title: Věc T-280/19: Usnesení Tribunálu ze dne 23. března 2020 – Highgate Capital Management v. Komise („Žaloba na neplatnost – Státní podpory – Stížnost – Akt, který nelze napadnout žalobou – Nepřípustnost“)

text:
               8.6.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 191/14

      Usnesení Tribunálu ze dne 23. března 2020 – Highgate Capital Management v. Komise
      (Věc T-280/19) (1)

      („Žaloba na neplatnost - Státní podpory - Stížnost - Akt, který nelze napadnout žalobou - Nepřípustnost“)
      (2020/C 191/19)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Highgate Capital Management LLP (Londýn, Spojené království) (zástupce: M. Struys, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: K. Blanck, A. Bouchagiar a K.-Ph. Wojcik, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh na základě článků 263 SFEU znějící na zrušení rozhodnutí Komise o zamítnutí stížnosti týkající se údajně protiprávní státní podpory, kterou získala Eurobank Ergasias SA v rámci nákupu Piraeus Bank Bulgaria (SA.53105), údajně obsaženého v dopise generálního ředitelství Komise pro hospodářskou soutěž ze dne 8. března 2019 a ve veřejném prohlášení ze dne 20. března 2019 člena Komise odpovědného za hospodářskou soutěž.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

                  2)

                  O návrhu Řeckého fondu finanční stability na vstup do řízení jako vedlejší účastník není důvodné rozhodovat.

                  3)

                  Společnosti Highgate Capital Management LLP se ukládá náhrada nákladů řízení, včetně nákladů souvisejících s řízením o předběžném opatření, s výjimkou nákladů souvisejících s návrhem na vstup vedlejšího účastníka do řízení.

                  4)

                  Řecký fond finanční stability ponese vlastní náklady vynaložené v souvislosti s návrhem na vstup vedlejšího účastníka do řízení.

         (1)  Úř. věst. C 213, 24.6.2019.


title: Věc T-326/19: Usnesení Tribunálu ze dne 2. dubna 2020 – Gerber v. Parlament a Rada („Žaloba na neplatnost – Celní území Unie – Nařízení (EU) 2019/474 – Směrnice (EU) 2019/475 – Zahrnutí obce Campione d’Italia a italských vod jezera Lugano – Nedostatek osobního dotčení – Nepřípustnost“)

text:
               8.6.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 191/15

      Usnesení Tribunálu ze dne 2. dubna 2020 – Gerber v. Parlament a Rada
      (Věc T-326/19) (1)

      („Žaloba na neplatnost - Celní území Unie - Nařízení (EU) 2019/474 - Směrnice (EU) 2019/475 - Zahrnutí obce Campione d’Italia a italských vod jezera Lugano - Nedostatek osobního dotčení - Nepřípustnost“)
      (2020/C 191/20)
      Jednací jazyk: italština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Tibor Gerber (Campione d’Italia, Itálie) (zástupkyně: N. Amadei, advokátka)

         Žalovaní: Evropský parlament (zástupci: L. Visaggio a C. Biz, zmocněnci), Rada Evropské unie (zástupkyně: A. Lo Monaco a E. Ambrosini, zmocněnkyně)

         Předmět věci

      Zaprvé návrh podaný na základě článku 263 SFEU a znějící na zrušení nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2019/474 ze dne 19. března 2019, kterým se mění nařízení (EU) č. 952/2013, kterým se stanoví celní kodex Unie 2019/474 (Úř. věst. 2019, L 83, s. 38), pokud jde o část týkající se zahrnutí italské obce Campione d'Italia a italských vod jezera Lugano do celního území Unie, zadruhé návrh podaný na základě článku 264 SFEU a znějící na prohlášení, že směrnice Rady (EU) 2019/475 ze dne 18. února 2019, kterou se mění směrnice 2006/112/ES a 2008/118/ES, pokud jde o zahrnutí italské obce Campione d'Italia a italských vod jezera Lugano do celního území Unie a do územní působnosti směrnice 2008/118/ES (Úř. věst. 2019, L 83, s. 42), nemá právní účinky, a zatřetí návrh podaný na základě článků 278 a 279 SFEU a znějící na nařízení předběžných opatření směřujících k odkladu vykonatelnosti nařízení 2019/474, směrnice 2019/475 a jakéhokoli jiného souvisejícího prováděcího opatření.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  O návrzích Evropské komise a Italské republiky na vstup do řízení jako vedlejší účastníci není třeba rozhodnout.

                  3)

                  Tibor Gerber ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropským parlamentem a Radou Evropské unie, včetně nákladů souvisejících s řízením o předběžném opatření.

                  4)

                  Komise a Italská republika ponesou vlastní náklady řízení související s návrhy na vstup do řízení jako vedlejší účastnice.

         (1)  Úř. věst. C 238, 15.7.2019.


title: Věc T-597/19 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 13. března 2020 – Helsingin kaupunki v. Komise („Řízení o předběžných opatřeních – Státní podpory – Rozhodnutí prohlašující podporu za neslučitelnou s vnitřním trhem a nařizující její navrácení – Návrh na odklad vykonatelnosti – Neexistence naléhavosti“)

text:
               8.6.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 191/17

      Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 13. března 2020 – Helsingin kaupunki v. Komise
      (Věc T-597/19 R)
      („Řízení o předběžných opatřeních - Státní podpory - Rozhodnutí prohlašující podporu za neslučitelnou s vnitřním trhem a nařizující její navrácení - Návrh na odklad vykonatelnosti - Neexistence naléhavosti“)
      (2020/C 191/23)
      Jednací jazyk: finština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Helsingin kaupunki (Finsko) (zástupce: I. Aalto-Setälä, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: M. Huttunen a F. Tomat, zmocněnci)

         Vedlejší účastnice podporující žalobkyni: Finská republika (zástupce: J. Heliskoski, zmocněnec)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článků 278 a 279 SFEU a znějící na odklad vykonatelnosti rozhodnutí Komise C(2019) 3152 final ze dne 28. června 2019 o státní podpoře SA.33846 (2015/C) (ex 2014/NN) (ex 2011/CP), kterou Finská republika udělila společnosti Helsingin Bussiliikenne Oy.

         Výrok

                  1)

                  Návrh na předběžné opatření se zamítá.

                  2)

                  Usnesení ze dne 19. září 2019, Helsingin kaupunki v. Komise (T-597/19 R, nezveřejněné), se zrušuje.

                  3)

                  Není třeba rozhodnout o návrhu společností Nobina Oy a Nobina AB na vstup do řízení jako vedlejších účastnic, ani o žádosti společnosti Helsingin kaupunki o důvěrné zacházení.

                  4)

                  O nákladech řízení bude rozhodnuto později s výjimkou nákladů řízení vynaložených společnostmi Nobina Oy a Nobina AB, které ponesou vlastní náklady řízení související s jejich návrhem na vstup do řízení o předběžném opatření.


title: Věc T-814/19: Usnesení Tribunálu ze dne 6. března 2020 – Nutravita v. EUIPO – Pegaso (nutravita Healthy Mind, Body & Soul.) („Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Zpětvzetí námitek – Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)

text:
               8.6.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 191/18

      Usnesení Tribunálu ze dne 6. března 2020 – Nutravita v. EUIPO – Pegaso (nutravita Healthy Mind, Body & Soul.)
      (Věc T-814/19) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Zpětvzetí námitek - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
      (2020/C 191/24)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Nutravita Ltd (Maidenhead, Spojené království) (zástupci: H. Dhondt a J. Cassiman, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: D. Gája, zmocněnec)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Pegaso Srl (Negrar, Itálie)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 11. září 2019 (věc R 80/2019-4), týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Pegaso Srl a Nutravita Ltd.

         Výrok

                  1)

                  O žalobě již není důvodné rozhodnout.

                  2)

                  Společnost Nutravita Ltd ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Úřadem Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO).

         (1)  Úř. věst. C 27, 27.1.2020.


title: Věc T-119/20: Žaloba podaná dne 24. února 2020 – IN v. EASME

text:
               8.6.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 191/19

      Žaloba podaná dne 24. února 2020 – IN v. EASME
      (Věc T-119/20)
      (2020/C 191/26)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: IN (zástupkyně: L. Levi, advokátka)

         Žalovaná: Výkonná agentura pro malé a střední podniky

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  prohlásil tuto žalobu za přípustnou a opodstatněnou;

                  —

                  zrušil rozhodnutí výkonného ředitele EASME ze dne 15. dubna 2019, jakožto orgánu oprávněného k uzavírání smluv, týkající se obnovení smlouvy žalobce po jejím skončení (30. dubna 2019);

                  —

                  zrušil hodnotící zprávu týkající se žalobce za rok 2018, dokončenou dne 3. června 2019;

                  —

                  v případě potřeby zrušil rozhodnutí orgánu oprávněného k uzavírání smluv ze dne 15. listopadu 2019, kterým se zamítá stížnost žalobce;

                  —

                  uložil žalované náhradu utrpěné újmy;

                  —

                  uložil žalované náhradu všech nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce pět žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z porušení práva být vyslechnut, jakož i porušení rozhodnutí ze dne 4. února 2019„EASME Policy for Management of employment contracts“.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z porušení povinnosti náležité péče.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející ze zjevně nesprávného posouzení.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející ze zásady právní jistoty a zákonnosti, porušení přiměřené lhůty, jakož i zásady řádné správy a povinnosti náležité péče.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod týkající se návrhu na zrušení hodnotící zprávy, která je stižena zjevně nesprávným posouzením.

