title: Věc C-674/15 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 15. prosince 2015 The Tea Board proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 2. října 2015 ve věci T-625/13, The Tea Board v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

text:
               21.3.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 106/13

         Kasační opravný prostředek podaný dne 15. prosince 2015 The Tea Board proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 2. října 2015 ve věci T-625/13, The Tea Board v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc C-674/15 P)
   (2016/C 106/16)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: The Tea Board (zástupci: M.C. Maier, A. Nordemann, Rechtsanwälte)

      Další účastník řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání

   Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil napadený rozsudek Tribunálu ze dne 2. října 2015, T-625/13, v rozsahu, v němž Tribunál zamítl žalobu týkající se služeb zahrnutých přihlašovanou ochrannou známkou pro třídy 35 a 38:

                  Obchodní poradenství zaměřené na vytváření a provozování maloobchodních řetězců a nákupních center, na maloobchodní prodej a reklamu; podpora prodeje (pro druhé), reklama, pomoc při řízení obchodní činnosti, obchodní administrativa, online reklama v počítačové síti, šíření reklamního materiálu (letáků, prospektů, bezplatných novin, vzorků), předplatné na noviny pro druhé; obchodní informace a průzkum; organizování obchodních nebo reklamních akcí, výstav, správa reklamy, pronájem reklamního prostoru, rozhlasová, televizní reklama, reklamní sponzorování. (Třída 35)

                  Telekomunikace, přenos zpráv a obrazu prostřednictvím počítače, interaktivní dálkové přenosy s prezentací výrobků, komunikace prostřednictvím počítačových terminálů, komunikace (přenos) prostřednictvím otevřených nebo uzavřených celosvětových počítačových sítí. (Třída 38)

               —

               a případně vrátil věc zpět Tribunálu,

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

               1.

               Navrhovatel se domáhá částečného zrušení rozsudku Tribunálu, T-625/13, ze dne 2. října 2015, v rozsahu, v němž Tribunál zamítl žalobu, pokud jde o služby pokryté spornou ochrannou známkou pro třídy 35 a 38.

               2.

               Kasační opravný prostředek má dva důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009 (1) a porušení čl. 8 odst. 5 tohoto nařízení.

               3.

               Podle navrhovatele má kolektivní ochranná známka Společenství podle čl. 66 odst. 2) nařízení č. 207/2009 základní funkci spočívající v tom označovat zeměpisný původ zboží a neslouží k označení obchodního původu, ale pouze jako záruka kolektivního původu zboží a služeb nabízených a prodávaných pod touto kolektivní ochrannou známkou, tj. že výrobky pochází od podniku nacházejícího se v zeměpisném regionu, který je akceptován jako kolektivní ochranná známka a je oprávněn tuto známku používat.

               4.

               Podle navrhovatele musí být zeměpisný původ v rámci čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009 zohledněn jako relevantní faktor při posuzování podobnosti zboží či služeb nebo při celkovém posuzování pravděpodobnosti záměny.

               5.

               Je-li srovnáváno zboží či služby označených starší kolektivní ochrannou známkou Společenství na základě čl. 66 odst. 2, kterou představuje zeměpisné označení, se zbožím či službami označenými individuální ochrannou známkou Společenství, podle navrhovatele nerozhoduje, zda si je předmětné zboží nebo služby podobné co do povahy, účelu, koncových uživatelů či distribučních kanálů. Spíše je třeba se tázat, zda ono zboží či služby mají stejný zeměpisný původ.

               6.

               Výklad čl. 66 2) nařízení č. 207/2009 navrhovaný navrhovatelem vyplývá z

                           1)

                           vnitřní systematiky nařízení č. 207/2009, a konkrétně z toho, že

                                       i.

                                       článek 66 odst. 2) nařízení č. 207/2009 představuje výjimku v rámci nařízení No. 207/2009, neboť podle čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 207/2009 nebudou zapsány ochranné známky sestávající výlučně z označení či znaků, které mohou v obchodě sloužit k označení zeměpisného původu zboží či služby,

                                       ii.

                                       podle čl. 67 odst. 2) nařízení č. 207/2009 musí stanovy regulující používání kolektivní ochranné známky Společenství spočívající v zeměpisném označení povolovat komukoli, jehož zboží a služby pochází z této zeměpisné oblasti, aby se stal členem sdružení, jež je majitelem ochranné známky, a proto kolektivní ochranná známka společenství spočívající v zeměpisném označení nikdy nemůže odlišovat zboží či služby členů sdružení, které je majitelem této ochranné známky, od zboží či služeb jiných podniků.

                           2)

                           výkladu tohoto ustanovení podle nařízení č. 1151/2012 (2) a Dohody TRIPS, podle něhož požívá zeměpisné označení vysoké úrovně ochrany a je zakázána prezentace zboží, které uvádí nebo naznačuje, že předmětné zboží pochází z jiné zeměpisné oblasti, než je skutečné místo původu, a uvádí tak veřejnost v omyl, co se týče zeměpisného původu tohoto zboží.

               7.

               Podle navrhovatele jsou vlastnosti, které Tribunál uvedl ve vztahu k DARJEELING, převoditelné na takové služby, jako je obchodní poradenství a telekomunikace, a mohou posílit přitažlivost sporné ochranné známky. Navrhovatel dále podotýká, že Tribunál v rozsudku neodůvodnil, proč by nemohly být vlastnosti spojované s ochrannou známkou DARJEELING přeneseny na služby zařazené do tříd 35 a 38, takže se podle navrhovatele již tím dopustil nesprávného právního posouzení.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, s. 1).

      (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1151/2012 ze dne 21. listopadu 2012 o režimech jakosti zemědělských produktů a potravin (Úř. věst. L 343, s. 1).


title: Věc T-257/12: Žaloba podaná dne 11. června 2012 — Siegenia-Aubi a Noraa v. Komise

text:
               28.7.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 227/32

         Žaloba podaná dne 11. června 2012 — Siegenia-Aubi a Noraa v. Komise
   (Věc T-257/12)
   2012/C 227/54
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Siegenia-Aubi KG (Wilnsdorf, Německo) a Noraa GmbH (Wilnsdorf, Německo) (zástupci: T. Caspary a J. van Kann, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               částečně zrušil rozhodnutí Evropské komise ze dne 28. března 2012 v řízení COMP/39452 — Kování pro okna a francouzská okna — C(2012) 2069 final v rozsahu, ve kterém se týká žalobkyň;

               —

               podpůrně, aby podle článku 261 SFEU přiměřeně snížil výši pokuty, která byla v napadeném rozhodnutí žalobkyním uložena;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně osm žalobních důvodů.

               1)

               Zaprvé, žalovaná svým konstatováním porušila zásady důkazního břemene (článek 2 nařízení č. 1/2003), úrovně dokazování a povinnost uvést odůvodnění. Žalovaná zejména dostatečně neprokázala, že existovaly údajné signální účinky německých cen otočných a vyklápěcích systémů na veškeré technologie a materiály kování v celém EHP a tím nepřípustným způsobem snížila své důkazní břemeno.

               2)

               Zadruhé se žalovaná dopustila nesprávného právního posouzení, když se domnívala, že údajné dohody se týkaly celého EHP, resp. neuvedla pro to dostatečné důkazy.

               3)

               Zatřetí se žalovaná dopustila nesprávného právního posouzení, když se domnívala, že údajné porušení se týkalo veškerých technologií a materiálů kování a nepředložila o tom žádné dostatečné důkazy.

               4)

               Začtvrté se žalovaná dopustila nesprávného právního posouzení, když se domnívala, že v roce 2002 byly uzavřeny dohody o cenách a nepředložila o tom žádné dostatečné důkazy. Tímto byly pokyny o ukládání pokut použity právně nesprávným způsobem v tom smyslu, že se nesprávně vycházelo z toho, že porušení trvalo od roku 1999 do roku 2007. Krom toho žalovaná porušila článek 25 nařízení č. 1/2003, protože jednání, ke kterým došlo před rokem 2002, byla již promlčená.

               5)

               Zapáté, žalovaná právně nesprávným způsobem přičetla žalobkyním jednání společnosti, na které měly žalobkyně jen menšinový podíl a tímto porušila pravidla o přičitatelnosti jednání dceřiných společností mateřským společnostem, jakož i povinnost uvést odůvodnění.

               6)

               Zašesté, žalovaná při rozhodování o úpravě výše pokuty porušila zásady rovného zacházení, proporcionality, řádné správy, jakož i povinnost uvést odůvodnění. Žalobkyně dále jednala v rozporu se zněním, systematikou a smyslem pokynů o ukládání pokut.

               7)

               Zasedmé, žalovaná při stanovení závažnosti porušení porušila zásadu proporcionality, řádné správy a jednala v rozporu s body 20, 23 a 25 pokynů o ukládání pokut a porušila povinnost uvést odůvodnění.

               8)

               Zaosmé, žalovaná při stanovení polehčujících okolností porušila zásadu rovného zacházení, jednala v rozporu s bodem 29 pokynů o ukládání pokut a porušila rovněž povinnost uvést odůvodnění. Žalovaná zejména nezohlednila skutkové okolnosti v podobě neexistence úmyslného jednání, jakož i aktivní spolupráci žalobkyň.


title: Věc C-238/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation (Lucembursko) dne 12. května 2010 — Volker Schneider v. Landsbanki Luxembourg SA, v likvidaci

text:
               31.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/23

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation (Lucembursko) dne 12. května 2010 — Volker Schneider v. Landsbanki Luxembourg SA, v likvidaci
   (Věc C-238/10)
   ()
   2010/C 209/31
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour de cassation

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: Volker Schneider

      Odpůrkyně: Landsbanki Luxembourg SA, v likvidaci

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba články 1, 2 a 3 směrnice Rady 98/59/ES ze dne 20. července 1998 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se hromadného propouštění (1) vykládat tak, že se použijí na ukončení obchodní činnosti v důsledku vyhlášení úpadku zaměstnavatele nebo v důsledku soudního rozhodnutí, kterým se nařizuje zrušení a likvidace zaměstnavatele, který je úvěrovou institucí, z důvodu platební neschopnosti na základě čl. 61 odst. 1 písm. a) a b) loi modifiée du 5 avril 1993 relative au secteur financier, když pro takové ukončení obchodní činnosti vnitrostátní zákon stanoví okamžité skončení pracovního poměru?

               2)

               Je třeba v případě kladné odpovědi na tuto otázku články 1, 2 a 3 směrnice 98/59/ES vykládat tak, že na správce konkursní podstaty nebo likvidátora je nutno nahlížet stejně jako na zaměstnavatele, který zamýšlel hromadné propouštění a je schopný uskutečnit za tímto účelem jednání uvedená v článcích 2 a 3 směrnice a propouštění provést (věc C 323/08, body 39, 40 a 41) (2)?

      (1)  Úř. věst. L 225, s. 16.

