title: Věc C-268/06: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 15. dubna 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Labour Court – Irsko) – Impact v. Minister for Agriculture and Food, Minister for Arts, Sport and Tourism, Minister for Communications, Marine and Natural Resources, Minister for Foreign Affairs, Minister for Justice, Equality and Law Reform, Minister for Transport (Směrnice 1999/70/ES — Ustanovení 4 a 5 rámcové dohody o pracovních poměrech na dobu určitou — Zaměstnání na dobu určitou ve veřejné službě — Pracovní podmínky — Odměny a důchodové zabezpečení — Obnovení smluv na dobu určitou na dobu trvající až osm let — Procesní autonomie — Přímý účinek)

text:
               7.6.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 142/4

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 15. dubna 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Labour Court – Irsko) – Impact v. Minister for Agriculture and Food, Minister for Arts, Sport and Tourism, Minister for Communications, Marine and Natural Resources, Minister for Foreign Affairs, Minister for Justice, Equality and Law Reform, Minister for Transport
   (Věc C-268/06) (1)

   (Směrnice 1999/70/ES - Ustanovení 4 a 5 rámcové dohody o pracovních poměrech na dobu určitou - Zaměstnání na dobu určitou ve veřejné službě - Pracovní podmínky - Odměny a důchodové zabezpečení - Obnovení smluv na dobu určitou na dobu trvající až osm let - Procesní autonomie - Přímý účinek)
   (2008/C 142/05)
   Jednací jazyk: angličtina
   Předkládající soud
   Labour Court
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Impact

      Žalovaní: Minister for Agriculture and Food, Minister for Arts, Sport and Tourism, Minister for Communications, Marine and Natural Resources, Minister for Foreign Affairs, Minister for Justice, Equality and Law Reform, Minister for Transport
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Labour Court – Výklad ustanovení 4(1) (zásada zákazu diskriminace) a ustanovení 5(1) (opatření k předcházení zneužití po sobě jdoucích pracovních smluv nebo poměrů na dobu určitou) obsažených v příloze směrnice Rady 199/70/ES ze dne 28. června 1999 o rámcové dohodě o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS (Úř. věst. L 175, s. 43; Zvl. vyd. 05/03, s. 368) – Žaloba směřující k uplatnění přímého účinku uvedených ustanovení – Nedostatek pravomoci soudu, kterému byla žaloba předložena, podle vnitrostátního práva – Pravomoc podle práva Společenství, zejména na základě zásady rovnocennosti a zásady efektivity
   Výrok

               1)

               Právo Společenství, zejména zásada efektivity, vyžaduje, aby specializovaný soud v rámci příslušnosti, která mu byla, byť nepovinně, svěřena právními předpisy zajišťujícími provedení směrnice Rady 1999/70/ES ze dne 28. června 1999 o rámcové dohodě o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS, k rozhodování o žalobě založené na porušení těchto právních předpisů, se prohlásil za příslušný rovněž k rozhodnutí o nárocích žalobce opírajících se přímo o samotnou směrnici pro období mezi dnem uplynutí lhůty k jejímu provedení a dnem vstupu uvedených právních předpisů v platnost, pokud se ukáže, že povinnost tohoto žalobce obrátit se souběžně na obecný soud s jinou žalobou založenou přímo na uvedené směrnici by měla nepříznivé procesní následky, které by mohly nadměrně ztěžovat výkon práv přiznaných mu právním řádem Společenství. Vnitrostátnímu soudu přísluší, aby v tomto ohledu provedl nezbytná šetření.

               2)

               Ustanovení 4 bod 1 rámcové dohody o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené dne 18. března 1999, která je přílohou směrnice 1999/70, je bezpodmínečné a dostatečně přesné pro to, aby se ho jednotlivec mohl dovolávat u vnitrostátního soudu. To naopak není případ ustanovení 5 bodu 1 uvedené rámcové dohody.

               3)

               Článek 10 ES a čl. 249 třetí pododstavec ES, jakož i směrnice 1999/70 musí být vykládány v tom smyslu, že orgán členského státu jednající v postavení veřejného zaměstnavatele není oprávněn přijmout opatření, která jsou v rozporu s cílem sledovaným uvedenou směrnicí a rámcovou dohodou o pracovních poměrech na dobu určitou, co se týče zabránění zneužívání pracovních smluv uzavřených na dobu určitou, a která spočívají v obnovování takových smluv na neobvykle dlouhou dobu v průběhu období mezi dnem uplynutí lhůty k provedení této směrnice a dnem vstupu zákona zajišťujícího toto provedení v platnost.

               4)

               Pokud použitelné vnitrostátní právo obsahuje pravidlo vylučující zpětné použití zákona, není-li jasně a jednoznačně uveden opak, je vnitrostátní soud, kterému byla předložena žaloba založená na porušení ustanovení vnitrostátního zákona provádějícího směrnici 1999/70, povinen podle práva Společenství uvedenému ustanovení přiznat zpětný účinek ke dni uplynutí lhůty k provedení této směrnice pouze v tom případě, že vnitrostátní právo obsahuje údaj, který může tomuto ustanovení takový zpětný účinek přiznat.

               5)

               Ustanovení 4 rámcové dohody musí být vykládáno v tom smyslu, že pracovní podmínky ve smyslu tohoto ustanovení zahrnují podmínky týkající se odměn, jakož i důchodového zabezpečení, které závisejí na zaměstnaneckém vztahu, s výjimkou podmínek týkajících se důchodového zabezpečení, které vyplývá ze zákonného systému sociálního zabezpečení.

      (1)  Úř. věst. C 212, 2.9.2006.


title: Věc T-671/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 10. dubna 2013 — IPK International v. Komise ( „Podpora financování projektu ekologického cestovního ruchu — Vyplacení vrácených částek — Rozhodnutí přijaté poté, co Tribunál zrušil předchozí rozhodnutí odnímající podporu — Kompenzační úroky — Úroky z prodlení — Výpočet“ )

text:
               25.5.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 147/18

         Rozsudek Tribunálu ze dne 10. dubna 2013 — IPK International v. Komise
   (Věc T-671/11) (1)

   (Podpora financování projektu ekologického cestovního ruchu - Vyplacení vrácených částek - Rozhodnutí přijaté poté, co Tribunál zrušil předchozí rozhodnutí odnímající podporu - Kompenzační úroky - Úroky z prodlení - Výpočet)
   2013/C 147/32
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: IPK International — World Tourism Marketing Consultants GmbH (Mnichov, Německo) (zástupce: C. Pitschas, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: F. Dintilhac, G. Wilms a G. Zavvos, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise ze dne 14. října 2011 [ENTR/R1/HHO/lsa — entre.r.l(2011)1183091], jímž se žalobkyni vyplácí částka v celkové výši 720 579,90 eur včetně částky 158 618,27 eur z titulu kompenzačních úroků.

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Komise ze dne 14. října 2011 [ENTR/R1/HHO/lsa — entre.r.l(2011)1183091] se zrušuje v rozsahu, v němž částku úroků, které mají být vyplaceny společnosti IPK International — World Tourism Marketing Consultants GmbH a kterou stanoví, omezuje na 158 618,27 eura.

               2)

               Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 65, 3.3.2012.


title: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 16. března 2005 ve věci T-112/03, L'Oréal SA proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky FLEXI AIR — Starší slovní ochranná známka FLEX — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Návrh na provedení důkazu o skutečném užívání — Článek 8 odst. 1 písm. b), čl. 8 odst. 2 písm. a), ii) a čl. 43 odst. 2 nařízení (ES) č. 40/94)

text:
               28.5.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 132/25

      ROZSUDEK SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 16. března 2005
   ve věci T-112/03, L'Oréal SA proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky FLEXI AIR - Starší slovní ochranná známka FLEX - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Návrh na provedení důkazu o skutečném užívání - Článek 8 odst. 1 písm. b), čl. 8 odst. 2 písm. a), ii) a čl. 43 odst. 2 nařízení (ES) č. 40/94)
   (2005/C 132/45)
   Jednací jazyk: angličtina
   Ve věci T-112/03, L'Oréal SA, se sídlem v Paříži (Francie), zastoupená X. Buffetem Delmasem d'Autane, advokátem, proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (zmocněnci: B. Filtenborg, S. Laitinen a G. Schneider), přičemž druhým účastníkem řízení u odvolacího senátu OHIM je Revlon (Švýcarsko) SA, se sídlem v Schlieren (Švýcarsko), jejímž předmětem je žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 15. ledna 2003 (věc R 396/2001-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi l'Oréal SA a Revlon (Švýcarsko) SA, Soud (druhý senát), ve složení J. Pirrung, předseda, A. W. H. Meij a I. Pelikánová, soudci; vedoucí soudní kanceláře: B. Pastor, náměstkyně vedoucího soudní kanceláře, vydal dne 16. března 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Žalobkyni se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 135, 7.6.2003


title: Věc T-151/11: Žaloba podaná dne 11. března 2011 — Telefónica de España a Telefónica Móviles España v. Komise

text:
               14.5.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 145/32

         Žaloba podaná dne 11. března 2011 — Telefónica de España a Telefónica Móviles España v. Komise
   (Věc T-151/11)
   2011/C 145/53
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Telefónica de España, SA (Madrid, Španělsko), Telefónica Móviles España, SA (Madrid, Španělsko) (zástupci: F. González Díaz, F. Salerno, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál

               —

               v souladu s článkem 263 SFEU zrušil rozhodnutí Evropské komise ze dne 20. července 2010,

               —

               v každém případě uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Projednávaná žaloba je namířena proti rozhodnutí Komise ze dne 20. července 2010 o režimu podpory C 38/09 (ex NN 58/09), který hodlá Španělsko provést ve prospěch podniku Corporación de Radio y Televisión Española (RTVE) (Úř. věst. L 1, s. 9) v rozsahu, v němž prohlašuje na základě čl. 106 odst. 2 SFEU za slučitelný s vnitřním trhem nový model financování veřejnoprávního subjektu poskytujícího rádiové a televizní vysílání Corporación de Radio y Televisión Española, který byl zaveden zákonem 8/2009 ze dne 28. srpna 2009.
   Na podporu své žaloby uplatňují žalobkyně pět žalobních důvodů.

               1)

               První žalobní důvod vychází z porušení čl. 108 odst. 2 SFEU, jelikož Komise nezahájila, pokud jde o oddělení financování celé podpory, řízení stanovené v tomto ustanovení.

               2)

               Druhý žalobní důvod vychází z porušení článku 108 SFEU, jelikož Komise stanoví oddělení financování celé podpory a nesprávně definuje jako novou podporu pouze dodatečné financování. Tímto Komise jedná v rozporu s judikaturou a rozhodovací praxí Komise.

               3)

               Třetí žalobní důvod vychází z porušení článku 256 SFEU, vzhledem k tomu, že rozhodnutí neposkytuje žádné vysvětlení toho, jak se dojde k závěru, že tři daňová opatření, která zavádějí a mění články 4, 5 a 6 zákona 8/2009, jsou oddělitelná od současného režimu financování RTVE.

