title: Věc C-525/04 P: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 22. listopadu 2007 – Španělské království v. Komise Evropských společenství, Lenzing AG (Kasační opravný prostředek — Státní podpory — Nevymáhání dlužných příspěvků, poplatků z prodlení a úroků — Přípustnost — Kritérium soukromého věřitele)

text:
               12.1.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 8/2

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 22. listopadu 2007 – Španělské království v. Komise Evropských společenství, Lenzing AG
   (Věc C-525/04 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Státní podpory - Nevymáhání dlužných příspěvků, poplatků z prodlení a úroků - Přípustnost - Kritérium soukromého věřitele)
   (2008/C 8/02)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Španělské království (zástupce: J. M. Rodríguez Cárcamo, zmocněnec)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství (zástupci: V. Kreuschitz a J. L. Buendía Sierra, zmocněnci, M. Núñez-Müller, Rechtsanwalt), Lenzing AG (zástupce: U. Soltész, Rechtsanwalt)
   Předmět věci
   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (pátého senátu) ze dne 21. října 2004, Lenzing v. Komise (T-36/99), kterým Soud zrušil čl. 1 odst. 1 rozhodnutí Komise 1999/395/ES ze dne 28. října 1998 o státní podpoře poskytnuté Španělskem Sniace SA, se sídlem v Torrelavega, Cantabria (Úř. věst. 1999, L 149, s. 40) ve znění rozhodnutí Komise 2001/43/ES ze dne 20. září 2000 (Úř. věst. L 11, s. 46) – Přípustnost žaloby na neplatnost podané konkurenčním podnikem příjemce podpory – Pojem osoby osobně dotčené napadeným rozhodnutím – Dohody o stanovení splátkového kalendáře a splácení dluhů – Kritérium soukromého věřitele
   Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Španělské království ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení Lenzing AG.

               3)

               Komise Evropských společenství ponese vlastní náklady řízení

      (1)  Úř. věst. C 69, 19.3.2005.


title: Věc T-373/04: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 25. července 2006 – Fries Guggenheim v. Cedefop ( Evropské středisko pro rozvoj odborného vzdělávání — Pracovní místa ředitelů oblastí — Obsazení pracovních míst na základě přeřazení — Neuskutečnění výběrového řízení )

text:
               16.9.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 224/39

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 25. července 2006 – Fries Guggenheim v. Cedefop
   (Věc T-373/04) (1)

   („Evropské středisko pro rozvoj odborného vzdělávání - Pracovní místa ředitelů oblastí - Obsazení pracovních míst na základě přeřazení - Neuskutečnění výběrového řízení“)
   (2006/C 224/84)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce
      : Éric Mathias Fries Guggenheim (Soluň, Řecko) (zástupce: M.-A. Lucas, advokát)

      Žalované
      : Evropské středisko pro rozvoj odborného vzdělávání (Cedefop) (zástupce: B. Wägenbaur, advokát)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení rozhodnutí ředitele Cedefop ze dne 28. ledna 2004 o jmenování ředitelů oblastí (Heads of Area).
   Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí ředitele Evropského střediska pro rozvoj odborného vzdělávání Cedefop ze dne 28. ledna 2004 o jmenování ředitelů oblastí A až D se zrušují.

               2)

               Cedefop se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 284, 20.11.2004.


title: Věc T-216/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 6. října 2015 – Technion a Technion Research & Development Foundation v. Komise „Finanční pomoc — Šestý rámcový program pro výzkum, technický rozvoj a demonstrace — Inkasování částek vyplacených Komisí v rámci smlouvy o výzkumu na základě závěrů finančního auditu — Započtení pohledávek — Částečné překvalifikování žaloby — Návrh na určení neexistence smluvní pohledávky — Rozhodčí doložka — Finančně uznatelné náklady — Bezdůvodné obohacení — Povinnost uvést odůvodnění“

text:
               30.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 398/27

         Rozsudek Tribunálu ze dne 6. října 2015 – Technion a Technion Research & Development Foundation v. Komise
   (Věc T-216/12) (1)

   („Finanční pomoc - Šestý rámcový program pro výzkum, technický rozvoj a demonstrace - Inkasování částek vyplacených Komisí v rámci smlouvy o výzkumu na základě závěrů finančního auditu - Započtení pohledávek - Částečné překvalifikování žaloby - Návrh na určení neexistence smluvní pohledávky - Rozhodčí doložka - Finančně uznatelné náklady - Bezdůvodné obohacení - Povinnost uvést odůvodnění“)
   (2015/C 398/37)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Technion – Israel Institute of Technology (Haifa Izrael) a Technion Research & Development Foundation Ltd (Haifa) (zástupce: D. Grisay, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupkyně: D. Calciu a F. Moro, zmocněnkyně, ve spolupráci L. Defalque a S. Woog, poté L. Defalque a J. Thiry, advokátky)

      Předmět věci

   Zaprvé návrh podaný na základě článku 263 SFEU na zrušení rozhodnutí Komise o započtení, obsaženého v dopise zaslaném dne 13. března 2012 institutu Technion – Israel Institute of Technology, jehož účelem je zpětné vymáhání částky 97  118,69 eura, která odpovídá výši upravených částek pro smlouvu č. 034984 (Mosaica), navýšených o úroky, na základě závěrů finančního auditu týkajícího se mimo jiné této smlouvy uzavřené v rámci šestého rámcového programu Evropského společenství pro výzkum, technický rozvoj a demonstrace přispívajícího k vytvoření Evropského výzkumného prostoru a k inovacím (2002-2006), a zadruhé návrh podaný na základě článku 272 SFEU na určení neexistence pohledávky, kterou má Komise údajně vůči institutu Technion na základě smlouvy Mosaica a která je předmětem sporného započtení.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Technion – Israel Institute of Technology a Technion Research & Development Foundation Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 243, 11.8.2012.


title: Věc F-93/07: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 11. prosince 2008 – Beatriz Acosta Iborra a další v. Komise ( Veřejná služba — Úředníci — Povýšení — Povyšovací období 2006 — Způsobilost pracovat ve třetím jazyce )

text:
               21.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/72

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 11. prosince 2008 – Beatriz Acosta Iborra a další v. Komise
   (Věc F-93/07) (1)

   („Veřejná služba - Úředníci - Povýšení - Povyšovací období 2006 - Způsobilost pracovat ve třetím jazyce“)
   (2009/C 44/126)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobci: Beatriz Acosta Iborra (Alkmaar, Nizozemí) a devět dalších úředníků Komise (zástupci: N. Lhoëst, poté N. Lhoëst a S. Fernández Menéndez, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: C. Berardis-Kayser a G. Berscheid, zmocněnci)

      Vedlejší účastice řízení: Rada Evropské unie (zástupci: I. Šulce a M. Simm, zmocněnci)
   Předmět věci
   Zrušení rozhodnutí nepovýšit žalobce za povyšovací období 2006 z důvodu, že neprokázali svoji způsobilost pracovat ve třetím jazyce
   Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí nepovýšit Beatriz Acosta Iborra a dalších devět úředníků Komise Evropských společenství, jejichž jména jsou uvedena v příloze k tomuto rozsudku, za povyšovací období 2006 se zrušují.

               2)

               Komise Evropských společenství ponese své náklady řízení a náklady řízení žalobců.

               3)

               Rada Evropské unie ponese své vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 283, 24.11.2007, s. 44.


title: Věc T-391/07: Žaloba podaná dne 15. října 2007 – Alber v. OHIM (Část držadla)

text:
               22.12.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 315/41

         Žaloba podaná dne 15. října 2007 – Alber v. OHIM (Část držadla)
   (Věc T-391/07)
   (2007/C 315/78)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobce: Alfons Alber (Vöran, Itálie) (zástupce: S. Schneller, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   Návrhové žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu ze dne 16. srpna 2007 a rozhodnutí Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu ze dne 16. ledna 2007 v rozsahu, v němž byla zamítnuta přihláška ochranné známky Společenství č. 4 396 727, pokud jde o výrobky „ruční nástroje pro zemědělské, zahradnické a lesnické účely, včetně zahradních nůžek, zahradnických nůžek, křovinořezů; ruční stříhací nástroje“;

               —

               provést ústní část řízení před Soudem prvního stupně;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení;

               —

               podpůrně, vrátit věc Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: Trojrozměrná ochranná známka „Část držadla“ pro výrobky zařazené do tříd 6 a 8 (přihláška č. 4 396 727)

      Rozhodnutí průzkumového referenta: Částečné zamítnutí přihlášky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení zásady zkoumání z úřední moci podle čl. 74 odst. 1 nařízení (ES) č. 40/94 (1), jakož i porušení článku 7 téhož nařízení. Podpůrně nedostatek odůvodnění podle čl. 73 první věty nařízení č. 40/94.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1994, L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).


title: Věc T-718/16: Žaloba podaná dne 4. října 2016 – Mad Dogg Athletics v. EUIPO – Aerospinning Master Franchising (SPINNING)

text:
               12.12.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 462/30

         Žaloba podaná dne 4. října 2016 – Mad Dogg Athletics v. EUIPO – Aerospinning Master Franchising (SPINNING)
   (Věc T-718/16)
   (2016/C 462/39)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Mad Dogg Athletics, Inc. (Venice, Kalifornie, Spojené státy americké) (zástupce: J. Steinberg, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Aerospinning Master Franchising Ltd. s. r. o. (Praha, Česká republika)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Majitelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „SPINNING“ Ochranná známka Evropské unie č. 175 117

      Řízení před EUIPO: Řízení o zrušení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 21. července 2016, ve věci R 2375/2014-5

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil v rozsahu, v němž byla zrušena ochranná známka Evropské unie č. 000175117 „SPINNING“ pro výrobky „Posilovací stroje“ zařazené do třídy 28 a „služby osobních trenérů“ (fitness cvičení) zařazené do třídy 41;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení čl. 51 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009;

               —

               Porušení čl. 41 odst. 2 písm. a) Listiny základních práv Evropské unie;

               —

               Porušení čl. 41 odst. 2 písm c) Listiny základních práv Evropské unie.


title: Věc T-91/09 P: Rozsudek Tribunálu ze dne 1. září 2010 — Skareby v. Komise ( „Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Úředníci — Hodnocení — Posudek o vývoji služebního postupu — Hodnotící období 2005 — Zjednodušený posudek za období od ledna do září 2005 — Úplné převzetí posouzení uvedeného v posudku o vývoji služebního postupu za rok 2004, které bylo částečně zrušeno po vydání napadeného rozsudku“ )

text:
               23.10.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 288/38

      Rozsudek Tribunálu ze dne 1. září 2010 — Skareby v. Komise
      (Věc T-91/09 P) (1)

      (Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Úředníci - Hodnocení - Posudek o vývoji služebního postupu - Hodnotící období 2005 - Zjednodušený posudek za období od ledna do září 2005 - Úplné převzetí posouzení uvedeného v posudku o vývoji služebního postupu za rok 2004, které bylo částečně zrušeno po vydání napadeného rozsudku)
      (2010/C 288/73)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Carina Skareby (Louvain, Belgie) (zástupci: S. Rodrigues a C. Bernard-Glanz, advokáti)

         Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: G. Berscheid a J. Baquero Cruz, zmocněnci)

         Předmět

      Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (prvního senátu) ze dne 15. prosince 2008 vydanému ve věci Skareby v. Komise, (F-34/07, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí), který směřuje ke zrušení tohoto rozsudku

         Výrok

                  1)

                  Rozsudek Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (prvního senátu) ze dne 15. prosince 2008, vydaný ve věci Skareby v. Komise, (F-34/07, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí) se ruší v rozsahu, v němž Soud pro veřejnou službu zamítl žalobní důvod vycházející z neprovedení hodnocení výkonnosti C. Skareby za období od ledna do září 2005.