      (2)  Rozsudek ze dne 10. prosince 2009, Rodríguez Mayor a další, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí.


title: Věc C-265/07: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 11. září 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale ordinario di Roma – Itálie) – Caffaro Srl v. Azienda Unità Sanitaria Locale RM/C (Obchodní transakce — Směrnice 2000/35/ES — Postup proti opožděným platbám — Vymáhání nesporných pohledávek)

text:
               8.11.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 285/9

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 11. září 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale ordinario di Roma – Itálie) – Caffaro Srl v. Azienda Unità Sanitaria Locale RM/C
   (Věc C-265/07) (1)

   (Obchodní transakce - Směrnice 2000/35/ES - Postup proti opožděným platbám - Vymáhání nesporných pohledávek)
   (2008/C 285/14)
   Jednací jazyk: italština
   Předkládající soud
   Tribunale ordinario di Roma
   Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Caffaro Srl

      Žalovaná: Azienda Unità Sanitaria Locale RM/C

      Za přítomnosti: Banca di Roma SpA
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Tribunale ordinario di Roma – Výklad článku 5 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/35/ES ze dne 29. června 2000 o postupu proti opožděným platbám v obchodních transakcích (Úř. věst. L 200, s. 35) – Vymáhání nesporných pohledávek – Vnitrostátní právní předpisy, které stanoví uplynutí lhůty 120 dnů ode dne oznámení exekučního titulu, aby mohlo být přistoupeno k vymáhání pohledávky
   Výrok
   Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/35/ES ze dne 29. června 2000 o postupu proti opožděným platbám v obchodních transakcích musí být vykládána v tom smyslu, že nebrání takovému vnitrostátnímu ustanovení, jako je článek 14 nařízení s mocí zákona č. 669 ze dne 31. prosince 1996, které se stalo zákonem po změně provedené zákonem č. 30 ze dne 28. února 1997, ve znění článku 147 zákona č. 388 ze dne 23. prosince 2000, podle kterého věřitel, jenž má exekuční titul vztahující se k nesporné pohledávce, kterou má vůči veřejné správě a která představuje úhradu za obchodní transakci, nemůže zahájit řízení o výkonu rozhodnutí proti této správě před uplynutím lhůty 120 dnů ode dne doručení exekučního titulu uvedené správě.

      (1)  Úř. věst. C 199, 25.8.2007.


title: Spojené věci C-356/11 a C-357/11: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 6. prosince 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Korkein hallinto-oikeus — Finsko) — O., S. (C-356/11), a Maahanmuuttovirasto v. L. (C-357/11) ( „Občanství Unie — Článek 20 SFEU — Směrnice 2003/86/ES — Právo na sloučení rodiny — Nezletilí občané Unie nízkého věku bydlící se svými matkami, státními příslušnicemi třetích zemí, na území členského státu, jehož jsou tyto děti občané — Právo trvalého pobytu matek, kterým byly svěřeny do výlučné péče občané Unie, v tomto členském státě — Opětné složení rodin po opětném sňatku matek se státními příslušníky třetích zemí a narození dětí, rovněž státních příslušníků třetích zemí, vzešlých z těchto sňatků — Žádosti o sloučení rodiny v členském státě původu občanů Unie — Odepření práva pobytu nových manželů založené na nedostatečných příjmech — Právo na respektování rodinného života — Zohlednění nejlepších zájmů dětí“ )

text:
               26.1.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 26/11

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 6. prosince 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Korkein hallinto-oikeus — Finsko) — O., S. (C-356/11), a Maahanmuuttovirasto v. L. (C-357/11)
   (Spojené věci C-356/11 a C-357/11) (1)

   (Občanství Unie - Článek 20 SFEU - Směrnice 2003/86/ES - Právo na sloučení rodiny - Nezletilí občané Unie nízkého věku bydlící se svými matkami, státními příslušnicemi třetích zemí, na území členského státu, jehož jsou tyto děti občané - Právo trvalého pobytu matek, kterým byly svěřeny do výlučné péče občané Unie, v tomto členském státě - Opětné složení rodin po opětném sňatku matek se státními příslušníky třetích zemí a narození dětí, rovněž státních příslušníků třetích zemí, vzešlých z těchto sňatků - Žádosti o sloučení rodiny v členském státě původu občanů Unie - Odepření práva pobytu nových manželů založené na nedostatečných příjmech - Právo na respektování rodinného života - Zohlednění nejlepších zájmů dětí)
   2013/C 26/19
   Jednací jazyk: finština

      Předkládající soud

   Korkein hallinto-oikeus

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: O., S. (C-356/11), Maahanmuuttovirasto (C-357/11)

      Žalovaní: Maahanmuuttovirasto (C-356/11), L. (C-357/11)

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Korkein hallinto-oikeus — Výklad článku 20 SFEU — Právo na volný pohyb a pobyt na území členských států — Právo na sloučení rodiny — Povolení k pobytu v členském státě pro státního příslušníka třetího státu žijícího bez povolení k trvalému pobytu v tomto členském státě v situaci, kdy manželka dotyčného, státní příslušnice třetího státu, legálně pobývá v uvedeném členském státě a má dítě se státní příslušností tohoto členského státu a kdy dotyčný není rodičem tohoto dítěte ani osobou mající za něho rodičovskou zodpovědnost — Situace, ve které mají manželé rovněž spolu dítě, které je státním příslušníkem třetího státu a bydlí s nimi a s dítětem manželky v dotčeném členském státě

      Výrok

               1)

               Článek 20 SFEU musí být vykládán tak, že nebrání tomu, aby členský stát odepřel státnímu příslušníkovi třetí země povolení k pobytu, o něž žádá z důvodu sloučení rodiny, byť je snahou tohoto státního příslušníka pobývat se svou manželkou, rovněž státní příslušnicí třetí země legálně pobývající v tomto členském státě, která je matkou dítěte, jež pochází z prvního manželství a které je občanem Unie, jakož i s dítětem pocházejícím z jejich vlastního svazku, které je rovněž státním příslušníkem třetí země, nemá-li takové odepření pro dotyčného občana Unie za následek zbavení možnosti skutečně využívat podstatné části práv plynoucích ze statusu občana Unie, ověření čehož přísluší předkládajícímu soudu.

               2)

               Takové žádosti o povolení k pobytu z důvodu sloučení rodiny, o jaké se jedná ve věcech v původním řízení, spadají do rozsahu působnosti směrnice Rady 2003/86/ES ze dne 22. září 2003 o právu na sloučení rodiny. Článek 7 odst. 1 písm. c) této směrnice musí být vykládán tak, že i když mohou členské státy požadovat, aby osoba usilující o sloučení rodiny prokázala, že má stálé a pravidelné finanční příjmy, které jsou dostatečné pro její výživu i výživu jejích rodinných příslušníků, musí být tato možnost uplatňována ve světle článku 7 a čl. 24 odst. 2 a 3 Listiny základních práv Evropské unie, které ukládají členským státům přezkoumat žádosti o sloučení rodiny v zájmu dotyčných dětí a též s cílem upřednostnit rodinný život, jakož i zabránit tomu, aby byl ohrožen cíl této směrnice nebo její užitečný účinek. Předkládajícímu soudu přísluší ověřit, zda byly tyto požadavky dodrženy při přijetí rozhodnutí odepřít povolení k pobytu, o něž se jedná ve věcech v původním řízení.

      (1)  Úř. věst. C 269, 10.9.2011.


title: Věc T-382/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 9. září 2011 — Ergo Versicherungsgruppe v. OHIM — DeguDent (ERGO) ( Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství ERGO — Starší slovní ochranná známka Společenství CERGO a starší národní slovní ochranná známka CERGO — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 — Povinnost rozhodnout o odvolání v plném rozsahu — Rozsah přezkumu, který musí učinit odvolací senát — Článek 64 odst. 1 nařízení č. 207/2009 )

text:
               22.10.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 311/42

         Rozsudek Tribunálu ze dne 9. září 2011 — Ergo Versicherungsgruppe v. OHIM — DeguDent (ERGO)
   (Věc T-382/09) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství ERGO - Starší slovní ochranná známka Společenství CERGO a starší národní slovní ochranná známka CERGO - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Povinnost rozhodnout o odvolání v plném rozsahu - Rozsah přezkumu, který musí učinit odvolací senát - Článek 64 odst. 1 nařízení č. 207/2009)
   2011/C 311/76
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Ergo Versicherungsgruppe AG (Düsseldorf, Německo) (zástupci: V. von Bomhard, A.W. Renck, T. Dolde a J. Pause, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: B. Schmidt, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: DeguDent GmbH (Hanau, Německo) (zástupci: původně W. Blau, poté W. Blau D. Kaya a C. Kusulis, advokáti)

      Předmět

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 23. července 2009 (věc R 44/2008-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi společností DeguDent GmbH a společností Ergo Versicherungsgruppe AG

      Výrok

               1)

               Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 23. července 2009 (věc R 44/2008-4) se zrušuje v rozsahu, ve kterém odvolací senát nerozhodl o odvolání, jež k němu bylo podáno v souvislosti s výrobky spadajícími do třídy 5.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Ergo Versicherungsgruppe AG, DeguDent GmbH a OHIM ponesou každý své vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 297, 5.12.2009.


title: Věc T-135/05: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 29. listopadu 2006 – Campoli v. Komise ( Úředníci — Důchody — Opravný koeficient vypočítaný v závislosti na průměrných životních nákladech v zemi bydliště — Přechodný režim stanovený novým služebním řádem úředníků od 1. května 2004 — Akt nepříznivě zasahující do právního postavení — Námitka protiprávnosti — Legitimní očekávání — Právní jistota — Rovné zacházení )

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 331/40

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 29. listopadu 2006 – Campoli v. Komise
   (Věc T-135/05) (1)

   („Úředníci - Důchody - Opravný koeficient vypočítaný v závislosti na průměrných životních nákladech v zemi bydliště - Přechodný režim stanovený novým služebním řádem úředníků od 1. května 2004 - Akt nepříznivě zasahující do právního postavení - Námitka protiprávnosti - Legitimní očekávání - Právní jistota - Rovné zacházení“)
   (2006/C 331/87)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Franco Campoli (Londýn, Spojené království) (zástupci: S. Rodrigues a A. Jaume, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: V. Joris a H. Tserepa-Lacombe, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice řízení podporující žalovanou: Rada Evropské unie (zástupci: M. Arpio Santacruz a I. Sulce, zmocněnci)
   Předmět věci
   V podstatě zrušení důchodových výměrů žalobce za měsíce květen až červenec 2004, jelikož tyto výměry použily poprvé opravný koeficient vypočítaný protiprávně v závislosti na průměrných životních nákladech v zemi bydliště žalobce, a nikoli s ohledem na životní náklady v hlavním městě této země
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 132, 28.5.2005.


title: Věc T-105/17: Žaloba podaná dne 17. února 2017 – HSBC Holdings a další v. Komise

text:
               10.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 112/46

         Žaloba podaná dne 17. února 2017 – HSBC Holdings a další v. Komise
   (Věc T-105/17)
   (2017/C 112/65)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: HSBC Holdings plc (Londýn, Spojené království), HSBC Bank plc (Londýn), HSBC France (Paříž, Francie) (zástupci: K. Bacon, QC, D. Bailey, Barrister, M. Simpson, Solicitor, Y. Anselin a C. Angeli, lawyers)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil článek 1 rozhodnutí Evropské komise ze dne 7. prosince 2016, oznámeno dne 9. prosince 2016, ve věci AT.39914 – Euro Interest Rate Derivatives – C(2016) 8530 final (dále jen „napadené rozhodnutí“);

