title: Věc T-614/17: Žaloba podaná dne 7. září 2017 – Bonnafous v. EACEA

text:
               6.11.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 374/45

         Žaloba podaná dne 7. září 2017 – Bonnafous v. EACEA
   (Věc T-614/17)
   (2017/C 374/68)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Laurence Bonnafous (Brusel, Belgie) (zástupci: S. Rodrigues a A. Blot, advokáti)

      Žalovaná: Výkonná agentura pro vzdělávání, kulturu a audiovizuální oblast

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               určil, že tato žaloba je přípustná a důvodná;

         a v důsledku toho:

               —

               zrušil rozhodnutí ze dne 14. listopadu 2016 o propuštění žalobkyně;

               —

               zrušil rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování ze dne 2. června 2017, jímž byla zamítnuta stížnost žalobkyně ze dne 3. února 2017;

               —

               přiznal žalobkyni částku ve výši 15 000 eur jako náhradu utrpěné nemajetkové újmy;

               —

               uložil žalované náhradu veškerých nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vychází z porušení článku 84 pracovního řádu ostatních zaměstnanců, procesních pochybení žalované agentury, porušení zásady řádné správy a povinnosti péče, jakož i porušení práv obhajoby žalobkyně a zejména jejího práva být vyslechnuta.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z neexistence běžných podmínek zkušební doby, jakož i z porušení zásady řádné správy a povinnosti péče.

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází z nedostatku jasně definovaných cílů, porušení článku 80 pracovního řádu ostatních zaměstnanců, jakož i z nerespektování zásady vztahu mezi funkční skupinou IV a úkoly, kterými byla žalobkyně pověřena.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vychází ze skutečnosti, že zpráva o průběhu zkušební doby se zakládala na zjevně nesprávném odůvodnění.

               5.

               Pátý žalobní důvod vychází z porušení povinnosti péče a zásady řádné správy, jakož i ze zneužití pravomoci.


title: Věc T-644/17: Žaloba podaná dne 20. září 2017 – DNV GL v. EUIPO (Sustainablel)

text:
               6.11.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 374/49

         Žaloba podaná dne 20. září 2017 – DNV GL v. EUIPO (Sustainablel)
   (Věc T-644/17)
   (2017/C 374/73)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: DNV GL AS (Høvik, Norsko) (zástupce: J. Albers, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „Sustainablel“ – Přihláška č. 15 372 832

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 12. července 2017, ve věci R 2/2017-2

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               zaregistroval přihlášku ochranné známky Evropské unie č. 15 372 832 „Sustainablel“ pro všechny přihlašované výrobky a služby;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b), čl. 7 odst. 1 písm. c) a čl. 7 odst. 2 nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-601/17: Žaloba podaná dne 31. srpna 2017 – Rubik's Brand v. EUIPO – Simba Toys (tvar kostky)

text:
               6.11.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 374/43

         Žaloba podaná dne 31. srpna 2017 – Rubik's Brand v. EUIPO – Simba Toys (tvar kostky)
   (Věc T-601/17)
   (2017/C 374/65)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Rubik's Brand Ltd (Londýn, Spojené království) (zástupci: K. Szamosi a M. Borbás, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Simba Toys GmbH & Co. KG (Fürth, Německo)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Majitel sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Trojrozměrná ochranná známka Evropské unie (tvar kostky) – Ochranná známka Evropské unie č. 162 784

      Řízení před EUIPO: Řízení o prohlášení neplatnosti

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 19. června 2017, ve věci R 452/2017-1

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil EUIPO a Simba Toys GmbH & Co. KG náhradu nákladů řízení před odvolacím senátem a Tribunálem.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení čl. 7 odst. 1 písm. e) bodu ii) nařízení č. 207/2009;

               —

               Porušení čl. 65 odst. 6 nařízení č. 207/2009;

               —

               Porušení čl. 75 nařízení č. 207/2009;

               —

               Porušení čl. 76 odst. 1 nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-448/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Krajským súdem v Prešove (Slovensko) dne 25. července 2017 – EOS KSI Slovensko s.r.o. v. Ján Danko, Margita Jalčová

text:
               13.11.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 382/28

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Krajským súdem v Prešove (Slovensko) dne 25. července 2017 – EOS KSI Slovensko s.r.o. v. Ján Danko, Margita Jalčová
   (Věc C-448/17)
   (2017/C 382/35)
   Jednací jazyk: slovenština

      Předkládající soud

   Krajský súd v Prešove

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: EOS KSI Slovensko s.r.o.

      Žalovaní: Ján Danko, Margita Jalčová

      Předběžné otázky

               1)

               Je s ohledem na rozsudek ve věci C-470/12 Pohotovosť a úvahy Soudního dvora EU vyjádřené i v bodě 46 jeho odůvodnění v rozporu se zásadou rovnocennosti zakotvenou v unijním právu taková právní úprava, která při rovnocennosti i) právem chráněných zájmů a ii) ochrany práv spotřebitele před zneužívajícími smluvními ujednáními na jedné straně neumožňuje právnické osobě, jejímž předmětem činnosti je kolektivní ochrana spotřebitelů před zneužívajícími smluvními ujednáními a která sleduje naplnění čl. 7 odst. 1 směrnice 93/13/EHS provedený v ustanovení § 53a odst. 1 a 2 Občianskeho zákonníka, aby se bez souhlasu spotřebitele účastnila soudního řízení jako vedlejší účastník od jeho počátku a uplatnila ve prospěch tohoto spotřebitele účinně prostředky procesní obrany a útoku, jenž mají poskytovat ochranu před dalším používáním zneužívajících ujednání, v tomto řízení, ačkoli v jiném případě vedlejší účastník, který má zájem na majetkovém vypořádání předmětu řízení a v řízení vystupuje na straně žalovaného, vůbec nepotřebuje souhlas žalovaného k účasti v soudním řízení od jeho počátku a k účinnému uplatnění prostředků procesní obrany a útoku ve prospěch žalovaného, na jehož straně vystupuje[?]

               2)

               Musí být pojem „srozumitelný“ v čl. 4 odst. 2 směrnice 93/13 vykládán vzhledem k rozsudkům Soudního dvora C-26/13 a C-96/14 v tom smyslu, že ujednání lze považovat za nesrozumitelné – v důsledku čehož soud z moci úřední zkoumá nepřijatelnost smluvní podmínky – i tehdy, pokud právní institut (nástroj), který toto smluvní ujednání upravuje, je sám o sobě komplikovaný, jeho právní důsledky jsou pro průměrného spotřebitele obtížně předvídatelné a k jeho pochopení je zpravidla třeba odborné právní poradenství, jehož náklady jsou neúměrné hodnotě plnění, které spotřebitel podle smlouvy dostává?

               3)

               Pokud soud rozhoduje platebním rozkazem ve zkráceném řízení o nárocích ze spotřebitelské smlouvy uplatněných proti spotřebiteli jako žalované straně čistě na základě tvrzení žalobce, přičemž v řízení vůbec neuplatní ustanovení § 172 odst. 9 Občianskeho súdneho poriadku o nevydaní platebního rozkazu z důvodu existence zneužívajících ujednání ve spotřebitelské smlouvě, odporuje unijnímu právu právní úprava členského státu, která v případě, že soud nesplní povinnosti podle § 172 odst. 9 Občianskeho súdneho poriadku, neumožňuje, aby sdružení na ochranu spotřebitelů, které je způsobilé a je povoláno k tomu naplnit čl. 7 odst. 1 směrnice 93/13/EHS provedený v ustanovení § 53a odst. 1 a 2 Občianskeho zákonníka, uplatnilo účinně bez souhlasu spotřebitele (bez vyjádření nesouhlasu spotřebitele) jedinou možnou obranu spotřebitele ve formě odporu proti platebnímu rozkazu vzhledem ke krátké časové lhůtě pro podání odporu a k tomu, že spotřebitel nereaguje[?]

               4)

               Lze pro účely odpovědi na druhou a třetí otázku považovat za relevantní, že spotřebitel nemá podle právní úpravy právo na povinné právní zastoupení a bez právního zastoupení vyvolává jeho neznalost nezanedbatelné riziko, že nepoukáže na nepřijatelnost smluvních ujednání a neučiní úkon, jímž by umožnil sdružení na ochranu spotřebitelů, které je způsobilé a je povoláno k tomu naplnit čl. 7 odst. 1 směrnice 93/13/EHS provedený v ustanovení § 53a odst. 1 a 2 Občianskeho zákonníka, účast v soudním řízení na straně tohoto spotřebitele[?]

               5)

               Je v rozporu s unijním právem a konkrétně s požadavkem, aby byly všechny okolnosti případu posouzeny podle čl. 4 odst. 1 směrnice 93/13/EHS, taková právní úprava, jakou je zkrácené řízení o vydání platebního rozkazu (podle § 172 odst. 1 OSP a násl.), která umožňuje přiznat podnikateli s účinky rozsudku peněžité plnění a) ve zkráceném řízení, b) administrativním zaměstnancem soudu, c) jen na základě tvrzení podnikatele a d) bez dokazování, přičemž e) spotřebitel není zastoupení advokátem a f) obrana spotřebitele nemůže být bez jeho souhlasu účinně uplatněna ani sdružením na ochranu spotřebitele, které je způsobilé a je povoláno k tomu naplnit čl. 7 odst. 1 směrnice 93/13/EHS provedený v ustanovení § 53a odst. 1 a 2 Občianskeho zákonníka[?]


title: Věc C-186/16: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 20. září 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Curtea de Apel Oradea – Rumunsko) – Ruxandra Paula Andriciuc a další v. Banca Românească SA „Řízení o předběžné otázce — Ochrana spotřebitele — Směrnice 93/13/EHS — Zneužívající ujednání ve spotřebitelských smlouvách — Článek 3 odst. 1 a čl. 4 odst. 2 — Posouzení zneužívající povahy smluvních ujednání — Smlouva o úvěru vyjádřeném v cizí měně — Kurzové riziko plně v neprospěch spotřebitele — Významná nerovnováha v právech a povinnostech stran, které vyplývají ze smlouvy — Doba, kdy musí být posouzena tato nerovnováha — Rozsah pojmu ujednání ‚sepsána jasným a srozumitelným jazykem‘ — Úroveň informací, jež musí banka poskytnout“

text:
               13.11.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 382/21

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 20. září 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Curtea de Apel Oradea – Rumunsko) – Ruxandra Paula Andriciuc a další v. Banca Românească SA
   (Věc C-186/16) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Ochrana spotřebitele - Směrnice 93/13/EHS - Zneužívající ujednání ve spotřebitelských smlouvách - Článek 3 odst. 1 a čl. 4 odst. 2 - Posouzení zneužívající povahy smluvních ujednání - Smlouva o úvěru vyjádřeném v cizí měně - Kurzové riziko plně v neprospěch spotřebitele - Významná nerovnováha v právech a povinnostech stran, které vyplývají ze smlouvy - Doba, kdy musí být posouzena tato nerovnováha - Rozsah pojmu ujednání ‚sepsána jasným a srozumitelným jazykem‘ - Úroveň informací, jež musí banka poskytnout“)
   (2017/C 382/24)
   Jednací jazyk: rumunština

      Předkládající soud

   Curtea de Apel Oradea

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Ruxandra Paula Andriciuc a další

      Žalovaná: Banca Românească SA

      Výrok

               1)

               Článek 4 odst. 2 směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o zneužívajících ujednáních ve spotřebitelských smlouvách musí být vykládán v tom smyslu, že pojem „hlavní předmět smlouvy“ pokrývá ve smyslu tohoto ustanovení takové smluvní ujednání, jako je ujednání dotčené ve věci v původním řízení, které bylo zahrnuto do smlouvy o úvěru vyjádřeném v cizí měně, nebylo individuálně sjednáno a úvěr podle něj musí být splacen v téže cizí měně, ve které byl sjednán, jelikož toto ujednání stanoví hlavní plnění této smlouvy, které ji jako takové charakterizuje. Toto ujednání proto nemůže být považováno za zneužívající, pokud je sepsáno jasným a srozumitelným jazykem.