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z nesprávného právního posouzení spočívajícího v tom, že bylo rozhodnuto, že opatření není vázáno na zdroj financování, jelikož neslučitelnost zdrojů financování s právem Společenství musí nezbytně vést k neslučitelnosti opatření s pravidly v oblasti státních podpor. V tomto ohledu tvrdí, že napadené rozhodnutí prohlašuje za slučitelnou s vnitřním trhem podporu, která je vázána na financování, jež Komise v současně probíhajícím řízení považovala za neslučitelné s právem Unie.

               5)

               Pátý žalobní důvod vychází z porušení čl. 106 odst. 2 SFEU nebo článku 256 SFEU z důvodu neuvedení odůvodnění týkajícího se nepřiměřené náhrady a dopadu opatření na hospodářskou soutěž na vnitřním trhu. Konkrétně rozhodnutí nezohlednilo, že skutečné budoucí náklady Corporación RTVE budou nižší, než byly náklady vynaložené v minulosti, a prohlásilo za slučitelné s vnitřním trhem opatření, které zajišťuje ochranu „před pohyblivostí příjmů na reklamním trhu“, přestože již neexistuje žádné obchodní riziko.


title: Věc C-286/15: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 26. května 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Augstākā tiesa - Lotyšsko) – Valsts ieņēmumu dienests v. SIA „Latvijas propāna gāze“ „Řízení o předběžné otázce — Společný celní sazebník — Sazební zařazení — Kombinovaná nomenklatura — Číslo 2711 — Ropné plyny a ostatní plynné uhlovodíky — Látka, která dává podstatný rys — Zkapalněný ropný plyn“

text:
               18.7.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 260/11

         Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 26. května 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Augstākā tiesa - Lotyšsko) – Valsts ieņēmumu dienests v. SIA „Latvijas propāna gāze“
   (Věc C-286/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Společný celní sazebník - Sazební zařazení - Kombinovaná nomenklatura - Číslo 2711 - Ropné plyny a ostatní plynné uhlovodíky - Látka, která dává podstatný rys - Zkapalněný ropný plyn“)
   (2016/C 260/14)
   Jednací jazyk: lotyština

      Předkládající soud

   Augstākā tiesa

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Valsts ieņēmumu dienests

      Žalovaná: SIA „Latvijas propāna gāze“

      Výrok

               1)

               Pravidlo 2 b) a pravidlo 3 b) všeobecných pravidel pro výklad kombinované nomenklatury, která je uvedena v příloze I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku, ve znění nařízení Komise (ES) č. 1031/2008 ze dne 19. září 2008 a nařízení Komise (ES) č. 948/2009 ze dne 30. září 2009 musí být vykládána v tom smyslu, že pokud podstatný rys takové plynné směsi, jako je zkapalněný ropný plyn dotčený ve věci v původním řízení, je této směsi dán všemi jejími složkami, takže nelze určit látku, která směsi dává podstatný rys, a v žádném případě není možné určit přesné množství každé složky předmětného zkapalněného ropného plynu, neuplatní se domněnka, podle níž látkou, která dává výrobku podstatný rys ve smyslu pravidla 3 b) těchto všeobecných pravidel, je ta, jejíž procentní podíl je ve směsi nejvyšší.

               2)

               Uvedená kombinovaná nomenklatura musí být vykládána v tom smyslu, že zkapalněný ropný plyn, jako je plyn dotčený ve věci v původním řízení, který obsahuje 0,32 % methanu, ethanu a ethylenu, 58,32 % propanu a propylenu, a nejvýše 39,99 % butanu a butylenu a není u něj možné určit látky, které mu dávají podstatný rys, se zařazuje do podpoložky 2711 19 00 jako „Ropné plyny a jiné plynné uhlovodíky, zkapalněné, ostatní“.

               3)

               Článek 218 odst. 1 písm. d) nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství, musí být vykládán v tom smyslu, že neukládá povinnost deklaranta takového zkapalněného ropného plynu, jako je plyn dotčený ve věci v původním řízení, přesně uvést procentní podíl látky, která v tomto zkapalněném ropném plynu převažuje.

      (1)  Úř. věst. C 270, 17.8.2015.


title: Věc F-103/07: Žaloba podaná dne 5. října 2007 – Duta v. Soudní dvůr

text:
               22.12.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 315/45

         Žaloba podaná dne 5. října 2007 – Duta v. Soudní dvůr
   (Věc F-103/07)
   (2007/C 315/88)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Radu Duta (Lucemburk, Lucembursko) (zástupce: F. Krieg, advokát)

      Žalovaný: Soudní dvůr Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobce

               —

               zrušit napadená rozhodnutí;

               —

               vrátit věc příslušnému orgánu;

               —

               uložit žalovanému nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Touto žalobou žalobce napadá zamítnutí své kandidatury na místo referendáře u soudce Soudu prvního stupně Evropských společenství. K tomuto zamítnutí došlo oběžníkem ze dne 24. ledna 2007, zatímco dotčený soudce předtím jevil o kandidaturu žalobce živý zájem.
   Žalobce uplatňuje, zaprvé, neplatnost rozhodnutí o zamítnutí jeho stížnosti. Tu projednala „Komise Soudu prvního stupně příslušná k rozhodování o stížnostech“, jejíž složení nesplňuje požadavky na spravedlivý proces, tak jak jsou definovány čl. 6 odst. 1 Evropské úmluvy o lidských právech a základních svobodách. Členové Soudu zasedající v této komisi totiž nemohou zcela nestranně rozhodovat o věcech týkajících se jednoho ze svých kolegů.
   Zadruhé, žalobce uplatňuje, že byl obětí diskriminace. Dotčený soudce nevykonal přiměřeně svoji posuzovací pravomoc.
   A konečně, žalobce se domnívá, že napadená rozhodnutí v každém případě porušují obecné zásady transparentnosti, dobré víry a ochrany legitimního očekávání.


title: Věc T-46/06: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 28. srpna 2007 – Galileo Lebensmittel v. Komise (Žaloba na neplatnost — Zavedení domény nejvyšší úrovně .eu — Registrace jména domény galileo.eu — Využití vyhrazené pro orgány a instituce Společenství — Procesní způsobilost — Nepřípustnost)

text:
               20.10.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 247/35

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 28. srpna 2007 – Galileo Lebensmittel v. Komise
   (Věc T-46/06) (1)

   (Žaloba na neplatnost - Zavedení domény nejvyšší úrovně „.eu“ - Registrace jména domény „galileo.eu“ - Využití vyhrazené pro orgány a instituce Společenství - Procesní způsobilost - Nepřípustnost)
   (2007/C 247/57)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Galileo Lebensmittel GmbH & Co. KG (Trierweiler, Německo) (zástupce: K. Bott, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: původně E. Montaguti a T. Jürgensen, poté G. Braun a E. Montaguti, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise, kterým bylo podle článku 9 nařízení Komise (ES) č. 874/2004 ze dne 28. dubna 2004, kterým se stanoví obecná pravidla pro zavádění a funkce domény nejvyšší úrovně .eu a zásady, jimiž se řídí registrace (Úř. věst. L 162, s. 40), vyhrazeno jméno domény „galileo.eu“ jako jméno vyhrazené k využití pro orgány a instituce Společenství.
   Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Galileo Lebensmittel GmbH & Co. KG ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady řízení vynaložené Komisí.

      (1)  Úř. věst. C 86, 8.4.2006.


title: Věc F-59/13: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 9. dubna 2014 – Rouffaud v. ESVČ „Veřejná služba — Smluvní zaměstnanec pro pomocné práce — Překvalifikování smlouvy — Postup před zahájením soudního řízení — Pravidlo shody — Změna důvodu námitky“

text:
               26.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 159/39

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 9. dubna 2014 – Rouffaud v. ESVČ
   (Věc F-59/13) (1)

   („Veřejná služba - Smluvní zaměstnanec pro pomocné práce - Překvalifikování smlouvy - Postup před zahájením soudního řízení - Pravidlo shody - Změna důvodu námitky“)
   2014/C 159/53
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Thierry Rouffaud (Ixelles, Belgie) (zástupci: původně A. Coolen, É. Marchal, S. Orlandi a D. Abreu Caldas, advokáti, poté S. Orlandi a D. Abreu Caldas, advokáti)

      Žalovaná: Evropská služba pro vnější činnost (zástupci: S. Marquardt a M. Silva, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí o zamítnutí žádosti žalobce, aby jeho po sobě jdoucí pracovní smlouvy na dobu určitou byly překvalifikovány na smlouvu na dobu neurčitou a aby doba odpracovaná v postavení smluvního zaměstnance pro pomocné práce byla uznána jako doba odpracovaná v postavení smluvního zaměstnance.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Thierry Rouffaud ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou službou pro vnější činnost.

      (1)  Úř. věst. C 233, 10.8.2013, s. 14.


title: Věc C-596/15 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 16. září 2015 Bionorica SE proti usnesení Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 13. listopadu 2015 ve věci T-619/14, Bionorica SE v. Evropská komise

text:
               18.1.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 16/24

         Kasační opravný prostředek podaný dne 16. září 2015 Bionorica SE proti usnesení Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 13. listopadu 2015 ve věci T-619/14, Bionorica SE v. Evropská komise
   (Věc C-596/15 P)
   (2016/C 016/30)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Bionorica SE (zástupci: M. Weidner, T. Guttau, N. Hußmann, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek navrhuje:

               —

               projednat věc na jednání

               —

               zrušit usnesení Tribunálu (osmého senátu) ze dne 16. září 2015 ve věci T-619/14

               —

               uložit Evropské komisi náhradu nákladů řízení

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka) zakládá své návrhy na dvou důvodech kasačního opravného prostředku:

               —

               Procesní pochybení: Tribunál vycházel zčásti z nesprávného skutkového stavu a dospěl tak k nesprávnému rozhodnutí k tíži navrhovatelky. Tribunál nesprávně vycházel ze skutečnosti, že navrhovatelka je výrobcem potravin, které jsou navíc dotčeny zdravotními tvrzeními ve smyslu nařízení (ES) č. 1924/2006 (1). Kromě toho Tribunál své rozhodnutí zčásti nedostatečně odůvodnil. Tribunál se podrobně nezabýval obsahem dopisu Komise, kterým se ukončuje údajná nečinnost a dospěl tak k nesprávnému závěru.

               —

               Porušení unijního práva: Tribunál neprávem odmítl podmínky článku 265 SFEU, neboť nečinnost Komise nebyla ukončena. Kromě toho Tribunál nesprávně posoudil nařízení (ES) č. 1924/2006, zejména jeho články 17 a 28. Zdravotní tvrzení vzatá zpět nelze stavět naroveň schváleným zdravotním tvrzením. Právní následky vyplývající z přechodných ustanovení nejsou dostatečně předvídatelné.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1924/2006 ze dne 20. prosince 2006 o výživových a zdravotních tvrzeních při označování potravin, Úř. věst. L 404, s. 9.


title: Věc T-161/07: Žaloba podaná dne 9. května 2007 – Group Lottuss v. OHIM – Ugly (COYOTE UGLY)

text:
               7.7.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 155/37

         Žaloba podaná dne 9. května 2007 – Group Lottuss v. OHIM – Ugly (COYOTE UGLY)
   (Věc T-161/07)
   (2007/C 155/67)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Group Lottuss Corp., SL (Barcelona, Španělsko) (zástupci: J. Grau Mora, A. Angulo Lafora, M. Ferrándiz Avendaño a J. Arribas García, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: UGLY, INC.
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               (částečně) zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 2. března 2007 v rozsahu, v němž částečně zamítl přihlášku ochranné známky Společenství č. 2 428 795 „COYOTE UGLY“ společnosti GROUP LOTTUSS CORP. SL;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Group Lottuss Corporation, SL.

      Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka „COYOTE UGLY“ (přihláška č. 2 428 795) pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 41 a 42.

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Ugly, Inc.

      Namítaná ochranná známka nebo označení: slovní ochranná známka Společenství „COYOTE UGLY“ pro výrobky zařazené do tříd 14, 16, 21, 25, 32 a 34, jakož i dřívější proslulé nepřihlášené slovní a obrazové ochranné známky „COYOTE UGLY“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 14, 16, 21, 25, 32, 33, 34, 41 a 42.

      Rozhodnutí námitkového oddělení: částečné přijetí námitek a zamítnutí přihlášky ochranné známky Společenství, pokud jde o služby třídy 42.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zrušení napadeného rozhodnutí v rozsahu, v němž odvolací senát zamítl námitky proti „zábavným službám a službám pro diskotéky a kulturní domy“ třídy 41 uvedeným v přihlášce a zamítl přihlášku pro uvedené služby.

      Dovolávané žalobní důvody: nesprávné použití čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 o ochranné známce Společenství.


title: Věc F-79/07: Žaloba podaná dne 31. července 2007 – Braun-Neumann v. Parlament

text:
               6.10.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 235/31

         Žaloba podaná dne 31. července 2007 – Braun-Neumann v. Parlament
   (Věc F-79/07)
   (2007/C 235/57)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobce: Kurt-Wolfgang Braun-Neumann (Merzig, Německo) (zástupce: P. Ames, Rechtsanwalt)

      Žalovaný: Evropský parlament
   Návrhové žádání žalobce

               —

               uložit žalovanému, aby žalobci zaplatil se zpětnou účinností od 1. srpna 2004 druhou polovinu pozůstalostního důchodu po jeho dne 25. července 2004 zesnulé manželce Gisele Mandt, rozené Neumann, ve výši 1 670,84 eur měsíčně, včetně úroků z prodlení ve výši odpovídající úrokové míře pro mezní zápůjční facility Evropské centrální banky, zvýšené o 3 procentní body,

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Evropský parlament přiznal žalobci 50 % nárok na pozůstalostní důchod jakožto vdovci po Gisele Mandt, rozené Neumann. Žalobce se domáhá pobírání pozůstalostního důchodu v plné výši.
   Žaloba směřuje proti rozhodnutí Parlamentu zohlednit druhé manželství zesnulé, ačkoliv rozsudek o rozvodu Tribunal de premiére instance Namur (soud prvního stupně Namur) ze dne 6. září 1995 nebyl ve vztahu k prvnímu manželství v rozhodnutí Bayerisches Obersten Landesgericht (bavorský nejvyšší zemský soud) ze dne 11. října 1999 uznán. Žalobce uvádí, že je tak jediným „pozůstalým manželem“, neboť druhé manželství zesnulé s Wolfgangem Mandtem nebylo platné.


title: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne  13. prosince 2005  ve věci C-78/03 P: Komise Evropských společenství proti Aktionsgemeinschaft Recht und Eigentum eV (Kasační opravný prostředek — Podpory poskytnuté německými orgány na nabývání půdy — Program směřující k privatizaci půdy a restrukturalizaci zemědělství v nových spolkových zemích)

text:
               11.2.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 36/2

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (velkého senátu)
   ze dne 13. prosince 2005
   ve věci C-78/03 P: Komise Evropských společenství proti Aktionsgemeinschaft Recht und Eigentum eV (1)

   (Kasační opravný prostředek - Podpory poskytnuté německými orgány na nabývání půdy - Program směřující k privatizaci půdy a restrukturalizaci zemědělství v nových spolkových zemích)
   (2006/C 36/03)
   Jednací jazyk: němčina
   Ve věci C 78/03 P, jejímž předmětem je kasační opravný prostředek na základě článku 56 statutu Soudního dvora, podaný dne 19. února 2003, Komise Evropských společenství, (zmocněnci: J. Flett a V. Kreuschitz) přičemž dalšími účastníky řízení jsou: Spolková republika Německo, (zmocněnec: M. Lumma) vedlejší účastník v prvním stupni, Aktionsgemeinschaft Recht und Eigentum eV, se sídlem v Borken (Německo), (Profesor: M. Pechstein), Soudní dvůr (velký senát), ve složení V. Skouris, předseda, P. Jann, C. W. A. Timmermans, A. Rosas, K. Schiemann a J. Makarczyk, předsedové senátů, C. Gulmann (zpravodaj), A. La Pergola, J.-P. Puissochet, P. Kūris, E. Juhász, E. Levits a A. Ó Caoimh, soudci, generální advokát: F. G. Jacobs, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 13. prosince 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Rozsudek Soudu prvního stupně Evropských společenství ze dne 5. prosince 2002, Aktionsgemeinschaft Recht und Eigentum v. Komise (T-114/00) se zrušuje.

               2)

               Žaloba podaná Aktionsgemeinschaft Recht und Eigentum Soudu prvního stupně Evropských společenství směřující ke zrušení rozhodnutí Komise ze dne 22. prosince 1999, kterým se povolují státní podpory v rámci ustanovení článků 87 a 88 (dříve články 92 a 93) Smlouvy o ES, se odmítá jako nepřípustná.

               3)

               Aktionsgemeinschaft Recht und Eigentum eV se ukládá náhrada nákladů řízení v obou stupních.

      (1)  Úř. věst. C 101, 26.4.2003


title: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 8. března 2005 ve věci T-277/03, Dionysia Vlachaki, manželka Petrose Eleftheriadise proti Komisi Evropských společenství (Původní pomocní zaměstnanci — Vrácení odměny bezdůvodně vyplacené po skončení smlouvy — Úroky z prodlení — Žaloba na neplatnost — Odůvodnění — Vyšší moc)

text:
               14.5.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 115/21

      ROZSUDEK SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 8. března 2005
   ve věci T-277/03, Dionysia Vlachaki, manželka Petrose Eleftheriadise proti Komisi Evropských společenství (1)

   (Původní pomocní zaměstnanci - Vrácení odměny bezdůvodně vyplacené po skončení smlouvy - Úroky z prodlení - Žaloba na neplatnost - Odůvodnění - Vyšší moc)
   (2005/C 115/39)
   Jednací jazyk: řečtina
   Ve věci T-277/03, Dionysia Vlachaki, manželka Petrose Eleftheriadise, s bydlištěm v Polydroso Amarousiou (Řecko), zastoupená T. Sigalasem, advokátem, proti Komisi Evropských společenství (zmocněnci: I. Dimitriou a G. Wilms, s adresou pro účely doručování v Lucemburku), jejímž předmětem je návrh na částečné zrušení nebo změnu rozhodnutí Komise C (2003) 738 konečné ze dne 25. března 2003 o vrácení odměny bezdůvodně vyplacené žalobkyni, která byla původně pomocným zaměstnancem, Soud (pátý senát), ve složení M. Vilaras, předseda, a F. Dehousse a D. Šváby, soudci, vedoucí soudní kanceláře: I. Natsinas, rada, vydal dne 8. března 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 264, 1.11.2003


title: Věc T-315/07: Žaloba podaná dne 22. srpna 2007 – Grohe v. OHIM – Compañia Roca Radiadores (ALIRA)

text:
               6.10.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 235/26

         Žaloba podaná dne 22. srpna 2007 – Grohe v. OHIM – Compañia Roca Radiadores (ALIRA)
   (Věc T-315/07)
   (2007/C 235/48)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Grohe AG (Hemer, Německo) (zástupce: A. Lensing-Kramer, advokátka)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Compañía Roca Radiadores, S.A.
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 19. června 2007 ve věci R 850/2006-4;

               —

               podpůrně zrušit nebo změnit napadené rozhodnutí v části, v níž Soud shledá podobnost mezi „Küchenhähnen“ (kuchyňskými kohoutky) a „gusseisernen Badewannen“ (ocelovými koupacími vanami) a shledá tak nebezpečí záměny kolidujících označení;

               —

               podpůrně zrušit nebo změnit napadené rozhodnutí v části, v níž Soud shledá fonetickou podobnost mezi přihlašovanou ochrannou známkou a namítanou ochrannou známkou ve Španělsku, a shledá tak s tím spojené nebezpečí záměny kolidujících označení;

               —

               podpůrně zrušit nebo změnit napadené rozhodnutí v části, v níž Soud shledá nedostatek obecné známosti jména AKIRA pro japonský komiks ve Španělsku, a shledá tak s tím spojené nebezpečí záměny kolidujících označení;

               —

               uložit OHIM náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně.

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „ALIRA“ pro výrobky zařazené do třídy 11 (přihláška č. 2 766 640).

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Compañía Roca Radiadores, S.A.

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Španělská slovní ochranná známka „AKIRA“ pro výrobky zařazené do třídy 11 (č. 2 045 604).

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitkám a zamítnutí přihlášky.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (1), jelikož neexistuje nebezpečí záměny kolidujících ochranných známek.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1994, L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).


title: Věc C-84/12: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 19. prosince 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgericht Berlin — Německo) — Rahmanian Koushkaki v. Bundesrepublik Deutschland ( „Prostor svobody, bezpečnosti a práva — Nařízení (ES) č. 810/2009 — Článek 21 odst. 1, čl. 32 odst. 1 a čl. 35 odst. 6 — Postupy a podmínky pro udělování jednotných víz — Povinnost udělit vízum — Posouzení rizika nedovoleného přistěhovalectví — Úmysl žadatele opustit území členských států před skončením platnosti víza, o něž žádá — Důvodná pochybnost — Prostor pro uvážení příslušných orgánů“ )

text:
               22.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 52/7

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 19. prosince 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgericht Berlin — Německo) — Rahmanian Koushkaki v. Bundesrepublik Deutschland
   (Věc C-84/12) (1)

   (Prostor svobody, bezpečnosti a práva - Nařízení (ES) č. 810/2009 - Článek 21 odst. 1, čl. 32 odst. 1 a čl. 35 odst. 6 - Postupy a podmínky pro udělování jednotných víz - Povinnost udělit vízum - Posouzení rizika nedovoleného přistěhovalectví - Úmysl žadatele opustit území členských států před skončením platnosti víza, o něž žádá - Důvodná pochybnost - Prostor pro uvážení příslušných orgánů)
   2014/C 52/11
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Verwaltungsgericht Berlin

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Rahmanian Koushkaki

      Žalovaná: Bundesrepublik Deutschland

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Verwaltungsgericht Berlin — Výklad nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 810/2009 ze dne 13. července 2009 o kodexu Společenství o vízech (Úř. věst. 2009, L 243, s. 1) a zejména jeho čl. 21 odst. 1 a čl. 32 odst. 1 — Postupy a podmínky pro udělování víz — Nárok žadatele o vízum, který splňuje podmínky vstupu, na udělení víza — Posouzení rizika nedovoleného přistěhovalectví — Prostor pro uvážení dotyčných členských států

      Výrok

               1)

               Článek 23 odst. 4, čl. 32 odst. 1 a čl. 35 odst. 6 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 810/2009 ze dne 13. července 2009 o kodexu Společenství o vízech (vízový kodex) musí být vykládány v tom smyslu, že po posouzení žádosti o udělení jednotného víza mohou příslušné orgány členského státu takovou žádost žadateli zamítnout pouze v případě, že lze vůči tomuto žadateli namítat některý z důvodů pro zamítnutí žádosti o udělení víza uvedených v těchto ustanoveních. Tyto orgány mají při posuzování této žádosti široký prostor pro uvážení, pokud jde o podmínky použití těchto ustanovení a o hodnocení rozhodných skutečností pro účely zjištění, zda lze vůči žadateli namítat některý z těchto důvodů pro zamítnutí žádosti

               2)

               Článek 32 odst. 1 nařízení č. 810/2009 ve spojení s čl. 21 odst. 1 tohoto nařízení musí být vykládán v tom smyslu, že povinnost příslušných orgánů členského státu udělit jednotné vízum je podmíněna tím, že neexistuje důvodná pochybnost o úmyslu žadatele opustit území členských států před skončením platnosti víza, o které žádá, s ohledem na celkovou situaci v zemi bydliště žadatele a na jeho individuální situaci doloženou informacemi, které poskytl.