            Žalobce má kromě toho za to, že protiprávnosti uvedené v důvodech pro zrušení představují právě pochybení žalované. Domáhá se tudíž náhrady nemajetkové újmy, která mu vznikla v důsledku napadených rozhodnutí.


title: Věc T-127/20: Žaloba podaná dne 27. února 2020 – Francie v. ECHA

text:
               8.6.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 191/20

      Žaloba podaná dne 27. února 2020 – Francie v. ECHA
      (Věc T-127/20)
      (2020/C 191/27)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Francouzská republika (zástupci: A.-L. Desjonquères a E. Leclerc, zmocněnci)

         Žalovaná: Evropská agentura pro chemické látky

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí odvolacího senátu ECHA ze dne 17. prosince 2019 ve spojených věcech A-003-2018, A-004-2018 a A-005-2018 o zrušení třech rozhodnutí ECHA ze dne 21. prosince 2017 týkajících se hodnocení látky pro chlorid hlinitý, chlorid-oxid hlinitý a sulfát hlinitý,

                  —

                  uložil ECHA náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody vycházející z nesprávného právního posouzení.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z toho, že se žalobkyně domnívá, že se odvolací senát dopustil nesprávného právního posouzení, když v napadeném rozhodnutí rozhodl, že ECHA měla zohlednit studii Schönholzer (1997), i když jí tato studie nebyla v průběhu procesu hodnocení oznámená. V této souvislosti žalobkyně uvádí následující výtky:

                              —

                              zaprvé porušení čl. 47 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 ze dne 18. prosince 2006 o registraci, hodnocení, povolování a omezování chemických látek, o zřízení Evropské agentury pro chemické látky, o změně směrnice 1999/45/ES a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 793/93, nařízení Komise (ES) č. 1488/94, směrnice Rady 76/769/EHS a směrnic Komise 91/155/EHS, 93/67/EHS, 93/105/ES a 2000/21/ES (Úř. věst. 2006, L 396, s. 1);

                              —

                              zadruhé porušení povinnosti výrobců a dovozců chemických látek poskytnout všechny relevantní a dostupné informace o rizicích, které látky představují, což představuje jednu z centrálních os systému ochrany zavedeného tímto nařízením,

                              —

                              zatřetí provedení neadekvátní úrovně kontroly třech rozhodnutích ECHA týkajících se hodnocení dotčených látek.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že žalobkyně zastává názor, že odvolací senát se dopustil nesprávného právního posouzení, když v napadeném rozhodnutí vycházel z nesprávného výkladu judikatury Tribunálu Evropské unie, podle kterého k prokázání, že je žádost o dodatečné informace o látce nezbytná, ECHA musí zejména prokázat, že existuje reálná možnost, že požadovaná informace umožní přijmout zdokonalená opatření k řízení rizik.


title: Věc T-157/20: Žaloba podaná dne 19. března 2020 – Bachmann v. EUIPO (LICHTYOGA)

text:
               8.6.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 191/22

      Žaloba podaná dne 19. března 2020 – Bachmann v. EUIPO (LICHTYOGA)
      (Věc T-157/20)
      (2020/C 191/30)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Gabriele Bachmann (Bad Grönenbach, Německo) (zástupce: C. Weil, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Sporná ochranná známka: Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie LICHTYOGA – Přihláška č. 18 054 208

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 9. prosince 2019, ve věci R 2317/2019-2

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  odvolání vyhověl;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

                  —

                  Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-158/20: Žaloba podaná dne 20. března 2020 – TrekStor v. EUIPO – Yuneec Europe (Breeze)

text:
               8.6.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 191/23

      Žaloba podaná dne 20. března 2020 – TrekStor v. EUIPO – Yuneec Europe (Breeze)
      (Věc T-158/20)
      (2020/C 191/31)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: TrekStor Ltd (Hongkong, Čína) (zástupci: O. Spieker, A. Schönfleisch, N. Willich a N. Achilles)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Yuneec Europe GmbH (Kaltenkirchen, Německo)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie Breeze – Přihláška č. 16 369 613

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 14. ledna 2020 ve věci R 470/2019-4

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  porušení čl. 8 odst. 1 písm. a) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

                  —

                  porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-163/20: Žaloba podaná dne 2. dubna 2020 – Isopix v. Parlament

text:
               8.6.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 191/24

      Žaloba podaná dne 2. dubna 2020 – Isopix v. Parlament
      (Věc T-163/20)
      (2020/C 191/32)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci/ Účastnice řízení

         Žalobkyně: Isopix SA (Ixelles, Belgie) (zástupci: P. Van den Bulck a J. Fahner, advokáti)

         Žalovaný: Evropský parlament

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil podle článku 263 Smlouvy o fungování Evropské unie rozhodnutí Evropského parlamentu oznámené dopisem ze dne 24. března 2020, informujícím žalobkyni o tom, že její nabídka na veřejnou zakázku COMM/DG/AWD/2019/854 nezvítězila a že dotčená veřejná zakázka byla zadána jinému uchazeči,

                  —

                  uložil Parlamentu opětovně přezkoumat nabídky, podpůrně, uložil Parlamentu zaplatit žalobkyni náhradu škody, kterou utrpěla z důvodu ztráty příležitosti, že jí bude zakázka zadána, jakož i výdajů, které vznikly účastí v tomto zadávacím řízení,

                  —

                  uložil Parlamentu předložit zprávu z přezkumu nabídek,

                  —

                  uložil Parlamentu náhradu veškerých nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z porušení povinnosti poskytnout odůvodnění. Žalobkyně uvádí, že oznámení, které zaslal Parlament, nepředstavuje odůvodnění, které by bylo v souladu s požadavky všeobecného finančního nařízení z důvodu, že neobsahuje kvalitativní výhody týkající se vítězné nabídky, ani informace o cenovém kritériu, ani konečný počet bodů, které získala nabídka žalobkyně.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod založený na porušení zásad transparentnosti a rovného zacházení. Žalobkyně tvrdí, že její nabídka, specificky připravená pro zobrazení na obrazovce, byla hodnocena na základě papírové verze v rozporu s ustanoveními oznámení o vyhlášení veřejného zadávacího řízení. Z hodnocení tak byla v rozporu s požadavky transparentnosti a rovného zacházení vyloučena zásadní část spisu.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z porušení zásady řádné péče. Podle žalobkyně Parlament nesplnil svou povinnost řádné péče při ověření, zda fotografové, jejichž profesní životopisy byly předloženy v nabídce vítězného uchazeče, udělili souhlas s prací v Bruselu i ve Štrasburku.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvodu vycházející ze zjevně nesprávného posouzení, jehož se dopustil Parlament, když nevyloučil nabídku vítězného uchazeče, ačkoli byla neslučitelná s kritériem výběru, které vyžadovalo, aby uchazeč disponoval týmem skládajícím se nejméně z patnácti osob pro část zakázky 1 a z dvanácti osob pro část zakázky 2.


title: Věc T-168/20: Žaloba podaná dne 20. března 2020 – Creaton South-East Europe v. EUIPO – Henkel (CREATHERM)

text:
               8.6.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 191/25

      Žaloba podaná dne 20. března 2020 – Creaton South-East Europe v. EUIPO – Henkel (CREATHERM)
      (Věc T-168/20)
      (2020/C 191/33)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Creaton South-East Europe Kft. (Lenti, Maďarsko) (zástupci: J. Muyldermans a P. Maeyaert, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Henkel AG & Co. KGaA (Düsseldorf, Německo)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie CREATHERM – Přihláška č. 17 481 011

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 15. ledna 2020, ve věci R 1090/2019-2

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO a vedlejší účastníci, že ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vzniklé žalobkyni.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-169/20: Žaloba podaná dne 23. března 2020 – Marina Yachting Brand Management Company v. EUIPO – Industries Sportswear Company (MARINA YACHTING)

text:
               8.6.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 191/25

      Žaloba podaná dne 23. března 2020 – Marina Yachting Brand Management Company v. EUIPO – Industries Sportswear Company (MARINA YACHTING)
      (Věc T-169/20)
      (2020/C 191/34)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Marina Yachting Brand Management Company Ltd (Dublin, Irsko) (zástupci: A. von Mühlendahl, C. Eckhartt a P. Böhner, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Industries Sportswear Company SRL (Benátky, Itálie)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitelka sporné ochranné známky: Žalobkyně v řízení před Tribunálem

         Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie MARINA YACHTING – Ochranná známka Evropské unie č. 11 111 317

         Řízení před EUIPO: Zrušení zápisu v rejstříku

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 10. února 2020 ve spojených věcech R 252/2019-2 a R 253/2019-2

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO a další účastnici řízení před odvolacím senátem, vstoupí-li do tohoto řízení v postavení vedlejší účastnice, náhradu nákladů řízení.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  porušení čl. 103 odst. 1 a 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

                  —

                  porušení čl. 27 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-170/20: Žaloba podaná dne 18. března 2020 – Rochefort v. Parlament

text:
               8.6.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 191/26

      Žaloba podaná dne 18. března 2020 – Rochefort v. Parlament
      (Věc T-170/20)
      (2020/C 191/35)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Robert Rochefort (Paříž, Francie) (zástupci: M. Stasi, J. Teheux a J. Rikkers, advokáti)

         Žalovaný: Evropský parlament

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí generálního tajemníka Evropského parlamentu ze dne 17. prosince 2019,

                  —

                  zrušil oznámení o dluhu č. 7000000069 ze dne 22. ledna 2020, kterým se nařizuje vymáhání částky 61 423,40 euro,

                  —

                  uložil Evropskému parlamentu náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu své žaloby proti rozhodnutí generálního tajemníka Evropského parlamentu ze dne 17. prosince 2019 přistoupit k vymáhání bezdůvodně vyplacených částek určených na parlamentní asistenty, jakož i oznámení o dluhu, které s tím souvisí, uvádí žalobce čtyři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z nedostatečného odůvodnění napadeného rozhodnutí v rozsahu, v němž odůvodnění generálního tajemníka Evropského parlamentu je nejednoznačné, protože neuvádí, do jaké míry předložené doklady nepředstavovaly důkazy o práci.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z obrácení důkazního břemene. V této souvislosti žalobce zastává názor, že mu nepříslušelo předložit důkaz o práci jeho parlamentního asistenta, ale naopak Parlament měl prokázat opak.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z nesprávného posouzení v napadeném rozhodnutí, jelikož skutečnosti uváděné generálním tajemníkem Evropského parlamentu jsou nepřesné.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející ze zásady proporcionality, jelikož částka vymáhaná od žalobce vychází z předpokladu, že parlamentní asistent pro žalobce nikdy nepracoval.


