title: Věc C-647/15: Žaloba podaná dne 3. prosince 2015 – Maďarsko v. Rada Evropské unie

text:
               1.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/43

         Žaloba podaná dne 3. prosince 2015 – Maďarsko v. Rada Evropské unie
   (Věc C-647/15)
   (2016/C 038/56)
   Jednací jazyk: maďarština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Maďarsko (zástupce: M. Z. Fehér, zmocněnec)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání žalobce

   Maďarsko navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil rozhodnutí Rady (EU) 2015/1601 ze dne 22. září 2015, kterým se stanoví dočasná opatření v oblasti mezinárodní ochrany ve prospěch Itálie a Řecka (1) (dále jen „napadené rozhodnutí“);

               —

               podpůrně v případě, že nevyhoví prvnímu návrhovému žádání, zrušil napadené rozhodnutí v rozsahu, v němž se týká Maďarska;

               —

               uložil Radě náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

               1.

               Maďarská vláda má za to, že čl. 78 odst. 3 SFEU neposkytuje Radě vhodný právní základ pro přijetí napadeného rozhodnutí. Článek 78 odst. 3 SFEU neopravňuje Radu k přijetí legislativního aktu, a tudíž ani k přijetí opatření stanovených v napadeném rozhodnutí, konkrétně opatření zahrnujících výjimku ze závaznosti legislativního aktu, v daném případě nařízení (EU) č. 604/2013 (2). Z hlediska obsahu představuje napadené rozhodnutí vzhledem k tomu, že stanoví výjimku z nařízení č. 604/2013, legislativní akt, takže základem pro jeho přijetí nemůže být čl. 78 odst. 3 SFEU, který Radu opravňuje k přijímání aktů toliko nelegislativním postupem, tedy nelegislativních aktů. Pro případ, že by Soudní dvůr navzdory výše uvedenému dospěl k závěru, že čl. 78 odst. 3 SFEU může být základem pro přijetí právního aktu zahrnujícího výjimku z legislativního aktu, maďarská vláda uvádí, že uvedená výjimka nemůže být taková, aby narušila podstatu legislativního aktu a vedla k obsahovému vyprázdnění jeho základních ustanovení, jak tomu je v případě napadeného rozhodnutí.

               2.

               S institutem „dočasných opatření“, uvedeným v čl. 78 odst. 3 SFEU, je neslučitelné opatření přijaté na dobu 24 měsíců – a v určitých případech na dobu 36 měsíců – jehož důsledky navíc přetrvávají i po uplynutí řečené doby. Napadené rozhodnutí jde nad rámec oprávnění přiznaného Radě článkem 78 odst. 3 SFEU, neboť pro účely určení doby jeho platnosti nebyla zohledněna doba nezbytná k přijetí legislativního aktu založeného na čl. 78 odst. 2 SFEU.

               3.

               Rada přijetím napadeného rozhodnutí porušila čl. 293 odst. 1 SFEU, neboť se odchýlila od návrhu Komise, aniž dospěla k jednomyslnosti.

               4.

               Napadené rozhodnutí stanoví výjimku z legislativního aktu a z hlediska obsahu představuje legislativní akt, takže pro účely jeho přijetí – za předpokladu, že vůbec mohl být přijat na základě čl. 78 odst. 3 SFEU – mělo být dodrženo právo vnitrostátních parlamentů vypracovávat stanoviska k legislativním aktům, uznané v protokolech č. 1 a 2 připojených ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o fungování Evropské unie.

               5.

               Po konzultaci s Evropským parlamentem změnila Rada znění návrhu podstatným způsobem, a navzdory tomu nepožádala Evropský parlament o novou konzultaci.

               6.

               V okamžiku přijetí Radou nebyly k dispozici jazykové verze návrhu rozhodnutí v úředních jazycích Unie.

               7.

               Napadené rozhodnutí je dále protiprávní proto, že jeho přijetí je v rozporu s článkem 68 SFEU a se závěry Evropské rady ze zasedání konaného ve dnech 25. a 26. června 2015.

               8.

               Napadené rozhodnutí je v rozporu se zásadou právní jistoty a zásadou jasnosti právní úpravy, neboť v něm z mnoha hledisek není objasněno, jakým způsobem mají být jeho ustanovení uplatňována ani jaký je vztah mezi jeho ustanoveními a ustanoveními nařízení č. 604/2013. Mezi těmito nejasnými hledisky je nejpatrnější problematika uplatňování procesních norem a záruk v souvislosti s přijetím rozhodnutí o relokaci, jakož i skutečnost, že v napadeném rozhodnutí nejsou jasně stanovena kritéria výběru pro účely relokace a že není náležitě upraveno postavení žadatelů v členském státě relokace. Napadené rozhodnutí je v rozporu s Ženevskou úmluvou o právním postavení uprchlíků (3), neboť odnímá žadatelům právo pobývat na území členského státu, v němž podali žádost, a umožňuje jejich relokaci do jiného členského státu, aniž nevyhnutelně existuje prokazatelná faktická vazba žadatele na členský stát relokace.

               9.

               Napadené rozhodnutí je v rozporu se zásadou nezbytnosti a zásadou proporcionality. Napadené rozhodnutí vzhledem k tomu, že Maďarsko – na rozdíl od původního návrhu Komise – nebylo začleněno do skupiny členských států, které jsou příjemci pomoci, postrádá odůvodnění, proč stanoví relokaci 120 000 žadatelů o mezinárodní ochranu. S ohledem na to, že v napadeném rozhodnutí není stanovena žádná relokace z Maďarska, je původně navržený počet 120 000 žadatelů svévolný a odtržený jak od situace popsané v návrhu Komise, tak od situace, kterou bylo skutečně třeba řešit. Je nepřijatelné – zejména vzhledem k tomu, že jde o dočasné opatření přijaté podle čl. 78 odst. 3 SFEU – aby rozhodnutí o konečné relokaci téměř poloviny žadatelů spadajících do jeho působnosti záviselo na budoucích okolnostech.

               10.

               Podpůrně maďarská vláda tvrdí, že napadené rozhodnutí je v souvislosti s Maďarskem v rozporu se zásadou proporcionality, neboť navzdory všeobecné povědomosti o tom, že jde o členský stát, na jehož území vstoupilo velké množství nelegálních imigrantů a v němž bylo podáno velké množství žádostí o mezinárodní ochranu, mu byly uloženy povinné kvóty coby přijímajícímu členskému státu. Napadené rozhodnutí není v souvislosti s Maďarskem v souladu s čl. 78 odst. 3 SFEU, protože s požadavkem stanoveným v citovaném ustanovení, podle kterého lze opatření přijmout ve prospěch členských států dotčených náhlým přílivem státních příslušníků třetích zemí, je neslučitelné opatření, které jednomu z takových členských států ukládá jen povinnosti.

      (1)  Úř. věst. L 248, s. 80.

      (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 604/2013 ze dne 26. června 2013, kterým se stanoví kritéria a postupy pro určení členského státu příslušného k posuzování žádosti o mezinárodní ochranu podané státním příslušníkem třetí země nebo osobou bez státní příslušnosti v některém z členských států (Úř. věst. L 180, s. 31).

      (3)  Ženevská úmluva o právním postavení uprchlíků ze dne 28. července 1951 ve znění Newyorského protokolu ze dne 31. ledna 1967.


title: Věc C-525/10 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 10. listopadu 2010 Mariyusem Noko Ngelem proti usnesení Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 10. prosince 2009 ve věci T-390/09, Mariyus Noko Ngele v. Evropská komise

text:
               7.5.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 139/12

         Kasační opravný prostředek podaný dne 10. listopadu 2010 Mariyusem Noko Ngelem proti usnesení Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 10. prosince 2009 ve věci T-390/09, Mariyus Noko Ngele v. Evropská komise
   (Věc C-525/10 P)
   2011/C 139/19
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Mariyus Noko Ngele (zástupce: F. Sabakunzi, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská komise
   Soudní dvůr (osmý senát) usnesením ze dne 10. března 2011 prohlásil kasační opravný prostředek za nepřípustný.


title: Věc T-492/12: Usnesení Tribunálu ze dne 10. prosince 2013 — von Storch a další v. ECB ( „Žaloba na neplatnost — Rozhodnutí přijatá ECB — Technické parametry související s přímými transakcemi Eurosystému — Opatření k zachování dostupnosti zajištění — Dočasná opatření týkající se refinančních operací Eurosystému a způsobilosti zajištění — Neexistence bezprostředního dotčení — Nepřípustnost“ )

text:
               15.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/32

         Usnesení Tribunálu ze dne 10. prosince 2013 — von Storch a další v. ECB
   (Věc T-492/12) (1)

   (Žaloba na neplatnost - Rozhodnutí přijatá ECB - Technické parametry související s přímými transakcemi Eurosystému - Opatření k zachování dostupnosti zajištění - Dočasná opatření týkající se refinančních operací Eurosystému a způsobilosti zajištění - Neexistence bezprostředního dotčení - Nepřípustnost)
   2014/C 45/53
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobci: Sven A. von Storch (Berlín, Německo) a 5 216 dalších žalobců, jejichž jména jsou uvedena v příloze usnesení (zástupci: M. Kerber a B. von Storch, advokáti)

      Žalovaná: Evropská centrální banka (ECB) (zástupci: C. Kroppenstedt a G. Gruber, zmocněnci, ve spolupráci s H. G. Kamannem, advokát)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení jednak rozhodnutí Evropské centrální banky ze dne 6. září 2012 o řadě technických parametrů souvisejících s přímými transakcemi Eurosystému na sekundárních trzích státních dluhopisů a dále rozhodnutí Evropské centrální banky ze dne 6. září 2012 o dodatečných opatřeních k zachování dostupnosti zajištění pro protistrany s cílem zachovat jim přístup k operacím Eurosystému na poskytování likvidity, a podpůrně obecných zásad Evropské centrální banky ze dne 10. října 2012, kterými se mění obecné zásady ECB/2012/18 o dodatečných dočasných opatřeních týkajících se refinančních operací Eurosystému a způsobilosti zajištění (BCE/2012/23) (Úř. věst. L 284, s. 14).

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Sven A. von Storch a 5 216 dalších žalobců, jejichž jména jsou uvedena v příloze usnesení, ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou centrální bankou (ECB).

      (1)  Úř. věst. C 32, 2.2.2013.


title: Věc T-398/13: Žaloba podaná dne 2. srpna 2013 — TVR Automotive v. OHIM — TVR Italia (TVR)

text:
               21.9.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 274/24

         Žaloba podaná dne 2. srpna 2013 — TVR Automotive v. OHIM — TVR Italia (TVR)
   (Věc T-398/13)
   2013/C 274/40
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: TVR Automotive Ltd (Whiteley, Spojené království) (zástupci: A. von Mühlendahl a H. Hartwig, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: TVR Italia Srl (Milano, Itálie)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí R 823/2011-2 druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 14. května 2013;

               —

               zrušil žalobu podanou dne 14. dubna 2013 společností TVR Italia Srl proti rozhodnutí B 313 248 námitkového oddělení Úřadu ze dne 14. února 2011;

               —

               uložil Úřadu a TVR Italia Srl náhradu nákladu řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: TVR Italia Srl

      Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka obsahující slovní prvky „TVR Italia“ pro výrobky a služby ve třídách 12, 25 a 37: přihláška ochranné známky Společenství č. 5 699 954

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: žalobkyně

      Namítané ochranné známky nebo označení: národní slovní ochranná známka a ochranná známka Společenství „TVR“ pro výrobky a služby ve třídách 9, 11, 12, 25 a 41

      Rozhodnutí námitkového oddělení: námitce bylo částečně vyhověno

      Rozhodnutí odvolacího senátu: rozhodnutí námitkového oddělení bylo zrušeno a odvolání bylo zamítnuto

      Dovolávané žalobní důvody:

               —

               porušení čl. 42 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 207/2009;

               —

               porušení zásad překážky věci rozsouzené a ne bis in idem, jakož i ustanovení čl. 42 odst. 2 ve spojení s článkem 15 nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-275/06: Žaloba podaná dne 4. října 2006 – Omya v. Komise

text:
               2.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 294/59

         Žaloba podaná dne 4. října 2006 – Omya v. Komise
   (Věc T-275/06)
   (2006/C 294/119)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Omya AG (Oftringen, Švýcarsko) (zástupce: J. Flynn, Barrister, a C. Ahlborn, Solicitor)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobkyně

               —

               […] Omya proto na základě toho navrhuje Soudnímu dvoru, aby zrušil rozhodnutí a uložil Komisi náhradu nákladů řízení Omya.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně usiluje o zrušení rozhodnutí Komise C(2006) 3163 konečné ze dne 19. července 2006 ve věci spojení podniků COMP/M.3796, kterým Komise prohlásila, že převzetí obchodu se sráženým uhličitanem vápenatým žalobkyní od J.M.Huber Corporation je slučitelné se společným trhem a fungováním Dohody o Evropském hospodářském prostoru. Komise dále uložila určité podmínky a povinnosti, které má žalobkyně splnit.
   Žalobkyně uplatňuje, že (a) problémy v oblasti hospodářské soutěže, které Komise zjistila, jsou neopodstatněné a (b) že žalobkyni skutečně uložená nápravná opatření jsou v každém případě nepřiměřená a nejsou odůvodněná problémy zjištěnými Komisí a nemohou mít takové účinky, které tvrdí Komise.
   Žalobkyně se na podporu své žaloby dovolává třech žalobních důvodů.
   Zaprvé, žalobkyně uvádí, že se Komise dopustila zjevného pochybení, když došla k závěru, že transakce by značně narušila účinnou hospodářskou soutěž.
   Zadruhé, žalobkyně tvrdí, že se Komise dopustila zjevně nesprávného posouzení a porušila zásadu proporcionality tím, že požadovala převod továrny Kuusankoski.
   Zatřetí, žalobkyně tvrdí, že Komise porušila podstatné procesní náležitosti, když řádně neposoudila důkazy ve svém spisu a neumožnila žalobkyni přístup ke všem relevantním dokumentům, čímž porušila právo obhajoby žalobkyně.


title: Věc T-427/14: Žaloba podaná dne 12. června 2014 – Almoauto v. Komise

text:
               4.8.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 253/56

         Žaloba podaná dne 12. června 2014 – Almoauto v. Komise
   (Věc T-427/14)
   2014/C 253/75
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Almoauto, SA [Alcorcón (Madrid), Španělsko] (zástupci: J. García Muñoz, J. Jiménez-Blanco a J. Corral García, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí;

               —

               uložil Komisi náhradu veškerých nákladů vynaložených v řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou tytéž, jaké byly uvedeny ve věci T-392/14, Gutser v. Komise.


title: Věc T-239/14: Žaloba podaná dne 20. dubna 2014 – Monard v. Komise

text:
               7.7.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 212/36

         Žaloba podaná dne 20. dubna 2014 – Monard v. Komise
   (Věc T-239/14)
   2014/C 212/46
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Eva Monard (Kessel-Lo, Belgie) (zástupce: R. Antonini, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Evropské komise ref. č. Ares(2014) 321920 (č. SG.B.4/RH/rc-sg.dsg2.b.4(2014) 285433), přijaté dne 10. února 2014 generálním tajemníkem podle článku 4 prováděcích pravidel k nařízení (ES) č. 1049/2001 v souvislosti s potvrzující žádostí Evy Monard o přístup k dokumentům podle nařízení (ES) č. 1049/2001 (GESTDEM 4641/2011),

               —

               uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod, kterým je tvrzeno, že Komise byla povinna umožnit žalobkyni přístup k dokumentům podle článku 1 Smlouvy o Evropské unii („SEU“), článků 15 a 298 Smlouvy o fungování Evropské unie („SFEU“), základního práva na přístup k dokumentům, čl. 6 odst. 1 SEU ve spojení s článkem 42 Listiny základních práv Evropské unie ze dne 7. prosince 2000, jak byla změněna dne 12. prosince 2007 ve Štrasburku („Listina“) a čl. 2 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise („nařízení č. 1049/2001“). To je potvrzeno i použitím čl. 4 odst. 3 nařízení č. 1049/2001 a contrario. Tím, že tak neučinila a že se (nesprávně) opřela o výjimky stanovené v čl. 4 odst. 1 písm. a) třetí odrážce a čl. 4 odst. 2 druhé a třetí odrážce nařízení č. 1049/2001, uplatnila Komise relevantní ustanovení nesprávně a zneužila své pravomoci. Komise rovněž uplatnila nesprávně čl. 4 odst. 6 a čl. 4 odst. 7 a zneužila pravomoci, které má na základě těchto ustanovení.

               2.

               Druhý žalobní důvod, kterým je tvrzeno, že Komise porušila článek 1 SEU, články 15 a 298 SFEU, základní právo na přístup k dokumentům, čl. 6 odst. 1 SEU ve spojení s článkem 42 Listiny a čl. 8 odst. 1 a odst. 2 nařízení č. 1049/2001 tím, že nevyřídila potvrzující žádost bez prodlení a prodloužila lhůtu pro vyřízení této potvrzující žádosti v případě, který nebyl výjimečný. Komise tak neoprávněným odložením přijetí rozhodnutí o potvrzující žádosti žalobkyně zneužila své pravomoci a nesprávně uplatnila relevantní ustanovení.


				|

		52012DC0278

			SDĚLENÍ KOMISE RADĚ týkající se konzultace k rybolovným právům pro rok 2013 /* COM/2012/0278 final */

			   	SDĚLENÍ KOMISE
RADĚ
týkající se konzultace k rybolovným právům pro rok 2013

1.           Úvod
Tento konzultační dokument vyjadřuje
názory Evropské komise na to, jak by měly být stanoveny celkové
přípustné odlovy („TAC“) a intenzita rybolovu v evropských vodách a pro
evropské rybáře v roce 2013 a u některých populací v období
2013–2014. Členské státy, regionální poradní sbory (RAC) a Poradní výbor
pro rybolov a akvakulturu se vyzývají, aby předložily své názory Komisi ke
zvážení před přijetím konečného rozhodnutí o návrzích Komise.
Bylo rozhodnuto o novém přístupu ke
stanovování celkových přípustných odlovů pro populace, u nichž není k
dispozici úplné kvantitativní poradenství; tento přístup vychází z
kvalitativního poradenství a z využívání postupů posuzování, jež jsou
méně náročné na údaje při poskytování poradenství od
vědeckých institucí (oddíl 4.1).
Na základě vědeckých doporučení
ohledně stavu lovených populací ryb v evropských a v přilehlých
vodách a hospodářských údajů poskytnutých členskými státy byly
shrnuty nejnovější informace o vývoji společné rybářské politiky
v posledních letech.
Cílem stanovení úrovní celkových přípustných
odlovů, kvót a intenzity rybolovu by mělo nadále zůstat postupné
ukončování nadměrného rybolovu. Nadměrný rybolov
představuje riziko obchodního kolapsu. Ukončení nadměrného
rybolovu znamená, že by bylo možno při snížené rybolovné činnosti, s
menším množstvím paliva a menšími rybolovnými zařízeními lovit stejné nebo
i větší množství ryb. Smyslem je odebrat z moře každý rok takové množství
ryb, aby se rybám umožnilo růst a rozmnožovat se na úroveň jejich
největší plodnosti za běžných ekologických podmínek. Za těchto
podmínek budou úlovky, které jsou z rybích populací dlouhodobě
odebrány, na své maximální udržitelné úrovni. Evropská komise a členské
státy Unie se v roce 2002 zavázaly, že do roku 2015 dosáhnou cíle maximálního
udržitelného výnosu. Plán pro přechod na maximální udržitelný výnos
vypracovala Komise v roce 2006[1].
Členské státy v Radě vyzvaly v roce 2007 Komisi, aby se
zaměřila na maximální udržitelný výnos, a zdůraznily
potřebu shromáždit vědecká doporučení, zavést dlouhodobé plány s
posouzením dopadů a konzultace se zúčastněnými stranami.
Dosažení a udržení maximálního udržitelného výnosu
bude významným přínosem a bude zároveň znamenat přeměnu
intenzivního rybolovu omezených zdrojů na rozumnější rybolov
větších populací. Budou ulovena stejná nebo větší množství, ale s
menším dopadem na životní prostředí. Vliv rybolovu na mořské dno bude
menší, vedlejší úlovky zranitelných organismů, včetně
sviňuch, delfínů a jiných mořských savců, budou nižší,
neboť celková intenzita rybolovu bude menší. Vzhledem k vysokým cenám
paliva by se měla jeho spotřeba výrazně snížit, protože rybolov
jedné tuny ryb z četné populace trvá kratší dobu než z populace omezené.
Sníží se tak emise uhlíku, jakož i výdaje vlastníků plavidel za palivo.
Další důležitou výhodou je, že se bude
snižovat množství výmětů. Populace, u nichž probíhá intenzivní
rybolov, jsou většinou složeny z menších a méně hodnotných ryb, které
jsou hozeny zpět do moře buď z důvodu jejich nízké hodnoty
na trhu, nebo proto, že jsou podměrečné a jejich vykládka je proti
platným právním předpisům. Snížením míry rybolovu bude mít více ryb
příležitost dosáhnout obchodovatelné velikosti a pro rybáře bude
mnohem snazší docílit odlovů ryb správné velikosti bez ryb menších.
V roce 2010 vypracovala Mezinárodní rada pro
průzkum moří (ICES) novou formou poradenství ohledně úrovní
celkových přípustných odlovů, které povedou k maximálnímu
udržitelnému výnosu rybolovu do roku 2015. Na tomto novém přístupu
založila Komise své návrhy úrovní celkových přípustných odlovů na rok
2011. Na rok 2013 plánuje ICES dále rozpracovat rámec maximálního udržitelného
výnosu tak, aby poskytoval kvantifikované poradenství ohledně populací, u
nichž dosud takovéto poradenství nebylo možné. Jeho základem bude rozsáhlejší
využívání metod posuzování, které fungují v případě chybějících
údajů, a větší a systematičtější využívání kvalitativních
hodnocení v kvantitativním rámci. Komise vítá tento přístup, který
významně zlepší informační základnu, z níž vycházejí návrhy celkových
přípustných odlovů.
2.           Stav populací ryb
Je znepokojivé, že v evropských vodách
chybějí úplné údaje u 65 % populací a pouze u 22 % populací v
rámci celkových přípustných odlovů je známo, že nejsou loveny
nadměrně (příloha I). V posledních letech navíc klesá počet
populací, které mohou být zařazeny v rámci bezpečných biologických
limitů (ze 47 % v roce 2003 na 35 % v roce 2012). Není jasné,
nakolik to může ovlivňovat údaje (tj. jsou to nejvíce ohrožené
populace, které již nejsou posuzovány?).
U posuzovaných populací se však zdá, že se jejich
stav zlepšuje, i když jen pomalu: podíl nadměrně lovených[2] populací v Atlantském
oceánu a v přilehlých mořích se snížil ze 32 z celkem 34
populací v roce 2004 na 18 z celkem 38 populací v roce 2011, tj. z 94 % na
47 % (podrobnosti viz příloha I). Dosažení maximálního udržitelného výnosu
je reálný a dosažitelný cíl. Nově mezi populace, které již nejsou
považovány za nadměrně lovené, patří ďasovití v iberských
vodách Atlantského oceánu, treska modravá, jazyk obecný v Keltském moři,
treska jednoskvrnná v oblasti západně od Skotska, sleď obecný v
Severním moři, platýs v Severním moři a sleď obecný v Botnickém
zálivu. Na rok 2012 mohlo být zvýšeno několik celkových přípustných
odlovů, což bude znamenat dodatečný příjem pro rybáře ve
výši přes 135 milionů EUR. Díky rybářské politice založené na
maximálních udržitelných výnosech se již začaly zvyšovat dodávky ryb
spotřebitelům a s tím i potenciálně počet pracovních míst a
příjmy osob pracujících v odvětví rybolovu a ve zpracovatelském
odvětví.
Současné poznatky o stavu populací ryb jsou
shrnuty v příloze I a jsou stručně popsány níže podle
jednotlivých oblastí[3].

