title: Věc F-55/11: Žaloba podaná dne 9. května 2011 — ZZ v. Komise

text:
               27.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 252/56

         Žaloba podaná dne 9. května 2011 — ZZ v. Komise
   (Věc F-55/11)
   2011/C 252/125
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupce: V. Christianos, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí Komise o snížení příspěvku na vzdělání přiznaného žalobci z důvodu, že jeho syn pobírá finanční podporu poskytnutou členským státem ve formě stipendia a půjčky.

      Návrhová žádání žalobce

   Žalobce navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí o snížení „příspěvku na vzdělání“ vypláceného žalobci;

               —

               zrušil rozhodnutí o sražení částky 939,96 eur se zpětným účinkem, jak plyne z výplatní pásky žalobce za měsíc říjen 2010;

               —

               zrušil rozhodnutí o sražení částky 936,96 eur se zpětným účinkem, jak plyne z výplatní pásky žalobce za měsíc listopad 2010;

               —

               zrušil rozhodnutí Komise ze dne 17. února 2011, kterým se výslovně zamítá stížnost;

               —

               uložil povinnost nahradit žalobci částky, které mu byly sraženy, a to i s úroky;

               —

               uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-227/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 15. prosince 2016 – Redpur v. EUIPO – Redwell Manufaktur (Redpur) „Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie Redpur — Starší obrazová ochranná známka Evropské unie redwell INFRAROT HEIZUNGEN — Relativní důvod pro zamítnutí zápisu — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               6.2.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/29

         Rozsudek Tribunálu ze dne 15. prosince 2016 – Redpur v. EUIPO – Redwell Manufaktur (Redpur)
   (Věc T-227/15) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie Redpur - Starší obrazová ochranná známka Evropské unie redwell INFRAROT HEIZUNGEN - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2017/C 038/39)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Redpur GmbH (Hayingen, Německo) (zástupce: S. Schiller, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupkyně: D. Walicka, zmocněnkyně)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Redwell Manufaktur GmbH (Rotenturm an der Pinka, Rakousko) (zástupce: C. Gassauer Fleissner, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 11. února 2015 (věc R 678/2014-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Redpur a Redwell Manufaktur.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti Redpur GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 236, 20.7.2015.


title: Věc C-292/10: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 15. března 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Regensburg — Německo) — G v. Cornelius de Visser ( „Příslušnost a výkon soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech — Doručení soudních písemností zveřejněním — Neexistence bydliště nebo známého místa pobytu žalovaného na území členského státu — Příslušnost „ve věcech týkajících se protiprávního jednání či jednání, které je postaveno na roveň protiprávnímu jednání“ — Porušení osobnostních práv, ke kterému by mohlo dojít zveřejněním fotografií na internetu — Místo, kde došlo nebo může dojít ke škodné události“ )

text:
               5.5.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 133/5

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 15. března 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Regensburg — Německo) — G v. Cornelius de Visser
   (Věc C-292/10) (1)

   (Příslušnost a výkon soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech - Doručení soudních písemností zveřejněním - Neexistence bydliště nebo známého místa pobytu žalovaného na území členského státu - Příslušnost „ve věcech týkajících se protiprávního jednání či jednání, které je postaveno na roveň protiprávnímu jednání“ - Porušení osobnostních práv, ke kterému by mohlo dojít zveřejněním fotografií na internetu - Místo, kde došlo nebo může dojít ke škodné události)
   2012/C 133/07
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Landgericht Regensburg

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: G

      Žalovaný: Cornelius de Visser

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Landgericht Regensburg — Výklad čl. 6 odst. 1 prvního pododstavce SEU ve spojení s čl. 47 odst. 2 první větou Listiny základních práv Evropské unie (Úř. věst. 2007, C 303, s. 1), čl. 4 odst. 1, čl. 5 bodu 3 a čl. 26 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (Úř. věst. L 12, s. 1; Zvl. vyd. 19/04 s. 42), čl. 3 odst. 1 a 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/31/ES ze dne 8. června 2000 o některých právních aspektech služeb informační společnosti, zejména elektronického obchodu, na vnitřním trhu (Úř. věst. L 178, s. 1; Zvl. vyd. 13/25 s. 399) — Vnitrostátní právní úprava stanovící za určitých podmínek provedení veřejného oznámení soudních písemností žalovanému a umožňující vydání rozsudku pro zmeškání na základě žaloby doručené tímto způsobem — Použitelnost pravidel příslušnosti nařízení (ES) č. 44/2001 při neexistenci bydliště nebo známého místa pobytu bydliště na území členského státu — Určení soudní příslušnosti a práva použitelného na žalobu na poškození osobnostních práv údajně spáchaného zveřejněním fotografií na internetové stránce provozované osobou, jejíž bydliště je neznámé

      Výrok

               1)

               Za takových okolností, jako v původním řízení, musí být čl. 4 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000, o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech, vykládán v tom smyslu, že nebrání použití čl. 5 odst. 3 téhož nařízení na žalobu na náhradu škody plynoucí z provozování internetové stránky proti žalovanému, který je pravděpodobně občanem Unie, ale jehož místo pobytu není známo, pokud soud, kterému byla žaloba předložena, nedisponuje průkaznými indiciemi, které by mu umožnily dojít k závěru, že uvedený žalovaný má skutečně bydliště mimo území Evropské unie.

               2)

               Unijní právo musí být vykládáno v tom smyslu, že nebrání vynesení rozsudku pro zmeškání vůči žalovanému, kterému byla žaloba při nemožnosti zjistit místo jeho pobytu doručena zveřejněním podle vnitrostátního práva, za podmínky, že soud, který se věcí zabývá, za tímto účelem zajistil, aby proběhla veškerá pátrání, která ukládají zásady řádné péče a dobré víry, aby byl zjištěn pobyt tohoto žalovaného.

               3)

               Unijní právo musí být vykládáno v tom smyslu, že brání tomu, aby byl jako evropský exekuční titul ve smyslu nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 805/2004 (ES) ze dne 21. dubna 2004, kterým se zavádí evropský exekuční titul pro nesporné nároky, potvrzen rozsudek pro zmeškání vynesený proti žalovanému, jehož adresa není známa.

               4)

               Článek 3 odst. 1 a 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/31/ES ze dne 8. června 2000 o některých právních aspektech služeb informační společnosti, zejména elektronického obchodu, na vnitřním trhu (směrnice o elektronickém obchodu), se nepoužije v situaci, kdy místo usazení poskytovatele služeb informační společnosti není známo, neboť použití tohoto ustanovení je podřízeno určení členského státu, na jehož území je dotčený poskytovatel skutečně usazen.

      (1)  Úř. věst. C 346, 18.12.2010.


title: Věc F-132/11: Žaloba podaná dne 5. prosince 2011 — ZZ v. Komise

text:
               3.3.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 65/23

         Žaloba podaná dne 5. prosince 2011 — ZZ v. Komise
   (Věc F-132/11)
   2012/C 65/43
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupce: G. Cipressa, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Návrh na zrušení implicitního rozhodnutí Komise, kterým zamítá žádost žalobce zaprvé, aby mu písemně sdělila počet pracovních dní roční dovolené, kterých nabyl před rokem 2005 a v letech 2005 až 2010 a na které měl nárok v době, kdy podal svou žádost, jakož i počet pracovních dní dovolené, na které by měl žalobce nárok do konce roku 2010, zadruhé, aby si všechny tyto dny vybral a zatřetí, aby mu byly sděleny důvody pro případné zamítnutí jeho žádostí.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí vydané — nebo v každém případě jí přičitatelné — Komisí, kterým zamítá návrhová žádání uvedená v žádosti ze dne 25. září 2010, jež byla zaslána orgánu oprávněnému ke jmenování;

               —

               případně určit, že neexistuje právní základ přípisu zapsaného dne 28. února 2011 pod ref. č. Ares(2011) 217354, který došel žalobci ne dříve než 6. dubna 2011 nebo tento přípis zrušit;

               —

               zrušit rozhodnutí vydané Komisí, kterým zamítá návrhová žádání uvedená ve stížnosti ze dne 25. dubna 2011, bez ohledu na způsob, jakým je toto zamítnutí formulováno;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-534/10: Žaloba podaná dne 22. listopadu 2010 — Organismos Kypriakis Galaktokomikis Viomichanias v. OHIM — Garmo (HELLIM)

text:
               29.1.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 30/45

         Žaloba podaná dne 22. listopadu 2010 — Organismos Kypriakis Galaktokomikis Viomichanias v. OHIM — Garmo (HELLIM)
   (Věc T-534/10)
   ()
   2011/C 30/81
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Organismos Kypriakis Galaktokomikis Viomichanias (Lefkosia, Kypr) (zástupci: C. Milbradt a H. Van Volxem, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Garmo AG (Stuttgart, Německo)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 20. září 2010 ve věci R 794/2010-4;

               —

               uložit OHIM náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Garmo AG

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „HELLIM“ pro výrobky zařazené do třídy 29

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: kolektivní slovní ochranná známka „HALLOUMI“ pro výrobky zařazené do třídy 29

      Rozhodnutí námitkového oddělení: zamítnutí námitky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 (1), jelikož dotčené ochranné známky a výrobky jsou podobné a existuje nebezpečí záměny mezi ochrannými známkami, jakož i porušení čl. 63 odst. 2 nařízení č. 207/2009, jelikož se žalobkyně mohla oprávněně domnívat, že bude mít příležitost přednést vyjádření k postoji společnosti Garmo AG v řízení před odvolacím senátem.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, 24.3.2009, s. 1).


title: Věc C-578/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Raad van State (Nizozemsko) dne 29. prosince 2008 – Rhimou Chakroun v. Minister van Buitenlandse Zaken

text:
               7.3.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 55/16

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Raad van State (Nizozemsko) dne 29. prosince 2008 – Rhimou Chakroun v. Minister van Buitenlandse Zaken
   (Věc C-578/08)
   (2009/C 55/26)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Předkládající soud
   Raad van State
   Účastníci původního řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Rhimou Chakroun

      Odpůrce v řízení o kasačním opravném prostředku: Minister van Buitenlandse Zaken
   Předběžné otázky

               1)

               Znamená výraz „využití systému sociální pomoci“ uvedený v čl. 7 odst. 1 písm. c) směrnice Rady 2003/86/ES (1) ze dne 22. září 2003 o právu na sloučení rodiny, že toto ustanovení umožňuje členskému státu, aby přijal právní úpravu pro sloučení rodiny, která vede k tomu, že sloučení rodiny není povoleno osobě usilující o sloučení rodiny, která prokázala, že má dostatečně stálé a pravidelné příjmy, aby uhradila obecně nezbytné náklady na výživu, avšak vzhledem k výši svých příjmů může využít zvláštní sociální pomoc určenou k pokrytí zvláštních, individuálně určených nezbytných nákladů na výživu, osvobození od poplatků závislé na příjmech stanovené územně správními celky nebo opatření na podporu příjmu v rámci obecní politiky pro osoby s nízkými příjmy?