title: Věc T-171/20: Žaloba podaná dne 18. března 2020 – Rochefort v. Parlament

text:
               8.6.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 191/27

      Žaloba podaná dne 18. března 2020 – Rochefort v. Parlament
      (Věc T-171/20)
      (2020/C 191/36)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Robert Rochefort (Paříž, Francie) (zástupci: M. Stasi, J. Teheux a J. Rikkers, advokáti)

         Žalovaný: Evropský parlament

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí generálního tajemníka Evropského parlamentu ze dne 17. prosince 2019,

                  —

                  zrušil oznámení o dluhu č. 7000000071 ze dne 22. ledna 2020, kterým se nařizuje vymáhání částky 27 241 euro,

                  —

                  uložil Evropskému parlamentu náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu své žaloby proti rozhodnutí generálního tajemníka Evropského parlamentu ze dne 17, prosince 2019 přistoupit k vymáhání bezdůvodně vyplacených částek určených na parlamentní asistenty, jakož i oznámení o dluhu, které s tím souvisí, uvádí žalobce čtyři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z nedostatečného odůvodnění napadeného rozhodnutí v rozsahu, v němž odůvodnění generálního tajemníka Evropského parlamentu je nejednoznačné, protože neuvádí, do jaké míry předložené doklady nepředstavovaly důkazy o práci.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z obrácení důkazního břemene. V této souvislosti žalobce zastává názor, že mu nepříslušelo předložit důkaz o práci jeho parlamentního asistenta, ale naopak Parlament měl prokázat opak.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z nesprávného posouzení v napadeném rozhodnutí, jelikož skutečnosti uváděné generálním tajemníkem Evropského parlamentu jsou nepřesné.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející ze zásady proporcionality, jelikož částka vymáhaná od žalobce vychází z předpokladu, že parlamentní asistent pro žalobce pracoval pouze několik dnů.


title: Věc T-172/20: Žaloba podaná dne 18. března 2020 – Rochefort v. Parlament

text:
               8.6.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 191/28

      Žaloba podaná dne 18. března 2020 – Rochefort v. Parlament
      (Věc T-172/20)
      (2020/C 191/37)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Robert Rochefort (Paříž, Francie) (zástupci: M. Stasi, J. Teheux a J. Rikkers, advokáti)

         Žalovaný: Evropský parlament

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí generálního tajemníka Evropského parlamentu ze dne 17. prosince 2019,

                  —

                  zrušil oznámení o dluhu č. 7000000019 ze dne 22. ledna 2020, kterým se nařizuje vymáhání částky 60 499,38 euro,

                  —

                  uložil Evropskému parlamentu náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu své žaloby proti rozhodnutí generálního tajemníka Evropského parlamentu ze dne 17, prosince 2019 přistoupit k vymáhání bezdůvodně vyplacených částek určených na parlamentní asistenty, jakož i oznámení o dluhu, které s tím souvisí, uvádí žalobce čtyři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z nedostatečného odůvodnění napadeného rozhodnutí v rozsahu, v němž odůvodnění generálního tajemníka Evropského parlamentu je nejednoznačné, protože neuvádí, do jaké míry předložené doklady nepředstavovaly důkazy o práci.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z obrácení důkazního břemene. V této souvislosti žalobce zastává názor, že mu nepříslušelo předložit důkaz o práci jeho parlamentního asistenta, ale naopak Parlament měl prokázat opak.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z nesprávného posouzení v napadeném rozhodnutí, jelikož skutečnosti uváděné generálním tajemníkem Evropského parlamentu jsou nepřesné.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející ze zásady proporcionality, jelikož částka vymáhaná od žalobce vychází z předpokladu, že parlamentní asistent pro žalobce nikdy nepracoval.


title: Věc T-173/20: Žaloba podaná dne 23. března 2020 – Henry Cotton’s Brand Management Company v. EUIPO – Industries Sportswear Company (Henry Cotton’s)

text:
               8.6.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 191/28

      Žaloba podaná dne 23. března 2020 – Henry Cotton’s Brand Management Company v. EUIPO – Industries Sportswear Company (Henry Cotton’s)
      (Věc T-173/20)
      (2020/C 191/38)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Henry Cotton’s Brand Management Company Ltd (Dublin, Irsko) (zástupci: A. von Mühlendahl, C. Eckhartt a P. Böhner, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Industries Sportswear Company SRL (Benátky, Itálie)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitelka sporné ochranné známky: Žalobkyně v řízení před Tribunálem

         Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie Henry Cotton’s – Ochranná známka Evropské unie č. 821 769 a 2 580 728

         Řízení před EUIPO: Zrušení zápisu v rejstříku

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 10. února 2020 ve spojených věcech R 254/2019-2 a R 255/2019-2

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO a další účastnici řízení před odvolacím senátem, vstoupí-li do tohoto řízení v postavení vedlejší účastnice, náhradu nákladů řízení.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  porušení čl. 103 odst. 1 a 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

                  —

                  porušení čl. 27 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-176/20: Žaloba podaná dne 30. března 2020 – Sam McKnight v. EUIPO – Carolina Herrera (COOL GIRL)

text:
               8.6.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 191/29

      Žaloba podaná dne 30. března 2020 – Sam McKnight v. EUIPO – Carolina Herrera (COOL GIRL)
      (Věc T-176/20)
      (2020/C 191/39)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Sam McKnight Ltd (Londýn, Spojené království) (zástupci: V. von Bomhard a J. Fuhrmann, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Carolina Herrera Ltd (New York, New York, Spojené státy)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie COOL GIRL – Přihláška č. 16 681 975

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 30. ledna 2020, ve věci R 689/2019-4

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil, že žalovaný ponese náklady řízení, a v případě, že do řízení vstoupí další účastnice řízení před odvolacím senátem, další účastnice.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-177/20: Žaloba podaná dne 30. března 2020 – Himmel v. EUIPO – Ramirez Monfort (Hispano Suiza)

text:
               8.6.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 191/30

      Žaloba podaná dne 30. března 2020 – Himmel v. EUIPO – Ramirez Monfort (Hispano Suiza)
      (Věc T-177/20)
      (2020/C 191/40)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: Erwin Leo Himmel (Walchwil, Švýcarsko) (zástupce: A. Gomoll, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastník řízení před odvolacím senátem: Gonzalo Andres Ramirez Monfort (Barcelona, Španělsko)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatel sporné ochranné známky: Další účastník v řízení před odvolacím senátem

         Sporná ochranná známka: Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie Hispano Suiza – Přihláška č. 16 389 397

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 21. ledna 2020 ve věci R 67/2019-1

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 46 odst. 1 písm. a) ve spojení s čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-178/20: Žaloba podaná dne 6. dubna 2020 – Bavaria Weed v. EUIPO (Bavaria Weed)

text:
               8.6.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 191/30

      Žaloba podaná dne 6. dubna 2020 – Bavaria Weed v. EUIPO (Bavaria Weed)
      (Věc T-178/20)
      (2020/C 191/41)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Bavaria Weed GmbH (Herrsching am Ammersee, Německo) (zástupce: J. Wolhändler, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Sporná ochranná známka: Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie Bavaria Weed – Přihláška č. 17 997 323

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 22. ledna 2020, ve věci R 1458/2019-5

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení, včetně nákladů řízení vynaložených v rámci řízení před odvolacím senátem.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení čl. 7 odst. 1 písm. f) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

                  —

                  Porušení zásad rovného zacházení a řádné správy.


title: Věc T-182/20: Žaloba podaná dne 31. března 2020 – Griba v. CPVO (Gala Perathoner)

text:
               8.6.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 191/32

      Žaloba podaná dne 31. března 2020 – Griba v. CPVO (Gala Perathoner)
      (Věc T-182/20)
      (2020/C 191/43)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Griba Baumschulgenossenschaft landwirtschaftliche Gesellschaft (Terlan, Itálie) (zástupce: G. Würtenberger, advokát)

         Žalovaný: Odrůdový úřad Společenství (CPVO)

         Údaje týkající se řízení před CPVO

         Dotčené odrůda Společenství: Odrůda jablek Gala Perathoner – Odrůdové právo Společenství č. 2009/0353

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí odvolacího senátu CPVO ze dne 17. ledna 2020 ve věci A 004/2016

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil CPVO náhradu nákladů řízení.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  porušení článku 76 nařízení Rady (EU) 2100/94;

                  —

                  porušení článku 8 nařízení Rady (EU) 2100/94;

                  —

                  porušení čl. 57 odst. 3 nařízení Rady (EU) 2100/94;

                  —

                  porušení článku 75 nařízení Rady (EU) 2100/94;

                  —

                  porušení zásady rovného zacházení.


title: Věc T-185/20: Žaloba podaná dne 31. března 2020 – Tikal Marine Systems v. EUIPO – Ultra Safety Systems (Tikal Tef-Gel)

text:
               8.6.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 191/33

      Žaloba podaná dne 31. března 2020 – Tikal Marine Systems v. EUIPO – Ultra Safety Systems (Tikal Tef-Gel)
      (Věc T-185/20)
      (2020/C 191/45)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Tikal Marine Systems GmbH (Norderstedt, Německo) (zástupce: M. Mahnkopf, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Ultra Safety Systems Inc. (Mangonia Park, Florida, Spojené státy)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitelka sporné ochranné známky: Žalobkyně před Tribunálem
      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie Tikal Tef-Gel – Ochranná známka Evropské unie č. 12 971 461

         Řízení před EUIPO: Řízení o zrušení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 29. ledna 2020, ve věci R 2500/2018-4

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí zrušovacího oddělení ze dne 28. listopadu 2018;

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí;

                  —

                  prohlásil dotčenou ochrannou známku za platnou;