               2)

               Článek 4 odst. 2 směrnice 93/13 musí být vykládán v tom smyslu, že požadavek, aby smluvní ujednání bylo sepsáno jasným a srozumitelným jazykem, předpokládá, že v případě úvěrových smluv musí finanční instituce poskytnout dlužníkům dostatečné informace, které jim umožní přijmout informovaná a obezřetná rozhodnutí. Uvedený požadavek v tomto ohledu implikuje, že ujednání, podle kterého musí být úvěr splacen v téže cizí měně, ve které byl sjednán, musí spotřebitel pochopit nejen z formálního a gramatického hlediska, ale i z hlediska jeho konkrétního dosahu, v tom smyslu, že běžně informovaný a přiměřeně pozorný a obezřetný spotřebitel může nejen zjistit, že může dojít ke zhodnocení nebo znehodnocení cizí měny, v níž byl úvěr poskytnut, ale i posoudit potenciálně významné ekonomické důsledky tohoto ujednání na své finanční závazky. Vnitrostátnímu soudu přísluší provést v tomto ohledu nezbytná ověření.

               3)

               Článek 3 odst. 1 směrnice 93/13 musí být vykládán v tom smyslu, že posouzení zneužívající povahy smluvního ujednání musí být provedeno s ohledem na dobu uzavření dotčené smlouvy, přičemž je třeba zohlednit všechny okolnosti, jež mohly být prodávajícímu nebo poskytovateli známy v uvedeném okamžiku a mohly mít dopad na následné plnění uvedené smlouvy. Je na předkládajícím soudu, aby s ohledem na všechny okolnosti věci v původním řízení a s přihlédnutím zejména k odborným zkušenostem a znalostem prodávajícího nebo poskytovatele, v projednávaném případě banky, zkoumal, pokud jde o možné výkyvy směnného kurzu a rizika plynoucí z uzavření smlouvy o úvěru vyjádřeném v cizí měně, existenci případné nerovnováhy ve smyslu uvedeného ustanovení.

      (1)  Úř. věst. C 243, 4.7.2016.


title: Věc C-174/16: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 7. září 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgericht Berlin – Německo) – H. v. Land Berlin „Řízení o předběžné otázce — Sociální politika — Směrnice 2010/18/EU — Revidovaná rámcová dohoda o rodičovské dovolené — Ustanovení 5 body 1 a 2 — Návrat z rodičovské dovolené — Právo vrátit se na stejné pracovní místo nebo na rovnocenné nebo podobné pracovní místo — Zachování práv pracovníka, která má nebo která nabývá — Úředník spolkové země povýšený na vedoucí pozici jako úředník ve zkušební době — Právní úprava uvedené spolkové země stanovující ukončení zkušební doby ze zákona a bez možnosti prodloužení po uplynutí dvouletého období i v případě nepřítomnosti z důvodu rodičovské dovolené — Neslučitelnost — Důsledky“

text:
               6.11.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 374/5

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 7. září 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgericht Berlin – Německo) – H. v. Land Berlin
   (Věc C-174/16) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Sociální politika - Směrnice 2010/18/EU - Revidovaná rámcová dohoda o rodičovské dovolené - Ustanovení 5 body 1 a 2 - Návrat z rodičovské dovolené - Právo vrátit se na stejné pracovní místo nebo na rovnocenné nebo podobné pracovní místo - Zachování práv pracovníka, která má nebo která nabývá - Úředník spolkové země povýšený na vedoucí pozici jako úředník ve zkušební době - Právní úprava uvedené spolkové země stanovující ukončení zkušební doby ze zákona a bez možnosti prodloužení po uplynutí dvouletého období i v případě nepřítomnosti z důvodu rodičovské dovolené - Neslučitelnost - Důsledky“)
   (2017/C 374/07)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Verwaltungsgericht Berlin

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: H.

      Žalovaný: Land Berlin

      Výrok

               1)

               Ustanovení 5 body 1 a 2 revidované rámcové dohody o rodičovské dovolené, která je přílohou směrnice Rady 2010/18/EU ze dne 8. března 2010, kterou se provádí revidovaná rámcová dohoda o rodičovské dovolené uzavřená mezi organizacemi BUSINESSEUROPE, UEAPME, CEEP a EKOS a zrušuje se směrnice 96/34/ES, musí být vykládáno v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je právní úprava dotčená v původním řízení, která podmiňuje konečný postup na vedoucí funkci ve veřejné službě tím, že vybraný kandidát úspěšně absolvuje předchozí dvouletou zkušební dobu na této pozici, a podle níž v situaci, kdy se takový kandidát převážnou část této zkušební doby nacházel a nadále nachází na rodičovské dovolené, končí uvedená zkušební doba ze zákona k okamžiku uplynutí tohoto dvouletého období, aniž je možné ji prodloužit, a v důsledku toho je dotyčný při návratu z rodičovské dovolené opětovně zařazen na místo nižší z hlediska služebního řádu i platu, které zastával před svým nástupem na uvedenou zkušební dobu. Zásahy do tohoto ustanovení nelze odůvodnit cílem předmětné zkušební doby, který spočívá v možnosti posouzení způsobilosti zastávat vedoucí funkci.

               2)

               Je na předkládajícím soudu, aby podle potřeby i při neuplatnění vnitrostátní právní úpravy dotčené v původním řízení ověřil, jak vyžaduje ustanovení 5 bod 1 revidované rámcové dohody o rodičovské dovolené, která je přílohou směrnice 2010/18, zda za takových okolností, jako jsou okolnosti věci v původním řízení, Land Berlin jakožto zaměstnavatel objektivně nemohl dotyčné umožnit, aby se vrátila na stejné pracovní místo po skončení své rodičovské dovolené, a v případě kladné odpovědi zajistil, aby jí bylo přiděleno rovnocenné nebo podobné pracovní místo, které by odpovídalo její pracovní smlouvě nebo pracovnímu poměru, aniž by toto přidělení místa mohlo být podmíněno předchozím vypsáním nového výběrového řízení. Uvedený soud musí rovněž ověřit, že dotyčná po skončení rodičovské dovolené může pokračovat ve zkušební době na témže nebo nově přiděleném místě za podmínek, které budou v souladu s požadavky vyplývajícími z ustanovení 5 bodu 2 této revidované rámcové dohody.

      (1)  Úř. věst. C 232, 27.6.2016.


title: Věc C-486/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per la Basilicata (Itálie) dne 10. srpna 2017 – Olympus Italia Srl v. Istituto di Ricovero e Cura a Carattere Scientifico – Centro di Riferimento Oncologico della Basilicata di Rionero in Vulture (I.R.C.C.S. CROB)

text:
               6.11.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 374/16

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per la Basilicata (Itálie) dne 10. srpna 2017 – Olympus Italia Srl v. Istituto di Ricovero e Cura a Carattere Scientifico – Centro di Riferimento Oncologico della Basilicata di Rionero in Vulture (I.R.C.C.S. CROB)
   (Věc C-486/17)
   (2017/C 374/22)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale Amministrativo Regionale per la Basilicata

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Olympus Italia Srl

      Žalovaný: Istituto di Ricovero e Cura a Carattere Scientifico – Centro di Riferimento Oncologico della Basilicata di Rionero in Vulture (I.R.C.C.S. CROB)

      Předběžné otázky

   Brání unijní zásady ochrany legitimního očekávání a právní jistoty, spolu se zásadami volného pohybu zboží, svobody usazování a volného pohybu služeb podle Smlouvy o fungování Evropské unie (SFEU), jakož i zásady, které z nich vyplývají, jako je rovné zacházení, zákaz diskriminace, vzájemné uznávání, proporcionalita a transparentnost podle směrnice 2014/24/EU (1), takovým vnitrostátním právním předpisům, jako jsou italské právní předpisy vyplývající z ustanovení čl. 95 odst. 10 ve spojení s čl. 83 odst. 9 legislativního nařízení č. 50/2016, podle kterých skutečnost, že v hospodářské nabídce předložené v rámci veřejného zadávacího řízení nejsou samostatně uvedeny náklady na bezpečnost práce v podniku, znamená v každém případě vyloučení dotyčného uchazeče bez možnosti doplnění či poskytnutí vysvětlení, a to i v případě, kdy povinnost samostatně uvést předmětné údaje nebyla stanovena v přiloženém formuláři pro předkládání nabídek, a bez ohledu na skutečnost, že z věcného hlediska nabídka skutečně splňuje požadavky na minimální náklady na bezpečnost práce v podniku?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/24/EU ze dne 26. února 2014 o zadávání veřejných zakázek a o zrušení směrnice 2004/18/ES (Úř. věst. L 94, s. 65).


title: Věc T-605/17: Žaloba podaná dne 1. září 2017 – CX v. Komise

text:
               6.11.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 374/44

         Žaloba podaná dne 1. září 2017 – CX v. Komise
   (Věc T-605/17)
   (2017/C 374/66)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: CX (zástupce: É. Boigelot, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               prohlásil jeho žalobu za přípustnou a opodstatněnou;

               —

               v důsledku toho,

                           —

                           zrušil „oznámení o dluhu“, jež Komise považuje za rozhodnutí, které nepříznivě zasahuje do právního postavení žalobce (dále jen „druhé napadené rozhodnutí“), ze dne 22. prosince 2016 (příloha A.1), ref. Ares(2016)7145655, v rozsahu, v němž žalobci ukládá, aby vrátil „mzdu vyplacenou v letech 2015 a 2016“;

                           —

                           zrušil „předběžný dopis“ (dále jen „první napadené rozhodnutí“) ze dne 28. října 2016 (příloha A.2), ref. Ares(2016)6178919, který má být údajným právním základem oznámení o dluhu;