               2)

               Je třeba směrnici Rady 2003/86/ES ze dne 22. září 2003 o právu na sloučení rodiny, zejména čl. 2 písm. d) vykládat v tom smyslu, že toto ustanovení brání vnitrostátní právní úpravě, která v případě požadavku příjmu podle čl. 7 odst. 1 písm. c) rozlišuje podle toho, zda rodinné vztahy vznikly před vstupem nebo po vstupu osoby, která se zdržuje v členském státě, do země?

      (1)  Směrnice Rady 2003/86/ES ze dne 22. září 2003 o právu na sloučení rodiny (Úř. věst. L 251, s. 12; Zvl. vyd. 19/06, s. 224).


title: Spojené věci T-394/08, T-408/08, T-436/08, T-453/08 a T-454/08: Usnesení Tribunálu ze dne 16. listopadu 2010 — Regione autonoma della Sardegna a další v. Komise

text:
               29.1.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 30/56

         Usnesení Tribunálu ze dne 16. listopadu 2010 — Regione autonoma della Sardegna a další v. Komise
   (Spojené věci T-394/08, T-408/08, T-436/08, T-453/08 a T-454/08) (1)

   ()
   2011/C 30/99
   Jednací jazyk: italština
   Předseda čtvrtého senátu nařídil vyškrtnutí věci T-436/08.

      (1)  Úř. věst. C 285, 8.11.2008.


title: Spojené věci C-516/12 až C-518/12: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 3. dubna 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Consiglio di Stato – Itálie) – CTP – Compagnia Trasporti Pubblici SpA v. Regione Campania (C-516 až C-518/12), Provincia di Napoli (C-516/12 a C-518/12) „Řízení o předběžné otázce — Nařízení (ES) č. 1191/69 — Veřejné služby v přepravě cestujících — Článek 4 — Žádost o zrušení závazku veřejné služby — Článek 6 — Právo na vyrovnání za finanční zátěž, která plyne z plnění závazku veřejné služby“

text:
               26.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 159/7

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 3. dubna 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Consiglio di Stato – Itálie) – CTP – Compagnia Trasporti Pubblici SpA v. Regione Campania (C-516 až C-518/12), Provincia di Napoli (C-516/12 a C-518/12)
   (Spojené věci C-516/12 až C-518/12) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Nařízení (ES) č. 1191/69 - Veřejné služby v přepravě cestujících - Článek 4 - Žádost o zrušení závazku veřejné služby - Článek 6 - Právo na vyrovnání za finanční zátěž, která plyne z plnění závazku veřejné služby“)
   2014/C 159/09
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Consiglio di Stato

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: CTP – Compagnia Trasporti Pubblici SpA

      Žalovaní: Regione Campania (C-516 až C-518/12), Provincia di Napoli (C-516/12 a C-518/12)

      Předmět věci

   Žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce – Consiglio di Stato – Výklad článku 4 nařízení Rady (EHS) č. 1191/69 ze dne 26. června 1969 o postupu členských států ohledně závazků vyplývajících z pojmu veřejné služby v dopravě po železnici, silnici a vnitrozemských vodních cestách (Úř. věst. L 156, s. 1; Zvl. vyd. 07/01, s. 19) – Právo soukromých podniků na vyrovnání za finanční zátěž, která plyne ze závazku veřejné služby – Dopravní podnik, který u příslušných orgánů nepodal žádost o zrušení závazku veřejné služby, který mu způsobuje hospodářské nevýhody – Závazek nespadající pod úkoly veřejné služby, který členské státy musejí zrušit

      Výrok

   Články 4 a 6 nařízení Rady (EHS) č. 1191/69 ze dne 26. června 1969 o postupu členských států ohledně závazků vyplývajících z pojmu veřejné služby v dopravě po železnici, silnici a vnitrozemských vodních cestách, ve znění nařízení Rady (EHS) č. 1893/91 ze dne 20. června 1991, musí být vykládány v tom smyslu, že v případě závazků veřejné služby vzniklých před vstupem uvedeného nařízení v platnost je vznik práva na vyrovnání za finanční zátěž, která plyne z plnění takových závazků, podmíněn podáním žádosti o zrušení těchto závazků dotyčným podnikem, jakož i rozhodnutím příslušných orgánů o zachování nebo zrušení koncem stanoveného období uvedených závazků. Pokud jde naproti tomu o závazky veřejné služby vzniklé po tomto datu, vznik takového práva na vyrovnání těmto podmínkám nepodléhá.

      (1)  Úř. věst. C 26, 26.1.2013.


title: Věc T-722/16: Žaloba podaná dne 12. října 2016 – Mapei v. EUIPO – Steenfabrieken Vandersanden (zerø)

text:
               12.12.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 462/31

         Žaloba podaná dne 12. října 2016 – Mapei v. EUIPO – Steenfabrieken Vandersanden (zerø)
   (Věc T-722/16)
   (2016/C 462/40)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: italština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Mapei SpA (Milán, Itálie) (zástupkyně: F. Caricato, advokátka)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Steenfabrieken Vandersanden NV (Bilzen, Belgie)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie obsahující slovní prvek „zerø“ – Přihláška č. 13 031 612

      Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 21. července 2016 ve věci R 2371/2015-1

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil a následně zapsal ochrannou známku č. 13 031 612 pro všechny požadované výrobky, bez ohledu na výrobky, na něž se již vztahuje, nebo podpůrně věc vrátil EUIPO, aby své rozhodnutí změnil tak, že schválí zápis ochranné známky na základě zjištění Tribunálu

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení článku 8 nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-587/14: Žaloba podaná dne 6. srpna 2014 – Crosfield Italia v. ECHA

text:
               13.10.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 361/15

         Žaloba podaná dne 6. srpna 2014 – Crosfield Italia v. ECHA
   (Věc T-587/14)
   2014/C 361/20
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Crosfield Italia Srl (Verona, Itálie) (zástupce: M. Baldassarri, advokát)

      Žalovaná: Evropská agentura pro chemické látky (ECHA)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál zrušil, a tedy prohlásil za neplatné nebo neúčinné rozhodnutí č. SME 2013 4672 ze dne 28. května 2014 přijaté agenturou ECHA a oznámené žalobkyni dne 9. června 2014 tak, aby uvedené rozhodnutí nemělo žádné účinky, včetně prohlášení neplatnosti faktur vystavených za účelem vymáhání vysokých poplatků a údajně splatných peněžitých sankcí.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Tato žaloba je podaná proti rozhodnutí Evropské agentury pro chemické látky, která rozhodla, že žalobkyně nesplňuje podmínky, aby byla považována za malý nebo střední podnik ve smyslu nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 ze dne 18. prosince 2006 o registraci, hodnocení, povolování a omezování chemických látek (REACH), o zřízení Evropské agentury pro chemické látky, o změně směrnice 1999/45/ES a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 793/93, nařízení Komise (ES) č. 1488/94, směrnice Rady 76/769/EHS a směrnic Komise 91/155/EHS, 93/67/EHS, 93/105/ES a 2000/21/ES (Úř. věst. L 396, s. 849) a odmítla jí přiznat výhody plynoucí z tohoto postavení, přičemž stanovila zaplacení dlužných daní a poplatků.
   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou podobné jako ve věci T-620/13, Marchi Industriale v. ECHA.


title: Věc T-139/15: Žaloba podaná dne 27. března 2015 – Maďarsko v. Komise

text:
               8.6.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 190/17

         Žaloba podaná dne 27. března 2015 – Maďarsko v. Komise
   (Věc T-139/15)
   (2015/C 190/20)
   Jednací jazyk: maďarština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Maďarsko (zástupci: Fehér M. Z., Koós G. a Pálfy A., zmocněnci)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil částečně prováděcí rozhodnutí Komise C(2015) 53 ze dne 16. ledna 2015, kterým se z financování Evropskou unií vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) v rozsahu, v němž v případě Maďarska vylučuje z financování Unií 1 1 7 09  400 eur v souvislosti s fondem pro restrukturalizaci cukrovarnického průmyslu;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby napadá žalobce požadavek, který je podle Komise použitelný, ale který se neobjevuje výslovně v rozsudku Soudního dvora Evropské unie ve spojených věcech C-187/12 a C-189/12, SFIR a další, podle nějž je při zkoumání použitelnosti podmínek obsažených v rozsudku rozhodujícím okamžikem okamžik podání žádosti o podporu, které se týká vyloučení uvedené v napadeném rozhodnutí. Tento závěr je podle žalobce v rozporu s logikou programu restrukturalizace a kromě toho nijak nezohledňuje sezónní povahu výroby cukru a zpochybňuje praktickou použitelnost výjimek.
   Žalobce má kromě toho za to, že i kdyby se právní výklad Komise ukázal být správný, v případě právní úpravy podpory na restrukturalizaci – zejména v souvislosti s kvalifikací sil – se ukázaly výkladové obtíže, takže vzhledem k nejistotě by Komise jednala v souladu s právem, kdyby částku vyloučenou z financování Unií s ohledem na obtíže spojené s výkladem unijní právní úpravy snížila, nebo kdyby tuto částku z financování vůbec nevyloučila.


title: Věc C-334/14: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 2. července 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour d'appel de Mons – Belgie) – État belge v. Nathalie De Fruytier „Řízení o předběžné otázce — Šestá směrnice o DPH — Osvobození některých činností ve veřejném zájmu od daně — Článek 13 část A odst. 1 písm. b) a c) — Poskytování nemocniční a lékařské péče — Úzce související činnosti — Přeprava orgánů a vzorků humánního původu pro účely lékařské analýzy nebo lékařské a léčebné péče — Samostatně výdělečná činnost — Nemocnice a léčebné nebo diagnostické ústavy — Zařízení téže povahy“

text:
               7.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 294/14

         Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 2. července 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour d'appel de Mons – Belgie) – État belge v. Nathalie De Fruytier
   (Věc C-334/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Šestá směrnice o DPH - Osvobození některých činností ve veřejném zájmu od daně - Článek 13 část A odst. 1 písm. b) a c) - Poskytování nemocniční a lékařské péče - Úzce související činnosti - Přeprava orgánů a vzorků humánního původu pro účely lékařské analýzy nebo lékařské a léčebné péče - Samostatně výdělečná činnost - Nemocnice a léčebné nebo diagnostické ústavy - Zařízení téže povahy“)
   (2015/C 294/18)
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour d'appel de Mons

      Účastníci původního řízení

      Odvolatel: État belge

      Odpůrkyně: Nathalie De Fruytier

      Výrok

   Článek 13 část A odst. 1 písm. b) a c) šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně musí být vykládán v tom smyslu, že se nevztahuje na činnost přepravy vzorků a orgánů humánního původu pro účely lékařské analýzy nebo lékařské a léčebné péče vykonávanou pro kliniky a laboratoře samostatně výdělečně činnou třetí osobou, jejíž služby jsou zahrnuty v náhradě nákladů vyplácené sociálním zabezpečením. Konkrétně taková činnost nemůže být osvobozena od daně z přidané hodnoty jakožto činnost úzce související se službami lékařské povahy podle výše citovaného čl. 13 části A odst. 1 písm. b), jelikož tato samostatně výdělečně činná třetí osoba nemůže být kvalifikována jako „veřejnoprávní subjekt“ ani odpovídat kvalifikaci „nemocnice“, „léčebného ústavu“ či „diagnostického ústavu“ nebo jakéhokoli dalšího „řádně uznaného zařízení téže povahy“, jež vyvíjí činnost za sociálních podmínek srovnatelných s podmínkami veřejnoprávních subjektů.