                  2)

                  Rozhodnutí ze dne 18. července 2006, kterým se stanoví posudek o vývoji služebního postupu C. Skareby za období od 1. ledna do 31. prosince 2005, se ruší v rozsahu, v němž se týká bodu 6.1. nazvaného „Výkonnost“.

                  3)

                  Žaloba podaná u Soudu pro veřejnou službu pod jednacím číslem F-34/07 se ve zbývající části zamítá.

                  4)

                  Evropské komisi se ukládá náhrada veškerých nákladů tohoto řízení a řízení před Soudem pro veřejnou službu.

         (1)  Úř. věst. C 102, 1.5.2009.


title: Věc C-478/07: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Handelsgericht Wien (Rakousko) dne 25. října 2007 – Budějovický Budvar, národní podnik v. Rudolf Ammersin GmbH

text:
               26.1.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/24

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Handelsgericht Wien (Rakousko) dne 25. října 2007 – Budějovický Budvar, národní podnik v. Rudolf Ammersin GmbH
   (Věc C-478/07)
   (2008/C 22/45)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Handelsgericht Wien
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Budějovický Budvar, národní podnik

      Žalovaná: Rudolf Ammersin GmbH
   Předběžné otázky

               1)

               Soudní dvůr Evropských společenství v rozsudku ze dne 18. listopadu 2003, C-216/01, uvedl pro slučitelnost ochrany názvu jako zeměpisného označení, které v zemi původu není ani názvem místa, ani názvem území, s článkem 28 Smlouvy o ES podmínky, podle kterých takovéto označení musí

                           —

                           na základě skutkových okolností a

                           —

                           pojmového chápání, které existuje v zemi původu, označovat území nebo místo v tomto státě

                           —

                           a jeho ochrana musí být odůvodněna podle kritérií článku 30.

                     Znamenají tyto podmínky, že

                           1.1

                           označení jako takové plní konkrétní funkci zeměpisného odkazu na určité místo nebo určité území, nebo stačí, aby označení bylo ve spojení s výrobkem, který je jím označen, způsobilé upozornit spotřebitele na to, že jím označený výrobek pochází z určitého místa nebo určitého území v zemi původu;

                           1.2

                           se u těchto tří podmínek jedná o podmínky, které je nutno zkoumat odděleně a které musí být splněny kumulativně;

                           1.3

                           pro zjištění pojmového chápání v zemi původu je nutno provést anketu mezi spotřebiteli a – pokud ano – že pro ochranu je nezbytný nízký, střední nebo vysoký stupeň známosti a spojitosti;

                           1.4

                           označení bylo v zemi původu skutečně užíváno jako zeměpisné označení vícero, a nikoli jen jedním podnikem a užívání jako ochranné známky jedním jediným podnikem brání ochraně?

               2)

               Vede okolnost, že označení nebylo oznámeno nebo přihlášeno ani během šestiměsíční lhůty stanovené v nařízení Komise (ES) č. 918/2004 ze dne 29. dubna 2004, kterým se zavádí přechodná opatření na ochranu zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin v souvislosti s přistoupením České republiky, Estonska, Kypru, Litvy, Lotyšska, Maďarska, Malty, Polska, Slovenska a Slovinska (1), ani jinak v rámci nařízení Rady (ES) č. 510/2006 ze dne 20. března 2006 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin (2), k tomu, že existující vnitrostátní ochrana nebo každopádně ochrana, která byla bilaterálně rozšířena do jiného členského státu, se stává neúčinnou, jestliže se u označení podle vnitrostátního práva státu původu jedná o kvalifikované zeměpisné označení?

               3)

               Má okolnost, že v rámci smlouvy o přistoupení mezi členskými státy Evropské unie a novým členským státem bylo tímto členským státem využito ochrany vícero kvalifikovaných zeměpisných označení pro potraviny podle nařízení (ES) č. 510/2006, za důsledek, že vnitrostátní nebo každopádně bilaterálně do jiného členského státu rozšířená ochrana dalšího označení pro stejný výrobek již nadále nesmí být zachována a nařízení (ES) č. 510/2006 má v této souvislosti výlučný účinek?

      (1)  Úř. věst. L 163, s. 88.

      (2)  Úř. věst. L 93, s. 12.


title: Věc C-251/05: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Court of Appeal (Anglie a Wales), Civil Division ze dne 21. července 2004 ve věci Talacre Beach Caravan Sales Ltd proti Commissioners of Customs and Excise

text:
               20.8.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 205/10

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Court of Appeal (Anglie a Wales), Civil Division ze dne 21. července 2004 ve věci Talacre Beach Caravan Sales Ltd proti Commissioners of Customs and Excise
   (Věc C-251/05)
   (2005/C 205/19)
   Jednací jazyk: angličtina
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Court of Appeal (Anglie a Wales), Civil Division, ze dne 21. července 2004 ve věci Talacre Beach Caravan Sales Ltd proti Commissioners of Customs and Excise, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 14. června 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Court of Appeal (Anglie a Wales), Civil Division žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následující otázce:
   Jestliže členský stát za použití vnitrostátních právních předpisů využil podle čl. 28 odst. 2 písm. a) Šesté směrnice Rady (77/388/EHS) (1) svého práva na výjimku za účelem uplatnění nulové sazby na dodávku určitého zboží, ale ve stejných právních předpisech určil předměty, které nemají podléhat nulové daňové sazbě („vyloučené předměty“), brání potom skutečnost, že existuje jediná dodávka předmětů (včetně vyloučených předmětů), členskému státu v tom, aby uložil na dodávku vyloučených předmětů daň z přidané hodnoty v běžné sazbě?

      (1)  Šestá směrnice Rady ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně, Úř. věst. L 145, 13.6.1977, s. 1.


title: Věc T-822/16: Žaloba podaná dne 21. listopadu 2016 – Kik Textilien und Non Food v. EUIPO – FF Group Romania (_kix)

text:
               23.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/50

         Žaloba podaná dne 21. listopadu 2016 – Kik Textilien und Non Food v. EUIPO – FF Group Romania (_kix)
   (Věc T-822/16)
   (2017/C 022/68)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: KiK Textilien und Non-Food GmbH (Bönen, Německo) (zástupci: S. Körber a L. Pechan, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: FF Group Romania SRL (Bukurešť, Rumunsko)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Majitelka sporné ochranné známky: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie obsahující slovní prvek „_kix“ – Ochranná známka Evropské unie č. 12 517 901

      Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 6. září 2016, ve věci R 2323/2015-4

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil žalovanému a případně další účastnici řízení před odvolacím senátem náhradu nákladů řízení, včetně nákladů řízení vzniklých v řízení před odvolacím senátem.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení čl. 75 první věty nařízení č. 207/2009;

               —

               porušení čl. 42 odst. 2 a 3 ve spojení s článkem 15 nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-4/12: Usnesení Tribunálu ze dne 5. prosince 2013 — Olive Line International v. OHIM — Carapelli Firenze (Maestro de Oliva) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Mezinárodní zápis s vyznačením Evropského společenství — Obrazová ochranná známka Maestro de Oliva — Starší národní slovní ochranná známka MAESTRO — Skutečné užívání starší ochranné známky — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) a čl. 15 odst. 1, písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009“ )

text:
               25.1.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/20

         Usnesení Tribunálu ze dne 5. prosince 2013 — Olive Line International v. OHIM — Carapelli Firenze (Maestro de Oliva)
   (Věc T-4/12) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Mezinárodní zápis s vyznačením Evropského společenství - Obrazová ochranná známka Maestro de Oliva - Starší národní slovní ochranná známka MAESTRO - Skutečné užívání starší ochranné známky - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) a čl. 15 odst. 1, písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009)
   2014/C 24/34
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Olive Line International, SL (Madrid, Španělsko) (zástupce: M. Aznar Alonso, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: O. Mondéjar Ortuño, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Carapelli Firenze SpA (Tavarnelle Val di Pesa, Itálie).

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 21. září 2011 (věc R 1612/2010-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi Carapelli Firenze, SpA a Olive Line International, SL.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Olive Line International, SL se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 89, 24.3.2012.


title: Věc C-454/14: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 25. února 2016 – Evropská komise v. Španělské království „Nesplnění povinnosti státem — Životní prostředí — Směrnice 1999/31/ES — Článek 14 — Skládky odpadů — Stávající skládky, které neodpovídají požadavkům — Postup uzavření a následné péče o skládku“

text:
               25.4.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 145/10

         Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 25. února 2016 – Evropská komise v. Španělské království
   (Věc C-454/14) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Životní prostředí - Směrnice 1999/31/ES - Článek 14 - Skládky odpadů - Stávající skládky, které neodpovídají požadavkům - Postup uzavření a následné péče o skládku“)
   (2016/C 145/11)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: L. Pignataro-Nolin, E. Sanfrutos Cano a D. Loma-Osorio Lerena, zmocněnci)

      Žalované: Španělské království (zástupci: L. Banciella Rodríguez-Miñón, zmocněnci)

      Výrok

               1)

               Španělské království tím, že v případě jednotlivých dotčených skládek, a sice skládek v Ortuelle (Baskicko), v Zuritě a v Juan Grande (Kanárské ostrovy), nepřijalo opatření nezbytná k tomu, aby byl provozovatel vyzván k vypracování plánu úprav místa skládky, a k zajištění úplného provedení tohoto plánu v souladu s požadavky směrnice Rady 1999/31/ES (2) ze dne 26. dubna 1999 o skládkách odpadů, s výjimkou požadavků uvedených v bodě 1 přílohy I, nejpozději osm let ode dne stanoveného v čl. 18 odst. 1 uvedené směrnice, nesplnilo povinnosti, které pro něj v případě všech jednotlivých výše uvedených skládek vyplývají z čl. 14 písm. c) uvedené směrnice.

