti uchazečů, veřejného zadavatele a vnitrostátního soudu“
 ---documentbreak--- C2402018CS320120180517CS00043242Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 17. května 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Lietuvos Aukščiausiasis Teismas – Litva) – Šiaulių regiono atliekų tvarkymo centras, „Ecoservice projektai“ UAB, původně „Specializuotas transportas“ UAB
   (Věc C-531/16) (
         1
      )
   „„Řízení o předběžné otázce — Směrnice 2004/18/ES — Postupy při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby — Existence vztahů mezi uchazeči, kteří předložili odlišné nabídky pro tutéž zakázku — Povinnosti uchazečů, veřejného zadavatele a vnitrostátního soudu““2018/C 240/04Jednací jazyk: litevština
      Předkládající soud

   Lietuvos Aukščiausiasis Teismas

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Šiaulių regiono atliekų tvarkymo centras, „Ecoservice projektai“ UAB, anciennement „Specializuotas transportas“ UAB

      za přítomnosti:: „VSA Vilnius“ UAB, „Švarinta“ UAB, „Specialus autotransportas“ UAB, „Ecoservice“ UAB

      Výrok

   Článek 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby musí být vykládán v tom smyslu, že:

            —

            v případě neexistence výslovného právního ustanovení nebo zvláštní podmínky v oznámení o zahájení zadávacího řízení nebo v zadávací dokumentaci upravující podmínky zadání veřejné zakázky nejsou propojení uchazeči předkládající samostatné nabídky ve stejném řízení povinni z vlastního podnětu informovat veřejného zadavatele o vzájemných vztazích;

            —

            jestliže má veřejný zadavatel k dispozici skutečnosti zpochybňující samostatnost a nezávislost nabídek předložených některými uchazeči, je povinen ověřit, zda jsou jejich nabídky skutečně samostatné a nezávislé, a to případně tak, že si vyžádá dodatečné informace od těchto uchazečů. Pokud se ukáže, že tyto nabídky nejsou samostatné a nezávislé, brání článek 2 směrnice 2004/18 tomu, aby byla zakázka přidělena uchazečům, kteří předložili takovou nabídku.

      (
         1
      ) – Úř. věst. C 6, 9.1.2017.


201806220101970522018/C 240/181992018CJC24020180709CS01CSINFO_JUDICIAL20180319161721Věc C-199/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 19. března 2018 – Pollo del Campo S.c.a., Avi Coop Società Cooperativa Agricola v. Regione Emilia-Romagna a další
 ---documentbreak--- C2402018CS1610120180319CS0018161172Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 19. března 2018 – Pollo del Campo S.c.a., Avi Coop Società Cooperativa Agricola v. Regione Emilia-Romagna a další
   (Věc C-199/18)2018/C 240/18Jednací jazyk: italština
      Předkládající soud

   Consiglio di Stato

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelky: Pollo del Campo S.c.a., Avi Coop Società Cooperativa Agricola

      Odpůrci: Regione Emilia-Romagna, Azienda Unità Sanitaria Locale 104 di Modena, A.U.S.L. Romagna

      Předběžné otázky

            1)

            Má být článek 27 nařízení ES [č. 882/2004], který pro činnosti uvedené v příloze IV oddílu A a příloze V oddílu A stanoví, že členské státy zajistí výběr poplatku, vykládán v tom smyslu, že ukládá povinnost k platbě všem zemědělcům, a to i když „vykonávají porážku nebo bourání masa účelově a ve spojení s činností chovu zvířat“?

            2)

            Může členský stát z placení veterinárních poplatků vyloučit některé kategorie zemědělců, a to přesto, že zavedl systém výběru poplatků, který je jako celek způsobilý zajistit úhradu nákladů vynaložených na úřední kontroly, anebo může uplatňovat sazby, které jsou nižší než sazby stanovené v nařízení ES č. 8[8]2/2004 (
                  1
               )?

      (
         1
      ) – Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 882/2004 ze dne 29. dubna 2004 o úředních kontrolách za účelem ověření dodržování právních předpisů týkajících se krmiv a potravin a pravidel o zdraví zvířat a dobrých životních podmínkách zvířat (Úř. věst. L 165, 30. 4. 2004, s. 1).


201806220321970492018/C 240/055662016CJC24020180709CS01CSINFO_JUDICIAL201805174411Věc C-566/16: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 17. května 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Nyíregyházi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Maďarsko) – Dávid Vámos v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága „Řízení o předběžné otázce — Společný systém daně z přidané hodnoty — Směrnice 2006/112/ES — Články 282 až 292 — Zvláštní režim pro malé podniky — Režim osvobození — Povinnost rozhodnout se pro zvláštní režim v referenčním kalendářním roce“
 ---documentbreak--- C2402018CS410120180517CS00054141Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 17. května 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Nyíregyházi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Maďarsko) – Dávid Vámos v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
   (Věc C-566/16) (
         1
      )
   „„Řízení o předběžné otázce — Společný systém daně z přidané hodnoty — Směrnice 2006/112/ES — Články 282 až 292 — Zvláštní režim pro malé podniky — Režim osvobození — Povinnost rozhodnout se pro zvláštní režim v referenčním kalendářním roce““2018/C 240/05Jednací jazyk: maďarština
      Předkládající soud

   Nyíregyházi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Dávid Vámos

      Žalovaný: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

      Výrok

   Unijní právo musí být vykládáno v tom smyslu, že nebrání vnitrostátní právní úpravě, která vylučuje uplatnění zvláštního režimu DPH, který zavádí osvobození pro malé podniky a byl přijat v souladu s ustanoveními oddílu 2 kapitoly 1 hlavy XII směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty, na osobu povinnou k dani, která splňuje všechny věcné podmínky, ale nezvolila možnost uplatňovat tento režim při oznámení o zahájení své hospodářské činnosti daňové správě.
   (
         1
      ) – Úř. věst. C 104, 3.4.2017.


201806220491970222018/C 240/489012016TC24020180709CS01CSINFO_JUDICIAL20180515434311Věc T-901/16 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 15. května 2018 – Elche Club de Fútbol v. Komise „Návrh na předběžné opatření — Státní podpory — Podpory poskytnuté Španělskem některým profesionálním fotbalovým klubům — Veřejná záruka poskytnutá veřejnoprávním subjektem — Rozhodnutí o neslučitelnosti s vnitřním trhem — Návrh na odklad vykonatelnosti — Fumus boni juris — Naléhavost — Zvážení zájmů“
 ---documentbreak--- C2402018CS4310120180515CS0048431431Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 15. května 2018 – Elche Club de Fútbol v. Komise
   (Věc T-901/16 R)
   „„Návrh na předběžné opatření — Státní podpory — Podpory poskytnuté Španělskem některým profesionálním fotbalovým klubům — Veřejná záruka poskytnutá veřejnoprávním subjektem — Rozhodnutí o neslučitelnosti s vnitřním trhem — Návrh na odklad vykonatelnosti — Fumus boni juris — Naléhavost — Zvážení zájmů““2018/C 240/48Jednací jazyk: španělština
      Účastníci řízení

      Žalobce: Elche Club de Fútbol, SAD (Elche, Španělsko) (zástupci: M. Segura Catalán a M. Clayton, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: B. Stromsky, G. Luengo a P. Němečková, zmocněnci)

      Vedlejší účastník podporující žalobce: Španělské království (zástupce: A. Gavela Llopis, zmocněnec)

      Předmět věci

   Návrh podaný na základě článků 278 a 279 SFEU, který směřuje k odkladu vykonatelnosti rozhodnutí Komise (EU) č. 2017/365 ze dne 4. července 2016 o státní podpoře SA.36387 (2013/C) (ex 2013/NN) (ex 2013/CP), kterou Španělsko poskytlo Valencia Club de Fútbol, SAD, Hércules Club de Fútbol, SAD a Elche Club de Fútbol (Úř. věst. 2017, L 55, s. 12).

      Výrok

            1)

            Odkládá se vykonatelnost rozhodnutí Komise (EU) č. 2017/365 ze dne 4. července 2016 o státní podpoře SA.36387 (2013/C) (ex 2013/NN) (ex 2013/CP). kterou Španělsko poskytlo Valencia Club de Fútbol, SAD, Hércules Club de Fútbol, SAD a Elche Club de Fútbol (Úř. věst. 2017, L 55, s. 12) v rozsahu, v němž se týká navrácení podpory Elche Club de Fútbol, označené jako opatření 3 v článku 1 uvedeného rozhodnutí.

            2)

            Ve zbývající části se návrh zamítá.

            3)

            Usnesení ze dne 6. března 2017, Elche Club de Fútbol v. Komise (T 901/16 R) se zrušuje.