               3)

               Nařízení č. 810/2009 musí být vykládáno v tom smyslu, že nebrání takovému ustanovení právní úpravy členského státu, jako je ustanovení ve věci v původním řízení, které stanoví, že jsou-li splněny podmínky pro udělení víza upravené tímto nařízením, jsou příslušné orgány oprávněny udělit žadateli jednotné vízum, přičemž se ale neupřesňuje, že jsou povinny toto vízum udělit, pakliže lze takové ustanovení vykládat v souladu s čl. 23 odst. 4, čl. 32 odst. 1 a čl. 35 odst. 6 uvedeného nařízení.

      (1)  Úř. věst. C 133, 5.5.2012.


title: Věc T-689/13: Žaloba podaná dne 20. prosince 2013 — Bilbaina de Alquitranes a další v. Komise

text:
               22.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 85/21

         Žaloba podaná dne 20. prosince 2013 — Bilbaina de Alquitranes a další v. Komise
   (Věc T-689/13)
   2014/C 85/37
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobci: Bilbaína de Alquitranes, SA (Luchana-Baracaldo, Vizcaya, Španělsko); Deza, a.s. (Valašské Meziříčí, Česká republika); Industrial Química del Nalón, SA (Oviedo, Španělsko); Koppers Denmark A/S (Nyborg, Dánsko); Koppers UK Ltd (Scunthorpe, Spojené království); Koppers Netherlands BV (Uithoorn, Nizozemsko); Rütgers basic aromatics GmbH (Castrop-Rauxel, Německo); Rütgers Belgium NV (Zelzate, Belgie); Rütgers Poland Sp. z o.o. (Kędzierzyn-Koźle, Polsko); Bawtry Carbon International Ltd (Doncaster, Spojené království); Grupo Ferroatlántica, SA (Madrid, Španělsko); SGL Carbon GmbH (Meitingen, Německo); SGL Carbon GmbH (Bad Goisern am Hallstättersee, Rakousko); SGL Carbon (Passy, Francie); SGL Carbon, SA (La Coruña, Španělsko); SGL Carbon Polska S.A. (Racibórz, Polsko) a ThyssenKrupp Steel Europe AG (Duisburg, Německo) (zástupci: K. Van Maldegem a C. Mereu, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobci navrhují, aby Tribunál:

               —

               určil, že je žaloba přípustná a opodstatněná;

               —

               zrušil napadnutý akt v rozsahu, v němž klasifikuje látku pitch, coal tar, high temp (smola, černouhelný dehet, vysokoteplotní) do kategorií H400 a H410;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobci se domáhají částečného zrušení nařízení Komise (EU) č. 944/2013 ze dne 2. října 2013, kterým se pro účely přizpůsobení vědeckotechnickému pokroku mění nařízení (ES) č. 1272/2008 o klasifikaci, označování a balení látek a směsí („nařízení CLP“) (Úř. věst. L 261, s. 5), v rozsahu, v němž klasifikuje látku pitch, coal tar, high temp (smola, černouhelný dehet, vysokoteplotní) číslo CAS 65996-93-2 („CTPHT“) do kategorií Aquatic Acute 1 (H400) a Aquatic Chronic 1 (H410) („napadený akt“).
   Na podporu žaloby předkládají žalobci tři žalobní důvody:

               1)

               První žalobní důvod spočívá v tom, že napadený akt je protiprávní, jelikož porušuje ustanovení REACH a CLP o klasifikaci látek jakožto toxických pro vodní prostředí a o studiích, které musí být akceptovány pro tento účel, jakož i zásadu rovného zacházení, jelikož neakceptuje studie provedené v souladu s pokyny REACH a OECD a vyžaduje testování, aniž stanoví akceptovanou standardizovanou metodu.

               2)

               Druhý žalobní důvod spočívá v tom, že je napadený akt protiprávní, jelikož se zakládá na zjevně nesprávném posouzení, neboť nezohledňuje inertní vlastnosti, jimiž se vyznačuje CTPHT, které mají zejména značný vliv na testování UV záření a uplatnění sumační metody; jelikož stanovilo multiplikační faktory pro složky PAH (polychlorované aromatické uhlovodíky) bez řádného posouzení studií, na něž je odkazováno, a neakceptovalo informace poskytnuté žalobci bez řádného odůvodnění.

               3)

               Třetí žalobní důvod spočívá v tom, že napadené rozhodnutí je protiprávní, jelikož je v rozporu s unijní právní zásadou transparentnosti a práva na obhajobu.


title: Usnesení Soudního dvora (pátého senátu) ze dne  23. září 2005  ve věci C-357/04 P: Antonio Andolfi proti Komisi Evropských společenství (Kasační opravný prostředek — Program JOP — Projekt vytvoření společného italsko-rumunského podniku — Zamítnutí předtím poskytnutého finančního příspěvku — Kasační opravný prostředek zčásti zjevně nepřípustný a zčásti zjevně neopodstatněný)

text:
               11.3.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 60/12

      USNESENÍ SOUDNÍHO DVORA

   (pátého senátu)
   ze dne 23. září 2005
   ve věci C-357/04 P: Antonio Andolfi proti Komisi Evropských společenství (1)

   (Kasační opravný prostředek - Program JOP - Projekt vytvoření společného italsko-rumunského podniku - Zamítnutí předtím poskytnutého finančního příspěvku - Kasační opravný prostředek zčásti zjevně nepřípustný a zčásti zjevně neopodstatněný)
   (2006/C 60/25)
   Jednací jazyk: italština
   Ve věci C-357/04 P, jejímž předmětem je kasační opravný prostředek na základě článku 56 Statutu Soudního dvora, podaný dne 17. srpna 2004, Antonio Andolfi, s bydlištěm v Římě (Itálie), (advokát: S. Amato), přičemž dalším účastníkem řízení je: Komise Evropských společenství, (zmocněnkyně: E. Montaguti, ve spolupráci s advokátem: A. Dal Ferro), Soudní dvůr (pátý senát), ve složení R. Silva de Lapuerta, předsedkyně senátu, C. Gulmann a P. Kūris (zpravodaj), soudci, generální advokát: L. A. Geelhoed, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 23. září 2005 usnesení, jehož výrok je následující:

               1.

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2.

               A. Andolfimu se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 284, 20.11.2004.


title: Věc T-296/11 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 29. července 2011 — Cementos Portland Valderrivas v. Komise ( „Řízení o předběžných opatřeních — Hospodářská soutěž — Žádost o informace — Článek 18 odst. 3 nařízení (ES) č. 1/2003 — Návrh na odklad vykonatelnosti — Nedostatek naléhavosti“ )

text:
               24.9.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/24

         Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 29. července 2011 — Cementos Portland Valderrivas v. Komise
   (Věc T-296/11 R)
   (Řízení o předběžných opatřeních - Hospodářská soutěž - Žádost o informace - Článek 18 odst. 3 nařízení (ES) č. 1/2003 - Návrh na odklad vykonatelnosti - Nedostatek naléhavosti)
   2011/C 282/50
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Cementos Portland Valderrivas, SA (Pampelune, Španělsko) (zástupce: L. Ortiz Blanco, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: F. Castilla Contreras, C. Urraca Caviedes a C. Hödlmayr, zmocněnci, ve spolupráci s J. Rivasem, advokátem)

      Předmět

   Návrh na odklad vykonatelnosti rozhodnutí Komise K(2011) 2368 v konečném znění ze dne 30. března 2011 v řízení podle čl. 18 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 1/2003 (věc 39520 — Cement a příbuzné výrobky)

      Výrok

               1)

               Návrh na nařízení předběžného opatření se zamítá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc C-249/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Supreme Court (Irsko) dne 12. května 2017 – Ryanair Ltd v. The Revenue Commissioners

text:
               10.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 221/15

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Supreme Court (Irsko) dne 12. května 2017 – Ryanair Ltd v. The Revenue Commissioners
   (Věc C-249/17)
   (2017/C 221/19)
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   Supreme Court

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: Ryanair Ltd

      Odpůrce: The Revenue Commissioners

      Předběžné otázky

               1)

               Může budoucí záměr, kterým je poskytovat, v případě úspěšného převzetí, nabyté společnosti služby v oblasti řízení, postačovat k prokázání toho, že potenciální nabyvatel provádí hospodářskou činnost ve smyslu článku 4 šesté směrnice o DPH (1), takže DPH účtovanou potenciálnímu nabyvateli za zboží nebo služby poskytnuté v souvislosti se snahou o úspěšné převzetí lze považovat za DPH na vstupu ve vztahu k zamýšlené hospodářské činnosti spočívající v poskytování takových služeb v oblasti řízení, a

               2)

               může existovat dostatečná „přímá a bezprostřední souvislost“, definovaná Soudním dvorem jako požadavek v rozsudku Cibo (2), mezi odbornými službami poskytovanými v souvislosti s takovým potenciálním převzetím a výstupem, kterým je, v případě úspěšného převzetí, potenciální řízení převzatého podniku, takže lze umožnit provést odpočet DPH týkající se těchto odborných služeb?

      (1)  Šestá směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. 1977, L 145, s. 1).

