title: Věc T-360/21: Žaloba podaná dne 25. června 2021 – Portigon v. SRB

text:
               9.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 320/53

      Žaloba podaná dne 25. června 2021 – Portigon v. SRB
      (Věc T-360/21)
      (2021/C 320/59)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Portigon AG (Düsseldorf, Německo) (zástupci: D. Bliesener, V. Jungkind a F. Geber, advokáti)

         Žalovaný: Jednotný výbor pro řešení krizí (SRB)

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí žalovaného ze dne 14. dubna 2021 o výpočtu předem hrazených příspěvků do Jednotného fondu pro řešení krizí za rok 2021 (SRB/ES/2021/22), v rozsahu, v němž se týká žalobkyně;

                  —

                  řízení podle článku 69 písm. c) a d) jednacího řádu Tribunálu přerušil do doby, než bude pravomocně rozhodnuto v řízeních o žalobách ve věcech T-413/18 (1), T-481/19 (2), T-339/20 (3), T-424/20 (4) a C-664/20 P (5) nebo než budou tato řízení ukončena jinak;

                  —

                  uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně následující žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z porušení nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 806/2014 (6), prováděcího nařízení Rady (EU) 2015/81 (7) a SFEU tím, že po žalobkyni byly požadovány příspěvky do fondu.

                              —

                              Žalovaný uložil žalobkyni neoprávněně povinnost platit příspěvek, jelikož nařízení č. 806/2014 a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/59/EU (8) nestanoví institucím v režimu řešení krize žádnou povinnost platit příspěvek.

                              —

                              Normotvůrce nebyl oprávněn založit povinnost placení příspěvku na článku 114 SFEU, jelikož chybí souvislost s vnitřním trhem. Pravidla o příspěvcích harmonizovaná na úrovni Unie neusnadňují ani výkon základních svobod ani neodstraňují významná narušení hospodářské soutěže ve vztahu k institucím, které se z trhu stáhly.

                              —

                              Žalovaný uložil žalobkyni nesprávně povinnost platit příspěvek, jelikož instituce není vystavena riziku, postup řešení krize podle nařízení č. 806/2014 je vyloučen a instituce není významná z hlediska stability finančního systému.

                              —

                              Nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) 2015/63 (9) je v rozporu s článkem 114 SFEU, jakož i čl. 103 odst. 7 směrnice 2014/59/EU jako základní pravidlo výpočtu příspěvku (čl. 290 odst. 1 druhá věta SFEU).

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 41 odst. 2 písm. c) a článku 47 Listiny základních práv Evropské unie (dále jen „Listina“), jelikož postup výpočtu neumožňuje úplné odůvodnění výpočtu příspěvku. Nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2015/63 je částečně neúčinné.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z porušení článků 16 a 20 Listiny, jelikož z důvodu zvláštní situace žalobkyně porušuje napadené rozhodnutí obecnou zásadu rovnosti a základní právo na svobodu podnikání.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení podstatných formálních náležitostí a patrně čl. 5 odst. 1 prováděcího nařízení (EU) 2015/81, jelikož je nejisté, zda bylo rozhodnutí SRB autentizováno. Dále žalovaný nedostatečně zjistil skutkový stav, žalobkyni před přijetím rozhodnutí SRB nevyslechl a své rozhodnutí dostatečně neodůvodnil.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod (podpůrně) vycházející z porušení čl. 69 odst. 1 nařízení č. 806/2014 z důvodu nadměrného vyčíslení cílové finanční částky, jelikož žalovaný mohl cílovou částku vyčíslit nejvýše na 55 000 000 000 EUR.

                  6.

                  Šestý žalobní důvod (podpůrně) vycházející z porušení čl. 70 odst. 2 nařízení č. 806/2014 ve spojení s čl. 103 odst. 7 směrnice 2014/59/EU, jelikož žalovaný měl při výpočtu výše příspěvku vyjmout z relevantních závazků bezrizikové závazky.

                  7.

                  Sedmý žalobní důvod (podpůrně) vycházející z porušení čl. 70 odst. 6 nařízení č. 806/2014 ve spojení s čl. 5 odst. 3 a 4 nařízení v přenesené pravomoci 2015/63, jelikož žalovaný vypočítal příspěvky žalobkyně neoprávněně na základě hrubé hodnoty derivátových smluv.

                  8.

                  Osmý žalobní důvod (podpůrně) vycházející z porušení čl. 70 odst. 6 nařízení č. 806/2014 ve spojení s čl. 6 odst. 8 písm. a) nařízení v přenesené pravomoci 2015/63, jelikož žalovaný považoval žalobkyni nesprávně za instituci, u níž byla zahájena reorganizace.

         (1)  Úř. věst. 2018, C 294, s. 41.

         (2)  Úř. věst. 2019, C 305, s. 60.

         (3)  Úř. věst. 2020, C 240, s. 34.

         (4)  Úř. věst. 2020, C 279, s. 70.

         (5)  Úř. věst. 2021, C 44, s. 35.

         (6)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 806/2014 ze dne 15. července 2014, kterým se stanoví jednotná pravidla a jednotný postup pro řešení krize úvěrových institucí a některých investičních podniků v rámci jednotného mechanismu pro řešení krizí a Jednotného fondu pro řešení krizí a mění nařízení (EU) č. 1093/2010 (Úř. věst. 2014, L 225, s. 1).

         (7)  Prováděcí nařízení Rady (EU) 2015/81 ze dne 19. prosince 2014, kterým se stanoví jednotné podmínky uplatňování nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 806/2014, pokud jde o příspěvky předem do Jednotného fondu pro řešení krizí (Úř. věst. 2015, L 15, s. 1).

         (8)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/59/EU ze dne 15. května 2014, kterou se stanoví rámec pro ozdravné postupy a řešení krize úvěrových institucí a investičních podniků a kterou se mění směrnice Rady 82/891/EHS, směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/24/ES, 2002/47/ES, 2004/25/ES, 2005/56/ES, 2007/36/ES, 2011/35/EU, 2012/30/EU a 2013/36/EU a nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1093/2010 a (EU) č. 648/2012. (Úř. věst. 2014, L 173, s. 190).

         (9)  Nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) 2015/63 ze dne 21. října 2014 , kterým se doplňuje směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/59/EU, pokud jde o příspěvky předem do mechanismů financování k řešení krizí (Úř. věst. 2015, L 11, s. 44).


title: Věc T-364/21: Žaloba podaná dne 25. června 2021 – Essity Hygiene and Health v. EUIPO (Znázornění listu)

text:
               9.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 320/54

      Žaloba podaná dne 25. června 2021 – Essity Hygiene and Health v. EUIPO (Znázornění listu)
      (Věc T-364/21)
      (2021/C 320/60)
      Jednací jazyk: švédština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Essity Hygiene and Health AB (Göteborg, Švédsko) (zástupkyně: U. Wennermark, advokátka)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie (znázornění listu) – Přihláška č. 16 709 305

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 31. března 2021, ve věci R 2196/2017-1

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí v rozsahu, v němž byl zápis zamítnut;

                  —

                  změnil napadené rozhodnutí v tom smyslu, že bude vyhověno odvolání proti rozhodnutí průzkumového referenta ohledně výrobků náležejících do třídy 16, na které se zápis vztahuje;

                  —

                  uložil EIUPO náhradu nákladů řízení, které jí vznikly v řízení před Tribunálem a EUIPO.

            Žalobkyně podpůrně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení, které jí vznikly před Tribunálem.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 2017/1001;

                  —

                  Porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 2017/1001;

                  —

                  Porušení čl. 165 odst. 5 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 2017/1001, jakož i čl. 36 odst. 1 písm. g) a odst. 2 nařízení v přenesené pravomoci Komise (EU) 2018/625..


title: Rozsudek Soudního dvora ze dne 21. dubna 2021, ve věci E-2/20 Norská vláda zastoupená imigrační odvolací komisí Utlendingsnemnda – UNE) v. L (Směrnice 2004/38/ES – Volný pohyb a pobyt – Vyhoštění – Ochrana před vyhoštěním – Skutečné, aktuální a dostatečně závažné ohrožení – Naléhavé důvody veřejné bezpečnosti – Rozhodnutí o zákazu pobytu – Žádost o zrušení zákazu pobytu – Podstatná změna – Nezbytnost – Proporcionalita – Základní práva – Právo na rodinný život) 2021/C 324/11

text:
               12.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 324/29

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
      ze dne 21. dubna 2021,
      ve věci E-2/20
      Norská vláda zastoupená imigrační odvolací komisí Utlendingsnemnda – UNE) v. L

            (Směrnice 2004/38/ES – Volný pohyb a pobyt – Vyhoštění – Ochrana před vyhoštěním – Skutečné, aktuální a dostatečně závažné ohrožení – Naléhavé důvody veřejné bezpečnosti – Rozhodnutí o zákazu pobytu – Žádost o zrušení zákazu pobytu – Podstatná změna – Nezbytnost – Proporcionalita – Základní práva – Právo na rodinný život)

      (2021/C 324/11)
      Ve věci E-2/20 Norská vláda zastoupená imigrační odvolací komisí (Utlendingsnemnda – UNE) v. L — ŽÁDOST podle článku 34 Dohody mezi státy ESVO o zřízení Kontrolního úřadu a Soudního dvora podaná k Soudnímu dvoru odvolacím soudem Borgarting (Borgarting lagmannsrett) ohledně výkladu směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004 o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států, začleněné do Dohody o Evropském hospodářském prostoru, Soudní dvůr ve složení Páll Hreinsson, předseda, Per Christiansen a Bernd Hammermann (soudce zpravodaj), soudci, vynesl dne 21. dubna 2021 rozsudek, jehož výrok zní:

                  1.

                  Rozhodnutí o trvalém zákazu pobytu nejsou v zásadě v rozporu s právem EHP, pokud splňují podmínky stanovené v článcích 27 a 28 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004 o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států, a mohou být zrušena v souladu s článkem 32 uvedené směrnice. Vyhoštění musí být založeno na individuálním posouzení. Pokud jde o státní příslušníky zemí EHP, kteří v hostitelském státě pobývají legálně po dobu delší než deset let, podle článku 27 a čl. 28 odst. 3 směrnice 2004/38/ES lze rozhodnutí o vyhoštění přijmout pouze ze závažných důvodů týkajících se veřejné bezpečnosti za okolností, kdy osobní chování dotyčného jednotlivce představuje mimořádně závažné ohrožení, a vyhoštění je tak nezbytné pro ochranu některého ze základních zájmů společnosti. To se uplatňuje pod podmínkou, že této ochrany nelze dosáhnout méně přísnými prostředky s ohledem na délku pobytu státního příslušníka země EHP v hostitelském státě, a zejména na závažné negativní důsledky, které takové opatření může mít pro státního příslušníka EHP a jeho rodinné příslušníky, kteří se skutečně integrovali do hostitelského státu. Jakékoli následné rozhodnutí o zákazu pobytu musí být omezeno na to, co je nezbytné k zajištění ochrany základního zájmu, který má být vyhoštěním chráněn. Rozhodnutí o zákazu pobytu musí být v souladu se zásadou proporcionality.

                  2.

                  Sociální rehabilitace státního příslušníka země EHP ve státě, v němž se skutečně integroval, je ve všeobecném zájmu společnosti. Řádné chování dotyčného jednotlivce během výkonu trestu odnětí svobody a následně ve zkušební době spolu s dalšími důkazy o opětovném začlenění do společnosti zmírňují aktuální ohrožení veřejné bezpečnosti. Důležitým hlediskem při posuzování nezbytnosti omezujícího opatření podle kapitoly VI směrnice 2004/38/ES s ohledem na zásadu proporcionality, zásadu nejlepšího zájmu dítěte a na základní práva jsou rodina a děti jednotlivce, včetně nevlastních dětí. Při posuzování nezbytnosti vyhoštění musí být součástí celkového posouzení zvážení případných alternativ k vyhoštění.