            4)

            O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


201806220261970472018/C 240/192002018CJC24020180709CS01CSINFO_JUDICIAL20180319171711Věc C-200/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 19. března 2018 – C.A.F.A.R. – Società Agricola Cooperativa, Società Agricola Guidi di Roncofreddo di Guidi Giancarlo e Nicolini Fausta v. Regione Emilia-Romagna a další
 ---documentbreak--- C2402018CS1710120180319CS0019171171Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 19. března 2018 – C.A.F.A.R. – Società Agricola Cooperativa, Società Agricola Guidi di Roncofreddo di Guidi Giancarlo e Nicolini Fausta v. Regione Emilia-Romagna a další
   (Věc C-200/18)2018/C 240/19Jednací jazyk: italština
      Předkládající soud

   Consiglio di Stato

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelky: C.A.F.A.R. – Società Agricola Cooperativa, Società Agricola Guidi di Roncofreddo di Guidi Giancarlo e Nicolini Fausta

      Odpůrci: Regione Emilia-Romagna, Azienda Unità Sanitaria Locale 104 di Modena, A.U.S.L. Romagna

      Předběžné otázky

            1)

            Má být článek 27 nařízení ES [č. 882/2004], který pro činnosti uvedené v příloze IV oddílu A a příloze V oddílu A stanoví, že členské státy zajistí výběr poplatku, vykládán v tom smyslu, že ukládá povinnost k platbě všem zemědělcům, a to i když „vykonávají porážku nebo bourání masa účelově a ve spojení s činností chovu zvířat“?

            2)

            Může členský stát z placení veterinárních poplatků vyloučit některé kategorie zemědělců, a to přesto, že zavedl systém výběru poplatků, který je jako celek způsobilý zajistit úhradu nákladů vynaložených na úřední kontroly, anebo může uplatňovat sazby, které jsou nižší než sazby stanovené v nařízení ES č. 8[8]2/2004 (
                  1
               )?

      (
         1
      ) – Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 882/2004 ze dne 29. dubna 2004 o úředních kontrolách za účelem ověření dodržování právních předpisů týkajících se krmiv a potravin a pravidel o zdraví zvířat a dobrých životních podmínkách zvířat (Úř. věst. L 165, 30. 4. 2004, s. 1).


201806220091970342018/C 240/323062018CJC24020180709CS01CSINFO_JUDICIAL20180507292911Věc C-306/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Krajský soud v Ostravě – pobočka v Olomouci (Česká republika) dne 7. května 2018 – KORADO, a.s. v. Generální ředitelství cel
 ---documentbreak--- C2402018CS2910120180507CS0032291291Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Krajský soud v Ostravě – pobočka v Olomouci (Česká republika) dne 7. května 2018 – KORADO, a.s. v. Generální ředitelství cel
   (Věc C-306/18)2018/C 240/32Jednací jazyk: čeština
      Předkládající soud

   Krajský soud v Ostravě – pobočka v Olomouci

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: KORADO, a.s.

      Žalovaný: Generální ředitelství cel

      Předběžné otázky

            1)

            Je prováděcí nařízení Komise EU 2015/23 (
                  1
               ) ze dne 5. ledna. 2015, v němž je zboží, popsané ve sloupci 1 tabulky obsažené v příloze, zařazené do položky 7 307 93 19 KN, platné?

            2)

            Je-li toto nařízení neplatné, mohou být dotčené výrobky zařazeny do podpoložky 7 322 19 00 KN?

            3)

            Je-li toto nařízení platné, musejí být dotčené výrobky zařazeny do podpoložky 7 307 93 19 KN?

      (
         1
      ) – Prováděcí nařízení Komise (EU) 2015/23 ze dne 5. ledna 2015 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury, Úř. věst. 2015, L 4, s. 15


201806220641970442018/C 240/643072018TC24020180709CS01CSINFO_JUDICIAL20180516555511Věc T-307/18: Žaloba podaná dne 16. května 2018 – Zhejiang Jiuli Hi-Tech Metals v. Komise
 ---documentbreak--- C2402018CS5510120180516CS0064551551Žaloba podaná dne 16. května 2018 – Zhejiang Jiuli Hi-Tech Metals v. Komise
   (Věc T-307/18)2018/C 240/64Jednací jazyk: angličtina
      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Zhejiang Jiuli Hi-Tech Metals Co. Ltd (Huzhou City, Čína) (zástupci: K. Adamantopoulos a P. Billiet, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

            —

            zrušil prováděcí nařízení Komise (EU) č. 2018/330 ze dne 5. března 2018, kterým se ukládá konečné antidumpingové clo na dovoz některých bezešvých trubek a dutých profilů z nerezavějící oceli pocházejících z Čínské lidové republiky na základě přezkumu před pozbytím platnosti podle čl. 11 odst. 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/1036 v rozsahu, v němž se týká žalobkyně; a

            —

            uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů.

            1.

            První žalobní důvod vycházející z tvrzení, že Komise přijala nařízení č. 2018/330 způsobem, který z věcného hlediska porušuje právo žalobkyně na obhajobu v rozporu s čl. 3 odst. 2, čl. 16 odst. 1, čl. 19 odst. 2 a 4, čl. 20 odst. 2, čl. 20 odst. 4, čl. 21 odst. 5 a 7 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 2016/1036 ze dne 8. června 2016 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropské unie, jakož i články 3.1, 5.3, 6.1, 6.1.2, 6.2, 6.4, 6.5.1., 6.6 a 6.9 antidumpingové dohody WTO.

            2.

            Druhý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že Komise se při přijímání nařízení č. 2018/330 dopustila zjevně nesprávného právního a skutkového posouzení, když pro výpočet běžné hodnoty ve vztahu k žalobkyni použila v rozporu s čl. 1 odst. 2 a 3, čl. 2 odst. 1 a 7 a čl. 11 odst. 9 nařízení č. 2016/1036, jakož i s články 2.2 a 6.10.1 antidumpingové dohody WTO metodu srovnatelné země. Komise použití čl. 2 odst. 7 nařízení č. 2016/1036 ve vztahu k žalobkyni nijak neodůvodnila.

            3.

            Třetí žalobní důvod vycházející z tvrzení, že Komise se při přijímání nařízení č. 2018/330 dopustila zjevně nesprávného právního a skutkového posouzení, když v rozporu s čl. 2 odst. 2, 5 a 6, čl. 6 odst. 7 a 8 a čl. 16 odst. 1 nařízení č. 2016/1036, jakož i s články 2.2.1.1, 2.2.2, 2.4 a 2.6. antidumpingové dohody WTO přijala nesprávný číselný kód dotčeného výrobku (PCN).

            4.

            Čtvrtý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že Komise se při přijímání nařízení č. 2018/330 dopustila zjevně nesprávného právního a skutkového posouzení, protože použitá metodologie v rozporu s čl. 1 odst. 4, čl. 2 odst. 6, 10 a 11, čl. 17 odst. 1 a 2 a čl. 18 odst. 3 nařízení č. 2016/1036, jakož i články 2.2, 2.2.2, 2.4, 2.4.2, 2.6, 3.6 a 9.2 antidumpingové dohody WTO zkreslila z věcného hlediska dumpingové rozpětí žalobkyně.

            5.

            Pátý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že Komise se při přijímání nařízení č. 2018/330 dopustila zjevně nesprávného právního a skutkového posouzení, když v rozporu s čl. 1 odst. 1, 2 a odst. 3, čl. 2 odst. 12, čl. 2 odst. 9, čl. 3 odst. 2, 3, 6, 7 a 9 a čl. 11 odst. 1 nařízení č. 2016/1036, jakož i s články 1, 2.1, 2.4.2, 3.1, 3.5, 3.7 a 9.3 antidumpingové dohody WTO konstatovala existenci újmy, jakož i pravděpodobnost obnovy újmy a neověřila existenci příčinné souvislosti.