      (2)  Rozsudek ze dne 27. září 2001, Cibo Participations SA v. Directeur régional des impôts du Nord-Pas-de-Calais, C-16/00, EU:C:2001:495.


title: Věc T-561/11: Žaloba podaná dne 31. října 2011 — Nycomed v. OHIM — Bayer Consumer Care (ALEVIAN DUO)

text:
               7.1.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/22

         Žaloba podaná dne 31. října 2011 — Nycomed v. OHIM — Bayer Consumer Care (ALEVIAN DUO)
   (Věc T-561/11)
   2012/C 6/40
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Nycomed GmbH (Konstanz, Německo) (zástupce: A. Ferchland, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Bayer Consumer Care AG (Basilej, Švýcarsko)

      Návrhová žádání

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 21. července 2011 ve věci R 1953/2010-1 a zamítnout námitku, a

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů a poplatků jak námitkového řízení, tak i řízení před odvolacím senátem.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „ALEVIAN DUO“ pro výrobky zařazené do třídy 5 — přihláška ochranné známky Společenství č. 6303201

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Namítaná ochranná známka nebo označení: slovní ochranná známka Společenství „ALEVE“, zapsaná pod č. 786863 pro výrobky zařazené do třídy 5

      Rozhodnutí námitkového oddělení: zamítnutí námitky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zrušení rozhodnutí námitkového oddělení

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 207/2009, neboť odvolací senát dospěl k nesprávnému závěru o nebezpečí záměny mezi kolidujícími ochrannými známkami.


title: Věc T-460/07: Rozsudek Tribunálu ze dne 20. ledna 2010 — Nokia v. OHIM — Medion (LIFE BLOG) ( Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství LIFE BLOG — Starší národní slovní ochranná známka LIFE — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009) — Částečné zamítnutí zápisu )

text:
               27.2.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 51/31

         Rozsudek Tribunálu ze dne 20. ledna 2010 — Nokia v. OHIM — Medion (LIFE BLOG)
   (Věc T-460/07) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství LIFE BLOG - Starší národní slovní ochranná známka LIFE - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009) - Částečné zamítnutí zápisu“)
   2010/C 51/59
   Jednací jazyk: finština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Nokia Oyj (Helsinki, Finsko) (zástupce: J. Tanhuanpää, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice řízení před Tribunálem: Medion AG (Essen, Německo) (zástupce: P.-M. Weisse, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 2. října 2007 (věc R 141/2007-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi Medion AG a Nokia Oyj.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Nokia Oyj se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 51, 23.2.2008.


title: Věc T-226/09: Žaloba podaná dne 9. června 2009 — British Telecommunications v. Komise

text:
               15.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 193/24

         Žaloba podaná dne 9. června 2009 — British Telecommunications v. Komise
   (Věc T-226/09)
   2009/C 193/39
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: British Telecommunications plc (Londýn, Spojené království) (zástupci: G. Robert a M. M. Newhouse, Solicitors)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit sporné rozhodnutí;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobkyně se domáhá zrušení rozhodnutí Komise ze dne 11. února 2009, K (2009) 685 konečné, prohlašujícího, že podpora poskytnutá britskými orgány ve prospěch žalobkyně ve formě veřejné záruky pro penzijní fond BT je neslučitelná se společným trhem [státní podpora č. C 55/2007 (dříve NN 63/2007, CP 106/2006)].
   Žalobkyně uplatňuje na podporu své žaloby sedm žalobních důvodů.
   Zaprvé žalobkyně tvrdí, že se Komise tím, že došla k závěru, že žalobkyně získala selektivní hospodářskou výhodu, dopustila nesprávného právního posouzení a zjevně nesprávného posouzení při použití čl. 87 odst. 1 ES a pojmu státní podpory. Žalobkyně uvádí, že Komise nezohlednila celý hospodářský a skutkový kontext, ve kterém se žalobkyně nachází.
   Zadruhé žalobkyně tvrdí, že se Komise dopustila zjevně nesprávného posouzení tím, že došla k závěru, že se žalobkyně těší selektivní hospodářské výhodě z důvodu, že správci BT Pension Scheme (dále jen „BTPS“) nepřispívají do Pension Protection Fund (záručního důchodového fondu, dále jen „PPF“), pokud jde o důchody účastníků BTPS, na které se vztahuje veřejná záruka, a porušila zásadu rovného zacházení neprovedením porovnání se srovnatelnými situacemi. Podle žalobkyně Komise nezohlednila rozdíly mezi důchodovými systémy soukromé sféry, na které se vztahuje PPF, a důchodovým systémem veřejné správy, který žalobkyně zdědila v rámci privatizace.
   Zatřetí žalobkyně tvrdí, že se Komise dopustila nesprávného právního posouzení a porušila zásadu legitimního očekávání tím, že provedla přehodnocení opatření, které nebylo podporou v době, kdy bylo povoleno ze „zásadních důvodů“, přičemž o dvacet let později má být za podporu považováno z důvodu právních předpisů, které byly mezitím přijaty.
   Začtvrté žalobkyně tvrdí, že Komise tím, že požaduje, aby správci BTPS Trustees přispívali do PPF, porušila zásady rovného zacházení a proporcionality.
   Zapáté žalobkyně tvrdí, že se Komise dopustila zjevně nesprávného posouzení a neposoudila, zda selektivní hospodářská výhoda tvrzená Komisí narušuje hospodářskou soutěž a ovlivňuje obchod mezi členskými státy ve smyslu čl. 87 odst. 1 ES.
   Zašesté žalobkyně tvrdí, že se Komise dopustila zjevně nesprávného skutkového a právního posouzení tím, že došla k závěru o existenci převodu státních prostředků.
   Zasedmé žalobkyně tvrdí, že Komise tím, že sporné rozhodnutí neodůvodnila, porušila článek 253 ES.


title: Věc T-223/16: Žaloba podaná dne 5. května 2016 – Massive Bionics v. EUIPO - Apple (DriCloud)

text:
               11.7.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 251/39

         Žaloba podaná dne 5. května 2016 – Massive Bionics v. EUIPO - Apple (DriCloud)
   (Věc T-223/16)
   (2016/C 251/45)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Massive Bionics, SL (Madrid, Španělsko) (zástupkyně: M. Galindo Martens, advokátka)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Apple, Inc. (Cupertino, Kalifornie, Spojené státy americké)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Majitel sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Společenství obsahující slovní prvek „DriCloud“ – Přihláška č. 11 723 509

      Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 3. března 2016, ve věci R 339/2015-5

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil žalovaným náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-221/10: Žaloba podaná dne 18. května 2010 — Iberdrola v. Komise

text:
               3.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 179/55

         Žaloba podaná dne 18. května 2010 — Iberdrola v. Komise
   (Věc T-221/10)
   2010/C 179/94
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Iberdrola, SA (Bilbao, Španělsko) (zástupci: J. Ruiz Calzado, M. Núñez Müller a J. Domínguez Pérez, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit čl. 1 odst. 1 rozhodnutí,

               —

               uložit Komisi náhradu veškerých nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Rozhodnutí, které je předmětem této žaloby, je totéž jako ve věci T-219/10, Autogrill España v. Komise.
   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou podobné jako žalobní důvody a argumenty v uvedené věci. Žalobkyně zejména poukazuje na to, že:

               —

               Komise se dopustila zjevně nesprávného posouzení, když dospěla k závěru, že čl. 12 odst. 5 TRLIS představuje podporu neslučitelnou se společným trhem, vzhledem k tomu, že nevzala v úvahu pozitivní účinky vyplývající z opatření a nechala bez povšimnutí prospěšný vliv tohoto opatření na dosahování cílů sledovaných jinými články Smlouvy;

               —

               Komise porušila zásady legitimního očekávání a rovného zacházení tím, že se odchýlila od pokynů ve sdělení o přímých daních a od své administrativní praxe, která je v souladu s tímto sdělením;

               —

               Komise porušila zásadu řádné správy, která jí ukládá přezkoumat pečlivě, podrobně a nezávisle veškeré relevantní aspekty věci, tím, že nepokračovala v řízení (jako učinila u nabytí podílů v podnicích mimo Společenství), aby prokázala údajnou selektivitu opatření a aby — předtím, než v tomto směru učinila závěr — ověřila přesný rozsah praktických překážek spojení v rámci Společenství;

               —

               Komise porušila svou povinnost respektovat systematiku Smlouvy a zajistit soudržné uplatňování pravidel týkajících se kontroly státních podpor a pravidel týkajících se dalších zásad a svobod ve Smlouvě, jako je volný pohyb kapitálu a vytvoření vnitřního trhu;

               —

               napadené rozhodnutí postrádá dostatečné odůvodnění pokud jde o určité podstatné aspekty posouzení Komise ohledně selektivity opatření a jeho dopadu na hospodářskou soutěž a obchod mezi členskými státy.


title: Věc T-502/13: Žaloba podaná dne 18. září 2013 — ASPA v. OHIM — Banco Bilbao Vizcaya Argentaria (ARGENTARIA)

text:
               30.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 352/16

         Žaloba podaná dne 18. září 2013 — ASPA v. OHIM — Banco Bilbao Vizcaya Argentaria (ARGENTARIA)
   (Věc T-502/13)
   2013/C 352/31
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Argenta Spaarbank NV (ASPA) (Antverpy, Belgie) (zástupci): K. De Winter a M. De Vroey, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, SA (Madrid, Španělsko)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 15. července 2013 ve věci R 1581/2011-4.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na zrušení: slovní ochranná známka „ARGENTARIA“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 1 až 42 — Ochranná známka Společenství č. 159 707

      Majitelka ochranné známky Společenství: další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Účastnice řízení navrhující zrušení ochranné známky Společenství: žalobkyně

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: prohlášení řízení o zrušení ochranné známky za skončené v návaznosti na vzdání se sporných služeb učiněné majitelem ochranné známky Společenství

      Rozhodnutí odvolacího senátu: odmítnutí odvolání pro nepřípustnost

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 51 odst. 1 písm. a) a článku 80 nařízení o ochranné známce Společenství.


title: Věc T-62/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 16. prosince 2011 — Rintisch v. OHIM — Bariatrix Europe (PROTI SNACK) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství PROTI SNACK — Starší národní slovní a obrazové ochranné známky PROTIPLUS, PROTI a PROTIPOWER — Opožděné předložení dokumentů — Posuzovací pravomoc přiznaná článkem 74 odst. 2 nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 76 odst. 2 nařízení (ES) č. 207/2009) — Pojem,ustanovení, které stanoví jinak’ — Pravidlo 20 odst. 1 nařízení č. 2868/95 — Pravidlo 50 odst. 1 nařízení č. 2868/95“ )

text:
               4.2.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/20

         Rozsudek Tribunálu ze dne 16. prosince 2011 — Rintisch v. OHIM — Bariatrix Europe (PROTI SNACK)
   (Věc T-62/09) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství PROTI SNACK - Starší národní slovní a obrazové ochranné známky PROTIPLUS, PROTI a PROTIPOWER - Opožděné předložení dokumentů - Posuzovací pravomoc přiznaná článkem 74 odst. 2 nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 76 odst. 2 nařízení (ES) č. 207/2009) - Pojem,ustanovení, které stanoví jinak’ - Pravidlo 20 odst. 1 nařízení č. 2868/95 - Pravidlo 50 odst. 1 nařízení č. 2868/95)
   2012/C 32/37
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Bernhard Rintisch (Bottrop, Německo) (zástupce: A. Dreyer, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: G. Schneider, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Bariatrix Europe Inc. SAS (Guilherand-Granges, Francie)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 15. prosince 2008 (věc R 740/2008-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi Bernhardem Rintischem a společností Bariatrix Europe Inc. SAS.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Bernhardu Rintischovi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 102, 1.5.2009.


title: Věc T-280/07: Usnesení Tribunálu ze dne 7. října 2010 — Sepracor v. OHIM — Laboratorios Ern (LEVENIA)

text:
               4.12.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 328/57

         Usnesení Tribunálu ze dne 7. října 2010 — Sepracor v. OHIM — Laboratorios Ern (LEVENIA)
   (Věc T-280/07) (1)

   ()
   2010/C 328/88
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda druhého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 235, 6.10.2007.


title: Věc C-278/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal de grande instance de Paris (Francie) dne 16. července 2009 — Olivier Martinez, Robert Martinez v. Société MGN Ltd.