      (1)  Úř. věst. C 303, 8.9.2014.


title: Věc T-382/12: Žaloba podaná dne 24. srpen 2012 — Kampol v. OHIM — Colmol (Nobel)

text:
               17.11.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 355/29

         Žaloba podaná dne 24. srpen 2012 — Kampol v. OHIM — Colmol (Nobel)
   (Věc T-382/12)
   2012/C 355/62
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Kampol sp. z o.o. (Świdnica, Polsko) (zástupce: J. Kępiński, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Colmol-Colchões, SA (Oliveira de Azeméis, Portugalsko)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně se domáhá, aby Tribunál:

               —

               Vyhověl odvolání a zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 21. června 2012 ve věci R 2286/2011-4;

               —

               zamítl námitky č. B 1762742 (přihláška ochranné známky Společenství 9080078) v plném rozsahu;

               —

               nařídil OHIM provést zápis přihlášené ochranné známky;

               —

               uložil OHIM náhradu nákladu řízení.

               —

               podpůrně vrátil věc čtvrtému odvolacímu senátu k opětovnému přezkoumání v souladu se závaznými kritérii stanovenými Soudním dvorem.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka „Nobel“ v černé, zlaté a červené barvě pro výrobky tříd 10 a 24 — Přihláška ochranné známky Společenství č. 9080078

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Portugalská přihláška č. 373184 slovní ochranné známky „NOBEL“ pro výrobky třídy 20.

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovení námitkám

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 207/2009


title: Věc C-417/12 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 13. září 2012 Dánským královstvím proti rozsudku Tribunálu vydanému dne 3. července 2012 ve věci T-212/09, Dánské království v. Evropská komise

text:
               1.12.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 373/2

         Kasační opravný prostředek podaný dne 13. září 2012 Dánským královstvím proti rozsudku Tribunálu vydanému dne 3. července 2012 ve věci T-212/09, Dánské království v. Evropská komise
   (Věc C-417/12 P)
   2012/C 373/02
   Jednací jazyk: dánština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Dánské království (zástupci: V. Pasternak Jørgensen, zmocněnec, P. Biering a J. Pinborg, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

               —

               Zrušit rozsudek Tribunálu v celém rozsahu či zčásti;

               —

               vyhovět návrhům, které účastník podávající kasační opravný prostředek přednesl před Tribunálem

               —

               Subsidiárně vrátit věc Tribunálu zpět k projednání a rozhodnutí.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

               1)

               Rozsudek Tribunálu se týkal přezkumu rozhodnutí Komise ze dne 19. března 2009, kterým se z financování Společenství vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) a v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF), v rozsahu, v němž z financování Společenství vylučuje výdaje ve výši 749 milionů DKK vynaložené Dánským královstvím na vynětí ploch.

               2)

               Dánsko zaprvé tvrdí, že Tribunál nesprávně právně posoudil, zda je dánská kontrola pomocí dálkového průzkumu dostatečně účinná, jelikož vycházel z domněnky, že účinnost kontroly pomocí dálkového průzkumu lze posoudit srovnáním s kontrolou pomocí GPS, kterou zástupci Komise provedli při šetření v Dánsku.

               3)

               Dánsko zadruhé tvrdí, že výklad relevantního právního základu provedený Tribunálem je nesprávný v řadě bodů včetně bodu, zda je rozhodnutí Komise udržitelné, ačkoliv se zakládá na nesprávném výkladu naprosto klíčového pravidla pro toto rozhodnutí, a sice na výkladu povinnosti udržování v první větě čl. 19 odst. 4 nařízení č. 2316/1999.

               4)

               Dánsko zatřetí tvrdí, že Tribunál provedl nesprávné právní posouzení, pokud jde o použité důkazní břemeno a standard dokazování na straně Komise a členských států, jelikož konstatoval, že Komise, která vedla šetření po uplynutí období vynětí, unese důkazní břemeno tím, že své domněnky založí na okolnosti, že prokázané skutečnosti existovaly i během období vynětí ploch z produkce, a jelikož Tribunál konstatoval, že důkazní břemeno, které Dánsko nese v rámci EZOZF, spočívá v tom, že je nutno předložit důkazy pro všechny oblastí vynětí v Dánsku a nikoli pouze pro oblasti, kde Komise provedla šetření. Tribunál tak zavedl nový obecně formulovaný standard dokazování, který se odchyluje od předchozí judikatury Soudního dvora a klade na členské státy důkazní břemeno, jež v praxi nemohou unést.

               5)

               Tribunál začtvrté v otázce uplatnění finančních oprav neposoudil, zda byly splněny příslušné podmínky včetně toho, zda došlo k porušení výslovných unijních pravidel, což Dánsko během jednání před Tribunálem výslovně zpochybnilo.

               6)

               Tribunál zapáté nahradil původní posouzení Komise vlastním posouzením. Důvody uvedené Tribunálem k zachování platnosti rozhodnutí se tudíž kvantitativně i kvalitativně zakládaly na zcela jiných a irelevantních okolnostech než ty, kterým přiložila rozhodující význam Komise. Dánsko tvrdí, že rozsudek Tribunálu je v rozporu se zásadou proporcionality.

               7)

               Tribunál se konečně zašesté nevyslovil k řadě klíčových tvrzení dánské vlády a k předloženým důkazům; řada argumentů a faktických tvrzení Dánska byla nesprávně reprodukována, a proto odůvodnění a výrok rozsudku spočívá na nesprávném faktickém a právním základě.


title: Věc T-219/13: Žaloba podaná dne 16. dubna 2013 — Ferracci v. Komise

text:
               8.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 164/23

         Žaloba podaná dne 16. dubna 2013 — Ferracci v. Komise
   (Věc T-219/13)
   2013/C 164/39
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Pietro Ferracci (San Cesareo, Itálie) (zástupci: A. Nucara a E. Gambaro, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil na základě článku 263 SFEU rozhodnutí Komise ze dne 19. prosince 2012;

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Tato žaloba je podaná proti rozhodnutí Komise C(2012) 9461 final ze dne 19. prosince 2012, kterým se prohlašují podpory poskytnuté ve formě osvobození od obecní daně z nemovitostí (Imposta comunale sugli immobili, dále jen „ICI“) neobchodním subjektům vykonávajícím určité činnosti, za neslučitelné s vnitřním trhem, aniž by se nicméně nařídilo vrácení těchto podpor, a kterým se prohlašuje, že zvýhodněné zacházení poskytnuté církvi a některým sportovním sdružením podle článku 149 jednotného textu o dani z příjmu (Testo unico delle imposte sul reddito, dále jen „TUIR“), jakož i osvobození od IMU (Imposta municipale propria — obecní daň z nemovitosti) poskytnuté některým subjektům vykonávajícím zvláštní činnosti nepředstavuje státní podporu.
   Na podporu své žaloby předkládá žalobce čtyři žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod vychází z porušení a nesprávného použití a výkladu článku 14 nařízení (ES) č. 659/1999.

                           —

                           Žalobce v této souvislosti tvrdí, že žalovaná, i když měla za to, že byly porušeny články 107 a 108 SFEU, nenařídila vrácení výše uvedené státní podpory. Žalobce uvádí, že v této souvislosti neexistuje žádná mimořádná okolnost, která by mohla vést k absolutní nemožnosti vrácení a že v každém případě tato absolutní nemožnost nebyla prokázána.

               2)

               Druhý žalobní důvod vychází z porušení a nesprávného použití článku 107 odst. 1 SFEU.

                           —

                           Žalobce v této souvislosti tvrdí, že žalovaná v napadeném rozhodnutí konstatovala, že opatření podpory přijaté Italskou republikou podle článku 149 odst. 4 TUIR nepředstavuje státní podporu ve smyslu SFEU. Konkrétně žalovaná dospěla k závěru, že neexistuje žádná selektivní výhoda, přičemž žalobce se domnívá, že dotčené ustanovení představuje selektivní výhodu ve prospěch občansky uznaných církví a amatérských sportovních klubů a že splňuje všechny ostatní podmínky prokazující existenci státní podpory podle článku 107 odst. 1 SFEU.

               3)

               Třetí žalobní důvod vychází z porušení a nesprávného použití článku 107 odst. 1 SFEU.

                           —

                           Žalobce v tomto ohledu uvádí, že žalovaná v napadeném rozhodnutí konstatovala, že opatření podpory přijaté Italskou republikou ve formě údajného osvobození od IMU nepředstavuje státní podporu ve smyslu SFEU. Konkrétně žalovaná dospěla k závěru, že příjemci podpory ve formě osvobození od IMU nejsou „podniky“. Žalobce se však domnívá, že příjemci podpory jsou podniky ve smyslu práva Společenství a že všechny podmínky prokazující existenci státní podpory podle článku 107 odst. 1 SFEU jsou splněné.

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z porušení článku 296 SFEU.

                           —

                           Žalobce tvrdí, že napadené rozhodnutí je třeba zrušit vzhledem k jeho nedostatečnému odůvodnění, pokud jde o všechny výše uvedené žalobní důvody, v rozporu s článkem 296 SFEU.


title: Věc T-50/09: Žaloba podaná dne 3. února 2009 – Ifemy's v. OHIM – Dada & Co Kids (Dada & Co. kids)

text:
               18.4.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 90/29

         Žaloba podaná dne 3. února 2009 – Ifemy's v. OHIM – Dada & Co Kids (Dada & Co. kids)
   (Věc T-50/09)
   2009/C 90/46
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Ifemy's Holding GmbH (Mnichov, Německo) (zástupce: H. G. Augustinowski, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Dada & Co Kids Srl (Prato, Itálie)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 27. listopadu 2008 ve věci R 911/2008-4 a

               —

               uložit OHIM náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka „Dada & Co. kids“ pro výrobky zařazené do třídy 25

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Slovní označení „DADA“ zapsané jako německá ochranná známka pod č. 30 114 449 pro výrobky zařazené do třídy 25

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitek

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení zásad rovného zacházení, poctivé hospodářské soutěže a vlády práva zakotvených v článcích 2 ES a 3 ES, jakož i v článku 43 a čl. 80 odst. 1 nařízení Rady č. 40/94 a v pravidle 50 odst. 2 a pravidle 80 odst. 2 nařízení Komise č. 2868/95 (1) z důvodu, že odvolací senát nezrušil rozhodnutí námitkového oddělení, které uvádělo jméno nesprávné přihlašovatelky, a dále z důvodu, že odvolací senát nesprávně shledal, že žalobkyni byla před námitkovým oddělením dána plná možnost předložit relevantní důkazy.