201806290481986562018/C 249/373032017TC24920180716CS01CSINFO_JUDICIAL20180529303011Věc T-303/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 29. května 2018 – Sata v. EUIPO – Zhejiang Rongpeng Air Tools (4000) „Ochranná známka Evropské unie — Řízení o prohlášení neplatnosti — Slovní ochranná známka Evropské unie 4000 — Absolutní důvod pro zamítnutí — Popisný charakter — Článek 52 odstavec 1 písm. a) a b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní článek 59 odstavec 1 písm. a) a b) nařízení (EU) 2017/1001] — Článek 7 odstavec 1 písm. c) nařízení č. 207/2009 [nyní článek 7 odstavec 1 písm. c) nařízení 2017/1001] — Égalité de traitement — Zásada řádné správy — Povinnost uvést odůvodnění“
 ---documentbreak--- C2492018CS3010120180529CS0037301301Rozsudek Tribunálu ze dne 29. května 2018 – Sata v. EUIPO – Zhejiang Rongpeng Air Tools (4000)
   (Věc T-303/17) (
         1
      )
   „„Ochranná známka Evropské unie — Řízení o prohlášení neplatnosti — Slovní ochranná známka Evropské unie 4000 — Absolutní důvod pro zamítnutí — Popisný charakter — Článek 52 odstavec 1 písm. a) a b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní článek 59 odstavec 1 písm. a) a b) nařízení (EU) 2017/1001] — Článek 7 odstavec 1 písm. c) nařízení č. 207/2009 [nyní článek 7 odstavec 1 písm. c) nařízení 2017/1001] — Égalité de traitement — Zásada řádné správy — Povinnost uvést odůvodnění““2018/C 249/37Jednací jazyk: němčina
      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Sata GmbH & Co. KG (Kornwestheim, Německo) (zástupce: M.-C. Simon, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: D. Hanf, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Zhejiang Rongpeng Air Tools Co. Ltd (Pengjie Town, Čína) (zástupci: S. Fröhlich a M. Hartmann, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 8. března 2017 (věc R 654/2016-4) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi Zhejiang Rongpeng Air Tools a Sata.

      Výrok

            1.

            Žaloba se zamítá.

            2.

            Společnosti Sata GmbH & Co. KG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (
         1
      ) – Úř. věst. C 231, 17.7.2017.


201806290651986812018/C 249/251112016TC24920180716CS01CSINFO_JUDICIAL20180605212111Věc T-111/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 5. června 2018 – Prada v. EUIPO – The Rich Prada International (THE RICH PRADA) „Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Evropské THE RICH PRADA — Starší národní a mezinárodní slovní a obrazové ochranné známky PRADA — Relativní důvody pro zamítnutí zápisu — Článek 8 odstavec 5 nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní článek 8 odstavec 5 nařízení (EU) č. 2017/1001] — Prospěch neprávem získaný z rozlišovací způsobilosti nebo dobrého jména starší ochranné známky — Zásah do rozlišovací způsobilosti nebo dobrého jména — Článek 8 odstavec 1 písm. b) nařízení č. 207/2009 [nyní článek 8 odstavec 1 písm. b) nařízení č. 2017/1001] — Nebezpečí záměny“
 ---documentbreak--- C2492018CS2110120180605CS0025211211Rozsudek Tribunálu ze dne 5. června 2018 – Prada v. EUIPO – The Rich Prada International (THE RICH PRADA)
   (Věc T-111/16) (
         1
      )
   „„Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Evropské THE RICH PRADA — Starší národní a mezinárodní slovní a obrazové ochranné známky PRADA — Relativní důvody pro zamítnutí zápisu — Článek 8 odstavec 5 nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní článek 8 odstavec 5 nařízení (EU) č. 2017/1001] — Prospěch neprávem získaný z rozlišovací způsobilosti nebo dobrého jména starší ochranné známky — Zásah do rozlišovací způsobilosti nebo dobrého jména — Článek 8 odstavec 1 písm. b) nařízení č. 207/2009 [nyní článek 8 odstavec 1 písm. b) nařízení č. 2017/1001] — Nebezpečí záměny““2018/C 249/25Jednací jazyk: angličtina
      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Prada SA (Lucemburk, Lucembursko) (zástupce: F. Jacobacci, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: J. Crespo Carrillo, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: The Rich Prada International PT (Surabaya, Indonésie) (zástupce: Y. Zhou, solicitor)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 13. ledna 2016 (spojené věci R 3076/2014-2 a R 3186/2014-2), ve znění opravy ze dne 14. března 2017, týkajícímu se námitkového řízení mezi Prada a The Rich Prada International.

      Výrok

            1.

            Žaloba se zamítá.

            2.

            Společnosti Prada SA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (
         1
      ) – Úř. věst. C 175, 17.5.2016.


201806290701986592018/C 249/492922018TC24920180716CS01CSINFO_JUDICIAL20180507393911Věc T-292/18: Žaloba podaná dne 7. května 2018 – Portugalsko v. Komise
 ---documentbreak--- C2492018CS3910120180507CS0049391391Žaloba podaná dne 7. května 2018 – Portugalsko v. Komise
   (Věc T-292/18)2018/C 249/49Jednací jazyk: portugalština
      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Portugalská republika (zástupci: L. Inez Fernandes, M. Figueiredo, P. Estevão a J. Saraiva de Almeida, zmocněnci)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

            —

            zrušil prováděcí rozhodnutí Komise C(2018) 955 ze dne 27. února 2018, kterým se z financování Evropskou unií vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV), a to v rozsahu, v němž z financování Evropskou unií vylučuje některé Portugalskem vykázané výdaje ve výši 1052101,05 eura, neboť přestavují „Dluhy nesprávně vykázané v tabulkách přílohy III, kdy se neuplatnilo pravidlo 50/50“;

            —

            uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby se žalobkyně dovolává porušení ustanovení článků 32 a 33 nařízení (ES) č. 1290/2005 (
         1
      ) a článku 54 nařízení (ES) č. 1306/2013 (
         2
      ).
   (
         1
      ) – Nařízení Rady (ES) č. 1290/2005 ze dne 21. června 2005 o financování společné zemědělské politiky (Úř. věst. 2005, L 209, s. 1).
   (
         2
      ) – Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1306/2013 ze dne 17. prosince 2013 o financování, řízení a sledování společné zemědělské politiky a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 352/78, (ES) č. 165/94, (ES) č. 2799/98, (ES) č. 814/2000, (ES) č. 1290/2005 a (ES) č. 485/2008 (Úř. věst. 2013, L 347, s. 549).


201806290121986462018/C 249/026552017CJC24920180716CS01CSINFO_JUDICIAL201711242211Věc C-655/17 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 24. listopadu 2017 společností Berliner Stadtwerke GmbH proti usnesení Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 20. září 2017 ve věci T-719/16, Berliner Stadtwerke GmbH v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví
 ---documentbreak--- C2492018CS210120171124CS00022121Kasační opravný prostředek podaný dne 24. listopadu 2017 společností Berliner Stadtwerke GmbH proti usnesení Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 20. září 2017 ve věci T-719/16, Berliner Stadtwerke GmbH v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví
   (Věc C-655/17 P)2018/C 249/02Jednací jazyk: němčina
      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Berliner Stadtwerke GmbH (zástupci: O. Spieker a A. Schönfleisch, advokáti)

      Další účastník řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví
   Soudní dvůr Evropské unie (desátý senát) usnesením ze dne 31. května 2018 zamítl kasační opravný prostředek jako z části zjevně nepřípustný a z části zjevně neopodstatněný a rozhodl, že účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek ponese vlastní náklady řízení.


201806290771986732018/C 249/261602016TC24920180716CS01CSINFO_JUDICIAL20180531212222Věc T-160/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 31. května 2018 – Groningen Seaports a další v. Komise „Státní podpory — Osvobození od korporační daně poskytnuté Nizozemskem šesti nizozemským veřejným námořním přístavům — Rozhodnutí prohlašující režim státních podpor za neslučitelný s vnitřním trhem — Povinnost uvést odůvodnění — Rovné zacházení“
 ---documentbreak--- C2492018CS2120120180531CS0026212222Rozsudek Tribunálu ze dne 31. května 2018 – Groningen Seaports a další v. Komise
   (Věc T-160/16) (
         1
      )
   „„Státní podpory — Osvobození od korporační daně poskytnuté Nizozemskem šesti nizozemským veřejným námořním přístavům — Rozhodnutí prohlašující režim státních podpor za neslučitelný s vnitřním trhem — Povinnost uvést odůvodnění — Rovné zacházení““2018/C 249/26Jednací jazyk: nizozemština
      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Groningen Seaports NV (Delfzijl, Nizozemsko) a 5 dalších žalobkyň, jejichž jména jsou uvedena v příloze rozsudku (zástupci: původně E. Pijnacker Hordijk a I. Kieft, poté A. Kleinhout a C. Zois, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně S. Noë, B. Stromsky a J.-F. Brakeland, poté S. Noë a B. Stromsky, zmocněnci)

      Vedlejší účastník podporující žalobkyně: Nizozemské království (zástupci: J. Langer a M. Bulterman, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh založený na článku 263 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí Komise (EU) 2016/634 ze dne 21. ledna 2016 o opatření podpory SA.25338 (2014/C) (ex E 3/2008 a ex CP 115/2004), jež provedlo Nizozemsko – osvobození veřejných podniků od daně z příjmu právnických osob (Úř. věst. 2016, L 113, s. 148)

      Výrok rozsudku

            1)

            Povoluje se, aby společnost Havenbedrijf Moerdijk NV vstoupila do řízení na místo společnosti Havenschap Moerdijk jakožto žalobkyně.

            2)

            Žaloba se zamítá.