                           —

                           případně zrušil rozhodnutí ze dne 23. května 2017 (příloha A.5), ref. Ares(2017)2620957, doručený téhož dne (příloha A.6), v němž orgán oprávněný ke jmenování (AIPN) zamítl stížnost žalobce, která byla podána dne 27. ledna 2017, ref. R/59/17 (příloha A.4), a směřovala proti napadeným rozhodnutím;

                           —

                           uložil žalované náhradu veškerých nákladů řízení na základě článku 134 jednacího řádu Tribunálu Evropské unie.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce tři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z formální a procesní vady, jakož i ze skutečnosti, že orgán oprávněný ke jmenování údajně založil napadená rozhodnutí na nesprávném právním základě, což odůvodňuje jejich zrušení.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že v projednávané věci nelze zjevně použít článek 85 služebního řádu úředníků, o který se AIPN opírá. Žalobce má za to, že vrácení neoprávněně vyplacených částek je podmíněno dvěma kumulativními podmínkami, přičemž první z nich spočívá v protiprávnosti platby, o jejíž navrácení administrativa usiluje, a druhá spočívá v tom, že úředník o protiprávnosti věděl nebo v konstatování, že dotčená protiprávnost je natolik zřejmá, že musela být úředníkovi známa, k čemuž však v projednávané věci zjevně nedošlo.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z porušení formálních a procesních předpisů tím, že Komise přijala rozhodnutí, jež podle žalobce postrádá jakýkoli právní základ, a poté tvrdila, že akt, kterým je uvedené rozhodnutí odůvodněno, není aktem, který by nepříznivě zasahoval do právního postavení žalobce, ani takový akt již nepředstavuje.


title: Věc T-611/17: Žaloba podaná dne 7. září 2017 – All Star v EUIPO – Carrefour Hypermarchés (Tvar podrážky boty)

text:
               6.11.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 374/45

         Žaloba podaná dne 7. září 2017 – All Star v EUIPO – Carrefour Hypermarchés (Tvar podrážky boty)
   (Věc T-611/17)
   (2017/C 374/67)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: All Star CV (Beaverton, Oregon, Spojené státy) (zástupci: R. Kunze, G. Würtenberger, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Carrefour Hypermarchés (Evry, Francie)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Majitelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Trojrozměrná ochranná známka Evropské unie (Tvar podrážky boty) – Ochranná známka Evropské unie č. 7 497 373

      Řízení před EUIPO: Řízení o prohlášení neplatnosti

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 27. června 2017, ve věci R 952/2014-4

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení článků 62, 63 a 64 nařízení č. 207/2009;

               —

               porušení článku 76 nařízení č. 207/2009;

               —

               porušení článků 75 a 78 nařízení č. 207/2009;

               —

               porušení článků 63 a 75 nařízení č. 207/2009 a článku 41 Listiny základních práv Evropské unie;

               —

               porušení čl. 52 odst. 1 a čl. 7 odst. 1 nařízení č. 207/2009;

               —

               porušení čl. 52 odst. 2 a čl. 7 odst. 3 nařízení č. 207/2009;

               —

               porušení článku 77 nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-628/15: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 14. září 2017 [žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) – Spojené království] – The Trustees of the BT Pension Scheme v. Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs „Řízení o předběžné otázce — Volný pohyb kapitálu — Článek 63 SFEU — Rozsah působnosti — Daňové právní předpisy členského státu — Korporační daň — Sleva na dani — Penzijní fond — Neposkytnutí slevy na dani akcionářům, kteří nejsou osobami povinnými k dani z investičních příjmů, kterými jsou dividendy ze zahraničního příjmu — Výklad rozsudku ze dne 12. prosince 2006, Test Claimants in the FII Group Litigation (C-446/04, EU:C:2006:774) — Sleva na dani uplatněná protiprávně — Procesní prostředky“

text:
               13.11.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 382/10

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 14. září 2017 [žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) – Spojené království] – The Trustees of the BT Pension Scheme v. Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs
   (Věc C-628/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Volný pohyb kapitálu - Článek 63 SFEU - Rozsah působnosti - Daňové právní předpisy členského státu - Korporační daň - Sleva na dani - Penzijní fond - Neposkytnutí slevy na dani akcionářům, kteří nejsou osobami povinnými k dani z investičních příjmů, kterými jsou dividendy ze zahraničního příjmu - Výklad rozsudku ze dne 12. prosince 2006, Test Claimants in the FII Group Litigation (C-446/04, EU:C:2006:774) - Sleva na dani uplatněná protiprávně - Procesní prostředky“)
   (2017/C 382/11)
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: The Trustees of the BT Pension Scheme

      Odpůrce: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

      Výrok

               1)

               Článek 63 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že za takových okolností, jako jsou okolnosti ve věci v původním řízení, přiznává práva akcionáři – příjemci dividend kvalifikovaných jako „dividendy ze zahraničního příjmu“ (foreign income dividend).

               2)

               Unijní právo vyžaduje, aby vnitrostátní právo členského státu stanovilo procesní prostředky dostupné akcionářům, kteří v takové situaci, jako je situace ve věci v původním řízení, obdrželi dividendy kvalifikované jako „dividendy ze zahraničního příjmu“, avšak nebyla jim přiznána sleva na dani související s uvedenými dividendami, aby bylo těmto akcionářům umožněno dovolávat se práv, která jím přiznává článek 63 SFEU. V této souvislosti musí příslušný vnitrostátní soud dbát na to, aby takoví akcionáři, osoby nepovinné k dani z příjmů z dividend, jako jsou akcionáři The Trustees of the BT Pension Scheme, kteří obdrželi dividendy pocházející z dividend zahraničního původu, kvalifikované jako „dividendy ze zahraničního příjmu“, disponovali procesními prostředky, které jednak umožní zajistit vyplacení částky odpovídající slevě na dani, která byla oprávněným osobám neoprávněně odepřena, za procesních podmínek, které nebudou méně příznivé než ty, které platí pro řízení k uplatnění nároku na takovou slevu na dani nebo srovnatelného daňového zvýhodnění v situaci, kdy by správce daně neoprávněně odepřel oprávněným osobám tuto slevu na dani nebo takovéto daňové zvýhodnění při vyplácení dividend pocházejících z dividend obdržených společností-rezidentem Spojeného království, a jednak umožní zajistit účinnou ochranu práv, která takovým akcionářům přiznává článek 63 SFEU.

               3)

               Okolnost, že akcionáři The Trustees of the BT Pension Scheme nejsou osobami povinnými k dani z příjmů z dividend, které obdrží, ani okolnost, že porušení dotčeného unijního práva není podle názoru předkládajícího soudu dostatečně závažné na to, aby vedlo ke vzniku mimosmluvní odpovědnosti dotčeného členského státu vůči společnosti vyplácející dividendy kvalifikované jako „dividendy ze zahraničního příjmu“, a to v souladu se zásadami uvedenými v rozsudku ze dne 5. března 1996, Brasserie du pêcheur a Factortame (C-46/93 a C-48/93, EU:C:1996:79), ani okolnost, že společnost-rezident Spojeného království vyplatila zvýšenou částku dividend kvalifikovaných jako „dividendy ze zahraničního příjmu“, aby zhojila neexistenci slevy na dani pro akcionáře – příjemce dividend, nejsou s to změnit odpovědi podané na ostatní otázky položené předkládajícím soudem.

      (1)  Úř. věst. C 38, 1.2.2016.


title: Věc T-638/17: Žaloba podaná dne 21. září 2017 – Helibética v. Komise a SRB

text:
               13.11.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 382/56

         Žaloba podaná dne 21. září 2017 – Helibética v. Komise a SRB
   (Věc T-638/17)
   (2017/C 382/69)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Helibética, SL (Alicante, Španělsko) (zástupci: R. Vallina Hoset a A. Lois Perreau de Pinninck, advokáti)

      Žalovaní: Evropská komise a Jednotný výbor pro řešení krizí

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Jednotného výboru pro řešení krizí ze dne 7. června 2017 SRB/EES/2017/08, kterým se přijímá program řešení krize ve vztahu k Banco Popular Español, S.A.;

               —

               zrušil rozhodnutí Komise (EU) 2017/1246 ze dne 7. června 2017, kterým se schvaluje program řešení krize pro Banco Popular Español, S.A.;

               —

               případně v souladu s článkem 277 SFEU rozhodl, že články 15, 18, 20, 21, 22, respektive 24 nařízení č. 806/2014 se neuplatní, a

               —

               uložil Jendotnému výboru a Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou podobné žalobním důvodům a hlavním argumentům uvedeným ve věcech T-478/17, Mutualidad de la Abogacía a Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos v. Jednotný výbor pro řešení krizí, T-481/17; Fundación Tatiana Pérez de Guzmán y Bueno a SFL v. Jednotný výbor pro řešení krizí, T-482/17; Comercial Vascongada Recalde v. Komise a Jednotný výbor pro řešení krizí; T-483/17, García Suárez a další v. Komise a Jednotný výbor pro řešení krizí; T-484/17, Fidesban a další v. Jednotný výbor pro řešení krizí; T-497/17, Sánchez del Valle a Calatrava Real State 2015 v. Komise a Jednotný výbor pro řešení krizí, a T-498/17, Pablo Álvarez de Linera Granda v. Komise a Jednotný výbor pro řešení krizí.


title: Věc C-574/17 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 28. září 2017 Evropskou komisí proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 19. července 2017 ve věci T-752/14, Combaro SA v. Evropská komise

text:
               13.11.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 382/35

         Kasační opravný prostředek podaný dne 28. září 2017 Evropskou komisí proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 19. července 2017 ve věci T-752/14, Combaro SA v. Evropská komise
   (Věc C-574/17 P)
   (2017/C 382/43)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: A. Caeiros a B.-R. Killmann, zmocněnci)

      Další účastnice řízení: Combaro SA

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               zrušil rozsudek Tribunálu (druhého senátu) ze dne 19. července 2017 ve věci T-752/14, Combaro SA v. Evropská komise,

               2.

               zamítl žalobu Combaro SA jakožto neopodstatněnou,

               3.

               uložil Comabro SA náhradu nákladů řízení v obou stupních.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Na podporu kasačního opravného prostředku uplatňuje navrhovatelka následující důvody:

               1.

               Tribunál se dopustil nesprávné právní kvalifikace skutkového stavu pokud jde o existenci zvláštní situace podle článku 239 celního kodexu (1).
               Tribunál neoprávněně viní Komisi z pochybení tím, že Tribunál na jedné straně přičítá Komisi pravomoci, které Komisi nepříslušejí, nebo na druhé straně vyžaduje, aby vykonávala pravomoci, které nepřispívají k objasnění skutkového stavu. Nedošlo tedy k pochybení Komise, takže se nejedná o zvláštní situaci ve smyslu článku 239 celního kodexu.

               2.