                  3.

                  Podstatnou změnou pro účely článku 32 směrnice 2004/38/ES je taková změna, která ruší odůvodnění původního rozhodnutí podle kapitoly VI směrnice o omezení volného pohybu na základě chování jednotlivce. Nelze předpokládat, že k podstatné změně osobního chování nedojde, a každá žádost musí být posuzována individuálně. Zohlednit je třeba všechny faktory, které by mohly prokázat podstatnou změnu osobního chování. To bude záviset na povaze chování jednotlivce a na ohrožení společnosti, které představoval. Musí se zohlednit veškeré důkazy o tom, že se jednotlivec zapojuje do pozitivních a legálních činností, takže je nepravděpodobné, že by se vrátil k druhu činností, které vedly k jeho vyhoštění. Mezi tyto faktory by mohly kromě jiného patřit důkazy o tom, že se tato osoba zdržuje další trestné činnosti, důkazy o opětovném začlenění do hostitelské společnosti, zahájení a udržení stabilní hospodářské činnosti, výsledky psychologických posouzení, věrohodné vyjádření lítosti, důkazy o pozitivním a konstruktivním zapojení do společnosti, a zejména sociální rehabilitace státního příslušníka země EHP ve státě, v němž se skutečně integroval.


title: Rozsudek Soudního dvora ze dne 5. května 2021 ve věci E-8/20 Trestní řízení proti N (svoboda přijímat služby – volný pohyb pracovníků – nařízení (EHS) č. 1408/71 – nařízení (ES) č. 883/2004 – zachování dávek sociálního zabezpečení v jiném státě EHP – dávka v nemoci – pobyt – omezení základní svobody – odůvodnění) 2021/C 324/12

text:
               12.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 324/31

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
      ze dne 5. května 2021
      ve věci E-8/20
      Trestní řízení proti N

            (svoboda přijímat služby – volný pohyb pracovníků – nařízení (EHS) č. 1408/71 – nařízení (ES) č. 883/2004 – zachování dávek sociálního zabezpečení v jiném státě EHP – dávka v nemoci – pobyt – omezení základní svobody – odůvodnění)

      (2021/C 324/12)
      Ve věci E-8/20, Trestní řízení proti N — ŽÁDOST podle článku 34 Dohody mezi státy ESVO o zřízení Kontrolního úřadu a Soudního dvora podaná k Soudnímu dvoru Nejvyšším soudem Norska (Norges Høyesterett) ohledně výkladu Dohody o Evropském hospodářském prostoru, zejména článků 28 a 36, nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, osoby samostatně výdělečně činné a jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství, nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 883/2004 ze dne 29. dubna 2004 o koordinaci systémů sociálního zabezpečení a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004 o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států, vynesl Soudní dvůr ve složení Páll Hreinsson, předseda (soudce-zpravodaj), Per Christiansen a Bernd Hammermann, soudci, dne 5. května 2021 rozsudek, jehož výrok zní:

                  1.

                  Odpověď na první a dvanáctou otázku je, že dávka, jako je příspěvek při hodnocení práceschopnosti dotčený v původním řízení, představuje dávku v nemoci ve smyslu čl. 4 odst. 1 písm. a) nařízení (EHS) č. 1408/71 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, osoby samostatně výdělečně činné a jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství a čl. 3 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 883/2004 o koordinaci systémů sociálního zabezpečení.

                  2.

                  Na druhou, třetí a čtvrtou otázku je třeba odpovědět tak, že situace, jako je ta dotčená v původním řízení, nespadá do působnosti článků 19 ani 22 nařízení (EHS) č. 1408/71. Důsledkem tohoto zjištění však není vyloučení takových vnitrostátních předpisů, jako jsou předpisy dotčené v původním řízení, z působnosti ustanovení hlavní části Dohody o EHP nebo jiného právního aktu začleněného do Dohody o EHP.

                  3.

                  Na pátou, šestou, sedmou a osmou otázku je třeba odpovědět tak, že článek 36 Dohody o EHP musí být vykládán v tom smyslu, že brání takové právní úpravě státu EHP, jako je právní úprava dotčená v původním řízení, která podmiňuje nárok pojištěných osob na zachování peněžitých dávek v nemoci ve smyslu čl. 4 odst. 1 písm. a) nařízení (EHS) č. 1408/71 v případě pobytu v jiném státě EHP

                              —

                              požadavkem, že příjemce dávek v nemoci může pobývat v zahraničí pouze po omezenou dobu, jež obvykle nesmí překročit čtyři týdny za rok, a

                              —

                              systémem předchozího povolení, který stanoví, že takové povolení se zamítne, nelze-li prokázat, že pobyt v jiném státě EHP je slučitelný s plněním vymezených povinností co do činnosti a nebrání sledování a kontrole ze strany příslušné instituce.

                  4.

                  Vzhledem k odpovědi na pátou, šestou, sedmou a osmou otázku není nutné odpovídat na devátou, desátou ani jedenáctou otázku.

                  5.

                  Na třináctou otázku je třeba odpovědět tak, že pojem „pobývající“ uvedený v čl. 21 odst. 1 nařízení (ES) č. 883/2004 musí být vykládán v tom smyslu, že zahrnuje krátkodobé pobyty v jiném státě EHP, které nepředstavují „bydliště“ ve smyslu čl. 1 písm. j) uvedeného nařízení, jako jsou pobyty dotčené v původním řízení.

                  6.

                  Na čtrnáctou otázku je třeba odpovědět tak, že článek 21 nařízení (ES) č. 883/2004 musí být vykládán v tom smyslu, že se vztahuje na situace, kdy je lékařská diagnóza stanovena během pobytu v jiném státě EHP, než je příslušný stát EHP, jakož i na situace, kdy – jako v původním řízení – je diagnóza uznána příslušnou institucí před odjezdem.

                  7.

                  Na patnáctou otázku je třeba odpovědět tak, že čl. 21 odst. 1 nařízení (ES) č. 883/2004 musí být vykládán v tom smyslu, že brání podmínkám, jako

                              i)

                              že dávka může být poskytována jen po maximální dobu čtyř týdnů za rok mimo Norsko;

                              ii)

                              že musí být prokázáno, že pobyt v zahraničí je slučitelný s povinnostmi co do činnosti a nebrání sledování a kontrole ze strany příslušné instituce, a

                              iii)

                              že dotyčná osoba musí získat povolení a splnit oznamovací povinnost prostřednictvím oznamovacího formuláře.

                        Další posouzení takových podmínek podle jiných ustanovení práva EHP tedy není nezbytné.

                  8.

                  Vzhledem k odpovědi na patnáctou otázku, jakož i na otázku pátou, šestou, sedmou a osmou není nutné odpovídat na otázku šestnáctou.


title: Věc C-521/19: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 1. července 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Superior de Justicia de Galicia – Španělsko) – CB v. Tribunal Económico Administrativo Regional de Galicia („Řízení o předběžné otázce – Daně – Daň z přidané hodnoty (DPH) – Směrnice 2006/112/ES – Daňová kontrola – Poskytování služeb z titulu činnosti uměleckého agenta – Plnění podléhající DPH – Plnění nepřiznaná daňové správě, která nevedla k vystavení faktury – Podvodné jednání – Zpětné stanovení základu daně z příjmů – Zásada neutrality DPH – Zahrnutí DPH do zpětně stanoveného základu daně“)

text:
               16.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 329/2

      Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 1. července 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Superior de Justicia de Galicia – Španělsko) – CB v. Tribunal Económico Administrativo Regional de Galicia
      (Věc C-521/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Daně - Daň z přidané hodnoty (DPH) - Směrnice 2006/112/ES - Daňová kontrola - Poskytování služeb z titulu činnosti uměleckého agenta - Plnění podléhající DPH - Plnění nepřiznaná daňové správě, která nevedla k vystavení faktury - Podvodné jednání - Zpětné stanovení základu daně z příjmů - Zásada neutrality DPH - Zahrnutí DPH do zpětně stanoveného základu daně“)
      (2021/C 329/02)
      Jednací jazyk: španělština

         Předkládající soud

      Tribunal Superior de Justicia de Galicia

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: CB

         Žalovaný: Tribunal Económico Administrativo Regional de Galicia

         Výrok

      Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty, zejména její články 73 a 78 vykládané ve světle zásady neutrality DPH, musí být vykládána v tom smyslu, že pokud osoby povinné k DPH podvodně zatajily finančnímu úřadu existenci plnění, nevystavily fakturu ani příjmy dosažené v souvislosti s tímto plněním neuvedly do přiznání k přímým daním, rekonstrukce částek uhrazených a přijatých při dotčeném plnění provedená daňovou správou v rámci kontroly uvedeného přiznání je musí považovat za cenu včetně DPH, ledaže by podle vnitrostátního práva měly osoby povinné k dani navzdory podvodnému jednání možnost přenesení a následného odpočtu dotčené DPH.

         (1)  Úř. věst. C 363, 28.10.2019.


title: Věc C-718/19: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 22. června 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour constitutionnelle – Belgie) – Ordre des barreaux francophones et germanophone, Association pour le droit des Étrangers ASBL, Coordination et Initiatives pour et avec les Réfugiés et Étrangers ASBL, Ligue des Droits de l'Homme ASBL, Vluchtelingenwerk Vlaanderen ASBL v. Conseil des ministres („Řízení o předběžné otázce – Občanství Unie – Články 20 a 21 SFEU – Směrnice 2004/38/ES – Právo občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států – Rozhodnutí o ukončení pobytu dotyčné osoby z důvodů veřejného pořádku – Preventivní opatření k předcházení nebezpečí skrývání se dotyčné osoby po dobu běhu lhůty, která jí byla poskytnuta k opuštění území hostitelského členského státu – Vnitrostátní ustanovení podobná těm, která se vztahují na státní příslušníky třetích zemí podle čl. 7 odst. 3 směrnice 2008/115/ES – Maximální doba trvání zajištění za účelem vyhoštění – Vnitrostátní ustanovení totožné s ustanovením, které se vztahuje na státní příslušníky třetích zemí“)

text:
               16.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 329/3

      Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 22. června 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour constitutionnelle – Belgie) – Ordre des barreaux francophones et germanophone, Association pour le droit des Étrangers ASBL, Coordination et Initiatives pour et avec les Réfugiés et Étrangers ASBL, Ligue des Droits de l'Homme ASBL, Vluchtelingenwerk Vlaanderen ASBL v. Conseil des ministres
      (Věc C-718/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Občanství Unie - Články 20 a 21 SFEU - Směrnice 2004/38/ES - Právo občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států - Rozhodnutí o ukončení pobytu dotyčné osoby z důvodů veřejného pořádku - Preventivní opatření k předcházení nebezpečí skrývání se dotyčné osoby po dobu běhu lhůty, která jí byla poskytnuta k opuštění území hostitelského členského státu - Vnitrostátní ustanovení podobná těm, která se vztahují na státní příslušníky třetích zemí podle čl. 7 odst. 3 směrnice 2008/115/ES - Maximální doba trvání zajištění za účelem vyhoštění - Vnitrostátní ustanovení totožné s ustanovením, které se vztahuje na státní příslušníky třetích zemí“)
      (2021/C 329/03)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Cour constitutionnelle

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: Ordre des barreaux francophones et germanophone, Association pour le droit des Étrangers ASBL, Coordination et Initiatives pour et avec les Réfugiés et Étrangers ASBL, Ligue des Droits de l'Homme ASBL, Vluchtelingenwerk Vlaanderen ASBL

         Žalovaná: Conseil des ministres

         Výrok

      Články 20 a 21 SFEU a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004 o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států, o změně nařízení (EHS) č. 1612/68 a o zrušení směrnic 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS musí být vykládány v tom smyslu, že:

                  —

                  nebrání vnitrostátní právní úpravě, která na občany Unie a jejich rodinné příslušníky během lhůty, která je jim stanovena k opuštění území hostitelského členského státu po přijetí rozhodnutí o jejich vyhoštění z důvodu veřejného pořádku, nebo během jejího prodloužení uplatňuje ustanovení, jejichž cílem je předcházet nebezpečí skrývání se a která jsou podobná ustanovením, která mají v případě státních příslušníků třetích zemí za cíl provést do vnitrostátního práva článek 7 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/115/ES ze dne 16. prosince 2008 o společných normách a postupech v členských státech při navracení neoprávněně pobývajících státních příslušníků třetích zemí, pod podmínkou, že první ustanovení dodržují obecné zásady stanovené v článku 27 směrnice 2004/38 a nejsou méně příznivá než druhá ustanovení;

                  —

                  brání vnitrostátní právní úpravě, která na občany Unie a jejich rodinné příslušníky, kteří po uplynutí stanovené lhůty nebo prodloužení této lhůty nevyhověli rozhodnutí o vyhoštění, které vůči nim bylo přijato z důvodu veřejného pořádku nebo veřejné bezpečnosti, uplatňuje opatření spočívající v zajištění po dobu nejvýše osmi měsíců za účelem vyhoštění, přičemž tato doba je shodná s dobou, která se ve vnitrostátním právu vztahuje na státní příslušníky třetích zemí, kteří nevyhověli rozhodnutí o navrácení přijatému z takových důvodů na základě čl. 6 odst. 1 směrnice 2008/115.