               2)

               Španělské království tím, že v případě jednotlivých dotčených skládek, a sice skládek v lokalitách Vélez Rubio (Almería), Alcolea de Cinca (Huesca), Sariñena (Huesca), Tamarite de Litera (Huesca), Somontano–Barbastro (Huesca), Barranco de Sedases (Fraga, Huesca), Barranco Seco (Puntallana, La Palma), Jumilla (Murcie), Legazpia (Gipuzkoa), Sierra Valleja (Arcos de la Frontera, Cádiz), Carretera Pantano del Rumblar (Baños de la Encina, Jaén), Barranco de la Cueva (Bélmez de la Moraleda, Jaén), Cerrajón (Castillo de Locubín, Jaén), Las Canteras (Jimena y Bedmar, Jaén), Hoya del Pino (Siles, Jaén), Bellavista (Finca El Coronel, Alcalá de Guadaíra, Sevilla), El Patarín (Alcalá de Guadaíra, Sevilla), Carretera de Arahal-Morón de la Frontera (Arahal, Sevilla), Carretera de Almadén de la Plata (Cazalla de la Sierra, Sevilla), El Chaparral (Écija, Sevilla), Carretera A-92, km 57,5 (Morón de la Frontera, Sevilla), Carretera 3118 Fuente Leona – Cumbres mayores (Colina Barragona, Huelva), Llanos del Campo (Grazalema–Benamahoma, Cádiz) Andrada Baja (Alcalá de Guadaíra, Sevilla), Carretera de los Villares (Andújar, Jaén), La Chacona (Cabra, Córdoba) a Chaparral–La Sombrerera (Puerto Serrano, Cádiz), nepřijalo nezbytná opatření, aby v souladu s čl. 7 prvním pododstavcem písm. g) a článkem 13 směrnice 1999/31 byl v nejkratším termínu ukončen provoz těch skládek, které neobdržely v souladu s článkem 8 této směrnice povolení k pokračování provozu, nesplnilo povinnosti, které pro něj v případě všech jednotlivých výše uvedených skládek vyplývají z čl. 14 písm. b) uvedené směrnice.

               3)

               Španělskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 448, 15. 12. 2014.

      (2)  Úř. věst. L 182, s. 1; Zvl. vyd. 15/04, s. 228.


title: Věc T-236/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 22. června 2017 – Biogena Naturprodukte v. EUIPO (ZUM wohl) „Ochranná známka Evropské unie — Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie ZUM wohl — Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu — Popisný charakter — Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009 — Odkaz na písemné odůvodnění odvolání, které bylo předloženo odvolacímu senátu, zopakované v žalobě — Důkazy připojené k žádosti o konání jednání“

text:
               7.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 256/24

         Rozsudek Tribunálu ze dne 22. června 2017 – Biogena Naturprodukte v. EUIPO (ZUM wohl)
   (Věc T-236/16) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie ZUM wohl - Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009 - Odkaz na písemné odůvodnění odvolání, které bylo předloženo odvolacímu senátu, zopakované v žalobě - Důkazy připojené k žádosti o konání jednání“)
   (2017/C 256/27)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Biogena Naturprodukte GmbH & Co KG (Salzburg, Rakousko) (zástupci: I. Schiffer a G. Hermann, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupkyně: S. Hanne, zmocněnkyně)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 23. února 2016, ve věci R 1982/2015-1 týkajícímu se přihlášky obrazového označení ZUM wohl jako ochranné známky Evropské unie.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Biogena Naturprodukte Gmbh & Co. KG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 243, 4.7.2016.


title: Věc T-546/13: Žaloba podaná dne 20. října 2013 — Šumelj a další v. Evropská unie

text:
               14.12.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 367/34

         Žaloba podaná dne 20. října 2013 — Šumelj a další v. Evropská unie
   (Věc T-546/13)
   2013/C 367/60
   Jednací jazyk: chorvatština

      Účastníci řízení

      Žalobci: Ante Šumelj (Zagreb, Chorvatsko), Dubravka Bašljan (Zagreb), Đurđica Crnčević (Sv. Ivan Zelina, Chorvatsko), Miroslav Lovreković (Križevci, Chorvatsko) (zástupce: Mato Krmek, advokát)

      Žalovaná: Evropská unie

      Návrhová žádání

   Žalobci navrhují, aby Tribunál:

               —

               mezitímním rozsudkem konstatoval, že Evropská komise nesplnila v případě zavedení úřadu soudního exekutora do právního řádu Chorvatské republiky svou povinnost monitorovat dodržování smlouvy o přistoupení Chorvatské republiky k Evropské unii, kterou má na základě článku 36 aktu o přistoupení (příloha VII bod 1);

               —

               uložil Evropské unii povinnost nahradit žalobcům újmu (majetkovou i nemajetkovou), a to na základě mimosmluvní odpovědnosti Evropské unie podle čl. 340 druhého pododstavce SFEU;

               —

               uložil Evropské unii náhradu nákladů řízení;

               —

               a dále žalobci navrhují, aby Tribunál s rozhodnutím o výši náhrady újmy posečkal do okamžiku, kdy mezitímní rozsudek v tomto řízení nabude právní moci.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobci následující žalobní důvody.

               1)

               Evropská komise tím, že nezabránila zrušení zákonů zavádějících a upravujících úřad soudního exekutora, které Chorvatsko přijalo v době jednání o přistoupení k Evropské unii, porušila článek 36 aktu o přistoupení (přílohu VII bod 1), který je nedílnou součástí smlouvy o přistoupení k Evropské unii, uzavřené mezi Chorvatskou republikou a členskými státy Evropské unie (Narodne novine — Međunarodni ugovori broj 2/12; Úř. věst. 2013 L 300, s. 7). Článek 36 aktu o přistoupení ukládá Komisi povinnost podrobně monitorovat všechny závazky, které Chorvatská republika přijala v rámci přístupových jednání, a tedy i právní závazky Chorvatské republiky související s institutem soudního exekutora a s vytvořením veškerých podmínek nezbytných k úplnému zavedení tohoto úřadu do chorvatského právního řádu do 1. ledna 2012.

               2)

               V důsledku nesplnění této povinnosti Evropské komise vznikla žalobcům, kteří byli jmenováni soudními exekutory a kteří měli legitimní očekávání, že od 1. ledna 2012 začnou tento úřad zastávat, přímá škoda.

               3)

               Komise tím, že nesplnila své povinnosti podle smlouvy o přistoupení, zjevně a závažně porušila meze diskreční pravomoci jí stanovené, v důsledku čehož vznikla žalobcům (jmenovaným soudním exekutorům), ve spojení s porušením jejich legitimních očekávání, značná majetková i nemajetková újma, kterou Komise musí v souladu s čl. 340 druhým pododstavcem SFEU nahradit.


title: Věc C-336/11: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 19. července 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour d'appel de Lyon — Francie) — Receveur principal des douanes de Roissy Sud, Receveur principal de la recette des douanes de Lyon Aéroport, Direction régionale des douanes et droits indirects de Lyon, Administration des douanes et droits indirects v. Société Rohm & Haas Electronic Materials CMP Europe GmbH, Rohm & Haas Europe s.à.r.l., Société Rohm & Haas Europe Trading APS-UK Branch ( „Společný celní sazebník — Sazební zařazení zboží — Kombinovaná nomenklatura — Lešticí polštářky výlučně určené pro stroj na leštění polovodičových destiček — Sazební čísla 3919 a  8466 (nebo 8486 ) — Pojmy „části, součásti“ nebo „příslušenství“ .“ )

text:
               29.9.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 295/14

         Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 19. července 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour d'appel de Lyon — Francie) — Receveur principal des douanes de Roissy Sud, Receveur principal de la recette des douanes de Lyon Aéroport, Direction régionale des douanes et droits indirects de Lyon, Administration des douanes et droits indirects v. Société Rohm & Haas Electronic Materials CMP Europe GmbH, Rohm & Haas Europe s.à.r.l., Société Rohm & Haas Europe Trading APS-UK Branch
   (Věc C-336/11) (1)

   (Společný celní sazebník - Sazební zařazení zboží - Kombinovaná nomenklatura - Lešticí polštářky výlučně určené pro stroj na leštění polovodičových destiček - Sazební čísla 3919 a 8466 (nebo 8486) - Pojmy „části, součásti“ nebo „příslušenství“.)
   2012/C 295/23
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour d'appel de Lyon

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Receveur principal des douanes de Roissy Sud, Receveur principal de la recette des douanes de Lyon Aéroport, Direction régionale des douanes et droits indirects de Lyon, Administration des douanes et droits indirects

      Žalované: Société Rohm & Haas Electronic Materials CMP Europe GmbH, Rohm & Haas Europe s.à.r.l., Société Rohm & Haas Europe Trading APS-UK Branch

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Cour d'appel de Lyon — Výklad přílohy I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku (Úř. věst. L 256, s. 1), ve znění nařízení Komise (ES) č. 1549/2006 ze dne 17. října 2006 (Úř. věst. L 301, s. 1) a nařízení Komise č. 1214/2007 ze dne 20. září 2007 (Úř. věst. L 286, s. 1) — Leštící polštářky určené výhradně pro leštící stroj pro opracování polovodičových materiálů — Sazební položky 3919 a 8466 — Pojmy „části“ nebo „vyměnitelné nástroje“ — Osvobození — Vrácení cla

      Výrok

   Kombinovaná nomenklatura uvedená v příloze I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku, ve zněních postupně vyplývajících z nařízení, kterými se mění příloha I nařízení č. 2658/87, Komise (ES) č. 1789/2003 ze dne 11. září 2003, Komise (ES) č. 1810/2004 ze dne 7. září 2004, Komise (ES) č. 1719/2005 ze dne 27. října 2005 a Komise (ES) č. 1549/2006 ze dne 17 října 2006, musí být vykládána v tom smyslu, že lešticí polštářky určené pro lešticí stroj k obrábění polovodičů — který jako takový spadá do sazebního čísla 8464 (nebo čísla 8486 od 1. ledna 2007) — dovezené odděleně od uvedeného stroje, jež mají formu kotoučů s perforací uprostřed, které se skládají z tvrdé polyuretanové vrstvy, vrstvy polyuretanové pěny, lepící vrstvy a ochranného plastového pásku, jež neobsahují žádnou kovovou část ani abrazivní látku a jsou používány k leštění „wafers“ ve spojení s abrazivní tekutinou a musejí být měněny ve frekvenci určené stupněm jejich opotřebení, spadají do podpoložky 3919 90 10 jako samolepicí ploché, jiné než čtvercové nebo pravoúhlé, tvary z plastu.

      (1)  Úř. věst. C 269, 10.9.2011.


title: Věc F-114/05: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 19. října 2006 – Combescot v. Komise ( Úředníci — Žaloba — Lhůta — Konkludentní rozhodnutí o zamítnutí — Nezahájení nové lhůty pro podání žaloby výslovným rozhodnutím doručeným později — Zájem na podání žaloby — Nepřípustnost )

text:
               2.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 294/65

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 19. října 2006 – Combescot v. Komise
   (Věc F-114/05) (1)

   („Úředníci - Žaloba - Lhůta - Konkludentní rozhodnutí o zamítnutí - Nezahájení nové lhůty pro podání žaloby výslovným rozhodnutím doručeným později - Zájem na podání žaloby - Nepřípustnost“)
   (2006/C 294/128)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Philippe Combescot (Popayán, Colombia) (zástupci: A. Maritati a V. Messa, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: V. Joris a M. Velardo, zmocněnci, ve spolupráci s S. Corongiem, advokátem)
   Předmět věci
   Jednak zrušení rozhodnutí Komise o převedení žalobce v zájmu služby ze Zastoupení Komise v Guatemale do sídla v Bruselu v rámci rotačního období pro rok 2003 a jednak návrh na náhradu škody
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá jako nepřípustná.