            3)

            Groningen Seaports NV a 5 dalších žalobkyň, jejichž jména jsou uvedena v příloze rozsudku, ponesou vlastní náklady řízení a ukládá se jim náhrada nákladů řízení vynaložených Evropskou komisí.

            4)

            Nizozemské království ponese vlastní náklady řízení.

      (
         1
      ) – Úř. věst. C 200, 6.6.2016.


201806290431986802018/C 249/393142017TC24920180716CS01CSINFO_JUDICIAL20180531313222Věc T-314/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 31. května 2018 – Nosio v. EUIPO (MEZZA) „Ochranná známka Evropské unie — Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie MEZZA — Absolutní důvody pro zamítnutí zápisu — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001] — Popisný charakter — Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení 2017/1001] — Omezení výrobků — Článek 43 odst. 1 nařízení č. 207/2009 (nyní článek 49 odst. 1 nařízení 2017/1001) — Povinnost uvést odůvodnění — Právo být vyslechnut — Článek 75 nařízení č. 207/2009 (nyní článek 94 odst. 1 nařízení 2017/1001)“
 ---documentbreak--- C2492018CS3120120180531CS0039312322Rozsudek Tribunálu ze dne 31. května 2018 – Nosio v. EUIPO (MEZZA)
   (Věc T-314/17) (
         1
      )
   „„Ochranná známka Evropské unie — Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie MEZZA — Absolutní důvody pro zamítnutí zápisu — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001] — Popisný charakter — Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení 2017/1001] — Omezení výrobků — Článek 43 odst. 1 nařízení č. 207/2009 (nyní článek 49 odst. 1 nařízení 2017/1001) — Povinnost uvést odůvodnění — Právo být vyslechnut — Článek 75 nařízení č. 207/2009 (nyní článek 94 odst. 1 nařízení 2017/1001)““2018/C 249/39Jednací jazyk: italština
      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Nosio SpA (Mezzocorona, Itálie) (zástupci: A. Perani a J. Graffer, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: M. Capostagno a A. Folliard-Monguiral, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 1. března 2017 (věc R 1518/2016-5) týkajícímu se zápisu slovní ochranné známky MEZZA jako ochranné známky Evropské unie

      Výrok

            1)

            Žaloba se zamítá.

            2)

            Společnosti Nosio SpA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (
         1
      ) – Úř. věst. C 231, 17.7.2017.


201806290631986682018/C 249/502952018TC24920180716CS01CSINFO_JUDICIAL20180607404121Věc T-295/18: Žaloba podaná dne 7. června 2018 – Řecko v. Komise
 ---documentbreak--- C2492018CS4010120180607CS0050401412Žaloba podaná dne 7. června 2018 – Řecko v. Komise
   (Věc T-295/18)2018/C 249/50Jednací jazyk: řečtina
      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Řecká republika (zástupci: G. Kanellopoulos, I. Pachi, A-E. Vasilopoulou a E. Chroni)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

            —

            zrušil napadené rozhodnutí v rozsahu, v němž byly z financování Unie vyloučeny některé výdaje Řecké republiky v celkové výši (hrubé) částky 17869131,75 eur (finanční dopad ve výši 14857076,98 eur) vzniklé a deklarované v rámci EZFRV ve vztahu k opatření 125A, 321 a 322 (hrubá částka ve výši 15631043,52 eur a finanční dopad ve výši 12618988,75 eur) a opatření 123A (částka 2238088,23 eur), jakož i částka 588103,59 eur (na výdaje) provedené v rámci EZZF v návaznosti na kontrolní opatření týkající se transakcí za rozpočtové roky 2011-2014, a

            —

            uložil žalované náhradu nákladů řízení vzniklých Řecké republice.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu své žaloby uvádí žalobkyně osm žalobních důvodů. Prvních šest žalobních důvodů se týká opravy v rámci EZFRV v opatřeních 125A, 321, 322 a 123A, zatímco poslední dva žalobní důvody se týkají opravy vzhledem k nedostatkům kontroly transakcí podle hlavy V kapitoly III nařízení (EU) č. 1306/2013 (
         1
      ).

            1.

            První žalobní důvod vychází z nesprávného výkladu a použití podmínky uvedené v čl. 52 odst. 4 písm. c) nařízení (EU) č. 1306/2013, překročení pravomoci Komise ratione temporis ohledně uložení sporných finančních oprav a věcné chyby Komise při určení základu pro výpočet sporné opravy.

            2.

            Druhý podpůrný žalobní důvod vychází z porušení zásad ne bis in idem, právní jistoty, řádné správy, legitimního očekávání členského státu a proporcionality.

            3.

            Třetí žalobní důvod vychází z porušení ustanovení čl. 71 odst. 2 a čl. 75 odst. 1 nařízení (ES) č. 1698/2005 (
                  2
               ), článku 43 nařízení (ES) č. 1974/2006 (
                  3
               ), ustanovení vnitrostátního programu rozvoje venkova schváleného Komisí (PRV 2007 – 2013), jakož i čl. 24 odst. 2 písm. b) nařízení (EU) č. 65/2001 (
                  4
               ), z chybějícího právního základu a nedostatku odůvodnění, jakož i chyby ve věcném posouzení ohledně uložené paušální opravy ve výši 10 %, neboť řídicí orgán vykonával své pravomoci řádně a úplně.

            4.

            Čtvrtý žalobní důvod, který je podpůrný k třetímu žalobnímu důvodu, vychází z porušení zásad proporcionality a legitimního očekávání členského státu a pokynů uvedených v dokumentech VI/5330/1997 a C(2015) 3675 ze dne 8. června 2015, jakož i z nedostatečného odůvodnění uplatnění paušální opravy ve výši 10 %.

            5.

            Pátý žalobní důvod vychází z porušení ustanovení čl. 24 odst. 2 nařízení (EU) č. 65/2011, z nesprávného posouzení skutkového stavu a nedostatečného odůvodnění, pokud jde o nedostatky spojené s posouzením žádostí o podporu ze strany řídicího orgánu, jakož i nedostatky při kontrole hodnotící činnosti, a rovněž z porušení zásady proporcionality.

            6.

            Šestý žalobní důvod vychází z porušení ustanovení čl. 24 odst. 1 a 2 nařízení (EU) č. 65/2011 a zásady proporcionality, nesprávného skutkového zjištění a nedostatečného odůvodnění, pokud jde o nedostatky při posouzení přiměřenosti výdajů.

            7.

            V rámci sedmého žalobního důvodu žalobkyně uvádí, že finanční oprava uložená za rozpočtové roky 2011 až 2013 musí být prohlášena za neplatnou, protože nemá žádný právní základ ani odůvodnění a protože je, zejména pokud jde o rok 2013, v rozporu se zásadou řádné správy.

            8.

            V rámci osmého žalobního důvodu je v pěti samostatných bodech namítáno, že sporná oprava byla uložena z důvodu nesprávného skutkového zjištění Komisí s naprostým nedostatkem odůvodnění a v rozporu s právy na obhajobu Řecké republiky.

      (
         1
      ) – Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1306/2013 ze dne 17. prosince 2013 o financování, řízení a sledování společné zemědělské politiky a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 352/78, (ES) č. 165/94, (ES) č. 2799/98, (ES) č. 814/2000, (ES) č. 1290/2005 a (ES) č. 485/2008 (Úř. věst. 2013, L 347, s. 549).
   (
         2
      ) – Nařízení Rady (ES) č 1698/2005 ze dne 20. září 2005 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) (Úř. věst. 2005, L 277, s. 1)
   (
         3
      ) – Nařízení Komise (ES) č. 363/2009 ze dne 4. května 2009 o změně nařízení (ES) č. 1974/2006, kterým se stanoví podrobná pravidla pro použití nařízení Rady (ES) č. 1698/2005 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) (Úř. věst. 2006, L 368. s. 15).
   (
         4
      ) – Nařízení Komise (EU) č. 65/2011 ze dne 27. ledna 2011 , kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1698/2005, pokud jde o provádění kontrolních postupů a podmíněnosti s ohledem na opatření na podporu rozvoje venkova (Úř. věst. 2011, L 25, s. 8).


201806290061986612018/C 249/132552018CJC24920180716CS01CSINFO_JUDICIAL201804119911Věc C-255/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itálie) dne 11. dubna 2018 – State Street Bank International GmbH v. Banca d’Italia
 ---documentbreak--- C2492018CS910120180411CS00139191Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itálie) dne 11. dubna 2018 – State Street Bank International GmbH v. Banca d’Italia
   (Věc C-255/18)2018/C 249/13Jednací jazyk: italština
      Předkládající soud

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: State Street Bank International GmbH

      Žalovaná: Banca d’Italia

      Předběžné otázky

            1)

            Zahrnují „změny postavení“, které podle článku 12 nařízení (EU) 2015/63 (
                  1
               ) nemají vliv na povinnost poskytnout příspěvek, také fúzi sloučením jedné instituce, která dříve podléhala dohledu vnitrostátního orgánu příslušného k řešení krize, do mateřské společnosti z jiného členského státu, k níž došlo během příspěvkového období, a uplatní se toto pravidlo i v případě, že k fúzi a následnému zániku této instituce došlo v roce 2015, tedy v době, kdy vnitrostátní orgán příslušný k řešení krize, ani vnitrostátní fond ještě nebyly členským státem formálně zřízeny a příspěvky ještě nebyly vypočítány?