               Tribunál zkreslil důkazní prostředek týkající se existence zvláštní situace podle článku 239 celního kodexu.
               Tribunál konstatoval na rozdíl od spisu v řízení, že podpisy na relevantních průvodních osvědčeních pocházejí od pana R. a že Lotyšsko neposkytlo originální otisky razítek použitých celními úřady Jelgava a Bauska. Pokud by Tribunál správně vyhodnotil důkazy, musel by dospět k závěru, že Komise dostatečně prověřila skutkový stav týkající se dovozu lněné tkaniny a že mohla správně vycházet z toho, že se nejedná o zvláštní situaci ve smyslu článku 239 celního kodexu.

               3.

               Tribunál se dopustil nesprávného výkladu článku 239 celního kodexu, pokud jde o existenci zvláštní situace.
               Tribunál neporovnal údajné pochybení Komise se zájmy dovozce, který použil neplatná průvodní osvědčení. Na základě chybějícího porovnání Tribunál nesprávně použil článek 239 celního kodexu, neboť v rámci uvedeného skutkového stavu převažují zájmy Unie na dodržování celních ustanovení nad zájmy dovozce.

               4.

               Tribunál se dopustil nesprávného výkladu článku 239 celního kodexu, pokud jde o hrubou nedbalost společnosti Combaro SA.
               Tribunál neprávem vyžadoval, aby Komise prokázala vědomé porušení pravidel původu dovozce. V případě správného uplatnění důkazních pravidel by Tribunál musel uznat, že již pochybnosti, které musely oprávněně existovat, musely postačovat dovozci k tomu, aby byl povinen přinejmenším od svých vývozců získat ohledně sporných proclení užitečné informace a údaje.

      (1)  Nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství, Úř. věst. 1992, L 302, s. 1).


title: Věc T-695/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 3. října 2017 – BMB v. EUIPO – Ferrero (Bonboniéra) „(Průmyslový) vzor Společenství — Řízení o prohlášení neplatnosti — Zapsaný (průmyslový) vzor Společenství znázorňující bonboniéru — Starší třírozměrná mezinárodní ochranná známka — Tvar běžné nádoby, kterou je možné používat i na sladkosti — Nebezpečí záměny — Použití mezinárodního práva — Článek 25 odst. 1 písm. e) nařízení (ES) č. 6/2002 — Článek 62 a čl. 63 odst. 1 nařízení č. 6/2002“

text:
               13.11.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 382/39

         Rozsudek Tribunálu ze dne 3. října 2017 – BMB v. EUIPO – Ferrero (Bonboniéra)
   (Věc T-695/15) (1)

   („(Průmyslový) vzor Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Zapsaný (průmyslový) vzor Společenství znázorňující bonboniéru - Starší třírozměrná mezinárodní ochranná známka - Tvar běžné nádoby, kterou je možné používat i na sladkosti - Nebezpečí záměny - Použití mezinárodního práva - Článek 25 odst. 1 písm. e) nařízení (ES) č. 6/2002 - Článek 62 a čl. 63 odst. 1 nařízení č. 6/2002“)
   (2017/C 382/46)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: BMB sp. z o.o. (Grójec, Polsko) (zástupce: K. Czubkowski, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: S. Hanne, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Ferrero SpA (Alba, Itálie) (zástupce: M. Kefferpütz, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí třetího odvolacího senátu EUIPO ze dne 8. září 2015 (věc R 1150/2012-3), týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Ferrero a BMB.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti BMB sp. z o.o. se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 38, 1.2.2016.


title: Věc T-636/17: Žaloba podaná dne 15. září 2017 – PlasticsEurope v. ECHA

text:
               13.11.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 382/54

         Žaloba podaná dne 15. září 2017 – PlasticsEurope v. ECHA
   (Věc T-636/17)
   (2017/C 382/67)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: PlasticsEurope (Brusel, Belgie) (zástupci: R. Cana, E. Mullier a F. Mattioli, advokáti)

      Žalovaná: Evropská agentura pro chemické látky

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               rozhodl, že žaloba je přípustná a opodstatněná,

               —

               zrušil rozhodnutí ze dne 7. července 2017 o aktualizaci existujícího zápisu bisfenolu A v seznamu látek vzbuzujících mimořádné obavy podle článku 57 písm. f) nařízení (ES) č. 1907/2006 o registraci, hodnocení, povolování a omezování chemických látek (Úř. věst. L 396, 2006, s. 1, dále jen „nařízení REACH“),

               —

               uložil ECHA náhradu nákladů řízení,

               —

               nařídil jakékoli další opatření, které považuje za vhodné.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně šest žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vychází z porušení zásady právní jistoty žalovanou, protože uplatnila nekoherentní a nepředvídatelná kritéria pro posouzení údajných vlastností narušení endokrinního systému BPA pro lidské zdraví.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že žalovaná se dopustila zjevně nesprávného posouzení a porušila svou povinnost řádné péče:

                           —

                           žalovaná neprokázala, že BPA je látka s vlastnostmi narušujícími endokrinní systém, při které se vědecky prokázáno, že pravděpodobně má závažné účinky na lidské zdraví nebo životní prostředí, které vzbuzují stejné obavy, jako jsou obavy vyvolané používáním jiných látek vyjmenovaných v písmenech a) až e) článku 57 nařízení REACH, a to z toho důvodu, že žalovaná usilovala pouze prokázat, že BPA má údajně „vlastnosti endokrinních disruptorů“, že identifikace BPA nesplňuje kritéria stanovená v čl. 57 písm. f) nařízení REACH ani obecné zásady unijního práva, a konečně že se žalovaná dopustila zjevně nesprávného posouzení tím, že nezohlednila stanovení úrovně bezpečnosti jako relevantní skutečnost při posouzení BPA s ohledem na kritéria čl. 57 písm. f) nařízení REACH a

                           —

                           žalovaná nezohlednila všechny relevantní informace, a zejména studii CLARITY-BPA.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z toho, že sporné rozhodnutí zasahuje do zásad právní jistoty a zásady ochrany legitimního očekávání, když nezohlednilo očekávané studie, které byly uznány jako relevantní pro posouzení vlastností BPA narušujících endokrinní systém, zejména studii CLARITY-BPA, když nevzala v úvahu stanovení úrovně bezpečnosti jako relevantní skutečnost při stanovení stejné úrovně obav.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z toho, že napadené rozhodnutí porušuje čl. 57 písm. f) a článek 59 nařízení REACH, když identifikuje BPA jako látku vzbuzující velké obavy na základě kritérií uvedených v čl. 57 písm. f), jelikož toto ustanovení se vztahuje pouze na ty látky, které nebyly identifikovány podle článku 57 písm. a) až e).

               5.

               Pátý žalobní důvod vycházející z toho, že napadené rozhodnutí porušuje čl. 2 odst. 8 písm. b) nařízení REACH, protože meziprodukty jsou zcela vyňaty podle hlavy VII a tudíž nespadají do působnosti článků 57 a 59 a povolení.

               6.

               Šestý žalobní důvod vycházející z toho, že napadené rozhodnutí porušuje zásadu proporcionality, jelikož zahrnutí BPA do seznamu navrhovaných látek pro případ, že není meziproduktem, přesahuje míru toho, co je vhodné a nezbytné k dosažení sledovaného cíle a nepředstavuje méně omezující opatření, které je ECHA povinna uplatnit.


title: Věc C-56/16 P: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 14. září 2017 – Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) v. Instituto dos Vinhos do Douro e do Porto, IP, Bruichladdich Distillery Co.Ltd „Kasační opravný prostředek — Ochranná známka Evropské unie — Nařízení (ES) č. 207/2009 — Článek 8 odst. 4 a čl. 53 odst. 1 písm. c) a odst. 2 písm. d) — Slovní ochranná známka Evropské unie PORT CHARLOTTE — Návrh na prohlášení neplatnosti této ochranné známky — Ochrana přiznaná starším označením původu ‚Porto‘ a ‚Port‘ na základě nařízení (ES) č. 1234/2007 a vnitrostátního práva — Vyčerpávající povaha ochrany přiznané těmto označením původu — Článek 118m nařízení (ES) č. 1234/2007 — Pojmy ‚používání‘ a ‚připomenutí‘ chráněného označení původu“

text:
               13.11.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 382/14

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 14. září 2017 – Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) v. Instituto dos Vinhos do Douro e do Porto, IP, Bruichladdich Distillery Co.Ltd
   (Věc C-56/16 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Evropské unie - Nařízení (ES) č. 207/2009 - Článek 8 odst. 4 a čl. 53 odst. 1 písm. c) a odst. 2 písm. d) - Slovní ochranná známka Evropské unie PORT CHARLOTTE - Návrh na prohlášení neplatnosti této ochranné známky - Ochrana přiznaná starším označením původu ‚Porto‘ a ‚Port‘ na základě nařízení (ES) č. 1234/2007 a vnitrostátního práva - Vyčerpávající povaha ochrany přiznané těmto označením původu - Článek 118m nařízení (ES) č. 1234/2007 - Pojmy ‚používání‘ a ‚připomenutí‘ chráněného označení původu“)
   (2017/C 382/16)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatel): Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) (zástupci: E. Zaera Cuadrado a O. Mondéjar Ortuño, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující navrhovatele: Evropská komise (zástupci: B. Eggers, I. Galindo Martín, J. Samnadda a T. Scharf, zmocněnci)

      Další účastníci řízení: Instituto dos Vinhos do Douro e do Porto, IP (zástupce: P. Sousa e Silvou, advogado), Bruichladdich Distillery Co.Ltd (zástupkyně: S. Havard Duclos, avocate)

      Vedlejší účastnice podporující Instituto dos Vinhos do Douro e do Porto, IP: Portugalská republika (zástupci: L. Inez Fernandes, M. Figueiredo a A. Alves, zmocněnci)

      Výrok

               1)

               Rozsudek Tribunálu Evropské unie ze dne 18. listopadu 2015, Instituto dos Vinhos do Douro e do Porto v. OHIM – Bruichladdich Distillery (PORT CHARLOTTE) (T-659/14, EU:T:2015:863), se zrušuje.

               2)

               Žaloba, kterou ve věci T-659/14 podal Instituto dos Vinhos do Douro e do Porto IP proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 8. července 2014 (věc R 946/2013-4), se zamítá.

               3)

               Instituto dos Vinhos do Douro e do Porto IP se ukládá náhrada nákladů vynaložených Úřadem Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) a společností Bruichladdich Distillery Co. Ltd v řízeních v obou stupních.