               2)

               Každý účastník ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 22, 28.1.2006, s. 22 (věc původně zapsaná u Sodu prvního stupně Evropských společenství pod číslem T-422/05 a převedená k Soudu pro veřejnou službu Evropské unie usnesením ze dne 15.11.2005).


title: Věc C-21/07: Žaloba podaná dne 23. ledna 2007 – Komise Evropských společenství v. Irsko

text:
               10.3.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 56/23

         Žaloba podaná dne 23. ledna 2007 – Komise Evropských společenství v. Irsko
   (Věc C-21/07)
   (2007/C 56/44)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: J. Hottiaux a D. Lawunmi, zmocněnci)

      Žalované: Irsko
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Určit, že Irsko tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2002/88/ES ze dne 9. prosince 2002, kterou se mění směrnice 97/68/ES o sbližování právních předpisů členských států týkajících se opatření proti emisím plynných znečišťujících látek a znečišťujících částic ze spalovacích motorů určených pro nesilniční pojízdné stroje (1), a v každém případě tím, že Komisi o takových předpisech neuvědomilo, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 2 této směrnice.

               —

               uložit Irsku náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta, v níž měla být směrnice provedena, uplynula dne 11. srpna 2004.

      (1)  Úř.věst. L 35 ze dne 11.2.2003, s. 28; zvl. vyd. 13/31, s. 73.


title: Věc T-481/16 RENV: Usnesení Tribunálu ze dne 17. května 2017 – Cuallado Martorell v. Komise „Veřejná služba — Přijímání — Otevřené výběrové řízení — Nepřipuštění k ústní zkoušce — Hodnocení písemné zkoušky — Rozhodnutí nezapsat jméno žalobkyně na rezervní seznam — Možnost výběrové komise pověřit opravou písemných zkoušek jednoho z jejích členů — Žaloba zčásti zjevně nepřípustná a zčásti zjevně postrádající jakýkoliv právní základ“

text:
               17.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 231/25

         Usnesení Tribunálu ze dne 17. května 2017 – Cuallado Martorell v. Komise
   (Věc T-481/16 RENV) (1)

   („Veřejná služba - Přijímání - Otevřené výběrové řízení - Nepřipuštění k ústní zkoušce - Hodnocení písemné zkoušky - Rozhodnutí nezapsat jméno žalobkyně na rezervní seznam - Možnost výběrové komise pověřit opravou písemných zkoušek jednoho z jejích členů - Žaloba zčásti zjevně nepřípustná a zčásti zjevně postrádající jakýkoliv právní základ“)
   (2017/C 231/31)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Eva Cuallado Martorell (Valencie, Španělsko) (zástupce: C. M. Pinto Cañón, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Baquero Cruz a G. Gattinara, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na základě článku 270 SFEU, znějící na zrušení rozhodnutí výběrové komise výběrového řízení EPSO/AD/130/08, pořádaného Evropským úřadem pro výběr personálu (EPSO), o nepřipuštění žalobkyně k ústní zkoušce a o jejím nezařazení na rezervní seznam

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako zjevně nepřípustná v rozsahu, v němž směřuje proti rozhodnutí EPSO vydanému dne 14. září 2009, pokud jde o otázku připuštění žalobkyně k předmětné ústní zkoušce.

               2)

               Žaloba se zamítá jako zjevně postrádající jakýkoli právní základ v rozsahu, v němž směřuje proti rozhodnutí EPSO vydanému dne 23. července 2009, kterým bylo potvrzeno zachování vyřazující známky 18/40 při poslední písemné zkoušce c) a odmítnuto připustit E. Cuallado Martorell k ústní zkoušce výběrového řízení.

               3)

               Eva Cuallado Martorell a Evropská komise ponesou vlastní náklady řízení související s řízením o kasačním opravném prostředku před Tribunálem.

               4)

               Evě Cuallado Martorell se ukládá náhrada nákladů řízení souvisejících s řízením po vrácení věci u Soudu pro veřejnou službu, jakož i s řízením před Tribunálem.

      (1)  Úř. věst. C 148, 5.6.2010 (věc původně zapsaná do rejstříku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie pod č. F-96/09, poté vrácená Soudu pro veřejnou službu na základě kasačního opravného prostředku pod č. F-96/09 RENV a předaná Tribunálu Evropské unie dne 1.9. 2016).


title: Věc C-347/12: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 18. května 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg – Lucembursko) – Caisse nationale des prestations familiales v. Ulrike Wiering a Markus Wiering „Řízení o předběžné otázce — Sociální zabezpečení — Nařízení (EHS) č. 1408/71 — Nařízení (EHS) č. 574/72 — Rodinné dávky — Rodinné přídavky — Přídavek na výchovu — ‚Elterngeld‘  — ‚Kindergeld‘  — Výpočet vyrovnávacího doplatku“

text:
               30.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 202/3

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 18. května 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg – Lucembursko) – Caisse nationale des prestations familiales v. Ulrike Wiering a Markus Wiering
   (Věc C-347/12) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Sociální zabezpečení - Nařízení (EHS) č. 1408/71 - Nařízení (EHS) č. 574/72 - Rodinné dávky - Rodinné přídavky - Přídavek na výchovu - ‚Elterngeld‘ - ‚Kindergeld‘ - Výpočet vyrovnávacího doplatku“)
   2014/C 202/03
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Caisse nationale des prestations familiales

      Žalovaní: Ulrike Wiering a Markus Wiering

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg – Výklad čl. 1 písm. u) bodu i), čl. 4 odst. 1 písm. h) a článku 76 nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, osoby samostatně výdělečně činné a jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství, v pozměněném znění (Úř. věst. L 149, s. 2) – Výklad čl. 10 odst. 1 písm. b) bodu i) nařízení Rady (EHS) č. 574/72 ze dne 21. března 1972, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení č. 1408/71 (Úř. věst. L 74, s. 1.) – Pojem „rodinná dávka“ – Pracovník s bydlištěm v Německu vykonávající pracovní činnost v Lucembursku – Souběh nároků na rodinné dávky – Výpočet vyrovnávacího doplatku vypláceného Lucemburskem – Zohlednění německých přídavků na výchovu dětí „Elterngeld“ a „Kindergeld“

      Výrok

   Články 1 písm. u) bod i), čl. 4 odst. 1 písm. h) nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, osoby samostatně výdělečně činné a jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství, ve znění pozměněném a aktualizovaném nařízením Rady (ES) č. 118/97 ze dne 2. prosince 1996, ve znění nařízení Rady (ES) č. 1606/98 ze dne 29. června 1998, jakož i čl. 10 odst. 1 písm. b) bod i) nařízení Rady (EHS) č. 574/72 ze dne 21. března 1972, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení č. 1408/71, ve znění pozměněném a aktualizovaném nařízením č. 118/97, musí být vykládány v tom smyslu, že v takové situaci, jako je situace ve věci v původním řízení, nelze pro účely výpočtu vyrovnávacího doplatku, na který má případně nárok migrující pracovník v členském státě zaměstnání, zohlednit veškeré rodinné dávky, které pobírá rodina tohoto pracovníka podle právních předpisů členského státu bydliště, jestliže s výhradou ověření, které musí provést předkládající soud, dávka „Elterngeld“ stanovená německými právními předpisy není stejného druhu ve smyslu článku 12 nařízení č. 1408/71 jako dávka „Kindergeld“ stanovená těmito právními předpisy a rodinné přídavky stanovené lucemburskými právními předpisy.

      (1)  Úř. věst. C 287, 22.9.2012.


title: Věc C-519/04 P: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 18. července 2006 – David Meca-Medina, Igor Majcen v. Komise Evropských společenství, Finská republika (Kasační opravný prostředek — Pravidla přijatá Mezinárodním olympijským výborem týkající se kontroly dopingu — Neslučitelnost s pravidly Společenství v oblasti hospodářské soutěže a volného pohybu služeb — Stížnost — Zamítnutí)

text:
               16.9.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 224/8

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 18. července 2006 – David Meca-Medina, Igor Majcen v. Komise Evropských společenství, Finská republika
   (Věc C-519/04 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Pravidla přijatá Mezinárodním olympijským výborem týkající se kontroly dopingu - Neslučitelnost s pravidly Společenství v oblasti hospodářské soutěže a volného pohybu služeb - Stížnost - Zamítnutí)
   (2006/C 224/14)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek: David Meca-Medina, Igor Majcen (zástupci: J.-L. Dupont a M.-A. Lucas, avocats)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství (zástupci: O. Beynet a A. Bouquet, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Finská republika (zástupce: T. Pynnä, zmocněnkyně)
   Předmět věci
   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (čtvrtého senátu) ze dne 30. září 2004, Meca-Medina a Majcen v. Komise (T-313/02), kterým byla zamítnuta jako neopodstatněná žaloba směřující ke zrušení rozhodnutí, kterým byla zamítnuta stížnost v řízení podle článků 81 a 82 Smlouvy o ES – Antidopingová úprava
   Výrok

               1)

               Rozsudek Soudu prvního stupně Evropských společenství ze dne 30. září 2004, Meca-Medina a Majcen v. Komise (T-313/02) se zrušuje.

               2)

               Žaloba podaná před Soudem prvního stupně Evropských společenství pod č. T-313/02 směřující ke zrušení rozhodnutí Komise ze dne 1. srpna 2002, kterým byla zamítnuta stížnost podaná Davidem Meca-Medinou a Igorem Majcenem, se zamítá.

               3)

               Davidu Meca-Medinovi a Igoru Majcenovi se ukládá náhrada nákladů jak tohoto řízení, tak řízení před Soudem.

               4)

               Finská republika ponese vlastní náklady.

      (1)  Úř. věst. C 57, 5.3.2005.


title: Věc T-200/13 P P: Rozsudek Tribunálu ze dne 20. května 2014 – De Luca v. Komise „Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Úředníci — Jmenování — Zařazení do platové třídy — Jmenování na pracovní místo ve vyšší funkční skupině na základě otevřeného výběrového řízení — Zamítnutí žaloby v řízení v prvním stupni po vrácení věci Tribunálem — Vstup nového služebního řádu v platnost — Přechodná ustanovení — Článek 12 odst. 3 přílohy XIII služebního řádu“

text:
               30.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 202/22

         Rozsudek Tribunálu ze dne 20. května 2014 – De Luca v. Komise
   (Věc T-200/13 P P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Úředníci - Jmenování - Zařazení do platové třídy - Jmenování na pracovní místo ve vyšší funkční skupině na základě otevřeného výběrového řízení - Zamítnutí žaloby v řízení v prvním stupni po vrácení věci Tribunálem - Vstup nového služebního řádu v platnost - Přechodná ustanovení - Článek 12 odst. 3 přílohy XIII služebního řádu“)
   2014/C 202/27
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Patrizia De Luca (Brusel, Belgie) (zástupci: původně S. Orlandi a J. N. Louis, advokáti, poté S. Orlandi)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupce: J. Currall, zmocněnec) a Rada Evropské unie (zástupci: M. Bauer a A. Bisch, zmocněnci)

      Předmět

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (třetího senátu) ze dne 30. ledna 2013, De Luca v. Komise (F-20/06 RENV, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí), a znějící na zrušení tohoto rozsudku.

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Patrizia De Luca a Evropská komise ponesou vlastní náklady řízení vynaložené v obou řízeních zahájených před Tribunálem a v obou řízeních zahájených před Soudem pro veřejnou službu.

               3)

               Rada Evropské unie ponese vlastní náklady řízení vynaložené v obou řízeních zahájených před Tribunálem a v obou řízeních zahájených před Soudem pro veřejnou službu.