               —

               podpůrně, zrušil čl. 1 písm. b) napadeného rozhodnutí;

               —

               dále podpůrně, částečně zrušil čl. 1 písm. b) napadeného rozhodnutí v rozsahu, v němž uvádí, že se žalobkyně podílely na jediném a trvajícím protiprávním jednání;

               —

               zrušil čl. 2 písm. b) napadeného rozhodnutí;

               —

               podpůrně, značně snížil pokutu uloženou žalobkyním na základě čl. 2 písm. b) napadeného rozhodnutí na částku, kterou Tribunál uzná za přiměřenou, a

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení nebo podpůrně, přiměřenou část nákladů řízení vynaložených žalobkyněmi.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně šest žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z nesprávného závěru žalované, že se žalobkyně dopustily jednání, jehož předmětem je omezení nebo narušení hospodářské soutěže ve smyslu čl. 101 odst. 1 SFEU.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z nesprávného právního a skutkového posouzení žalované a/nebo nedostatečného odůvodnění zjištění, že jednání, které je předmětem napadeného rozhodnutí, sledovalo jediný hospodářský cíl, a to narušení hospodářské soutěže. Závěr žalované, že se jedná o jediné a trvající protiprávní jednání, je tedy absolutně nesprávný.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející ze zjevně nesprávného posouzení a/nebo nedostatečného odůvodnění závěru žalované, že se žalobkyně záměrně dopustily jediného a trvajícího protiprávního jednání, které je popsáno v napadeném rozhodnutí.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející ze zjevně nesprávného posouzení a/nebo nedostatečného odůvodnění závěru žalované, že žalobkyně věděly nebo měly vědět o jednání jiných údajných účastníků jediného a trvajícího protiprávního jednání.

               5.

               Pátý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že žalovaná v řízení, které vedlo k vydání napadeného rozhodnutí, nedodržela podstatné formální náležitosti. Žalovaná svým vadným správním řízením porušila zejména právo žalobkyň na obranu, zásadu presumpce neviny a zásadu řádné správy.

               6.

               Šestý žalobní důvod vycházející podpůrně z tvrzení, že žalovaná nesprávně vypočítala pokutu uloženou žalobkyním a tato pokuta je proto neopodstatněná a nepřiměřená.


title: Spojené věci C-364/09 P a C-365/09 P: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 10. února 2010 — Mineralbrunnen Rhön-Sprudel Egon Schindel GmbH v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Schwarzbräu GmbH

text:
               22.5.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 134/28

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 10. února 2010 — Mineralbrunnen Rhön-Sprudel Egon Schindel GmbH v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Schwarzbräu GmbH
   (Spojené věci C-364/09 P a C-365/09 P) (1)

   2010/C 134/46

      Jednací jazyk: němčina

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 267, 7.11.2009.


title: Věc C-545/11: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 14. března 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgericht Frankfurt (Oder) — Německo) — Agrargenossenschaft Neuzelle eG v. Landrat des Landkreises Oder-Spree ( „Společná zemědělská politika — Nařízení (ES) č. 73/2009 — Článek 7 odst. 1 a 2 — Modulace přímých plateb poskytovaných zemědělcům — Dodatečné snížení částek přímých plateb — Platnost — Zásada ochrany legitimního očekávání — Zásada zákazu diskriminace“ )

text:
               18.5.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 141/7

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 14. března 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgericht Frankfurt (Oder) — Německo) — Agrargenossenschaft Neuzelle eG v. Landrat des Landkreises Oder-Spree
   (Věc C-545/11) (1)

   (Společná zemědělská politika - Nařízení (ES) č. 73/2009 - Článek 7 odst. 1 a 2 - Modulace přímých plateb poskytovaných zemědělcům - Dodatečné snížení částek přímých plateb - Platnost - Zásada ochrany legitimního očekávání - Zásada zákazu diskriminace)
   2013/C 141/11
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Verwaltungsgericht Frankfurt (Oder)

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Agrargenossenschaft Neuzelle eG

      Žalovaná: Landrat des Landkreises Oder-Spree

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Verwaltungsgericht Frankfurt (Oder) — Platnost čl. 7 odst. 1 a 2 nařízení Rady (ES) č. 73/2009 ze dne 19. ledna 2009, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce a kterým se mění nařízení (ES) č. 1290/2005, (ES) č. 247/2006, (ES) č. 378/2007 a zrušuje nařízení (ES) č. 1782/2003 (Úř. věst. L 30, s. 16; Zvl. vyd. 03/40, s. 269) — Snížení částek přímých plateb pro roky 2009 až 2012 ve větším rozsahu, než bylo stanoveno v nařízení (ES) č. 1782/2003 — Zásada legitimního očekávání

      Výrok

               1)

               Přezkum první otázky neodhalil žádnou skutečnost, kterou by mohla být dotčena platnost čl. 7 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 73/2009 ze dne 19. ledna 2009, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce a kterým se mění nařízení (ES) č. 1290/2005, (ES) č. 247/2006, (ES) č. 378/2007 a zrušuje nařízení (ES) č. 1782/2003, z hlediska zásady ochrany legitimního očekávání.

               2)

               Přezkum druhé otázky neodhalil žádnou skutečnost, kterou by mohla být dotčena platnost čl. 7 odst. 2 nařízení č. 73/2009 z hlediska zásady zákazu diskriminace.

      (1)  Úř. věst. C 25, 28.1.2012.


title: Věc F-54/12: Usnesení předsedy prvního senátu Soudu pro veřejnou službu ze dne 14. června 2013 — Carosi v. Komise

text:
               3.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 225/86

         Usnesení předsedy prvního senátu Soudu pro veřejnou službu ze dne 14. června 2013 — Carosi v. Komise
   (Věc F-54/12) (1)

   2013/C 225/200
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda prvního senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 194, 30.6.2012, s. 28.


title: Věc C-195/04: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 26. dubna 2007 – Komise Evropských společenství v. Finská republika (Nesplnění povinnosti státem — Veřejná zakázka na dodávku zařízení hromadného stravování — Článek 28 ES — Množstevní omezení dovozu — Opatření s rovnocenným účinkem — Zásada zákazu diskriminace — Povinnost transparentnosti)

text:
               28.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 96/3

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 26. dubna 2007 – Komise Evropských společenství v. Finská republika
   (Věc C-195/04) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Veřejná zakázka na dodávku zařízení hromadného stravování - Článek 28 ES - Množstevní omezení dovozu - Opatření s rovnocenným účinkem - Zásada zákazu diskriminace - Povinnost transparentnosti)
   (2007/C 96/05)
   Jednací jazyk: finština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: M. Huttunen a K. Wiedner, zmocněnci)

      Žalovaná: Finská republika (zástupci: T. Pynnä a E. Bygglin, zmocněnci)

      Vedlejší účastníci podporující žalovanou: Dánské království (zástupce: J. Molde, zmocněnec), Spolková republika Německo (zástupci: A. Tiemann a M. Lumma, zmocněnci), Nizozemské království (zástupci: H. G. Sevenster a C. M. Wissels a P. van Ginneken)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Veřejná zakázka na dodávku zařízení hromadného stravování – Článek 28 ES – Množstevní omezení dovozu – Opatření s rovnocenným účinkem – Zásada zákazu diskriminace – Povinnost transparentnosti
   Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Komisi Evropských společenství se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 179, 10.7.2004.


title: Věc T-30/16: Žaloba podaná dne 26. ledna 2016 – M. I. Industries v. OHIM – Natural Instinct (Natural Instinct Dog and Cat food as nature intended)

text:
               21.3.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 106/40

         Žaloba podaná dne 26. ledna 2016 – M. I. Industries v. OHIM – Natural Instinct (Natural Instinct Dog and Cat food as nature intended)
   (Věc T-30/16)
   (2016/C 106/47)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: M.I. Industries, Inc. (Lincoln, Spojené státy americké) (zástupci: T. Elias, Barrister, B. Cookson, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Natural Instinct Ltd (Camberley, Spojené království)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Přihlašovatel sporné ochranné známky: další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Sporná ochranná známka: obrazová ochranná známka Společenství obsahující slovní prvek „Natural Instinct Dog and Cat food as nature intended“ – přihláška č. 11 438 074

      Řízení před OHIM: námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: rozhodnutí pátého odvolacího senátu OHIM ze dne 26. listopadu 2015 ve věci R 2944/2014-5

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil,

               —

               vyhověl námitkám č. B 002 181 272 a zamítl přihlášku další účastnice řízení před odvolacím senátem č. 11 438 074; podpůrně, rozhodnul, že žalobkyně prokázala skutečné užívání svých ochranných známek Společenství č. 5 208 418 a č. 5 208 201 pro účely námitek č. B 002 181 272 a vrátil věc pátému odvolacímu senátu OHIM pro rozhodnutí o otázkách vyvolaných každou z těchto ochranných známek ve vztahu k čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství; ještě podpůrněji, vrátil věc v plném rozsahu pátému odvolacímu senátu OHIM,

               —

               uložil žalovanému nahradit náklady řízení vynaložené žalobkyní v rámci tohoto odvolacího řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení čl. 42 odst. 2 nařízení č. 207/2009,

               —

               porušení čl. 22 odst. 3 a 4 nařízení č. 2868/95,

               —

               porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009,

               —

               porušení článku 75 nařízení 207/2009.


title: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 7. října 2004 ve věci C-550-/03: Komise Evropských společenství proti Řecké republice (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2001/12/ES, 2001/13/ES a 2001/14/ES — Železnice Společenství — Rozvoj — Licence vydávané železničním podnikům — Přidělování kapacity železniční infrastruktury, zpoplatnění železniční infrastruktury a osvědčení o bezpečnosti — Neprovedení ve stanovené lhůtě)

text:
               4.12.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 300/24

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (šestého senátu)
   ze dne 7. října 2004
   ve věci C-550-/03: Komise Evropských společenství proti Řecké republice (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2001/12/ES, 2001/13/ES a 2001/14/ES - Železnice Společenství - Rozvoj - Licence vydávané železničním podnikům - Přidělování kapacity železniční infrastruktury, zpoplatnění železniční infrastruktury a osvědčení o bezpečnosti - Neprovedení ve stanovené lhůtě)
   (2004/C 300/50)
   Jednací jazyk: řečtina
   Ve věci 550-/03, Komise Evropských společenství (zmocněnci: W. Wils a G. Zavvos) proti Řecké republice (zmocněnkyně: N. Dafniou), jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES, podaná dne 23. prosince 2003, Soudní dvůr (šestý senát), ve složení J.-P. Puissochet, úřadující předseda šestého senátu, S. von Bahr a U. Lõhmus (zpravodaj), soudci, generální advokát: P. Léger, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 7. října 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Řecká republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2001/12/ES ze dne 26. února 2001, kterou se mění směrnice Rady 91/440/EHS o rozvoji železnic Společenství, směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2001/13/ES ze dne 26. února 2001, kterou se mění směrnice Rady 95/18/ES o vydávání licencí železničním podnikům a směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2001/14/ES ze dne 26. února 2001 o přidělování kapacity železniční infrastruktury, zpoplatnění železniční infrastruktury a o vydávání osvědčení o bezpečnosti, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z těchto směrnic.