         (1)  Úř. věst. C 413, 9.12.2019.


title: Věc C-301/20: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 1. července 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberster Gerichtshof – Rakousko) – UE, HC v. Vorarlberger Landes- und Hypotheken-Bank AG („Řízení o předběžné otázce – Justiční spolupráce v občanských věcech – Nařízení (EU) č. 650/2012 – Evropské dědické osvědčení – Platnost ověřené kopie osvědčení neobsahující dobu platnosti – Článek 65 odst. 1 – Článek 69 – Účinky osvědčení ve vztahu k osobám v něm uvedeným, které nepožádaly o jeho vydání – Článek 70 odst. 3 – Datum, které je třeba vzít v úvahu při posuzování platnosti kopie – Důkazní účinky kopie“)

text:
               16.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 329/4

      Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 1. července 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberster Gerichtshof – Rakousko) – UE, HC v. Vorarlberger Landes- und Hypotheken-Bank AG
      (Věc C-301/20) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Justiční spolupráce v občanských věcech - Nařízení (EU) č. 650/2012 - Evropské dědické osvědčení - Platnost ověřené kopie osvědčení neobsahující dobu platnosti - Článek 65 odst. 1 - Článek 69 - Účinky osvědčení ve vztahu k osobám v něm uvedeným, které nepožádaly o jeho vydání - Článek 70 odst. 3 - Datum, které je třeba vzít v úvahu při posuzování platnosti kopie - Důkazní účinky kopie“)
      (2021/C 329/04)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Oberster Gerichtshof

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: UE, HC

         Žalovaná: Vorarlberger Landes- und Hypotheken-Bank AG

         za přítomnosti: Dědictví po VJ

         Výrok

                  1)

                  Článek 70 odst. 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 650/2012 ze dne 4. července 2012 o příslušnosti, rozhodném právu, uznávání a výkonu rozhodnutí a přijímání a výkonu veřejných listin v dědických věcech a o vytvoření evropského dědického osvědčení musí být vykládán v tom smyslu, že ověřená kopie evropského dědického osvědčení, která obsahuje údaj „bez časového omezení“, je platná po dobu šesti měsíců ode dne jejího vydání a vyvolává účinky ve smyslu článku 69 tohoto nařízení, pokud byla platná při jejím prvotním předložení příslušnému orgánu.

                  2)

                  Článek 65 odst. 1 nařízení č. 650/2012 ve spojení s čl. 69 odst. 3 tohoto nařízení musí být vykládán v tom smyslu, že evropské dědické osvědčení vyvolává účinky ve vztahu ke všem osobám, které jsou v něm jmenovitě uvedeny, i když tyto osoby samy nepožádaly o vydání tohoto osvědčení.

         (1)  Úř. věst. C 313, 21.9.2020


title: Věc C-717/20 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 28. prosince 2020 Marinou Karpeta-Kovalyovou proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 15. října 2020 ve věci T-249/19, Karpeta-Kovalyova v. Komise

text:
               16.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 329/4

      Kasační opravný prostředek podaný dne 28. prosince 2020 Marinou Karpeta-Kovalyovou proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 15. října 2020 ve věci T-249/19, Karpeta-Kovalyova v. Komise
      (Věc C-717/20 P)
      (2021/C 329/05)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Marina Karpeta-Kovalyova (zástupce: S. Pappas, advokát)

         Další účastnice řízení: Evropská komise
      Usnesením ze dne 6. července 2021 Soudní dvůr (osmý senát) rozhodl o zamítnutí kasačního opravného prostředku jako zjevně neodůvodněného a uložil navrhovatelce, že ponese vlastní náklady řízení.


title: Věc C-21/21 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 13. ledna 2021 společností Comprojecto-Projectos e Construções, Lda, Paulem Eduardem Matosem Gomesem de Azevedo, Juliãem Mariou Gomesem de Azevedo a Isabel Mariou Matos Gomes de Azevedo proti usnesení Tribunálu (devátého senátu) vydanému dne 16. prosince 2020 ve věci T-416/20 REC, Comprojecto-Projectos e Construções a další v. Soudní dvůr Evropské unie a další

text:
               16.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 329/5

      Kasační opravný prostředek podaný dne 13. ledna 2021 společností Comprojecto-Projectos e Construções, Lda, Paulem Eduardem Matosem Gomesem de Azevedo, Juliãem Mariou Gomesem de Azevedo a Isabel Mariou Matos Gomes de Azevedo proti usnesení Tribunálu (devátého senátu) vydanému dne 16. prosince 2020 ve věci T-416/20 REC, Comprojecto-Projectos e Construções a další v. Soudní dvůr Evropské unie a další
      (Věc C-21/21 P)
      (2021/C 329/06)
      Jednací jazyk: portugalština

         Účastníci řízení

         Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelé): Comprojecto-Projectos e Construções, Lda, Paulo Eduardo Matos Gomes de Azevedo, Julião Maria Gomes de Azevedo, Isabel Maria Matos Gomes de Azevedo (zástupce: M. Ribeiro, advogado)

         Další účastníci řízení: Soudní dvůr Evropské unie, Tribunál, Evropská centrální banka
      Usnesením ze dne 30. června 2021 Soudní dvůr Evropské unie (šestý senát) zamítl kasační opravný prostředek jako zjevně neopodstatněný a rozhodl, že navrhovatelé ponesou vlastní náklady řízení.


title: Věc C-150/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sądem Rejonowym dla Łodzi-Śródmieścia w Łodzi (Polsko) dne 5. března 2021 – Trestní řízení proti D. B.

text:
               16.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 329/5

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sądem Rejonowym dla Łodzi-Śródmieścia w Łodzi (Polsko) dne 5. března 2021 – Trestní řízení proti D. B.
      (Věc C-150/21)
      (2021/C 329/07)
      Jednací jazyk: polština

         Předkládající soud:

      Sąd Rejonowy dla Łodzi-Śródmieścia w Łodzi

         Účastník původního řízení

      D. B.

         Předběžné otázky

                  1)

                  Splňuje rozhodnutí o uložení peněžitého trestu nebo pokuty, které bylo přijato nizozemským ústředním orgánem státní správy určeným podle článku 2 rámcového rozhodnutí 2005/214/SVV ze dne 24. února 2005 o uplatňování zásady vzájemného uznávání peněžitých trestů a pokut (1), proti kterému lze podat odvolání k státnímu zastupitelství, jež organizačně podléhá Ministerstvu spravedlnosti, kritéria „rozhodnutí, proti kterému lze podat opravný prostředek k soudu příslušnému v trestních věcech“ ve smyslu čl. 1 písm. a) bodu ii) rámcového rozhodnutí?

                  2)

                  Lze podmínku, aby proti rozhodnutí o uložení peněžitého trestu nebo pokuty bylo možné podat opravný prostředek k „soudu příslušnému v trestních věcech“, považovat za splněnou, když je podání odvolání k soudu prvního stupně možné teprve v pozdější fázi řízení, a sice po jeho projednání státním zastupitelstvím s negativním výsledkem, a navíc je v některých případech vázáno na uhrazení platby odpovídající výši uloženého trestu?

         (1)  Rámcové rozhodnutí Rady 2005/214/SVV ze dne 24. února 2005 o uplatňování zásady vzájemného uznávání peněžitých trestů a pokut (Úř. věst. 2005, L 76, s. 16).


title: Věc C-255/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 21. dubna 2021 – Reti Televisive Italiane SpA (RTI) v. Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni – AGCOM

text:
               16.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 329/6

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 21. dubna 2021 – Reti Televisive Italiane SpA (RTI) v. Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni – AGCOM
      (Věc C-255/21)
      (2021/C 329/08)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Consiglio di Stato

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelka: Reti Televisive Italiane SpA (RTI)

         Odpůrce: Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni – AGCOM

         Předběžné otázky

                  1)

                  Pro účely právní úpravy Evropské unie v oblasti časového omezení reklamního prostoru, vzhledem k významu, který je obecně v právu [Evropské unie] přiznáván pojmu „skupina nebo jediný hospodářský subjekt“, vyplývající z mnoha pramenů práva hospodářské soutěže (zejména z bodu 43 odůvodnění směrnice 2018/1808/[EU] (1) a z nového znění článku 23 směrnice 2010/13/[EU] (2), jenž se použije v původním řízení), bez ohledu na rozdíl, jenž existuje v italském vnitrostátním právu mezi schválením stanoveným pro subjekty televizního vysílání a pro subjekty rozhlasového vysílání podle čl. 5 odst. 1 písm. b) legislativního nařízení č. 177/[2005], lze považovat za slučitelný s unijním právem výklad vnitrostátního práva v oblasti vysílání, který vyvozuje z čl. 1 odst. 1 písm. a) uvedeného legislativního nařízení č. 177/[2005], ve znění platném od 30. března 2010 (jímž se provádí směrnice 2007/65/ES (3)), že proces konvergence mezi různými formami komunikace (elektronická komunikace, publikace, včetně digitální, a internet ve všech aplikacích) se a fortiori uplatní mezi poskytovateli televizních a rozhlasových médií, zejména pokud jsou již součástí skupin propojených podniků, a že [tento proces] je obecně vyžadován s následnými důsledky, které z něj vyplývají pro výklad čl. 38 odst. 6 výše uvedeného legislativního nařízení, takže subjektem vysílání by mohla být skupina považovaná za jediný hospodářský subjekt, nebo naopak výklad, že s ohledem na výše uvedené unijní zásady na základě autonomie zákazu překračování časových omezení reklamního prostoru ve vztahu k obecnému právu hospodářské soutěže není možné – před rokem 2018 – přiznávat jakýkoli význam skupinám a výše uvedenému procesu konvergence, ani aktivitám napříč médii, neboť se pro účely výpočtu časového omezení reklamního prostoru posuzuje samostatně pouze subjekt vysílání, i když je součástí skupiny (tento aspekt je uveden pouze v konsolidovaném znění článku 23 směrnice 2010/13/EU, po přijetí směrnice 2018/1808/EU)?