               4)

               Portugalská republika a Evropská komise ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 175, 17.5.2016.


title: Věc T-206/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 28. září 2017 – Bodegas Verdúguez v. EUIPO (TRES TOROS 3) „Ochranná známka Evropské unie — Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie TRES TOROS 3 — Absolutní důvod pro zamítnutí — Ochranná známka pro vína obsahující zeměpisná označení — Článek 7odst. 1 písm. j) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               13.11.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 382/40

         Rozsudek Tribunálu ze dne 28. září 2017 – Bodegas Verdúguez v. EUIPO (TRES TOROS 3)
   (Věc T-206/16) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie TRES TOROS 3 - Absolutní důvod pro zamítnutí - Ochranná známka pro vína obsahující zeměpisná označení - Článek 7odst. 1 písm. j) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2017/C 382/48)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Bodegas Verdúguez, SL (Villanueva de Alcardete, Španělsko) (zástupce: J. García Domínguez, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: A. Folliard-Monguiral a A. Muñiz Rodríguez, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 24. února 2016 (věc R 407/2015-5) týkajícímu se přihlášky k zápisu slovního označení TRES TOROS 3 jako ochranné známky Evropské unie

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Bodegas Verdúguez, SL se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 251, 11.7.2016.


title: Věc T-674/17: Žaloba podaná dne 26. září 2017 – Le Port de Bruxelles a Région de Bruxelles-Capitale v. Komise

text:
               13.11.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 382/60

         Žaloba podaná dne 26. září 2017 – Le Port de Bruxelles a Région de Bruxelles-Capitale v. Komise
   (Věc T-674/17)
   (2017/C 382/74)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Le Port de Bruxelles-Capitale (Brusel, Belgie), Région de Bruxelles-Capitale (Brusel) (zástupce: J. Vanden Eynde, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobci navrhují, aby Tribunál:

               —

               rozhodl, že návrh je ve vztahu ke každému z žalobců přípustný, a v důsledku toho zrušil rozhodnutí Komise SA.38393 (2016CP, ex 2015/E) – daňový režim přístavů v Belgii [C(2017)5174 final];

               —

               prohlásil žalobu za přípustnou a opodstatněnou,

               —

               v důsledku toho zrušil rozhodnutí Evropské komise, jímž tato považovala skutečnost, že hospodářské činnosti belgických, zvláště pak valonských, přístavů nepodléhají korporátní dani, za státní podporu neslučitelnou s vnitřním trhem,

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně jediný žalobní důvod, který je v podstatě totožný s žalobním důvodem předloženým v rámci věci T-673/17, Port autonome du Centre et de l’Ouest a další v. Komise, nebo je mu podobný.


title: Spojené věci C-168/16 a C-169/16: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 14. září 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour du travail de Mons – Belgie) – Sandra Nogueira a další v. Crewlink Ireland Ltd (C-168/16), Miguel José Moreno Osacar v. Ryanair Designated Activity Company, původně Ryanair Ltd (C-169/16) „Řízení o předběžné otázce — Soudní spolupráce v občanských věcech — Soudní příslušnost — Příslušnost ve věcech týkajících se individuálních pracovních smluv — Nařízení (ES) č. 44/2001 — Článek 19 bod 2 písm. a) — Pojem ‚místo, kde zaměstnanec obvykle vykonává svou práci‘ — Odvětví letecké přepravy — Palubní průvodčí — Nařízení (EHS) č. 3922/91 — Pojem ‚mateřské letiště‘“

text:
               13.11.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 382/17

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 14. září 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour du travail de Mons – Belgie) – Sandra Nogueira a další v. Crewlink Ireland Ltd (C-168/16), Miguel José Moreno Osacar v. Ryanair Designated Activity Company, původně Ryanair Ltd (C-169/16)
   (Spojené věci C-168/16 a C-169/16) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Soudní spolupráce v občanských věcech - Soudní příslušnost - Příslušnost ve věcech týkajících se individuálních pracovních smluv - Nařízení (ES) č. 44/2001 - Článek 19 bod 2 písm. a) - Pojem ‚místo, kde zaměstnanec obvykle vykonává svou práci‘ - Odvětví letecké přepravy - Palubní průvodčí - Nařízení (EHS) č. 3922/91 - Pojem ‚mateřské letiště‘“)
   (2017/C 382/20)
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour du travail de Mons

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelé: Sandra Nogueira, Victor Perez-Ortega, Virginie Mauguit, Maria Sanchez-Odogherty, José Sanchez-Navarro (C-168/16), Miguel José Moreno Osacar (C-169/16)

      Odpůrkyně: Crewlink Ireland Ltd (C-168/16), Ryanair Designated Activity Company, původně Ryanair Ltd (C-169/16)

      Výrok

   Článek 19 bod 2 písm. a) nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech, musí být vykládán v tom smyslu, že v případě žaloby podané členem palubního personálu letecké společnosti, nebo členem palubního personálu přiděleným k této letecké společnosti, a pro účely určení příslušnosti soudu, k němuž byla podána žaloba, nelze pojem „místo, kde zaměstnanec obvykle vykonává svou práci“, ve smyslu uvedeného ustanovení, postavit naroveň pojmu „mateřské letiště“, ve smyslu přílohy III nařízení Rady (EHS) č. 3922/91 ze dne 16. prosince 1991 o harmonizaci technických požadavků a správních postupů v oblasti civilního letectví, ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1899/2006 ze dne 12. prosince 2006. Pojem „mateřské letiště“ je nicméně pro účely určení „místa, kde zaměstnanec obvykle vykonává svou práci“ významnou indicií.

      (1)  Úř. věst. C 191, 30.05.2016.


title: Věc C-320/15: Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 14. září 2017 – Evropská komise v. Řecká republika „Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 91/271/EHS — Čištění městských odpadních vod — Článek 4 odst. 1 a 3 — Sekundární čištění nebo jiné rovnocenné čištění“

text:
               13.11.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 382/6

         Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 14. září 2017 – Evropská komise v. Řecká republika
   (Věc C-320/15) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 91/271/EHS - Čištění městských odpadních vod - Článek 4 odst. 1 a 3 - Sekundární čištění nebo jiné rovnocenné čištění“)
   (2017/C 382/04)
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: G. Zavvos a E. Manhaeve, zmocněnci)

      Žalovaná: Řecká republika (zástupce: E. Skandalou, zmocněnec)

      Vedlejší účastník podporující žalovanou: Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupci: C. Brodie a J. Kraehling, zmocněnci)

      Výrok

               1)

               Řecká republika tím, že nezajistila sekundární čištění nebo jiné rovnocenné čištění městských odpadních vod z aglomerací Prosotsani, Doxato, Eleftheroupoli, Vagia a Galatista, jejichž populační ekvivalent se pohybuje v rozmezí 2 000 až 10 000, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 4 odst. 1 směrnice Rady 91/271/EHS ze dne 21. května 1991 o čištění městských odpadních vod, ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1137/2008 ze dne 22. října 2008.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Evropská komise a Řecká republika ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 328, 5.10.2015.


title: Věc C-503/16: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 14. září 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal da Relação de Évora – Portugalsko) – Luís Isidro Delgado Mendes v. Crédito Agrícola Seguros – Companhia de Seguros de Ramos Reais, SA „Řízení o předběžné otázce — Povinné pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel — Směrnice 72/166/EHS, 84/5/EHS, 90/232/EHS a 2009/103/ES — Krádež vozidla — Dopravní nehoda — Tělesná a věcná újma, kterou utrpěl pojištěný a současně majitel vozidla jako chodec — Občanskoprávní odpovědnost — Náhrada škody — Krytí povinným pojištěním — Výluky — Vnitrostátní právní úprava vylučující pojištěného, který je majitelem vozidla, z náhrady škody pojišťovnou — Slučitelnost s uvedenými směrnicemi — Pojem ‚třetí osoba poškozená nehodou‘“

text:
               13.11.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 382/25

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 14. září 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal da Relação de Évora – Portugalsko) – Luís Isidro Delgado Mendes v. Crédito Agrícola Seguros – Companhia de Seguros de Ramos Reais, SA
   (Věc C-503/16) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Povinné pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel - Směrnice 72/166/EHS, 84/5/EHS, 90/232/EHS a 2009/103/ES - Krádež vozidla - Dopravní nehoda - Tělesná a věcná újma, kterou utrpěl pojištěný a současně majitel vozidla jako chodec - Občanskoprávní odpovědnost - Náhrada škody - Krytí povinným pojištěním - Výluky - Vnitrostátní právní úprava vylučující pojištěného, který je majitelem vozidla, z náhrady škody pojišťovnou - Slučitelnost s uvedenými směrnicemi - Pojem ‚třetí osoba poškozená nehodou‘“)
   (2017/C 382/29)
   Jednací jazyk: portugalština

      Předkládající soud

   Tribunal da Relação de Évora

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Luís Isidro Delgado Mendes

      Žalovaná: Crédito Agrícola Seguros – Companhia de Seguros de Ramos Reais, SA

      Výrok

   Článek 3 odst. 1 směrnice Rady 72/166/EHS ze dne 24. dubna 1972 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel a kontroly povinnosti uzavřít pro případ takové odpovědnosti pojištění, čl. 1 odst. 1 a čl. 2 odst. 1 druhé směrnice Rady 84/5/EHS ze dne 30. prosince 1983 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/14/ES ze dne 11. května 2005, jakož i článek 1a třetí směrnice Rady 90/232/EHS ze dne 14. května 1990 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel, ve znění směrnice 2005/14, musí být vykládány v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je úprava dotčená v původním řízení, která z pojistného krytí, a tudíž z náhrady škody poskytované z povinného pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel, vylučuje škody na zdraví a věcné škody utrpěné chodcem poškozeným při dopravní nehodě pouze z důvodu, že tento chodec je pojistníkem a majitelem vozidla, které uvedené škody způsobilo.

      (1)  Úř. věst. C 454, 5.12.2016.


title: Věc C-471/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht Hamburg (Německo) ze dne 7. srpna 2017 – Kreyenhop & Kluge GmbH & Co. KG v. Hauptzollamt Hannover

text:
               6.11.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 374/15

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht Hamburg (Německo) ze dne 7. srpna 2017 – Kreyenhop & Kluge GmbH & Co. KG v. Hauptzollamt Hannover
   (Věc C-471/17)
   (2017/C 374/20)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Finanzgericht Hamburg

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Kreyenhop & Kluge GmbH & Co. KG

      Žalovaný: Hauptzollamt Hannover

      Předběžné otázky

   Jsou smažené nudle „sušenými“ těstovinami ve smyslu podpoložky 1902 3010 kombinované nomenklatury (1)?