            2)

            Musí být článek 12 nařízení EU 2015/63 ve spojení s článkem 14 tohoto nařízení a články 103 a 104 směrnice 2014/59/EU (
                  2
               ) vykládán v tom smyslu, že i v případě fúze sloučením do mateřské společnosti [se sídlem] v jiném členském státě, která se uskuteční v průběhu příspěvkového roku, je instituce povinna zaplatit celý příspěvek za daný rok a nikoli příspěvek v poměru k měsícům, kdy tato instituce podléhala dohledu orgánu příslušného k řešení krize v prvním členském státě, a to na základě analogie s tím, co je stanoveno v čl. 12 odst. 1 nařízení (EU) 2015/63 pro instituci, „nad níž se dohled začal provádět nově“?

            3)

            Musí se podle směrnice 2014/59/EU, nařízení (EU) 2015/63 a zásad, kterými se řídí Systém nástrojů pro řešení bankovních krizí, tato pravidla, která se týkají řádného příspěvku, a zejména čl. 12 odst. 2 nařízení (EU) 2015/63, rovněž použít, s ohledem na okamžik určení subjektů povinných k poskytnutí příspěvku a k podílu na příspěvku, také na mimořádný příspěvek, a to s přihlédnutím k jeho povaze a k předpokladům stanoveným k jeho uložení?

      (
         1
      ) – Nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) 2015/63 ze dne 21. října 2014 , kterým se doplňuje směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/59/EU, pokud jde o příspěvky předem do mechanismů financování k řešení krizí (Úř. věst. L 11, s. 44).
   (
         2
      ) – Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/59/EU ze dne 15. května 2014, kterou se stanoví rámec pro ozdravné postupy a řešení krize úvěrových institucí a investičních podniků a kterou se mění směrnice Rady 82/891/EHS, směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/24/ES, 2002/47/ES, 2004/25/ES, 2005/56/ES, 2007/36/ES, 2011/35/EU, 2012/30/EU a 2013/36/EU a nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1093/2010 a (EU) č. 648/2012 (Úř. věst. L 173, s. 190).


201806290541986662018/C 249/403522017TC24920180716CS01CSINFO_JUDICIAL20180531323321Věc T-352/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 31. května 2018 – Korwin-Mikke v. Parlament „Institucionální právo — Evropský parlament — Jednací řád Evropského parlamentu — Chování narušující důstojnost Parlamentu a řádný chod parlamentní činnosti — Kázeňské sankce spočívající ve ztrátě nároku na denní příspěvek a v dočasném vyloučení z účasti na veškerých činnostech Parlamentu — Svoboda projevu — Povinnost uvést odůvodnění — Nesprávné právní posouzení“
 ---documentbreak--- C2492018CS3210120180531CS0040321332Rozsudek Tribunálu ze dne 31. května 2018 – Korwin-Mikke v. Parlament
   (Věc T-352/17) (
         1
      )
   „„Institucionální právo — Evropský parlament — Jednací řád Evropského parlamentu — Chování narušující důstojnost Parlamentu a řádný chod parlamentní činnosti — Kázeňské sankce spočívající ve ztrátě nároku na denní příspěvek a v dočasném vyloučení z účasti na veškerých činnostech Parlamentu — Svoboda projevu — Povinnost uvést odůvodnění — Nesprávné právní posouzení““2018/C 249/40Jednací jazyk: francouzština
      Účastníci řízení

      Žalobce: Janusz Korwin-Mikke (Józefów, Polsko) (zástupci: M. Cherchi, A. Daoût a M. Dekleermaker, advokáti)

      Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: N. Görlitz, S. Seyr a S. Alonso de León, zmocněnci)

      Předmět věci

   Jednak návrh podaný na základě článku 263 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí předsedy Parlamentu ze dne 14. března 2017 a rozhodnutí předsednictva Parlamentu ze dne 3. dubna 2017, jimiž se ukládá žalobci sankce ve formě ztráty nároku na denní příspěvek na dobu 30 dnů, dočasného vyloučení z účasti na veškerých činnostech Parlamentu po dobu deseti po sobě následujících dnů a zákazu reprezentovat Parlament po dobu jednoho roku, a jednak návrh podaný na základě článku 268 SFEU a znějící na náhradu škody, kterou žalobce údajně utrpěl v důsledku uvedených rozhodnutí.

      Výrok rozsudku

            1)

            Rozhodnutí předsednictva Evropského parlamentu ze dne 3. dubna 2017 se zrušuje.

            2)

            Návrh na náhradu škody se zamítá.

            3)

            Janusz Korwin-Mikke a Evropský parlament ponesou každý vlastní náklady řízení.

      (
         1
      ) – Úř. věst. C 239, 24.7.2017.


201806290441986552018/C 249/512982018TC24920180716CS01CSINFO_JUDICIAL20180507414221Věc T-298/18: Žaloba podaná dne 7. května 2018 – Banco Comercial Português a další v. Komise
 ---documentbreak--- C2492018CS4110120180507CS0051411422Žaloba podaná dne 7. května 2018 – Banco Comercial Português a další v. Komise
   (Věc T-298/18)2018/C 249/51Jednací jazyk: angličtina
      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Banco Comercial Português (Porto, Portugalsko), Banco ActivoBank S.A. (Lisabon) a Banco de Investimento Imobiliário S.A. (Lisabon) (zástupci: C. Botelho Moniz, L. do Nascimento Ferreira, F.-C. Laprévote, A. Champsaur a D. Oda, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

            —

            zrušil rozhodnutí Komise C(2017/N) ze dne 11. října 2017 (Státní podpora SA.49275) v rozsahu, v němž konstatuje, že kapitálová dohoda, kterou spoluPortugalský krizový fond (dále jen „krizový fond“) a skupina Lone Star (dále jen „Lone Star“) uzavřely v rámci převodu banky Novo Banco, S.A. (dále jen „Novo Banco“) z krizového fondu na Lone Star, je státní podporou neslučitelnou s vnitřním trhem, a

            —

            uložil Komisi náhradu nákladů v tomto řízení, včetně nákladů žalobkyň.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně šest žalobních důvodů.

            1.

            První žalobní důvod spočívá v tom, že se Komise dopustila nesprávného právního posouzení, když konstatovala, že usnesení Banco Espírito Santo, S.A. (dále jen „BES“) z roku 2014 bylo přijato výlučně podle portugalského práva a před vstupem směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/59/EU ze dne 15. května 2014, kterou se stanoví rámec pro ozdravné postupy a řešení krize úvěrových institucí a investičních podniků a kterou se mění směrnice Rady 82/891/EHS, směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/24/ES, 2002/47/ES, 2004/25/ES, 2005/56/ES, 2007/36/ES, 2011/35/EU, 2012/30/EU a 2013/36/EU a nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1093/2010 a (EU) č. 648/2012 (Úř. věst. L 173, 12. 6. 2014, s. 190), v platnost (dále jen „směrnice o ozdravení“).

            2.

            Druhý žalobní důvod spočívá v tom, že se Komise dopustila nesprávného právního posouzení, když konstatovala, že směrnice o ozdravení se použije až od 1. ledna 2015.

            3.

            Třetí žalobní důvod spočívá v tom, že se Komise dopustila nesprávného právního posouzení, když konstatovala, že za účelem zachování jednotnosti a uplatnění původního postupu řešení BES by se měl prodej Novo Banco řídit vnitrostátním právem platným před provedením směrnice o ozdravení.

            4.

            Čtvrtý žalobní důvod spočívá v tom, že se Komise dopustila nesprávného právního posouzení, když nesprávně konstatovala, že neexistují žádná neoddělitelně spjatá ustanovení směrnice o ozdravení relevantní pro posouzení kapitálové dohody.

            5.

            Pátý žalobní důvod spočívající v tom, že Komise porušila články 101 a 44 směrnice o ozdravení.

            6.

            Šestý žalobní důvod spočívající v tom, že Komise porušila čl. 108 odst. 2 SFEU a čl. 4 odst. 4 nařízení Rady (EU) 2015/1589 ze dne 13. července 2015, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 108 SFEU („Prováděcí nařízení“, Úř. věst. 2015, L 248, s. 9), když nezahájila formální řízení, ačkoli vyvstaly vážné pochybnosti o slučitelnosti kapitálové dohody s unijním právem, čímž žalobkyním upřela jejich procesní práva.