text:
               12.9.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 220/29

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal de grande instance de Paris (Francie) dne 16. července 2009 — Olivier Martinez, Robert Martinez v. Société MGN Ltd.
   (Věc C-278/09)
   2009/C 220/56
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Tribunal de grande instance de Paris

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Olivier Martinez, Robert Martinez

      Žalovaná: Société MGN Limited

      Předběžná otázka

   Má se článek 2 a čl. 5 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (1) vykládat tak, že přiznávají pravomoc soudu jednoho členského státu k rozhodnutí o žalobě podané z důvodu porušení osobnostních práv, ke kterému mohlo dojít v důsledku zveřejnění informací nebo fotografií na internetové stránce provozované v jiném členském státě společností se sídlem v tomto druhém státě — nebo ještě v dalším členském státě, v každém případě v jiném, než je první členský stát —:

               —

               buď za jediné podmínky, že tuto internetovou stránku lze prohlížet z tohoto prvního státu,

               —

               nebo pouze pokud mezi škodnou událostí a územím tohoto prvního státu existuje dostatečná, podstatná anebo významná vazba, a v tomto druhém případě, pokud tato vazba může vyplývat z:

                           —

                           rozsahu připojení na spornou stránku z tohoto prvního členského státu, v absolutní hodnotě nebo poměrně ke všem připojením na uvedenou stránku,

                           —

                           bydliště, nebo i ze státní příslušnosti osoby, která si stěžuje na porušení svých osobnostních práv, nebo obecněji dotyčných osob,

                           —

                           jazyka, ve kterém je šířena sporná informace, nebo jakékoli jiné okolnosti, která je způsobilá prokázat vůli provozovatele internetové stránky oslovit zvláště veřejnost tohoto prvního státu,

                           —

                           místa, kde došlo k uváděným skutečnostem, nebo místa, kde byly vyhotoveny fotografické snímky, které byly případně zveřejněny na internetu,

                           —

                           jiných kritérií?

      (1)  Úř. věst. 2001, L 12, s. 1.


title: Věc T-38/12: Usnesení Tribunálu ze dne 26. listopadu 2013 — Pips v. OHIM — s.Oliver Bernd Freier (ISABELLA OLIVER) ( „Ochranná známka Společenství — Námitky — Zpětvzetí námitek — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“ )

text:
               15.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/31

         Usnesení Tribunálu ze dne 26. listopadu 2013 — Pips v. OHIM — s.Oliver Bernd Freier (ISABELLA OLIVER)
   (Věc T-38/12) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitky - Zpětvzetí námitek - Nevydání rozhodnutí ve věci samé)
   2014/C 45/51
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Pips BV (Amsterdam, Nizozemsko) (zástupce: J. van den Berg, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: P. Geroulakos, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: s.Oliver Bernd Freier GmbH & Co. KG (Rottendorf, Německo) (zástupci: S. Körber a D. Kämper, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 20. října 2011 (věc R 2420/2010-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi s.Oliver Bernd Freier GmbH & Co. KG a Pips BV.

      Výrok

               1)

               Není důvodné rozhodnout ve věci samé.

               2)

               Žalobkyně ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené žalovaným. Vedlejší účastnice řízení ponese vlastní náklady řízení

      (1)  Úř. věst. C 89, 24.3.2012.


title: Věc T-224/17: Žaloba podaná dne 19. dubna 2017 – Adapta Color v. EUIPO – Coatings Foreign IP (Bio proof ADAPTA)

text:
               26.6.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 202/22

         Žaloba podaná dne 19. dubna 2017 – Adapta Color v. EUIPO – Coatings Foreign IP (Bio proof ADAPTA)
   (Věc T-224/17)
   (2017/C 202/37)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Adapta Color, SL (Peñiscola, Španělsko) (zástupci: G. Macías Bonilla, G. Marín Raigal a E. Armero Lavie, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Coatings Foreign IP Co. LLC (Wilmington, Delaware, Spojené státy)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Majitel sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie obsahující slovní prvky „Bio proof ADAPTA“ – Ochranná známka Evropské unie č. 4 368 239

      Řízení před EUIPO: Řízení o prohlášení neplatnosti

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 6. února 2017, ve věci R 2521/2015-5

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               vyhověl této žalobě v plném rozsahu;

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil žalovanému a případně vedlejší účastnici řízení náhradu nákladů tohoto řízení, jakož i náhradu nákladů řízení o prohlášení neplatnosti a odvolacího řízení vedených před EUIPO.

      Dovolávané žalobní důvody

   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou totožné se žalobními důvody a hlavními argumenty dovolávanými ve věci T-223/17.


title: Oprava sdělení v Úředním věstníku ve věci T-309/13 ( Úř. věst. C 226 ze dne 3.8.2013, s. 23 )

text:
               9.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 325/53

         Oprava sdělení v Úředním věstníku ve věci T-309/13
   (
         „Úřední věstník Evropské unie“ C 226 ze dne 3. srpna 2013, s. 23
      )
   2013/C 325/86
   Sdělení v Úředním věstníku týkající se věci T-309/13, Enosi Mastichoparagogon v. OHIM — Gaba International (ELMA) je třeba číst takto:

         „Žaloba podaná dne 7. června 2013 — Enose Mastichoparagogon v. OHIM — Gaba International (ELMA)
         (Věc T-309/13)
         2013/C 325/86
         Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

            Účastníci řízení

            Žalobce: Enosi Mastichoparagogon Chiou (Chios, Řecko) (zástupce: A. Malamis, advokát)

            Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

            Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Gaba International Holding AG (Therwil, Švýcarsko)

            Návrhová žádání

         Žalobce navrhuje, aby Soud:

                     —

                     zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu ze dne 26. března 2013, ve věci R 1539/2012-4;

                     —

                     uložil OHIM a další účastnici řízení před odvolacím senátem (subjektu, který podal námitku v námitkovém řízení a odpůrkyni v řízení před odvolacím senátem OHIM), aby nesli vlastní náklady řízení a uhradili náklady řízení přihlašovatele ochranné známky Společenství (žalobce).

            Žalobní důvody a hlavní argumenty

            Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Žalobce

            Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „ELMA“ pro výrobky zařazené do třídy 5 — mezinárodní zápis pro Evropské společenství 900 845

            Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

            Namítaná ochranná známka nebo označení: zápis slovní ochranné známky Společenství „ELMEX“ pro výrobky zařazené do tříd 3, 5 a 21

            Rozhodnutí námitkového oddělení: vyhovění námitce

            Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

            Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 207/2009.“


title: Věc F-16/09: Žaloba podaná dne 24. února 2009 – De Britto Patricio-Dias v. Komise

text:
               18.4.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 90/41

         Žaloba podaná dne 24. února 2009 – De Britto Patricio-Dias v. Komise
   (Věc F-16/09)
   2009/C 90/67
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Jorge de Britto Patricio-Dias (Brusel, Belgie) (zástupce: L. Massaux, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí, jímž byla zamítnuta stížnost žalobce proti rozhodnutí týkajícímu se jeho hodnocení za rok 2007

      Návrhové žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí OOJ ze dne 21. listopadu 2008, a případně též posudek o vývoji služebního postupu pro období od 1. ledna 2007 do 31. prosince 2007;

               —

               uložit Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-280/13: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 30. dubna 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado de Primera Instancia n °4 de Palma de Mallorca – Španělsko) – Barclays Bank SA v. Sara Sánchez García, Alejandro Chacón Barrera „Řízení o předběžné otázce — Směrnice 93/13/EHS — Třináctý bod odůvodnění — Článek 1 odst. 2 — Spotřebitelské smlouvy — Smlouva o hypotečním úvěru — Řízení o výkonu rozhodnutí týkajícího se nemovitosti zatížené hypotékou — Vnitrostátní právní a správní předpisy — Smluvní rovnováha“

text:
               24.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 194/8

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 30. dubna 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado de Primera Instancia no 4 de Palma de Mallorca – Španělsko) – Barclays Bank SA v. Sara Sánchez García, Alejandro Chacón Barrera
   (Věc C-280/13) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Směrnice 93/13/EHS - Třináctý bod odůvodnění - Článek 1 odst. 2 - Spotřebitelské smlouvy - Smlouva o hypotečním úvěru - Řízení o výkonu rozhodnutí týkajícího se nemovitosti zatížené hypotékou - Vnitrostátní právní a správní předpisy - Smluvní rovnováha“)
   2014/C 194/09
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Juzgado de Primera Instancia no 4 de Palma de Mallorca

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: Barclays Bank SA

      Odpůrci: Sara Sánchez García, Alejandro Chacón Barrera

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Juzgado de Primera Instancia de Palma de Mallorca – Výklad směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách [o zneužívajících klauzulích] ve spotřebitelských smlouvách (Úř. věst. L 95, s. 29; Zvl. vyd. 15/02, s. 288) – Ochrana spotřebitelů v oblasti hypotečních úvěrů – Smluvní rovnováha – Zásada ochrany spotřebitele – Vnitrostátní civilněprocesní právní úprava použitelná na řízení o výkon rozhodnutí týkajícího se nemovitosti zatížené hypotékou

      Výrok

   Směrnici Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách [zneužívajících klauzulích] ve spotřebitelských smlouvách a zásady unijního práva týkající se ochrany spotřebitele a rovnováhy smluvních stran je třeba vykládat v tom smyslu, že z jejich působnosti jsou vyloučeny takové právní a správní předpisy členského státu, jako jsou předpisy dotčené ve věci v původním řízení, neexistuje-li smluvní ustanovení pozměňující dosah či působnost těchto předpisů.

      (1)  Úř. věst. C 226, 3.8.2013.


title: Věc C-542/10: Usnesení předsedy pátého senátu Soudního dvora ze dne 7. března 2012 — Evropská komise v. Polská republika

text:
               4.8.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 235/11

         Usnesení předsedy pátého senátu Soudního dvora ze dne 7. března 2012 — Evropská komise v. Polská republika
   (Věc C-542/10) (1)

   2012/C 235/22
   Jednací jazyk: polština
   Předseda pátého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 30, 29.1.2011.


title: Věc C-181/04: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Symvoulio tis Epikrateias (Řecko) ze dne 3. března 2004 ve věci ELMEKA N.E. proti Ypourgos Oikonomikon

text:
               26.6.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 168/2

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Symvoulio tis Epikrateias (Řecko) ze dne 3. března 2004 ve věci ELMEKA N.E. proti Ypourgos Oikonomikon
   (Věc C-181/04)
   (2004/C 168/03)
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Symvoulio tis Epikrateias ze dne 3. března 2004 ve věci ELMEKA N.E. proti Ypourgos Oikonomikon, které došlo Kanceláři Soudního dvora dne 19. dubna 2004, předložena žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Symvoulio tis Epikrateias žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících předběžných otázkách:

               1.

               Musejí být ustanovení čl. 15 odst. 4 písm. a) šesté směrnice Rady ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (1) (směrnice Rady 77/388/EHS), na které odkazuje čl. 15 odst. 5 této směrnice, vykládány v tom smyslu, že se týkají nájmu jak lodí určených pro navigaci na volném moři a zajišťujících placenou přepravu cestujících tak lodí sloužících k obchodní nebo průmyslové činnosti nebo rybolovu, nebo se týkají pouze nájmu lodí určených pro navigaci na volném moři, takže za tohoto druhého předpokladu ustanovení čl. 22 odst. 1 písm. d) zákona č. 1642/1986 by měla, co se týče kategorie lodí, kterých se týká nájem, širší působnost než ustanovení směrnice?