      (1)  Úř. věst. C 171, 15.6.2013.


title: Věc T-700/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 26. ledna 2017 – TV1 v. Komise „Veřejné zakázky na služby — Zadávací řízení — Poskytování integrovaných služeb audiovizuální produkce, vysílání a archivace — Odmítnutí nabídky uchazeče — Zadání veřejné zakázky jinému uchazeči — Neobvykle nízká nabídka — Povinnost vyžadovat vysvětlení — Povinnost uvést odůvodnění — Transparentnost — Rovné zacházení a nediskriminace — Zjevně nesprávné posouzení“

text:
               13.3.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 78/19

         Rozsudek Tribunálu ze dne 26. ledna 2017 – TV1 v. Komise
   (Věc T-700/14) (1)

   („Veřejné zakázky na služby - Zadávací řízení - Poskytování integrovaných služeb audiovizuální produkce, vysílání a archivace - Odmítnutí nabídky uchazeče - Zadání veřejné zakázky jinému uchazeči - Neobvykle nízká nabídka - Povinnost vyžadovat vysvětlení - Povinnost uvést odůvodnění - Transparentnost - Rovné zacházení a nediskriminace - Zjevně nesprávné posouzení“)
   (2017/C 078/25)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: TV1 GmbH (Unterföhring, Německo) (zástupci: C. Scherer-Leydecker, J. Mey a A. Rausch, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně F. Moro a M. Noll Ehlers, poté F. Moro a T. Maxian Rusche a nakonec T. Maxian Rusche a A. Katsimerou, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh založený na článku 263 SFEU směřující ke zrušení rozhodnutí Komise, kterým byla odmítnuta nabídka předložená žalobkyní týkající se části č. IV, nadepsané „Streaming, komprimace, hosting a vysílání obsahu“, v rámci oznámení o zakázce s referenčním číslem PO/2014-03/A4 týkající se „integrovaných služeb audiovizuální produkce, vysílání a archivace“, a kterým Komise zadala tuto část úspěšnému uchazeči a smlouvy o poskytování služeb uzavřené mezi Komisí a úspěšným uchazečem.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti TV1 GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 409, 17. 11. 2014.


title: Věc T-147/07: Žaloba podaná dne 7. května 2007 – ThyssenKrupp Aufzüge a ThyssenKrupp Fahrtreppen v. Komise

text:
               7.7.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 155/31

         Žaloba podaná dne 7. května 2007 – ThyssenKrupp Aufzüge a ThyssenKrupp Fahrtreppen v. Komise
   (Věc T-147/07)
   (2007/C 155/58)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: ThyssenKrupp Aufzüge GmbH (Neuhausen auf den Fildern, Německo) a ThyssenKrupp Fahrtreppen GmbH (Hamburk, Německo)(zástupci: U. Itzen a K. Blau-Hansen, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyň

               —

               zrušit napadené rozhodnutí v rozsahu, v němž se týká žalobkyň;

               —

               podpůrně přiměřeně snížit výši pokuty, která byla solidárně uložena žalobkyním v napadeném rozhodnutí;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně napadají rozhodnutí Komise K(2007) 512 konečné ze dne 21. února 2007 ve věci COMP/E-1/38.823 – PO/Elevators and Escalators. V napadeném rozhodnutí byly žalobkyním a dalším podnikům uloženy pokuty za účast na kartelové dohodě týkající se instalace a údržby výtahů a eskalátorů v Německu. Komise má za to, že dotyčné podniky porušily článek 81 ES.
   Na podporu své žaloby žalobkyně uplatňují následující žalobní důvody:

               —

               nedostatek pravomoci Komise z důvodu neexistence mezistátního významu vytýkaného místního protiprávního jednání;

               —

               neexistence podmínek pro solidární odpovědnost žalobkyň spolu s jejími správcovskými společnostmi, protože jsou právně a hospodářsky nezávislé;

               —

               nepřiměřenost výchozích částek při výpočtu výše pokuty ve srovnání se skutečně dotčeným objemem trhu;

               —

               protiprávnost násobitele odrazení, neboť výpočet pokuty je závislý pouze na obratech žalobkyň a tyto obraty použití tohoto násobitele neodůvodňují;

               —

               neexistence odůvodnění pro to, že v rámci výpočtu výše pokuty byla tato zvýšena o částku za opakující se protiprávní jednání, z důvodu právních omylů při zohledňování předcházejících pokut a z důvodu nesprávného posouzení;

               —

               porušení čl. 23 odst. 2 nařízení (ES) č. 1/2003 (1), protože Komise v souvislosti s maximální výší pokuty, která činí 10 % obratu podniku, vycházela z obratu koncernu, a nikoli z obratu žalobkyň;

               —

               právně chybné použití oznámení o ochraně před pokutami a snížení pokut (2), protože přidaná hodnota spolupráce ze strany žalobkyň nebyla dostatečně zohledněna.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. L 1, s. 1).

      (2)  Oznámení Komise o ochraně před pokutami a snížení pokut v případech kartelů (Úř. věst. 2002, C 45, s. 3).


title: Věc T-475/07: Žaloba podaná dne 21. prosince 2007 – Dow AgroSciences a další v. Komise

text:
               23.2.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 51/54

         Žaloba podaná dne 21. prosince 2007 – Dow AgroSciences a další v. Komise
   (Věc T-475/07)
   (2008/C 51/99)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Dow AgroSciences Ltd (Hitchin, Spojené království), Makhteshim-Agan Holding BV (Rotterdam, Nizozemsko), Makhteshim Agan International Coordination Center (Brusel, Belgie), Dintec Agroquímica – Produtos Químicos Ld.a (Funchal, Portugalsko), Finchimica SpA (Manerbio, Itálie), Dow Agrosciences BV (Rotterdam, Nizozemsko), Dow AgroSciences Hungary kft (Budapešť, Maďarsko), Dow AgroSciences Italia Srl (Milán, Itálie), Dow AgroSciences Polska sp. z o.o. (Varšava, Polsko), Dow AgroSciences Iberica SA (Madrid, Španělsko), Dow AgroSciences s.r.o. (Praha, Česká republika), Dow AgroSciences LLC (Indianapolis, Spojené státy), Dow AgroSciences GmbH (Stade, Německo), Dow AgroSciences Export SAS (Mougins, Francie), Dow AgroSciences SAS (Mougins, Francie), Dow AgroSciences Danmark A/S (Lyngby-Taarbæk, Dánsko), Makhteshim-Agan Poland sp. z o.o. (Varšava, Polsko), Makhteshim-Agan (UK) Ltd (Londýn, Spojené království), Makhteshim-Agan France SARL (Sevres, Francie), Makhteshim-Agan Italia Srl (Bergamo, Itálie), Alfa Agricultural Supplies SA (Halandri, Řecko) (zástupci: C. Mereu a K. Van Maldegem, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobkyň

               —

               zrušit napadené rozhodnutí.

               —

               uložit Komisi, aby přijala taková opatření, jež jsou nezbytná pro dosažení souladu se zrušením napadeného rozhodnutí v souladu s článkem 233 ES, včetně, avšak nikoliv výlučně, uložení povinnosti Komisi požadovat od příslušných orgánů členského státu, aby obnovily příslušná vnitrostátní povolení týkající trifluralinu odňaté v důsledku napadeného rozhodnutí a prodloužily všechny rozhodné lhůty, jak vyžaduje rozsudek Soudního dvora.

               —

               prohlásit nezákonnost a nepoužitelnost čl. 3 odst. 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 850/2004 ze dne 29. dubna 2004 o perzistentních organických znečišťujících látkách a o změně směrnice 79/117/EHS vůči žalobcům.

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů tohoto řízení, včetně úroků ve výši 8 %.

               —

               přijmout jiná nebo další opatření, jak vyžaduje spravedlivé vypořádání sporu.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Směrnice Rady 91/414 (1) o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh stanoví, že členské státy smí povolovat přípravky na ochranu rostlin, pouze pokud jeho účinné látky jsou uvedeny v příloze I a byly splněny podmínky tam stanovené. Žalobci se domáhají zrušení rozhodnutí Komise 2007/629/ES ze dne 20. září 2007 o nezařazení trifluralinu do přílohy I směrnice Rady 91/414/EHS (2) a o odnětí povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících tuto látku.
   Na podporu své žaloby žalobci tvrdí, že Komise nezaložila své rozhodnutí na zprávě Evropského úřadu pro bezpečnost potravin (EFSA), a tím zneužila svých pravomocí.
   Žalobci dále namítají, že Komise se v napadeném rozhodnutí dopustila zjevně nesprávného posouzení, neboť:

               —

               nevzala v úvahu všechny dostupné vědecké poznatky, jak vyžaduje čl. 5 odst. 1 směrnice 91/414;

               —

               neprodloužila příslušné lhůty, ačkoliv okolnosti a kritéria pro posouzení trifluralinu se během postupu hodnocení změnily;

               —

               Komise nemá k dispozici vědecké odůvodnění svých shledání;

               —

               nebyla oprávněná posuzovat trifluralin na základě nařízení č. 850/2004 (3) a v každém případě provedla nesprávné posouzení.

         Krom toho žalobci tvrdí, že napadené rozhodnutí není v souladu s použitelnými zákonodárnými postupy a že Komise a EFSA porušily čl. 8 odst. 7 a 8 nařízení č. 451/2000 (4) tím, že nedodržely procesní lhůty, což podle žalobců představuje porušení základní procesní podmínky.
   Konečně žalobci tvrdí, že napadené rozhodnutí je v rozporu s článkem 253 ES nedostatečně odůvodněné a že porušuje zásady proporcionality, právní jistoty, zákazu zpětné účinnosti, ochrany legitimních očekávání žalobců a jejich právo být vyslechnuti.

      (1)  Směrnice Rady ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh (Úř. věst. 03/11, s. 332; Zvl. vyd. 03/11, s. 332).

      (2)  Úř. věst. L 255, s. 42.

      (3)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 850/2004 ze dne 29. dubna 2004 o perzistentních organických znečišťujících látkách a o změně směrnice 79/117/EHS (Úř. věst. L 158, s. 7; Zvl. vyd. 15/08, s. 465).