               2)

               Řecké republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 59, 6.3.2004.


title: Věc T-653/15: Žaloba podaná dne 13. listopadu 2015 – Mulvad v. Parlament

text:
               8.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 48/66

         Žaloba podaná dne 13. listopadu 2015 – Mulvad v. Parlament
   (Věc T-653/15)
   (2016/C 048/74)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Nils Mulvad (Risskov, Dánsko) (zástupkyně: N. Pirc Musar, advokátka)

      Žalovaný: Evropský parlament

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Evropského parlamentu A(2015)8732 C ze dne 14. září 2015, kterým byla zamítnuta žalobcova potvrzující žádost o přístup k některým dokumentům týkajícím se informací o cestovních výdajích, denních příspěvcích, příspěvcích na všeobecné výdaje a výdajích na personální zajištění členů Evropského parlamentu,

               —

               uložil Parlamentu náhradu nákladů řízení vynaložených žalobcem na základě článků 134 a 140 jednacího řádu Tribunálu, včetně nákladů vynaložených případnými vedlejšími účastníky.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce pět žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vychází z porušení čl. 4 odst. 1 písm. b) nařízení 1049/2001 (1) ve spojení s čl. 8 písm. b) nařízení 45/2001 (2), neboť požadované osobní údaje nejsou chráněny právními předpisy Společenství.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z porušení čl. 4 odst. 1 písm. b) nařízení 1049/2001 ve spojení s čl. 8 písm. b) nařízení 45/2001, neboť přístup k požadovaným informacím byl odepřen, přestože podmínky pro jejich zpřístupnění byly splněny.

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází z porušení obecné povinnosti posoudit každý individuální dokument v souladu s články 2 a 4 nařízení č. 1049/2001 ve spojení s čl. 6 odst. 3 nařízení č. 1049/2001.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z porušení čl. 4 odst. 6 nařízení 1049/2001, neboť odepření částečného přístupu k požadovaným dokumentům nebylo odůvodněné.

               5.

               Pátý žalobní důvod vychází z porušení povinnosti uvést odůvodnění stanovené v čl. 7 odst. 1 a čl. 8 odst. 1 nařízení 1049/2001, neboť se Parlament nevypořádal se všemi žalobcovými argumenty.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, s. 43; Zvl. vyd. 01/03, s. 331).

      (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 ze dne 18. prosince 2000 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů orgány a institucemi Společenství a o volném pohybu těchto údajů (Úř. věst. L 8, s. 1; Zvl. vyd. 13/26, s. 102).


title: Věc T-472/14: Žaloba podaná dne 25. června 2014 – Joyería Tous v. Komise

text:
               11.8.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 261/47

         Žaloba podaná dne 25. června 2014 – Joyería Tous v. Komise
   (Věc T-472/14)
   2014/C 261/74
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Joyería Tous, SA (Lleida, Španělsko) (zástupci: J. L. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, R. Calvo Salinero a A. Lamadrid de Pablo, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí v rozsahu, v jakém soubor opatření, která podle něj představují takzvaný španělský systém zdanění leasingu („SEAF“), kvalifikuje jako novou státní podporu neslučitelnou s vnitřním trhem;

               —

               podpůrně zrušil články 1 a 4 napadeného rozhodnutí, které jako příjemce údajných podpor a jako jediné adresáty příkazu k navrácení určuje investory AIE (hospodářských zájmových sdružení);

               —

               podpůrně zrušil článek 4 napadeného rozhodnutí v rozsahu, v jakém v rozporu s obecnými zásadami unijního práva nařizuje vrácení údajných podpor;

               —

               zrušil článek 4 napadeného rozhodnutí v rozsahu, v jakém rozhoduje o legalitě soukromých smluv mezi investory a dalšími subjekty, a

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů tohoto řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou tytéž, jaké byly uvedeny ve věci T-700/13, Bankia v. Komise.


title: Věc C-40/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberlandesgerichts Düsseldorf (Německo) dne 26. ledna 2017 – Fashion ID GmbH & Co.KG v. Verbraucherzentrale NRW eV

text:
               10.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 112/22

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberlandesgerichts Düsseldorf (Německo) dne 26. ledna 2017 – Fashion ID GmbH & Co.KG v. Verbraucherzentrale NRW eV
   (Věc C-40/17)
   (2017/C 112/32)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Oberlandesgericht Düsseldorf

      Účastníci/Účastnice původního řízení

      Navrhovatelka v odvolacím řízení: Fashion ID GmbH & Co.KG

      Odpůrce v odvolacím řízení: Verbraucherzentrale NRW eV

      Vedlejší účastníci řízení: Facebook Ireland Limited, Landesbeauftragte für Datenschutz und Informationsfreiheit Nordrhein-Westfalen

      Předběžné otázky

               1.

               Brání ustanovení článků 22, 23 a 24 směrnice 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů (1) vnitrostátní právní úpravě, která vedle intervenčních pravomocí orgánů pro ochranu údajů a možností dotčené strany v oblasti soudního přezkumu přiznává veřejně prospěšným sdružením na ochranu zájmů spotřebitelů pravomoc zahájit v případě porušování těchto zájmů postup proti jejich porušovateli?
               V případě záporné odpovědi na první otázku:

               2.

               Je v takovém případě, o jaký se jedná v projednávané věci, kdy určitá osoba začlení do své webové stránky programový kód, v jehož důsledku je prohlížeč uživatele instruován, aby žádal obsahy od třetí osoby a za tímto účelem předával této třetí osobě osobní údaje, osoba, která tento programový kód začlenila do své webové stránky, „správcem“ ve smyslu čl. 2 písm. d) směrnice 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů, i když tato osoba sama nemůže toto zpracování údajů ovlivnit?

               3.

               V případě záporné odpovědi na druhou otázku: Musí být čl. 2 písm. d) směrnice 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů vykládán v tom smyslu, že odpovědnost je v něm upravena s konečnou platností tak, že brání občanskoprávnímu řízení s třetí osobou, která sice není „správcem“, ale zapříčinila důvod zpracování údajů, které nemůže ovlivnit?

               4.

               Co lze v situaci, jaká nastala v projednávané věci, považovat v souvislosti s čl. 7 písm. f) směrnice 95/46/ES za oprávněné zájmy? Je to zájem na vkládání obsahů poskytnutých třetí osobou, nebo zájem této třetí osoby??

               5.

               Komu musí být v situaci, jaká nastala v projednávané věci, poskytnut souhlas podle čl. 7 písm. a) a čl. 2 písm. h) směrnice 95/46/ES?

               6.

               Týká se povinnost poskytnutí informací, kterou stanoví článek 10 směrnice 95/46/ES, v situaci, jaká nastala v projednávané věci, i provozovatele webové stránky, který do ní začlenil předmětný obsah poskytnutý třetí osobou a zapříčinil tak důvod ke zpracování osobních údajů touto třetí osobou?

      (1)  Úř. věst. L 281,s. 31; Zvl. vyd. 13/15, s. 355.


title: Věc T-285/14: Usnesení Tribunálu ze dne 22. května 2015 – Wirtschaftsvereinigung Stahl a další v. Komise „Státní podpory — Opatření přijatá Německem ve prospěch elektřiny z obnovitelných zdrojů a energeticky náročných podniků — Rozhodnutí o zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU — Přijetí konečného rozhodnutí po podání žaloby — Nevydání rozhodnutí ve věci samé — Žaloba na neplatnost — Návrh na úpravu návrhových žádání — Neexistence nové skutečnosti — Nepřípustnost“

text:
               27.7.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 245/18

         Usnesení Tribunálu ze dne 22. května 2015 – Wirtschaftsvereinigung Stahl a další v. Komise
   (Věc T-285/14) (1)

   („Státní podpory - Opatření přijatá Německem ve prospěch elektřiny z obnovitelných zdrojů a energeticky náročných podniků - Rozhodnutí o zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU - Přijetí konečného rozhodnutí po podání žaloby - Nevydání rozhodnutí ve věci samé - Žaloba na neplatnost - Návrh na úpravu návrhových žádání - Neexistence nové skutečnosti - Nepřípustnost“)
   (2015/C 245/21)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Wirtschaftsvereinigung Stahl (Düsseldorf, Německo) a další žalobci, jejichž jména jsou uvedená v příloze usnesení (zástupci: původně A. Reuter, C. Arhold, N. Wimmer, F. A. Wesche, K. Kindereit, R. Busch, A. Hohler a T. Woltering, poté A. Reuter, C. Bürger, T. Christner a G. Müllejans, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: T. Maxian Rusche a R. Sauer, zmocněnci, ve spolupráci s C. von Donatem a G. Quardt, advokáty)

      Předmět věci

   Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise C (2013) 4424 final ze dne 18. prosince 2013 o zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU ve věci prováděcích opatření, která Spolková republika Německo zavedla ve prospěch elektřiny z obnovitelných zdrojů energie a velkých odběratelů energií [státní podpora SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN].

      Výrok

               1)

               O projednávané žalobě již není namístě rozhodnout.

               2)

               Návrh na úpravu návrhových žádání projednávané žaloby v tom smyslu, že se vztahují na rozhodnutí Komise C (2014) 8786 final ze dne 25. listopadu 2014 o státní podpoře zavedené Spolkovou republikou Německo ve prospěch elektřiny z obnovitelných zdrojů energie a velkých odběratelů energií, se odmítá jako nepřípustný.

               3)

               O návrhu na vstup do řízení jako vedlejší účastník řízení, podaném Kontrolním úřadem ESVO, již není namístě rozhodnout.

               4)

               Wirtschaftsvereinigung Stahl a další žalobci, jejichž jména jsou uvedená v příloze usnesení, ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí, včetně nákladů souvisejících s řízením o předběžném opatření.

               5)

               Kontrolní úřad ESVO ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 223, 14.7.2014.


title: Věc T-178/14: Usnesení Tribunálu ze dne 9. června 2015 – Friedrich Wilhelms-Hütte Eisenguss v. Komise „Státní podpory — Opatření přijatá Německem ve prospěch elektřiny vyrobené z obnovitelných zdrojů energie a energeticky náročných podniků — Rozhodnutí o zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU — Přijetí konečného rozhodnutí po podání žaloby — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“

text:
               7.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 294/55

         Usnesení Tribunálu ze dne 9. června 2015 – Friedrich Wilhelms-Hütte Eisenguss v. Komise
   (Věc T-178/14) (1)

   („Státní podpory - Opatření přijatá Německem ve prospěch elektřiny vyrobené z obnovitelných zdrojů energie a energeticky náročných podniků - Rozhodnutí o zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU - Přijetí konečného rozhodnutí po podání žaloby - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
   (2015/C 294/66)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Friedrich Wilhelms-Hütte Eisenguss GmbH (Mülheim-an-der Ruhr, Německo) (zástupci: H. Höfler, C. Kahle a V. Winkler, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: Maxian Rusche a R. Suaer, zmocněnci, ve spolupráci s C. Renner, advokát)

      Vedlejší účastnice řízení podporující žalovanou: Kontrolní úřad ESVO (zástupci: původně X. Lewis, M. Schneider a J. Kaasin, poté X. Lewis, M. Schneider, M. Moustakali a C. Perrin, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise C (2013) 4424 final ze dne 18. prosince 2013 o zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU, pokud jde o opatření přijatá Spolkovou republikou Německo ve prospěch elektrické energie z obnovitelných zdrojů a velkých spotřebitelů energie [Státní podpora SA. 33995 (2013/C) (ex 2013/NN)].