      (1)  Nařízení Komise (ES) č. 2868/95 ze dne 13. prosince 1995, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 40/94 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 303, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 189).


title: Věc C-37/15: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 6. května 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Commissione Tributaria Provinciale di Cagliari – Itálie) – Cav. Giacomo Bolasco di Gianni Bolasco Sas v. Comune di Monastir, Equitalia centro SpA

text:
               28.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 320/26

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 6. května 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Commissione Tributaria Provinciale di Cagliari – Itálie) – Cav. Giacomo Bolasco di Gianni Bolasco Sas v. Comune di Monastir, Equitalia centro SpA
   (Věc C-37/15) (1)

   (2015/C 320/41)
   Jednací jazyk: italština
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 138, 27.4.2015


title: Usnesení Soudního dvora (pátého senátu) 8. října 2004 ve věci C-248/03: Komise Evropských společenství proti Transport Environment Development Systems (Trends) a další (Rozhodčí doložka — Rozhodnutí 2004/407/ES, Euratom — Články 2 a 3 — Vrácení Soudu prvního stupně)

text:
               19.3.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 69/2

      USNESENÍ SOUDNÍHO DVORA

   (pátého senátu)
   8. října 2004
   ve věci C-248/03: Komise Evropských společenství proti Transport Environment Development Systems (Trends) a další (1)

   (Rozhodčí doložka - Rozhodnutí 2004/407/ES, Euratom - Články 2 a 3 - Vrácení Soudu prvního stupně)
   (2005/C 69/04)
   Jednací jazyk: řečtina
   Ve věci C-248/03, Komise Evropských společenství (zastoupená M. Patakia, ve spolupráci s M. Braem, K. Kapoutzidouem a S. Chatziyiannisem) proti Transport Environment Development Systems (Trends), neziskové občanskoprávní společnosti se sídlem v Athénách (Řecko) (advokát: V. Christianos), Mariosovi Kontaratosovi, s bydlištěm v Athénách (Řecko), Anastasiosovi Tillisovi, s bydlištěm v Neo Irakleio, Atika (Řecko) (advokát: V. Christianos), Georgiosovi Argyrakosovi, s bydlištěm v Athénách (Řecko), Konstantinosovi Petrakisovi, s bydlištěm v Cholargosu, Atika (Řecko), Fotini Koutroubovi, s bydlištěm v Glyfada, Atika (Řecko), jejímž předmětem je žaloba na základě článku 238 ES, podaná dne 6. června 2003, Soudní dvůr (pátý senát), ve složení C. Gulmann, zastupující předseda senátu, R. Schintgen a G. Arestis (zpravodaj); soudci, generální advokát: M. Poiares Maduro, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 8. října 2004 usnesení, jehož výrok je následující:
   Věc C-248/03 se vrací Soudu prvního stupně Evropských společenství.

      (1)  Úř. věst. C 184, 2.8.2003.


title: Věc C-374/10: Žaloba podaná dne 27. července 2010 — Evropská komise v. Švédské království

text:
               11.9.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 246/35

         Žaloba podaná dne 27. července 2010 — Evropská komise v. Švédské království
   (Věc C-374/10)
   ()
   2010/C 246/60
   Jednací jazyk: švédština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: G. Braun a M. Sundén, zmocněnci)

      Žalované: Švédské království

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Švédské království tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2007/36/ES ze dne 11. července 2007 o výkonu některých práv akcionářů ve společnostech s kótovanými akciemi (1), nebo alespoň tím, že Komisi o uvedených předpisech neuvědomilo, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice;

               —

               uložit Švédskému království náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Lhůta k provedení směrnice uplynula dne 3. srpna 2009.

      (1)  Úř. věst. 2007, L 184, s. 17.


title: Věc T-204/07: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 11. září 2008 – Itálie v. Komise

text:
               22.11.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/64

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 11. září 2008 – Itálie v. Komise
   (Věc T-204/07) (1)

   (2008/C 301/122)

      Jednací jazyk: italština

   Předseda druhého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 170, 21.7.2007.


title: Věc C-282/05 P: Opravný prostředek podaný dne 13. července 2005 (faxem ze dne 12. července 2005) Holcim (Deutschland) AG, původně Alsen AG proti rozsudku vydanému dne 21. dubna 2005 Soudem prvního stupně Evropských společenství (třetím senátem) ve věci T-28/03, Holcim (Deutschland) AG, původně Alsen AG v. Komise Evropských společenství

text:
               3.9.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/30

         Opravný prostředek podaný dne 13. července 2005 (faxem ze dne 12. července 2005) Holcim (Deutschland) AG, původně Alsen AG proti rozsudku vydanému dne 21. dubna 2005 Soudem prvního stupně Evropských společenství (třetím senátem) ve věci T-28/03, Holcim (Deutschland) AG, původně Alsen AG v. Komise Evropských společenství
   (Věc C-282/05 P)
   (2005/C 217/59)
   Jednací jazyk: němčina
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byl předložen dne 13. července 2005 (faxem ze dne 12. července 2005) opravný prostředek podaný Holcim (Deutschland) AG, původně Alsen AG, zastoupenou Dr. Peterem Niggemannem a Dr. Frederikem Wiemerem, advokáty, Freshfields Bruckhaus Deringer, Feldmühleplatz 1, D-40545 Düsseldorf, proti rozsudku vydanému dne 21. dubna 2005 Soudem prvního stupně Evropských společenství (třetím senátem) ve věci T-28/03, Holcim (Deutschland) AG, původně Alsen AG v. Komise Evropských společenství.
   Účastník řízení podávající opravný prostředek navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               zrušil rozsudek Soudu prvního stupně Evropských společenství ze dne 21. dubna 2005 ve věci T-28/03 Holcim (Deutschland) AG v. Komise Evropských společenství (1);

               2.

               uložil žalované a účastníku řízení, proti němuž směřuje opravný prostředek zaplatit žalobkyni částku ve výši 139 002,21 EUR včetně úroků ve výši paušální sazby 5,75 % za dobu od 15. dubna 2000 až do úplného zaplacení;

               3.

               podpůrně vrátil věc k novému projednání Soudu prvního stupně a uložil mu, aby respektoval právní názor Soudního dvora;

               4.

               uložil žalované a účastníku řízení, proti němuž směřuje opravný prostředek náhradu všech nákladů řízení.

         Důvody opravného prostředku a hlavní argumenty
   Žalobkyně uplatňuje tři důvody opravného prostředku:

               1.

               Soud porušil článek 46 Statutu Soudního dvora tím, že považoval nárok na náhradu za částečně promlčený v rozsahu, ve kterém nároky vznikly před 31. lednem 1998. Na rozdíl od názoru Soudu nezačalo promlčení již zřízením záruk, nýbrž až vydáním rozsudku Cement dne 15. března 2000. Neboť až po zrušení rozhodnutí Cement mohla být povinnost žalovaných k náhradě úspěšně uplatňována. Především škoda nebyla při zřízení záruk ještě dostatečně konkretizována, neboť nebylo možno předvídat, jak dlouho bude trvat řízení o neplatnosti. Kromě toho zřízením záruk nevzniklo množství každodenně postupně vznikajících škod, spíše se jednalo o jednu škodu stejného druhu. Podpůrně promlčení podle čl. 46 věty druhé Statutu Soudního dvora bylo přerušeno podáním žaloby na neplatnost.

               2.

               Soud v rámci čl. 288 odst. 2 ES neprávem zkoumal a zamítl existenci „dostatečně závažného porušení“. Jednak byla tato dostatečná podmínka nároku na náhradu vytvořena judikaturou jen pro normativní činnost Společenství, nikoli ale pro činnost administrativní jako je vydání rozhodnutí o pokutách v rámci práva hospodářské soutěže. I kdyby mělo kritérium „dostatečně závažného porušení“ platit i v tomto případě, toto porušení existuje, protože žalovaná při vydání vadného rozhodnutí Cement nedisponovala žádným správním uvážením; na komplexnosti věci pak již nemohlo více záležet. I kdyby bylo třeba ještě dodatečně zkoumat komplexitu, nemůže být věc označena za komplexní, alespoň ne co se týče žalobkyně nebo její právní předchůdkyně. Ve vztahu k nim se jednalo jen o zkoumání několika důkazních prostředků a jednoduché otázky, zda existuje právně přípustný exportní kartel; spojení řízení proti vícero jiným podnikům do jednoho řízení nemůže být v neprospěch žalobkyně.

               3.

               Také otázka příčinné souvislosti mezi protiprávností a škodou byla Soudem nesprávně hodnocena. Nepoškodila-li by žalovaná žalobkyni protiprávním rozhodnutím o uložení pokuty, nevznikly by jí žádné škody ve formě nákladů na záruku. Zřízení bankovních záruk příčinnou souvislost nepřerušilo. Obě formy zajištění – provisorní převod částky pokuty a zřízení záruk je nutno v právních důsledcích kvalifikovat stejně.

      (1)  Úř. věst. C 155, 25.06.2005, s. 14.


title: Věc T-442/07: Žaloba podaná dne 30. listopadu 2007 – Ryanair v. Komise

text:
               9.2.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 37/28

         Žaloba podaná dne 30. listopadu 2007 – Ryanair v. Komise
   (Věc T-442/07)
   (2008/C 37/44)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Ryanair Ltd (Dublin, Irsko) (zástupci: E. Vahida, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Komise v rozporu s povinnostmi, které pro ni vyplývají ze Smlouvy o ES, včetně zejména článku 232 ES, nezaujala stanovisko, kterým by reagovala na stížnosti žalobkyně ze dne 3. listopadu 2005, 13. prosince 2005, 16. června 2006 a 10. listopadu 2006 a výzvu dopisem ze dne 2. srpna 2007;

               —

               uložit Komisi náhradu veškerých nákladů řízení, včetně nákladů řízení žalobkyně, i kdyby Komise po podání žaloby přijala opatření, v jehož důsledku by podle názoru Soudu již nebylo třeba vydávat rozhodnutí, nebo kdyby Soud žalobu odmítl jako nepřípustnou;