Pelagické populace v severovýchodním Atlantiku: Všechny hlavní pelagické populace kromě makrel jsou nyní loveny
na úrovních v rámci maximálního udržitelného výnosu a na rok 2012 byly
stanoveny odpovídající celkové přípustné odlovy. Unie se mnohokrát
pokusila zajistit, aby se Island a Faerské ostrovy připojily k dohodě
mezi Norskem a EU o udržitelném řízení populace makrel. Úhrnná hodnota
celkových přípustných odlovů makrel, kterou stanovily EU, Norsko,
Faerské ostrovy a Island v roce 2012, byla o 36 % vyšší než podle
vědeckého doporučení (kromě ruských odlovů). Míra rybolovu
makrel se zcela vymyká mezím udržitelného rybolovu, a pokud se nepodaří
dosáhnout dohody o udržitelném řízení této populace s Islandem a Faerskými
ostrovy, dojde v příštích letech k poklesu této populace. Tato
chybějící dohoda a ukončení řádného řízení vedly k tomu, že
makrely ztratily certifikaci Marine Stewardship Council (Rady pro správu
moří) jakožto populace řízená udržitelným způsobem.
V Severním moři, ve Skagerraku a Kattegatu
jsou platýs evropský, treska jednoskvrnná, sleď obecný, humr severský a
jazyk obecný (pouze ve Skagerraku a Kattegatu) loveni v souladu s mírami
úmrtnosti dané rybolovem na úrovni maximálního udržitelného výnosu. U jiných
populací není stav známý nebo jsou loveny nadměrně. Celkové
přípustné odlovy překročily v roce 2012 vědecky
doporučenou úroveň o 5 %, zatímco v roce 2011 to bylo o 11 %, v
roce 2010 o 17 % a v roce 2009 o 37 %.
Mnohé populace v oblasti západně od
Skotska, v Irském moři a Keltském moři jsou malé a jejich posouzení
nejisté. ICES ohlásila u řady populací problémy se zaznamenáváním
úlovků a jiných údajů, včetně výmětů. Pět
populací je natolik zdecimováno, že podle vědeckého doporučení by
měly být odlovy sníženy na nejnižší možnou úroveň. Z 18 populací, u
nichž mohlo být provedeno posouzení z hlediska maximálního udržitelného výnosu,
byla nadměrně lovena třetina a míra odlovu u 12 populací
odpovídala cílům maximálního udržitelného výnosu nebo byla nižší.
Sleď obecný v Keltském moři a treska jednoskvrnná v oblasti západně
od Skotska vykázali v poslední době vítané zlepšení, ale již nyní vysoké
výměty tresky obecné, tresky jednoskvrnné a tresky bezvousé budou
ještě větší, jestliže bude nadále pokračovat intenzivní rybolov
humra severského sítěmi s malými oky a nebudou se ve větší míře
používat selektivní rybolovná zařízení umožňující únik malých ryb.
Pravidla týkající se složení úlovků, která byla zavedena na ochranu této
populace v době, kdy byla na nízké úrovni, byla nyní zrušena[4]. Členské státy se zavázaly
zavést za účelem snížení výmětů selektivnější lovná
zařízení.
K dispozici je jen několik hodnocení
stavu populací v Biskajském zálivu a v iberských vodách Atlantského
oceánu. Populace štikozubce novozélandského je v lepším stavu díky dobrému
doplňování mladých jedinců, ale úlovky se v roce 2011 pohybovaly
opět vysoko nad kvótou, a dlouhodobá udržitelnost této populace je tudíž
ohrožena a ceny na trhu nízké. Komise a Španělsko vypracovávají
akční plán, na jehož základě by se měl upravit vnitrostátní
systém záznamů o úlovcích a intenzitě rybolovu tak, aby řešil
výše uvedenou situaci. Audity systémů záznamů o úlovcích a
intenzitě rybolovu v jiných členských státech v oblasti Atlantiku
budou dokončeny během léta 2012. V případě humra severského
v Kantaberském moři stále platí doporučení zastavit jeho rybolov.
V Baltském moři zůstává
nadměrně loveno pět ze sedmi známých populací. Pouze treska
obecná ve východní části Baltského moře a sleď obecný v
Botnickém moři jsou loveni na úrovni maximálního udržitelného výnosu.
Ve Středozemním moři je 80 %
zkoumaných zdrojů loveno nadměrně a některé jsou na nízké
úrovni (příloha Ib). Počet a kvalita
posouzení, i když jsou i nadále geograficky nevyvážené a nepravidelné, se
nadále zvyšují a zahrnují nyní více než 100 populací z 27 druhů; nicméně
pouze 63 % hodnocených populací bylo klasifikováno podle kritérií
maximálního udržitelného výnosu. Stav 37 % populací zůstává neznámý.
Vzhledem k tomu, že posuzování bylo zahájeno teprve nedávno a ne všechny
populace jsou posuzovány každoročně, není možné využít těchto
údajů ke sledování vývoje stavu populací v čase.
V Černém moři se situace
výrazně nezměnila. Šprot obecný je
díky nedávným silným doplněním v dobrém stavu a jeho populace je lovena
udržitelným způsobem, zatímco pakambaly velké jsou stále loveny
výrazně nadměrně.
3.           Ekonomická analýza
V mnoha odvětvích evropského rybolovného
průmyslu, zejména v odvětví lovu druhů žijících při
dně, se očekává nízká ekonomická výkonnost. Důvody jsou dva.
Za prvé, přetrvávající špatný stav mnoha
populací ryb znamená, že míry odlovu jsou nižší a náklady související s
rybolovem – a především se spotřebou paliva – jsou vyšší, než je
nezbytné. Již na rok 2012 však bylo možné zvýšit celkové přípustné odlovy
v hodnotě nejméně 135 milionů EUR, což naznačuje, že krátkodobý
negativní ekonomický a sociální dopad vyplývající z přechodu na maximální
udržitelný výnos by mohl být navzdory obavám nižší. Předpokládaný
dlouhodobý pozitivní přínos maximálního udržitelného výnosu se ukazují
dříve, než se očekávalo. Nicméně finanční odolnost
odvětví je v současné době stále poměrně nízká.
Za druhé, ceny paliva se opět dostaly blízko
k rekordním hodnotám z července roku 2008 a ceny ryb na hlavních
spotřebitelských trzích nepatrně poklesly. Do určité míry lze
tyto tlaky vyrovnat pomocí pohonů s nižší spotřebou paliva,
změnami v chování při rybolovu a změnami rybolovných
zařízení. Posílit stabilitu odvětví by mohlo i vylepšení
marketingových strategií. K ekonomické účinnosti a stabilitě však
může nejvíce přispět postupné ukončování nadměrného
rybolovu vzhledem ke stoupajícím nákladům a nižším cenám produktů.
Nejnovější údaje o zaměstnanosti, které
jsou k dispozici (za rok 2009), ukazují, že celkový počet rybářů
pracujících v rybářském loďstvu EU (s výjimkou Řecka, jež údaje
nepředložilo) činil 134 700 – pokles o přibližně
8 % v porovnání s rokem 2005. Zaměstnanost v tomto odvětví se
tedy stále snižuje. Pro zastavení této sestupné tendence je nezbytné zlepšit
základní stav rybolovných zdrojů.
4.           Směry politiky
4.1.        Vývoj vědeckých doporučení
pro populace, kde jsou informace neúplné
V roce 2011 mohlo být poskytnuto kvantifikované
vědecké doporučení k nadměrnému rybolovu z hlediska Fmsy
[5](kromě hlubinných
druhů) pro 38 populací z celkových 92 v severovýchodním Atlantiku, tj.
41 % populací, i když se tato doporučení týkají většinou
větších a obchodně významných zdrojů. Celkem se tato
doporučení týkají dvou milionů tun rybolovných práv z celkových 2,5
milionu tun odpovídajících rybolovných práv (tj. 80 % množství úlovku). Ve
Středozemním a Černém moři mohlo být poskytnuto doporučení
ohledně nadměrného rybolovu u 65 ze 103 populací (63 %)
zkoumaných v roce 2011.
V Atlantském oceánu, Severním a Baltském moři
vzrostl počet populací, u nichž mohlo být předloženo vědecké
stanovisko ohledně maximálního udržitelného výnosu, z 34 v roce 2005 na 39
v roce 2010 a v roce 2012 bylo těchto populací 38. Je zde lehce klesající
tendence v podílu populací, u nichž je k dispozici kvantifikovaná analýza a
prognóza. Podíl populací, kde není vědecké stanovisko k dispozici, se
zvýšil z 45 % v roce 2003 na 52 % v roce 2006 a poté v roce 2012
opět poklesl na 36 %.
Důvody, proč chybí doporučení, jsou
různé: chybějící nebo nespolehlivé údaje o úlovcích, neúplné
průzkumy nebo nesprávný odběr vzorků, nejisté údaje ohledně
biologie populace, jakož i nedostatek lidských zdrojů v procesu
vědeckého poradenství. Poskytování vědeckých údajů o rybolovu
podle rámce EU pro shromažďování údajů[6]
je v působnosti členských států a tyto povinnosti nebyly v
řadě případů v plné míře splněny navzdory
finančním prostředkům poskytovaným EU. V roce 2011 vyzvala
Komise a Rada členské státy, aby zlepšily dostupnost údajů o
populacích uvedených v tabulce 1. Výsledky tohoto opatření se objeví v
příštím stanovisku ICES, tedy v červnu 2012.
Tabulka 1 – Populace,
které jsou předmětem společného prohlášení Rady a Komise ke
zlepšení dostupnosti údajů v evropských vodách severovýchodního Atlantiku
a Baltského moře.
 Populace || Oblasti
 Ďasovití || [Severní moře a] oblast západně od Skotska
 Ďasovití || Keltské moře
 Ďasovití || Biskajský záliv
 Treska jednoskvrnná || Keltské moře
 Kranasi || Severní moře
 Pakambaly rodu Lepidorhombus || Keltské moře
 Pakambaly rodu Lepidorhombus || Biskajský záliv
 Platýs evropský || Irské moře
 Platýs evropský || Keltské moře (oblast VIIfg)
 Platýs evropský || Baltské moře
 Treska sajda || oblast západně od Skotska
 Treska sajda || Keltské moře
 Rejnokovití || oblast západně od Skotska
 Šprot obecný || Lamanšský průliv
 Šprot obecný || Severní moře
 Treska bezvousá || Keltské moře
Na základě dalších vědeckých studií v
roce 2012 se očekává, že se rozsah vědeckých doporučení
rozšíří na více populací, nebo dokonce na většinu z nich. Zatímco v
roce 2011 to bylo 44 populací, u nichž nemohlo být dokončeno vědecké
posouzení, toto číslo se v roce 2012 pravděpodobně sníží na přibližně
10 až 12. To bude vyžadovat používání takových metod hodnocení a poradních
postupů, které jsou v evropském poradenství nové, ale které byly
řádně prozkoušeny a otestovány jinde. Umožní zohledňovat
specifická hlediska jednotlivých případů, jak bylo doporučeno v
rámci veřejné konzultace v roce 2011.
Komise očekává, že použije tato nová
doporučení jako základ pro své návrhy rybolovných práv u těchto
zdrojů v roce 2013 a případně v roce 2014. Avšak v
případě, že vědecké doporučení nebude k dispozici a
nejistota bude vyšší, je nadále v souladu se zásadou předběžné
opatrnosti[7]
vhodné použít pro stanovení rybolovných práv opatrnější přístup.
Mezitím by měly členské státy na tuto
otázku vyčlenit dostatečné zdroje a bezodkladně dodat nezbytné
informace, které umožní odhadnout stav populací. Komise bude i nadále
podporovat rozvoj společných norem a programů pro sledování a
posuzování populací v oblasti Středozemního a Černého moře,
včetně těch, které jsou sdíleny se třetími zeměmi.
Budou svolány odborné pracovní skupiny, které se zaměří na ty
populace a oblasti, jimž byla z vědeckého pohledu dosud věnována malá
pozornost.
4.2.        Intenzita rybolovu
Intenzita rybolovu (omezení času stráveného
rybářskými plavidly na moři) je spolu s celkovými přípustnými
odlovy řízena za účelem snížení výmětů a nezákonného
rybolovu. Řízení intenzity rybolovu je ochranné opatření, které se
používá v několika dlouhodobých plánech řízení, např. v
případě tresky obecné v Severním a Baltském moři, platýse
evropského a jazyka obecného v Severním moři, jazyka obecného v
západní části Lamanšského průlivu a populací štikozubce
novozélandského a humra severského (příloha II).
Příloha II ukazuje obecnou, i když
poněkud nepravidelnou, tendenci ke snižování intenzity rybolovu od roku
2003 nebo 2004 do roku 2010.
Celkově se intenzita nejvíce snižuje v
Baltském moři, Severním moři, Kattegatu, Irském moři a
západně od Skotska, ale o něco méně v západní části
Lamanšského průlivu. Až do roku 2009 bylo zaznamenáno pouze malé snížení
intenzity v iberských vodách Atlantského oceánu. Celková intenzita se však
lehce zvýšila v letech 2010 až 2011 ve střední části Baltského
moře a také v západní části Lamanšského průlivu u rybolovu
používajícího vlečné sítě vlečené pomocí výložníků na
bocích plavidla.
Je zřejmé, že v této oblasti nebyla dosud
opatření na snížení intenzity rybolovu v účinnosti.
V průběhu roku 2012 provede Komise
přezkum režimů řízení intenzity rybolovu až dosud zavedených v
EU. V jeho rámci se uskuteční dne 5. července 2012 veřejné
zasedání, na němž se bude projednávat široký okruh otázek, které vznesli
vědci, členské státy, zúčastněné strany i průmysl a
jehož cílem bude pokročit do značné míry kupředu v problematice
zjednodušeného řízení populací v rámci reformované společné
rybářské politiky.
5.           Řízení prostřednictvím
víceletých plánů
Komise začala s přípravou nahrazení
stávajících plánů řízení založených na jedné populaci plány
řízení pro více populací. Jako první bude předložen návrh plánu pro
více populací v Baltském moři, který se bude zabývat i vzájemným
biologickým působením, jako je např. predace nebo konkurenční
boj. Pracuje se rovněž na plánu smíšeného rybolovu pro Severní moře,
který zahrne technické interakce, tj. způsob, jakým různá
loďstva a lovná zařízení loví různé směsi ryb.
Jakmile budou předloženy spolehlivé
vědecké poznatky, mají následovat plány smíšeného rybolovu pro Keltské
moře, Irské moře a oblast západně od Skotska. Plánují se návrhy
na změnu současných plánů pro jazyka obecného v Biskajském