                  —

                  uložil EUIPO a vedlejší účastnici náhradu nákladů řízení.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 59 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-183/20: Žaloba podaná dne 7. dubna 2020 – Schneider v. EUIPO – Raths (Teslaplatte)

text:
               8.6.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 191/32

      Žaloba podaná dne 7. dubna 2020 – Schneider v. EUIPO – Raths (Teslaplatte)
      (Věc T-183/20)
      (2020/C 191/44)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobce: Christian Schneider (Leverkusen, Německo) (zástupce: R. Buttron, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastník řízení před odvolacím senátem: Oliver Raths (Männedorf, Švýcarsko)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitel sporné ochranné známky: Žalobce

         Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie Teslaplatte – Ochranná známka Evropské unie č. 11 222 155

         Řízení před EUIPO: Řízení o zrušení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 15. ledna 2020, ve věci R 247/2019-2

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  napadené rozhodnutí změnil v tom smyslu, že odvolání dalšího účastníka řízení ze dne 28. ledna 2019 se zrušuje v plném rozsahu;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-186/20: Žaloba podaná dne 3. dubna 2020 – Chatwal v. EUIPO – Timehouse Capital (THE TIME)

text:
               8.6.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 191/34

      Žaloba podaná dne 3. dubna 2020 – Chatwal v. EUIPO – Timehouse Capital (THE TIME)
      (Věc T-186/20)
      (2020/C 191/46)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Chatwal Hotels & Resorts LLC (New York, New York, Spojené státy) (zástupce: N. Hine, Solicitor)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Timehouse Capital GmbH (Grasbrunn, Německo)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně před Tribunálem

         Sporná ochranná známka: Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie THE TIME – Přihláška č. 16 614 471

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 28. ledna 2020, ve věci R 2264/2018-1

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí;

                  —

                  zamítl námitky;

                  —

                  přijal napadenou přihlášku;

                  —

                  uložil EUIPO anebo další účastnici řízení náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyní.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-187/20: Žaloba podaná dne 9. dubna 2020 – Davide Groppi v. EUIPO – Viabizzuno (Lampy)

text:
               8.6.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 191/35

      Žaloba podaná dne 9. dubna 2020 – Davide Groppi v. EUIPO – Viabizzuno (Lampy)
      (Věc T-187/20)
      (2020/C 191/47)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: italština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Davide Groppi Srl (Piacenza, Itálie) (zástupci: F. Boscariol de Roberto, D. Capra a V. Malerba, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Viabizzuno Srl (Bentivoglio, Itálie)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitelka sporného (průmyslového) vzoru: Žalobkyně

         Sporný (průmyslový) vzor: (Průmyslový) vzor Společenství č. 2 503 680-0001

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí třetího odvolacího senátu EUIPO ze dne 23. ledna 2020, ve věci R 126/2019-3

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil žalovanému a další účastnici v řízení před odvolacím senátem náhradu nákladů řízení.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení článku 6 a čl. 25 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 6/2002.


title: Věc T-189/20: Žaloba podaná dne 6. dubna 2020 – Chiquita Brands v. EUIPO – Fyffes International (HOYA)

text:
               8.6.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 191/35

      Žaloba podaná dne 6. dubna 2020 – Chiquita Brands v. EUIPO – Fyffes International (HOYA)
      (Věc T-189/20)
      (2020/C 191/48)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Chiquita Brands LLC (Fort Lauderdale, Florida, Spojené státy) (zástupce: W. Pors, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Fyffes International Unlimited Company (Dublin, Irsko)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitel sporné ochranné známky: další účastnice v řízení před odvolacím senátem

         Sporná ochranná známka: žlutomodročerná obrazová ochranná známka Evropské unie „HOYA“ – ochranná známka Evropské unie č. 10 612 166

         Řízení před EUIPO: řízení o zrušení

         Napadené rozhodnutí: rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 21. ledna 2020 ve věci R 962/2019-5

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí,

                  —

                  vyhověl v plném rozsahu návrhu žalobkyně na zrušení,

                  —

                  uložil EUIPO a další účastnici náhradu nákladů řízení.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení čl. 64 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001,

                  —

                  porušení čl. 94 odst. 1 nařízení 2017/1001,

                  —

                  porušení čl. 95 odst. 2 nařízení 2017/1001,

                  —

                  porušení zásady zákazu reformatio in peius a čl. 71 odst. 1 nařízení 2017/1001,

                  —

                  porušení čl. 58 odst. 1 písm. a) nařízení 2017/1001.


title: Věc T-190/20: Žaloba podaná dne 7. dubna 2020 – Almea v. EUIPO – Sanacorp Pharmahandel (Almea)

text:
               8.6.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 191/36

      Žaloba podaná dne 7. dubna 2020 – Almea v. EUIPO – Sanacorp Pharmahandel (Almea)
      (Věc T-190/20)
      (2020/C 191/49)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Almea Ltd (Londýn, Spojené království) (zástupci: R. Furneaux a E. Humphreys, Solicitors)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Sanacorp Pharmahandel GmbH (Planegg, Německo)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatel sporné ochranné známky: Žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie Almea – Přihláška č. 14 030 126

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 15. ledna 2020, ve věci R 246/2019-2

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  rozhodl o nákladech řízení před odvolacím senátem a Tribunálem.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-192/20: Žaloba podaná dne 9. dubna 2020 – Tikal Marine Systems v. Ultra Safety Systems (Ultra Tef-Gel)

text:
               8.6.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 191/37

      Žaloba podaná dne 9. dubna 2020 – Tikal Marine Systems v. Ultra Safety Systems (Ultra Tef-Gel)
      (Věc T-192/20)
      (2020/C 191/50)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Tikal Marine Systems GmbH (Norderstedt, Německo) (zástupce: M. Mahnkopf, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Ultra Safety Systems Inc. (Mangonia Park, Florida, Spojené státy)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitelka sporné ochranné známky: Žalobkyně před Tribunálem

         Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie Ultra Tef-Gel – Ochranná známka Evropské unie č. 15 369 739

         Řízení před EUIPO: Řízení o zrušení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 29. ledna 2020, ve věci R 2499/2018-4

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí zrušovacího oddělení ze dne 28. listopadu 2018;

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  prohlásil dotčenou ochrannou známku za platnou;

                  —

                  uložil žalované a vedlejší účastníci náhradu nákladů.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 59 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-201/20: Žaloba podaná dne 6. dubna 2020 – Berebene v. EUIPO – Consorzio vino Chianti Classico (GHISU)

text:
               8.6.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 191/38

      Žaloba podaná dne 6. dubna 2020 – Berebene v. EUIPO – Consorzio vino Chianti Classico (GHISU)
      (Věc T-201/20)
      (2020/C 191/51)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: italština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Berebene Srl (Řím, Itálie) (zástupkyně: A. Massimiani, advokátka)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Consorzio vino Chianti Classico (Radda in Chianti, Itálie)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně před Tribunálem

         Sporná ochranná známka: Barevná obrazová ochranná známka Evropské unie GHISU – Přihláška č. 17 232 571

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 23. ledna 2020 ve věci R 592/2019-1

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  v důsledku toho nařídil zápis obrazové ochranné známky Evropské unie GHISU č. 17 232 571 zejména pro výrobky třídy 33 Niceského třídění;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Nesprávné srovnání kolidujících ochranných známek a nesprávné souhrnné posouzení nebezpečí záměny a neoprávněné výhody.


title: Věc T-208/20: Žaloba podaná dne 9. dubna 2020 – JH v. Europol

text:
               8.6.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 191/38

      Žaloba podaná dne 9. dubna 2020 – JH v. Europol
      (Věc T-208/20)
      (2020/C 191/52)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobce: JH (zástupce: M. Quaas, advokát)

         Žalovaná: Agentura Evropské unie pro spolupráci v oblasti prosazování práva (Europol)

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  určil, že nařízení vedoucí úřadu žalované ze dne 2. dubna 2019, kterým byl žalobce s okamžitou platností zbaven vedení organizační jednotky GDPT (ochrana osob) oddělení Governance Directorate Evropského policejního úřadu (Europol), bylo protiprávní a

                  —

                  uložil žalované zaplatit žalobci bolestné, přičemž určení jeho výše se ponechává na úvaze Tribunálu.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Žaloba se opírá o následující žalobní důvody.

                  1.

                  Porušení služebního řádu Europolu
                  Žalobce tvrdí, že nebyly splněny podmínky pro sporné disciplinární opatření podle služebního řádu Europolu. Žalovaná nerespektovala platné předpisy služebního řádu a pokusila se přijaté disciplinární opatření odůvodnit (teprve) o měsíce později prováděcím rozhodnutím se zpětnou účinností a odkazem na reorganizační změnu.

                  2.