               —

               přijmout další opatření, která Soud může považovat za vhodná.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Svým návrhem žalobkyně podala žalobu podle článku 232 ES, ve které tvrdí, že Komise nezaujala stanovisko ke stížnostem podaným dne 3. listopadu 2005, 13. prosince 2005, 16. června 2006 a 10. listopadu 2006, následovaným výzvou dopisem ze dne 2. srpna 2007.
   Hlavním uplatňovaným žalobním důvodem je skutečnost, že Komise neprovedla a nedokončila důkladné a nestranné šetření stížností podaných žalobkyní, podle nichž byla údajně poskytnuta protiprávní podpora ve formě výhod přiznaných italským státem leteckým společnostem Alitalia, Air One a Meridiana. Podpůrně žalobkyně tvrdí, že Komise nezaujala stanovisko ke stížnostem žalobkyně o údajné diskriminaci v rozporu s pravidly hospodářské soutěže, a tedy o porušení článku 82 ES.
   Žalobkyně tvrdí, že opatření, která jsou předmětem její stížnosti, totiž (i) platba podpory ve formě „odškodnění v souvislosti s 11. zářím“ společnosti Alitalia, (ii) příznivé podmínky, za kterých proběhl převod Alitalia Servizi na společnost Fintecna, (iii) skutečnost, že italský stát na společnosti Alitalia nevymáhá zaplacení dluhu italským letištím, (iv) veřejné financování plateb odstupného společnosti Alitalia, (v) slevy na ceny paliva, (vi) snížení letištních poplatků na italských leteckých uzlech, (vii) převedení více než 100 zaměstnanců Alitalia ke společnostem Meridiana a Air One, a (viii) diskriminační omezení žalobkyně v provozování činnosti na regionálních letištích, včetně letiště Ciampino, jsou připsatelná italskému státu, představují pro něj ušlé příjmy a působí konkrétně ve prospěch Alitalia a některá dotčená opatření rovněž ve prospěch Air One a Meridiana. Podle žalobkyně tato opatření představují státní podporu, která splňuje všechny podmínky uvedené v čl. 87 odst. 1 ES.
   Podpůrně žalobkyně tvrdí, že skutečnost, že italská letiště na společnosti Alitalia nevymáhají zaplacení dluhu, snížení letištních poplatků na italských leteckých uzlech, slevy na ceny paliva a diskriminační omezení žalobkyně v provozování činnosti na regionálních letištích představují porušení práva hospodářské soutěže. Žalobkyně proto tvrdí, že v případě, že by Soud shledal, že některé z výhod přiznaných společnostem Alitalia, Air One a Meridiana nebyly připsatelné státu, jelikož italská letiště a dodavatelé paliva, kteří výše uvedené výhody přiznali, jednali nezávisle, představovaly by tyto výhody diskriminaci v rozporu s pravidly hospodářské soutěže, která nemůže být odůvodněna objektivními důvody, a je tedy v rozporu s článkem 82 ES.
   Krom toho žalobkyně uvádí, že má oprávněný zájem na podání takové stížnosti jednak jako zákazník letištních služeb a odběratel leteckého paliva, a jednak jako soutěžitelka společností Alitalia, Air One a Meridiana.
   Žalobkyně dále tvrdí, že Komise měla v souladu s ustanoveními nařízení Rady (ES) č. 659/1999 (1), nařízení Rady (ES) č. 1/2003 (2) a nařízení Komise (ES) č. 773/2004 (3) povinnost jednat. Komise však na základě obdržených stížností nepodnikla žádné kroky ani nezaujala stanovisko na základě obdržené výzvy dopisem žalobkyně.
   Žalobkyně v důsledku toho tvrdí, že došlo prima facie k porušení práva hospodářské soutěže a že nepřiměřená doba 9 až 21 měsíců, která uplynula v závislosti na předmětu stížnosti mezi obdržením výzvy dopisem Komisí a nečinností Komise, představuje nečinnost ve smyslu článku 232 ES.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (Úř. věst. L 83, s. 1; Zvl. vyd. 08/01, s. 339).

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Text s významem pro EHP) (Úř. věst. L 1, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205).

      (3)  Nařízení Komise (ES) č. 773/2004 ze dne 7. dubna 2004 o vedení řízení Komise podle článků 81 a 82 Smlouvy o ES (Text s významem pro EHP) (Úř. věst. L 123, s. 18; Zvl. vyd. 08/03, s. 81).


title: Věc T-43/15 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 24. dubna 2015 – CRM v. Komise „Řízení o předběžných opatřeních — Zápis chráněného zeměpisného označení — ‚Piadina Romagnola/Piada Romagnola‘ — Návrh na odklad provádění — Neexistence naléhavosti“

text:
               22.6.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 205/34

         Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 24. dubna 2015 – CRM v. Komise
   (Věc T-43/15 R)
   („Řízení o předběžných opatřeních - Zápis chráněného zeměpisného označení - ‚Piadina Romagnola/Piada Romagnola‘ - Návrh na odklad provádění - Neexistence naléhavosti“)
   (2015/C 205/45)
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: CRM Srl (Modena, Itálie) (zástupci: G. Forte, C. Marinuzzi a A. Franchi, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: D. Bianchi a J. Guillem Carrau, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na odklad provádění prováděcího nařízení Komise (EU) č. 1174/2014 ze dne 24. října 2014 o zápisu názvu do rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení [Piadina Romagnola/Piada Romagnola (CHZO)] (Úř. věst. L 316, s. 3).

      Výrok

               1)

               Návrh na předběžné opatření se zamítá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc C-304/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 17. června 2011 — Rosanna Valenza v. Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato

text:
               27.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 252/22

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 17. června 2011 — Rosanna Valenza v. Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato
   (Věc C-304/11)
   2011/C 252/41
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Consiglio di Stato

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Rosanna Valenza

      Žalovaný: Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato

      Předběžné otázky

               a)

               Brání ustanovení 4 odst. 4 přílohy směrnice 1999/70/ES (1), podle kterého „pro zaměstnance v pracovním poměru na dobu určitou platí stejná kritéria počtu odpracovaných let týkající se určitých pracovních podmínek jako pro zaměstnance v pracovním poměru na dobu neurčitou, ledaže je možné rozdílná kritéria počtu odpracovaných let ospravedlnit objektivními důvody“ ve spojení s ustanovením 5 této přílohy, jak již bylo vyloženo Soudním dvorem, podle kterého je italská právní úprava, která ve veřejné službě zakazuje přeměnu pracovní smlouvy na dobu určitou na pracovní smlouvu na dobu neurčitou, oprávněná, vnitrostátní právní úpravě, která se týká jmenování zaměstnanců na nejistých pracovních místech do stálé služby (čl.1 odst. 519 zákona č. 296/2006) a která umožnila přímé přijetí zaměstnanců, kteří již byli přijati do pracovního poměru na dobu určitou, do pracovního poměru na dobu neurčitou, jako odchylku z pravidla veřejného výběrového řízení, ale bez uznání let odpracovaných během zaměstnání na dobu určitou, nebo spadá naopak ztráta odpracovaných let stanovená vnitrostátním zákonodárcem pod odchylku odůvodněnou „objektivními důvody“, které spočívají v nutnosti zabránit tomu, aby zařazení zaměstnanců v pracovním poměru na dobu určitou do stálé služby poškodilo zaměstnance, kteří již jsou stálými zaměstnanci, k čemuž by došlo, pokud by zaměstnancům na dobu určitou byla uznána předchozí odpracovaná léta?

               b)

               Brání ustanovení 4 odst. 4 přílohy směrnice 1999/70/ES, podle kterého „pro zaměstnance v pracovním poměru na dobu určitou platí stejná kritéria počtu odpracovaných let týkající se určitých pracovních podmínek jako pro zaměstnance v pracovním poměru na dobu neurčitou, ledaže je možné rozdílná kritéria počtu odpracovaných let ospravedlnit objektivními důvody“ ve spojení s ustanovením 5 této přílohy, jak již bylo vyloženo Soudním dvorem, podle kterého je italská právní úprava, která ve veřejné službě zakazuje přeměnu pracovní smlouvy na dobu určitou na pracovní smlouvu na dobu neurčitou, oprávněná, vnitrostátní právní úpravě, která bez ohledu na dosažení odpracovaných let v době trvání pracovního poměru na dobu určitou, stanoví ukončení smlouvy na dobu určitou a vznik nové smlouvy na dobu neurčitou, odlišné od předchozí smlouvy, aniž by byla uznána předchozí odpracovaná léta (čl. 1 odst. 519 zákona č. 296/2006)?

      (1)  Úř. věst. L 175, s. 43.


title: Věc T-435/13: Usnesení Tribunálu ze dne 5. března 2014 – Triarii v. Komise

text:
               12.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 142/55

         Usnesení Tribunálu ze dne 5. března 2014 – Triarii v. Komise
   (Věc T-435/13) (1)

   2014/C 142/71
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda druhého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 304, 19.10.2013.


title: Věc T-517/12: Žaloba podaná dne 23. listopadu 2012 — Alro v. Komise

text:
               2.2.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/20

         Žaloba podaná dne 23. listopadu 2012 — Alro v. Komise
   (Věc T-517/12)
   2013/C 32/32
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Alro SA (Slatina, Rumunsko) (zástupci: C. Quigley, QC, O. Bretz, Solicitor, a S. Verschuur, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise ze dne 26. dubna 2012 zahájit podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie (SFEU) a čl. 4 odst. 4 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 (1) formální vyšetřování údajně protiprávní státní podpory poskytnuté Rumunskem prostřednictvím její kontroly společnosti Hidroelectrica S.A. (dále jen „Hidroelectrica“) společnosti ALRO formou zvýhodněné sazby za elektřinu na základě smlouvy uzavřené v roce 2005 a jejích následných změn;

               —

               podpůrně, zrušil uvedené rozhodnutí ze dne 26. dubna 2012 v rozsahu, v němž se vztahuje na období od 1. ledna 2007 do 31. prosince 2009;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod vycházející z nesprávného právního posouzení

                           —

                           V rámci prvního žalobního důvodu, kterým je tvrzeno, že Komise se dopustila nesprávného právního posouzení v souvislosti s působností čl. 107 odst. 1 SFEU, společnost ALRO prokáže, že Komise neuplatnila správně požadavky týkající se přičitatelnosti, jak byly stanoveny v rozsudku Soudního dvora ze dne 16. května 2002, Francie v. Komise (C-482/99, Recueil s. I-4397) (rozsudek Stardust Marine). Konkrétně, Komise se snažila založit svou analýzu pouze na „organických“ kritériích. Společnost ALRO však prokáže, že požadavky stanovené v rozsudku Stardust Marine vyžadují, aby Komise prokázala rovněž existenci dalších podstatných kritérií, jelikož „organická“ kritéria sama o sobě nestačí ke stanovení přičitatelnosti.

               2)

               Druhý žalobní důvod vycházející ze zjevně nesprávného posouzení

                           —

                           V rámci druhého žalobního důvodu, kterým je tvrzeno, že Komise se dopustila zjevně nesprávného posouzení, když učinila závěr, že jednání společnosti Hidroelectrica bylo přičitatelné rumunskému státu, společnost ALRO prokáže, že Komise neposoudila správně strukturu vedení společnosti Hidroelectrica a dopad, který má tato struktura na rozhodovací proces v této organizaci. Zadruhé, společnost ALRO uvede, proč Komise pochybila, když srovnala smlouvu se společností ALRO s dohodou mezi společnostmi Hidroelectrica a ArcelorMittal. Zatřetí, společnost ALRO prokáže, proč pro analýzu Komise není relevantní ministerská vyhláška č. 445/2009 a proč její odkazy na zprávy v tisku z roku 2010 nestačí k tomu, aby právně dostačujícím způsobem prokázaly přičitatelnost.

               3)

               Třetí žalobní důvod vycházející z nedostatečnosti odůvodnění

                           —

                           V rámci třetího žalobního důvodu společnost ALRO prokáže, že Komise, pokud jde o jí uplatňované body (jak jsou uvedeny v předchozím odstavci), neposkytla odpovídající odůvodnění a jednala tak v rozporu s požadavky článku 296 SFEU. Odůvodnění je nezbytné k tomu, aby Tribunálu umožnilo přezkoumat legalitu rozhodnutí a dotčeným účastníkům poskytlo nezbytné informace umožňující jim posoudit, zda je rozhodnutí opodstatněné či nikoliv. Jak je uvedeno podrobněji v žalobě, napadené rozhodnutí tento požadavek nesplňuje.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (Úř. věst. L 83, s. 1; Zvl. vyd. 08/01, s. 339).


title: Věc C-357/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Wojewódzki Sąd Administracyjny w Krakowie (Polsko) dne 27. června 2013 — Drukarnia Multipress Sp. z o.o. v. Minister Finansów

text:
               21.9.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 274/5

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Wojewódzki Sąd Administracyjny w Krakowie (Polsko) dne 27. června 2013 — Drukarnia Multipress Sp. z o.o. v. Minister Finansów
   (Věc C-357/13)
   2013/C 274/09
   Jednací jazyk: polština

      Předkládající soud

   Wojewódzki Sąd Administracyjny w Krakowie

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Drukarnia Multipress Sp. z o.o.