zálivu a štikozubce novozélandského a humra severského, nicméně budou
závislé na dostupnosti údajů z dotyčných rybolovných oblastí.
V letech 2009 až 2011 přijala Komise návrhy
plánů pro sardel obecnou v Biskajském zálivu a lososa obecného v Baltském
moři a západní populace kranase; tyto návrhy projednává v současnosti
Parlament a Rada.
Ve Středozemním moři se bude nadále
usilovat o konsolidaci vědeckého poradenství u rostoucího počtu
druhů a populací, aby bylo možno vypracovat mezinárodní dlouhodobé
rybolovné plány. Podle nařízení týkajícího se Středozemního moře[8] by členské státy EU
měly vypracovat víceleté plány na vnitrostátní úrovni. I přes
značné zpoždění došlo k určitému pokroku při provádění
této povinnosti, která je pečlivě sledována a podporována. V zájmu
dalšího urychlení tohoto procesu již Komise zahájila fázi postupu před
soudním řízením vůči několika členských státům a
tato opatření budou v roce 2012 pokračovat. Pokud jde o sdílené
populace, plánuje následné kroky i Generální komise pro rybolov ve
Středozemním moři.
Očekává se, že tato opatření by
měla pomoci při přijímání rozhodnutí o zavádění
mezinárodních víceletých plánů.
6.           Pracovní metoda pro navrhování celkových
přípustných odlovů
Měly by se použít tyto zásady:
Pokud existují dlouhodobé plány pro celkové
přípustné odlovy nebo úrovně intenzity rybolovu, musí být dodrženy.
Komise rovněž navrhne takové celkové přípustné odlovy nebo
úrovně intenzity rybolovu, které budou odpovídat návrhům Komise na
dlouhodobé plány řízení.
V případě, že celkové přípustné
odlovy a další opatření byly dohodnuty s třetími zeměmi, musí
být provedeny.
Pokud existují vědecká doporučení
vycházející ze souhrnných údajů a kvantitativní analýzy i prognóz podle
„rámce pro maximální udržitelný výnos“ předloženého radou ICES, měly
by být celkové přípustné odlovy stanoveny na jejich základě. Pokud
jsou tato doporučení k dispozici, měla by být přímo využita ke
stanovení kvót nebo intenzity rybolovu, i když se počítá s postupným
prováděním tohoto rámce do roku 2015, pokud je to slučitelné s
uvedeným doporučením.
Pokud existuje orientační vědecké
doporučení založené na kvantitativní analýze dostupných údajů (i
pokud není úplné nebo se částečně zakládá na odborném posudku),
mělo by se použít jako základ pro rozhodnutí o celkových přípustných
odlovech.
Pokud vědecké stanovisko neexistuje, je
třeba zachovávat přístup předběžné opatrnosti.
U druhů, které dosud nepodléhaly celkovým
přípustným odlovům ani kvótám, mohou být navrženy celkové
přípustné odlovy, pokud vědecká doporučení signalizují trvalý
nárůst jejich vykládek. Mezi kandidáty v tomto ohledu patří
mořčák evropský a parmice nachová. Pokyny pro nový a rozvíjející se
rybolov budou vypracovány v souladu s prohlášením do zápisu z prosincového
jednání Rady v roce 2010 a 2011. Tyto pokyny budou dodržovat zásady a
osvědčené postupy i mezinárodní normy pro odpovědný rybolov.
Bude třeba pro tyto populace vypracovat klíč pro rozdělování
založený na záznamech o rybolovu za podmínky, že záznamy pocházejí z rybolovu,
který probíhal plně v souladu s platnými předpisy o zachování
zdrojů (např. technickými).
Je nezbytné zajistit co nejlepší soulad mezi
oblastmi regulovanými v rámci celkových přípustných odlovů a
totožností populace, aby rybolovná práva u různých populací odpovídala
stavu druhu z hlediska ochrany a řízení. Z tohoto pohledu je třeba
posoudit řízení humra severského funkčními jednotkami a řízení
dvou populací platýse evropského v Lamanšském průlivu a Komise vyzývá členské
státy, aby v těchto případech podpořily novou potřebnou
úpravu celkových přípustných odlovů. Vyhrazuje si právo zahrnout tuto
úpravu do svých návrhů a vítá konkrétní zpětnou vazbu od
členských států a zúčastněných stran k této otázce. Aby byl
položen základ řízení konkrétních populací v případě platýse
červeného, limandy obecné, platýse bradavičnatého a platýse
protaženého v Severním moři, budou předloženy samostatné zprávy o
vykládkách těchto druhů.
7.           Hlubinné druhy v severovýchodním
Atlantiku
Stav mnoha hlubinných populací vyvolává obavy.
Populace červenice obecné, některých hlubokomořských druhů
žraloků, pražmana červenavého v Biskajském zálivu a hlavouna
tuponosého jsou vyčerpané. U většiny populací platí, že rybolov by
měl být omezen nebo by přinejmenším neměl být dále rozšiřován,
pokud není prokázána udržitelnost těchto populací. V případě
rychle rostoucích druhů, jako je mníkovec bělolemý, mník mořský,
mník modrý, růžicha šedá a tkaničnice tmavá, se může ukázat, že
je možné určit referenční body, které umožní řízení populací na
dlouhodobě udržitelném základě, ale v současné době k
dispozici nejsou.
Celkové přípustné odlovy pro hlubinné druhy
se stanovují každé dva roky, nejnověji na roky 2011 a 2012. Komise
předloží samostatný návrh týkající se rybolovných práv pro hlubinné druhy
na období 2013–2014 na základě pracovní metody popsané výše.
8.           Celkové přípustné odlovy stanovené
členskými státy
Od roku 2011 byla pravomoc stanovit celkové
přípustné odlovy u šesti populací přenesena pouze na ty členské
státy, které tyto populace loví (článek 6 nařízení Rady (ES) č.
57/2011 a nařízení Rady 43/2012). Dochází k tomu – s výhradou záruk
týkajících se řádného řízení – v případech, kdy má zájem na
rybolovné oblasti jen jeden členský stát. Podávání zpráv dotyčnými
členskými státy podle článku 6 se zlepšilo, ačkoli kvalita zpráv
je rozdílná. V některých případech stále chybí údaje, z nichž by
mohla vycházet doporučení ohledně odpovídajících opatření na
řízení populací, a u těchto populací je třeba obzvláštní
opatrnosti. Komise má v úmyslu navrhnout další přenesení pravomocí
ohledně těchto celkových přípustných odlovů. Pokud jde o
populace, u nichž je třeba vyvinout další úsilí, budou následovat další
kroky společně s příslušnými dotčenými členskými
státy.
9.           Časový plán návrhů
Předběžný časový plán by mohl být
takovýto:
 Nařízení o rybolovných právech || Termín předložení doporučení || Návrh Komise || Pravděpodobné přijetí Radou
 Hlubinné druhy 2013–2014 || červen || polovina září || říjen
 Populace EU v Atlantiku a Severním moři (bez mezinárodních jednání nebo dohod) || červen || září || listopad
 Mezinárodní a společné populace v Atlantiku, Severním moři, antarktické oblasti a jiných oblastech || říjen –prosinec || listopad || prosinec
 Baltské moře || květen || počátek září || říjen
 Černé moře || říjen || listopad || prosinec
10.         Závěr
Komise se snaží získat názory na přístup
uvedený v tomto sdělení od členských států, regionálních
poradních sborů a Poradního výboru pro rybolov a akvakulturu.
PŘÍLOHA
Ia – Severovýchodní Atlantik a přilehlé vody
 Tabulka 1 Vědecká stanoviska ke stavu populace || Počet rybích populací
   || 2003 || 2004 || 2005 || 2006 || 2007 || 2008 || 2009 || 2010 || 2011 || 2012 || Průměr
 Populace mimo bezpečné biologické limity || 30 || 29 || 26 || 26 || 26 || 28 || 27 || 22 || 19 || 14 || 25
 Populace v rámci bezpečných biologických limitů || 12 || 10 || 14 || 11 || 12 || 13 || 12 || 15 || 15 || 18 || 13
 % populací v rámci bezpečných biologických limitů || 29% || 26% || 35% || 30% || 32% || 32% || 31% || 41% || 44% || 56% || 35%
 Stav populace neznámý z důvodu nedostatečných údajů || 48 || 53 || 53 || 57 || 58 || 55 || 57 || 60 || 61 || 60 || 56
 % populací ve známém stavu || 47% || 42% || 43% || 39% || 40% || 43% || 41% || 38% || 36% || 35% || 40%
 Tabulka 2 Vědecké doporučení k nadměrnému rybolovu || Počet rybích populací
   || 2003 || 2004 || 2005 || 2006 || 2007 || 2008 || 2009 || 2010 || 2011 || 2012 || Průměr
 Míra rybolovu populace je známa v porovnání s mírou maximálního udržitelného výnosu ||   ||   || 34 || 23 || 32 || 33 || 35 || 39 || 35 || 38 || 34
 Daná populace je nadměrně lovena ||   ||   || 32 || 21 || 30 || 29 || 30 || 28 || 22 || 18 || 26
 Populace je lovena v míře odpovídající maximálnímu udržitelnému výnosu ||   ||   || 2 || 2 || 2 || 4 || 5 || 11 || 13 || 20 || 7
 % populací nadměrně lovených ||   ||   || 94% || 91% || 94% || 88% || 86% || 72% || 63% || 47% || 79%
 Tabulka 3 „Alarmující“ vědecké doporučení || Počet rybích populací
   || 2003 || 2004 || 2005 || 2006 || 2007 || 2008 || 2009 || 2010 || 2011 || 2012 || Prů měr
 Vědecké doporučení zastavit rybolov || 24 || 13 || 12 || 14 || 20 || 18 || 17 || 14 || 11 || 8 || 15
 Tabulka 4 Rozdíl mezi TAC a udržitelnými odlovy || Počet rybích populací
   || 2003 || 2004 || 2005 || 2006 || 2007 || 2008 || 2009 || 2010 || 2011 || 2012 || Průměr
 Míra, v níž celkové přípustné odlovy překračují udržitelný odlov (v %) || 46% || 49% || 59% || 47% || 45% || 51% || 48% || 34% || 23% || 11% || 41%
 Tabulka 5 Shrnutí vědeckých doporučení k rybolovným právům || Počet rybích populací
   || 2003 || 2004 || 2005 || 2006 || 2007 || 2008 || 2009 || 2010 || 2011 || 2012 || Průměr
 Populace, u nichž lze předpovědět jejich velikost a úmrtnost danou rybolovem || 40 || 34 || 40 || 31 || 29 || 30 || 34 || 36 || 36 || 40 || 35
 Populace, u nichž je k dispozici vědecké doporučení k rybolovným právům || 59 || 52 || 54 || 65 || 61 || 62 || 63 || 55 || 55 || 47 || 57
 Populace, u nichž není k dispozici žádné vědecké doporučení || 31 || 40 || 39 || 29 || 35 || 34 || 33 || 42 || 40 || 44 || 37
   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 (*) Pokud se jedno doporučení týká dvou TAC, není ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 započteno dvakrát. ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
  PŘÍLOHA Ib – Středozemní a Černé moře ||   ||   ||
 Vědecké stanovisko k nadměrnému rybolovu pro Středozemní moře a Černé moře pro druhy žijící při dně a malé pelagické populace || Poč. || % ||
   ||   ||   ||
 Populace zařazené podle kritéria (referenční bod dohodnut) || 65 || 63,0 ||
 Jiné populace nezahrnuté z důvodu nedostatečných údajů (referenční bod dosud není dohodnut) || 38 || 37,0 ||
 Zohledněné populace (z 27 druhů) || 103 || 100 ||
 Zařazené populace: ||   ||   ||
 Daná populace je nadměrně lovena (vyšší než míra nejvyššího udržitelného výnosu nebo náhradní hodnota) || 52 || 80,0 ||
 Populace je lovena na úrovni míry nejvyššího udržitelného výnosu nebo náhradní hodnoty či méně || 13 || 20,0 ||
 Populace celkem || 65 || 100 ||
   ||   ||   ||
PŘÍLOHA
II – Intenzita rybolovu
regulovaná v rámci víceletých plánů (podle zpráv předkládaných výboru
VTHVR členskými státy)
(informace,
které poskytlo Společné výzkumné středisko)
Obrázek 1. Regulovaná
intenzita rybolovu v západní části Baltského moře
Obrázek 2. Regulovaná
intenzita rybolovu ve střední části Baltského moře
Obrázek 3. Regulovaná intenzita rybolovu v Kattegatu
Obrázek 4. Regulovaná intenzita rybolovu v Severním moři, ve Skagerraku a ve
východní části Lamanšského průlivu
Obrázek 5. Regulovaná intenzita rybolovu v Irském moři
Obrázek 6.
Regulovaná intenzita rybolovu v oblasti západně od Skotska
Obrázek 7.
Regulovaná intenzita rybolovu v západní části Lamanšského průlivu
Obrázek 8. Regulovaná intenzita rybolovu v iberských vodách Atlantského
oceánu
Poznámka: Rozdíl ve vývoji oproti minulému roku způsobila zejména
lepší kvalita údajů z Portugalska. Španělsko nepředložilo údaje
za rok 2010, proto jsou uvedeny pouze údaje do roku 2009.
[1]               Provádění udržitelnosti v rybolovu EU pomocí
maximálního udržitelného výnosu. Sdělení Komise Radě a Evropskému
parlamentu. KOM(2006) 360 v konečném znění.
[2]               „Nadměrně lovenými“ se rozumí, že poslední odhad
úmrtnosti způsobené rybolovem je vyšší než míra úmrtnosti, u níž se
dlouhodobě dosahuje maximálního udržitelného výnosu.
[3]               Tabulku evropských kvót a příslušných
„semaforů“ lze nalézt na adrese:
http://ec.europa.eu/fisheries/documentation/publications/poster_tac2012_en.pdf.
Úplnou analýzu stavu populací ryb lze nalézt
na adrese www.ices.dk
a https://stecf.jrc.ec.europa.eu.
[4]               Nařízení Komise (EU) č. 161/2012 ze dne
23. února 2012 o mimořádných opatřeních na ochranu populací
tresky jednoskvrnné ve vodách západně od Skotska. Úř. věst. L
52, 24.2.2012, s. 6.
[5]               Míra rybolovu, při které se průměrně
a dlouhodobě dosáhne nejvyšší míry odlovu.
[6]               Nařízení Rady (ES) č. 199/2008 ze dne 25.
února 2008 o vytvoření rámce Společenství pro shromažďování,
správu a využívání údajů v odvětví rybolovu a pro podporu
vědeckého poradenství pro společnou rybářskou politiku. Úř.
věst. L 60, 5.3.2008, s. 1.
[7]               Communication from the Commission on the precautionary
principle (sdělení Komise týkající se zásady předběžné
opatrnosti). KOM(2000) 1 v konečném znění.
[8]               Nařízení Rady (ES) č. 1967/2006.