      Výrok

               1)

               O projednávané žalobě již není třeba rozhodnout.

               2)

               O návrzích Flachglas Torgau GmbH a Saint-Gobain Isover G+H AG, Kronotex GmbH & Co. KG a Kronoply GmbH, Bayer MaterialScience AG, Sabic Polyolefine GmbH, Ineos Manufacturing Deutschland GmbH, Ineos Phenol GmbH a Ineos Vinyls Deutschland GmbH, jakož i Advansa GmbH, Akzo Nobel Industrial Chemicals GmbH, Aurubis AG, CBW Chemie GmbH, CFB Chemische Fabrik Brunsbüttel GmbH & Co. KG, Clariant Produkte (Deutschland) GmbH, Dralon GmbH, Hahl Filaments GmbH, Messer Produktionsgesellschaft mbH Siegen, Messer Produktionsgesellschaft mbH Salzgitter, Nabaltec AG, Siltronic AG a Wacker Chemie AG na vstup do řízení již není třeba rozhodovat.

               3)

               Friedrich Wilhelms-Hütte Eisenguss GmbH ponese vlastní náklady řízení a ukládá se jí náhrada nákladů řízení vzniklých Evropské komisi, včetně nákladů souvisejících s řízením o předběžném opatření.

               4)

               Kontrolní úřad ESVO ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 142, 12.5.2014.


title: Věc C-546/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Varhoven administrativen Sad (Nejvyšší správní soud) (Bulharsko) dne 23. prosince 2009 — Aurubis Balgaria v. Nachalnik na Mitnitsa — Sofia (vedoucí celního úřadu v Sofii)

text:
               27.3.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 80/9

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Varhoven administrativen Sad (Nejvyšší správní soud) (Bulharsko) dne 23. prosince 2009 — Aurubis Balgaria v. Nachalnik na Mitnitsa — Sofia (vedoucí celního úřadu v Sofii)
   (Věc C-546/09)
   2010/C 80/16
   Jednací jazyk: bulharština

      Předkládající soud

   Varhoven administrativen Sad (Nejvyšší správní soud)

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: Aurubis Balgaria

      Odpůrce: Nachalnik na Mitnitsa — Sofia (vedoucí celního úřadu v Sofii)

      Předběžné otázky

               1)

               Má být čl. 232 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství, vykládán vnitrostátními soudy v tom smyslu, že celní orgány mohou vyměřit úroky z prodlení z částky dodatečných celních dluhů pouze za období, které následuje po zaúčtování, sdělení dlužníkovi a uplynutí lhůty stanovené celním orgánem pro vyrovnání dodatečných celních dluhů podle čl. 222 odst. 1 písm. a) nařízení?

               2)

               Je třeba čl. 214 odst. 3 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství, při neexistenci příslušných ustanovení v nařízení (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady č. 2913/92, vykládat v tom smyslu, že vnitrostátní orgány nemohou vyměřit vyrovnávací úroky za období od data původního celního prohlášení až do okamžiku dodatečného zaúčtování?

               3)

               Je třeba ustanovení nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství, a nařízení (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady č. 2913/92, vykládat tak, že pokud neexistují vnitrostátní právní předpisy, jež v případě dodatečného zaúčtování výslovně stanoví zvýšení cla či jinou vnitrostátní sankci ve výši částky, která by byla vyměřena jako úrok z prodlení za období od okamžiku vzniku celního dluhu až do okamžiku dodatečného zaúčtování, nepovoluje právo Společenství vnitrostátním soudům, aby takové zvýšení provedly nebo aby uložily takové sankce?


title: Věc C-16/16 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 11. ledna 2016 Belgickým královstvím proti usnesení Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 27. října 2015 ve věci T-721/14, Belgické království v. Evropská komise

text:
               25.4.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 145/14

         Kasační opravný prostředek podaný dne 11. ledna 2016 Belgickým královstvím proti usnesení Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 27. října 2015 ve věci T-721/14, Belgické království v. Evropská komise
   (Věc C-16/16 P)
   (2016/C 145/18)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Belgické království (zástupci: L. Van den Broeck, M. Jacobs a J. Van Holm, jakož i P. Vlaemminck a B. Van Vooren, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

               —

               v plném rozsahu zrušit usnesení Tribunálu ve věci T-721/14;

               —

               prohlásit žalobu na neplatnost za přípustnou;

               —

               rozhodnout právní spor ve věci;

               —

               prohlásit návrhy Řecké republiky a Portugalské republiky na vstup do řízení v postavení vedlejších účastnic za přípustné; a

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   První důvod kasačního opravného prostředku: porušení zásad svěřených pravomocí, loajality a institucionální rovnováhy a nesprávné uplatnění podmínek uvedených v článku 263 SFEU.
   Druhý důvod kasačního opravného prostředku: porušení reciprocity zásady loajality a porušení postavení členského státu jako privilegovaného žalobce sledujícího ochranu svých výsad.
   Třetí důvod kasačního opravného prostředku: nesprávný výklad právních následků doporučení týkajících se Belgie.


               10.12.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 410/8

         Žaloba podaná dne 17. srpna 2015 Kontrolním úřadem ESVO na Lichtenštejnské knížectví
   (Věc E-23/15)
   (2015/C 410/07)
   Dne 17. srpna 2015 podal Kontrolní úřad ESVO, zastoupený zplnomocněnými zástupci Kontrolního úřadu ESVO (se sídlem na adrese 35, Rue Belliard, 1040 Brussels, Belgium) Markusem Schneiderem, Clémence Perrinovou a Marlene Lie Hakkebovou, k Soudnímu dvoru ESVO žalobu na Lichtenštejnské knížectví.
   Kontrolní úřad ESVO požaduje, aby Soudní dvůr ESVO:

               1.

               prohlásil, že nepřijetím opatření nutných k provedení článků 15 a 16 aktu uvedeného v bodě 15zn kapitoly XIII přílohy II Dohody o Evropském hospodářském prostoru (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2010/53/EU ze dne 7. července 2010 o jakostních a bezpečnostních normách pro lidské orgány určené k transplantaci ve znění opravy), který byl do Dohody o EHP začleněn protokolem 1 k této dohodě, ve stanovené lhůtě nesplnilo Lichtenštejnsko své povinnosti podle článku 31 aktu a podle článku 7 Dohody o EHP;

               2.

               uložil Lichtenštejnsku uhradit náklady tohoto řízení.

      Právní a skutkové okolnosti a žalobní důvody:

               —

               v žalobě se uvádí, že Lichtenštejnsko nejpozději do 11. dubna 2015 nevyhovělo odůvodněnému stanovisku Kontrolního úřadu ESVO ze dne 11. února 2015, které se zabývá skutečností, že Lichtenštejnsko do svého vnitrostátního právního řádu neprovedlo směrnici Evropského parlamentu a Rady 2010/53/EU ze dne 7. července 2010 o jakostních a bezpečnostních normách pro lidské orgány určené k transplantaci ve znění opravy, uvedenou v bodě 15zn kapitoly XIII přílohy II Dohody o Evropském hospodářském prostoru, která byla do Dohody o EHP začleněna protokolem 1 k této dohodě („akt“),

               —

               Kontrolní úřad ESVO tvrdí, že Lichtenštejnsko ve stanovené lhůtě nepřijalo opatření nutná k provedení článků 15 a 16 zmiňovaného aktu, čímž nesplnilo své povinnosti vyplývající z článku 31 aktu a z článku 7 Dohody o EHP.


title: Věc C-550/07 P: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 14. září 2010 — Akzo Nobel Chemicals Ltd, Akcros Chemicals Ltd v. Evropská komise, Council of the Bars and Law Societies of the European Union, Algemene Raad van de Nederlandse Orde van Advocaten, Association européenne des juristes d'entreprise (AEJE), American Corporate Counsel Association (ACCA) — European Chapter, International Bar Association ( „Kasační opravný prostředek — Hospodářská soutěž — Šetření — Vyšetřovací pravomoci Komise — Ochrana důvěrnosti komunikace — Zaměstnanecký poměr mezi advokátem a podnikem — Korespondence formou elektronické pošty“ )

text:
               6.11.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/2

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 14. září 2010 — Akzo Nobel Chemicals Ltd, Akcros Chemicals Ltd v. Evropská komise, Council of the Bars and Law Societies of the European Union, Algemene Raad van de Nederlandse Orde van Advocaten, Association européenne des juristes d'entreprise (AEJE), American Corporate Counsel Association (ACCA) — European Chapter, International Bar Association
   (Věc C-550/07 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Hospodářská soutěž - Šetření - Vyšetřovací pravomoci Komise - Ochrana důvěrnosti komunikace - Zaměstnanecký poměr mezi advokátem a podnikem - Korespondence formou elektronické pošty)
   2010/C 301/02
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Akzo Nobel Chemicals Ltd, Akcros Chemicals Ltd (zástupci: M. Mollica, M. van der Woude a C. Swaak, advoccat)

      Další účastníci řízení: Evropská komise (zástupci: F. Castillo de la Torre a X. Lewis, zmocněnci), Council of the Bars and Law Societies of the European Union (zástupci: J. Flynn QC), Algemene Raad van de Nederlandse Orde van Advocaten (zástupci: O. Brouwer a C.E. Schillemans, advocaten), Association européenne des juristes d'entreprise (AEJE) (zástupci: M. Dolmans a K. Nordlander, avocats, J. Temple Lang, solicitor), American Corporate Counsel Association (ACCA) — European Chapter (zástupci: G. Berrisch, Rechtsanwalt, D.W. Hull, Solicitor), International Bar Association (zástupci: J. Buhart a I. Michou, avocats)

      Vedlejší účastníci na podporu účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupci: V. Jackson, E. Jenkinson, zmocněnci, a M. Hoskins, barrister), Irsko (zástupci: D. O'Hagen, zmocněnec, D. O'Donnell, SC, a R. Casey, BL), Nizozemské království (zástupci: C. Wissels, Y. Vries a M. de Grave, zmocněnci)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (prvního rozšířeného senátu) ze dne 17. září 2007 ve věci T-253/03, Akzo Nobel Chemicals a Akcros Chemicals v. Komise, kterým Soud zamítl žalobu na zrušení rozhodnutí K(2003) 1533 v konečném znění ze dne 8. května 2003, kterým byla zamítnuta žádost o ochranu některých dokumentů zabavených v rámci šetření nařízeného v souladu s čl. 14 odst. 3 nařízení č. 17 (věc COMP/E-1/38.589) z důvodu důvěrnosti informací sdělených mezi advokáty a klienty.

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Spojené království Velké Británie a Severního Irska, Irsko a Nizozemské království ponesou vlastní náklady řízení.