      Žalovaný: Minister Finansów

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba čl. 2 odst. 1 písm. b) a c) směrnice Rady 2008/7/ES ze dne 12. února 2008 o nepřímých daních z kapitálových vkladů (1) vykládat tak, že komanditní společnost na akcie je nutno považovat za kapitálovou společnost ve smyslu těchto ustanovení, pokud z právní povahy této společnosti vyplývá, že pouze část kapitálu a společníků může splnit podmínky stanovené v čl. 2 odst. 1 písm. b) a c) směrnice?

               2)

               V případě záporné odpovědi na první otázku — je třeba článek 9 směrnice Rady 2008/7/ES ze dne 12. února 2008 o nepřímých daních z kapitálových vkladů vykládat tak, že toto ustanovení tím, že členskému státu poskytuje oprávnění nepovažovat subjekty uvedené v čl. 2 odst. 2 směrnice za kapitálové společnosti, ponechává ukládání daně z kapitálu uvedeným subjektům na svobodném rozhodnutí členského státu?

      (1)  Úř. věst. L 46, s. 11.


title: Věc T-5/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 18. září 2015 – Iran Liquefied Natural Gas v. Rada „Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Omezující opatření přijatá vůči Íránu ve snaze zabránit šíření jaderných zbraní — Zmrazení finančních prostředků — Žaloba na neplatnost — Vnitrostátní entita — Aktivní legitimace — Právní zájem na podání žaloby — Přípustnost — Nesprávné posouzení skutkového stavu — Posun časových účinků zrušení“

text:
               3.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 363/28

         Rozsudek Tribunálu ze dne 18. září 2015 – Iran Liquefied Natural Gas v. Rada
   (Věc T-5/13) (1)

   („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vůči Íránu ve snaze zabránit šíření jaderných zbraní - Zmrazení finančních prostředků - Žaloba na neplatnost - Vnitrostátní entita - Aktivní legitimace - Právní zájem na podání žaloby - Přípustnost - Nesprávné posouzení skutkového stavu - Posun časových účinků zrušení“)
   (2015/C 363/36)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Iran Liquefied Natural Gas Co. (Teherán, Írán) (zástupci: J. Grayston, solicitor, G. Pandey, P. Gjørtler, D. Rovetta, M. Gambardella a N. Pilkington, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: M. Bishop a A. de Elera-San Miguel Hurtado, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Rady 2012/635/SZBP ze dne 15. října 2012, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 282, s. 58), jakož i prováděcího nařízení Rady (EU) č. 945/2012 ze dne 15. října 2012, kterým se provádí nařízení (EU) č. 267/2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. 2012 L 282, s. 16), v rozsahu, v němž se tyto akty týkají žalobkyně.

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Rady 2012/635/SZBP ze dne 15. října 2012, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu, se zrušuje v rozsahu, v němž bylo jméno společnosti Iran Liquefied Natural Gas Co. zapsáno do přílohy II rozhodnutí Rady 2010/413/SZBP ze dne 26. července 2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení společného postoje 2007/140/SZBP.

               2)

               Prováděcí nařízení Rady (EU) č. 945/2012 ze dne 15. října 2012, kterým se provádí nařízení (EU) č. 267/2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu, se zrušuje v rozsahu, v němž bylo jméno společnosti Iran Liquefied Natural Gas Co. zapsáno do přílohy IX nařízení Rady (EU) č. 267/2012 ze dne 23. března 2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení nařízení (EU) č. 961/2010.

               3)

               Účinky rozhodnutí 2012/635 a prováděcího nařízení č. 945/2012 jsou zachovány vůči společnosti Iran Liquefied Natural Gas Co. až do data uplynutí lhůty pro podání kasačního opravného prostředku podle čl. 56 prvního pododstavce statutu Soudního dvora Evropské unie, nebo bude-li v této lhůtě podán kasační opravný prostředek, až do jeho zamítnutí.

               4)

               Rada Evropské unie ponese kromě vlastních nákladů řízení také náklady vynaložené společností Iran Liquefied Natural Gas Co v rámci tohoto řízení a v rámci řízení o předběžných opatřeních.

      (1)  Úř. věst. C 55, 23.2.2013.


title: Věc C-422/05: Žaloba podaná dne  28. listopadu 2005  Komisí Evropských společenství proti Belgickému království

text:
               25.2.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 48/13

         Žaloba podaná dne 28. listopadu 2005 Komisí Evropských společenství proti Belgickému království
   (Věc C-422/05)
   (2006/C 48/26)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 28. listopadu 2005 žaloba směřující proti Belgickému království podaná Komisí Evropských společenství zastoupenou Frankem Benyonem a Mikkem Huttunenem, jako zmocněnci, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Komise Evropských společenství navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               určil, že Belgické království tím, že přijalo královské nařízení ze dne 14. dubna 2002 upravující noční provoz některých civilních podzvukových proudových letounů, nesplnilo povinnosti, které pro ně vyplývají ze směrnice (ES) 2002/30 (1) a druhého pododstavce článku 10 Smlouvy ve spojení s třetím odstavcem článku 249 Smlouvy;

               2.

               uložil Belgickému království náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   Ustanovení nařízení určuje druhy letadel, které nemohou být provozovány na belgických letištích mezi 23h a 6h. Královské nařízení tím, že vychází z obtokového poměru, používá odlišný postup, než je přístup směrnice 2002/30/ES, která vychází z postupu certifikace. Tento přístup odpovídá přístupu nařízení č. 925/1999/EHS, které bylo zrušeno směrnicí 2002/30/ES.
   Podle článku 16 směrnice 2002/30/ES, která vstoupila v platnost dne 28. března 2002, uvedou členské státy v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí nejpozději do 28. září 2003. Královské nařízení bylo přijato před konečným datem pro provedení směrnice. Komise připomíná judikaturu Soudního dvora, podle níž z článku 10 Smlouvy o ES ve spojení s článkem 249 Smlouvy o ES a ze samotné směrnice vyplývá, že členské státy nesmí během lhůty k provedení směrnice přijmout takové právní předpisy, které by vážně ohrozily výsledek stanovený touto směrnicí. Královské nařízení tímto přístupem týkajícím se provozních omezení směřujících k vyjmutí civilních podzvukových proudových letounů s certifikací, který se zcela liší od přístupu sledovaného směrnicí, vážně ohrožuje výsledek stanovený touto směrnicí.

      (1)  Úř. věst. L 85, 28.3.2002, s. 40.


title: Věc C-378/05: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozsudkem Cour de cassation (Belgie) ze dne  9. září 2005  ve věci Samotor SPRL proti Belgickému státu

text:
               24.12.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 330/9

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozsudkem Cour de cassation (Belgie) ze dne 9. září 2005 ve věci Samotor SPRL proti Belgickému státu
   (Věc C-378/05)
   (2005/C 330/18)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla rozsudkem Cour de cassation (Belgie) ze dne 9. září 2005 ve věci Samotor SPRL proti Belgickému státu, který došel kanceláři Soudního dvora dne 14. října 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Cour de cassation (Belgie) žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               1)

               Je-li dodání zboží určeno osobě povinné k dani, která uzavřela smlouvu v dobré víře, aniž by věděla o daňovém úniku, kterého se dopustil prodávající, brání zásada daňové neutrality daně z přidané hodnoty tomu, aby neplatnost kupní smlouvy na základě pravidla vnitrostátního občanského práva, podle kterého je tato smlouva stižena absolutní neplatností pro rozpor s veřejným pořádkem kvůli důvodu protiprávnosti na straně prodávajícího, vyvolalo pro tuto osobu povinnou k dani ztrátu práva na odpočet daně?

               2)

               Je odpověď odlišná, vyplývá-li absolutní neplatnost z úniku na samotné dani z přidané hodnoty?

               3)

               Je odpověď odlišná, jestliže důvodem protiprávnosti kupní smlouvy, který vyvolává absolutní neplatnost ve vnitrostátním právu, je únik na dani z přidané hodnoty, který je znám oběma smluvním stranám?


title: Věc C-510/06 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 15. prosince 2006 Archer Daniels Midland Co. proti rozsudku Soudu prvního stupně (třetího senátu) vydanému dne 27. září 2006 ve věci T-329/01, Archer Daniels Midland Company v. Komise Evropských společenství

text:
               10.3.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 56/15

         Kasační opravný prostředek podaný dne 15. prosince 2006 Archer Daniels Midland Co. proti rozsudku Soudu prvního stupně (třetího senátu) vydanému dne 27. září 2006 ve věci T-329/01, Archer Daniels Midland Company v. Komise Evropských společenství
   (Věc C-510/06 P)
   (2007/C 56/28)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Archer Daniels Midland Co. (zástupci: C. Lenz, Prof. Dr., L. Alegi, E. Batchelor a M. Garcia, Solicitors)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               i) zrušit rozsudek v rozsahu, v jakém zamítá žalobu podanou ADM proti rozhodnutí;

               —

               ii) zrušit článek 3 rozhodnutí v rozsahu, v jakém se týká ADM;

               —

               iii) podpůrně k ii), změnit článek 3 rozhodnutí tak, aby byla snížena nebo zrušena pokuta uložená ADM;

               —

               iv) podpůrně k ii) a iii), vrátit věc zpět Soudu, aby rozhodl v souladu s právním názorem Soudního dvora;

               —

               v) každopádně uložit Komisi, aby nesla své náklady řízení a nahradila ADM náklady řízení jak před Soudem, tak i Soudním dvorem.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Důvody uplatněné Archer Daniels Midland Company (dále jen „ADM“) v rámci kasačního opravného prostředku jsou následující:

               (1)

               Soud prvního stupně (dále jen „Soud“) porušil svou povinnost odůvodnění tím, že:

                           a)

                           zamítl argument ADM, že zvýšení pokut v souladu s pokyny o metodě stanovování pokut nebylo nezbytné k zajištění provádění politiky Společenství hospodářské soutěže;

                           b)

                           se nevyjádřil k argumentům ADM, že by důkazy neprokázaly dostatečný dopad, pokud by byl trh širší;

               (2)

               Soud se dopustil pochybení, když rozhodl, že Komise správně použila kritéria z rozsudku Pioneer (1) a že odůvodnila svoji pravomoc volného uvážení ohledně zvýšení pokut jak obecně, tak i v projednávaném případě;

               (3)

               Soud porušil právní zásady použitelné pro výpočet výše pokut, když Komisi schválil postup, při němž nezohlednila jako patřičný výchozí bod výši obratu dotčeného výrobku v rámci Evropského hospodářského prostoru;

               (4)

               Soud porušil zásadu, podle které musí Komise dodržovat pravidla, která si sama stanovila tím, že:

                           a)

                           rozhodl, že Komise může prokázat dopad na trh bez toho, že by se musela vyjádřit k argumentům ADM, že nebyla prokázána existence žádného relevantního hospodářského trhu;

                           b)

                           schválil Komisi postup, při němž nezohlednila ukončení protiprávního jednání jako relevantní polehčující okolnost;

               (5)

               Soud porušil zásadu rovného zacházení, když dospěl k závěru, že existují relevantní faktory, které umožňují odlišit mnohem menší pokuty uložené v rozsudku ve věci Fosfáty zinku (2), která je přímo srovnatelná;

               (6)

               Soud obrací důkazní břemeno tím, že požaduje po ADM, aby prokázala, že by ceny byly stejné „i přes neexistenci kartelové dohody“;

               (7)

               Soud porušil článek 81 Smlouvy ES tím, že:

                           a)

                           nesprávně použil kartelové právo;

                           b)

                           dospěl k závěru, že jednání účastníků na schůzce v Anaheimu v červnu 1995 bylo protisoutěžní povahy;

               (8)

               Soud zkresluje důkazy tím, že:

                           a)

                           dospěl k závěru, že odstoupení ADM nebylo potvrzeno důkazy jiných účastníků;

                           b)

                           rozhodl, že důkazem o schůzce v červnu 1995 byla poznámka zapsaná ve stejné době Roquette na této schůzce.