201806290161986622018/C 249/036562017CJC24920180716CS01CSINFO_JUDICIAL201711242212Věc C-656/17 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 24. listopadu 2017 společností Berliner Stadtwerke GmbH proti usnesení Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 20. září 2017 ve věci T-402/16, Berliner Stadtwerke GmbH v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
 ---documentbreak--- C2492018CS220120171124CS00032221Kasační opravný prostředek podaný dne 24. listopadu 2017 společností Berliner Stadtwerke GmbH proti usnesení Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 20. září 2017 ve věci T-402/16, Berliner Stadtwerke GmbH v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
   (Věc C-656/17 P)2018/C 249/03Jednací jazyk: němčina
      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Berliner Stadtwerke GmbH (zástupci: O. Spieker a A. Schönfleisch, advokáti)

      Další účastník řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
   Soudní dvůr Evropské unie (desátý senát) usnesením ze dne 31. května 2018 zamítl kasační opravný prostředek jako z části zjevně nepřípustný a z části zjevně neopodstatněný a rozhodl, že účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek ponese vlastní náklady řízení.


201806290721986832018/C 249/523262018TC24920180716CS01CSINFO_JUDICIAL20180528424321Věc T-326/18: Žaloba podaná dne 28. května 2018 – Herrero Torres v. EUIPO – DZ Licores (CARAJILLO LICOR 43 CUARENTA Y TRES)
 ---documentbreak--- C2492018CS4210120180528CS0052421432Žaloba podaná dne 28. května 2018 – Herrero Torres v. EUIPO – DZ Licores (CARAJILLO LICOR 43 CUARENTA Y TRES)
   (Věc T-326/18)2018/C 249/52Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština
      Účastníci řízení

      Žalobce: José-Ramón Herrero Torres (Castellón de la Plana, Španělsko) (zástupce: J. V. Gil Martí, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: DZ Licores, SLU. (Cartagena, Španělsko)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Sporná ochranná známka: Přihláška obrazové ochranné známky EU CARAJILLO LICOR 43 CUARENTA Y TRES – Přihláška č. 14 444 855

      Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 13.3.2018 ve věci R 2104/2017-5

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

            —

            zrušil napadené rozhodnutí pro jeho protiprávnost a uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Dovolávané důvody

            —

            Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) a odst. 5, jakož i čl. 59 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 2017/1001.


201806290571986502018/C 249/533342018TC24920180716CS01CSINFO_JUDICIAL20180531434421Věc T-334/18: Žaloba podaná dne 31. května 2018 – Bodegas Altun v. EUIPO – Codorníu (ANA DE ALTUN)
 ---documentbreak--- C2492018CS4310120180531CS0053431442Žaloba podaná dne 31. května 2018 – Bodegas Altun v. EUIPO – Codorníu (ANA DE ALTUN)
   (Věc T-334/18)2018/C 249/53Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština
      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Bodegas Altun, SL (Baños de Ebro, Španělsko) (zástupce: J. Oria Sousa-Montes, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Codorníu, SA (Esplugues de Llobregat, Španělsko)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Přihláška obrazové ochranné známky EU ANA DE ALTUN – Přihláška č. 11 860 913

      Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 14.3.2018 ve věci R 173/2018-1

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

            —

            zrušil napadené rozhodnutí;

            —

            uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávané důvody

   Porušení čl. 8 odst. 5 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 2017/1001.


201806290661986582018/C 249/42652017TC24920180716CS01CSINFO_JUDICIAL20180417333422Věc T-65/17: Usnesení Tribunálu ze dne 17. dubna 2018 – Westbrae Natural v. EUIPO – Kaufland Warenhandel (COCONUT DREAM) „Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie COCONUT DREAM — Zpětvzetí námitek — Bezpředmětnost sporu — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“
 ---documentbreak--- C2492018CS3320120180417CS0042332342Usnesení Tribunálu ze dne 17. dubna 2018 – Westbrae Natural v. EUIPO – Kaufland Warenhandel (COCONUT DREAM)
   (Věc T-65/17) (
         1
      )
   „„Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie COCONUT DREAM — Zpětvzetí námitek — Bezpředmětnost sporu — Nevydání rozhodnutí ve věci samé““2018/C 249/42Jednací jazyk: angličtina
      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Westbrae Natural, Inc. (New York, New York, Spojené státy) (zástupce: D. McFarland, barrister)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: S. Hanne, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO: Kaufland Warenhandel GmbH & Co. KG (Neckarsulm, Německo)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 2. listopadu 2016 (věc R 182/2016-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Kaufland Warenhandel a Westbrae Natural

      Výrok

            1.

            Není důvodné rozhodnout ve věci samé.

            2.

            Společnost Westbrae Natural, Inc. ponese vlastní náklady řízení a ukládá se jí rovněž náhrada nákladů řízení vynaložených Úřadem Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO).

      (
         1
      ) – Úř. věst. C 86, 20.3.2017.


201806290171986382018/C 249/046712017CJC24920180716CS01CSINFO_JUDICIAL201711273311Věc C-671/17 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 27. listopadu 2017 Anastasia-Soultana Gaki proti usnesení Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 27. září 2017 ve věci T-366/16, Gaki v. Europol
 ---documentbreak--- C2492018CS310120171127CS00043131Kasační opravný prostředek podaný dne 27. listopadu 2017 Anastasia-Soultana Gaki proti usnesení Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 27. září 2017 ve věci T-366/16, Gaki v. Europol
   (Věc C-671/17 P)2018/C 249/04Jednací jazyk: němčina
      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Anastasia-Soultana Gaki (zástupce: G. Keisers, advokát)

      Další účastnice řízení: Agentura Evropské unie pro spolupráci v oblasti prosazování práva (Europol)
   Soudní dvůr Evropské unie (desátý senát) usnesením ze dne 7. června 2018 zamítl kasační opravný prostředek jako z části zjevně neopodstatněný a z části zjevně nepřípustný a rozhodl, že účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek ponese vlastní náklady řízení.


201806290561986672018/C 249/272102016TC24920180716CS01CSINFO_JUDICIAL20180606222321Věc T-210/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 6. června 2018 – Lukaš v. Rada „Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Omezující opatření přijatá vzhledem k situaci na Ukrajině — Zmrazení finančních prostředků — Seznam osob, subjektů a orgánů, jimž se zmrazují finanční prostředky a hospodářské zdroje — Ponechání jména žalobkyně na seznamu — Povinnost uvést odůvodnění — Nesplnění kritérií pro zařazení na seznam — Skutkový omyl — Nesprávné právní posouzení — Právo na obhajobu — Právo na účinnou žalobu — Právo vlastnit majetek“
 ---documentbreak--- C2492018CS2210120180606CS0027221232Rozsudek Tribunálu ze dne 6. června 2018 – Lukaš v. Rada
   (Věc T-210/16) (
         1
      )
   „„Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Omezující opatření přijatá vzhledem k situaci na Ukrajině — Zmrazení finančních prostředků — Seznam osob, subjektů a orgánů, jimž se zmrazují finanční prostředky a hospodářské zdroje — Ponechání jména žalobkyně na seznamu — Povinnost uvést odůvodnění — Nesplnění kritérií pro zařazení na seznam — Skutkový omyl — Nesprávné právní posouzení — Právo na obhajobu — Právo na účinnou žalobu — Právo vlastnit majetek““2018/C 249/27Jednací jazyk: francouzština
      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Olena Lukaš (Kyjev, Ukrajina) (zástupce: M. Cessieux, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: F. Naert a J.-P. Hix, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na základě článku 263 SFEU a znějící na zrušení zaprvé rozhodnutí Rady 2014/119/SZBP ze dne 5. března 2014 o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci na Ukrajině (Úř. věst. 2014, L 66, s. 26) a nařízení Rady (EU) č. 208/2014 ze dne 5. března 2014 o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci na Ukrajině (Úř. věst. 2014, L 66, s. 1), zadruhé rozhodnutí Rady (SZBP) 2015/364 ze dne 5. března 2015, kterým se mění rozhodnutí 2014/119 (Úř. věst. 2015, L 62, s. 25) a zrušení prováděcího nařízení Rady (EU) č. 2015/357 ze dne 5. března 2015, kterým se provádí nařízení č. 208/2014 (Úř. věst. 2015, L 62, s. 1), zatřetí rozhodnutí Rady (SZBP) 2015/876 ze dne 5. června 2015, kterým se mění rozhodnutí 2014/119 (Úř. věst. 2015, L 142, s. 30), a prováděcího nařízení Rady (EU) 2015/869 ze dne 5. června 2015, kterým se provádí nařízení č. 208/2014 (Úř věst. 2015, L 142, s. 1), začtvrté rozhodnutí Rady (SZBP) 2016/318 ze dne 4. března 2016, kterým se mění rozhodnutí 2014/119 (Úř. věst. 2016, L 60, s. 76), a prováděcího nařízení Rady (EU) 2016/311 ze dne 4. března 2016, kterým se provádí nařízení (EU) č. 208/2014 (Úř. věst. 2016, L 60, s. 1), a zapáté rozhodnutí Rady (SZBP) 2017/381 ze dne 3. března 2017, kterým se mění rozhodnutí 2014/119 (Úř. věst. 2017, L 58, s. 34), a prováděcího nařízení Rady (EU) 2017/374 ze dne 3. března 2017, kterým se provádí nařízení (EU) č. 208/2014 (Úř. věst. 2017, L 58, s. 1), a to v rozsahu, v němž bylo jméno žalobkyně zapsané na seznam a ponechané na seznamu osob, subjektů a orgánů, na něž se vztahují tato omezující opatření.

