title: Věc C-406/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itálie) dne 6. července 2017 – Acea Energia SpA v. Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato a další

text:
               9.10.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 338/4

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itálie) dne 6. července 2017 – Acea Energia SpA v. Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato a další
   (Věc C-406/17)
   (2017/C 338/05)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: Acea Energia SpA

      Odpůrci: Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato, Autorità per l’Energia Elettrica il Gas e il Sistema Idrico, Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni

      Předběžné otázky

               1)

               Brání smysl a účel „obecné“ směrnice 2005/29/ES (1), chápané jako „bezpečnostní síť“ na ochranu spotřebitelů, jakož i konkrétně bod 10 odůvodnění, čl. 3 odst. 4 a čl. 5 odst. 3 téže směrnice vnitrostátní právní úpravě, podle níž spadá posuzování dodržování zvláštních povinností na ochranu spotřebitelů stanovených odvětvovými směrnicemi 2009/72/ES (2) a 2009/73/ES (3) do působnosti obecné směrnice 2005/29/ES o nekalých obchodních praktikách, čímž je vyloučen zásah odvětvového orgánu – v daném případě AEEGSI – příslušného k odstraňování porušování odvětvové směrnice, a to ve všech případech, které mohou zahrnovat i prvky nekalé obchodní praktiky?

               2)

               Má být zásada přednosti lex specialis podle čl. 3 odst. 4 směrnice 2005/29/ES vykládána jako zásada upravující vztahy mezi systémy právní úpravy (obecnou a odvětvovou právní úpravou) nebo vztahy mezi právními předpisy (obecnými a zvláštními předpisy) či vztahy mezi nezávislými orgány odpovědnými za regulaci a dohled v příslušných odvětvích?

               3)

               Lze mít za to, že se jedná o „rozpor“ uvedený v čl. 3 odst. 4 směrnice 2005/29/ES jen tehdy, když existuje podstatný rozpor mezi ustanoveními právních předpisů týkajících se nekalých obchodních praktik a jinými unijními předpisy upravujícími zvláštní aspekty obchodních praktik, nebo stačí, že dotčené právní předpisy a právní předpisy o nekalých obchodních praktikách obsahují natolik odlišnou právní úpravu, že to vede ke kolizi předpisů, pokud jde o stejnou konkrétní situaci?

               4)

               Vztahuje se pojem „pravidla Společenství“ uvedený v čl. 3 odst. 4 směrnice 2005/29/ES jen na ustanovení obsažená v unijních nařízeních a směrnicích nebo také na předpisy, kterými se uvedená ustanovení přímo provádějí, anebo zahrnuje daný pojem také právní a správní předpisy, kterými se provádějí zásady unijního práva?

               5)

               Brání zásada přednosti lex specialis podle bodu 10 odůvodnění a čl. 3 odst. 4 směrnice 2005/29/ES, jakož i článek 37 směrnice 2009/72/ES a článek 41 směrnice 2009/73/ES výkladu odpovídajících vnitrostátních provádějících předpisů, podle něhož vždy, když v některém regulovaném odvětví, na které se vztahuje odvětvová „spotřebitelská“ právní úprava přiznávající regulační a sankční pravomoci příslušnému odvětvovému orgánu, dojde k postupu, který lze spojit s pojmem „agresivní praktika“ ve smyslu článků 8 a 9 směrnice 2005/29/ES nebo „za všech okolností“ agresivní podle přílohy I směrnice 2005/29/ES, je třeba uplatnit obecný právní předpis o nekalých praktikách, a to i tehdy, když existuje odvětvový právní předpis přijatý na ochranu (těchto) spotřebitelů a založený na ustanoveních unijního práva, který úplně upravuje stejné „agresivní praktiky“ nebo v každém případě uvedené „nekalé praktiky“?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/29/ES ze dne 11. května 2005 o nekalých obchodních praktikách vůči spotřebitelům na vnitřním trhu a o změně směrnice Rady 84/450/EHS, směrnic Evropského parlamentu a Rady 97/7/ES, 98/27/ES a 2002/65/ES a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2006/2004 (směrnice o nekalých obchodních praktikách) (Úř. věst. L 149, s. 22).