                  2)

                  Ve světle výše uvedených zásad unijního práva ve věcech skupin a podniku jako jediného hospodářského subjektu, je možné pro účely zákazu překračování časových omezení reklamního prostoru a výše uvedeného sledu znění citovaného článku 23, bez ohledu na výše uvedený rozdíl mezi schváleními, odvodit zejména z protisoutěžních předpisů [integrovaného systému komunikací] uvedených v článku 43 legislativního nařízení č. 177/[2005] význam pojmu skupinový „poskytovatel mediálních služeb“ (nebo, slovy navrhovatelky, „vydavatelská skupina“), aby se vyloučily reklamy napříč médii v rámci stejné skupiny co se týče časových omezení reklamního prostoru ve smyslu čl. 38 odst. 6) legislativního nařízení č. 177/[2005], nebo naopak by měla být taková relevance před rokem 2018 vyloučena z důvodu autonomie soutěžního práva v oblasti televizního vysílání ve vztahu k právní úpravě časového omezení reklamního prostoru?

                  3)

                  Uznává nové znění čl. 23 odst. 2 písm. a) směrnice 2010/13/EU již dříve existující zásadu práva hospodářské soutěže, která má obecný význam pro skupiny, nebo se jedná o inovaci? V prvním případě se tedy jedná o právní realitu již vlastní unijnímu právu – která se tak bude týkat projednávané věci před novým zněním a bude podmiňovat výklad [vnitrostátního regulačního orgánu] tím, že v každém případě vyžaduje uznání pojmu skupinový „poskytovatel mediálních služeb“ – nebo v druhém případě je tato inovace překážkou k uznání relevantnosti skupin společností ve věcech, které byly zahájeny před jejím zavedením, takže ji nelze ratione temporis uplatnit na starší věci z důvodu inovativního rozsahu?

                  4)

                  V každém případě a nad rámec schvalovacího režimu stanoveného v článku 5 legislativního nařízení č. 177/2005 a nového znění článku 23 zavedeného v roce 2018, a tedy v případě, že toto nové ustanovení nebude představovat uznání toho, co již existuje, ale byl by mu přiznán inovativní charakter, což je předmětem otázky c), jsou integrované vztahy mezi televizí a rozhlasem – podle obecných úvah práva hospodářské soutěže a s ohledem na obecný a průřezový charakter pojmů hospodářský subjekt a skupina – klíčem k výkladu omezení reklamního prostoru, jež jsou v každém případě implicitně upraveny s ohledem na skupinu podniků (nebo přesněji kontrolní vztahy mezi podniky skupiny) a funkční jednotku těchto podniků, takže podpora pořadů mezi televizí a rozhlasem stejné skupiny, pokud uvedené integrační vztahy postrádají relevanci v rámci omezení reklamního prostoru, a proto je třeba mít za to, že „vlastní“ pořady uvedené v článku 23 (v původním znění) patří jedinému subjektu vysílání, který je propaguje, a nikoli skupině společnosti jako celku v tom, že tato právní úprava je samostatným ustanovením, které nepřipouští žádný systematický výklad rozšiřující jej na skupiny chápané jako jediný hospodářský subjekt?

                  5)

                  Závěrem, musí být článek 23 v původním znění, i kdyby neměl být vykládán jako ustanovení patřící do práva hospodářské soutěže, v každém případě chápán jako motivační ustanovení popisující zvláštnost reklamy, která má výlučně informativní charakter a nesnaží se nikoho přesvědčit, aby si zakoupil zboží a služby a týká se jen propagovaných pořadů, a musí být tedy považován za vyloučené z oblasti působnosti ustanovení v oblasti reklamního prostoru, a to v rámci společností patřících ke stejné skupině, ve všech případech integrované reklamy, která jde napříč médii, nebo by měl být v rámci výpočtu omezení reklamního prostoru chápán jako ustanovení s odchylným a výjimečným charakterem, a vyžaduje tudíž striktní výklad?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2018/1808 ze dne 14. listopadu 2018, kterou se mění směrnice 2010/13/EU o koordinaci některých právních a správních předpisů členských států upravujících poskytování audiovizuálních mediálních služeb (směrnice o audiovizuálních mediálních službách) s ohledem na měnící se situaci na trhu (Úř. věst. L 303, s. 69).

         (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2010/13/EU ze dne 10. března 2010 o koordinaci některých právních a správních předpisů členských států upravujících poskytování audiovizuálních mediálních služeb (směrnice o audiovizuálních mediálních službách) (Úř. věst. L 95, s. 1).

         (3)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/65/ES ze dne 11. prosince 2007 , kterou se mění směrnice Rady 89/552/EHS o koordinaci některých právních a správních předpisů členských států upravujících provozování televizního vysílání (Úř. věst. L 332, s. 27).


title: Věc C-263/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Supremo (Španělsko) dne 23. dubna 2021 – Asociación Multisectorial de Empresas de la Electrónica, las Tecnologías de la Información y la Comunicación, de las Telecomunicaciones y de los contenidos Digitales (AMETIC) v. Administración General del Estado, Entidad de Gestión de Derechos de los Productores Audiovisuales (EGEDA), Asociación para el Desarrollo de la Propiedad Intelectual (ADEPI), Artistas, Intérpretes o Ejecutantes, Sociedad de Gestión de España (AIE), Artistas Intérpretes, Sociedad de Gestión (AISGE), Ventanilla Única Digital, Derechos de Autor de Medios Audiovisuales (DAMA), Centro Español de Derechos Reprográficos (CEDRO), Asociación de Gestión de Derechos Intelectuales (AGEDI), Sociedad General de Autores y Editores (SGAE)

text:
               16.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 329/7

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Supremo (Španělsko) dne 23. dubna 2021 – Asociación Multisectorial de Empresas de la Electrónica, las Tecnologías de la Información y la Comunicación, de las Telecomunicaciones y de los contenidos Digitales (AMETIC) v. Administración General del Estado, Entidad de Gestión de Derechos de los Productores Audiovisuales (EGEDA), Asociación para el Desarrollo de la Propiedad Intelectual (ADEPI), Artistas, Intérpretes o Ejecutantes, Sociedad de Gestión de España (AIE), Artistas Intérpretes, Sociedad de Gestión (AISGE), Ventanilla Única Digital, Derechos de Autor de Medios Audiovisuales (DAMA), Centro Español de Derechos Reprográficos (CEDRO), Asociación de Gestión de Derechos Intelectuales (AGEDI), Sociedad General de Autores y Editores (SGAE)
      (Věc C-263/21)
      (2021/C 329/09)
      Jednací jazyk: španělština

         Předkládající soud

      Tribunal Supremo

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Asociación Multisectorial de Empresas de la Electrónica, las Tecnologías de la Información y la Comunicación, de las Telecomunicaciones y de los contenidos Digitales (AMETIC)

         Žalovaní: Administración General del Estado, Entidad de Gestión de Derechos de los Productores Audiovisuales (EGEDA), Asociación para el Desarrollo de la Propiedad Intelectual (ADEPI), Artistas, Intérpretes o Ejecutantes, Sociedad de Gestión de España (AIE), Artistas Intérpretes, Sociedad de Gestión (AISGE), Ventanilla Única Digital, Derechos de Autor de Medios Audiovisuales (DAMA), Centro Español de Derechos Reprográficos (CEDRO), Asociación de Gestión de Derechos Intelectuales (AGEDI), Sociedad General de Autores y Editores (SGAE)

         Předběžné otázky

                  1)

                  Je způsob, jakým je určeno složení právní osoby upravené v novém čl. 25 odst. 10 Ley de Propiedad Intelectual (zákon o duševním vlastnictví), slučitelný se směrnicí 2001/29/ES (1) nebo obecněji s obecnými zásadami práva Evropské unie?

                  2)

                  Je slučitelné se směrnicí 2001/29/ES nebo s obecnými zásadami práva Evropské unie, aby vnitrostátní právní předpisy přiznávaly výše uvedené právnické osobě oprávnění vyžádat si informace, včetně informací účetních, od osob žádajících o osvědčení o osvobození od povinnosti zaplatit odměnu za soukromé rozmnožování?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/29/ES ze dne 22. května 2001 o harmonizaci určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti (Úř. věst. 2001, L 167, s. 10; Zvl. vyd. 17/01, s. 230)


title: Věc C-292/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Supremo (Španělsko) dne 7. května 2021 – Confederación Nacional de Autoescuelas (CNAE) a další v. Asociación para la Defensa de los Intereses Comunes de las Autoescuelas (AUDICA) a další

text:
               16.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 329/8

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Supremo (Španělsko) dne 7. května 2021 – Confederación Nacional de Autoescuelas (CNAE) a další v. Asociación para la Defensa de los Intereses Comunes de las Autoescuelas (AUDICA) a další
      (Věc C-292/21)
      (2021/C 329/10)
      Jednací jazyk: španělština

         Předkládající soud

      Tribunal Supremo

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelé: Administración General del Estado, Confederación Nacional de Autoescuelas (CNAE), UTE CNAE-ITT-FORMASTER-ECT

         Odpůrci: Asociación para la Defensa de los Intereses Comunes de las Autoescuelas (AUDICA), Ministerio Fiscal

         Předběžná otázka

      Je vnitrostátní právní předpis, podle něhož musí být pořádání kurzů zaměřených na vzdělávání a výcvik v oblasti bezpečnosti silničního provozu za účelem opětovného získání bodů na řidičský průkaz zadáváno prostřednictvím koncese na veřejnou službu, slučitelný se směrnicí 2006/123/ES (1), nebo případně s jinými předpisy či zásadami práva Evropské unie?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/123/ES ze dne 12. prosince 2006 o službách na vnitřním trhu (Úř. věst. 2006, L 376, s. 36).


title: Věc C-298/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel Braşov (Rumunsko) dne 10, května 2021 – S.C. Techno-Gaz K.F.T. PAKS v. U.A.T. Comuna Dalnic

text:
               16.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 329/8

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel Braşov (Rumunsko) dne 10, května 2021 – S.C. Techno-Gaz K.F.T. PAKS v. U.A.T. Comuna Dalnic
      (Věc C-298/21)
      (2021/C 329/11)
      Jednací jazyk: rumunština

         Předkládající soud

      Curtea de Apel Braşov

         Účastnice původního řízení

         Navrhovatelka-žalovaná: S.C. Techno-Gaz K.F.T. PAKS

         Odpůrkyně-žalobkyně: U.A.T. Comuna Dalnic

         Předběžná otázka

      Brání zásada volného pohybu služeb uvedená v článku 56 Smlouvy o fungování Evropské unie, článek 25 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18 ze dne 31. března 2004 (1), jakož i zásada volné a spravedlivé hospodářské soutěže mezi hospodářskými subjekty a zásada proporcionality, které jsou vlastní unijnímu právu, takové vnitrostátní právní úpravě v oblasti veřejných zakázek, jako je rumunská právní úprava uvedená v čl. 96 odst. 1 [Hotărârea Guvernului – nařízení vlády] č. 925/2006, podle které v případě, že určité části veřejné zakázky musí provádět jeden nebo více subdodavatelů, předložené smlouvy musí být v souladu s nabídkou a musí tvořit nedílnou součást smlouvy o veřejné zakázce jako její příloha, přičemž je vykládána v tom smyslu, že subdodavatelské služby musí mít stejnou hodnotu/cenu, jaká je pro tyto služby uvedena v hlavní smlouvě?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby (Úř. věst. 2004 L 134, s. 114). Zvláštní vydání v českém jazyce: kapitola 06, svazek 007, s. 132.


title: Věc C-301/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel Oradea (Rumunsko) dne 11. května 2021 – Curtea de Apel Alba, Curtea de Apel Cluj, Tribunalul Bihor, Tribunalul Satu Mare, Tribunalul Salaj v. YF, KP, OJ, YS, SL, DB, SH

text:
               16.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 329/9

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel Oradea (Rumunsko) dne 11. května 2021 – Curtea de Apel Alba, Curtea de Apel Cluj, Tribunalul Bihor, Tribunalul Satu Mare, Tribunalul Salaj v. YF, KP, OJ, YS, SL, DB, SH
      (Věc C-301/21)
      (2021/C 329/12)
      Jednací jazyk: rumunština

         Předkládající soud

      Curtea de Apel Oradea

         Účastníci původního řízení

         Odvolatelé-žalovaní: Curtea de Apel Alba Iulia, Curtea de Apel Cluj, Tribunalul Bihor, Tribunalul Satu Mare, Tribunalul Sălaj

         Odpůrci-žalobci: YF, KP, OJ, YS, SL, DB, SH

         Další zúčastněné strany: Tribunalul Cluj, Consiliul Național pentru Combaterea Discriminării

         Předběžné otázky

                  1)

                  Musí být ustanovení čl. 9 odst. 1 směrnice [2000/78] (1), která zaručují soudní řízení „všem osobám, které se cítí poškozeny nedodržováním zásady rovného zacházení“, jakož i ustanovení obsažená v čl. 47 prvním pododstavci Listiny základních práv Evropské unie, která zaručují každému právo „na účinnou právní ochranu [a] aby jeho věc byla spravedlivě projednána“, vykládána v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je právní úprava uvedená v čl. 211 písm. c) Legea dialogului social nr. 62/2011 (rumunský zákon č. 62/2011, který upravuje dialog mezi sociálními partnery), která stanoví, že tříletá lhůta pro podání žaloby na náhradu škody začíná běžet „ode dne, kdy škoda vznikla“, bez ohledu na to, zda žalobci věděli o vzniku škody (a o jejím rozsahu)?