      (4)  Nařízení Komise (ES) č. 451/2000 ze dne 28. února 2000, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro druhou a třetí etapu pracovního programu podle čl. 8 odst. 2 směrnice Rady 91/414/EHS (Úř. věst. L 55, s. 25; Zvl. vyd. 3/28, s. 292).


title: Věc C-229/16: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 23. února 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Supremo Tribunal Administrativo – Portugalsko) – Ministério da Saúde, Administração Regional de Saúde de Lisboa e Vale do Tejo, I.P. v. João Carlos Lombo Silva Cordeiro

text:
               22.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 161/18

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 23. února 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Supremo Tribunal Administrativo – Portugalsko) – Ministério da Saúde, Administração Regional de Saúde de Lisboa e Vale do Tejo, I.P. v. João Carlos Lombo Silva Cordeiro
   (Věc C-229/16) (1)

   (2017/C 161/24)
   Jednací jazyk: portugalština
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 287, 8.8.2016.


title: Věc C-109/13: Žaloba podaná dne 6. března 2013 — Evropská komise v. Finská republika

text:
               27.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 123/13

         Žaloba podaná dne 6. března 2013 — Evropská komise v. Finská republika
   (Věc C-109/13)
   2013/C 123/21
   Jednací jazyk: finština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: P. Hetsch, O. Beynet a I. Koskinen)

      Žalovaná: Finská republika

      Návrhová žádání žalobkyně

   Komise žádá Soudní dvůr, aby

               —

               určil, že Finská republika nesplnila povinnosti vyplývající z čl. 49 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/72/ES ze dne 13. července 2009 o společných pravidlech pro vnitřní trh s elektřinou a o zrušení směrnice 2003/54/ES (1) tím, že nepřijala pro finské území veškeré právní a správní předpisy, které jsou nezbytné k provedení článku 2 bodů 1, 2, 5, 7, 8, 9, 11, 13, 14, 17, 18, 19, 21, 22, 24, 28 až 35, čl. 3 odst. 5 písm. a) a odst. 9 písm. c), čl. 9 odst. 1, 2, 3, 7, 9, 10 a 12, článků 10 a 11, článku 12 písm. d) a h), článků 13 a 14, čl. 16 odst. 1 druhé a třetí věty, odst. 2 a 3, článků 17 až 23, čl. 25 odst. 1, čl. 26 odst. 2 písm. c) třetí a čtvrté věty, písm. d) druhé a čtvrté věty, jakož i odst. 3, článku 29, čl. 35 odst. 4 a 5, článku 36 písm. a) až e), g) a h), čl. 37 odst. 1 písm. b) až u), odst. 3, odst. 4 písm. b) a d), odst. 5 a 9, čl. 38 odst. 1, čl. 39 odst. 1, 4 a 8, čl. 40 odst. 1, 2, 3, 6 a 7, jakož i přílohy I odst. 1 písm. a) šesté a osmé odrážky, písm. d), f) a j) výše uvedené směrnice, nebo o tom Komisi alespoň neinformovala, a že pro region Åland nepřijala právní a správní předpisy, které jsou nezbytné k provedení uvedené směrnice, nebo o tom Komisi alespoň neinformovala.

               —

               uložil Finské republice podle čl. 260 odst. 3 SFEU penále ve výši 32 140,80 eur, které se uplatní ode dne vyhlášení rozsudku v této věci,

               —

               uložil Finské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Lhůta pro provedení směrnice uplynula dne 3. března 2011.

      (1)  Úř. věst. L 211, s. 55.


title: Věc T-82/08: Žaloba podaná dne 12. února 2008 – Guardian Industries a Guardian Europe v. Komise

text:
               26.4.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 107/35

         Žaloba podaná dne 12. února 2008 – Guardian Industries a Guardian Europe v. Komise
   (Věc T-82/08)
   (2008/C 107/59)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Guardian Industries Corp. (Auburn Hills, Spojené státy) a Guardian Europe Sàrl (Dudelange, Lucembursko) (zástupci: S. Völcker, F. Louis, A. Vallery, C. Eggers a H.-G. Kamann, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobkyň

               —

               zčásti zrušit článek 1 napadeného rozhodnutí v souladu s žalobními důvody uvedenými v odstavcích A.1 a A.2;

               —

               snížit částku pokuty uložené žalobkyním; a

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně se domáhají částečného zrušení rozhodnutí Komise č. C(2007) 5791 konečné (věc KOMP/39.165 – ploché sklo) ze dne 28. listopadu 2007, jež jim bylo oznámeno dne 3. prosince 2007 a kterým Komise určila, že žalobkyně společně s jinými podniky porušily článek 81 ES a čl. 53 EHP tím, že se od 20. dubna 2004 do 22. února 2005 účastnily dohod nebo jednání ve vzájemné shodě, které se vztahovaly na celé území EHP.
   Podle žalobkyň by mělo být napadené rozhodnutí zrušeno a pokuta, která jim byla uložena, by měla být přiměřeně snížena, jelikož je uvedené rozhodnutí stiženo těmito závažnými vadami:

               i)

               opomenutím Komise předložit přesné a vzájemně se shodující důkazy, že se žalobkyně účastnily kartelu provozovaného třemi výrobci skla, kteří měli přístup na trh před schůzkou konanou dne 11. února 2005;

               ii)

               nepodloženým tvrzením Komise, že žalobkyně na této schůzce uzavřely dohody, které se vztahovaly na celé území EHP.

         Žalobkyně krom toho žádají Soud, aby v rámci výkonu své plné přezkumné pravomoci dále snížil jejich pokutu. Na tomto základě tvrdí, že Komise zaprvé odchýlením od svého vlastního konzistentního postoje a zřejmým porušením ustálené judikatury Soudu údajně vyloučila vázané prodeje v hodnotě jedné miliardy eur z výpočtu pokut ostatních subjektů, jimž bylo určeno uvedené rozhodnutí, čímž podstatně zveličila postavení žalobkyň na trhu, a zadruhé nevzala na zřetel v zásadě pasivní úlohu žalobkyň ve zmíněném porušení v porovnání s dlouhodobými snahami ostatních účastníků podřídit prodej plochého skla v Evropě kartelovým dohodám a s jejich pokusy získat pro tuto snahu podporu žalobkyň.


title: Věc T-331/17: Žaloba podaná dne 23. května 2017 – Steifer v. EHSV

text:
               17.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 231/53

         Žaloba podaná dne 23. května 2017 – Steifer v. EHSV
   (Věc T-331/17)
   (2017/C 231/68)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Guy Steifer (Brusel, Belgie) (zástupce: M.-A. Lucas, advokát)

      Žalovaný: Evropský hospodářský a sociální výbor

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí ředitele pro lidské a finanční zdroje EHSV ze dne 21. října 2002, kterým byla zamítnuta žádost žalobce ze dne 2. října 2002 o uhrazení nezapočtené části jeho nároků na belgických důchod převedených do systému Společenství spolu s úroky;

               —

               zrušil rozhodnutí č. 360/03 A ze dne 15. prosince 2003, kterým se stanoví nároky žalobce na starobní důchod, v rozsahu, v němž vyloučilo nebo nestanovilo uhrazení dlužných částek odpovídajících jeho starobnímu důchodu vyplácených Office national des pensions du Royaume de Belgique (Národní důchodový úřad Belgického království, dále jen „ONP“) na bankovní účet EHSV s účinností od 1. ledna 2004 z důvodu převodu jeho nároků na důchod;

               —

               uložil EHSV, aby žalobci uhradil dlužné částky vyplácené ONP Výboru od 1. ledna 2004 na základě převodu jeho nároků na důchod spolu s úroky z prodlení o sazbě stanovené ECB pro její hlavní refinanční operace zvýšené o dva procentní body ode dne, kdy mělo dojít k tomuto uhrazení, až do úplného zaplacení;

               —

               uložil EHSV, aby žalobci každý měsíc hradil dlužné částky, které bude ONP na bankovní účet Výboru vyplácet v budoucnu;

               —

               uložil EHSV náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce jediný žalobní důvod vycházející z porušení zásady zákazu bezdůvodného obohacení Evropské unie, práva vlastnit majetek a čl. 11 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu úředníků, vykládaného ve světle jeho cílů, v rozsahu, v němž napadená rozhodnutí vylučují nebo nestanoví právo žalobce na uhrazení částky jeho vnitrostátního důchodu, která nebyla započítána při stanovení jeho důchodu od Evropské unie.


title: Věc T-299/04: Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne  18. listopadu 2005  – Selmani v. Rada a Komise ( Společná zahraniční a bezpečností politika — Společné pozice Rady — Zvláštní omezující opatření namířená proti některým osobám a subjektům s cílem bojovat proti terorismu — Žaloba na neplatnost — Zjevný nedostatek příslušnosti — Promlčení — Přípustnost )

text:
               25.2.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 48/33

         Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 18. listopadu 2005 – Selmani v. Rada a Komise
   (Věc T-299/04) (1)

   („Společná zahraniční a bezpečností politika - Společné pozice Rady - Zvláštní omezující opatření namířená proti některým osobám a subjektům s cílem bojovat proti terorismu - Žaloba na neplatnost - Zjevný nedostatek příslušnosti - Promlčení - Přípustnost“)
   (2006/C 48/65)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobce: Abdelghani Selmani (Dublin, Irsko) (zástupce: C. Ó Brian, advokát)

      Žalované: Rada Evropské unie (zástupci: E. Finnegan a D. Canga Fano, zmocněnci) a Komise Evropských společenství (zástupci: J. Enegren a C. Brown, zmocněnci)
   Předmět věci
   Jednak návrh na zrušení článku 2 nařízení Rady (ES) č. 2580/2001 ze dne 27. prosince 2001 o zvláštních omezujících opatřeních namířených proti některým osobám a subjektům s cílem bojovat proti terorismu (Úř. věst. L 344, s. 70; Zvl. vyd. 18/01, s. 207) a jednak článku 1 rozhodnutí Rady 2004/306/ES ze dne 2. dubna 2004, kterým se provádí čl. 2 odst. 3 nařízení č. 2580/2001 a zrušuje rozhodnutí 2003/902/ES (Úř. věst. L 99, s. 28; Zvl. vyd. 18/03, s. 98), jakož i všechna rozhodnutí přijatá Radou na základě nařízení č. 2580/2001 a mající stejné účinky jako rozhodnutí 2004/306 v rozsahu, v němž se tato rozhodnutí týkají žalobce
   Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se odmítá jako zjevně nepřípustná.

               2)

               Žalobci se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 284, 20.11.2004.


title: Věc T-258/04: Žaloba podaná dne 28. června 2004 Polskou republikou proti Komisi Evropských společenství

text:
               9.10.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 251/21

         Žaloba podaná dne 28. června 2004 Polskou republikou proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-258/04)
   (2004/C 251/39)
   Jednací jazyk: polština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 28. června 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Polskou republikou, zastoupenou Jarosławem Pietrasem, jako zmocněncem.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil článek 5, čl. 6 odst. 1, 2 a 3, čl. 7 odst. 1 a čl. 8 odst. 2 písm. a) nařízení Komise (ES) č. 60/2004 ze dne 14. ledna 2004, kterým se v odvětví cukru stanovují přechodná opatření z důvodu přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska (Úř. věst. L 9, s. 8),

               —

               uložil Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní tvrzení
   Pokud jde od článek 5 nařízení 60/2004, žalobkyně se dovolává následujících žalobních důvodů:

               —

               porušení zásady volného pohybu zboží zavedením poplatků ve výši celní sazby erga omnes, které jsou vyšší než celní sazby závazné v období před přistoupením Polska do Evropské unie,

               —

               nedostatek pravomoci Komise a porušení článku 22, čl. 41 prvního pododstavce a části 5 přílohy IV Aktu o podmínkách přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Slovinské republiky a Slovenské republiky a úpravách smluv, na nichž je založena Evropská unie (1), a to přijetím opatření, která změnila podmínky zakotvené v tomto Aktu týkající se zavedení pravidel celní unie na Polskou republiku, a zahrnutím do napadeného ustanovení produktů, které nepatří do společné zemědělské politiky,

               —

               porušení zásady nediskriminace z důvodu státní příslušnosti, a to přijetím opatření, která předpokládají odlišné zacházení se subjekty pocházejícími z Polska než se subjekty pocházejícími ze Společenství patnácti, které se přitom nacházejí v obdobné situaci,

               —

               porušení podstatných procesních náležitostí, a to nedostatečným odůvodněním přijatých opatření,

               —

               porušení zásady ochrany legitimního očekávání, a to zavedením způsobu nakládání, jenž je v rozporu s podmínkami zakotvenými ve výše zmíněném Aktu o přistoupení, s produkty, které byly dne 1. května 2004 dočasně skladovány, podléhaly celním režimům nebo se nacházely v tranzitu v rozšířeném Společenství, a především zavedením vyšších poplatků než celní sazby závazné v období před přistoupením Polska do Evropské unie.