      (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/72/ES ze dne 13. července 2009 o společných pravidlech pro vnitřní trh s elektřinou a o zrušení směrnice 2003/54/ES (Úř. věst. L 211, s. 55).

      (3)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/73/ES ze dne 13. července 2009 o společných pravidlech pro vnitřní trh se zemním plynem a o zrušení směrnice 2003/55/ES (Úř. věst. L 211, s. 94).


title: Věc C-192/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Korkein oikeus (Finsko) dne 24. dubna 2012 — Melvin West v. Virallinen syyttäjä

text:
               23.6.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 184/6

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Korkein oikeus (Finsko) dne 24. dubna 2012 — Melvin West v. Virallinen syyttäjä
   (Věc C-192/12)
   2012/C 184/10
   Jednací jazyk: finština

      Předkládající soud

   Korkein oikeus

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: Melvin West

      Odpůrce: Virallinen syyttäjä (státní zastupitelství)

      Předběžná otázka

   Rozumí se „vykonávajícím členským státem“ při uplatnění čl. 28 odst. 2 rámcového rozhodnutí [2002/584/SVV] členský stát, ze kterého byla osoba původně předána jinému členskému státu na základě evropského zatýkacího rozkazu, nebo tento jiný členský stát, ze kterého byla osoba předána třetímu členskému státu, který je nyní žádán o její předání čtvrtému členskému státu? Nebo je popřípadě nezbytný souhlas obou členských států?


title: Věc T-701/16 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 30. září 2016 Evropskou komisí proti rozsudku vydanému dne 21. července 2016 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-91/15, AV v. Komise

text:
               16.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 14/37

         Kasační opravný prostředek podaný dne 30. září 2016 Evropskou komisí proti rozsudku vydanému dne 21. července 2016 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-91/15, AV v. Komise
   (Věc T-701/16 P)
   (2017/C 014/45)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Evropská komise (zástupci: C. Berardis Kayser, T. S. Bohr a C. Ehrbar, zmocněnci)

      Další účastník řízení: AV (Cadrezzate, Itálie)

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Navrhovatelka navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadený rozsudek;

               —

               vrátil věc Soudu, který ve věci rozhodoval v prvním stupni;

               —

               rozhodl, že o nákladech řízení bude rozhodnuto později.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Na podporu kasačního opravného prostředku předkládá navrhovatelka dva důvody.

               1.

               První důvod vychází z toho, že se Soud pro veřejnou službu (SVS) dopustil ve dvou případech nesprávného právního posouzení. Zaprvé, SVS zrušil sporné rozhodnutí, tj. rozhodnutí Komise ze dne 16. září 2014 uplatnit na druhého účastníka řízení ustanovení o výhradě týkající se zdravotního stavu upravené v článku 32 pracovního řádu ostatních zaměstnanců Evropské unie a nepřiznat mu nárok na příspěvek v invaliditě, nehledě na to, že rozhodnutí bývají z důvodu porušení zásady přiměřené lhůty rušena pouze výjimečně. Zadruhé, SVS se nesprávně domníval, že nadměrné průtahy při přijímání rozhodnutí mohly ovlivnit samotný obsah rozhodnutí. Navrhovatelka ostatně konstatovala porušení povinnosti uvést odůvodnění ve vztahu k tomuto druhému aspektu.

               2.