                  2)

                  Musí být ustanovení čl. 2 odst. 1 a 2, jakož i ustanovení čl. 3 odst. 1 písm. c) in fine směrnice [2000/78] vykládána v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je právní úprava obsažená v čl. 1 odst. 2 Legea-cadru nr. 330, din 5 noiembrie 2009, privind salarizarea unitară a personalului plătit din fonduri publice (rámcový zákon č. 330 ze dne 5. listopadu 2009 o jednotném odměňování zaměstnanců placených z veřejných prostředků), jak je vykládán rozsudkem č. 7/2019 (zveřejněným v Monitorul Oficial al României – Úřední věstník Rumunska – č. 343/06.05.2019) vydaným Înalta Curte de Casație și Justiție (Nejvyšší kasační soud) v řízení o opravném prostředku v zájmu zákona za okolností, kdy žalobci neměli zákonné právo požadovat zvýšení náhrady za zařazení do platové třídy v době nástupu do soudní funkce po vstupu zákona č. 330/2009 v platnost, což je normativní akt, který výslovně stanovil, že platovými nároky jsou a zůstávají výlučně nároky stanovené v [uvedeném] zákoně, což má za následek platovou diskriminaci ve vztahu k jejich kolegům, a to také na základě kritéria věku, což ve skutečnosti znamená, že pouze nejstarším soudcům, kteří nastoupili do funkce před lednem 2010 (kteří měli prospěch z rozsudků v období v letech 2006 až 2009, jejichž výrok byl v roce 2019 předmětem výkladu na základě rozsudku [Înalta Curte de Casație și Justiție (Nejvyšší kasační soud)] č. 7/2019), byly zpětně vyplaceny platové nároky (obdobné nárokům, které byly uplatněny v rámci žaloby, která je předmětem tohoto řízení), a to během měsíců prosinec 2019/leden 2020, za období 2010 až 2015, přestože v tomto období také žalobci vykonávali funkce soudců, vykonávali stejnou práci, za stejných podmínek a ve stejné instituci?

                  3)

                  Musí být ustanovení směrnice [2000/78] vykládána v tom smyslu, že brání diskriminaci pouze tehdy, je-li založena na jednom z kritérií uvedených v článku 1 této směrnice, anebo naopak tato ustanovení, případně doplněná dalšími ustanoveními unijního práva, obecně brání tomu, aby s jedním zaměstnancem bylo z hlediska odměňování zacházeno rozdílně než s jiným zaměstnancem, pokud vykonává stejnou práci, pro stejného zaměstnavatele, ve stejném období a za stejných podmínek?

         (1)  Úř. věst. 2000 L 303, s. 16.


title: Věc C-306/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Varchoven administrativen sad (Bulharsko) dne 12. května 2021 – Komisija za zaštita na ličnite danni, Centralna izbiratelna komisija v. Koalicija „Demokratična Bulgaria – Obedinenje“

text:
               16.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 329/10

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Varchoven administrativen sad (Bulharsko) dne 12. května 2021 – Komisija za zaštita na ličnite danni, Centralna izbiratelna komisija v. Koalicija „Demokratična Bulgaria – Obedinenje“
      (Věc C-306/21)
      (2021/C 329/13)
      Jednací jazyk: bulharština

         Předkládající soud

      Varchoven administrativen sad

         Účastnice původního řízení

         Navrhovatelky: Komisija za zaštita na ličnite danni, Centralna izbiratelna komisija

         Odpůrkyně: Koalicija „Demokratična Bulgaria – Obedinenje

         Předběžné otázky

                  1.

                  Musí být čl. 2 odst. 2 GDPR (1) vykládán v tom smyslu, že brání použití tohoto nařízení na zdánlivě čistě vnitrostátní skutkový stav, jakým jsou volby do národního shromáždění, jsou-li předmětem ochrany osobní údaje osob, občanů Evropské unie, a postupy zpracování údajů se neomezují na shromažďování údajů při výkonu dotčené činnosti?

                  2.

                  V případě kladné odpovědi na první otázku: Zprošťuje ukončení voleb do národního shromáždění, které zdánlivě nespadají do oblasti působnosti unijního práva, správce, zpracovatele a osoby uchovávající osobní údaje jejich povinností uložených nařízením jako jediným prostředkem ochrany osobních údajů občanů Unie na úrovni Unie? Závisí použitelnost nařízení pouze na činnosti, pro kterou jsou osobní údaje generovány resp. shromažďovány, což vede rovněž k závěru, že jejich pozdější použitelnost je vyloučena?

                  3.

                  V případě záporné odpovědi na první otázku: Brání čl. 6 [odst. 1] písm. e) GDPR a zásada proporcionality zakotvená v jeho bodech 4 a 129 odůvodnění vnitrostátní právní úpravě provádějící nařízení, jako je právní úprava dotčená v projednávané věci, která od počátku vylučuje a omezuje možnost, aby při zjišťování výsledků voleb byly ve volebních místnostech pořizovány jakékoliv videozáznamy, nepřipouští žádné rozlišování a úpravy jednotlivých součástí procesu zaznamenávání a vylučuje možnost dosáhnout cílů nařízení, tedy ochrany osobních údajů, jinými prostředky?

                  4.

                  Alternativně a v kontextu oblasti působnosti unijního práva – při provádění obecních voleb a voleb do Evropského parlamentu: Brání čl. 6 [odst. 1] písm. e) GDPR a zásada proporcionality zakotvená v jeho bodech 4 a 129 odůvodnění vnitrostátní právní úpravě provádějící nařízení, jako je právní úprava dotčená v projednávané věci, která od počátku vylučuje a omezuje možnost, aby při zjišťování výsledků voleb byly ve volebních místnostech pořizovány jakékoliv videozáznamy, neprovádí ani nepřipouští rozlišování a úpravy jednotlivých součástí procesu zaznamenávání a vylučuje možnost dosáhnout cílů nařízení, tedy ochrany osobních údajů, jinými prostředky?

                  5.

                  Brání čl. 6 odst. 1 písm. e) GDPR kvalifikaci činností spočívajících v posouzení řádného průběhu voleb a zjištění jejich výsledku jako úkolu prováděného ve veřejném zájmu, který odůvodňuje určitý zásah do osobních údajů osob přítomných ve volebních místnostech, podléhající požadavku proporcionality, jestliže tyto osoby plní úřední, veřejný, zákonem upravený úkol?

                  6.

                  V případě kladné odpovědi na předcházející otázku: Brání ochrana osobních údajů zavedení vnitrostátního právního zákazu shromažďování a zpracování osobních údajů, který omezuje možnost provádět doprovodné činnosti pořizování videozáznamů materiálů, objektů nebo předmětů, které neobsahují žádné osobní údaje, jestliže při zaznamenávání potenciálně existuje možnost, že při pořizování videozáznamu budou shromažďovány rovněž osobní údaje osob přítomných ve volební místnosti, které v dotčeném okamžiku vykonávají činnost ve veřejném zájmu?

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/679 ze dne 27. dubna 2016 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů a o zrušení směrnice 95/46/ES (obecné nařízení o ochraně osobních údajů) (Úř. věst. 2016, L 119, s. 1).


title: Věc C-308/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Judicial da Comarca dos Açores (Portugalsko) dne 14. května 2021 – KU, OP, GC v. SATA International – Azores Airlines SA

text:
               16.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 329/11

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Judicial da Comarca dos Açores (Portugalsko) dne 14. května 2021 – KU, OP, GC v. SATA International – Azores Airlines SA
      (Věc C-308/21)
      (2021/C 329/14)
      Jednací jazyk: portugalština

         Předkládající soud:

      Tribunal Judicial da Comarca dos Açores

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: KU, OP, GC

         Žalovaná: SATA International – Azores Airlines SA

         Předběžná otázka

      Představuje zpoždění delší než tři hodiny nebo zrušení letů způsobené výpadkem dodávek pohonných hmot na letišti odletu „mimořádnou okolnost“ ve smyslu a pro účely čl. 5 odst. 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004 (1), když za řízení systému dodávek pohonných hmot odpovídá toto letiště?

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91 (Úř. věst. 2004, L 46, s. 1; Zvl. vyd. 07/08, s. 10)


title: Věc C-339/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 31. května 2021 – Colt Technology Services SpA, Wind Tre SpA, Telecom Italia SpA, Ministero dello Sviluppo economico, Ministero della Giustizia, Procura della Repubblica presso il Tribunale di Roma, Procura della Repubblica presso il Tribunale di Cagliari, Procura generale della Repubblica presso la Corte d’appello di Reggio Calabria, Vodafone Italia SpA v. Ministero della Giustizia, Ministero dello Sviluppo economico, Ministero dell'Economia e delle Finanze, Wind Tre SpA, Procura generale della Repubblica presso il Tribunale di Cagliari, Procura della Repubblica presso il Tribunale di Roma, Procura generale della Repubblica presso la Corte d’appello di Reggio Calabria, Procura della Repubblica presso il Tribunale di Locri

text:
               16.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 329/12

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 31. května 2021 – Colt Technology Services SpA, Wind Tre SpA, Telecom Italia SpA, Ministero dello Sviluppo economico, Ministero della Giustizia, Procura della Repubblica presso il Tribunale di Roma, Procura della Repubblica presso il Tribunale di Cagliari, Procura generale della Repubblica presso la Corte d’appello di Reggio Calabria, Vodafone Italia SpA v. Ministero della Giustizia, Ministero dello Sviluppo economico, Ministero dell'Economia e delle Finanze, Wind Tre SpA, Procura generale della Repubblica presso il Tribunale di Cagliari, Procura della Repubblica presso il Tribunale di Roma, Procura generale della Repubblica presso la Corte d’appello di Reggio Calabria, Procura della Repubblica presso il Tribunale di Locri
      (Věc C-339/21)
      (2021/C 329/15)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Consiglio di Stato

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelé: Colt Technology Services SpA, Wind Tre SpA, Telecom Italia SpA, Ministero dello Sviluppo economico, Ministero della Giustizia, Procura della Repubblica presso il Tribunale di Roma, Procura della Repubblica presso il Tribunale di Cagliari, Procura generale della Repubblica presso la Corte d’appello di Reggio Calabria, Vodafone Italia SpA