      (1)  Nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku (Úř. věst. 1987, L 256, s. 1; Zvl. vyd. 02/02, s. 382).


title: Spojené věci C-643/15 a C-647/15: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 6. září 2017 – Slovenská republika (C-643/15) a Maďarsko (C-647/15) v. Rada Evropské unie „Žaloba na neplatnost — Rozhodnutí (EU) 2015/1601 — Dočasná opatření v oblasti mezinárodní ochrany ve prospěch Řecké republiky a Italské republiky — Stav nouze v důsledku náhlého přílivu státních příslušníků třetích zemí na území některých členských států — Relokace těchto státních příslušníků do jiných členských států — Počet žadatelů přidělených členskému státu v rámci relokace — Článek 78 odst. 3 SFEU — Právní základ — Podmínky pro uplatnění — Pojem ‚legislativní akt‘ — Článek 289 odst. 3 SFEU — Závaznost závěrů přijatých Evropskou radou pro Radu Evropské unie — Článek 15 odst. 1 SEU a článek 68 SFEU — Podstatné formální náležitosti — Změna návrhu Evropské komise — Požadavky na novou konzultaci s Evropským parlamentem a na jednomyslnost hlasování v Radě Evropské unie — Článek 293 SFEU — Zásady právní jistoty a proporcionality“

text:
               6.11.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 374/4

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 6. září 2017 – Slovenská republika (C-643/15) a Maďarsko (C-647/15) v. Rada Evropské unie
   (Spojené věci C-643/15 a C-647/15) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Rozhodnutí (EU) 2015/1601 - Dočasná opatření v oblasti mezinárodní ochrany ve prospěch Řecké republiky a Italské republiky - Stav nouze v důsledku náhlého přílivu státních příslušníků třetích zemí na území některých členských států - Relokace těchto státních příslušníků do jiných členských států - Počet žadatelů přidělených členskému státu v rámci relokace - Článek 78 odst. 3 SFEU - Právní základ - Podmínky pro uplatnění - Pojem ‚legislativní akt‘ - Článek 289 odst. 3 SFEU - Závaznost závěrů přijatých Evropskou radou pro Radu Evropské unie - Článek 15 odst. 1 SEU a článek 68 SFEU - Podstatné formální náležitosti - Změna návrhu Evropské komise - Požadavky na novou konzultaci s Evropským parlamentem a na jednomyslnost hlasování v Radě Evropské unie - Článek 293 SFEU - Zásady právní jistoty a proporcionality“)
   (2017/C 374/05)
   Jednací jazyk: slovenština a maďarština

      Účastníci řízení

      Žalobci: Slovenská republika (zástupce: Ministerstvo spravodlivosti Slovenskej republiky) (C-643/15), Maďarsko (C-647/15) (zástupci: M. Z. Fehér a G. Koós, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalobce: Polská republika (zástupci: B. Majczyna a M. Kamejsza,)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: M. Chavrier, K. Pleśniak, N. Pethő a Z. Kupčová, zmocněnci)

      Vedlejší účastníci podporující žalovanou: Belgické království (zástupkyně: J. Van Holm, M. Jacobs a C. Pochet, zmocněnkyně), Spolková republika Německo [zástupci: T Henze, R. Kanitz a J. Möller (C-647/15), zmocněnci], Řecká republika (zástupkyně: M. Michelogiannaki a A. Samoni-Rantou, zmocněnkyně), Francouzská republika (zástupci: D. Colas, F.-X. Bréchot a Armoet, zmocněnci), Italská republika (zástupci: G. Palmieri, zmocněnkyně, ve spolupráci s L. D’Asciou, avvocato dello Stato), Lucemburské velkovévodství (zástupci: A. Germeaux, C. Schiltz a D. Holderer, zmocněnci), Švédské království (zástupci: A. Falk, C. Meyer-Seitz, U. Persson, O. Widgren, E. Karlsson a L. Swedenborg, zmocněnci), Evropská komise [zástupci: M. Condou-Durande a K. Talabér-Ritz (C-647/15), J. Baquero Cruz, A. Tokár (C-643/15) a G. Wils, zmocněnci]

      Výrok

               1)

               Žaloby se zamítají.

               2)

               Slovenská republika a Maďarsko ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Radou Evropské unie.

               3)

               Belgické království, Spolková republika Německo, Řecká republika, Francouzská republika, Italská republika, Lucemburské velkovévodství, Polská republika, Švédské království a Komise ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 38, 1.2.2016.


title: Věc C-454/17 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 27. července 2017 Vincentem Piessevauxem proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 17. května 2017 ve věci T-519/16, Vincent Piessevaux v. Rada Evropské unie

text:
               6.11.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 374/14

         Kasační opravný prostředek podaný dne 27. července 2017 Vincentem Piessevauxem proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 17. května 2017 ve věci T-519/16, Vincent Piessevaux v. Rada Evropské unie
   (Věc C-454/17 P)
   (2017/C 374/19)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Vincent Piessevaux (zástupce: L. Ponteville, advokát)

      Další účastnice řízení: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

   Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatel“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil rozsudek Tribunálu ze dne 17. května 2017 ve věci T-519/16;

               —

               vyhověl návrhovým žádáním žalobce před Tribunálem;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení v obou stupních.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   První důvod kasačního opravného prostředku vychází z porušení zásady rovného zacházení, jakož i článku 77 a čl. 11 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu úředníků Evropské unie (dále jen „služební řád“). Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení tím, že zamítl námitku protiprávnosti sdělení orgánu oprávněného ke jmenování (dále je „OOJ“) Rady zaměstnancům 113/11, které stanoví výjimku z poslední věty článku 9 třetího pododstavce rozhodnutí Rady ze dne 11. října 2011 o přijetí obecných prováděcích ustanovení k článkům 11 a 12 přílohy VIII služebního řádu, týkajícím se převodu nároků na důchod (dále jen „DGE 2011“) – výjimku, podle které se obecná prováděcí ustanovení přijatá dne 29. dubna 2004 (dále jen „DGE 2004“) budou i nadále uplatňovat pouze v případech, kdy OOJ oznámil dotyčné osobě návrh na bonifikaci a tato osoba s tímto návrhem souhlasila před vstupem v platnost DGE 2011. Odůvodnění tohoto zamítnutí, uvedené v bodech 68 až 71 napadeného rozsudku, je totiž v rozporu se zásadou rovného zacházení, jakož i s článkem 77 a čl. 11 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu.
   Druhý důvod kasačního opravného prostředku vychází ze zkreslení první části třetího žalobního důvodu znějícího na zrušení, kterého se dovolával žalobce, z porušení zásady presumpce správnosti aktů, z nedostatečného odůvodnění a z porušení zásady rovného zacházení. Tribunál se totiž dopustil nesprávného právního posouzení:

               —

               v bodech 73, 74, 80 a 81 napadeného rozsudku tím, že zkreslil první část třetího žalobního důvodu znějícího na zrušení a porušil zásadu presumpce správnosti písemností žalobce, a tím, že nesprávně uvedl, že se žalobce dovolával porušení zásady ochrany legitimního očekávání;

               —

               v bodech 73 až 100 napadeného rozsudku tím, že se v rozporu s článkem 36 statutu Soudního dvora nevyjádřil k první části třetího žalobního důvodu znějícího na zrušení, který vychází z porušení zásady rovného zacházení, a nikoli z porušení zásady ochrany legitimního očekávání;

               —

               v bodech 82 až 100 napadeného rozsudku – v případě, že by však body 82 až 100 nebo jejich část nebo některé jejich prvky měly být považovány za odpověď na první část třetího žalobního důvodu znějícího na zrušení – tím, že zamítl námitku protiprávnosti poslední věty článku 9 třetího pododstavce DGE 2011, kterou vznesl žalobce na základě porušení zásady rovného zacházení.


title: Věc C-87/17 P: Usnesení Soudního dvora ze dne 5. července 2017 – CBA Spielapparate- und Restaurantbetriebs GmbH v. Soudní dvůr Evropské unie „Kasační opravný prostředek — Článek 181 jednacího řádu Soudního dvora — Žaloba na náhradu škody — Údajný nesoulad rakouské právní úpravy v oblasti příspěvků pro hazardní hry s unijním právem — Nepředložení žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce ze strany vnitrostátních soudů Soudnímu dvoru — Zjevná nepříslušnost unijního soudu“

text:
               6.11.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 374/11

         Usnesení Soudního dvora ze dne 5. července 2017 – CBA Spielapparate- und Restaurantbetriebs GmbH v. Soudní dvůr Evropské unie
   (Věc C-87/17 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Článek 181 jednacího řádu Soudního dvora - Žaloba na náhradu škody - Údajný nesoulad rakouské právní úpravy v oblasti příspěvků pro hazardní hry s unijním právem - Nepředložení žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce ze strany vnitrostátních soudů Soudnímu dvoru - Zjevná nepříslušnost unijního soudu“)
   (2017/C 374/15)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci/Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: CBA Spielapparate- und Restaurantbetriebs GmbH (zástupce: A. Schuster, advokát)

      Další účastník řízení: Soudní dvůr Evropské unie

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnost CBA Spielapparate- und Restaurantbetriebs GmbH ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 277, 21.8.2017.


title: Věc C-528/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Slovinsko) dne 4. září 2017 – Milan Božičevič Ježovnik v. Slovinská republika

text:
               6.11.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 374/20

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Slovinsko) dne 4. září 2017 – Milan Božičevič Ježovnik v. Slovinská republika
   (Věc C-528/17)
   (2017/C 374/29)
   Jednací jazyk: slovinština

      Předkládající soud

   Vrhovno sodišče Republike Slovenije

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: Milan Božičevič Ježovnik

      Odpůrkyně: Slovinská republika

      Předběžné otázky

               1)

               Je dovozce (deklarant), který v okamžiku dovozu žádá o osvobození od placení DPH (dovoz podle režimu 42), neboť zboží má být prodáno v jiném členském státě, povinen k zaplacení DPH (pokud se později zjistí, že podmínky pro osvobození nejsou splněny) stejným způsobem, jakým je povinen k zaplacení celního dluhu?

               2)

               V případě záporné odpovědi, je povinnost dovozce (deklaranta) rovnocenná povinnosti osoby povinné k dani, která uskutečňuje dodání zboží uvnitř Společenství osvobozené od daně ve smyslu čl. 138 odst. 1 směrnice o DPH?