title: Věc C-170/04: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 5. června 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Högsta domstolen – Švédsko) – Klas Rosengren, Bengt Morelli, Hans Särman, Mats Åkerström, Åke Kempe, Anders Kempe, Mats Kempe, Björn Rosengren, Martin Lindberg, Jon Pierre, Tony Staf v. Riksåklagaren (Volný pohyb zboží — Články 28 ES, 30 ES a 31 ES — Vnitrostátní právní úprava zakazující jednotlivcům dovážet alkoholické nápoje — Pravidlo týkající se existence a fungování švédského monopolu na prodej alkoholických nápojů — Posouzení — Opatření, které je v rozporu s článkem 28 ES — Odůvodnění ochranou zdraví a života lidí — Přezkum přiměřenosti)

text:
               21.7.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 170/2

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 5. června 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Högsta domstolen – Švédsko) – Klas Rosengren, Bengt Morelli, Hans Särman, Mats Åkerström, Åke Kempe, Anders Kempe, Mats Kempe, Björn Rosengren, Martin Lindberg, Jon Pierre, Tony Staf v. Riksåklagaren
   (Věc C-170/04) (1)

   (Volný pohyb zboží - Články 28 ES, 30 ES a 31 ES - Vnitrostátní právní úprava zakazující jednotlivcům dovážet alkoholické nápoje - Pravidlo týkající se existence a fungování švédského monopolu na prodej alkoholických nápojů - Posouzení - Opatření, které je v rozporu s článkem 28 ES - Odůvodnění ochranou zdraví a života lidí - Přezkum přiměřenosti)
   (2007/C 170/03)
   Jednací jazyk: švédština
   Předkládající soud
   Högsta domstolen (Švédsko)
   Účastníci původního řízení

      Žalobci: Klas Rosengren, Bengt Morelli, Hans Särman, Mats Åkerström, Åke Kempe, Anders Kempe, Mats Kempe, Björn Rosengren, Martin Lindberg, Jon Pierre, Tony Staf

      Žalovaný: Riksåklagaren
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Högsta domstolen – Výklad článků 28, 30 a 31 ES – Vnitrostátní ustanovení o státním monopolu na maloobchodní prodej alkoholických nápojů, které vylučují přímý dovoz takových nápojů soukromými osobami.
   Výrok

               1)

               Takové vnitrostátní ustanovení zakazující jednotlivcům dovážet alkoholické nápoje, jako je ustanovení vyplývající z kapitoly 4 článku 2 prvního pododstavce zákona o alkoholických nápojích (alkohollagen) ze dne 16. prosince 1994, musí být posuzováno ve světle článku 28 ES, a nikoli ve světle článku 31 ES.

               2)

               Takové opatření zakazující jednotlivcům dovážet alkoholické nápoje, jako je opatření vyplývající z kapitoly 4 článku 2 prvního pododstavce zákona o alkoholických nápojích, představuje množstevní omezení dovozu ve smyslu článku 28 ES, i když uvedený zákon ukládá držiteli monopolu na maloobchodní prodej povinnost dotyčné nápoje na žádost dodat, a tedy případně dovézt.

               3)

               Takové opatření zakazující jednotlivcům dovážet alkoholické nápoje, jako je opatření vyplývající z kapitoly 4 článku 2 prvního pododstavce zákona o alkoholických nápojích, vzhledem k tomu, že

                           —

                           není vhodné k dosažení cíle směřujícího obecně k omezení spotřeby alkoholu, a

                           —

                           není přiměřené k dosažení cíle směřujícího k ochraně nejmladších osob před škodlivými následky uvedené spotřeby,

                     nelze považovat za odůvodněné ochranou zdraví a života lidí podle článku 30 ES.

      (1)  Úř. věst. C 156, 12.6.2004.


title: Věc T-194/08: Žaloba podaná dne 21. května 2008 – Cattin a Cattin v. Komise

text:
               2.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 197/27

         Žaloba podaná dne 21. května 2008 – Cattin a Cattin v. Komise
   (Věc T-194/08)
   (2008/C 197/48)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobci: R. Cattin & Cie (Bimbo, Středoafrická republika) a Yves Cattin (Cádiz, Španělsko) (zástupce: B. Wägenbaur, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobců

               —

               uložit žalované, aby žalobkyni zaplatila částku 18 946 139 EUR jako náhradu majetkové újmy, kterou utrpěla;

               —

               uložit žalované, aby žalobkyni zaplatila částku 100 000 EUR jako náhradu nemajetkové újmy, kterou utrpěla;

               —

               uložit žalované, aby žalobci zaplatila částku 150 000 EUR jako náhradu nemajetkové újmy, kterou utrpěl;

               —

               zvýšit tyto částky o úroky z prodlení narostlé ode dne vyhlášení tohoto rozsudku až do dne skutečného zaplacení ve výši roční sazby odpovídající sazbě stanovené Evropskou centrální bankou pro hlavní refinanční operace zvýšené o dva procentní body, s výhradou nepřekročení sazby 6 %;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení jak žalobkyně, tak i žalobce.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalující společnosti, která se specializuje na pěstování, zpracování a vývoz kávy ve Středoafrické republice, byla odepřena náhrada, z prostředků Evropského rozvojového fondu (ERF), pohledávek, které měla vůči státní instituci „Soutien Café“, instituci vytvořené pro podporu ceny kávy v období velkých cenových pádů koncem osmdesátých let. Žalující společnosti byla náhrada odepřena z důvodu, že údajně, podle auditorské zprávy vypracované na žádost vnitrostátních orgánů, pravděpodobně zpronevěřila některé částky ve prospěch svých společníků. Žalující společnost musela v důsledku tohoto odepření přerušit veškeré své činnosti a propustit 800 stálých zaměstnanců pracujících na jejích plantážích.
   Na podporu své žaloby žalobci uvádějí nejprve porušení i) jejich práva na obhajobu, jelikož žalující společnost nebyla vyslechnuta v rámci vypracování auditorské zprávy, podle níž došlo k zpronevěření prostředků, a ii) presumpce neviny, jelikož nebyly předloženy žádné důkazy na podporu tohoto závěru.
   Dále se žalobci dovolávají žalobního důvodu vycházejícího z porušení zásad účinné soudní ochrany a právní jistoty a povinnosti odůvodnění, jelikož žalující společnosti byla odepřena náhrada, aniž by jí Komise zaslala jakékoli rozhodnutí a aniž by byla formálně informována o doporučeních auditorské zprávy, na níž je odepření založeno.
   Konečně žalobci tvrdí, že Komise porušila zásady povinnosti řádné péče a řádné správy, jelikož dotazy zaslané Komisi vnitrostátními orgány týkající se případu žalující společnosti zůstaly nezodpovězeny a auditorská zpráva, založená na chybných číslech vyžaduje kontrolní znalecký posudek, což Komise uznala, aniž by však podnikla odpovídající kroky.


title: Věc T-565/08: Žaloba podaná dne 17. prosince 2008 – Corsica Ferries France v. Komise

text:
               7.3.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 55/38

         Žaloba podaná dne 17. prosince 2008 – Corsica Ferries France v. Komise
   (Věc T-565/08)
   (2009/C 55/68)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Corsica Ferries France SAS (Bastia, Francie) (zástupci: S. Rodrigues a C. Bernard-Glanz, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že podaná žaloba je přípustná;

               —

               zrušit rozhodnutí Komise ze dne 8. července 2008 týkající se podpory na restrukturalizaci, kterou hodlá Francie poskytnout společnosti Société Nationale Maritime Corse-Méditerranée (SNCM);

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně se domáhá zrušení rozhodnutí Komise C (2008) 3182 konečné ze dne 8. července 2008, kterým Komise potvrdila, že:

               —

               vyrovnávací platby vyplacené Francouzskou republikou společnosti Société Nationale Maritime Corse-Méditerranée (dále jen „SNCM“) ve výši 53,48 milionu eur z titulu závazků vyplývajících z veřejné služby představují protiprávní státní podporu, která ale je slučitelná se společným trhem;

               —

               záporná prodejní cena SNCM ve výši 158 milionů eur, převzetí sociálních opatření týkajících se zaměstnanců ve výši 38,5 milionu eur společností Compagnie Générale Maritime et Financière (dále jen „CGMF“) a s tím spojené zvýšení základního kapitálu SNCM provedené společností CGMF ve výši 8,75 milionů eur nepředstavuje státní podpory; a

               —

               podpora na restrukturalizaci ve výši 15,81 milionů eur, která byla poskytnuta ve prospěch SNCM Francouzskou republikou představuje protiprávní státní podporu, která ale je slučitelná se společným trhem.