               3)

               Conseil des barreaux européens, Algemene Raad van de Nederlandse Orde van Advocaten, European Company Lawyers Association, American Corporate Counsel Association (ACCA) — European Chapter a International Bar Association ponesou vlastní náklady řízení.

               4)

               Ve zbývající části se společnostem Akzo Nobel Chemicals Ltd a Akcros Chemicals Ltd ukládá společně a nerozdílně náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 37, 9.2.2008.


title: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 27. května 2005 ve věci T-485/04, Agence de coopération des bibliothèques et centres de documentation en Bretagne (COBB) proti Komisi Evropských společenství (Nepřípustnost — Nezveřejněné a neoznámené akty — Povinnost dotčené osoby vyžádat si kopii v přiměřené lhůtě — Opožděné podání žaloby)

text:
               20.8.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 205/23

      USNESENÍ SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 27. května 2005
   ve věci T-485/04, Agence de coopération des bibliothèques et centres de documentation en Bretagne (COBB) proti Komisi Evropských společenství (1)

   (Nepřípustnost - Nezveřejněné a neoznámené akty - Povinnost dotčené osoby vyžádat si kopii v přiměřené lhůtě - Opožděné podání žaloby)
   (2005/C 205/42)
   Jednací jazyk: francouzština
   Ve věci T-485/04, Agence de coopération des bibliothèques et centres de documentation en Bretagne (COBB), se sídlem v Rennes (Francie), zastoupená J.-P. Martinem, advokátem, proti Komisi Evropských společenství (zmocněnec: L. Flynn, s adresou pro účely doručování v Lucemburku), jejímž předmětem je žádost o zrušení rozhodnutí Komise ze dne 9. září 2003 o vyloučení operace „Síť periodik v Bretani, rok 1999“ z výdajů uznatelných na základě programu prováděného v rámci Evropského fondu pro regionální rozvoj (EFRR) a nazvaného „Cíl 5b Bretaň 1994-1999“, Soud (druhý senát), ve složení J. Pirrung, předseda, N. J. Forwood a S. Papasavvas, soudci; vedoucí soudní kanceláře: H. Jung, vydal dne 27. května 2005 usnesení, jehož výrok je následující:

               1)

               Žaloba se odmítá jako zjevně nepřípustná.

               2)

               Žalobkyně ponese vlastní náklady, jakož i náklady vynaložené Komisí.

      (1)  Úř. věst. C 57, 5.3.2005


title: Věc T-367/16: Žaloba podaná dne 11. července 2016 – Brunner v. EUIPO – CBM (H HOLY HAFERL HAFERL SHOE COUTURE)

text:
               22.8.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 305/52

         Žaloba podaná dne 11. července 2016 – Brunner v. EUIPO – CBM (H HOLY HAFERL HAFERL SHOE COUTURE)
   (Věc T-367/16)
   (2016/C 305/70)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Gerd Brunner (Moosthenning, Německo) (zástupkyně: N. Maenz, advokátka)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: CBM Creative Brands Marken GmbH (Curych, Švýcarsko)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Přihlašovatel: žalobce

      Sporná ochranná známka: obrazová ochranná známka Evropské unie obsahující slovní prvky „H HOLY HAFERL HAFERL SHOE COUTURE“ – přihláška č. 11 988 144

      Řízení před EUIPO: námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 10. května 2016 ve věci R 2943/2014-5

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí o námitkách vydané pátým odvolacím senátem EUIPO dne 10. května 2016 (věc R 2943/2014-5);

               —

               zamítl námitky vedlejší účastnice ze dne 12. listopadu 2013 zakládající se na ochranné známce Evropské unie č. 11 306 545 a na německé ochranné známce č. 302 010 023 903 (věc B002269325);

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc F-91/08: Žaloba podaná dne 6. listopadu 2008 – Pleijte v. Komise

text:
               10.1.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/46

         Žaloba podaná dne 6. listopadu 2008 – Pleijte v. Komise
   (Věc F-91/08)
   (2009/C 6/93)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Johanna Gerdina Pleijte (Senningerberg, Lucembursko) (zástupce: P. Nelissen Grade, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Předmět a popis sporu
   Zrušení rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování o vyloučení jména žalobkyně z předběžného seznamu úředníků vybraných v rámci osvědčovacího období 2007 a o odečtení pracovního volna z osobních důvodů z období 10 let zohledňovaného pro zhodnocení let služby, pro účely uvedeného osvědčovacího řízení
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování ze dne 7. srpna 2008 o zamítnutí stížnosti žalobkyně;

               —

               zrušit rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování o vyloučení jména žalobkyně z předběžného seznamu úředníků vybraných v rámci osvědčovacího období 2007;

               —

               doplnit včas jméno žalobkyně na seznam vybraných úředníků, aby jí bylo umožněno účastnit se vzdělávacího programu podle článku 6 obecných prováděcích ustanovení;

               —

               pozměnit metodologii uvedenou ve správním sdělení ze dne 8. ledna 2008 přijatém na základě rozhodnutí Komise K(2007)5694 ze dne 20. listopadu 2007 o obecných prováděcích ustanoveních článku 45a, pokud jde o část týkající se zhodnocení zkušeností v orgánech;

               —

               uložit Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-146/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Administrativen sad Sofia-grad (Bulharsko) dne 28. března 2014 – Direktor na Direkcija „Migracija“ pri Ministerstvo na vatrešnite raboti v. Bashir Mohamed Ali Mahdi

text:
               10.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 175/28

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Administrativen sad Sofia-grad (Bulharsko) dne 28. března 2014 – Direktor na Direkcija „Migracija“ pri Ministerstvo na vatrešnite raboti v. Bashir Mohamed Ali Mahdi
   (Věc C-146/14)
   2014/C 175/35
   Jednací jazyk: bulharština

      Předkládající soud

   Administrativen sad Sofia-grad

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Direktor na Direkcija „Migracija“ pri Ministerstvo na vatrešnite raboti

      Žalovaný: Bashir Mohamed Ali Mahdi

      Předběžné otázky

               1)

               Má být čl. 15 odst. 3 a 6 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/115/ES (1) ze dne 16. prosince 2008 o společných normách a postupech v členských státech při navracení neoprávněně pobývajících státních příslušníků třetích zemí ve spojení s články 6 a 47 Listiny základních práv Evropské unie a s právem na soudní přezkum a právem na účinnou [soudní ochranu] vykládán v tom smyslu, že:

                           a)

                           pokud je správní orgán podle vnitrostátního práva členského státu povinen provádět každý měsíc přezkum zajištění, aniž by existovala výslovná povinnost vydat správní opatření, a soudu musí z úřední povinnosti předložit seznam státních příslušníků třetích zemí, kteří jsou z důvodu existence překážek vyhoštění zajištěni nad rámec zákonem stanovené maximální doby prvního zajištění, tento správní orgán buď musí v okamžiku uplynutí doby stanovené v individuálním rozhodnutí o prvním zajištění přijmout výslovné opatření, které se týká přezkumu zajištění s ohledem na důvody prodloužení doby zajištění stanovené unijním právem, anebo musí dotčenou osobu propustit?

                           b)

                           pokud vnitrostátní právní předpisy členského státu stanoví pravomoc soudu nařídit po uplynutí maximální doby prvního zajištění za účelem vyhoštění, která je stanovena vnitrostátním právem, prodloužení této doby zajištění, nahradit ji mírnějším opatřením anebo nařídit propuštění státního příslušníka třetí země, soud je v situaci, jako je situace dotčená v původním řízení, povinen přezkoumat legalitu opatření spočívajícího v přezkumu zajištění, v němž jsou uvedeny právní a skutkové důvody, pro které je nezbytné prodloužit dobu zajištění, jakož i její délku, tak, že rozhodne o pokračování zajištění, o jejím nahrazení jiným opatřením nebo o propuštění dotčené osoby?

                           c)

                           umožňuje soudu přezkoumat legalitu opatření týkajícího se přezkumu zajištění, v němž jsou uvedeny pouze důvody, pro které nelze vykonat rozhodnutí o vyhoštění státního příslušníka třetí země, s ohledem na důvody prodloužení doby zajištění stanovené unijním právem, tak, že spor rozhodne pouze na základě skutečností a důkazů předložených správním orgánem, jakož i na základě námitek a skutečností uplatněných státním příslušníkem třetí země, přičemž vydá rozhodnutí o pokračování zajištění, o jejím nahrazení jiným opatřením nebo o propuštění dotčené osoby?

               2)

               Má být čl. 15 odst. 1 a 6 směrnice 2008/115 v situaci, jako je situace dotčená v původním řízení, vykládán v tom smyslu, že samostatný důvod prodloužení doby zajištění spočívající v tom, že „dotčená osoba … [nemá] žádné doklady totožnosti“, uvedený ve vnitrostátních právních předpisech je s ohledem na unijní právo přípustný jakožto důvod, který lze subsumovat pod oba případy uvedené v čl. 15 odst. 6 směrnice, pokud lze podle vnitrostátního práva členského státu na základě uvedené okolnosti vycházet z odůvodněné domněnky, že dotčená osoba se pokusí vyhnout se výkonu rozhodnutí o vyhoštění, což zase představuje nebezpečí skrývání se ve smyslu právních předpisů tohoto členského státu?

               3)

               Má být čl. 15 odst. 1 písm. a) a b) a čl. 15 odst. 6 směrnice 2008/115 ve spojení s body 2 a 13 jejího odůvodnění, které se týkají respektování základních práv a lidské důstojnosti státních příslušníků třetích zemí a použití zásady proporcionality, v situaci, jako je situace dotčená v původním řízení, vykládán v tom smyslu, že připouští dospět k závěru o existenci odůvodněného nebezpečí skrývání se na základě okolností, že dotčená osoba nemá žádné doklady totožnosti, nelegálním způsobem překročila státní hranici a uvádí, že se nechce vrátit do země svého původu, přestože předtím vyplnila prohlášení o dobrovolném návratu do své země a uvedla správné údaje týkající se její totožnosti, přičemž tyto okolnosti spadají pod pojem „nebezpečí skrývání se“ u adresáta rozhodnutí o navrácení ve smyslu směrnice, který je ve vnitrostátním právu vymezen jako odůvodněná domněnka opírající se skutkové okolnosti a spočívající v tom, že dotčená osoba se pokusí vyhnout se výkonu rozhodnutí o navrácení?

               4)

               Má být čl. 15 odst. 1 písm. a) a b) a čl. 15 odst. 4 a odst. 6 směrnice 2008/115 ve spojení s body 2 a 13 jejího odůvodnění, které se týkají respektování základních práv a lidské důstojnosti státních příslušníků třetích zemí a použití zásady proporcionality, v situaci, jako je situace dotčená v původním řízení, vykládán v tom smyslu, že

                           а)

                           státní příslušník třetí země neprokáže žádnou ochotu spolupracovat při přípravě výkonu rozhodnutí o svém navrácení do země svého původu, pokud před pracovníkem velvyslanectví této země ústně prohlásí, že se do země svého původu nechce vrátit, přestože předtím vyplnila prohlášení o dobrovolném návratu do své země a uvedla správné údaje týkající se její totožnosti, a že dochází k průtahům při předání dokumentů způsobeným třetím státem a existuje reálný předpoklad pro vykonání rozhodnutí o navrácení, pokud velvyslanectví této země za těchto okolností nevystaví dokument nezbytný pro to, aby se dotčená osoba mohla přemístit do země svého původu, přestože potvrdila totožnost dotčené osoby?