      Výrok rozsudku

            1)

            Žaloba se zamítá.

            2)

            Oleně Lukaš se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (
         1
      ) – Úř. věst. C 243, 4.7.2016.


201806290271986372018/C 249/142662018CJC24920180716CS01CSINFO_JUDICIAL20180417101011Věc C-266/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sądem Okręgowym w Poznaniu (Polsko) dne 17. dubna 2018 – Aqua med sp. z o.o. z siedzibą w Opalenicy v. Irena Skóra
 ---documentbreak--- C2492018CS1010120180417CS0014101101Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sądem Okręgowym w Poznaniu (Polsko) dne 17. dubna 2018 – Aqua med sp. z o.o. z siedzibą w Opalenicy v. Irena Skóra
   (Věc C-266/18)2018/C 249/14Jednací jazyk: polština
      Předkládající soud

   Sąd Okręgowy w Poznaniu

      Účastnice původního řízení

      Navrhovatelka: Aqua med sp. z o.o. z siedzibą w Opalenicy

      Odpůrkyně: Irena Skóra

      Předběžné otázky

            1)

            Má přezkum ustanovení smlouvy uzavřené se spotřebitelem provedený vnitrostátním soudem z úřední povinnosti, který se týká určení příslušného soudu k rozhodnutí sporu a který je proveden na základě článku 6 odst. 1 směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách [zneužívajících ujednáních] ve spotřebitelských smlouvách (
                  1
               ) a na základě judikatury Soudního dvora Evropské unie (ve věci C-243/08, Pannom GSM Zrt. v. Erzsébet Sustikné Győrfi), rovněž zahrnovat taková ustanovení smlouvy, která sice upravují příslušnost soudu k rozhodování ve sporu mezi stranami, ale pouze tak, že odkazují na vnitrostátní právní úpravu?

            2)

            V případě kladné odpovědi na první předběžnou otázku: Má soudní přezkum vést k použití pravidel příslušnosti soudu takovým způsobem, aby zajistil spotřebiteli ochranu vyplývající z úpravy této směrnice a v důsledku toho možnost rozhodnout věc soudem nacházejícím se nejblíže k místu bydliště nebo trvalého pobytu spotřebitele?

      (
         1
      ) – Úř. věst. 1993, L 95, s. 29; Zvl. vyd. 15/02, s. 288; oprava Úř. věst. 2016, L 303, s. 26.


201806290141986762018/C 249/05152018CJC24920180716CS01CSINFO_JUDICIAL201801093312Věc C-15/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Německo) dne 9. ledna 2018 – Finnair PLC v. Igor Turčin a další
 ---documentbreak--- C2492018CS320120180109CS00053231Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Německo) dne 9. ledna 2018 – Finnair PLC v. Igor Turčin a další
   (Věc C-15/18)2018/C 249/05Jednací jazyk: němčina
      Předkládající soud

   Bundesgerichtshof

      Účastnice původního řízení

      Žalovaná a navrhovatelka v řízení o mimořádném opravném prostředku „Revision“: Finnair PLC

      Žalobci a odpůrci v řízení o mimořádném opravném prostředku „Revision“: Igor Turčin, Evgenija Turčina, Leon Turčin
   Věc byla usnesením Soudního dvora ze dne 6. června 2018 vyškrtnuta z rejstříku Soudního dvora.


201806290621986522018/C 249/543402018TC24920180716CS01CSINFO_JUDICIAL20180531444411Věc T-340/18: Žaloba podaná dne 31. května 2018 – Gibson Brands v. EUIPO – Wilfer (Tvar kytary)
 ---documentbreak--- C2492018CS4410120180531CS0054441441Žaloba podaná dne 31. května 2018 – Gibson Brands v. EUIPO – Wilfer (Tvar kytary)
   (Věc T-340/18)2018/C 249/54Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Gibson Brands, Inc. (Nashville, Tennessee, Spojené státy) (zástupci: K. Hughes, Solicitor, A. Renck a C. Stöber, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: Hans-Peter Wilfer (Markeneukirchen, Německo)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Majitel sporné ochranné známky: Žalobkyně v řízení před Tribunálem

      Sporná ochranná známka: Trojrozměrná ochranná známka Evropské unie (Tvar kytary) – Ochranná známka Evropské unie č. 9 179 953

      Řízení před EUIPO: Řízení o zrušení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 8. března 2018, ve věci R 415/2017-2

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

            —

            napadené rozhodnutí zrušil;

            —

            uložil žalovanému a dalšímu účastníkovi řízení před odvolacím senátem náhradu nákladů řízení, vstoupí-li do řízení jako vedlejší účastník.

      Dovolávané žalobní důvody

            —

            Porušení čl. 52 odst. 1 písm. a) ve spojení s čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009;

            —

            Porušení čl. 52 odst. 2 ve spojení s čl. 7 odst. 3 nařízení č. 207/2009.


201806290191986782018/C 249/152672018CJC24920180716CS01CSINFO_JUDICIAL20180417101122Věc C-267/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel Bucureşti (Rumunsko) dne 17. dubna 2018 – Delta Antrepriză de Construcţii şi Montaj 93 SA v. Compania Naţională de Administrare a Infrastructurii Rutiere SA
 ---documentbreak--- C2492018CS1020120180417CS0015102112Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel Bucureşti (Rumunsko) dne 17. dubna 2018 – Delta Antrepriză de Construcţii şi Montaj 93 SA v. Compania Naţională de Administrare a Infrastructurii Rutiere SA
   (Věc C-267/18)2018/C 249/15Jednací jazyk: rumunština
      Předkládající soud

   Curtea de Apel Bucureşti

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Delta Antrepriză de Construcţii şi Montaj 93 SA

      Žalovaný: Compania Naţională de Administrare a Infrastructurii Rutiere SA

      Předběžná otázka

   Lze čl. 57 odst. 4 písm. g) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/24/EU ze dne 26. února 2014 o zadávání veřejných zakázek a o zrušení směrnice 2004/18/ES (
         1
      ) vykládat v tom smyslu, že ukončení smlouvy na veřejnou zakázku z důvodu, že část prací byla bez souhlasu veřejného zadavatele zadána subdodavateli, představuje závažné nebo trvalé pochybení při plnění zásadního požadavku dřívější smlouvy na veřejnou zakázku, jež vede k vyloučení hospodářského subjektu z účasti v zadávacím řízení?
   (
         1
      ) – Úř. věst. 2014 L 94, s. 65.


201808030712050852018/C 294/653442018TC29420180820CS01CSINFO_JUDICIAL20180604515111Věc T-344/18: Žaloba podaná dne 4. června 2018 – Rubycon a Rubycon Holdings v. Komise
 ---documentbreak--- C2942018CS5110120180604CS0065511511Žaloba podaná dne 4. června 2018 – Rubycon a Rubycon Holdings v. Komise
   (Věc T-344/18)2018/C 294/65Jednací jazyk: angličtina
      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Rubycon Corp. (Ina City, Japonsko) a Rubycon Holdings Co. Ltd (Ina City) (zástupci: J. Rivas Andrés, A. Federle a M. Relange, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

            —

            zrušil rozhodnutí Komise C(2018) 1768 final ze dne 21. března 2018 v řízení podle článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP (Věc AT.40136 – Capacitors) v rozsahu, v němž se týká Rubycon, zejména čl. 1 písm. h) čl. 2 písm. k), čl. 2 odst. 1 a článek 4;

            —

            rozhodl o podstatném snížení pokuty uložené Rubycon podle článku 2 napadeného rozhodnutí na úroveň, která není diskriminující a z důvodu ocenění výjimečné míry spolupráce Rubycon;

            —

            uložil Komisi náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyněmi.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně dva žalobní důvody.