                  Poškození zdraví a pracovní neschopnost
                  Žalobce dále požaduje bolestné, protože v důsledku tohoto protiprávního opatření prokazatelně utrpěl poškození zdraví a jeho další pracovní činnost se tím stala nemožnou.


title: Věc T-212/20: Žaloba podaná dne 17. dubna 2020 – Gaz-System v. ACER

text:
               8.6.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 191/39

      Žaloba podaná dne 17. dubna 2020 – Gaz-System v. ACER
      (Věc T-212/20)
      (2020/C 191/53)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Operator Gazociągów Przesylowych Gaz-System S.A. (Varšava, Polsko) (zástupci: E. Buczkowska, M. Trepka, advokáti)

         Žalovaná: Agentura Evropské unie pro spolupráci energetických regulačních orgánů

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí odvolacího senátu ACER č. A-006-2019 ze dne 7. února 2020;

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející ze zjevně nesprávného výkladu čl. 28 odst. 4 nařízení (EU) 2019/942 (1), jelikož odvolací senát ACER neprovedl úplný přezkum a kontrolu rozhodnutí ACER č. 10/2019. Toto neodůvodněné omezení, které odvolací senát ACER podle všeho učinil, mělo přímý dopad na výrokovou část rozhodnutí.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z nesprávného závěru, že ACER neporušila zásadu transparentnosti zakotvenou v článku 15 SFEU, článku 41 Listiny základních práv Evropské unie, čl. 37 odst. 3 nařízení (EU) 2017/459 (2) a čl. 6 odst. 4 nařízení (EU) 2019/942, ačkoliv ACER (i) svévolně změnila požadavky týkající se kritérií technické kvality, která musí splňovat podané nabídky, a (ii) zvolila možnost opakování řízení, které vedlo k určení platformy, od samého počátku, bez uvedení jakéhokoliv odůvodnění této změny a volby.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z nesprávného závěru, že ACER neporušila zásadu rovného zacházení, když stanovila požadavky na případovou studii pro úlohu B(i) a B(ii) svévolně způsobem, který zvýhodňoval platformy, jež nesplňovaly základní požadavky v době podání nabídek.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z nesprávného závěru, že ACER neporušila zásadu transparentnosti zakotvenou v článku 15 SFEU a v čl. 41 odst. 1 a čl. 41 odst. 2 písm. c) Listiny, když jednala svévolně a neposkytla vysvětlení požadavků na případovou studii, které ovlivnily přípravu nabídek platformami pro rezervaci kapacity před podáním těchto nabídek.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vycházející z nesprávného závěru, že rozhodnutí ACER č. 10/2019 bylo řádně odůvodněno a zjevně tedy neporušuje článek 296 SFEU a čl. 41 odst. 2 písm. c) a článek 47 Listiny, ačkoliv v něm uvedené odůvodnění neumožňuje rekonstruovat úvahy ACER, které vedly k výběru platformy RBP, a značně žalobkyni ztěžuje napadení tohoto rozhodnutí.

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2019/942 ze dne 5. června 2019, kterým se zřizuje Agentura Evropské unie pro spolupráci energetických regulačních orgánů (Úř. věst. 2019, L 158, s. 22).

         (2)  Nařízení Komise (EU) 2017/459 ze dne 16. března 2017, kterým se zavádí kodex sítě pro mechanismy přidělování kapacity v plynárenských přepravních soustavách a kterým se zrušuje nařízení (EU) č. 984/2013 (Úř. věst. L 72, 17.3.2017, s. 1).


title: Věc C-14/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia (Itálie) dne 8. ledna 2021 – Sea Watch E.V. v. Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Capitaneria di Porto di Palermo

text:
               22.3.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 98/9

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia (Itálie) dne 8. ledna 2021 – Sea Watch E.V. v. Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Capitaneria di Porto di Palermo
      (Věc C-14/21)
      (2021/C 98/10)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Sea Watch E.V.

         Žalovaní: Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Capitaneria di Porto di Palermo

         Předběžné otázky

                  A)

                  Zahrnuje oblast působnosti směrnice 2009/16/ES (1) – a tedy zda lze PSC [Port State Control, kontrola lodí ze strany státu přístavní inspekce] vykonat také ve vztahu k ní – loď klasifikovanou jako nákladní loď klasifikačním orgánem státu vlajky, ale která ve skutečnosti vykonává výlučně a systematicky neobchodní činnost, jako je tzv. činnost SAR [search and rescue, pátrání a záchrana] (vykonávaná ze strany SW [nevládní organizace Sea Watch] a SW4 [loď Sea Watch 4] na základě vlastního statutu]?
                  V případě, že […] Soudní dvůr stanoví, že […] do oblasti působnosti směrnice 2009/16/ES jsou zahrnuty také lodě [které ve skutečnosti neprovádějí obchodní činnosti], brání takto vykládána směrnice takové právní úpravě, jako je vnitrostátní právní úprava uvedená v článku 3 [legislativního nařízení] č. 53/2011, kterým se provádí článek 3 směrnice 2009/16/ES, který naopak v odstavci 1 [článku 3 výše uvedeného legislativního nařízení] výslovně stanoví oblast působnosti PSC a omezuje ji pouze na lodě používané pro obchodní účely, přičemž vylučuje nejen rekreační plavidla, ale také nákladní lodě, které ve skutečnosti neprovádějí – a proto se nepoužívají pro – obchodní činnost?
                  Konečně, lze mít oprávněně za to, že do oblasti působnosti směrnice, v části, která zahrnuje i osobní lodě, spadají v důsledku změn přijatých v roce 2017 nákladní lodě, které systematicky provádějí tzv. činnosti SAR osob v tísni na moři, čímž by došlo k postavení přepravy osob zachráněných na moři, které jsou v ohrožení života, na roveň s přepravou cestujících?

                  B)

                  Může okolnost, že loď přepravila mnohem větší počet osob než je počet osob uvedený v osvědčení o bezpečnostním vybavení, ačkoli jako výsledek tzv. činnosti SAR, nebo v každém případě to, že má osvědčení o bezpečnostním vybavení odkazující na počet osob mnohem nižší, než je počet skutečně přepravovaných osob – oprávněně spadat do významného faktoru uvedeného v příloze I části II bodě 2A nebo neočekávaného faktoru uvedeného v příloze I části II bodě 2B, na které je odkazováno v článku 11 směrnice 2009/16/ES?

                  C)

                  Může nebo má inspekční pravomoc PSC podrobnějšího typu uvedená v článku 13 směrnice 2009/16/ES vůči lodím plujícím pod vlajkou členských států zahrnovat také pravomoc spočívající v ověření toho, jaká je konkrétně činnost skutečně prováděná lodí, bez ohledu na činnost, pro kterou bylo vydáno osvědčení o třídě a následná bezpečnostní osvědčení státem vlajky a souvisejícím klasifikačním orgánem, a v důsledku toho pravomoc ověřit, zda výše uvedená loď má osvědčení a obecně splňuje požadavky nebo podmínky stanovené pravidly přijatými na mezinárodní úrovni v oblasti bezpečnosti, zamezení znečištění a životních a pracovních podmínek na palubě, a v případě kladné odpovědi, lze výše uvedenou pravomoc uplatnit i vůči lodi, která ve skutečnosti systematicky provádí tzv. činnost SAR?

                  D)

                  Jak má být vykládáno pravidlo 1 [respektive článek 1] písm. b) úmluvy SOLAS – na kterou se výslovně odkazuje v článku 2 směrnice 2009/16/ES a u které je tudíž třeba zajistit jednotný unijní výklad pro účely a v rámci PSC – v části, v níž uvádí, že „b. Smluvní vlády se zavazují vydat všechny zákony, vyhlášky, nařízení a předpisy a přijmout veškerá další ustanovení nezbytná k úplnému uplatňování Úmluvy, aby bylo zajištěno, že z hlediska lidského zdraví je loď vhodná k činnosti, ke které je určena“; zejména, je s ohledem na posouzení vhodnosti lodi k činnosti, ke které je určena, které jsou státy přístavní inspekce povinny formulovat prostřednictvím inspekcí PSC, nutné omezit se na přijetí, jakožto výhradního parametru ověření, požadavků uložených na základě klasifikace a příslušných držených bezpečnostních osvědčení získaných na základě abstraktně deklarované činnosti, anebo lze zohlednit také činnost, ke které je loď skutečně používána?
                  Existuje tedy, a to i s ohledem na výše uvedený mezinárodní parametr, pravomoc správních orgánů státu přístavní inspekce ověřovat nejen soulad vybavení a palubního zařízení s požadavky stanovenými v osvědčeních vydaných státem vlajky a vyplývajícími z abstraktní klasifikace lodi, ale také pravomoc posoudit shodu osvědčení a souvisejícího vybavení a palubního zařízení, kterým je loď vybavena a které má podle konkrétní prováděné činnosti, jež nesouvisí a liší se od činnosti uvedené v osvědčení o klasifikaci?
                  Stejné úvahy je třeba učinit ve vztahu k bodu 1.3.1 rezoluce IMO A.1138(31) – Procedures of Port State Control, 2019, přijaté dne 4. prosince 2019, v části, ve které uvádí, že „Under the provisions of the relevant conventions set out in section 1.2 above, the Administration (i.e. the Government of the flag State) is responsible for promulgating laws and regulations and for taking all other steps which may be necessary to give the relevant conventions full and complete effect so as to ensure that, from the point of view of safety of life and pollution prevention, a ship is fit for the service for which it is intended and seafarers are qualified and fit for their duties.)“.

                  E)

                  Konečně, pokud by byla potvrzena existence pravomoci státu přístavní inspekce ověřit držení osvědčení a splnění požadavků nebo podmínek na základě činnosti, ke které je loď skutečně určena:

                              1)

                              může stát přístavní inspekce, který provedl inspekci PSC, požadovat držení osvědčení a splnění požadavků nebo podmínek o bezpečnosti a zamezení znečištění moře, které jdou nad rámec těch, které má a splňuje a které se týkají skutečně vykonávané činnosti, zejména v případě, kdy se jedná o tzv. činnost SAR, a to za účelem zabránění zadržení lodi?

                              2)

                              v případě kladné odpovědi na bod č. 1, může být žádost o držení osvědčení a splnění požadavků nebo podmínek, které jdou nad rámec těch, které má a splňuje a které se týkají skutečně vykonávané činnosti, zejména v případě, kdy se jedná o tzv. činnost SAR, uskutečněna, aby se zabránilo zadržení lodi, pouze v případě, že existuje jasný a spolehlivý mezinárodní nebo [unijní] právní rámec týkající se klasifikace tzv. činnosti SAR a souvisejících osvědčení a požadavků nebo podmínek o bezpečnosti a zamezení znečištění moře?

                              3)

                              v případě kladné odpovědi na bod č. 2, musí být žádost o držení osvědčení a splnění požadavků nebo podmínek, které jdou nad rámec těch, které má a splňuje a které se týkají skutečně vykonávané činnosti, zejména v případě, kdy se jedná o tzv. činnost SAR, uskutečněna na základě vnitrostátní právní úpravy státu vlajky nebo vnitrostátní právní úpravy státu přístavní inspekce a je pro výše uvedené účely nezbytná právní úprava na primární úrovni nebo je vhodná také právní úprava na sekundární úrovni nebo dokonce pouze obecná správní úprava?