      (1)  Spojené věci 100-103/80, SA Musique Diffusion Française a další v. Komise, Recueil 1983, s. 1825.

      (2)  Úř. věst. L 153, s. 1.


title: Věc T-180/10: Žaloba podaná dne 16. dubna 2010 — Nickel Institute v. Komise

text:
               19.6.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 161/53

      Žaloba podaná dne 16. dubna 2010 — Nickel Institute v. Komise
      (Věc T-180/10)
      (2010/C 161/84)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: Nickel Institute (Toronto, Kanada) (zástupci: K. Nordlander, advokát a H. Pearson, solicitor)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhové žádání žalobce

                  —

                  určit, že žaloba na neplatnost je přípustná;

                  —

                  zrušit rozhodnutí Komise SG.E3/HP/psi–Ares(2010)65824 ze dne 8. února 2010, jímž zamítla plný přístup k určitým dokumentům požadovaný žalobcem podle nařízení (ES) č. 1049/2001 (1); a

                  —

                  uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Touto žalobou podle článku 263 SFEU se žalobce domáhá zrušení rozhodnutí Komise SG.E3/HP/psi — Ares(2010)65824 ze dne 8. února 2010, jímž zamítla plný přístup k určitým dokumentům požadovaným žalobcem na základě nařízení (ES) č. 1049/2001. Toto rozhodnutí mimo jiné potvrdilo:

                  —

                  rozhodnutí úřadujícího generálního ředitele právní služby Komise zamítnout plný přístup k sedmi dokumentům vyjadřujícím stanovisko této služby k návrhu směrnice Komise 2008/58/ES (2);

                  —

                  rozhodnutí ředitele Ředitelství D GŘ pro životní prostředí zamítnout plný přístup ke dvěma dokumentům vyjadřujícím stanoviska jiných generálních ředitelství Komise k návrhu směrnice Komise 2008/58/ES; a

                  —

                  že se v držení Komise nenachází žádný dokument, záznam nebo korespondence (včetně jakýchkoli následných dokumentů nebo poznámek k nim), v němž právní služba vyjadřuje svůj názor na návrh směrnice Komise 2009/2/ES (3).

            Na podporu svých tvrzení uvádí žalobce několik žalobních důvodů:

                  Zaprvé se generální tajemník Komise dopustil zjevně nesprávného posouzení a porušil čl. 4 odst. 2 druhou odrážku nařízení (ES) č. 1049/2001 při výkladu výjimky týkající se ochrany právní rady ohledně několika z požadovaných dokumentů.

                  Dále se generální tajemník Komise dopustil zjevně nesprávného posouzení a porušil čl. 4 odst. 2 druhou odrážku nařízení (ES) č. 1049/2001 při výkladu výjimky ohledně ochrany soudního řízení ohledně jednoho z požadovaných dokumentů.

                  Konečně se generální tajemník Komise dopustil zjevně nesprávného posouzení a porušil čl. 8 odst. 1 nařízení (ES) č. 1049/2001 tím, že neidentifikoval dokumenty, v nichž právní služba vyjadřuje své stanovisko k návrhu směrnice Komise2009/2/EC, a neposkytl k těmto dokumentům přístup.

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise, Úř. věst. L 145, s. 43; Zvl. vyd. 01/03 s. 331.

         (2)  Směrnice Komise 2008/58/ES ze dne 21. srpna 2008, kterou se po třicáté přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 67/548/EHS o sbližování právních a správních předpisů týkajících se klasifikace, balení a označování nebezpečných látek, Úř. věst. L 246, s. 1.

         (3)  Směrnice Komise 2009/2/ES ze dne 15. ledna 2009, kterou se po třicáté prvé přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 67/548/EHS o sbližování právních a správních předpisů týkajících se klasifikace, balení a označování nebezpečných látek, Úř. věst. L 11, s. 6.


title: Věc T-53/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 19. dubna 2013 — Aecops v. Komise ( „ESF — Vzdělávací činnost — Snížení původně poskytnutého příspěvku — Nařízení (ES, Euratom) č. 2988/95 — Promlčení — Právní jistota — Právo se v řízení účinně bránit — Přiměřená lhůta — Povinnost uvést odůvodnění“ )

text:
               1.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 156/39

         Rozsudek Tribunálu ze dne 19. dubna 2013 — Aecops v. Komise
   (Věc T-53/11) (1)

   (ESF - Vzdělávací činnost - Snížení původně poskytnutého příspěvku - Nařízení (ES, Euratom) č. 2988/95 - Promlčení - Právní jistota - Právo se v řízení účinně bránit - Přiměřená lhůta - Povinnost uvést odůvodnění)
   2013/C 156/71
   Jednací jazyk: portugalština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Associação de Empresas de Construção e Obras Públicas e Serviços (Aecops) (Lisabon, Portugalsko) (zástupci: původně J. da Cruz Vilaça a L. Pinto Monteiro, poté L. Pinto Monteiro, P. Farinha Alves a N. Morais Sarmento, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: P. Guerra e Andrade a D. Recchia, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 27. října 2010, jímž se stanoví konečná částka výdajů, na které lze poskytnout pomoc z Evropského sociálního fondu (ESF) poskytnutou žalobkyni na vzdělávací činnosti rozhodnutím C(89) 570 ze dne 22. března 1989 za účelem financování vzdělávací činnosti (sp. zn. 89 0771 P1)

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Sdružení Associação de Empresas de Construção e Obras Públicas e Serviços (Aecops) se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 139, 7.5.2011.


title: Věc T-52/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 28. dubna 2016 – Sharif University of Technology v. Rada „Společná zahraniční a bezpečnostní politika – Omezující opatření přijatá vůči Íránu s cílem zabránit šíření jaderných zbraní – Zmrazení finančních prostředků – Podpora íránské vládě – Výzkum a vývoj technologie ve vojenské oblasti nebo v oblastech, které s ní souvisejí – Právo na obhajobu – Právo na účinnou soudní ochranu – Nesprávné právní posouzení a nesprávné posouzení skutkového stavu – Právo na vlastnictví – Proporcionalita – Zneužití pravomoci – Návrh na náhradu újmy“

text:
               13.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 211/49

      Rozsudek Tribunálu ze dne 28. dubna 2016 – Sharif University of Technology v. Rada
      (Věc T-52/15) (1)

      („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vůči Íránu s cílem zabránit šíření jaderných zbraní - Zmrazení finančních prostředků - Podpora íránské vládě - Výzkum a vývoj technologie ve vojenské oblasti nebo v oblastech, které s ní souvisejí - Právo na obhajobu - Právo na účinnou soudní ochranu - Nesprávné právní posouzení a nesprávné posouzení skutkového stavu - Právo na vlastnictví - Proporcionalita - Zneužití pravomoci - Návrh na náhradu újmy“)
      (2016/C 211/61)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Sharif University of Technology (Teherán, Írán) (zástupce: M. Happold, barrister)

         Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: V. Piessevaux a M. Bishop, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh na zrušení rozhodnutí Rady 2014/776/SZBP ze dne 7. listopadu 2014, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 325, s. 19), v rozsahu, v němž byl zapsán název žalobkyně na seznam v příloze II rozhodnutí Rady 2010/413/SZBP ze dne 26. července 2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení společného postoje 2007/140/SZBP (Úř. věst. L 195, s. 39), a návrh na zrušení prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1202/2014 ze dne 7. listopadu 2014, kterým se provádí nařízení (EU) č. 267/2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 325, s. 3), v rozsahu, v němž byl zapsán název žalobkyně na seznam v příloze IX nařízení Rady (EU) č. 267/2012 ze dne 23. března 2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení nařízení (EU) č. 961/2010 (Úř. věst. L 88, s. 1), a dále návrh na náhradu újmy.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Sharif University of Technology ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Radou Evropské unie.

         (1)  Úř. věst. C 138, 27.4.2015.


title: Věc C-27/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Schleswig-Holsteinisches Oberlandesgericht (Německo) dne 21. ledna 2013 — Flughafen Lübeck GmbH v. Air Berlin PLC & Co. Luftverkehrs-KG

text:
               15.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/9

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Schleswig-Holsteinisches Oberlandesgericht (Německo) dne 21. ledna 2013 — Flughafen Lübeck GmbH v. Air Berlin PLC & Co. Luftverkehrs-KG
   (Věc C-27/13)
   2013/C 171/17
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Schleswig-Holsteinisches Oberlandesgericht

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně a odpůrkyně v odvolacím řízení: Air Berlin PLC & Co. Luftverkehrs-KG

      Žalovaná a odvolatelka: Flughafen Lübeck GmbH

      Předběžné otázky

               1)

               Musí vnitrostátní soud, který rozhoduje o žalobě na vrácení plnění a zdržení se jakýchkoli budoucích plnění, vycházet z toho, že tato plnění představují opatření, která nesmí být podle čl. 108 odst. 3 třetí věty SFEU provedena před vydáním konečného rozhodnutí Evropské komise (dále jen: Komise), pokud Komise rozhodnutím, které nebylo napadeno, zahájila z důvodu těchto plnění formální vyšetřovací řízení o podpoře podle čl. 108 odst. 2 SFEU a v odůvodnění tohoto rozhodnutí v tomto smyslu mj. uvedla, že plnění jsou pravděpodobně státními podporami?

               2)

               V případě kladné odpovědi na první otázku:
               Platí to i tehdy, pokud Komise v odůvodnění svého rozhodnutí kromě toho uvedla, že není schopna určit, zda osoba poskytující plnění jednala jako tržně jednající soukromý investor, když se k těmto plněním zavázala?

               3)

               V případě záporné odpovědi na první nebo na druhou otázku:
               Může vnitrostátní soud v této situaci své řízení přerušit až do ukončení formálního vyšetřovacího řízení o podpoře?