         Pokud jde o čl. 6 odst. 1 a 2 nařízení č. 60/2004, žalobkyně se dovolává nedostatku pravomoci Komise a porušení článku 22, čl. 41 prvního pododstavce a části IV výše zmíněného Aktu o přistoupení v souvislosti s nařízením Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhu v odvětví cukru (2) – jelikož napadená ustanovení předpokládají zohlednění zpracovaných produktů s obsahem cukru (ekvivalentu cukru) v okamžiku, kdy bude Komise stanovovat přebytečné zásoby cukru a isoglukózy, a zavádějí zákaz zbavení se přebytečných zásob cukru a isoglukózy formou vývozu zpracovaných produktů s obsahem cukru (ekvivalentu cukru).
   Pokud jde o čl. 6 odst. 3, čl. 7 odst. 1 a čl. 8 odst. 2 písm. a) nařízení č. 60/2004, žalobkyně se dovolává porušení zásady solidarity a loajality ve vztazích mezi členskými státy a orgány Společenství (článek 10 ES), a to tím, že Polsku byly napadenými ustanoveními uloženy závazky, jejichž splnění je v praxi nemožné, a tím, že byla odmítnuta součinnost za účelem překonání nastalých obtíží.
   Pokud jde o všechna napadená ustanovení nařízení 60/2004, žalobkyně se dovolává zneužití pravomoci Komisí tím, že přijala opatření, jejichž skutečným cílem není zjednodušení zavedení pravidel společné zemědělské politiky pro Polsko, nýbrž ochrana trhu Společenství patnácti před konkurencí polských zemědělských producentů.

      (1)  Úř. věst. L 236, 2003, s. 33.

      (2)  Úř. věst. L 178, s. 1, se změnami.


title: Věc C-325/11: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 19. prosince 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Sąd Rejonowy w Koszalinie — Polsko) — Krystyna Alder, Ewald Alder v. Sabina Orlowska, Czeslaw Orlowski ( „Nařízení (ES) č. 1393/2007 — Doručování písemností — Strana s bydlištěm na území jiného členského státu — Zmocněnec s bydlištěm na vnitrostátním území — Neustanovení takovéhoto zmocněnce — Procesní písemnosti založené do soudního spisu — Fikce, že se s nimi adresát seznámil“ )

text:
               16.2.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 46/7

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 19. prosince 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Sąd Rejonowy w Koszalinie — Polsko) — Krystyna Alder, Ewald Alder v. Sabina Orlowska, Czeslaw Orlowski
   (Věc C-325/11) (1)

   (Nařízení (ES) č. 1393/2007 - Doručování písemností - Strana s bydlištěm na území jiného členského státu - Zmocněnec s bydlištěm na vnitrostátním území - Neustanovení takovéhoto zmocněnce - Procesní písemnosti založené do soudního spisu - Fikce, že se s nimi adresát seznámil)
   2013/C 46/12
   Jednací jazyk: polština

      Předkládající soud

   Sąd Rejonowy w Koszalinie

      Účastníci/Účastnice původního řízení

      Navrhovatelé: Krystyna Alder, Ewald Alder

      Odpůrci: Sabina Orlowska, Czeslaw Orlowski

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Sąd Rejonowy w Koszalinie (Polsko) — Výklad článku 18 Smlouvy o FEU a čl. 1 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1393/2007 ze dne 13. listopadu 2007 o doručování soudních a mimosoudních písemností ve věcech občanských a obchodních v členských státech (doručování písemností) a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 1348/2000 (Úř. věst. L 324, s. 79) — Vnitrostátní právní úprava, která ve vztahu k účastníku řízení, který má bydliště na území jiného státu a který neustanovil zmocněnce s bydlištěm v tuzemsku, zavádí domněnku znalosti procesních písemností obsažených ve spisu

      Výrok

   Článek 1 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1393/2007 ze dne 13. listopadu 2007 o doručování soudních a mimosoudních písemností ve věcech občanských a obchodních v členských státech („doručování písemností“) a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 1348/2000 musí být vykládán v tom smyslu, že brání takové právní úpravě členského státu, jako je právní úprava dotčená v původním řízení, která stanoví, že soudní písemnosti určené straně, jejíž bydliště nebo místo obvyklého pobytu se nachází v jiném členském státě, jsou založeny do spisu a považovány za doručené, pokud uvedená strana neoznačila zmocněnce pro doručování s bydlištěm v prvním státě, ve kterém probíhá soudní řízení.

      (1)  Úř. věst. C 269, 10.9.2011.


title: Věc T-750/16: Žaloba podaná dne 28. října 2016 – FV v. Rada

text:
               9.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/42

         Žaloba podaná dne 28. října 2016 – FV v. Rada
   (Věc T-750/16)
   (2017/C 006/52)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: FV (Rhode-St-Genèse, Belgie) (zástupkyně: L. Levi a A. Tymen, advokátky)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               rozhodl, že je tato žaloba přípustná a opodstatněná;

         a v důsledku toho:

               —

               zrušil rozhodnutí ze dne 8. prosince 2015 přijaté na základě článku 42c služebního řádu;

               —

               případně zrušil rozhodnutí ze dne 19. července 2016, kterým byla zamítnuta stížnost žalobkyně ze dne 8. března 2016;

               —

               uložil žalované povinnost zaplatit náhradu majetkové újmy žalobkyně stanovené s výhradou doplnění na 151 101 eur;

               —

               uložil žalované povinnost zaplatit náhradu nemajetkové újmy žalobkyně stanovené ex aequo et bono na 70 000 eur;

               —

               uložil žalované náhradu všech nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vychází z námitky protiprávnosti směřující proti článku 42c služebního řádu úředníků Evropské unie, z porušení článků 20 a 21 Listiny základních práv Evropské unie, z porušení směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání (Úř. věst. 2000, L 303, s. 16; Zvl. vyd. 05/04, s. 79), jakož i z porušení článku 1d služebního řádu.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z porušení článku 42c služebního řádu, z porušení sdělení zaměstnancům č. 71/15, kterým se poskytují informace o provedení článku 42c služebního řádu, jakož i ze zjevné skutkové a právní nesprávnosti a nedostatku odůvodnění, které vedly k nástupu žalobkyně na nucenou dovolenou.

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází z porušení práva být slyšen a porušení práva na obhajobu.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z porušení povinnosti řádné péče.

               5.

               Pátý žalobní důvod vychází ze zneužití pravomoci.


title: Věc C-63/16 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 4. února 2016 Actega Terra GmbH proti usnesení Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 23. listopadu 2015 ve věci T-766/14, Actega Terra GmbH v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví

text:
               18.7.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 260/15

         Kasační opravný prostředek podaný dne 4. února 2016 Actega Terra GmbH proti usnesení Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 23. listopadu 2015 ve věci T-766/14, Actega Terra GmbH v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví
   (Věc C-63/16 P)
   (2016/C 260/19)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Actega Terra GmbH (zástupkyně: C. Onken, advokátka)

      Další účastníci řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví, Heidelberger Druckmaschinen
   Soudní dvůr Evropské unie (sedmý senát) usnesením ze dne 24. května 2016 kasační opravný prostředek zamítl a rozhodl, že navrhovatelka ponese vlastní náklady řízení.


title: Věc C-274/08: Žaloba podaná dne 25. června 2008 – Komise Evropských společenství v. Švédské království

text:
               13.9.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 236/7

         Žaloba podaná dne 25. června 2008 – Komise Evropských společenství v. Švédské království
   (Věc C-274/08)
   (2008/C 236/10)
   Jednací jazyk: švédština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: B. Schima a P. Dejmek, zmocněnci)

      Žalované: Švédské království
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Švédské království nesplnilo povinnosti podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/54/ES ze dne 26. června 2003 o společných pravidlech pro vnitřní trh s elektřinou a o zrušení směrnice 96/92/ES (1) tím, že nepřijalo vhodná opatření k zajištění požadovaného funkčního rozdělení distribučních a výrobních podílů ve vertikálně integrovaných podnicích v souladu s čl. 15 odst. 2 písm. b) a c) a nestanovilo příslušným regulačním orgánům povinnost schvalovat předem přinejmenším metody používané pro výpočet nebo stanovení podmínek pro přístup k vnitrostátním soustavám, včetně sazeb za přenos a distribuci, v souladu s čl. 23 odst. 2 písm. a) uvedené směrnice;

               —

               uložit Švédskému království náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Na podporu svého tvrzení, že čl. 15 odst. 2 písm. b) a c) byl do švédského práva proveden, odkázalo Švédsko na několik ustanovení zákona o elektrické energii (ellagen), z kterého je mimo jiné zjevné, že provoz sítí (distribuční činnost) je v účetnictví oddělen a že podnikový auditor pro sítě kontroluje zejména tyto oddělené účty. Dále Švédsko uvedlo, že náklady, které síťový podnik nese společně s jiným podnikem, musí být uvedeny v účetnictví pouze v rozsahu, v jakém se týkají síťového podniku. Navíc je síťový podnik povinen vypracovat plán dohledu a zajistit jeho dodržování.
   Komise se nicméně domnívá, že jasný požadavek na organizaci řídící struktury podle čl. 15 odst. 2 písm. b) a c) nemohou splnit obecná pravidla, která se týkají například odděleného účetnictví nebo obecně použitelných sankcí.
   Podle Švédska je požadavek na funkční rozdělení splněn také obecnými ustanoveními práva společností v zákoně o akciových společnostech (aktiebolaglagen), podle něhož jsou mateřské společnosti a dceřiné společnosti oddělenými právnickými osobami a subjekty.
   Komise se domnívá, že mateřská společnost, jakožto většinový akcionář, vykonává rozhodující vliv na svou dceřinou společnost nebo dceřiné společnosti, jelikož některé důležité otázky jsou vyhrazeny k rozhodnutí akcionářům. Distribuční podnik a jeho představenstvo proto nemůže být nikdy nezávislé na svých většinových akcionářích pouze na základě obecného práva společností. Požadavek na nezávislé správní struktury není rovněž splněn ani tím, že integrovaný podnik splňuje ustanovení aktiebolaglagen týkající se auditu a omezení převodu aktiv. Správné provedení čl. 15 odst. 2 písm. b) a c) do vnitrostátního práva podle Komise předpokládá, že existují závazná pravidla, která jasně odrážejí podmínky v uvedených ustanoveních, tedy záruku, že správa distribučního podniku může jednat nezávisle na integrovaném elektroenergetickém podniku, pokud jde o distribuci a prostředky nezbytné k zajištění činnosti, údržby a výstavby sítě. Tento požadavek ustanovení aktiebolaglagen nezajišťují.
   Jak je zjevné ze znění čl. 23 odst. 2 písm. a) směrnice, uvedený článek požaduje systém předchozího schválení síťových sazeb, nebo každopádně metod používaných pro jejich výpočet. Švédsko výslovně uvedlo, že stávající švédská ustanovení o výpočtu síťových sazeb, jakož i kritéria, která musí síťové sazby splňovat, jsou založena na systému, ve kterém je prováděn následný dohled, ale že v současnosti probíhají průzkumy týkající se zavedení nového systému předchozího schvalování a že návrh bude pravděpodobně předložen parlamentu v červnu 2008.
   Za výše uvedených okolností má Komise za to, že Švédsko nesprávně provedlo do vnitrostátního práva směrnici 2003/54/ES, a zejména její čl. 15 odst. 2 písm. b) a c) a čl. 23 odst. 2 písm. a).