                              4)

                              v případě kladné odpovědi na bod č. 3, je-li povinností státu přístavní inspekce včas a konkrétně určit během inspekce PSC, na základě jaké vnitrostátní právní úpravy (určené podle bodu 3) legislativní úrovně nebo úrovně podzákonných právních předpisů anebo kterou lze nalézt ve správním aktu obecné povahy musí být identifikovány požadavky nebo technické podmínky týkající se bezpečnosti a zamezení znečištění moře, které musí loď podrobená inspekci PSC splňovat, aby mohla provádět tzv. činnost SAR, a které nápravné/opravné činnosti jsou přesně vyžadovány k zajištění souladu s výše uvedenou právní úpravou?

                              5)

                              v případě neexistence právní úpravy státu přístavní inspekce nebo státu vlajky legislativní úrovně nebo úrovně podzákonných právních předpisů anebo kterou lze nalézt ve správním aktu obecné povahy, může správa státu přístavní inspekce pro konkrétní případ uvést požadavky nebo technické podmínky týkající se bezpečnosti, zamezení znečištění moře a ochrany života a práce na palubě, které musí loď podrobená inspekci PSC splňovat, aby mohla vykonávat tzv. činnost SAR?

                              6)

                              v případě záporné odpovědi na body č. 4 a 5, může být tzv. činnost SAR, v případě neexistence konkrétních vodítek státu vlajky, v mezidobí považována za oprávněnou a tudíž nepodléhající zákazu prostřednictvím přijetí rozhodnutí o zadržení, pokud loď podrobená inspekci PSC splňuje výše uvedené požadavky nebo podmínky jiné kategorie (zejména nákladní lodi), jejichž existenci stát vlajky potvrdil také konkrétně?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/16/ES ze dne 23. dubna 2009 o státní přístavní inspekci (Úř. věst. 2009, L 131, s. 57).


title: Věc C-15/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia (Itálie) dne 8. ledna 2021 – Sea Watch E.V. v. Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Capitaneria di Porto di Porto Empedocle

text:
               22.3.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 98/11

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia (Itálie) dne 8. ledna 2021 – Sea Watch E.V. v. Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Capitaneria di Porto di Porto Empedocle
      (Věc C-15/21)
      (2021/C 98/11)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Sea Watch E.V.

         Žalovaní: Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Capitaneria di Porto di Porto Empedocle

         Předběžné otázky

                  A)

                  Zahrnuje oblast působnosti směrnice 2009/16/ES (1) – a tedy zda lze PSC [Port State Control, kontrola lodí ze strany státu přístavní inspekce] vykonat také ve vztahu k ní – loď klasifikovanou jako nákladní loď klasifikačním orgánem státu vlajky, ale která ve skutečnosti vykonává výlučně a systematicky neobchodní činnost, jako je tzv. činnost SAR [search and rescue, pátrání a záchrana] (vykonávaná ze strany SW [nevládní organizace Sea Watch] a SW4 [loď Sea Watch 4] na základě vlastního statutu]?
                  V případě, že […] Soudní dvůr stanoví, že […] do oblasti působnosti směrnice 2009/16/ES jsou zahrnuty také lodě [které ve skutečnosti neprovádějí obchodní činnosti], brání takto vykládána směrnice takové právní úpravě, jako je vnitrostátní právní úprava uvedená v článku 3 [legislativního nařízení] č. 53/2011, kterým se provádí článek 3 směrnice 2009/16/ES, který naopak v odstavci 1 [článku 3 výše uvedeného legislativního nařízení] výslovně stanoví oblast působnosti PSC a omezuje ji pouze na lodě používané pro obchodní účely, přičemž vylučuje nejen rekreační plavidla, ale také nákladní lodě, které ve skutečnosti neprovádějí – a proto se nepoužívají pro – obchodní činnost?
                  Konečně, lze mít oprávněně za to, že do oblasti působnosti směrnice, v části, která zahrnuje i osobní lodě, spadají v důsledku změn přijatých v roce 2017 nákladní lodě, které systematicky provádějí tzv. činnosti SAR osob v tísni na moři, čímž by došlo k postavení přepravy osob zachráněných na moři, které jsou v ohrožení života, na roveň s přepravou cestujících?

                  B)

                  Může okolnost, že loď přepravila mnohem větší počet osob než je počet osob uvedený v osvědčení o bezpečnostním vybavení, ačkoli jako výsledek tzv. činnosti SAR, nebo v každém případě to, že má osvědčení o bezpečnostním vybavení odkazující na počet osob mnohem nižší, než je počet skutečně přepravovaných osob – oprávněně spadat do významného faktoru uvedeného v příloze I části II bodě 2A nebo neočekávaného faktoru uvedeného v příloze I části II bodě 2B, na které je odkazováno v článku 11 směrnice 2009/16/ES?

                  C)

                  Může nebo má inspekční pravomoc PSC podrobnějšího typu uvedená v článku 13 směrnice 2009/16/ES vůči lodím plujícím pod vlajkou členských států zahrnovat také pravomoc spočívající v ověření toho, jaká je konkrétně činnost skutečně prováděná lodí, bez ohledu na činnost, pro kterou bylo vydáno osvědčení o třídě a následná bezpečnostní osvědčení státem vlajky a souvisejícím klasifikačním orgánem, a v důsledku toho pravomoc ověřit, zda výše uvedená loď má osvědčení a obecně splňuje požadavky nebo podmínky stanovené pravidly přijatými na mezinárodní úrovni v oblasti bezpečnosti, zamezení znečištění a životních a pracovních podmínek na palubě, a v případě kladné odpovědi, lze výše uvedenou pravomoc uplatnit i vůči lodi, která ve skutečnosti systematicky provádí tzv. činnost SAR?

                  D)

                  Jak má být vykládáno pravidlo 1 [respektive článek 1] písm. b) úmluvy SOLAS – na kterou se výslovně odkazuje v článku 2 směrnice 2009/16/ES a u které je tudíž třeba zajistit jednotný unijní výklad pro účely a v rámci PSC – v části, v níž uvádí, že „b. Smluvní vlády se zavazují vydat všechny zákony, vyhlášky, nařízení a předpisy a přijmout veškerá další ustanovení nezbytná k úplnému uplatňování Úmluvy, aby bylo zajištěno, že z hlediska lidského zdraví je loď vhodná k činnosti, ke které je určena“; zejména, je s ohledem na posouzení vhodnosti lodi k činnosti, ke které je určena, které jsou státy přístavní inspekce povinny formulovat prostřednictvím inspekcí PSC, nutné omezit se na přijetí, jakožto výhradního parametru ověření, požadavků uložených na základě klasifikace a příslušných držených bezpečnostních osvědčení získaných na základě abstraktně deklarované činnosti, anebo lze zohlednit také činnost, ke které je loď skutečně používána?
                  Existuje tedy, a to i s ohledem na výše uvedený mezinárodní parametr, pravomoc správních orgánů státu přístavní inspekce ověřovat nejen soulad vybavení a palubního zařízení s požadavky stanovenými v osvědčeních vydaných státem vlajky a vyplývajícími z abstraktní klasifikace lodi, ale také pravomoc posoudit shodu osvědčení a souvisejícího vybavení a palubního zařízení, kterým je loď vybavena a které má podle konkrétní prováděné činnosti, jež nesouvisí a liší se od činnosti uvedené v osvědčení o klasifikaci?
                  Stejné úvahy je třeba učinit ve vztahu k bodu 1.3.1 rezoluce IMO A.1138(31) – Procedures of Port State Control, 2019, přijaté dne 4. prosince 2019, v části, ve které uvádí, že „Under the provisions of the relevant conventions set out in section 1.2 above, the Administration (i.e. the Government of the flag State) is responsible for promulgating laws and regulations and for taking all other steps which may be necessary to give the relevant conventions full and complete effect so as to ensure that, from the point of view of safety of life and pollution prevention, a ship is fit for the service for which it is intended and seafarers are qualified and fit for their duties.)“.

                  E)

                  Konečně, pokud by byla potvrzena existence pravomoci státu přístavní inspekce ověřit držení osvědčení a splnění požadavků nebo podmínek na základě činnosti, ke které je loď skutečně určena:

                              1)

                              může stát přístavní inspekce, který provedl inspekci PSC, požadovat držení osvědčení a splnění požadavků nebo podmínek o bezpečnosti a zamezení znečištění moře, které jdou nad rámec těch, které má a splňuje a které se týkají skutečně vykonávané činnosti, zejména v případě, kdy se jedná o tzv. činnost SAR, a to za účelem zabránění zadržení lodi?

                              2)

                              v případě kladné odpovědi na bod č. 1, může být žádost o držení osvědčení a splnění požadavků nebo podmínek, které jdou nad rámec těch, které má a splňuje a které se týkají skutečně vykonávané činnosti, zejména v případě, kdy se jedná o tzv. činnost SAR, uskutečněna, aby se zabránilo zadržení lodi, pouze v případě, že existuje jasný a spolehlivý mezinárodní nebo [unijní] právní rámec týkající se klasifikace tzv. činnosti SAR a souvisejících osvědčení a požadavků nebo podmínek o bezpečnosti a zamezení znečištění moře?

                              3)

                              v případě kladné odpovědi na bod č. 2, musí být žádost o držení osvědčení a splnění požadavků nebo podmínek, které jdou nad rámec těch, které má a splňuje a které se týkají skutečně vykonávané činnosti, zejména v případě, kdy se jedná o tzv. činnost SAR, uskutečněna na základě vnitrostátní právní úpravy státu vlajky nebo vnitrostátní právní úpravy státu přístavní inspekce a je pro výše uvedené účely nezbytná právní úprava na primární úrovni nebo je vhodná také právní úprava na sekundární úrovni nebo dokonce pouze obecná správní úprava?