               3)

               Musí být v posledně uvedeném případě subjektivní prvek dovozce (deklaranta) směřující k zneužití systému DPH posuzován odlišně od případu dodání zboží uvnitř Společenství ve smyslu čl. 138 odst. 1 směrnice o DPH? Musí být toto posouzení příznivější s ohledem na skutečnost, že v celním režimu 42 musí být osvobození od placení DPH předem povoleno celními orgány, nebo musí být přísnější z důvodu, že se jedná o plnění spojená s prvním vstupem zboží pocházejícího ze třetích zemí na vnitřní trh Evropské unie?


title: Věc C-255/17: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 28. července 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Amtsgericht Hamburg – Německo) – Bernhard Schloesser, Petra Noll v. Soicété Air France SA

text:
               6.11.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 374/24

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 28. července 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Amtsgericht Hamburg – Německo) – Bernhard Schloesser, Petra Noll v. Soicété Air France SA
   (Věc C-255/17) (1)

   (2017/C 374/36)
   Jednací jazyk: němčina
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 283, 28.8.2017.


title: Věc T-586/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 22. září 2017 – Nara Tekstil Sanayi Ve Ticaret v. EUIPO – NBC Fourth Realty (NaraMaxx) „Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie NaraMaxx — Starší národní slovní ochranná známka MAXX — Relativní důvod pro zamítnutí — Neexistence nebezpečí záměny — Neexistence podobnosti označení — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               6.11.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 374/28

         Rozsudek Tribunálu ze dne 22. září 2017 – Nara Tekstil Sanayi Ve Ticaret v. EUIPO – NBC Fourth Realty (NaraMaxx)
   (Věc T-586/15) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie NaraMaxx - Starší národní slovní ochranná známka MAXX - Relativní důvod pro zamítnutí - Neexistence nebezpečí záměny - Neexistence podobnosti označení - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2017/C 374/42)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Nara Tekstil Sanayi Ve Ticaret Anonim Sirketi (Osmangazi-Bursa, Turecko) (zástupci: M. López Camba a L. Monzón de la Flor, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: S. Bonne, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: NBC Fourth Realty Corp. (North Las Vegas, Nevada, Spojené státy) (zástupci: původně D. Stone a A. Dykes, poté A. Smith, solicitors, a S. Malynicz, QC)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 27. července 2015 (věc R 1073/2014-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi NBC Fourth Realty a Nara Tekstil Sanayi Ve Ticaret.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti Nara Tekstil Sanayi Ve Ticaret Anonim Sirketi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 406, 7.12.2015.


title: Věc C-60/16: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 13. září 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Kammarrätten i Stockholm – Migrationsöverdomstolen – Švédsko) – Mohammad Khir Amayry v. Migrationsverket „Řízení o předběžné otázce — Nařízení (EU) č. 604/2013 — Určení členského státu příslušného k posuzování žádosti o mezinárodní ochranu podané státním příslušníkem třetí země v některém z členských států — Článek 28 — Zajištění dotyčného za účelem jeho přemístění do příslušného členského státu — Lhůta pro provedení přemístění — Maximální délka zajištění — Výpočet — Přijetí žádosti o převzetí dotčené osoby před jejím zajištěním — Odložení výkonu rozhodnutí o přemístění“

text:
               13.11.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 382/15

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 13. září 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Kammarrätten i Stockholm – Migrationsöverdomstolen – Švédsko) – Mohammad Khir Amayry v. Migrationsverket
   (Věc C-60/16) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Nařízení (EU) č. 604/2013 - Určení členského státu příslušného k posuzování žádosti o mezinárodní ochranu podané státním příslušníkem třetí země v některém z členských států - Článek 28 - Zajištění dotyčného za účelem jeho přemístění do příslušného členského státu - Lhůta pro provedení přemístění - Maximální délka zajištění - Výpočet - Přijetí žádosti o převzetí dotčené osoby před jejím zajištěním - Odložení výkonu rozhodnutí o přemístění“)
   (2017/C 382/17)
   Jednací jazyk: švédština

      Předkládající soud

   Kammarrätten i Stockholm – Migrationsöverdomstolen

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Mohammad Khir Amayry

      Žalovaný: Migrationsverket

      Výrok

               1)

               Článek 28 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 604/2013 ze dne 26. června 2013, kterým se stanoví kritéria a postupy pro určení členského státu příslušného k posuzování žádosti o mezinárodní ochranu podané státním příslušníkem třetí země nebo osobou bez státní příslušnosti v některém z členských států, musí být vykládán v tom smyslu, že:

                           —

                           nebrání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je úprava dotčená ve věci v původním řízení, která v situaci, kdy k zajištění žadatele o mezinárodní ochranu došlo poté, co dožádaný členský stát vyhověl žádosti o převzetí, stanoví, že v tomto zajištění lze pokračovat po dobu nejdéle dvou měsíců, pokud délka zajištění nepřesáhne čas nezbytný k řízení o přemístění, který se posuzuje s ohledem na konkrétní požadavky tohoto řízení v každém jednotlivém případě, a případně pokud tato délka nepřesáhne šest týdnů od data, kdy skončil odkladný účinek odvolání nebo žádosti o přezkum, a

                           —

                           brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je úprava dotčená ve věci v původním řízení, která v takové situaci umožňuje, aby se pokračovalo v uvedeném zajištění po dobu tří nebo dvanácti měsíců, během nichž mohlo být přemístění platně provedeno.

               2)

               Článek 28 odst. 3 nařízení č. 604/2013 musí být vykládán v tom smyslu, že od lhůty šesti týdnů počítané od okamžiku, kdy skončil odkladný účinek odvolání nebo žádosti o přezkum založený tímto ustanovením, není třeba odečíst počet dnů zajištění dotyčné osoby, ke kterému došlo poté, co členský stát vyhověl žádosti o převzetí nebo přijetí zpět.

               3)

               Článek 28 odst. 3 nařízení č. 604/2013 musí být vykládán v tom smyslu, že se lhůta šesti týdnů počítaná od okamžiku, kdy skončil odkladný účinek odvolání nebo žádosti o přezkum založený tímto ustanovením, použije také tehdy, když dotyčná osoba výslovně o odklad výkonu rozhodnutí nepožádala.

      (1)  Úř. věst. C 111, 29.3.2016.


title: Věc C-188/17 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 12. dubna 2017 Slavčem Asenovem Todorovem proti usnesení Tribunálu (devátého senátu) vydanému dne 14. března 2017 ve věci T-839/16, Todorov v. Soudní dvůr Evropské unie

text:
               13.11.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 382/26

         Kasační opravný prostředek podaný dne 12. dubna 2017 Slavčem Asenovem Todorovem proti usnesení Tribunálu (devátého senátu) vydanému dne 14. března 2017 ve věci T-839/16, Todorov v. Soudní dvůr Evropské unie
   (Věc C-188/17 P)
   (2017/C 382/31)
   Jednací jazyk: bulharština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Slavčo Asenov Todorov (zástupkyně: K. Mladenova, advokátka)

      Další účastník řízení: Soudní dvůr Evropské unie
   Soudní dvůr (desátý senát) prohlásil tento kasační opravný prostředek usnesením ze dne 7. září 2017 za zjevně nepřípustný.


title: Věc C-521/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tallinna Ringkonnakohus (Estonsko) dne 1. září 2017 – c.v. SNB-REACT u. a. v. Deepak Mehta

text:
               13.11.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 382/34

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tallinna Ringkonnakohus (Estonsko) dne 1. září 2017 – c.v. SNB-REACT u. a. v. Deepak Mehta
   (Věc C-521/17)
   (2017/C 382/41)
   Jednací jazyk: estonština

      Předkládající soud

   Tallinna Ringkonnakohus

      Účastníci/Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: c.v. SNB-REACT u. a.

      Žalovaný: Deepak Mehta

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba čl. 4 písm. c) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/48/ES ze dne 29. dubna 2004 o dodržování práv duševního vlastnictví (1) vykládat v tom smyslu, že členské státy jsou povinny kolektivní správce práv duševního vlastnictví, které uplatňují práva majitelů ochranných známek, uznat jako osoby, které jsou oprávněny za účelem ochrany práv majitelů ochranných známek podávat vlastním jménem opravné prostředky a za účelem uplatnění práv majitelů ochranných známek vlastním jménem podávat k soudům žaloby?

               2)

               Je třeba články 12, 13 a 14 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/31/ES ze dne 8. června 2000 o některých právních aspektech služeb informační společnosti, zejména elektronického obchodu, na vnitřním trhu („směrnice o elektronickém obchodu“) (2) vykládat v tom smyslu, že jako poskytovatele služeb ve smyslu těchto ustanovení, na kterého se použijí výjimky z odpovědnosti upravené v těchto ustanoveních, je třeba považovat rovněž poskytovatele služby, jehož služba spočívá registrování IP adres, a tím umožňuje anonymní připojení s doménami, jakož i pronájem těchto IP adres?

      (1)  Úř. věst. 2004, L 157, s. 45.

      (2)  Úř. věst. 2000, L 178, s. 1.


title: Věc C-300/16 P: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 20. září 2017 – Evropská komise v. Frucona Košice a. s. „Kasační opravný prostředek — Státní podpory — Pojem ‚podpora‘ — Pojem ‚hospodářské zvýhodnění‘ — Kritérium soukromého věřitele — Podmínky použitelnosti — Použití — Vyšetřovací povinnosti Evropské komise“

text:
               13.11.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 382/24

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 20. září 2017 – Evropská komise v. Frucona Košice a. s.
   (Věc C-300/16 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Státní podpory - Pojem ‚podpora‘ - Pojem ‚hospodářské zvýhodnění‘ - Kritérium soukromého věřitele - Podmínky použitelnosti - Použití - Vyšetřovací povinnosti Evropské komise“)
   (2017/C 382/27)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: K. Walkerová, L. Armati, T. Maxian Rusche a B. Stromsky, zmocněnci)

      Další účastnice řízení: Frucona Košice a. s. (zástupci: K. Lasok, QC, B. Hartnett, barrister, J. Holmes, QC a O. Geiss, Rechtsanwalt)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 260, 18.7.2016.


title: Věc T-153/17: Žaloba podaná dne 30. září 2017 – FV v. Rada

text:
               13.11.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 382/45

         Žaloba podaná dne 30. září 2017 – FV v. Rada
   (Věc T-153/17)
   (2017/C 382/56)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: FV (zástupce: S. Pappas, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil hodnotící zprávy týkající se let 2014 a 2015 konečně přijaté 5. prosince 2016;

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce tři žalobní důvody a má v podstatě za to, že hodnotící zprávy za roky 2014 a 2015, které vůči němu přijala Rada Evropské unie, jsou stiženy zjevně nesprávným posouzením, nedostatečným odůvodněním, jakož i porušením povinnosti náležité péče.


title: Věc T-755/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 26. září 2017 – La Rocca v. EUIPO (Take your time Pay After) „Ochranná známka Evropské unie — Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie Take your time Pay After — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odstavec 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 — Povinnost uvést odůvodnění — Článek 75 první věta nařízení č. 207/2009“

text:
               13.11.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 382/44

         Rozsudek Tribunálu ze dne 26. září 2017 – La Rocca v. EUIPO (Take your time Pay After)
   (Věc T-755/16) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie Take your time Pay After - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odstavec 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Povinnost uvést odůvodnění - Článek 75 první věta nařízení č. 207/2009“)
   (2017/C 382/54)
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Alessandro La Rocca (Anzio, Itálie) (zástupci: A. Perani a J. Graffer, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: L. Rampini, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 4. srpna 2016 (věc R 406/2016-1) týkajícímu se přihlášky obrazového označení Take your time Pay After jako ochranné známky Evropské unie.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Alessandru La Rocca se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 475, 19.12.2016.


title: Věc C-480/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht Köln (Německo) dne 9. srpna 2017 – Frank Montag v. Finanzamt Köln-Mitte

text:
               13.11.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 382/32

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht Köln (Německo) dne 9. srpna 2017 – Frank Montag v. Finanzamt Köln-Mitte
   (Věc C-480/17)
   (2017/C 382/39)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Finanzgericht Köln

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Frank Montag

      Žalovaný: Finanzamt Köln-Mitte

      Předběžné otázky

               1)

               Brání článek 49 SFEU ve spojení s článkem 54 SFEU vnitrostátnímu ustanovení, podle něhož povinné příspěvky do systému profesního důchodového zabezpečení ve stáří odvedené daňovým nerezidentem (na základě jeho členství v advokátní komoře v členském státě, které je z profesních důvodů nezbytné pro výkon činnosti v několika členských státech) nejsou považovány za daňově odpočitatelné pro účely omezené povinnosti k dani z příjmu, zatímco v případě daňového rezidenta s neomezenou daňovou povinností vnitrostátní právo tuto odpočítatelnost do určité výše umožňuje?