         Odpůrci: Ministero della Giustizia, Ministero dello Sviluppo economico, Ministero dell'Economia e delle Finanze, Wind Tre SpA, Procura generale della Repubblica presso il Tribunale di Cagliari, Procura della Repubblica presso il Tribunale di Roma, Procura generale della Repubblica presso la Corte d’appello di Reggio Calabria, Procura della Repubblica presso il Tribunale di Locri

         Předběžná otázka

                  1)

                  Brání články 18, 26, 49, 54 a 55 SFEU, články 3 a 13 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2018/1972 ze dne 11. prosince 2018 (1), jakož i články 16 a 52 Listiny základních práv Evropské unie vnitrostátní právní úpravě, která při pověření správního orgánu stanovením náhrady, která má být přiznána telekomunikačním operátorům za povinné zachycování komunikačních toků nařízené soudem, nevyžaduje dodržení zásady úplné náhrady nákladů, které byly konkrétně vynaloženy a řádně doloženy operátory ve vztahu k těmto činnostem, a která rovněž ukládá správnímu orgánu, aby dosáhl úspory ve vztahu k předchozím kritériím výpočtu náhrady?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2018/1972 ze dne 11. prosince 2018, kterou se stanoví evropský kodex pro elektronické komunikace (přepracované znění) (Úř. věst. L 321, s. 36).


title: Věc C-340/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Varchoven administrativen sad (Bulharsko) dne 2. června 2021 – VB v. Nacionalna agencija za prichodite

text:
               16.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 329/12

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Varchoven administrativen sad (Bulharsko) dne 2. června 2021 – VB v. Nacionalna agencija za prichodite
      (Věc C-340/21)
      (2021/C 329/16)
      Jednací jazyk: bulharština

         Předkládající soud

      Varchoven administrativen sad

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelka v řízení o kasačním opravném prostředku: VB

         Odpůrkyně v řízení o kasačním opravném prostředku: Nacionalna agencija za prichodite

         Předběžné otázky

                  1.

                  Musí být články 24 a 32 nařízení (EU) 2016/679 (1) vykládány v tom smyslu, že postačuje, že došlo k neoprávněnému poskytnutí nebo zpřístupnění osobních údajů ve smyslu čl. 4 bodu 12 nařízení (EU) 2016/679 ze strany osob, které nejsou zaměstnanci administrativy správce a nepodléhají jeho kontrole, aby bylo možno mít za to, že přijatá technická a organizační opatření nejsou vhodná?

                  2.

                  V případě záporné odpovědi na první otázku, jaký předmět a rozsah by měl mít soudní přezkum legality prováděný při posuzování otázky, zda jsou technická a organizační opatření podle článku 32 nařízení (EU) 2016/679, která přijal správce, vhodná?

                  3.

                  V případě záporné odpovědi na první otázku, musí být zásada odpovědnosti podle čl. 5 odst. 2 a článek 24 ve spojení s bodem 74 odůvodnění nařízení (EU) 2016/679 vykládány v tom smyslu, že v řízení o žalobě podle čl. 82 odst. 1 nařízení (EU) 2016/679 nese správce důkazní břemeno ohledně toho, že přijatá technická a organizační opatření podle článku 32 nařízení jsou vhodná? Lze opatření znaleckého posudku považovat za nezbytný a dostatečný důkazní prostředek pro zjištění, zda byla technická a organizační opatření přijatá správcem v takovém případě, jako je tento, vhodná, pokud je neoprávněný přístup k osobním údajům nebo jejich neoprávněné zpřístupnění důsledkem „hackerského útoku“?

                  4.

                  Musí být čl. 82 odst. 3 nařízení (EU) 2016/679 vykládán v tom smyslu, že neoprávněné poskytnutí nebo zpřístupnění osobních údajů ve smyslu čl. 4 bodu 12 nařízení (EU) 2016/679, k němuž jako v projednávané věci došlo prostřednictvím „hackerského útoku“ osob, které nejsou zaměstnanci administrativy správce a nepodléhají jeho kontrole, představuje událost, za kterou správce žádným způsobem nenese odpovědnost a která opravňuje ke zproštění odpovědnosti?

                  5.

                  Musí být čl. 82 odst. 1 a 2 ve spojení s body 85 a 146 odůvodnění nařízení (EU) 2016/679 vykládány v tom smyslu, že v takovém případě porušení zabezpečení osobních údajů, o jaký se jedná v projednávané věci, který se projevuje neoprávněným zpřístupněním a šířením osobních údajů prostřednictvím „hackerského útoku“, pod pojem „nehmotné újmy“, který je třeba vykládat široce, spadají pouhé znepokojení, obavy a úzkost z možného budoucího zneužití osobních údajů, které zakusil subjekt údajů, a opravňují k náhradě újmy, pokud nebylo zjištěno, že k takovému zneužití došlo, nebo subjektu údajů nevznikla žádná další újma?

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/679 ze dne 27. dubna 2016 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů a o zrušení směrnice 95/46/ES (obecné nařízení o ochraně osobních údajů) (Úř. věst. 2016, L 119, s. 1).


title: Věc C-391/21 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 24. června 2021 Enricem Falquim proti rozsudku Tribunálu (osmého rozšířeného senátu) vydanému dne 5. května 2021 ve věci T-695/19, Enrico Falqui v. Evropský parlament

text:
               16.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 329/13

      Kasační opravný prostředek podaný dne 24. června 2021 Enricem Falquim proti rozsudku Tribunálu (osmého rozšířeného senátu) vydanému dne 5. května 2021 ve věci T-695/19, Enrico Falqui v. Evropský parlament
      (Věc C-391/21 P)
      (2021/C 329/17)
      Jednací jazyk: italština

         Účastníci řízení

         Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Enrico Falqui (zástupci: F. Sorrentino, A. Sandulli, advokáti)

         Další účastník řízení: Evropský parlament

         Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatel“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušil rozsudek Tribunálu Evropské unie č. 1000680 ze dne 5. května 2021 a v důsledku toho i sdělení ze dne 8. července 2019 (a v případě potřeby návrh rozhodnutí a stanovisko právní služby, na nichž je rozhodnutí založeno), uložil povinnost vrátit částky bezdůvodně stržené z důchodu navrhovatele a uložil Parlamentu náhradu nákladů řízení v obou stupních.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Na podporu kasačního opravného prostředku předkládá navrhovatel pět důvodů:

         První důvod kasačního opravného prostředku: porušení rozhodnutí předsednictva Evropského parlamentu ze dne 19. května a 9. července 2008 týkající se „Prováděcích opatření ke statutu poslanců Evropského parlamentu“

      Navrhovatel namítá, že Tribunál porušil článek 75 výše zmíněného rozhodnutí. Tvrdí, že tento článek nestanoví, jak to uvedl Tribunál, že se pravidlo tzv. stejného důchodu podle přílohy III pravidel pro poskytování náhrad a příspěvků poslancům Evropského parlamentu bude nadále uplatňovat s účinkem pro futuro na důchody již vyplacené nebo nabyté k datu vstupu Statutu v platnost, a tudíž že by se případná změna národních důchodů in peius měla promítnout v důchodech přiznaných Parlamentem, ale spíše naopak že důchody již přiznané na základě tohoto pravidla jsou nedotknutelné co do důvodu i výše.

         Druhý důvod kasačního opravného prostředku: porušení zásady ochrany legitimního očekávání a zásady proporcionality

      Navrhovatel tvrdí, že Tribunál pochybil, když shledal, že zásady ochrany legitimního očekávání a proporcionality nebyly porušeny. Pokud jde o legitimní očekávání, tato zásada byla porušena výkladem pravidla stejného důchodu podaným Parlamentem a Tribunálem, který již byl zpochybněn v rámci prvního důvodu kasačního opravného prostředku, a pokud jde o zásadu proporcionality, Tribunál chybně přiznal význam cíli sledovanému italskou poslaneckou sněmovnou prostřednictvím přijetí rozhodnutí č. 14/18 (snížení výdajů na důchody ze státního rozpočtu), když jej shledal oprávněným, aniž zohlednil, že v projednávané věci není tento cíl relevantní, neboť neexistuje spojitost mezi ním a zátěží uvalenou na navrhovatele.

         Třetí důvod kasačního opravného prostředku: porušení zásady, podle které unijní orgány nemohou prostřednictvím automatického odkazu provádět neplatná vnitrostátní pravidla

      Navrhovatel tvrdí, že Tribunál pochybil, když shledal, že se vnitrostátní pravidla uplatní automaticky, bez ohledu na to, že jsou z hlediska vnitrostátního práva protiprávní a aniž je mohly unijní orgány prošetřit. Naopak, pokud unijní orgán uplatňuje vnitrostátní pravidla prostřednictvím odkazu, použije se obecné pravidlo ohledně vztahu mezi právními řády, podle něhož odkazující právní řád může odkazovat pouze na pravidla, jež jsou v právním řádu, na který je odkazováno, zákonná, v jejich právním obsahu, který mají v původním právním systému: jsou-li neplatná, nelze je použít. V opačném případě by postavení navrhovatele nebylo chráněno.

         Čtvrtý důvod kasačního opravného prostředku: pochybení spočívající v nezohlednění vnitrostátních pravidel, jež nabyla účinnosti v návaznosti na rozsudek Consiglio di giurisdizione della Camera dei deputati italiana (Rada pro soudnictví italské poslanecké sněmovny) č. 2/20

      Navrhovatel tvrdí, že Tribunál nezohlednil skutečnost, že v důsledku rozsudku Consiglio di giurisdizione della Camera dei deputati italiana č. 2/20 je v současnosti vnitrostátní systém – který chce Evropský parlament uplatnit – dvoufázový: první fáze spočívá v novém výpočtu důchodů v souladu s obecnými kritérii stanovenými v rozhodnutí č. 14/18, druhý spočívá v uplatnění procentuálního zvýšení důchodů ze strany úřadů sněmovny na žádost dotyčné strany a na základě ekonomické situace a zdravotního stavu dotyčného. Takovýto systém se nejeví jako přenositelný na evropskou úroveň.

         Pátý důvod kasačního opravného prostředku, týkající se návrhů, jež byly v řízení v prvním stupni shledány nepřípustnými, a nákladů řízení

      Navrhovatel trvá na svém návrhu na zrušení, v případě potřeby, návrhu rozhodnutí a stanoviska právní služby, na jejichž základě Parlament jednal, jakož i na žádosti o vrácení částek, jež mu byly mezitím bezdůvodně strženy z jeho důchodu, a na návrhu, aby byla Parlamentu uložena náhrada nákladů řízení vynaložených v prvním i druhém stupni.


title: Věc C-401/21 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 29. června 2021 Rumunskem proti rozsudku Tribunálu (desátého rozšířeného senátu) vydanému dne 14. dubna 2021 ve věci T-543/19, Rumunsko v. Komise

text:
               16.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 329/15

      Kasační opravný prostředek podaný dne 29. června 2021 Rumunskem proti rozsudku Tribunálu (desátého rozšířeného senátu) vydanému dne 14. dubna 2021 ve věci T-543/19, Rumunsko v. Komise
      (Věc C-401/21 P)
      (2021/C 329/18)
      Jednací jazyk: rumunština

         Účastníci řízení

         Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Rumunsko (zástupkyně: E. Gane, L.-E. Baţagoi, zmocněnkyně)

         Další účastnice řízení: Evropská komise

         Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatel“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  vyhověl kasačnímu opravnému prostředku, zrušil rozsudek Tribunálu ve věci T-543/19 v plném rozsahu, přijal nové rozhodnutí ve věci T-543/19, kterým se vyhoví návrhu na částečné zrušení rozhodnutí Komise C(2019)4027 final v rozsahu, v němž Komise uplatnila míru spolufinancování ve výši 75 % a nikoliv 85 % na první a druhou prioritní osu operačního programu,
                  nebo

                  —

                  vyhověl kasačnímu opravnému prostředku, zrušil rozsudek Tribunálu ve věci T-543/19 v plném rozsahu a vrátil uvedenou věc zpět Tribunálu, aby o ní znovu rozhodl, přičemž vyhoví žalobě na neplatnost a částečně zruší rozhodnutí Komise C(2019)4027 final v rozsahu, v němž Komise uplatnila míru spolufinancování ve výši 75 % a nikoliv 85 % na první a druhou prioritní osu operačního programu;

                  —

                  uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Rumunsko uvádí na podporu svého kasačního opravného prostředku tři důvody:

                  A.