                              4)

                              v případě kladné odpovědi na bod č. 3, je-li povinností státu přístavní inspekce včas a konkrétně určit během inspekce PSC, na základě jaké vnitrostátní právní úpravy (určené podle bodu 3) legislativní úrovně nebo úrovně podzákonných právních předpisů anebo kterou lze nalézt ve správním aktu obecné povahy musí být identifikovány požadavky nebo technické podmínky týkající se bezpečnosti a zamezení znečištění moře, které musí loď podrobená inspekci PSC splňovat, aby mohla provádět tzv. činnost SAR, a které nápravné/opravné činnosti jsou přesně vyžadovány k zajištění souladu s výše uvedenou právní úpravou?

                              5)

                              v případě neexistence právní úpravy státu přístavní inspekce nebo státu vlajky legislativní úrovně nebo úrovně podzákonných právních předpisů anebo kterou lze nalézt ve správním aktu obecné povahy, může správa státu přístavní inspekce pro konkrétní případ uvést požadavky nebo technické podmínky týkající se bezpečnosti, zamezení znečištění moře a ochrany života a práce na palubě, které musí loď podrobená inspekci PSC splňovat, aby mohla vykonávat tzv. činnost SAR?

                              6)

                              v případě záporné odpovědi na body č. 4 a 5, může být tzv. činnost SAR, v případě neexistence konkrétních vodítek státu vlajky, v mezidobí považována za oprávněnou a tudíž nepodléhající zákazu prostřednictvím přijetí rozhodnutí o zadržení, pokud loď podrobená inspekci PSC splňuje výše uvedené požadavky nebo podmínky jiné kategorie (zejména nákladní lodi), jejichž existenci stát vlajky potvrdil také konkrétně?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/16/ES ze dne 23. dubna 2009 o státní přístavní inspekci (Úř. věst. 2009, L 131, s. 57).


title: Věc C-20/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Frankfurt am Main (Německo) dne 13. ledna 2021 – JW, HD, XS v. LOT Polish Airlines

text:
               22.3.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 98/13

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Frankfurt am Main (Německo) dne 13. ledna 2021 – JW, HD, XS v. LOT Polish Airlines
      (Věc C-20/21)
      (2021/C 98/12)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Landgericht Frankfurt am Main

         Účastníci původního řízení

         Žalobci a odvolatelé: JW, HD, XS

         Žalovaná a odpůrkyně v odvolacím řízení: LOT Polish Airlines

         Předběžná otázka

      Musí být čl. 7 bod 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1215/2012 ze dne 12. prosince 2012 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (1) vykládán v tom smyslu, že v případě letu s potvrzenou jedinou rezervací pro celou trasu letu, který je rozdělen do dvou či více úseků, může být místem plnění ve smyslu tohoto ustanovení také místo příletu u prvního úseku letu, pokud je přeprava na těchto úsecích zajišťována dvěma různými leteckými dopravci a pokud žaloba na náhradu na základě nařízení (ES) č. 261/2004 (2) byla podána z důvodu zpoždění letu na prvním úseku a směřuje proti leteckému dopravci zajišťujícímu první úsek letu?

         (1)  Úř. věst. 2012, L 351, s. 1.

         (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91 (Úř. věst. L 46, 17.2.2004, s. 1).


title: Věc C-31/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte suprema di cassazione (Itálie) dne 19. ledna 2021 – Eurocostruzioni Srl v. Regione Calabria

text:
               22.3.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 98/14

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte suprema di cassazione (Itálie) dne 19. ledna 2021 – Eurocostruzioni Srl v. Regione Calabria
      (Věc C-31/21)
      (2021/C 98/13)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Corte suprema di cassazione

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelka: Eurocostruzioni Srl

         Odpůrce: Regione Calabria

         Předběžné otázky

                  1)

                  Vyžaduje nařízení Komise (ES) č. 1685/2000 ze dne 28. července 2000, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1260/1999 (1), týkající se způsobilosti výdajů na činnosti spolufinancované strukturálními fondy, a zejména bod 2.1 pravidla č. 1 jeho přílohy, týkající se „prokázání výdajů“, aby doklad o platbách prováděných konečnými příjemci byl nutně poskytnut kvitovanými fakturami, a to i v případě, že financování bylo poskytnuto příjemci za účelem vybudování nemovitosti s vlastními materiály, nástroji a vlastními pracovníky, nebo může existovat výjimka, která se liší od výslovně stanovené výjimky pro případ nemožnosti poskytnout takovýto důkaz, která vyžaduje předložení „účetní[ch] doklad[ů] se stejnou průkazní hodnotou“?

                  2)

                  Jaký je správný výklad výše uvedeného výrazu „účetní doklady se stejnou průkazní hodnotou“?

                  3)

                  Brání výše uvedená ustanovení nařízení takové vnitrostátní a regionální právní úpravě a následným správním prováděcím opatřením, které v případě, že financování bylo příjemci poskytnuto za účelem vybudování nemovitosti s vlastními materiály, nástroji a vlastními pracovníky, stanoví kontrolní systém pro výdaje financované veřejnou správou, sestávající z:

                              a)

                              předběžného vyčíslení prací na základě regionálního ceníku týkajícího se veřejných staveb a pro položky, které nejsou stanoveny v tomto nástroji, aktuální tržní ceny odhadované projektantem,

                              b)

                              následného vyúčtování s předložením účetnictví týkajícího se prací, jež zahrnuje stavební deník a registr účetnictví, řádně podepsané na každé stránce zhotovitelem a podnikem-příjemcem, a ověření prací a potvrzení jejich realizace na základě jednotných cen uvedených v bodě a) ze strany kolaudační komise jmenované příslušnou regionální správou?

         (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1260/1999 ze dne 21. června 1999 o obecných ustanoveních o strukturálních fondech (Úř. věst. L 161, 26.6.1999, s. 1). Zvláštní vydání v českém jazyce: Kapitola 14 Svazek 001 S. 31.


title: Věc C-34/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgericht Wiesbaden (Německo) dne 20. ledna 2021 – Hauptpersonalrat der Lehrerinnen und Lehrer beim Hessischen Kultusministerium

text:
               22.3.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 98/15

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgericht Wiesbaden (Německo) dne 20. ledna 2021 – Hauptpersonalrat der Lehrerinnen und Lehrer beim Hessischen Kultusministerium
      (Věc C-34/21)
      (2021/C 98/14)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Verwaltungsgericht Wiesbaden

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Hauptpersonalrat der Lehrerinnen und Lehrer beim Hessischen Kultusministerium

         Další účastník řízení: Der Minister des Hessischen Kultusministeriums

         Předběžné otázky

                  1.

                  Musí být čl. 88 odst. 1 nařízení 2016/679 (1) vykládán v tom smyslu, že k tomu, aby byl právní předpis konkrétnějším pravidlem k zajištění ochrany práv a svobod ve vztahu ke zpracování osobních údajů zaměstnanců v souvislosti se zaměstnáním ve smyslu čl. 88 odst. 1 uvedeného nařízení, musí splňovat požadavky kladené na taková pravidla podle čl. 88 odst. 2 tohoto nařízení?

                  2.

                  Může být vnitrostátní norma v případě, že zjevně nesplňuje požadavky stanovené čl. 88 odst. 2 nařízení 2016/679, navzdory této skutečnosti i nadále použitelná?

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/679 ze dne 27. dubna 2016 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů a o zrušení směrnice 95/46/ES (obecné nařízení o ochraně osobních údajů) (Úř. věst. 2016, L 119, s. 1).


title: Věc C-35/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Varchoven kasacionen sad (Bulharsko) dne 19. ledna 2021 – „Konservinvest“ OOD v. „Bulkons Parvomaj“ OOD

text:
               22.3.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 98/15

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Varchoven kasacionen sad (Bulharsko) dne 19. ledna 2021 – „Konservinvest“ OOD v. „Bulkons Parvomaj“ OOD
      (Věc C-35/21)
      (2021/C 98/15)
      Jednací jazyk: bulharština

         Předkládající soud

      Varchoven kasacionen sad

         Účastnice původního řízení

         Navrhovatelka v řízení o kasačním opravném prostředku:„Konservinvest“ OOD

         Odpůrkyně v řízení o kasačním opravném prostředku:„Bulkons Parvomaj“ OOD

         Předběžná otázka

      Povoluje článek 9 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1151/2012 (1) ze dne 21. listopadu 2012 o režimech jakosti zemědělských produktů a potravin mimo případy přechodné ochrany upravené tímto ustanovením existenci vnitrostátního systému zápisu a ochrany zeměpisných označení zemědělských produktů a potravin, na něž se vztahuje toto nařízení, a umožňuje toto ustanovení členským státům, aby uplatňovaly jiná, paralelně platná ustanovení na vnitrostátní úrovni (podobně jako paralelní systém pro ochranné známky) při rozhodování o sporech týkajících se porušení práva k takovémuto zeměpisnému označení mezi místními obchodníky, kteří vyrábí a uvádí na trh zemědělské produkty a potraviny spadající do nařízení č. 1151/2012 v rámci členského státu, v němž bylo zeměpisné označení zapsáno?