            1.

            První žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že napadené rozhodnutí je stiženo nesprávným právním posouzení, když Komise odmítla poskytnout Rubycon podle bodu 26 Oznámení Komise o ochraně před pokutami a snížení pokut v případech kartelů (
                  1
               ) výhodu „částečné imunity“ z důvodu zvýšené závažnosti protiprávního jednání.

            2.

            Druhý žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že napadeného rozhodnutí není dostatečně odůvodněno a je stiženo nesprávným právním posouzení, které spočívá v konstatování Komise o tom, že se neodchýlí od Pokynů pro výpočet pokut uložených podle čl. 23 odst. 2 písm. a) nařízení č. 1/2003 (
                  2
               ) a Rubycon nepřizná dodatečné snížení pokuty, což je v rozporu s unijními právními zásadami proporcionality a rovného zacházení a se zásadou individualizace sankcí.

      (
         1
      ) – Oznámení Komise o ochraně před pokutami a snížení pokut v případech kartelů (Úř. věst. C 298, 8.12.2006, s. 17).
   (
         2
      ) – Pokyny pro výpočet pokut uložených podle čl. 23 odst. 2 písm. a) nařízení č. 1/2003 (Úř. věst. 2006, C 210, s. 2).


201808030512050312018/C 294/333652018CJC29420180820CS01CSINFO_JUDICIAL20180604252511Věc C-365/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Itálie) dne 4. června 2018 – Shell Italia E & P SpA v. Ministero dello Sviluppo Economico a další
 ---documentbreak--- C2942018CS2510120180604CS0033251251Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Itálie) dne 4. června 2018 – Shell Italia E & P SpA v. Ministero dello Sviluppo Economico a další
   (Věc C-365/18)2018/C 294/33Jednací jazyk: italština
      Předkládající soud

   Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: Shell Italia E & P SpA

      Odpůrci: Ministero dello Sviluppo Economico, Ministero dell’Economia e delle Finanze, Autorità di Regolazione per l’Energia, Reti e Ambiente

      Předběžná otázka

   Brání ustanovení čl. 6 odst. 1 směrnice 94/22/ES (
         1
      ) a šestý bod odůvodnění uvedené směrnice ustanovením vnitrostátních předpisů, zejména čl. 19 odst. 5a legislativního nařízení č. 625 z roku 1996, která v důsledku výkladu poskytnutého Consiglio di Stato (Státní rada) v rozsudku č. 290/2018 umožňují při úhradě poplatků za užívání vyžadovat parametr QE, který je založen na cenách ropy a jiných paliv, spíše než index Pfor, který je navázaný na cenu plynu na krátkodobém trhu?
   (
         1
      ) – Směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/22/ES ze dne 30. května 1994 o podmínkách udělování a užívání povolení k vyhledávání, průzkumu a těžbě uhlovodíků (Úř. věst. L 164, 30.6.1994, s. 3).


201808030172050452018/C 294/494012018CJC29420180820CS01CSINFO_JUDICIAL20180618353622Věc C-401/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Krajským soudem v Praze (Česká republika) dne 18. června 2018 – Herst, s.r.o. v. Odvolací finanční ředitelství
 ---documentbreak--- C2942018CS3520120180618CS0049352362Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Krajským soudem v Praze (Česká republika) dne 18. června 2018 – Herst, s.r.o. v. Odvolací finanční ředitelství
   (Věc C-401/18)2018/C 294/49Jednací jazyk: čeština
      Předkládající soud

   Krajský soud v Praze

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Herst, s.r.o.

      Žalovaný: Odvolací finanční ředitelství

      Předběžné otázky

            1)

            Má být za osobu povinnou k dani uvedenou v čl. 138 odst. 2 písm. b) směrnice Rady 2006/112/ES (
                  1
               ) o společném systému daně z přidané hodnoty (dále jen „směrnice o DPH“) považována jakákoliv osoba povinná k dani? Pokud nikoliv, na které osoby povinné k dani se uvedené ustanovení vztahuje?

            2)

            Pokud bude odpověď Soudního dvora taková, že se čl. 138 odst. 2 písm. b) směrnice o DPH vztahuje na situaci, jako je v původním řízení (tedy, že nabyvatelem výrobků je osoba povinná k dani, která je registrována k dani), má být uvedené ustanovení vykládáno tak, že pokud je odeslání nebo přeprava těchto výrobků uskutečněna v souladu s příslušnými ustanoveními směrnice Rady 2008/118/ES (
                  2
               ) o obecné úpravě spotřebních daní a o zrušení směrnice 92/12/EHS (dále jen „směrnice o spotřebních daních“), je třeba považovat za dodávku s nárokem na osvobození podle uvedeného ustanovení to dodání, které je spojeno s postupy podle směrnice o spotřebních daních, ačkoliv by jinak nebyly splněny podmínky pro osvobození podle čl. 138 odst. 1 směrnice o DPH s ohledem na přiřazení přepravy zboží jiné transakci?

            3)

            Pokud bude odpověď Soudního dvora taková, že se čl. 138 odst. 2 písm. b) směrnice o DPH nevztahuje na situaci, jako je v původním řízení, je skutečnost, že zboží je přepravováno v režimu s podmíněným osvobozením od spotřební daně skutečností rozhodnou pro to, kterému z více po sobě následujících dodání má být přičtena přeprava pro účely nároku na osvobození od DPH podle čl. 138 odst. 1 směrnice o DPH?

            4)

            Nabývá „právo nakládat se zbožím jako vlastník“ ve smyslu směrnice o DPH osoba povinná k dani, jestliže nakoupí zboží od jiné osoby povinné k dani přímo pro konkrétního odběratele s cílem splnit jeho časově předcházející objednávku (určující druh zboží, jeho množství, místo původu a čas dodání), jestliže sama se zbožím nijak fyzicky nenakládá, neboť v souvislosti s uzavřením kupní smlouvy její odběratel souhlasí s tím, že si zajistí přepravu zboží z místa jeho původu, a ona mu tak pouze zprostředkuje přístup k požadovanému zboží prostřednictvím svých dodavatelů a předá informace nezbytné pro převzetí zboží (jejím jménem či jménem jejích subdodavatelů v řetězci), přičemž jejím ziskem z transakce je rozdíl mezi nákupní a prodejní cenou tohoto zboží, aniž by v rámci řetězce byla fakturována cena přepravy zboží?

            5)

            Stanoví směrnice o spotřebních daních ve svých ustanoveních (např. v čl. 4 bodu 1, čl. 17 nebo čl. 19), ať již přímo, nebo nepřímo prostřednictvím omezení pro faktické nakládání s takovým zbožím, dostačující podmínky pro převod „práva nakládat se zbožím (podléhajícím spotřební dani) jako vlastník“ ve smyslu směrnice o DPH, takže převzetí dodávky zboží v režimu podmíněného osvobození od spotřební daně oprávněným skladovatelem či registrovaným příjemcem v souladu s podmínkami plynoucími ze směrnice o spotřebních daních je třeba považovat za dodání zboží i pro účely DPH?

            6)

            Je v této souvislosti pro úvahy o určení dodání, s nímž je spojena přeprava, v rámci řetězové dodávky zboží v režimu podmíněného osvobození od spotřební daně s jedinou přepravou třeba považovat i přepravu ve smyslu směrnice o DPH za započatou a za skončenou v souladu s ustanoveními čl. 20 směrnice o spotřebních daních?

            7)

            Brání zásada neutrality DPH či jakýkoli jiný princip unijního práva aplikaci ústavní zásady vnitrostátního práva in dubio mitius, která orgánům veřejné moci přikazuje v situaci nejednoznačnosti právní normy, která objektivně nabízí více možných výkladových variant, vycházet z výkladové varianty ve prospěch adresáta právní normy (zde osoby povinné k DPH)? Byla by aplikace této zásady souladná s unijním právem alespoň tehdy, pokud by se omezila na situace, v nichž rozhodné skutkové okolnosti případu předcházely závaznému výkladu sporné právní otázky Soudním dvorem Evropské unie, který za správnou určil jinou, pro daňový subjekt méně vstřícnou výkladovou variantu?
            V případě možnosti aplikace zásady in dubio mitius:

            8)

            Bylo možné z hlediska limitů daných unijním právem v době, v níž se uskutečnila zdanitelná plnění v dané věci (listopad 2010 – květen 2013), považovat otázku, zda právní pojem dodání, resp. právní pojem přepravy zboží má (či nemá) shodný obsah jak pro účely směrnice o DPH, tak i pro účely směrnice o spotřebních daních, objektivně za právně nejistou a nabízející dvojí výklad?

      (
         1
      ) – Úř. věst. 2006, L 347, s. 1

   (
         2
      ) – Úř. věst. 2009, L 9, s. 12