                     Nesprávný výklad a použití čl. 139 odst. 6 písm. a) nařízení č. 1303/2013 ve spojení s čl. 137 odst. 1 písm. a) a d) a čl. 137 odst. 2, článkem 131, čl. 135 odst. 2 a čl. 139 odst. 1, 2 a 7 téhož nařízení

                  Rumunsko se domnívá, že se Tribunál dopustil několika nesprávných právních posouzení, pokud se jedná o rozdíl mezi poslední žádostí o průběžnou platbu a schválením účtů, když neodůvodněně ignoroval úlohu této poslední fáze a usoudil, že míra spolufinancování, která se použije na výpočet vymahatelné částky je ta, která je účinná v den podání poslední žádosti o průběžnou platbu.

                  B.

                     Nesprávný výklad a použití zásady jednoročního účetního období

                  Rumunsko se domnívá, že Tribunál nesprávně vyložil a uplatnil zásadu jednoročního účetního období, když rozhodl, že uplatnění míry spolufinancování přijaté po poslední žádosti o průběžnou platbu na výdaje vzniklé v účetním roce a zaznamenané v účetním systému by znamenalo nedodržení této zásady.

                  C.

                     Nesprávný výklad a použití zásady zákazu retroaktivity

                  Rumunsko se domnívá, že Tribunál nesprávně vyložil a uplatnil zásadu zákazu retroaktivity, když určil, že míra spolufinancování stanovená v prováděcím rozhodnutí C(2018) 8890 final ze dne 12. prosince 2018 se nevztahuje na výdaje vynaložené v účetním roce 2017/18 z důvodu, že v den nabytí jeho účinnosti dne 12. prosince 2018 už bylo právní postavení Rumunska nabyté v tom smyslu, že účetní rok skončil dne 30. června 2018 a poslední žádost o průběžnou platbu byla předložená dne 6. července 2018.


title: Věc T-226/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 30. června 2021 – Global Silicones Council a další v. Komise („REACH – Aktualizace přílohy XVII nařízení (ES) č. 1907/2006 týkající se omezení výroby, uvádění na trh a používání některých nebezpečných látek, přípravků a předmětů – Omezení týkající se oktamethylcyklotetrasiloxanu (D4) a dekamethylcyklopentasiloxanu (D5) – Zjevně nesprávné posouzení – Příloha XIII nařízení č. 1907/2006 – Určování založené na průkaznosti důkazů – Článek 68 nařízení č. 1907/2006 – Nepřijatelné riziko – Přiměřenost – Podstatné formální náležitosti“)

text:
               16.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 329/16

      Rozsudek Tribunálu ze dne 30. června 2021 – Global Silicones Council a další v. Komise
      (Věc T-226/18) (1)

      („REACH - Aktualizace přílohy XVII nařízení (ES) č. 1907/2006 týkající se omezení výroby, uvádění na trh a používání některých nebezpečných látek, přípravků a předmětů - Omezení týkající se oktamethylcyklotetrasiloxanu (D4) a dekamethylcyklopentasiloxanu (D5) - Zjevně nesprávné posouzení - Příloha XIII nařízení č. 1907/2006 - Určování založené na průkaznosti důkazů - Článek 68 nařízení č. 1907/2006 - Nepřijatelné riziko - Přiměřenost - Podstatné formální náležitosti“)
      (2021/C 329/19)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Global Silicones Council (Washington, DC, Spojené státy), Wacker Chemie AG (Mnichov, Německo), Momentive Performance Materials GmbH (Leverkusen, Německo), Shin-Etsu Silicones Europe BV (Almere, Nizozemsko), Elkem Silicones France SAS (Lyon, Francie) (zástupkyně: A. Kołtunowska a R. Semail, advokátky)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: R. Lindenthal a K. Mifsud Bonnici, zmocněnci)

         Vedlejší účastnice podporující žalobkyně: American Chemistry Council, Inc. (ACC) (Washington) (zástupci: K. Nordlander a C. Grobecker, advokáti)

         Vedlejší účastníci podporující žalovanou: Spolková republika Německo (zástupci: J. Möller, D. Klebs, S. Eisenberg, S. Heimerl a S. Costanzo, zmocněnci), Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupci: S. Brandon, zmocněnec, ve spolupráci s C. Bannerem a A. Parkinsonem, barristers), Evropský parlament (zástupci: L. Darie a A. Tamás, zmocněnci), Rada Evropské unie (zástupci: M. Moore a A. Maceroni, zmocněnci), Evropská agentura pro chemické látky (zástupci: M. Heikkilä, W. Broere a A. Hautamäki, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh na základě článku 263 SFEU, který zní na zrušení nařízení Komise (EU) 2018/35 ze dne 10. ledna 2018, kterým se mění příloha XVII nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 o registraci, hodnocení, povolování a omezování chemických látek, pokud jde o oktamethylcyklotetrasiloxan (D4) a dekamethylcyklopentasiloxan (D5) (Úř. věst. 2018, L 6, s. 45).

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá

                  2)

                  Společnosti Global Silicones Council, Wacker Chemie AG, Momentive Performance Materials GmbH, Shin-Etsu Silicones Europe BV a Elkem Silicones France SAS ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady vynaložené Evropskou komisí.

                  3)

                  Spolková republika Německo, Spojené království Velké Británie a Severního Irska, Evropský parlament, Rada Evropské unie, Evropská agentura pro chemické látky (ECHA) a American Chemistry Council, Inc. (ACC) ponesou vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 200, 11.6.2018.


title: Věc T-519/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 30. června 2021 – Global Silicones Council a další v. ECHA („REACH – Sestavení seznamu látek pro případné zahrnutí do přílohy XIV nařízení (ES) č. 1907/2006 – Zařazení oktamethylcyklotetrasiloxanu (D4), dekamethylcyklopentasiloxanu (D5) a dodekamethylcyklohexasiloxanu (D6) na tento seznam – Články 57 a 59 nařízení č. 1907/2006 – Příloha XIII nařízení č. 1907/2006 – Určování založené na průkaznosti důkazů – Zjevně nesprávné posouzení – Přiměřenost“)

text:
               16.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 329/17

      Rozsudek Tribunálu ze dne 30. června 2021 – Global Silicones Council a další v. ECHA
      (Věc T-519/18) (1)

      („REACH - Sestavení seznamu látek pro případné zahrnutí do přílohy XIV nařízení (ES) č. 1907/2006 - Zařazení oktamethylcyklotetrasiloxanu (D4), dekamethylcyklopentasiloxanu (D5) a dodekamethylcyklohexasiloxanu (D6) na tento seznam - Články 57 a 59 nařízení č. 1907/2006 - Příloha XIII nařízení č. 1907/2006 - Určování založené na průkaznosti důkazů - Zjevně nesprávné posouzení - Přiměřenost“)
      (2021/C 329/20)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobci: Global Silicones Council (Washington, DC, Spojené státy) a 6 dalších žalobců, jejichž jména jsou uvedena v příloze rozsudku (zástupci: R. Cana a D. Abrahams, advokáti)

         Žalovaná: Evropská agentura pro chemické látky (zástupci: M. Heikkilä, W. Broere a A. Hautamäki, zmocněnci)

         Vedlejší účastnice podporující žalobce: American Chemistry Council, Inc. (ACC) (Washington) (zástupci: K. Nordlander a C. Grobecker, advokáti)

         Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Spolková republika Německo (zástupci: J. Möller, D. Klebs, S. Heimerl a S. Costanzo, zmocněnci), Evropská komise (zástupci: L. Haasbeek a R. Lindenthal, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh na základě článku 263 SFEU znějící na úplné či částečné zrušení rozhodnutí ECHA ze dne 27. června 2018 o zařazení oktamethylcyklotetrasiloxanu (D4), dekamethylcyklopentasiloxanu (D5) a dodekamethylcyklohexasiloxanu (D6) na seznam látek pro případné zahrnutí do přílohy XIV nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 ze dne 18. prosince 2006 o registraci, hodnocení, povolování a omezování chemických látek, o zřízení Evropské agentury pro chemické látky, o změně směrnice 1999/45/ES a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 793/93, nařízení Komise (ES) č. 1488/94, směrnice Rady 76/769/EHS a směrnic Komise 91/155/EHS, 93/67/EHS, 93/105/ES a 2000/21/ES (Úř. věst. 2006, L 396, s. 1, oprava Úř. věst. 2007, L 136, s. 3).

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Global Silicones Council a další žalobci, jejichž jména jsou uvedena v příloze, ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou agenturou pro chemické látky (ECHA).

                  3)

                  Spolková republika Německo, Evropská komise a American Chemistry Council, Inc. (ACC) ponesou každá vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 399, 5.11.2018.


title: Věc T-17/19: Rozsudek Tribunálu ze dne 3. února 2021 – Moi v. Parlament („Institucionální právo – Parlament – Psychické obtěžování – Rozhodnutí předsedy Parlamentu, v nichž byl učiněn závěr, že došlo k obtěžování dvou akreditovaných parlamentních asistentů a v nichž byla poslanci uložena sankce spočívající ve ztrátě nároku na příspěvek na pobyt na dobu dvanácti dnů – Články 11 a 166 jednacího řádu Parlamentu – Vnitřní odvolání – Rozhodnutí předsednictva Parlamentu potvrzující sankci – Článek 167 jednacího řádu Parlamentu – Žaloba na neplatnost – Lhůta k podání žaloby – Přípustnost – Právo na obhajobu – Mimosmluvní odpovědnost“)

text:
               16.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 329/18

      Rozsudek Tribunálu ze dne 3. února 2021 – Moi v. Parlament
      (Věc T-17/19) (1)

      („Institucionální právo - Parlament - Psychické obtěžování - Rozhodnutí předsedy Parlamentu, v nichž byl učiněn závěr, že došlo k obtěžování dvou akreditovaných parlamentních asistentů a v nichž byla poslanci uložena sankce spočívající ve ztrátě nároku na příspěvek na pobyt na dobu dvanácti dnů - Články 11 a 166 jednacího řádu Parlamentu - Vnitřní odvolání - Rozhodnutí předsednictva Parlamentu potvrzující sankci - Článek 167 jednacího řádu Parlamentu - Žaloba na neplatnost - Lhůta k podání žaloby - Přípustnost - Právo na obhajobu - Mimosmluvní odpovědnost“)
      (2021/C 329/21)
      Jednací jazyk: italština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Giulia Moi (Itálie) (zástupci: M. Pisano a P. Setzu, advokáti)

         Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: T. Lazian, S. Seyr a M. Windisch, zmocněnci)

         Předmět věci

      Jednak návrh založený na článku 263 SFEU, znějící na zrušení různých aktů přijatých v rámci řízení o určení a potrestání obtěžování zahájeného proti žalobkyni, a podpůrně návrh znějící na určení, že sankce, která jí byla uložena, je přehnaná nebo nepřiměřená, a na její nahrazení sankcí stanovenou v čl. 166 písm. a) jednacího řádu Parlamentu, a jednak návrh založený na článku 268 SFEU, jímž se žalobkyně domáhá toho, aby bylo Parlamentu uloženo, aby jí poskytl náhradu škody a aby bylo předsedovi uloženo, aby informaci zveřejnil na plenárním zasedání Parlamentu.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Rozhodnutí předsedy Evropského parlamentu ze dne 2. října 2018, ve kterém bylo jako psychické obtěžování kvalifikováno chování paní Giulie Moi ve vztahu k jejím dvěma akreditovaným parlamentním asistentům, rozhodnutí předsedy Parlamentu ze dne 2. října 2018, ve kterém byla G. Moi uložena jako sankce za její chování vůči jejím dvěma parlamentním asistentům, kvalifikované jako psychické obtěžování, ztráta jejího nároku na příspěvek na pobyt na dobu dvanácti dnů a rozhodnutí předsednictva Parlamentu ze dne 12. listopadu 2018 týkající se stížnosti podané G. Moi dne 16. října 2018 v souladu s článkem 167 jednacího řádu Parlamentu, se zrušují.