                           b)

                           v případě propuštění státního příslušníka třetí země, které bylo uskutečněno z důvodu, že neexistuje reálný předpoklad pro vykonání rozhodnutí o vyhoštění této osoby, která nemá žádné doklady totožnosti, nelegálním způsobem překročila státní hranici a uvádí, že se nechce vrátit do země svého původu, je třeba vycházet z předpokladu, že členský stát je povinen vystavit přechodný dokument osvědčující status dotčené osoby, pokud velvyslanectví země původu za těchto okolností nevystaví dokument nezbytný pro to, aby se dotčená osoba mohla přemístit do země svého původu, přestože potvrdila totožnost dotčené osoby?

      (1)  Úř. věst. L 348, s. 98.


title: Věc C-611/13 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 26. listopadu 2013 Hansa Metallwerke AG proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 16. září 2013 ve věci T-375/10, Hansa Metallwerke AG a další v. Evropská komise

text:
               22.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 52/26

         Kasační opravný prostředek podaný dne 26. listopadu 2013 Hansa Metallwerke AG proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 16. září 2013 ve věci T-375/10, Hansa Metallwerke AG a další v. Evropská komise
   (Věc C-611/13 P)
   2014/C 52/48
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelky): Hansa Metallwerke AG, Hansa Nederland BV, Hansa Italiana Srl., Hansa Belgium, Hansa Austria GmbH (zástupci: H.-J. Hellmann a S. Cappellari, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská komise, Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Navrhovatelky požadují,

               I.

               zrušit rozsudek Tribunálu ve věci T-375/10 Hansa Metallwerke AG a další v. Komise ze dne 16. září 2013 a rozhodnout spor s konečnou platností takto:

                           1)

                           zrušit rozhodnutí odpůrkyně v řízení o kasačním opravném prostředku ze dne 23. června 2010 vydané v řízení podle článku 101 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „SFEU“ a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/39.092 — Sanitární zařízení) doručené navrhovatelkám dne 30. června 2010, v rozsahu, v němž se týká navrhovatelek,
                           podpůrně,
                           snížit pokutu.

                           2)

                           uložit odpůrkyni v řízení o kasačním opravném prostředku náhradu nákladů řízení.

               II.

               zcela podpůrně,
               zrušit napadený rozsudek a vrátit věc Tribunálu k novému rozhodnutí.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Navrhovatelky nejprve namítají porušení unijním právem uznávané zásady individuálního stanovování trestů a sankcí Tribunálem. Tribunál podle jejich názoru především nezohlednil, že nové znění pokynů Komise z roku 2006 k ukládání pokut přineslo podstatnou změnu obecné metody výpočtu zejména pro podniky s omezenou škálou nabídek. V důsledku nesprávného přístupu nesplnil Tribunál svoji povinnost přezkumu stanovení pokuty uložené odpůrkyní v řízení o kasačním opravném prostředku anebo ji splnil s právními nedostatky.
   Navrhovatelky dále tvrdí, že Tribunál své úvahy ohledně zásady individuálního stanovování trestů nedostatečně odůvodnil. Tribunál se především nijak nezabýval relevantním rozsudkem osmého senátu vydaného ve věci T-211/08 (1), jakož i zjevně pozměněného pohledu Komise v jejím rozhodnutí vydaném v řízení COMP/39452, ačkoli na ně navrhovatelky při ústním jednání obšírně odkazovaly.
   Nakonec navrhovatelky tvrdí, že došlo k porušení unijněprávní zásady ochrany legitimního očekávání. Při posouzení postupu Komise, která v rozporu s jejím ujištěním nesnížila ve správním řízení pokutu, nezohlednil Tribunál nadřazený význam, který náleží věrohodné spolupráci s Komisí v rámci jejího oznámení o ukládání a snižování pokut v kartelových věcech.

      (1)  Rozsudek ze dne 16. června 2011, Putters International v. Evropská komise, Sb. rozh. 2011, s. II-03729.


title: Spojené věci C-261/08 a C-348/08: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 22. října 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Superior de Justicia de Murcia-Španělsko) — María Julia Zurita García (C-261/08), Aurelio Choque Cabrera (C-348/08) v. Delegado del Gobierno en la Región de Murcia ( Víza, azyl a přistěhovalectví — Opatření týkající se překračování vnějších hranic — Článek 62 bod 1 a čl. 62 bod 2 písm. a) ES — Úmluva k provedení Schengenské dohody — Články 6b a 23 — Nařízení (ES) č. 562/2006 — Články 5, 11 a 13 — Domněnka týkající se délky pobytu — Státní příslušníci třetí země, kteří se nacházejí na území členského státu neoprávněně — Vnitrostátní právní úprava, která umožňuje podle okolností buď uložit pokutu, nebo nařídit vyhoštění )

text:
               5.12.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 297/12

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 22. října 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Superior de Justicia de Murcia-Španělsko) — María Julia Zurita García (C-261/08), Aurelio Choque Cabrera (C-348/08) v. Delegado del Gobierno en la Región de Murcia
   (Spojené věci C-261/08 a C-348/08) (1)

   („Víza, azyl a přistěhovalectví - Opatření týkající se překračování vnějších hranic - Článek 62 bod 1 a čl. 62 bod 2 písm. a) ES - Úmluva k provedení Schengenské dohody - Články 6b a 23 - Nařízení (ES) č. 562/2006 - Články 5, 11 a 13 - Domněnka týkající se délky pobytu - Státní příslušníci třetí země, kteří se nacházejí na území členského státu neoprávněně - Vnitrostátní právní úprava, která umožňuje podle okolností buď uložit pokutu, nebo nařídit vyhoštění“)
   2009/C 297/11
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Tribunal Superior de Justicia de Murcia

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: María Julia Zurita García (C-261/08), Aurelio Choque Cabrera (C-348/08)

      Žalovaný: Delegado del Gobierno en la Región de Murcia

      Předmět věci

   Rozhodnutí o předběžné otázce — Tribunal Superior de Justicia de Murcia — Výklad čl. 62 odst.1 a čl. 62 odst. 2 písm. a) ES a článků 5, 11 a 13 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 562/2006 ze dne 15. března 2006, kterým se stanoví kodex Společenství o pravidlech upravujících přeshraniční pohyb osob (Schengenský hraniční kodex) (Úř. věst. L 105, s. 1) — Vnitrostátní právní úprava, která umožňuje nahrazení sankce vyhoštění zaplacením pokuty

      Výrok

   Články 6b a 23 Úmluvy k provedení Schengenské dohody ze dne 14. června 1985 mezi vládami států Hospodářské unie Beneluxu, Spolkové republiky Německo a Francouzské republiky o postupném odstraňování kontrol na společných hranicích, podepsané v Schengenu dne 19. června 1990, ve znění nařízení Rady (ES) č. 2133/2004 ze dne 13. prosince 2004, kterým se příslušným orgánům členských států ukládá povinnost systematicky opatřovat otiskem razítka cestovní doklady státních příslušníků třetích zemí při překročení vnějších hranic členských států a kterým se k tomuto účelu mění prováděcí úmluva k Schengenské dohodě a Společná příručka, jakož i článek 11 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 562/2006 ze dne 15. března 2006, kterým se stanoví kodex Společenství o pravidlech upravujících přeshraniční pohyb osob (Schengenský hraniční kodex), musejí být vykládány tak, že pokud se státní příslušník třetí země nachází na území členského státu neoprávněně, jelikož nesplňuje nebo přestal splňovat podmínky délky pobytu platné v tomto členském státě, tento členský stát není povinen přijmout rozhodnutí o jeho vyhoštění.

      (1)  Úř. věst. C 209, 15.8.2008.

      Úř. věst. C 260, 11.10.2008.


title: Věc T-158/10: Žaloba podaná dne 9. dubna 2010 — Dow Chemical v. Rada

text:
               19.6.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 161/44

      Žaloba podaná dne 9. dubna 2010 — Dow Chemical v. Rada
      (Věc T-158/10)
      (2010/C 161/70)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: The Dow Chemical Company (zástupci: J.-F. Bellis, R. Luff a V. Hahn, advokáti)

         Žalovaná: Rada Evropské unie

         Návrhové žádání žalobkyně

                  —

                  zrušit prováděcí nařízení Rady (EU) č. 54/2010 (1) v rozsahu, v němž se dotýká žalobkyně,

                  —

                  uložit Radě náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu své žaloby uvádí žalobkyně jediný žalobní důvod, v němž tvrdí, že napadené nařízení porušuje čl. 11 odst. 2 základního nařízení (2), a to z těchto důvodů:

                  —

                  konstatování, že dumping ethanolaminů ze Spojených států bude pokračovat, je mylně založeno na zjištění dumpingu v průběhu období přezkumného šetření co se týče vyvážejících výrobců představujících velmi malý podíl dovozů z USA; orgány nevzaly na vědomí skutečnost, že bylo zjištěno, že výrobce, který sám realizuje naprostou většinu dovozů z USA, dumping neprováděl, a tudíž dovozy ethanolaminů z USA jakožto celek dumping nepředstavovaly;

                  —

                  zjištění, že se údajný dumping ethanolaminů z USA po období přezkumného šetření zvýšil, je založeno na svévolném výběru cenových nabídek, které neodrážejí vývoj cen po období přezkumného šetření;

                  —

                  zjištění, že volná kapacita v USA povede ke zvýšení vývozu ethanolaminů do EU, je založeno na zjevně nesprávném posouzení, jelikož v USA neexistovala nevyužitá kapacita;

                  —

                  zjištění, že antidumpingová opatření ohledně ethanolaminů z USA uplatňovaná Čínou od roku 2004 přimějí vývozce ethanolaminů z USA k prodeji zvýšených množství do EU, je popíráno vývojem obchodních toků od roku 2005;

                  —

                  zjištění, že možný vývoj poptávky v USA a na dalších trzích povede výrobce z USA k přesunutí vývozů do EU, je čistě spekulativní;

                  —

                  určení, že velmi slabé ceny a rozšíření kapacity výroby monoethylenglykolu — který je stejně jako ethanolaminy následným výrobkem ethylenoxidu — bude představovat pobídku pro výrobce, aby přešli z výroby monoethylenglykolu na výrobu ethanolaminů, neodpovídá zjištěným skutečnostem a je stiženo zjevně nesprávným posouzením;

                  —

                  žalovaná užívá vnitřně rozpornou argumentaci ohledně vztahů mezi cenami v USA a v EU, jelikož jak se zdá zároveň tvrdí, že vyšší ceny v EU představují pobídku pro vývozce z USA přesunout prodej do EU a že nižší ceny v EU nutí výrobce v USA prodávat v EU za dumpingové ceny.

         (1)  Prováděcí nařízení Rady (EU) č. 54/2010 ze dne 19. ledna 2010, kterým se ukládá konečné antidumpingové clo na dovoz ethanolaminů pocházejících ze Spojených států amerických, Úř. věst. 2010 L 17, s. 1

         (2)  Nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (Úř. věst. L 56, s. 1)


title: Výmaz věci C-272/02

text:
               16.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 93/23

         Výmaz věci C-272/02 (1)

   (2005/C 93/44)

      (Jednací jazyk: angličtina)

   Usnesením ze dne 2. prosince 2004 rozhodl předseda Soudního dvora Evropských společenství o výmazu věci C-272/02: Komise Evropských společenství proti Radě Evropské unie.