         Žalobkyně opírá svoji žalobu o dva důvody:

               —

               nedostatečné odůvodnění, jakož i porušení práva obhajoby žalobkyně a nárok na účinnou soudní ochranu, protože v napadeném rozhodnutí bylo příliš mnoho důležitých dat a informací zamlčeno a žalobkyni tím byla vzata možnost pochopit obsah, odůvodnění a dosah rozhodnutí;

               —

               porušení článků 87 a 88 ES a jejich prováděcích ustanovení, zejména Pokynů Společenství pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích kvůli chybnému nebo neúplnému posouzení týkajícího se kapitálového vkladu ve výši 53,48 milionů eur jako vyrovnávací platby za závazky vyplývající z veřejné služby, postoupení SNCM za zápornou prodejní cenu ve výši 158 milionů eur, kapitálového vkladu CGMF ve výši 8,75 milionů eur, sociálních opatření ve výši 38,5 milionů eur a zbylé částky 22,5 milionů eur, která byla oznámena jako restrukturalizační pomoc.


title: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 15. července 2004 ve věci C-272/01: Komise Evropských společenství proti Portugalské republice (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 76/160/EHS — Jakost vod ke koupání — Nedodržení mezních hodnot — Neurčení veškerých vnitřních oblastí koupání existujících v Portugalsku — Nedostatečný počet shromážděných vzorků)

text:
               11.9.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 228/1

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (druhého senátu)
   ze dne 15. července 2004
   ve věci C-272/01: Komise Evropských společenství proti Portugalské republice (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 76/160/EHS - Jakost vod ke koupání - Nedodržení mezních hodnot - Neurčení veškerých vnitřních oblastí koupání existujících v Portugalsku - Nedostatečný počet shromážděných vzorků)
   (2004/C 228/02)
   Jednací jazyk: portugalština
   Ve věci C-272/01, Komise Evropských společenství (zmocněnci: M. T. Figueira a G. Valero Jordana) proti Portugalské republice (zmocněnci: L. Fernandes, M. Telles Romão a M. João Lois), jejímž předmětem je, aby Soudní dvůr určil, že Portugalská republika tím, že

               —

               nepřijala veškerá opatření nezbytná k tomu, aby uvedla jakost vod ke koupání do souladu s hodnotami stanovenými podle článku 3 směrnice Rady 76/160/EHS ze dne 8. prosince 1975 o jakosti vod ke koupání (Úř. věst. L 1976, L 31, s. 1),

               —

               nedodržela minimální četnost vzorkování upravenou v příloze téže směrnice a

               —

               neurčila veškeré vnitřní oblasti koupání existující v Portugalsku,

         nesplnila své povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 4 odst. 1 ve spojení s čl. 1 odst. 2 a 3 a z přílohy této směrnice a z čl. 6 odst. 1 a 2 této směrnice,
   Soudní dvůr (druhý senát), ve složení C. W. A. Timmermans, předseda senátu, C. Gulmann. J.-P. Puissochet, J. N. Cunha Rodrigues a N. Colneric (zpravodaj), soudci, generální advokát: P. Léger, tajemník: R. Grass, vydal dne 15. července 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Portugalská republika tím, že nepřijala veškeré předpisy nezbytné k tomu, aby uvedla jakost vod ke koupání do souladu se závazně stanovenými hodnotami podle článku 3 směrnice Rady 76/160/EHS ze dne 8. prosince 1975 o jakosti vod ke koupání, nesplnila své povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 4 odst. 1 této směrnice ve spojení s ustanoveními článku 3 a přílohy této směrnice.

               2)

               Ve zbývajících částech se žaloba zamítá.

               3)

               Každý z účastníků ponese své náklady.

      (1)  Úř. věst. C 245, 1.9.2001.


title: Posudek 2/15: Posudek Soudního dvora (pléna) ze dne 16. května 2017 – Evropská komise „Posudek vydaný na základě čl. 218 odst. 11 SFEU — Dohoda o volném obchodu mezi Evropskou unií a Singapurskou republikou — Dohoda ‚nové generace‘ sjednaná po vstupu Smluv o EU a FEU v platnost — Pravomoc uzavřít dohodu — Článek 3 odst. 1 písm. e) SFEU — Společná obchodní politika — Článek 207 odst. 1 SFEU — Obchod zbožím a službami — Přímé zahraniční investice — Veřejné zakázky — Obchodní aspekty duševního vlastnictví — Hospodářská soutěž — Obchod s třetími státy a udržitelný rozvoj — Sociální ochrana pracovníků — Ochrana životního prostředí — Článek 207 odst. 5 SFEU — Služby v oblasti dopravy — Článek 3 odst. 2 SFEU — Mezinárodní dohoda, která může ovlivnit společná pravidla či změnit jejich působnost — Pravidla sekundárního práva Unie týkající se volného pohybu služeb v oblasti dopravy — Jiné než přímé zahraniční investice — Článek 216 SFEU — Dohoda nezbytná k dosažení cíle stanoveného Smlouvami — Volný pohyb kapitálu a plateb mezi členskými státy a třetími státy — Posloupnost smluv v oblasti investic — Nahrazení smluv o investicích mezi členskými státy a Singapurskou republikou — Institucionální ustanovení dohody — Řešení sporů mezi investory a státy — Řešení sporů mezi smluvními stranami“

text:
               24.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 239/3

         Posudek Soudního dvora (pléna) ze dne 16. května 2017 – Evropská komise
   (Posudek 2/15) (1)

   („Posudek vydaný na základě čl. 218 odst. 11 SFEU - Dohoda o volném obchodu mezi Evropskou unií a Singapurskou republikou - Dohoda ‚nové generace‘ sjednaná po vstupu Smluv o EU a FEU v platnost - Pravomoc uzavřít dohodu - Článek 3 odst. 1 písm. e) SFEU - Společná obchodní politika - Článek 207 odst. 1 SFEU - Obchod zbožím a službami - Přímé zahraniční investice - Veřejné zakázky - Obchodní aspekty duševního vlastnictví - Hospodářská soutěž - Obchod s třetími státy a udržitelný rozvoj - Sociální ochrana pracovníků - Ochrana životního prostředí - Článek 207 odst. 5 SFEU - Služby v oblasti dopravy - Článek 3 odst. 2 SFEU - Mezinárodní dohoda, která může ovlivnit společná pravidla či změnit jejich působnost - Pravidla sekundárního práva Unie týkající se volného pohybu služeb v oblasti dopravy - Jiné než přímé zahraniční investice - Článek 216 SFEU - Dohoda nezbytná k dosažení cíle stanoveného Smlouvami - Volný pohyb kapitálu a plateb mezi členskými státy a třetími státy - Posloupnost smluv v oblasti investic - Nahrazení smluv o investicích mezi členskými státy a Singapurskou republikou - Institucionální ustanovení dohody - Řešení sporů mezi investory a státy - Řešení sporů mezi smluvními stranami“)
   (2017/C 239/03)
   Jednací jazyk: všechny úřední jazyky

      Žadatelka

   Evropská komise (zástupci: U. Wölker, B. De Meester, R. Vidal-Puig a M. Kocjan, zmocněnci)

      Výrok

   Dohoda o volném obchodu mezi Evropskou unií a Singapurskou republikou spadá do výlučné pravomoci Unie s výjimkou následujících ustanovení, která spadají do sdílené pravomoci Unie a členských států:

               —

               ustanovení oddílu A (Ochrana investic) kapitoly 9 (Investice) této dohody, pokud se týkají jiných než přímých investic mezi Unií a Singapurskou republikou;

               —

               ustanovení oddílu B (Řešení sporů mezi investory a státem) této kapitoly 9 a

               —

               ustanovení kapitol 1 (Cíle a obecné definice), 14 (Transparentnost), 15 (Řešení sporů mezi smluvními stranami), 16 (Mechanismus zprostředkování) a 17 (Institucionální, obecná a závěrečná ustanovení) uvedené dohody, pokud se týkají ustanovení uvedené kapitoly 9 a v rozsahu, v němž posledně uvedená ustanovení spadají do sdílené pravomoci Unie a členských států.

      (1)  Úř. věst. C 363, 3.11.2015.


title: Věc T-322/09: Usnesení Tribunálu ze dne 15. května 2013 — Al-Faqih a MIRA v. Rada a Komise ( „Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Omezující opatření namířená proti některým osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibanem — Zmrazení finančních prostředků — Vyškrtnutí ze seznamu dotyčných osob — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“ )

text:
               3.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 225/78

         Usnesení Tribunálu ze dne 15. května 2013 — Al-Faqih a MIRA v. Rada a Komise
   (Věc T-322/09) (1)

   (Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření namířená proti některým osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibanem - Zmrazení finančních prostředků - Vyškrtnutí ze seznamu dotyčných osob - Nevydání rozhodnutí ve věci samé)
   2013/C 225/174
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobci: Saad Al-Faqih (Londýn, Spojené království) a Movement for Islamic Reform in Arabia (MIRA) (Londýn, Spojené království) (zástupci: J. Jones, barrister, a A. Raja, solicitor)

      Žalované: Rada Evropské unie (zástupci: původně R. Szostak a E. Finnegan, poté E. Finnegan a J. P. Hix, zmocněnci) a Evropská komise (zástupci: T. Scharf a M. Konstantinidis, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení nařízení Rady (ES) č. 881/2002 ze dne 27. května 2002 o zavedení některých zvláštních omezujících opatření namířených proti některým osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibanem a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 467/2001, kterým se zakazuje vývoz určitého zboží a služeb do Afghánistánu, zesiluje zákaz letů a rozšiřuje zmrazení prostředků a jiných finančních zdrojů afghánského Talibanu (Úř. věst. L 139, s. 9), ve znění změněném po čtyřicáté druhé nařízením Komise (ES) č. 14/2005 ze dne 5. ledna 2005 (Úř. věst. L 5, s. 10), po čtyřicáté osmé nařízením Komise (ES) č. 1190/2005 ze dne 20. července 2005 (Úř. věst. L 193, s. 27), po sedmdesáté páté nařízením Komise (ES) č. 492/2007 ze dne 3. května 2007 (Úř. věst. L 116, s. 5) a po sto šestnácté nařízením Komise (ES) č. 1102/2009 ze dne 16. listopadu 2009 (Úř. věst. L 303, s. 39), anebo návrh na zrušení nařízení č. 14/2005, č. 1190/2005, č. 492/2007 a č. 1102/2009 v rozsahu, v němž se týkají žalobců

      Výrok

               1)

               O žalobě již není třeba rozhodnout.

               2)

               Rada Evropské unie a Evropská komise ponesou náklady řízení společně a nerozdílně.

      (1)  Úř. věst. C 113, 1.5.2010.


title: Věc C-36/04: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne  30. března 2006  – Španělské království v. Rada Evropské unie (Nařízení (ES) č. 1954/2003 — Články 3, 4 a 6 — Řízení intenzity rybolovu — Rybolovné oblasti a zdroje Společenství — Akt o podmínkách přistoupení Španělského království a Portugalské republiky a o úpravách smluv — Neoddělitelnost — Nepřípustnost)

text:
               17.6.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 143/5

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 30. března 2006 – Španělské království v. Rada Evropské unie
   (Věc C-36/04) (1)

   (Nařízení (ES) č. 1954/2003 - Články 3, 4 a 6 - Řízení intenzity rybolovu - Rybolovné oblasti a zdroje Společenství - Akt o podmínkách přistoupení Španělského království a Portugalské republiky a o úpravách smluv - Neoddělitelnost - Nepřípustnost)
   (2006/C 143/11)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Španělské království (zástupce: N. Díaz Abad, zmocněnec)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: J. Monteiro a F. Florindo Gijón, zmocněnci)

      Vedlejší účastník podporující žalovanou: Komise Evropských společenství (zástupci: T. van Rijn a S. Pardo Quintilllán, zmocněnci)
   Předmět věci
   Zrušení článků 3, 4 a 6 nařízení Rady (ES) č. 1954/2003 ze dne 4. listopadu 2003 o řízení intenzity rybolovu některých rybolovných oblastí a zdrojů Společenství, kterým se mění nařízení (ES) č. 2847/93 a zrušují nařízení (ES) č. 685/95 a (ES) č. 2027/95
   Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Španělskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

               3)

               Komise Evropských společenství ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 71, 20.3.2004.


title: Věc T-399/13: Usnesení Tribunálu ze dne 10. října 2013 — KO-Invest v. OHIM — Kraft Foods Schweiz (Milkoshake For Active People)

text:
               7.12.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 359/20

         Usnesení Tribunálu ze dne 10. října 2013 — KO-Invest v. OHIM — Kraft Foods Schweiz (Milkoshake For Active People)
   (Věc T-399/13) (1)

   2013/C 359/38
   Jednací jazyk: polština
   Předseda šestého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 284, 28.9.2013.


title: Věc C-91/17 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 20. února 2017 společností Cellnex Telecom S.A., dříve Abertis Telecom S.A., proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 15. prosince 2016 ve spojených věcech T-37/15 a T-38/15, Abertis Telecom Terrestre S.A. a Telecom Castilla-La Mancha, S.A., v. Evropská komise

text:
               24.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/8

         Kasační opravný prostředek podaný dne 20. února 2017 společností Cellnex Telecom S.A., dříve Abertis Telecom S.A., proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 15. prosince 2016 ve spojených věcech T-37/15 a T-38/15, Abertis Telecom Terrestre S.A. a Telecom Castilla-La Mancha, S.A., v. Evropská komise
   (Věc C-91/17 P)
   (2017/C 129/10)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Cellnex Telecom S.A., dříve Abertis Telecom S.A. (zástupci: J. Buendía Sierra a A. Lamadrid de Pablo, abogados)

      Další účastnice řízení: Evropská komise a SES Astra

      Návrhová žádání

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil napadený rozsudek;