               2)

               Brání článek 49 SFEU ve spojení s článkem 54 SFEU vnitrostátnímu ustanovení popsanému v bodě 1, pokud daňový poplatník vedle povinných příspěvků dobrovolně platí i doplňkové příspěvky do systému profesního důchodového zabezpečení ve stáří a členský stát je nepovažuje za daňově odpočitatelné, přestože pozdější platby důchodu mohou v daném státě na základě jeho práva podléhat dani i v případě omezené daňové povinnosti?

               3)

               Brání článek 49 SFEU ve spojení s článkem 54 SFEU vnitrostátnímu ustanovení popsanému v bodě 1, pokud daňový poplatník, nezávisle na svém členství v advokátní komoře a příspěvcích do systému profesního důchodového zabezpečení ve stáří, platí příspěvky na soukromé důchodové pojištění a členský stát je nepovažuje za daňově odpočitatelné, přestože pozdější platby důchodu mohou v daném státě na základě jeho práva podléhat dani i v případě omezené daňové povinnosti?


title: Věc C-591/14: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 13. září 2017 – Evropská komise v. Belgické království „Nesplnění povinnosti státem — Státní podpory — Rozhodnutí 2011/678/EU — Státní podpora ve prospěch financování testů prováděných za účelem zjištění přenosných spongiformních encefalopatií (TSE) u skotu — Podpora neslučitelná s vnitřním trhem — Povinnost navrácení — Neprovedení“

text:
               13.11.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 382/5

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 13. září 2017 – Evropská komise v. Belgické království
   (Věc C-591/14) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Státní podpory - Rozhodnutí 2011/678/EU - Státní podpora ve prospěch financování testů prováděných za účelem zjištění přenosných spongiformních encefalopatií (TSE) u skotu - Podpora neslučitelná s vnitřním trhem - Povinnost navrácení - Neprovedení“)
   (2017/C 382/03)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: J.-F. Brakeland, B. Stromsky, S. Noë a H. van Vliet, zmocněnci)

      Žalovaný: Belgické království (zástupci: C. Pochet, L. Van den Broeck a J.-C. Halleux, zmocněnci, ve spolupráci L. Van den Hendem a J. Charlesem, advokáty)

      Výrok

               1)

               Belgické království tím, že nepřijalo všechna opatření nezbytná k tomu, aby příjemci navrátili státní podpory, které byly v čl. 1 odst. 3 a 4 rozhodnutí Komise 2011/678/EU ze dne 27. července 2011 o státní podpoře ve prospěch financování testů prováděných za účelem zjištění přenosných spongiformních encefalopatií (TSE) u skotu, kterou provedla Belgie [Státní podpora C 44/8 (dříve NN 45/04)], prohlášeny za protiprávní a neslučitelné s vnitřním trhem, a tím, že neinformovalo Evropskou komisi o opatřeních přijatých k dosažení souladu s tímto rozhodnutím, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 288 čtvrtého pododstavce SFEU a z článků 2 až 4 uvedeného rozhodnutí.

               2)

               Belgickému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 73, 2.3.2015.


title: Věc C-552/15: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 19. září 2017 – Evropská komise v. Irsko „Nesplnění povinnosti státem — Volný pohyb služeb — Motorová vozidla — Nájem nebo leasing motorového vozidla osobou s bydlištěm v některém členském státě od poskytovatele usazeného v jiném členském státě — Registrační poplatek — Úhrada poplatku v plné výši v okamžiku registrace — Zásady pro vrácení poplatku — Přiměřenost“

text:
               13.11.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 382/7

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 19. září 2017 – Evropská komise v. Irsko
   (Věc C-552/15) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Volný pohyb služeb - Motorová vozidla - Nájem nebo leasing motorového vozidla osobou s bydlištěm v některém členském státě od poskytovatele usazeného v jiném členském státě - Registrační poplatek - Úhrada poplatku v plné výši v okamžiku registrace - Zásady pro vrácení poplatku - Přiměřenost“)
   (2017/C 382/06)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: M. Wasmeier a J. Tomkin, zmocněnci)

      Žalované: Irsko (zástupci: E. Creedon, L. Williams a M. A. Joyce, zmocněnci, ve spolupráci s M. Collinsem, SC, S. Kingston a C. Daly, BL)

      Výrok

               1)

               Irsko tím, že stanovilo povinnost dopředu zaplatit registrační poplatek v plné výši odpovídající konečné registraci bez ohledu na předpokládanou skutečnou dobu užívání vozidla v Irsku, které tam bylo dovezeno, i když byla dočasná doba leasingu nebo pronájmu jasně daná a dopředu známá, porušilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 56 SFEU.

               2)

               Irsko tím, že neupravilo výplatu úroků při vrácení registračního poplatku a jakožto administrativní výdaje sráželo 500 eur z částky registračního poplatku, která měla být vrácena, porušilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 56 SFEU.

               3)

               Irsku se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 414, 14.12.2015.


title: Věc C-589/15 P: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 12. září 2017 – Alexios Anagnostakis v. Evropská komise „Kasační opravný prostředek — Institucionální právo — Občanská iniciativa, která vyzývá Evropskou komisi, aby předložila legislativní návrh týkající se zrušení veřejného dluhu pro členské státy nacházející se ve stavu nouze — Žádost o registraci — Odmítnutí Komise — Zjevný nedostatek pravomocí Komise — Nařízení (EU) č. 211/2011 — Článek 4 odst. 2 písm. b) — Povinnost uvést odůvodnění — Článek 122 SFEU — Článek 136 SFEU — Porušení“

text:
               13.11.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 382/10

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 12. září 2017 – Alexios Anagnostakis v. Evropská komise
   (Věc C-589/15 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Institucionální právo - Občanská iniciativa, která vyzývá Evropskou komisi, aby předložila legislativní návrh týkající se zrušení veřejného dluhu pro členské státy nacházející se ve stavu nouze - Žádost o registraci - Odmítnutí Komise - Zjevný nedostatek pravomocí Komise - Nařízení (EU) č. 211/2011 - Článek 4 odst. 2 písm. b) - Povinnost uvést odůvodnění - Článek 122 SFEU - Článek 136 SFEU - Porušení“)
   (2017/C 382/10)
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Alexios Anagnostakis (zástupci: A. Anagnostakis, dikigoros, F. Moyse, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: M. Konstantinidis a H. Krämer, zmocněnci)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Alexiosi Anagnostakisovi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 7, 11.1.2016.


title: Věc C-473/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Supremo (Španělsko) dne 2. srpna 2017 – Repsol Butano S.A. v. Administración del Estado

text:
               13.11.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 382/31

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Supremo (Španělsko) dne 2. srpna 2017 – Repsol Butano S.A. v. Administración del Estado
   (Věc C-473/17)
   (2017/C 382/37)
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Tribunal Supremo

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Repsol Butano S.A.

      Žalovaná: Administración del Estado

      Předběžné otázky

               1)

               Je ve světle judikatury stanovené ve věci Federutility (1) slučitelné s touto judikaturou nebo v souladu se zásadou proporcionality opatření spočívající ve stanovení maximální ceny lahví se zkapalněným plynem jako opatření na ochranu sociálně zranitelných spotřebitelů, pokud nastává, a to alternativně nebo spolu s ostatními, některá z dále vyjmenovaných okolností?

                           —

                           opatření je přijímáno obecně pro všechny spotřebitele a na dobu neurčitou, „dokud nebudou podmínky konkurence a hospodářské soutěže na tomto trhu považovány za dostatečné“,

                           —

                           opatření platí již po více než [1]8 let,

                           —

                           opatření může napomáhat zmrazení situace nízké míry konkurence, jelikož představuje překážku vstupu nových účastníků na trh.

               2)

               Je ve světle judikatury stanovené v uvedené věci Federutility slučitelné s touto judikaturou nebo v souladu se zásadou proporcionality opatření spočívající v povinné distribuci zkapalněného plynu v lahvích do domácností jako opatření na ochranu sociálně zranitelných spotřebitelů nebo obyvatel žijících v těžko přístupných oblastech, pokud nastává, a to alternativně nebo spolu s ostatními, některá z okolností vyjmenovaných v předchozí otázce?

      (1)  Rozsudek ze dne 20. dubna 2010, Federutility a další (C-265/08, EU:C:2010:205).


title: Věc T-554/17: Žaloba podaná dne 16. srpna 2017 – Gonzalez Calvet v. SRB

text:
               13.11.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 382/47

         Žaloba podaná dne 16. srpna 2017 – Gonzalez Calvet v. SRB
   (Věc T-554/17)
   (2017/C 382/58)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobci: Ramón González Calvet (Barcelona, Španělsko) a Joan González Calvet (Barcelona) (zástupce: P. Molina Bosch, advokát)

      Žalovaný: Jednotný výbor pro řešení krizí

      Návrhová žádání

   Žalobci navrhují, aby Tribunál považoval tuto žalobu za žalobu proti rozhodnutí Jednotného výboru pro řešení krizí SRB/EES/2017/08 a aby po příslušném zákonném projednání vyhověl této žalobě rozsudkem, kterým prohlásí rozhodnutí Jednotného výboru pro řešení krizí SRB/EES/2017/08 za neplatné a upustí od provádění uvedeného rozhodnutí a zneplatní úkony již učiněné v důsledku provádění shora zmíněného rozhodnutí. Pro případ, že by nedošlo k prohlášení takové neplatnosti, navrhují žalobci, aby jim byla přiznána náležitá náhrada za ztráty na jejich akciích.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou podobné žalobním důvodům a hlavním argumentům uvedeným ve věcech T-478/17, Mutualidad de la Abogacía a Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos v. Jednotný výbor pro řešení krizí, T-481/17; Fundación Tatiana Pérez de Guzmán y Bueno a SFL v. Jednotný výbor pro řešení krizí, T-482/17; Comercial Vascongada Recalde v. Komise a Jednotný výbor pro řešení krizí; T-483/17, García Suárez a další v. Komise a Jednotný výbor pro řešení krizí; T-484/17, Fidesban a další v. Jednotný výbor pro řešení krizí; T-497/17, Sánchez del Valle a Calatrava Real State 2015 v. Komise a Jednotný výbor pro řešení krizí, a T-498/17, Pablo Álvarez de Linera Granda v. Komise a Jednotný výbor pro řešení krizí.