               2.

               Musí mít pro účely osvobození od daně na základě čl. 15 odst. 8 šesté směrnice poskytnutí služeb za příjemce samotného rejdaře nebo se toto osvobození od daně uplatňuje i když je poskytnutí služby určeno třetí osobě, pokud je učiněno pro přímé potřeby lodí uvedených v odstavci 5 tohoto článku, které jsou rovněž uvedeny v odst. 4 písm. a) a b) tohoto článku?

               3.

               Umožňují ustanovení a zásady práva Společenství týkající se daně z přidané hodnoty – a za jakých podmínek – vyžadovat zpětně zaplacení daně, kterou osoba povinná k dani neuplatnila během dotčeného období u druhé smluvní strany a kterou v důsledku toho neodvedla finančnímu orgánu, protože chování posledně uvedeného ji přesvědčilo, že nemusí tuto daň uplatnit?

      (1)  Úř. věst. ES L 145, s. 1.


title: Věc C-43/14: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 26. února 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Nejvyššího správního soudu – Česká republika) – ŠKO-ENERGO s. r. o. v. Odvolací finanční ředitelství „Řízení o předběžné otázce — Ochrana ozonové vrstvy — Systém pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů v Evropské unii — Metoda přidělování povolenek — Bezplatné přidělení povolenek — Uplatnění daně darovací na takové přidělení“

text:
               27.4.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/19

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 26. února 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Nejvyššího správního soudu – Česká republika) – ŠKO-ENERGO s. r. o. v. Odvolací finanční ředitelství
   (Věc C-43/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Ochrana ozonové vrstvy - Systém pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů v Evropské unii - Metoda přidělování povolenek - Bezplatné přidělení povolenek - Uplatnění daně darovací na takové přidělení“)
   (2015/C 138/25)
   Jednací jazyk: čeština

      Předkládající soud

   Nejvyšší správní soud

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: ŠKO-ENERGO s. r. o.

      Žalované: Odvolací finanční ředitelství

      Výrok

   Článek 10 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES musí být vykládán v tom smyslu, že brání uplatnění takové daně darovací, o jakou se jedná ve věci v původním řízení, pokud tato daň nerespektuje 10 % horní hranici pro přidělení emisních povolenek za úplatu, kterou stanoví tento článek, což musí ověřit předkládající soud.

      (1)  Úř. věst. C 142, 12.5.2014.


title: Věc T-102/10: Žaloba podaná dne 3. března 2010 — Südzucker a další v. Komise

text:
               1.5.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 113/69

         Žaloba podaná dne 3. března 2010 — Südzucker a další v. Komise
   (Věc T-102/10)
   2010/C 113/102
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Südzucker AG Mannheim/Ochsenfurt (Mannheim, Německo), AGRANA Zucker GmbH (Vídeň, Rakousko), Südzucker Polska S.A. (Vratislav, Polsko), Raffinerie Tirlemontoise SA (Brusel, Belgie), Saint Louis Sucre SA (Paříž, Francie) (zástupci: H.-J. Prieß a B. Sachs, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání žalobkyň

               —

               zrušit nařízení Komise (ES) č. 1193/2009, ze dne 3. listopadu 2009, kterým se opravují nařízení (ES) č. 1762/2003, (ES) č. 1775/2004, (ES) č. 1686/2005 a (ES) č. 164/2007 a kterým se pro hospodářské roky 2002/03, 2003/04, 2004/05 a 2005/06 stanoví částky na dávky z výroby v odvětví cukru;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   K odůvodnění své žaloby žalobkyně uplatňuje několik žalobních důvodů.
   Zaprvé, žalobkyně tvrdí, že byl obdobně porušen článek 233 ES (článek 266 SFEU), protože Komise nesplnila požadavky rozsudku Soudního dvora ze dne 8. května 2008, Zuckerfabrik Jülich a další (C-5/06 a C-23/06 až C-36/06, Sb. rozh. s. I-3231). V uvedeném rozsudku Soudní dvůr vyložil, jak mají být určeny parametry „exportovatelného přebytku“ a „celkové závazky v oblasti vývozu“ při výpočtu dávky z výroby pro hospodářské roky 2002/2003 až 2005/2006. Žalobkyně tvrdí, že Komise v napadeném nařízení rovněž změnila třetí parametr „celkové výše náhrad“, ačkoliv nebyl předmětem rozsudku ve věci Zuckerfabrik Jülich.
   Zadruhé, Komise porušila čl. 15 odst. 1 písm. d) nařízení (ES) č. 1260/2001 (1) i smysl a účel uvedeného nařízení. Tvrdí mimo jiné, že při výpočtu celkového množství náhrad Komise započetla i vývozní náhrady, o které nebylo požádáno a nebyly vyplaceny. Krom toho přístup založený na jednotné sazbě měsíčních vývozů vede k nepřesnostem ve výpočtu. Žalobkyně v této souvislosti uvádějí, že Soudní dvůr v rozsudku ve věci Zuckerfabrik Jülich zakázal, aby byla celková ztráta stanovena vyšší nežli výdaje na náhrady.
   Zatřetí žalobkyně tvrdí, že Komise porušila zásadu zakazující retroaktivní účinky, jelikož napadené rozhodnutí změnilo celkovou výši náhrad zpětně.
   Začtvrté, Komise porušila svou povinnost uvést odůvodnění podle článku 253 ES (čl. 296 druhý odstavec SFEU), protože důvody uvedené Komisí pro napadené nařízení jsou takové, že provádí rozsudek ve věci Zuckefabrik Jülich, ale podle názoru žalobkyň jde nad rámec požadavků uvedeného rozsudku.
   Konečně žalobkyně v části nadepsané „Konkrétní nesprávná právní posouzení“ tvrdí, že když Komise přijala nařízení o částkách na dávky z výroby v odvětví cukru pro hospodářské roky 2002/2003 až 2005/2006 dne 3. listopadu 2009, nebyla k tomu již oprávněna, protože nařízení č. 1260/2001, které Komise uvedla jako právní základ, již neplatilo, když bylo nařízení přijato. Krom toho došlo k porušení čl. 37 odst. 2 ES, protože na základě uvedeného ustanovení měl být pro přijetí nařízení zvolen jiný postup.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru (Úř. věst. L 178, s. 1; Zvl. vyd. 03/33, s. 17).


title: Věc C-585/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Administrativen sad Sofia-grad (Bulharsko), dne 18. listopadu 2016 – Serin Alheto v. Zamestnik-predsedatel na Darzhavna agentsia za bezhantsite

text:
               13.2.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 46/14

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Administrativen sad Sofia-grad (Bulharsko), dne 18. listopadu 2016 – Serin Alheto v. Zamestnik-predsedatel na Darzhavna agentsia za bezhantsite
   (Věc C-585/16)
   (2017/C 046/17)
   Jednací jazyk: bulharština

      Předkládající soud

   Administrativen sad Sofia-grad (Bulharsko)

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Serin Alheto

      Žalovaný: Zamestnik-predsedatel na Darzhavna agentsia za bezhantsite

      Předběžné otázky

               1)

               Vyplývá z čl. 12 odst. 1 písm. a) směrnice 2011/95 (1) ve spojení s čl. 10 odst. 2 směrnice 2013/32 (2) a čl. 78 odst. 2 písm. a) Smlouvy o fungování Evropské unie, že:

                           A)

                           připouští, aby byla žádost o mezinárodní ochranu podaná osobou bez státní příslušnosti palestinského původu, která je zaregistrovaná jako uprchlík u Agentury Organizace spojených národů pro pomoc a práci ve prospěch palestinských uprchlíků na Blízkém východě (UNRWA) a před podáním žádosti byla usazena v její oblasti působnosti (Pásmo Gazy), posuzována jako žádost podle čl. 1 odst. A Ženevské úmluvy z roku 1951 a ne jako žádost o mezinárodní ochranu podle čl. 1 odst. D druhé věty této Úmluvy, za podmínky, že příslušnost pro posouzení žádosti byla převzata z jiných než rodinných nebo humanitárních důvodů a přezkum žádosti je upraven směrnicí 2011/95?

                           B)

                           připouští, aby takováto žádost nebyla posuzována s ohledem na podmínky uvedené v čl. 12 odst. 1 písm. a) směrnice 2011/95 a aby tedy nebyl uplatněn výklad tohoto ustanovení provedený Soudním dvorem EU?

               2)

               Musí být čl. 12 odst. 1 písm. a) směrnice 2011/95 ve spojení s jejím článkem 5 vykládán v tom smyslu, že brání takovým vnitrostátním právním předpisům, jako je čl. 12 odst. 1 bod 4 Zakon za ubezhishteto i bezhantsite (zákon o azylu a uprchlících, dále jen „ZUB“), o který se jedná ve věci v původním řízení, který v příslušném platném znění nestanoví výslovné ustanovení o ochraně ipso facto pro palestinské uprchlíky, ani podmínku, že podpora není z jakýchkoli důvodů dále udělována, jakož i v tom smyslu, že čl. 12 odst. 1 písm. a) směrnice 2011/95 je dostatečně přesný a bezpodmínečný a má proto přímý účinek, a je tedy také použitelný, aniž by se na něj osoba žádající o mezinárodní ochranu výslovně odvolala, musí-li být žádost jako taková posuzována podle čl. 1 odst. D druhé věty Ženevské úmluvy?

               3)

               Vyplývá z čl. 46 odst. 3 směrnice 2013/32 ve spojení s čl. 12 odst. 1 písm. a) směrnice 2011/95, že – v řízení o opravném prostředku před soudem, který byl podán proti (správnímu) rozhodnutí vydanému v souladu s čl. 10 odst. 2 směrnice 2013/32 o odmítnutí mezinárodní ochrany, a s ohledem na skutkový stav v původním řízení – připouští, aby soud v prvním stupni nakládal s žádostí o mezinárodní ochranu jako takovou podle čl. 1 odst. D druhé věty Ženevské úmluvy a aby provedl posouzení podle čl. 12 odst. 1 písm. a) směrnice 2011/95, pokud žádost o mezinárodní ochranu podala osoba bez státní příslušnosti palestinského původu, která je zaregistrovaná jako uprchlík u UNRWA a před podáním žádosti byla usazena v její oblasti působnosti (Pásmo Gazy) a v rozhodnutí o odmítnutí mezinárodní ochrany nebyla tato žádost posuzována s ohledem na uvedená ustanovení?