      (1)  Úř. věst. L 176, s. 37; Zvl. vyd. 12/02, s. 211.


title: Věc T-121/09: Usnesení Tribunálu ze dne 13. července 2010 — Al Shanfari v. Rada a Komise

text:
               28.8.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 234/54

         Usnesení Tribunálu ze dne 13. července 2010 — Al Shanfari v. Rada a Komise
   (Věc T-121/09) (1)

   ()
   2010/C 234/96
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda pátého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 113, 16.5.2009.


title: Věc T-106/09: Žaloba podaná dne 13. března 2009 — adp Gauselmann v. OHIM — Maclean (Archer Maclean’s Mercury)

text:
               16.5.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 113/40

         Žaloba podaná dne 13. března 2009 — adp Gauselmann v. OHIM — Maclean (Archer Maclean’s Mercury)
   (Věc T-106/09)
   2009/C 113/80
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: adp Gauselmann GmbH (Espelkamp, Německo) (zástupce: P. Koch Moreno, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: Archer Maclean (Banbury, Spojené království)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 12. ledna 2009 ve věci R 1266/2007-1 je v rozporu s nařízením Rady 40/94;

               —

               určit, že na přihlášku ochranné známky Společenství č. 4 290 227 pro třídy 9 a 28 se vztahuje zákaz uvedený v čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 40/94; a

               —

               uložit OHIM, a popřípadě vedlejšímu účastníku řízení, odpovídající náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Další účastník řízení před odvolacím senátem.

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová známka „Archer Maclean’s Mercury“ pro výrobky tříd 9, 16 a 28 — přihláška č. 4 290 227.

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně.

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Německá slovní ochranná známka „Merkur“ pro výrobky a služby tříd 6,9,28,35,37,41 a 42

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitek.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 40/94 tím, že odvolací senát nesprávně konstatoval, že neexistuje vizuální, fonetická a pojmová podobnost mezi dotčenými ochrannými známkami a že výrobky tříd 9 a 28 nejsou totožné a tudíž neexistuje nebezpečí záměny dotčených ochranných známek.


title: Věc T-210/08: Žaloba podaná dne 4. června 2008 – Verhuizingen Coppens v. Komise

text:
               2.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 197/30

         Žaloba podaná dne 4. června 2008 – Verhuizingen Coppens v. Komise
   (Věc T-210/08)
   (2008/C 197/53)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Verhuizingen Coppens NV (Bierbeek, Belgie) (zástupci: J. Stuyck, advokát, I. Buelens, advokátka)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobkyně

               —

               zrušit článek 1 rozhodnutí Komise ze dne 11. března 2008 ve věci COMP/38.543 v rozsahu, ve kterém se tento týká žalobkyně;

               —

               zrušit článek 2 rozhodnutí Komise ze dne 11. března 2008 ve věci COMP/38.543 v rozsahu, ve kterém se tento týká žalobkyně;

               —

               podpůrně, podstatně snížit pokutu a stanovit ji částkou, která odpovídá maximálně 10 % obratu žalobkyně na relevantním trhu mezinárodních stěhovacích služeb;

               —

               v každém případě uložit Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení souvisejících s žalobkyní.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně se svými prvními dvěma žalobními důvody domáhá zrušení rozhodnutí Komise K(2008) 926 konečné ze dne 11. března 2008 v řízení podle článku 81 Smlouvy o ES (věc COMP/38.543 – mezinárodní stěhovací služby).
   Zaprvé namítá porušení čl. 81 odst. 1 ES. Byla potrestána za účast na komplexním kartelu, přestože se žalobkyně podle spisu Komise odlišuje od ostatních účastníků kartelu tím, že u ní byla konstatována účast pouze na malé části údajného kartelu. Tvrzená účast žalobkyně na protiprávním kartelovém jednání byla dále kratší, než Komise konstatovala, a Komise nezhodnotila relativní význam účasti žalobkyně na protiprávním kartelovém jednání.
   Zadruhé žalobkyně uplatňuje, že byl porušen čl. 23 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 1/2003 (1), protože Komise chybně konstatovala jak dobu trvání, tak i opakující se charakter protiprávního jednání.
   Podpůrně žalobkyně navrhuje prominutí, nebo alespoň zřetelné snížení uložené pokuty, protože základní částka byla stanovena a vypočtena chybně a při stanovování pokuty byla očividně porušena zásada proporcionality.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Text s významem pro EHP) (Úř. věst. L 1, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205).


title: Spojené věci C-297/10 a C-298/10: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 8. září 2011 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesarbeitsgericht — Německo) — Sabine Hennigs (C-297/10) v. Eisenbahn-Bundesamt, Land Berlin (C-298/10) v. Alexander Mai ( Směrnice 2000/78/ES — Článek 2 odst. 2 a čl. 6 odst. 1 — Listina základních práv Evropské unie — Články 21 a 28 — Kolektivní smlouva o odměňování zaměstnanců ve veřejné službě členského státu — Plat stanovený na základě věku — Kolektivní smlouva, kterou se ruší stanovení platu na základě věku — Nedotknutelnost nabytých práv )

text:
               22.10.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 311/12

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 8. září 2011 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesarbeitsgericht — Německo) — Sabine Hennigs (C-297/10) v. Eisenbahn-Bundesamt, Land Berlin (C-298/10) v. Alexander Mai
   (Spojené věci C-297/10 a C-298/10) (1)

   (Směrnice 2000/78/ES - Článek 2 odst. 2 a čl. 6 odst. 1 - Listina základních práv Evropské unie - Články 21 a 28 - Kolektivní smlouva o odměňování zaměstnanců ve veřejné službě členského státu - Plat stanovený na základě věku - Kolektivní smlouva, kterou se ruší stanovení platu na základě věku - Nedotknutelnost nabytých práv)
   2011/C 311/17
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesarbeitsgericht

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Sabine Hennigs (C-297/10), Land Berlin (C-298/10)

      Žalovaní: Eisenbahn-Bundesamt (C-297/10), Alexander Mai (C-298/10)

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Bundesarbeitsgericht — Výklad článku 21 Listiny základních práv Evropské unie (Úř. věst. C 83 ze dne 30. března 2010, s. 389) tak, jak byl proveden ve směrnici Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání (Úř. věst. L 303, s. 16; Zvl. vyd. 05/04, s. 79) — Odměňování zaměstnanců ve veřejné službě členského státu — Vnitrostátní právní úprava, která na základě věku stanoví různý základní plat.

      Výrok

               1)

               Zásada zákazu diskriminace na základě věku zakotvená v článku 21 Listiny a konkretizovaná směrnicí Rady 2000/78 ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání, konkrétně pak články 2 a 6 odst. 1 této směrnice, musí být vykládány v tom smyslu, že zakazují takové opatření upravené v kolektivní smlouvě, jako je opatření dotčené v původním řízení, které stanoví, že v rámci každé platové třídy se stupeň základního platu zaměstnance ve veřejné službě k okamžiku jeho nástupu do zaměstnání určuje na základě jeho věku. V této souvislosti skutečnost, že právo Unie uvedené opatření zakazuje a že toto opatření je obsaženo v kolektivní smlouvě, neporušuje právo na sjednávání a uzavírání kolektivních smluv zaručené článkem 28 Listiny základních práv Evropské unie.

               2)

               Článek 2 a čl. 6 odst. 1 směrnice 2000/78, jakož i článek 28 Listiny základních práv Evropské unie musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání opatření stanovenému v kolektivní smlouvě, jako je opatření dotčené v původním řízení ve věci C 297/10, které nahrazuje systém odměňování zavádějící diskriminaci na základě věku systémem odměňování na základě objektivních kritérií, a zároveň po přechodnou a omezenou dobu zachovává určité diskriminační účinky prvního systému s cílem zajistit přechod stávajících zaměstnanců k novému systému beze ztrát na jejich příjmech.

      (1)  Úř. věst. C 260, 25.9.2010.


title: Věc C-234/12: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 18. července 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio — Itálie) — Sky Italia Srl v. Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni ( „Televizní vysílání — Směrnice 2010/13/EU — Článek 4 odst. 1 a čl. 23 odst. 1 — Reklamní šoty — Vnitrostátní právní úprava, která pro subjekty placeného televizního vysílání stanoví maximální podíl vysílacího času, který může být vyhrazen reklamě, jenž je nižší než podíl stanovený pro subjekty volně dostupného televizního vysílání — Rovné zacházení — Volný pohyb služeb“ )

text:
               7.9.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 260/16

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 18. července 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio — Itálie) — Sky Italia Srl v. Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni
   (Věc C-234/12) (1)

   (Televizní vysílání - Směrnice 2010/13/EU - Článek 4 odst. 1 a čl. 23 odst. 1 - Reklamní šoty - Vnitrostátní právní úprava, která pro subjekty placeného televizního vysílání stanoví maximální podíl vysílacího času, který může být vyhrazen reklamě, jenž je nižší než podíl stanovený pro subjekty volně dostupného televizního vysílání - Rovné zacházení - Volný pohyb služeb)
   2013/C 260/26
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Sky Italia Srl

      Žalovaný: Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni

      Za přítomnosti: Reti Televisive Italiane (RTI) SpA, Maria Iaccarino

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Tribunale Amministrativo Regionale Per il Lazio — Výklad článku 4 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2010/13/EU ze dne 10. března 2010 o koordinaci některých právních a správních předpisů členských států upravujících poskytování audiovizuálních mediálních služeb (Úř. věst. L 95, s. 1) — Výklad článků 49, 56 a 63 SFEU, jakož i článku 11 Listiny základních práv Evropské unie, ve spojení s článkem 10 EÚLP, jak jej vykládá Evropský sud pro lidská práva — Maximální podíl vysílacího času, jenž lze věnovat reklamě — Vnitrostátní právní předpisy stanovící pro placené televizní kanály nižší maximální podíl než pro ostatní kanály

      Výrok

   Článek 4 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2010/13/EU ze dne 10. března 2010 o koordinaci některých právních a správních předpisů členských států upravujících poskytování audiovizuálních mediálních služeb (směrnice o audiovizuálních mediálních službách), jakož i zásada rovného zacházení a článek 56 SFEU musí být vykládány v tom smyslu, že v zásadě nebrání takové vnitrostátní právní úpravě, o jakou se jedná ve věci v původním řízení, která pro subjekty placeného televizního vysílání stanoví kratší limity pro vysílací čas vyhrazený televizní reklamě než pro subjekty volně dostupného televizního vysílání, pokud je dodržena zásada proporcionality, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu.

      (1)  Úř. věst. C 217 21.7.2012