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1151/2012 ze dne 21. listopadu 2012 o režimech jakosti zemědělských produktů a potravin (Úř. věst. 2012, L 343, s. 1).


title: Věc C-42/21 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 27. ledna 2021 Lietuvos geležinkeliai AB proti rozsudku Tribunálu (prvního rozšířeného senátu) vydanému dne 18. listopadu 2020 ve věci T-814/17, Lietuvos geležinkeliai v. Komise

text:
               22.3.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 98/16

      Kasační opravný prostředek podaný dne 27. ledna 2021 Lietuvos geležinkeliai AB proti rozsudku Tribunálu (prvního rozšířeného senátu) vydanému dne 18. listopadu 2020 ve věci T-814/17, Lietuvos geležinkeliai v. Komise
      (Věc C-42/21 P)
      (2021/C 98/16)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Lietuvos geležinkeliai AB (zástupci: W. Deselaers, K. Apel, P. Kirst, Rechtsanwälte)

         Další účastnice řízení: Evropská komise, Orlen Lietuva AB

         Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  Zcela nebo zčásti rušil napadený rozsudek v rozsahu, v němž jím byla odmítnuta žaloba navrhovatelky znějící na zrušení rozhodnutí Komise C(2017) 6544 final ze dne 2. října 2017 ve věci AT.39813 – Baltská železnice (1);

                  —

                  zcela nebo zčásti zrušil toto rozhodnutí;

                  —

                  podpůrně zrušil nebo dále snížil pokutu uloženou Lietuvos geležinkeliai; a

                  —

                  uložil Komisi náhradu všech nákladů vynaložených v tomto řízení a v řízení před Tribunálem.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Navrhovatelka podává kasační opravný prostředek na základě čtyř důvodů.
      Zaprvé, Tribunál nesprávně vyložil a tedy i nesprávně aplikoval judikaturu Soudního dvora, podle níž podnik v dominantním postavení potřebuje zaručit přístup k infrastruktuře pouze v případě, že by odmítnutí přístupu pravděpodobně eliminovalo hospodářskou soutěž na trhu pro osobu požadující přístup, nelze-li takové odmítnutí objektivně odůvodnit a pokud je přístup sám o sobě nezbytný k podnikání této osoby.
      Zadruhé, „rychlé“ odstranění 19 kilometrů tratě propojující Mažeikiai v severozápadní Litvě s Lotyšskou hranicí (dále jen „trať“) „bez předchozího zajištění potřebných financí“ není zneužitím dominantního postavení.
      Zatřetí, Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když odstranění tratě kvalifikoval jako způsobilé omezit hospodářskou soutěž.
      Začtvrté, Tribunál si protiřečí, když odkazuje na údajný protisoutěžní úmysl navrhovatelky za účelem určení, zda by měla být uložena pokuta a za účelem posouzení její výše, ačkoli konstatoval, že údajné porušení nevycházelo z úmyslu navrhovatelky, její protisoutěžní strategie čí jednání ve zlé víře.

         (1)  Souhrnná zpráva o rozhodnutí Komise ze dne 2. října 2017 týkající se řízení podle článku 102 Smlouvy o fungování Evropské unie (Věc AT.39813 – Baltská železnice) [oznámeno pod číslem C(2017) 6544)] (Úř. věst. 2017, C 383, s. 7).


title: Věc C-600/20 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 10. listopadu 2020 Anne-Marie Klose proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 9. září 2020 ve věci T-81/20, Anne-Marie Klose v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

text:
               22.3.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 98/2

      Kasační opravný prostředek podaný dne 10. listopadu 2020 Anne-Marie Klose proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 9. září 2020 ve věci T-81/20, Anne-Marie Klose v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
      (Věc C-600/20 P)
      (2021/C 98/02)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Anne-Marie Klose (zástupkyně: I. Seher, advokátka)

         Další účastník řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
      Soudní dvůr Evropské unie (senát rozhodujícího o přijatelnosti kasačních opravných prostředků) usnesením ze dne 11. února 2021 neuznal kasační opravný prostředek za přijatelný a rozhodl, že účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek ponese vlastní náklady řízení.


title: Věc C-640/20 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 23. listopadu 2020 PV proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 30. ledna 2020 ve spojených věcech –T-786/16 a T-224/18, PV v. Komise

text:
               22.3.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 98/2

      Kasační opravný prostředek podaný dne 23. listopadu 2020 PV proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 30. ledna 2020 ve spojených věcech –T-786/16 a T-224/18, PV v. Komise
      (Věc C-640/20 P)
      (2021/C 98/03)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: PV (zástupce: D. Birkenmaier, Rechtsanwalt)

         Další účastnice řízení: Evropská komise

         Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatel) navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušil rozsudek ze dne 30. ledna 2020 ve spojených věcech T-786/16 a T-224/18,

                  —

                  rozhodl projednávaný spor, jakož i spojené věci T-786/16 a T-224/18, tak jak to stanoví článek 170 jednacího řádu Soudního dvora,

                  —

                  uložil další účastnici řízení náhradu nákladů řízení ve věci C-111/20 P, jakož i všech dalších nákladů řízení ve věcech T-786/16, T-224/18, T-224/18 R1 a T-224/18 R2.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

                  1.

                  První důvod kasačního opravného prostředku souvisí s nesprávným výkladem článků 72 a 270 SFEU, článku 23 služebního řádu úředníků a s úvahou Tribunálu, podle níž je služební řád výhradním zdrojem práva při rozhodování sporů mezi zaměstnanci a orgány.

                  2.

                  Druhý důvod kasačního opravného prostředku souvisí s porušením článku 4 SEU, článku 41 Listiny a článku 11a služebního řádu.

                  3.

                  Třetí důvod kasačního opravného prostředku vychází z porušení obecné právní zásady fraus omnia corrompit a článku 36 statutu Soudního dvora.

                  4.

                  Čtvrtý důvod kasačního opravného prostředku souvisí s odmítnutím použití článků 1, 3, 4, 31 a 41 Listiny, jakož i článků 1e a 12a služebního řádu.

                  5.

                  Pátý důvod se týká použití „nepravdivých tvrzení“, pokřiveného výkladu čl. 59 bodu 1 třetího a pátého pododstavce služebního řádu, jakož i porušení interního rozhodnutí Komise 92-2004 ze dne 6. července 2014.

                  6.

                  Šestý důvod souvisí s úmyslnými protiprávními jednáními při uplatňování zásady výjimky neplnění v synallagmatických vztazích.

                  7.

                  Sedmý důvod se vrací k porušení článku 41 Listiny, článku 25 služebního řádu, jakož i k úmyslným zamlčováním podvodného zneužití nevyplacených platů ve výši 21 593,64 € ze strany PMO.

                  8.

                  Osmý důvod souvisí s neúmyslným zkreslením důsledků zrušení prvního disciplinárního řízení CMS 13/087.

                  9.

                  Devátý důvod souvisí s porušením článku 15 Listiny.

                  10.

                  Desátý, podpůrně uplatněný, důvod souvisí s porušením povinnosti rozhodnout ultra petita.


title: Věc C-643/20: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Veszprémi Törvényszék (Maďarsko) dne 30. listopadu 2020 – ENERGOTT Fejlesztő és Vagyonkezelő Kft. v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

text:
               22.3.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 98/3

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Veszprémi Törvényszék (Maďarsko) dne 30. listopadu 2020 – ENERGOTT Fejlesztő és Vagyonkezelő Kft. v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
      (Věc C-643/20)
      (2021/C 98/04)
      Jednací jazyk: maďarština

         Předkládající soud

      Veszprémi Törvényszék

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: ENERGOTT Fejlesztő és Vagyonkezelő Kft.

         Žalovaný: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

         Předběžné otázky

                  1)

                  Musí být čl. 90 odst. 1 a 2 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (dále jen „směrnice o DPH“) (1), s ohledem zejména na rozsudek [ze dne 23. listopadu 2017, Di Maura (C-246/16)] (2), a usnesení [ze dne 29. ledna 2020, Porr Építési Kft. (C-292/19)] (3), a základní zásady efektivity a rovnocennosti platné v unijním právu, vykládán v tom smyslu, že členské státy nemohou v souvislosti s vrácením DPH u pohledávek, které se staly definitivně nedobytnými, stanovit jako počátek promlčecí lhůty datum předcházející datu, kdy se pohledávka, která je základem žádosti o vrácení DPH, stane nedobytnou?

                  2)

                  Musí být čl. 90 odst. 1 a 2 a článek 273 směrnice o DPH, s ohledem zejména na rozsudek [ze dne 23. listopadu 2017, Di Maura (C-246/16)], a usnesení [ze dne 29. ledna 2020, Porr Építési Kft. (C-292/19)], a základní zásady efektivity, rovnocennosti a daňové neutrality platné v unijním právu, vykládány v tom smyslu, že je s nimi v rozporu právní praxe členského státu, podle které v rámci vrácení DPH u pohledávek, které se staly definitivně nedobytnými, a coby podmínku pro to, aby mohla být tato daň vrácena, orgán členského státu příslušný k uplatňování zákona vyžaduje od osoby povinné k dani, aby kromě toho, že uplatní dotčenou pohledávku v likvidačním řízení, provedla další úkony za účelem jejího vymožení?

                  3)

                  Musí být čl. 90 odst. 1 a 2 a článek 273 směrnice o DPH, s ohledem zejména na rozsudek [ze dne 23. listopadu 2017, Di Maura (C-246/16)], a usnesení [ze dne 29. ledna 2020, Porr Építési Kft. (C-292/19)], a základní zásady efektivity, rovnocennosti a daňové neutrality platné v unijním právu, vykládány v tom smyslu, že je s nimi v rozporu právní praxe členského státu, podle které v případě nezaplacení musí společnost, která poskytuje službu, okamžitě ukončit její poskytování, jelikož pokud tak neučiní a dotčenou službu nadále poskytuje, nemůže požadovat vrácení DPH odpovídající pohledávkám, které se staly definitivně nedobytnými, přestože tato nedobytnost nastala později?

                  4)

                  Musí být čl. 90 odst. 1 a 2 a článek 273 směrnice o DPH a články 15 až 17 Listiny základních práv, s ohledem zejména na rozsudek [ze dne 23. listopadu 2017, Di Maura (C-246/16)], a usnesení [ze dne 29. ledna 2020, Porr Építési Kft. (C-292/19)], a základní zásady efektivity, rovnocennosti a daňové neutrality platné v unijním právu, vykládány v tom smyslu, že orgán členského státu příslušný k uplatňování zákona stanovil podmínky uvedené ve druhé až čtvrté předběžné otázce bez jakéhokoliv právního základu v návaznosti na usnesení ve věci Porr Építési Kft. (C-292/19), a že tyto podmínky nebyly pro osoby povinné k dani zřejmé, než se tyto pohledávky staly definitivně nedobytnými?

         (1)  Úř. věst. 2006, L 347, s. 1.

         (2)  ECLI:EU:C:2017:887

         (3)  ECLI:EU:C:2019:901