      (1)  Úř. věst. C 219, 14.9.2002.


title: Věc T-479/08: Žaloba podaná dne 10. listopadu 2008 – adidas v. OHIM – Patrick Holding (Zobrazení boty se dvěma proužky)

text:
               10.1.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/39

         Žaloba podaná dne 10. listopadu 2008 – adidas v. OHIM – Patrick Holding (Zobrazení boty se dvěma proužky)
   (Věc T-479/08)
   (2009/C 6/78)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: adidas AG (Herzogenaurach, Německo) (zástupci: V. von Bomhard, A. Renck, právníci a I. Fowler, Solicitor)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Patrick Holding ApS (Fredensborg, Dánsko)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 27. srpna 2008 ve věci R 849/2007-2; a

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení, nebo v případě, že další účastnice řízení před odvolacím senátem vstoupí do řízení jako vedlejší účastnice na straně žalovaného, uložit oběma těmto účastníkům společně náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka zobrazující botu se dvěma proužky, pro výrobky zařazené ve třídách 18, 25 a 28

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: obrazová ochranná známka představující botu se třemi proužky zapsaná v Německu pod č. 39 950 559 pro výrobky zařazené do třídy 25; obrazová ochranná známka představující botu se třemi proužky zapsaná v Německu pod č. 944 623 pro výrobky zařazené do třídy 25; obrazová ochranná známka představující botu se třemi proužky zapsaná v Německu pod č. 944 624 pro výrobky zařazené do třídy 25; obrazová ochranná známka představující botu se třemi proužky zapsaná v Německu pod č. 897 134 pro výrobky zařazené do třídy 25; obrazová ochranná známka představující botu se třemi proužky zapsaná v Německu pod č. 391 692 pro výrobky zařazené do třídy 25; německé označení mezinárodní obrazové ochranné známky představující botu se třemi proužky zapsané pod č. 414 034 pro výrobky zařazené do třídy 25; německé označení mezinárodní obrazové ochranné známky představující botu se třemi proužky zapsané pod č. 414 035 pro výrobky zařazené do třídy 25; německé označení mezinárodní obrazové ochranné známky představující botu se třemi proužky zapsané pod č. 414 036 pro výrobky zařazené do třídy 25; německé označení mezinárodní obrazové ochranné známky představující botu se třemi proužky zapsané pod č. 414 037 pro výrobky zařazené do třídy 25.

      Rozhodnutí námitkového oddělení: vyhovění námitkám a zamítnutí dotyčné ochranné známky Společenství v plném rozsahu

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zrušení rozhodnutí námitkového oddělení

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení pravidel 16 odst. 3, 17 odst. 2 a 20 odst. 2 nařízení Komise č. 2868/95 (1), a tím i porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady 40/94, jelikož odvolací senát pochybil ve svém rozhodnutí, že žalobkyně nesplnila požadavky na překlad a tím řádně neprokázala platnost, existenci a rozsah dovolávaných starších ochranných známek, a především ochrannou známku zapsanou v Německu pod č. 39 950 559.

      (1)  Nařízení Komise (ES) č. 2868/95 ze dne 13. prosince 1995, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 40/94 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1995 L 303, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 189).


title: Věc C-242/07 P: Usnesení Soudního dvora ze dne 8. listopadu 2007 – Belgické království v. Komise Evropských společenství (Kasační opravný prostředek — Lhůta pro podání žaloby — Článek 43 odst. 6 jednacího řádu Soudu — Prvopis žaloby podaný po uplynutí lhůty — Nepřípustnost — Pojem omluvitelné pochybení — Pojem nahodilá událost )

text:
               26.1.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/19

         Usnesení Soudního dvora ze dne 8. listopadu 2007 – Belgické království v. Komise Evropských společenství
   (Věc C-242/07 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Lhůta pro podání žaloby - Článek 43 odst. 6 jednacího řádu Soudu - Prvopis žaloby podaný po uplynutí lhůty - Nepřípustnost - Pojem „omluvitelné pochybení“ - Pojem „nahodilá událost“)
   (2008/C 22/36)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatel): Belgické království (zástupci: L. Van den Broeck, zmocněnec, J.-P. Buyle a C. Steyaert, advokáti)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství (zástupci: L. Flynn a A. Steiblytė, zmocněnci)
   Předmět věci
   Kasační opravný prostředek podaný proti usnesení Soudu prvního stupně (čtvrtého senátu) ze dne 15. března 2007, Belgie v. Komise (T-5/07), kterým Soud zamítl jako nepřípustnou, z důvodu opožděnosti, žalobu podanou navrhovatelem směřující ke zrušení rozhodnutí Komise ze dne 18. října 2006, kterým mu odmítla vrátit částku uhrazenou jako jistina a úroky z pohledávek Evropského sociálního fondu – Lhůta na podání žaloby a lhůta na doručení prvopisu žaloby předběžně podané faxem – Pojmy případ nahodilé události a omluvitelné pochybení
   Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Belgickému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 170, 21.7.2007.


title: Věc T-546/08: Žaloba podaná dne 2. prosince 2008 – Villa Almè v. OHIM – Bodegas Marqués de Murrieta (i GAI)

text:
               21.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/59

         Žaloba podaná dne 2. prosince 2008 – Villa Almè v. OHIM – Bodegas Marqués de Murrieta (i GAI)
   (Věc T-546/08)
   (2009/C 44/101)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: italština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Villa Almè Azienda vitivinicola di Vizzotto Giuseppe (Mansuè, Itálie) (zástupci: G. Massa a P. Massa, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Bodegas Marqués de Murrieta, SA (Logroño, Španělsko)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu R 1695/2007-1 ze dne 24. září 2008 a uložit OHIM náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka „i GAY“ (přihláška k zápisu č. 4 458 295) pro výrobky ve třídě 33 (víno)

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Bodegas Marqués de Murrieta S.A.

      Namítaná ochranná známka nebo označení: španělská slovní ochranná známka „YGAI“ (č. 2 315 558), obrazová ochranná známka Společenství „MARQUES DE MURRIETA YGAY“ (č. 1 707 729) a slovní ochranná známka Společenství „MARQUES DE MURRIETA YGAY“ (č. 1 699 412) pro výrobky ve třídě 33 (víno)

      Rozhodnutí námitkového oddělení: vyhovění námitkám

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Nesprávné použití čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 o ochranné známce Společenství


title: Věc T-388/07: Žaloba podaná dne 10. října 2007 – Comune di Napoli v. Komise

text:
               24.11.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 283/40

         Žaloba podaná dne 10. října 2007 – Comune di Napoli v. Komise
   (Věc T-388/07)
   (2007/C 283/73)
   Jednací jazyk: italština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Comune di Napoli (zástupci: F. Sciaudone, advokát, G. Tarallo, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Evropské komise K(2007) 3893 ze dne 8. srpna 2007;

               —

               uložit Komisi náhradu škody;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Tato žaloba směruje ke zrušení rozhodnutí Komise K(2007) 3893 ze dne 8. srpna 2007, kterým žalovaná provedla finanční opravu pomoci přiznané žalobkyni z Evropského fondu pro regionální rozvoj (EFRR) na realizaci projektu „Síť telematických aplikací pro město Neapol“, a k získání náhrady škody vzniklé žalobkyni.
   Na podporu návrhu na zrušení napadeného rozhodnutí žalobkyně uplatňuje:

               —

               nelogičnost, nepřiměřenost a nedostatek jakéhokoli právního a skutkového základu rozhodnutí, jelikož Komise úmyslně opomenula vzít v úvahy všechny parametry (procesní i věcné), které měly být posouzeny za účelem správného použití článku 24 nařízení č. 4253/88, přičemž došlo k nenapravitelnému znehodnocení vlastního posouzení, pokud jde o existenci nesrovnalostí vytýkaných žalobkyni;

               —

               chybný výklad a použití pojmu nesrovnalosti v článku 24 nařízení č. 4253/88 v rozsahu, v němž skutečnosti vytýkané žalobkyni nespadají pod pojem „významné změny“, pokud jde o povahu nebo podmínky pro provádění finanční akce, ani do kategorie „nepovolených výdajů“ pro účely rozpočtu Společenství;

               —

               odpovědnost Komise za původní zpoždění projektu v rozsahu, v němž i když bylo datum pro zahájení projektu a pro přípustnost nákladů stanoveno na 1. července 1997, byla finanční dohoda schválena Komisí až dne 14. července 1997 a oznámena Comune di Napoli 25. července 1997;

               —

               nezohlednění celého období sedmi měsíců, které Komise potřebovala pro schválení změny projektu navrhované žalobkyní, za účelem posouzení přípustnosti nákladů;

               —

               nesprávný závěr Komise, pokud jde o skutečnost, že nález azbestu, a následné zpoždění v důsledku jeho odstranění, nepředstavuje důvod vyšší moci;

               —

               nesprávné omezení odkladného účinku rozsudku Tribunale Amministrativo Regionale jednak na období mezi 2. srpnem 2001 (datum vydání rozsudku) a 5. prosincem 2001 (datum oznámení rozsudku o odvolání Consiglio di Stato žalobkyni), a jednak omezení uvedeného období pouze na faktury vystavené v rámci výběrového řízení na dodávku vybavení výpočetní technikou, která byla předmětem tohoto odkladu;

               —

               porušení zásady proporcionality, jelikož Komise za účelem určení snížení pomoci nijak nezohlednila dobrou víru projevenou žalobkyní při jejím jednání, bezvýznamnou povahu a závažnost (údajných) nesrovnalostí, skutečné provedení finanční akce a konečně okolnost, že odpovědnost za zpochybněné skutečnosti musí být přiznána zčásti samotné Komisi, a zčásti přičítána vyšší moci;

               —

               porušení povinnosti odůvodnění, jelikož rozhodnutí nevysvětluje, proč musí být sporné nesrovnalosti považovány za „významné“;

               —

               pokud jde o náhradu škody, žalobkyně uplatňuje, že i když chování Komise nebylo považováno za protiprávní, jí nicméně způsobilo škodu. Rozhodnutí o vrácení zvláště způsobilo zcela nepředvídatelnou a abnormální škodu, především s ohledem na to, že akce byla realizována úspěšně a s blahopřáním samotné Komise.


title: Věc C-125/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesverwaltungsgericht (Německo) dne 9. března 2011 — Spolková republika Německo v. Robert Klinke

text:
               10.9.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/19

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesverwaltungsgericht (Německo) dne 9. března 2011 — Spolková republika Německo v. Robert Klinke
   (Věc C-125/11)
   2011/C 269/34
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesverwaltungsgericht

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Spolková republika Německo

      Žalovaný: Robert Klinke

      Předběžná otázka

   Vztahuje se směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání (1) na vnitrostátní předpisy o poskytování příspěvku úředníkům v případě nemoci?

      (1)  Úř. věst. L 303, s. 16.