               4)

               Vyplývá z ustanovení čl. 46 odst. 3 směrnice 2013/32 týkajícího se práva na účinný opravný prostředek v souvislosti s požadavkem na „úplné a ex nunc posouzení jak skutkové, tak právní stránky“ vykládaného ve spojení s články 33 a 34, jakož i s čl. 35 odst. 2 této směrnice a s čl. 21 odst. 1 směrnice 2011/95, ve spojení s články 18, 19 a 47 Listiny základních práv Evropské unie, že v řízení o opravném prostředku před soudem, který byl podán proti (správnímu) rozhodnutí vydanému v souladu s čl. 10 odst. 2 směrnice 2013/32 o odmítnutí mezinárodní ochrany, připouští:

                           A)

                           aby soud v prvním stupni poprvé rozhodl o přípustnosti žádosti o mezinárodní ochranu a o navrácení osoby bez státní příslušnosti do země, v níž byla usazena před podáním žádosti o mezinárodní ochranu, poté, co uložil azylovému orgánu, aby předložil k tomu nezbytné důkazy a osobě poskytl možnost vyjádřit se k přípustnosti žádosti nebo

                           B)

                           aby soud v prvním stupni z důvodu podstatné vady řízení rozhodnutí zrušil a azylovému orgánu uložil, aby – za dodržení pokynů týkajících se výkladu a použití zákona – znovu rozhodl o žádosti o mezinárodní ochranu tak, že provede i pohovor o příslušnosti, který je stanoven v článku 34 směrnice 2013/32, a rozhodne o otázce, zda je možné osobu bez státní příslušnosti vrátit do země, v níž byla usazena před podáním žádosti o mezinárodní ochranu?

                           C)

                           aby soud v prvním stupni posoudil bezpečnost v zemi, v níž byla osoba v okamžiku ústní části řízení, resp. pokud došlo k podstatné změně situace, kterou je nutno ve prospěch této osoby v rozhodnutí zohlednit, v okamžiku vydání rozsudku usazena?

               5)

               Je podpora poskytnutá Agenturou Organizace spojených národů pro pomoc a práci ve prospěch palestinských uprchlíků na Blízkém východě (UNRWA) dostatečnou ochranou ve smyslu čl. 35 odst. 1 písm. b) směrnice 2013/32 v příslušném státě v oblasti působnosti této Agentury, pokud tento stát v souvislosti s osobami podporovanými touto Agenturou uplatňuje zásadu nenavracení ve smyslu Ženevské úmluvy z roku 1951?

               6)

               Vyplývá z čl. 46 odst. 3 směrnice 2013/32 ve spojení s článkem 47 Listiny základních práv, že právo na účinný opravný prostředek v souvislosti s ustanovením, které uvádí „včetně případného posouzení potřeby mezinárodní ochrany podle směrnice 2011/95“, soudu v prvním stupni – v rámci řízení o opravném prostředku podaném proti (správnímu) rozhodnutí, kterým byla meritorně posouzena žádost o mezinárodní ochranu a kterým byla mezinárodní ochrana odepřena, ukládá vydat rozsudek,

                           A)

                           který kromě otázky legality tohoto odepření nabude právní moci i pokud jde o potřebu žadatele získat mezinárodní ochranu podle směrnice 2011/95, a to i tehdy, pokud podle vnitrostátního práva může příslušný členský stát poskytnout mezinárodní ochranu jen na základě rozhodnutí správního orgánu;

                           B)

                           o nezbytnosti poskytnutí mezinárodní ochrany prostřednictvím odpovídajícího posouzení žádosti o mezinárodní ochranu, nehledě na vady řízení, jichž se při přezkumu žádosti dopustil azylový orgán?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/95/EU ze dne 13. prosince 2011 o normách, které musí splňovat státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, aby mohli požívat mezinárodní ochrany, o jednotném statusu pro uprchlíky nebo osoby, které mají nárok na doplňkovou ochranu, a o obsahu poskytnuté ochrany (Úř. věst. 2011, L 337, s. 9).

      (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/32/EU ze dne 26. června 2013 o společných řízeních pro přiznávání a odnímání statusu mezinárodní ochrany (Úř. věst. 2013, L 180, s. 60).


title: Věc C-58/07: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 14. února 2008 – Komise Evropských společenství v. Španělské království (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2003/110/ES — Pomoc při tranzitu za účelem vyhoštění leteckou cestou — Neprovedení ve stanovené lhůtě)

text:
               29.3.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 79/7

         Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 14. února 2008 – Komise Evropských společenství v. Španělské království
   (Věc C-58/07) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2003/110/ES - Pomoc při tranzitu za účelem vyhoštění leteckou cestou - Neprovedení ve stanovené lhůtě)
   (2008/C 79/11)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: M. Condou-Durande a A. Alcover San Pedro, zmocněnci)

      Žalované: Španělské království (zástupce: M. Muñoz Pérez, zmocněnec)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Nepřijetí, ve stanovené lhůtě, ustanovení nezbytných k dosažení souladu se směrnicí Rady 2003/110/ES ze dne 25. listopadu 2003 o pomoci při tranzitu za účelem vyhoštění leteckou cestou (Úř. věst. L 321, s. 26)
   Výrok

               1)

               Španělské království tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Rady 2003/110/ES ze dne 25. listopadu 2003 o pomoci při tranzitu za účelem vyhoštění leteckou cestou, a v každém případě tím, že je nesdělilo Komisi, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z uvedené směrnice.

               2)

               Španělskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 69, 24.3.2006.


title: Věc C-671/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Lietuvos Aukščiausiojo Teismo (Litva) dne 17. prosince 2013 — VĮ „Indėlių ir investicijų draudimas“ a Nemaniūnas

text:
               8.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 71/9

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Lietuvos Aukščiausiojo Teismo (Litva) dne 17. prosince 2013 — VĮ „Indėlių ir investicijų draudimas“ a Nemaniūnas
      (Věc C-671/13)
      (2014/C 71/16)
      Jednací jazyk: litevština

         Předkládající soud

      Lietuvos Aukščiausiojo Teismo

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: VĮ „Indėlių ir investicijų draudimas“ a Virgilijus Vidutis Nemaniūnas

         Žalovaní: Vitoldas Guliavičius a AB bankas „Snoras“, v úpadku

         Předběžné otázky

                  1)

                  Musí být čl. 7 odst. 2 a příloha I bod 12 směrnice 94/19 (1) vykládány v tom smyslu, že v případě, že členský vyjme z pojištění vkladatele úvěrové instituce vlastnící dluhové nástroje (vkladové listy) vydané touto institucí, tato výjimka se uplatní pouze v případě, že uvedené vkladové listy vykazují (mají) všechny znaky finančních nástrojů ve smyslu směrnice 2004/39 (2) (i s ohledem na jiné akty unijního práva, např. nařízení Evropské centrální banky č. 25/2009) včetně obchodovatelnosti na sekundárním trhu?

                  2)

                  Provedl-li dotyčný členský stát směrnice 94/19 a 97/9 (3) do vnitrostátního práva takovým způsobem, že systémy ochrany vkladatelů a investorů upravuje v tomtéž legislativním aktu (tomtéž zákoně), musí být ustanovení čl. 7 odst. 2 a přílohy I bod 12 směrnice 94/19 ve spojení s čl. 2 odst. 2 směrnice 97/9 s přihlédnutím k čl. 2 odst. 3 směrnice 97/9 chápány a vykládány v tom smyslu, že se na majitele vkladových listů a dluhopisů pro účely výše uvedených směrnic nevztahuje ani jeden ze systémů ochrany (pojištění)?

                  3)

                  Vzhledem k tomu, že se podle vnitrostátní právní úpravy na majitele vkladových listů a dluhopisů vydaných úvěrovou institucí nevztahuje ani jeden ze systémů ochrany stanovených směrnicemi 94/19 a 97/9:

                              a)

                              jsou ustanovení čl. 3 odst. 1, čl. 7 odst. 1 (ve znění směrnice 2009/14) a čl. 10 odst. 1 směrnice 94/19 ve spojení s čl. 1 odst. 1 téže směrnice, které vymezuje pojem vklad, dostatečně jasná, určitá, nepodmíněná a zakládají subjektivní práva umožňující jednotlivcům dovolávat se jich před vnitrostátním soudem na podporu návrhu na výplatu odškodnění proti pojišťovně zřízené státem, která je pověřená vyplácením uvedeného odškodnění?

                              b)

                              jsou ustanovení čl. 2 odst. 2 a čl. 4 odst. 1 směrnice 97/9 dostatečně jasná, určitá, nepodmíněná a zakládají subjektivní práva umožňující jednotlivcům dovolávat se jich před vnitrostátním soudem na podporu návrhu na výplatu odškodnění proti pojišťovně zřízené státem, která je pověřená vyplácením uvedeného odškodnění?

                              c)

                              v případě kladné odpovědi na výše uvedené otázky („3a“ a „3b“), který ze dvou možných systémů ochrany musí vnitrostátní soud aplikovat pro účely vyřešení sporu mezi fyzickou osobou a úvěrovou institucí, k němuž se odvolala státem zřízená pojišťovna pověřená správou systémů ochrany vkladatelů a investorů?

                  4)

                  Musí být ustanovení čl. 2 odst. 2 a čl. 4 odst. 2 směrnice 97/9 (ve spojení s přílohou I uvedené směrnice) chápána a vykládána v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, podle níž se systém odškodnění investorů nevztahuje na investory, kteří jsou majiteli dluhových nástrojů vydaných úvěrovou institucí, vzhledem k povaze finančních nástrojů (dluhové nástroje) a vzhledem k tomu, že pojištěný (úvěrová instituce) nepřevedl ani nevyužil prostředky či dluhové nástroje vkladatelů bez jejich souhlasu? Je pro účely výkladu výše uvedených ustanovení směrnice 97/9 na ochranu investorů relevantní skutečnost, že úvěrová instituce, emitent, která vydala dluhové nástroje, tyto finanční nástroje i uschovává (a je zprostředkovatelem) a že investované prostředky nejsou oddělené od ostatních prostředků, kterými tato úvěrová instituce disponuje?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/19/ES o systémech pojištění vkladů (Úř. věst. L 135, s. 5; Zvl. vyd. 06/02 s. 252).

         (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/39/ES ze dne 21. dubna 2004 o trzích finančních nástrojů, o změně směrnice Rady 85/611/EHS a 93/6/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/12/ES a o zrušení směrnice Rady 93/22/EHS (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 06/07 s. 263).

         (3)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/9/ES ze dne 3. března 1997 o systémech pro odškodnění investorů (Úř. věst. L 84, s. 22; Zvl. vyd. 06/02 s. 311).


title: Věc T-292/12 RENV: Rozsudek Tribunálu ze dne 1. června 2016 – Mega Brands v. EUIPO – Diset (MAGNEXT) „Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie MAGNEXT — Starší národní slovní ochranná známka MAGNET 4 — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Podobnost označení — Článek 8 odstavec 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               11.7.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 251/21

         Rozsudek Tribunálu ze dne 1. června 2016 – Mega Brands v. EUIPO – Diset (MAGNEXT)
   (Věc T-292/12 RENV) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie MAGNEXT - Starší národní slovní ochranná známka MAGNET 4 - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Podobnost označení - Článek 8 odstavec 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2016/C 251/21)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Mega Brands International, Luxembourg, Zweigniederlassung Zug (Zug, Švýcarsko) (zástupci: A. Nordemann a M. Maier, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: původně V. Melgar, poté H. O’Neill, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO: Diset, SA (Barcelona, Španělsko)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 24. dubna 2012 (věc R 1722/2011-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Diset a Mega Brands International, Luxembourg, Zweigniederlassung Zug.

      Výrok

               1.

               Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 24. dubna 2012 (věc R 1722/2011-4) se zrušuje.

               2.

               EUIPO ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností Mega Brands International, Luxembourg, Zweigniederlassung Zug.

      (1)  Úř. věst. C 273, 8.9.2012.