               —

               vydal konečné rozhodnutí o žalobě na neplatnost a zrušil rozhodnutí Komise a

               —

               uložil Evropské komisi a společnosti SES Astra náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Napadeným rozsudkem bylo potvrzeno rozhodnutí Komise týkající se státních podpor na blíže určená opatření přijatá veřejnými orgány španělského autonomního společenství Kastilie-La Mancha, jejichž cílem je zajistit šíření signálu digitálního pozemního televizního vysílání (DTT) ve vzdálených a méně urbanizovaných oblastech území, na kterém bydlí jen 2,5 % obyvatelstva. Komise v rozhodnutí připustila, že z faktického hlediska by bez veřejného zásahu trh tuto službu nenabízel. Navzdory tomu v rozhodnutí zpochybňuje skutečnost, že španělské právní předpisy kvalifikují tuto činnost jako službu obecného hospodářského zájmu, a to s tím, že z formálního hlediska veřejné orgány nedefinovaly tuto činnost „jednoznačně“ jako veřejnou službu ani jejím poskytováním nikoho nepověřily. Uvádí také, že tyto orgány v každém případě nemají oprávnění zvolit v rámci úpravy služby obecného hospodářského zájmu určitou technologii.
   Na podporu kasačního opravného prostředku uvádějí účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelky) dva důvody kasačního opravného prostředku, týkající se nesprávného právního posouzení, jichž se měl Tribunál v napadeném rozsudku dopustit při výkladu článku 14, čl. 106 odst. 2 a čl. 107 odst. 1 SFEU, jakož i Protokolu č. 26 ke SFEU, o službách obecného zájmu.
   Navrhovatelky konkrétně uvádějí, že se Tribunál v napadeném rozsudku dopustil nesprávného posouzení tím, že

               —

               překročil hranici „zjevně nesprávného posouzení“ při posuzování jednotlivých aktů definujících a zadávajících služby obecného hospodářského zájmu;

               —

               nadměrně omezil „širokou posuzovací pravomoc“ členských států, kterou tyto mají jak při definování, tak při „upravování služby obecného hospodářského zájmu“ a která tudíž zahrnuje volbu podrobných podmínek poskytování služby obecného hospodářského zájmu a volbu konkrétní technologie, a to bez ohledu na to, zda jsou obsaženy v definujícím, nebo v samostatném aktu;

               —

               posuzoval použitelné španělské právo, přičemž zkreslil znění posuzovaných ustanovení a judikatury, ve které jsou vyložena, a sám je vyložil způsobem, který je ve zjevném rozporu s jejich obsahem, a některým údajům přičetl význam, který v souvislosti s jinými údaji nemají;

               —

               nedospěl k závěru, že k „definování“ služby obecného hospodářského zájmu a k „pověření“ jednoho nebo více podniků službou obecného hospodářského zájmu může dojít jedním nebo více akty;

               —

               nedospěl k závěru, že „definování“ služby obecného hospodářského zájmu a „pověření“ nemusí být vyjádřeno použitím jedné konkrétní formulace nebo výrazu, nýbrž vyžaduje faktickou a funkční analýzu; a

               —

               údajné přijaté zvýhodnění stanovil jako celkovou částku podle smluv uzavřených veřejnými orgány a nepřihlédl k tomu, že tato částka není nevratnou dotací, nýbrž protiplněním za zboží a služby, které dotyčný podnik poskytuje státu.


title: Věc C-547/14: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 4. května 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court of Justice Queen's Bench (England & Wales) Division (Administrative Court) – Spojené království) – The Queen, na žádost: Philip Morris Brands SARL, Philip Morris Ltd, British American Tobacco UK Limited v. Secretary of State for Health „Řízení o předběžné otázce — Sbližování právních předpisů — Směrnice 2014/40/EU — Články 7 a 18 a čl. 24 odst. 2 a 3 — Článek 8 odst. 3, čl. 9 odst. 3, čl. 10 odst. 1 písm. a), c) a g) a články 13 a 14 — Výroba, obchodní úprava a prodej tabákových výrobků — Platnost — Právní základ — Článek 114 SFEU — Zásada proporcionality — Zásada subsidiarity — Základní práva Unie — Svoboda projevu — Listina základních práv Evropské unie — Článek 11“

text:
               4.7.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 243/12

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 4. května 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court of Justice Queen's Bench (England & Wales) Division (Administrative Court) – Spojené království) – The Queen, na žádost: Philip Morris Brands SARL, Philip Morris Ltd, British American Tobacco UK Limited v. Secretary of State for Health
   (Věc C-547/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Sbližování právních předpisů - Směrnice 2014/40/EU - Články 7 a 18 a čl. 24 odst. 2 a 3 - Článek 8 odst. 3, čl. 9 odst. 3, čl. 10 odst. 1 písm. a), c) a g) a články 13 a 14 - Výroba, obchodní úprava a prodej tabákových výrobků - Platnost - Právní základ - Článek 114 SFEU - Zásada proporcionality - Zásada subsidiarity - Základní práva Unie - Svoboda projevu - Listina základních práv Evropské unie - Článek 11“)
   (2016/C 243/11)
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   High Court of Justice (England & Wales) Queen's Bench Division (Administrative Court)

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: The Queen, na žádost: Philip Morris Brands SARL, Philip Morris Ltd, British American Tobacco UK LimitedThe

      Žalovaná: Secretary of State for Health

      za přítomnosti: Imperial Tobacco Ltd, JT International SA, Gallaher Ltd, Tann UK Ltd, Tannpapier GmbH, V. Mane Fils, Deutsche Benkert GmbH & Co. KG, Benkert UK Ltd, Joh. Wilh. von Eicken GmbH

      Výrok

               1)

               Článek 24 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/40/EU ze dne 3. dubna 2014 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se výroby, obchodní úpravy a prodeje tabákových a souvisejících výrobků a o zrušení směrnice 2001/37/ES musí být vykládán v tom smyslu, že členské státy mohou zachovat či zavést další požadavky, pokud jde o takové aspekty balení tabákových výrobků, které nejsou touto směrnicí harmonizovány.

               2)

               Článek 13 odst. 1 směrnice 2014/40 musí být vykládán v tom smyslu, že zakazuje umisťování některých, byť věcně správných informací, na které se toto ustanovení vztahuje, na označení jednotkových balení a vnějším balení, jakož i na samotné tabákové výrobky.

               3)

               Přezkum předběžných otázek položených High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court) [Vrchní soud (Anglie a Wales), část Queen’s Bench (správní senát)] neodhalil žádnou skutečnost, kterou by mohla být dotčena platnost článků 7 a 18 a čl. 24 odst. 2 a 3 směrnice 2014/40, jakož i platnost ustanovení uvedených v kapitole II hlavě II této směrnice.

      (1)  Úř. věst. C 56, 16. 2. 2015.


title: Věc C-102/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Judecătoria Focșani (Rumunsko) dne 24. února 2010 — Frăsina Bejan v. Tudorel Mușat

text:
               1.5.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 113/30

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Judecătoria Focșani (Rumunsko) dne 24. února 2010 — Frăsina Bejan v. Tudorel Mușat
   (Věc C-102/10)
   2010/C 113/47
   Jednací jazyk: rumunština

      Předkládající soud

   Judecătoria Focșani

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Frăsina Bejan

      Žalovaný: Tudorel Mușat

      Předběžné otázky

               1)

               Jsou ustanovení článku 40a zákona č. 136/1995 (1) a článků 1–6, zejména článku 3 a článku 6 nařízení Comisia de Supraveghere a Asigurărilor (2) (komise pro dohled nad pojištěním) č. 3111/2004 ve vzájemném spojení s čl. 10 odst. 3 zákona č. 136/1995 v rozporu s ustanoveními článku 169 SFEU (bývalého článku 153 ES)?

               2)

               Jsou v případě, kdy vnitrostátní právo členského státu stanoví, že poškozená osoba nemá právo na náhradu podle pojistné smlouvy týkající se občanskoprávní odpovědnosti při provozu vozidel v případech, kdy: dopravní nehoda byla způsobena úmyslně, k dopravní nehodě došlo při spáchání činů, které jsou trestně sankcionovány podle ustanovení zákona o provozu na veřejných komunikacích jako úmyslné trestné činy, k dopravní nehodě došlo v okamžiku, když se pachatel úmyslného trestného činu chtěl vyhnout pořádkovým silám, a pokud osoba odpovědná za vzniklou škodu řídila vozidlo bez souhlasu pojištěného, taková ustanovení příliš omezující při uskutečňování sledovaného cíle (společenská ochrana, tedy záruka, že poškozená osoba obdrží náhradu za zničení majetku ve svém vlastnictví) a překračují to, co je nezbytné k jeho dosažení?

               3)

               Staví v případě záporné odpovědi na otázku 2) uložené omezení poškozenou osobu do diskriminujícího postavení ve srovnání s občany jiných členských států EU, kterým nepřísluší náhrada pouze v situacích uvedených v čl. 2 odst. 1 odrážkách 1-3 druhé směrnice Rady č. 84/5/EHS (3) ze dne 30. prosince 1983 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel?

               4)

               Představuje vyloučení z pojištěného rizika stanovené vnitrostátními právními předpisy v takové situaci omezení svobody usazování a volného pohybu služeb, které jsou zakotveny v článku 49 SFEU (bývalém článku 43 ES) a v článku 56 SFEU (bývalém článku 49 ES) ve vzájemném spojení s ustanovením směrnice Rady 92/49/EHS (4) ze dne 18. června 1992 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přímého pojištění jiného než životního (třetí směrnice o neživotním pojištění)?

               5)

               Pokud vnitrostátní právo členského státu EU stanoví, že poškozený v důsledku dopravní nehody může požadovat po odpovědné osobě náhradu výdajů spojených s opravou, případně s výměnou motorového vozidla, jakož i případných dalších výdajů, může být to, že je pojistitel zproštěn povinnosti odškodnit poškozenou osobu po dopravní nehodě v počáteční fázi (ihned poté, co k dopravní nehodě došlo), přičemž následně v závislosti na řešení sporu a zejména v závislosti na stanovení osoby odpovědné za škodu může podat regresní žalobu s cílem umožnit rychlé a účinné vyřízení žádostí o náhradu a podle možností se tak vyhnout nákladným soudním řízením, v nichž by účastníci nemuseli být s to uplatnit svá práva, a to i v situaci, kdy se uplatní ustanovení směrnice 2003/8/ES (5) a doporučení R(81)7 a (93)1, považováno za svévolné a v rozporu s body odůvodnění všech směrnic v oblasti občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel?

               6)

               Je to v případě záporné odpovědi na otázku 5) v rozporu s ustanoveními 21. bodu odůvodnění (úvodní část) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/14/ES (6) ze dne 11. května 2005 o pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel?

               7)

               Může vyloučení žalobkyně z odškodnění v tomto případě na základě smlouvy o pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel stavět žalobkyni do diskriminujícího postavení ve srovnání s jinými osobami, které by byly odškodněny i v případě, že by osoba odpovědná za škodu nebyla známa nebo nebyla pojištěna, s ohledem na to, že žalobkyně uzavřela povinné i dobrovolné pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel na dosti vysoké částky, aniž by však její majetek byl jakýmkoli způsobem chráněn?

               8)

               Je vnitrostátní soud jediný oprávněný určit, zda organizace, jakou je v projednávané věci pojišťovna, splňuje kritéria, která umožňují odvolávat se u soudu na ustanovení směrnice, jež má přímý účinek, a v případě kladné odpovědi, jaká kritéria lze v takovém smyslu použít?

               9)

               Může neprovedení směrnice 2005/14/ES (třebaže lhůta pro provedení uplynula dne 11. června 2007) a zejména ustanovení 20.-22. bodu odůvodnění do právního řádu členského státu Evropské unie poškodit žalobkyni tak, že je porušeno jedno z jejích základních práv, a sice právo užívat svůj majetek, přestože byly nyní směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2009/103/ES (7) zrušeny první až pátá směrnice o pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel (72/166/EHS, 84/5/EHS, 90/232/EHS, 2000/26/ES a 2005/14/ES), s ohledem na to, že právní předpisy, které jsme uvedli, jsou v celém rozsahu obsaženy ve znění nové směrnice ES, která ještě ve větším rozsahu než zrušené předpisy chrání právo osoby poškozené při dopravní nehodě?

               10)

               Může vnitrostátní soud uplatnit z úřední povinnosti porušení předpisu Společenství a prohlásit neplatnost ustanovení o vyloučení z pojištěného rizika v případě, že poškozená osoba, tedy spotřebitel, nebyla informována o vyloučeních (situacích, kdy se pojištění neuplatní, v rozporu s ustanoveními směrnice 2005/14/ES), jakož i v případě, kdy pojišťovna uplatnila i jiná vyloučení kromě těch, která stanoví rámcový zákon v oblasti pojištění č. 136/1995, a to i v případě, že držitel práv se na tuto neplatnost před soudem neodvolával, a přestože do vnitrostátních právních předpisů byla ustanovení směrnice 93/13/ES (8) provedena zákonem č. 193/2000 (9) — Monitorul Oficial al României (rumunský úřední věstník), část I ze dne [10. listopadu 2000, č. 560] (doplněn zákonem č. 363/2006 o zneužívajících klauzulích ve smlouvách uzavřených mezi obchodníky a spotřebiteli — Monitorul Oficial ze dne 28. prosince 2007, č. 899).