                  2)

                  Ve zbývající části se žaloba zamítá.

                  3)

                  Parlamentu se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 93, 11.3.2019.


title: Věc T-265/19: Rozsudek Tribunálu ze dne 30. června 2021 – Itálie v. Komise („EZZF a EZFRV – Výdaje vyloučené z financování – Výdaje vynaložené Itálií – Účetní závěrka – Schválení souladu – Finanční opravy – Nařízení (EU) č. 1306/2013 – Riziko finanční újmy – Nařízení (ES) č. 1290/2005 – Nařízení (ES) č. 885/2006 – Prvotní zjištění nesrovnalosti správním orgánem nebo soudem – Existence nesrovnalosti“)

text:
               16.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 329/18

      Rozsudek Tribunálu ze dne 30. června 2021 – Itálie v. Komise
      (Věc T-265/19) (1)

      („EZZF a EZFRV - Výdaje vyloučené z financování - Výdaje vynaložené Itálií - Účetní závěrka - Schválení souladu - Finanční opravy - Nařízení (EU) č. 1306/2013 - Riziko finanční újmy - Nařízení (ES) č. 1290/2005 - Nařízení (ES) č. 885/2006 - Prvotní zjištění nesrovnalosti správním orgánem nebo soudem - Existence nesrovnalosti“)
      (2021/C 329/22)
      Jednací jazyk: italština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Italská republika (zástupkyně: G. Palmieri, zmocněnkyně, ve spolupráci s R. Guizzim, A. Giordanem a L. Vignatem, avvocati dello Stato)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: D. Bianchi, J. Aquilina a F. Moro, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh na základě článku 263 SFEU, který zní na částečné zrušení prováděcího rozhodnutí Komise (EU) 2019/265 ze dne 12. února 2019, kterým se z financování Evropskou unií vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) (Úř. věst. 2019, L 44. s. 14), v rozsahu, v němž se týká některých výdajů vynaložených Italskou republikou.

         Výrok

                  1)

                  Prováděcí rozhodnutí Komise (EU) 2019/265 ze dne 12. února 2019, kterým se z financování Evropskou unií vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV), se zrušuje v rozsahu, v němž se z financování Evropskou unií vylučují některé výdaje vynaložené Italskou republikou ve výši 305 122,74 eura.

                  2)

                  Ve zbývající části se žaloba zamítá.

                  3)

                  Italská republika a Evropská komise ponesou vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 206, 17.6.2019.


title: Věc T-624/19: Rozsudek Tribunálu ze dne 30. června 2021 – Welter’s v. EUIPO – (tvar rukojeti se štětinami) („Ochranná známka Evropské unie – Přihláška trojrozměrné ochranné známky Evropské unie – Tvar rukojeti se štětinami – Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu – Nedostatek rozlišovací způsobilosti – Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001“)

text:
               16.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 329/19

      Rozsudek Tribunálu ze dne 30. června 2021 – Welter’s v. EUIPO – (tvar rukojeti se štětinami)
      (Věc T-624/19) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška trojrozměrné ochranné známky Evropské unie - Tvar rukojeti se štětinami - Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001“)
      (2021/C 329/23)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Welter’s Co. Ltd (Touliu, Tchaj-wan) (zástupce: T. Meinke, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupkyně: A. Söder, zmocněnkyně)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 11. července 2019 (věc R 2428/2018-5) týkajícímu se přihlášky k zápisu trojrozměrného označení tvořeného tvarem rukojeti se štětinami jako ochranné známky Evropské unie.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá

                  2)

                  Společnosti Welter’s Co. Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 399, 25.11.2019.


title: Věc T-635/19: Rozsudek Tribunálu ze dne 30. června 2021 – Fondazione Cassa di Risparmio di Pesaro a další v. Komise („Mimosmluvní odpovědnost – Státní podpory – Bankovní sektor – Plán rekapitalizace soukromoprávním bankovním konsorciem ve prospěch jednoho ze svých členů – Schválení zásahu centrální bankou členského státu – Upuštění od záchrany a zahájení postupu k řešení krize – Směrnice 2014/49/EU a 2014/59/EU – Rozhodnutí nevznést námitky – Žádosti o informace a stanoviska Komise ve fázi předběžného posouzení – Absence příčinné souvislosti“)

text:
               16.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 329/20

      Rozsudek Tribunálu ze dne 30. června 2021 – Fondazione Cassa di Risparmio di Pesaro a další v. Komise
      (Věc T-635/19) (1)

      („Mimosmluvní odpovědnost - Státní podpory - Bankovní sektor - Plán rekapitalizace soukromoprávním bankovním konsorciem ve prospěch jednoho ze svých členů - Schválení zásahu centrální bankou členského státu - Upuštění od záchrany a zahájení postupu k řešení krize - Směrnice 2014/49/EU a 2014/59/EU - Rozhodnutí nevznést námitky - Žádosti o informace a stanoviska Komise ve fázi předběžného posouzení - Absence příčinné souvislosti“)
      (2021/C 329/24)
      Jednací jazyk: italština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Fondazione Cassa di Risparmio di Pesaro (Pesaro, Itálie), Montani Antaldi Srl (Pesaro), Fondazione Cassa di Risparmio di Fano (Fano, Itálie), Fondazione Cassa di Risparmio di Jesi (Jesi, Itálie), Fondazione Cassa di Risparmio della Provincia di Macerata (Macerata, Itálie) (zástupci: A. Sandulli a B. Cimino, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: P. Stancanelli, I. Barcew, A. Bouchagiar a D. Recchia, zmocněnci)

         Předmět

      Návrh podaný na základě článku 268 SFEU a znějící na náhradu škody, která žalobkyním údajně vznikla zejména v důsledku protiprávního jednání Komise, které zabránilo záchraně banky Banca delle Marche.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Fondazione Cassa di Risparmio di Pesaro, Montani Antaldi Srl, Fondazione Cassa di Risparmio di Fano, Fondazione Cassa di Risparmio di Jesi a Fondazione Cassa di Risparmio della Provincia di Macerata se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 383, 11.11.2019.


title: Věc T-668/19: Rozsudek Tribunálu ze dne 7. července 2021 – Ardagh Metal Beverage Holdings v. EUIPO – (Kombinace zvuků vznikajících při otevírání plechovky se šumivým nápojem) („Ochranná známka Evropské unie – Přihláška ochranné známky Evropské unie sestávající z kombinace zvuků vznikajících při otevírání plechovky se šumivým nápojem – Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu – Nedostatek rozlišovací způsobilosti – Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001 – Článek 95 odst. 1 nařízení 2017/1001“)

text:
               16.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 329/20

      Rozsudek Tribunálu ze dne 7. července 2021 – Ardagh Metal Beverage Holdings v. EUIPO – (Kombinace zvuků vznikajících při otevírání plechovky se šumivým nápojem)
      (Věc T-668/19) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška ochranné známky Evropské unie sestávající z kombinace zvuků vznikajících při otevírání plechovky se šumivým nápojem - Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001 - Článek 95 odst. 1 nařízení 2017/1001“)
      (2021/C 329/25)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Ardagh Metal Beverage Holdings GmbH & Co. KG (Bonn, Německo) (zástupce: S. Abrar, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: M. Fischer, D. Hanf a D. Walicka, zmocněnci)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 24. července 2019 (věc R 530/2019 2), týkajícímu se přihlášky kombinace zvuků vznikajících při otevírání plechovky se šumivým nápojem jako ochranné známky Evropské unie.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ponese vlastní náklady řízení před Tribunálem.

                  3)

                  Společnost Ardagh Metal Beverage Holdings GmbH & Co. KG ponese vlastní náklady řízení před Tribunálem, jakož i nutné výdaje vynaložené v souvislosti s řízením před odvolacím senátem EUIPO.

         (1)  Úř. věst. C 399, 25.11.2019.


title: Věc T-15/20: Rozsudek Tribunálu ze dne 30. června 2021 – Skyliners v. EUIPO – Sky (SKYLINERS) („Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie SKYLINERS – Starší slovní ochranné známky Evropské unie SKY – Relativní důvod pro zamítnutí – Článek 8 odst. 1 písm. b) a čl. 41 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) a čl. 46 odst. 1 písm. a) nařízení (EU) 2017/1001] – Oprávnění podat námitku“)

text:
               16.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 329/21

      Rozsudek Tribunálu ze dne 30. června 2021 – Skyliners v. EUIPO – Sky (SKYLINERS)
      (Věc T-15/20) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie SKYLINERS - Starší slovní ochranné známky Evropské unie SKY - Relativní důvod pro zamítnutí - Článek 8 odst. 1 písm. b) a čl. 41 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) a čl. 46 odst. 1 písm. a) nařízení (EU) 2017/1001] - Oprávnění podat námitku“)
      (2021/C 329/26)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Skyliners GmbH (Frankfurt nad Mohanem, Německo) (zástupci: A. Renck a C. Stöber, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: A. Folliard Monguiral a V. Ruzek, zmocněnci)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Sky Ltd (Isleworth, Spojené království) (zástupkyně: A. Zalewska, advokátka a A. Brackenbury, solicitor)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 29. října 2019 (věc R 798/2018-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Sky a Skyliners.

         Výrok

                  1)

                  Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 29. října 2019 (věc R 798/2018-4) se zrušuje.

                  2)

                  EUIPO a společnost Sky Ltd ponesou vlastní náklady řízení a nahradí společně náklady řízení vynaložené společností Skyliners GmbH.

         (1)  Úř. věst. C 61, 24.2.2020.


title: Věc T-204/20: Rozsudek Tribunálu ze dne 30. června 2021 – Zoom v. EUIPO – Facetec (ZOOM) („Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie – Slovní ochranná známka ZOOM – Starší obrazová ochranná známka Evropské unie a starší slovní ochranná známka Evropské unie ZOOM – Relativní důvod pro zamítnutí zápisu – Neexistence nebezpečí záměny – Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001]“)

text:
               16.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 329/22

      Rozsudek Tribunálu ze dne 30. června 2021 – Zoom v. EUIPO – Facetec (ZOOM)
      (Věc T-204/20) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie - Slovní ochranná známka ZOOM - Starší obrazová ochranná známka Evropské unie a starší slovní ochranná známka Evropské unie ZOOM - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Neexistence nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001]“)
      (2021/C 329/27)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Zoom KK (Tokio, Japonsko) (zástupce: M. de Arpe Tejero, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: K. Zajfert, J. Crespo Carrillo a V. Ruzek, zmocněnci)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Facetec, Inc. (Las Vegas, Nevada, Spojené státy americké) (zástupce: P. Wilhelm, advokát)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 7. února 2020 (věc R 507/2019-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Zoom KK a Facetec.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá

                  2)

                  Společnosti Zoom KK se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 201, 15.6.2020.