               4)

               V případě kladné odpovědi na třetí otázku:
               Musí vnitrostátní soud v této situaci své řízení přerušit až do ukončení formálního vyšetřovacího řízení o podpoře?


title: Věc C-540/10: Žaloba podaná dne 22. listopadu 2010 — Transportes y Excavaciones J. Asensi, S. L. v. Španělské království

text:
               7.5.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 139/12

         Žaloba podaná dne 22. listopadu 2010 — Transportes y Excavaciones J. Asensi, S. L. v. Španělské království
   (Věc C-540/10)
   2011/C 139/20
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Transportes y Excavaciones J. Asensi, S. L. (zástupce: C. Nicolau Castellanos, abogado)

      Žalovaný: Španělské království
   Soudní dvůr (osmý senát) usnesením ze dne 10. března 2011 prohlásil, že k rozhodování o této žalobě je zjevně nepříslušný.


title: Věc F-113/15: Žaloba podaná dne 3. srpna 2015 – ZZ a další v. Komise

text:
               28.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 320/55

         Žaloba podaná dne 3. srpna 2015 – ZZ a další v. Komise
   (Věc F-113/15)
   (2015/C 320/77)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobci: ZZ a další (zástupce: R. Rata, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí Komise o nezařazení žalobců na seznam povýšených úředníků v rámci povyšovacího období v roce 2014.

      Návrhová žádání žalobců

               —

               Zrušit rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování Evropské komise ze dne 14. listopadu 2014, vydané formou administrativního oznámení č. 41-2014, o seznamu povýšených úředníků v rámci povyšovacího období v roce 2014, v rozsahu, v němž tento seznam neobsahuje jména žalobců;

               —

               uložit Evropské komisi náhradu nákladů řízení, jakož i náhradu nákladů řízení vynaložených žalobci.


title: Věc T-163/08: Žaloba podaná dne 29. dubna 2008 – Arbeitsgemeinschaft Golden Toast v. OHIM (Golden Toast)

text:
               5.7.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/41

         Žaloba podaná dne 29. dubna 2008 – Arbeitsgemeinschaft Golden Toast v. OHIM (Golden Toast)
   (Věc T-163/08)
   (2008/C 171/79)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobce: Arbeitsgemeinschaft Golden Toast e.V. (Düsseldorf, Německo) (zástupce: A. Späth a G. Hasselblatt, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 31. ledna 2008 (věc R 761/2001-1);

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „Golden Toast“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 5, 8, 9, 11, 14, 16, 21, 24, 25, 28-32, 39 a 41–44 (přihláška č. 4 811 171).

      Rozhodnutí průzkumového referenta: částečné zamítnutí přihlášky ohledně výrobků zařazených do tříd 11 a 30.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení povinnosti odůvodnění podle čl. 73 první věty nařízení (ES) č. 40/94 (1), jelikož napadené rozhodnutí je založeno na chybějící rozlišovací způsobilost ve smyslu čl. 7 odst. 1 písm. b) tohoto nařízení, což však nebylo přezkoumáno. Dále porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 40/94, jelikož nebyly zohledněny podmínky pro zjištění popisné povahy přihlášené ochranné známky.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 11, 1994, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).


title: Věc T-377/09: Žaloba podaná dne 29. září 2009 — Mövenpick-Holding v. OHIM (PASSIONATELY SWISS)

text:
               21.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/58

         Žaloba podaná dne 29. září 2009 — Mövenpick-Holding v. OHIM (PASSIONATELY SWISS)
   (Věc T-377/09)
   2009/C 282/108
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Mövenpick — Holding AG (zástupkyně: M. Taxhet, advokátka)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               změnit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu ze dne 23. července 2009 a zveřejnit přihlášku ochranné známky PASSIONATELY SWISS (přihláška č. 6 701 031),

               —

               podpůrně určit, že čl. 7 odst. 1 písm. b) a c), jakož i odstavec 2 nařízení (ES) č. 40/94 nebrání zápisu ochranné známky, zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu ze dne 23. července 2009 a vrátit věc odvolacímu senátu,

               —

               podpůrně změnit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu ze dne 23. července 2009 a zveřejnit ochrannou známku PASSIONATELY SWISS (přihláška č. 6 701 031) společně s prohlášením žalobkyně, že si nenárokuje výlučné právo k součásti SWISS výše uvedené ochranné známky,

               —

               podpůrně určit, že čl. 7 odst. 1 písm. b) a c), jakož i odstavec 2 nařízení č. 40/94 nebrání zápisu ochranné známky, pokud bude přijato prohlášení žalobkyně, že si nenárokuje výlučné právo k součásti SWISS výše uvedené ochranné známky, zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu ze dne 23. července 2009 a vrátit věc odvolacímu senátu,

               —

               uložit Úřadu náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „PASSIONATELY SWISS“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 16, 35, 41, 43 a 44 (přihláška č. 6 701 031)

      Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí přihlášky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení č. 207/2009 (1)

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, 24.3.2009, s. 1).


title: Věc T-257/15: Žaloba podaná dne 22. května 2015 – Arcelormittal Spain Holding v. Komise

text:
               27.7.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 245/38

         Žaloba podaná dne 22. května 2015 – Arcelormittal Spain Holding v. Komise
   (Věc T-257/15)
   (2015/C 245/45)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Arcelormittal Spain Holding, S.L. (Madrid, Španělsko) (zástupce: M. Muñoz Pérez, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Evropské komise ze dne 15. října 2014 ve věci C (2014) 7280, týkající se státní podpory SA 35550 (13/C) (ex 13/NN) (ex 12/CP) poskytnuté Španělskem;

               —

               podpůrně zrušil z uvedených důvodů čl. 4 odst. 2 uvedeného rozhodnutí a

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Rozhodnutí napadené v tomto řízení je totéž, které bylo napadeno ve věcech T-12/15, Banco de Santander a Santusa v. Komise, a T-252/15, Ferrovial SA a další v. Komise.
   Předložené žalobní důvody a hlavní argumenty jsou obdobné žalobním důvodům a hlavním argumentům předloženým v uvedených věcech.


title: Věc T-283/15: Žaloba podaná dne 29. května 2015 – Esso Raffinage v. ECHA

text:
               28.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 320/32

         Žaloba podaná dne 29. května 2015 – Esso Raffinage v. ECHA
   (Věc T-283/15)
   (2015/C 320/49)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Esso Raffinage (Courbevoie, Francie) (zástupce: M. Navin-Jones, solicitor)

      Žalovaná: Evropská agentura pro chemické látky (ECHA)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               prohlásil žalobu za přípustnou a opodstatněnou;

               —

               zrušil rozhodnutí ze dne dubna 2015, které přijala Evropská agentura pro chemické látky („ECHA“) podle nařízení (ES) č. 1907/2006 o registraci, hodnocení, povolování a omezování chemických látek („REACH“), o zřízení Evropské agentury pro chemické látky a o změně směrnice 1999/45/ES a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 793/93 a nařízení Komise (ES) č. 1488/94 a směrnice Rady 76/769/EHS a směrnic Komise 91/155/EHS, 93/67/EHS, 93/105/ES a 2000/21/ES (Úř. věst. L 396, s. 1), v dopise nazvaném „Statement of Non Compliance following a Dossier Evaluation Decision under Regulation (EC) No 1907/2006 [prohlášení o nesouladu v návaznosti na rozhodnutí o hodnocení dokumentace podle nařízení (ES) č. 1907/2006, dále jen „SONC“], a jeho přílohu (číslo CCH-C-0000005770-74-01/F);

               —

               nařídil vrácení věci výkonnému řediteli ECHA s pokynem, aby jakékoli nové rozhodnutí ECHA bralo v potaz důvody zrušení uvedené v rozsudku Tribunálu a všechny relevantní a aktuální informace;

               —

               uložil ECHA náhradu nákladů řízení, které žalobkyni vznikly v rámci tohoto řízení; a

               —

               přijal jakékoliv jiné nebo další opatření v zájmu spravedlnosti.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně několik žalobních důvodů, včetně následujících žalobních důvodů:

               1.

               První žalobní důvod vycházející z překročení pravomoci, narušení institucionální rovnováhy atd.

                           —

                           Žalobkyně tvrdí, že ECHA nemá pravomoc a neexistuje ani právní základ, na kterém by mohla založit, vypracovat, přijmout nebo zasílat takzvané prohlášení o nesouladu, a že když v této věci vypracovala, přijala a zaslala SONC, ECHA (1) překročila svou diskreční nebo prováděcí pravomoc (překročení pravomoci); (2) porušila právní zásadu a požadavek institucionální rovnováhy; (3) porušila právní zásadu a požadavek řádné správy; (4) porušila právní zásadu dobré veřejné správy; nebo (5) porušila článek 41 Listiny základních práv Evropské unie.

               2.

               Alternativně, druhý žalobní důvod vycházející z porušení článku 42 REACH.

                           —

                           Žalobkyně tvrdí, že pokud by ECHA tvrdila, že její pravomoc je založena na čl. 42 odst. 1 REACH nebo že toto ustanovení je právním základem napadeného rozhodnutí, platí, že čl. 42 odst. 1 REACH neumožňuje, aby ECHA na něm založila svou pravomoc, ani nemůže představovat právní základ pro přijetí napadeného rozhodnutí, a že přijetím napadeného rozhodnutí ECHA porušila článek 42 odst. 1 REACH. Žalobkyně tvrdí, že v tomto případě ECHA nepřijala vhodné rozhodnutí, jak vyžaduje čl. 42 odst. 1 REACH. Žalobkyně tvrdí, že ECHA konstantně vykládala čl. 42 odst. 1 REACH tak, že nepovoluje vydání prohlášení o nesouladu.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z porušení práva být vyslechnut.

                           —

                           Žalobkyně tvrdí, že napadené rozhodnutí bylo přijato v rozporu s právními zásadami EU jako právo být vyslechnut, právo vyjádřit se a odpovědět, právo na obhajobu, právo na informace a právo na řádnou správu. Žalobkyně tvrdí, že přímým důsledkem porušení těchto procesních práv a práva na spravedlivé řízení je, že napadené rozhodnutí je zrušitelné a neplatné. To znamená, že pokud by ECHA neporušila procesní práva žalobkyně a její právo na spravedlivé řízení, žalobkyně tvrdí, že řízení a jeho výsledek by byly zcela odlišné.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení zásady proporcionality.

                           —

                           Žalobkyně tvrdí, že napadené rozhodnutí nebylo v souladu se zásadou proporcionality jako právní zásadou EU a tuto zásadu porušilo. Žalobkyně tvrdí, že napadené rozhodnutí není vhodné ani nezbytné, nepředstavuje nejméně omezující opatření, a že způsobené nevýhody byly nepřiměřené sledovaným cílům.

               5.

               Pátý žalobní důvod vycházející z nesprávného výkladu požadavků na údaje podle REACH.

                           —

                           Žalobkyně tvrdí, že ECHA se dopustila nesprávného posouzení při výkladu požadavků na informace ohledně přílohy X, bodu 8.7.2., neboť ve skutečnosti neexistuje faktický požadavek provést studii prenatální vývojové toxicity na dalším druhu. Žalobkyně tedy tvrdí, že ECHA přijala napadené rozhodnutí bez právního základu a jeho přijetím překročila svou diskreční pravomoc.