      (1)  Zákon č. 136/1995 o pojištění a zajištění v Rumunsku, Monitorul Oficial ze dne 30. prosince 1995, č. 303, část I.

      (2)  Monitorul Oficial ze dne 23. prosince 2004, část I.

      (3)  Druhá směrnice Rady 84/5/EHS ze dne 30. prosince 1983 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel (Úř. věst. L 8, s. 17; Zvl. vyd. 06/07, s. 3).

      (4)  Směrnice Rady 92/49/EHS ze dne 18. června 1992 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přímého pojištění jiného než životního a o změně směrnic 73/239/EHS a 88/357/EHS (třetí směrnice o neživotním pojištění) (Úř. věst. L 228, s. 1; Zvl. vyd. 06/01, s. 346).

      (5)  Směrnice Rady 2003/8/ES ze dne 27. ledna 2003 o zlepšení přístupu ke spravedlnosti v přeshraničních sporech stanovením minimálních společných pravidel pro právní pomoc v těchto sporech (Úř. věst. L 26, s. 41; Zvl. vyd. 19/06, s. 90).

      (6)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/14/ES ze dne 11. května 2005, kterou se mění směrnice Rady 72/166/EHS, 84/5/EHS, 88/357/EHS a 90/232/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/26/ES o pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel (Text s významem pro EHP) (Úř. věst. L 149, s. 14).

      (7)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/103/ES ze dne 16. září 2009 o pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel a kontrole povinnosti uzavřít pro případ takové odpovědnosti pojištění (Text s významem pro EHP) (Úř. věst. L 263, s. 11).

      (8)  Směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách [zneužívajících klauzulích] ve spotřebitelských smlouvách (Úř. věst. L 95, s. 29; Zvl. vyd. 15/02, s. 288).

      (9)  Zákon č. 193/2000 o zneužívajících klauzulích ve smlouvách uzavřených mezi obchodníky a spotřebiteli, Monitorul Oficial ze dne 10. listopadu 2000, č. 560, doplněn zákonem č. 363/2006 o boji proti nekalým praktikám obchodníků ve vztazích se spotřebiteli, který provádí harmonizaci předpisů s evropskými právními předpisy o ochraně spotřebitelů, Monitorul Oficial ze dne 28. prosince 2007, č. 899, část I.


title: Věc C-87/16 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 11. února 2016 Kenzo Tsujimoto proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 2. prosince 2015 ve věci T-528/13, Kenzo v. EUIPO – Tsujimoto (KENZO ESTATE)

text:
               21.11.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 428/2

         Kasační opravný prostředek podaný dne 11. února 2016 Kenzo Tsujimoto proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 2. prosince 2015 ve věci T-528/13, Kenzo v. EUIPO – Tsujimoto (KENZO ESTATE)
   (Věc C-87/16 P)
   (2016/C 428/02)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Kenzo Tsujimoto (zástupci: A. Wenninger-Lenz, M. Ring, W. von der Osten-Sacken, advokáti)

      Další účastníci řízení: Kenzo, Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
   Usnesením ze dne 21. července 2016 Soudní dvůr (desátý senát) prohlásil kasační opravný prostředek za nepřípustný.


title: Věc F-104/11: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 5. listopadu 2013 — Bartha v. Komise ( „Veřejná služba — Otevřené výběrové řízení EPSO/AD/56/06 — Znovuotevření výběrového řízení — Opatření vyplývající z rozsudku F-50/08“ )

text:
               21.12.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 377/20

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 5. listopadu 2013 — Bartha v. Komise
   (Věc F-104/11) (1)

   (Veřejná služba - Otevřené výběrové řízení EPSO/AD/56/06 - Znovuotevření výběrového řízení - Opatření vyplývající z rozsudku F-50/08)
   2013/C 377/45
   Jednací jazyk: maďarština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Gabór Bartha (Brusel, Belgie) (zástupce: P. Homoki, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Currall, V. Bottka, A. Sipos, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí EPSO o znovuotevření otevřeného výběrového řízení EPSO/AD/56/06, zrušení rozhodnutí výběrové komise výběrového řízení, týkajícího se výsledků výběrového řízení EPSO/AD/56/06 — Administrátor maďarské státní příslušnosti v platové třídě AD 5, a žádost o náhradu škody.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Gabór Bartha ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 25, 28.1.2013 s. 68.


title: Věc C-545/15: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 16. března 2016 – Evropská komise v. Polská republika

text:
               18.7.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 260/36

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 16. března 2016 – Evropská komise v. Polská republika
   (Věc C-545/15) (1)

   (2016/C 260/44)
   Jednací jazyk: polština
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 16, 18.1.2016.


title: Věc T-428/15: Žaloba podaná dne 30. července 2015 – Schräder v. CPVO – Hansson (SUMOST-02)

text:
               5.10.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 328/18

         Žaloba podaná dne 30. července 2015 – Schräder v. CPVO – Hansson (SUMOST-02)
   (Věc T-428/15)
   (2015/C 328/18)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Ralf Schräder (Lüdinghausen, Německo) (zástupce: T. Leidereiter, advokát)

      Žalovaný: Odrůdový úřad Společenství (CPVO)

      Další účastník v řízení před odvolacím senátem: Jørn Hansson (Søndersø, Dánsko)

      Údaje týkající se řízení před CPVO

      Přihlašovatel sporné ochranné známky: Žalobce

      Dotčené odrůdové právo Společenství:„SUMOST-02“ –přihláška odrůdového práva č. 2001/1759

      Řízení před CPVO: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí odvolacího senátu CPVO ze dne 24. února 2015 ve věci A007/2009

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil CPVO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení čl. 48 odst. 4 nařízení č. 2100/94;

               —

               porušení článku 7 nařízení č. 2100/94, jakož i pravidel důkazního břemene a provádění důkazů.


title: Věc C-105/16 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 19. února 2016 Polskou republikou proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 3. prosince 2015 ve věci T-367/13, Polská republika v. Evropská komise

text:
               18.4.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 136/20

         Kasační opravný prostředek podaný dne 19. února 2016 Polskou republikou proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 3. prosince 2015 ve věci T-367/13, Polská republika v. Evropská komise
   (Věc C-105/16 P)
   (2016/C 136/26)
   Jednací jazyk: polština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Polská republika (zástupce: B. Majczyna)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozsudek Tribunálu Evropské unie ze dne 3. prosince 2015, Polsko v. Komise, T-367/13, v rozsahu, v němž Tribunál odmítl první výtku, která se týká povinnosti použít minimálně 50 % finanční podpory na restrukturalizační opatření a je obsažena v prvním žalobním důvodu v rámci žaloby na neplatnost prováděcího rozhodnutí Komise 2013/214/EU ze dne 2. května 2013, kterým se z financování Evropskou unií vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF), v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) (oznámeno pod číslem C(2013) 2436) (1);

               —

               rozhodnout o neplatnosti prováděcího rozhodnutí Komise 2013/214/EU ze dne 2. května 2013, kterým se z financování Evropskou unií vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF), v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV), a to v rozsahu, v němž Komise v tomto rozhodnutí uplatňuje na výdaje vykázané Polskou republikou na podporu pro částečně soběstačná zemědělská hospodářství opravu extrapolací ve výši 11 %, tj. opravy ve výši 4 583 950,92 eur a 39 583 726,30 eur;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení v obou stupních.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Polská republika se domáhá zrušení rozsudku Tribunálu ze dne 3. prosince 2015 Polsko v. Komise, T-367/13, v rozsahu, v němž Tribunál zamítl první výtku, která se týká povinnosti použít minimálně 50 % finanční podpory na restrukturalizační opatření a je obsažena v prvním žalobním důvodu v rámci žaloby na neplatnost prováděcího rozhodnutí Komise 2013/214/EU ze dne 2. května 2013, kterým se z financování Evropskou unií vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF), v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) (oznámeno pod číslem C(2013) 2436) (Úř. věst. L 123, 2013, s. 11). Zrušení výše uvedeného rozhodnutí se domáhá rovněž v rozsahu, v němž Komise v tomto rozhodnutí uplatňuje na výdaje vykázané Polskou republikou na podporu pro částečně soběstačná zemědělská hospodářství opravu extrapolací ve výši 11 %, tj. opravy ve výši 4 583 950,92 eur a 39 583 726,30 eur. Polská republika se konečně domáhá toho, aby byla Komisi uložena náhrada nákladů řízení v obou stupních.
   Tribunál v napadeném rozsudku zamítl žalobu podanou Polskou republikou na zrušení rozhodnutí Evropské komise, podle kterého se na výdaje vykázané Polskou republikou na podporu pro částečně soběstačná zemědělská hospodářství použijí finanční opravy ve výši 8 292 783,94 eur a 71 610 559,39 eur.
   Podle tvrzení Komise Polská republika v pěti případech porušila své povinnosti, které se týkají použití prostředků na podporu pro částečně soběstačná zemědělská hospodářství, přičemž konkrétně porušila povinnost zakotvenou v článku 33b nařízení č. 1257/1999 (2), podle které musí zemědělci vyčlenit minimálně 50 % finanční podpory na restrukturalizační opatření. Komise kvůli tomuto porušení použila opravu extrapolací ve výši 11 % z výdajů na podporu pro částečně soběstačná zemědělská hospodářství, která odpovídala příslušnému podílu ze sta vybraných případů, které ověřovala a u nichž nebyla splněna povinnost vyčlenit polovinu finanční podpory na restrukturalizaci.
   Polská republika v této souvislosti argumentuje, že Tribunál nesprávně uplatnil článek 33b nařízení č. 1257/1999, neboť měl za to, že toto ustanovení ukládá ve vztahu k částečně soběstačným zemědělským hospodářstvím podmínku, aby minimálně 50 % podpory bylo vyhrazeno na restrukturalizační opatření, ačkoli, jak tvrdí Polská republika, takový požadavek nemá žádnou oporu v ustanoveních unijního práva.
   Vzhledem k tomu, že se přiklonil k tomuto nesprávnému výkladu uvedeného ustanovení, měl Tribunál v napadeném rozhodnutí za to, že Komise dospěla ke správnému závěru o tom, že Polská republika může schválit pouze takové původní žádosti, v nichž se zemědělci, kteří byli příjemci výše uvedeného podpory, zavázali vyčlenit minimálně 50 % z dotčené podpory na restrukturalizační opatření.
   Nedostatek, který spočívá v porušení požadavku, který zemědělcům ukládá, aby vyhradili minimálně 50 % podpory na restrukturalizační opatření, byl základem k uložení opravy extrapolací ve výši 11 % výdajů na podporu pro částečně soběstačná zemědělská hospodářství.
   Podle tvrzení Polské republiky nemá požadavek ukládající zemědělcům vyčlenit minimálně 50 % z prostředků podpory na restrukturalizační opatření oporu v unijním právu. Žádné z ustanovení unijního práva, která podle příslušných okolností stanovují podmínky pro udělování podpory pro částečně soběstačná zemědělská hospodářství, nestanovuje podmínku, podle které by muselo být vyčleněno minimálně 50 % uvedené podpory na restrukturalizační opatření. V článku 33b nařízení č. 1257/1999 taková podmínka není stanovena. Komise takový požadavek nestanovila ani v nařízení č. 141/2004 (3), kterým se stanoví prováděcí pravidla, pokud jde o zvláštní opatření pro rozvoj venkova vymezená v kapitole IXa nařízení č. 1257/1999.
   Polské orgány proto podle Polské republiky neporušily svou kontrolní povinnost stran výše uvedených podmínek pro udělování podpory v rámci opatření „podpory pro částečně soběstačná zemědělská hospodářství“. Použití finanční opravy kvůli tomuto nedostatku tudíž není opodstatněné. Tribunál proto neprávem zamítl žalobu směřující na neplatnost prováděcího rozhodnutí 2013/214/EU v rozsahu, v němž Komise v tomto rozhodnutí uplatnila na výdaje vykázané Polskou republikou na podporu pro částečně soběstačná zemědělská hospodářství opravu extrapolací ve výši 11 %.

      (1)  Úř. věst. L 123, 2013, s. 11.

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 1257/1999 ze dne 17. května 1999 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) a o změně a zrušení některých nařízení (Úř. věst. L 160, 1999, s. 80; Zvl. vyd. 03/25, s. 391).

      (3)  Nařízení Komise (ES) č. 141/2004 ze dne 28. ledna 2004, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1257/1999, pokud jde o přechodná opatření pro rozvoj venkova pro Českou republiku, Estonsko, Kypr, Lotyšsko, Litvu, Maďarsko, Maltu, Polsko, Slovinsko a Slovensko (Úř. věst. L 24, 2004, s. 25; Zvl. vyd. 03/42, s. 243).