               Druhý důvod vychází z nesprávného právního posouzení, které vyplývá ze skutečnosti, že napadeným rozsudkem byla porušena zásada překážky věci pravomocně rozsouzené, jelikož SVS zrušil sporné rozhodnutí, přičemž rozhodl, že lhůta při vedení správních řízení, považovaná za příliš dlouhou, měla vliv na samotný obsah rozhodnutí.


title: Věc C-603/11: Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 21. listopadu 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juridiction de Proximité de Chartres — Francie) — Hervé Fontaine v. Mutuelle Générale de l'Éducation Nationale ( „Hospodářská soutěž — Články 101 SFEU a 102 SFEU — Doplňkové zdravotní pojištění — Smluvní ujednání vzájemných pojišťoven s praktickými lékaři dle vlastního výběru — Rozdílné zacházení — Zjevná nepřípustnost“ )

text:
               13.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 108/5

         Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 21. listopadu 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juridiction de Proximité de Chartres — Francie) — Hervé Fontaine v. Mutuelle Générale de l'Éducation Nationale
   (Věc C-603/11) (1)

   (Hospodářská soutěž - Články 101 SFEU a 102 SFEU - Doplňkové zdravotní pojištění - Smluvní ujednání vzájemných pojišťoven s praktickými lékaři dle vlastního výběru - Rozdílné zacházení - Zjevná nepřípustnost)
   2013/C 108/08
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Juridiction de Proximité de Chartres

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Hervé Fontaine

      Žalovaná: Mutuelle Générale de l'Éducation Nationale

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Juridiction de Proximité de Chartres — Výklad článků 101 a 102 SFEU — Hospodářská soutěž — Vnitrostátní právní úprava, která vzájemným pojišťovnám poskytujícím doplňkové zdravotní pojištění zakazuje měnit plnění v závislosti na podmínkách pro poskytnutí úkonů a služeb — Zákaz smluvních ujednání vzájemných pojišťoven s praktickými lékaři dle vlastního výběru — Rozdílné zacházení ve srovnání s ostatními podniky a institucemi zdravotně sociálního připojištění, na které se vztahuje zákon o pojišťovnictví nebo zákon o sociálním zabezpečení — Omezení

      Výrok

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce, kterou podal juge de proximité de Chartres rozhodnutím ze dne 17. listopadu 2011, je zjevně nepřípustná.

      (1)  Úř. věst. C 39, 11.2.2012.


title: Věc C-263/05: Žaloba podaná dne 23. června 2005 Komisí Evropských společenství proti Italské republice

text:
               3.9.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/27

         Žaloba podaná dne 23. června 2005 Komisí Evropských společenství proti Italské republice
   (Věc C-263/05)
   (2005/C 217/54)
   Jednací jazyk: italština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 23. června 2005 žaloba směřující proti Italské republice podaná Komisí Evropských společenství zastoupenou M. Konstantinidisem a L. Cimagliou, členy právní služby Komise, jako zmocněnci.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               určil, že Italská republika tím, že přijala a zachovává v platnosti ustanovení (článek 14 vládního nařízení s mocí zákona č. 138 ze dne 8. července 2002 ratifikovaného zákonem č. 178 ze dne 8. srpna 2002), kterým se vylučují z oblasti působnosti vládního nařízení s mocí zákona č. 22 z roku 1997, kterým se provedla v Itálii směrnice Rady 91/156/EHS (1) ze dne 18. března 1991, „kterou se mění směrnice 75/442/EHS (2) o odpadech“, látky nebo předměty, které jsou předmětem činností odstraňování nebo zpětného získávání odpadů výslovně neuvedených v přílohách B a C vládního nařízení s mocí zákona č. 22/97, jakož i předměty, látky nebo materiály, jež jsou zbytky z výroby, kterých se držitel zbavuje nebo se od něho požaduje, aby se jich zbavil, jestliže mohou být a skutečně jsou opakovaně použity ve výrobním nebo spotřebním cyklu za podmínky, že nebyly podrobeny předchozímu zpracování a nepoškozují životní prostředí, nebo rovněž poté, co byly podrobeny předchozímu zpracování, pokud toto zpracování není zpětným získáním ve smyslu přílohy C vládního nařízení s mocí zákona č. 22/1997, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 1 písm. a) směrnice 75/442/EHS o odpadech ve znění směrnice 91/156/EHS;

               2.

               uložil Italské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   Odkaz obsažený v textu písmen a) a b) odstavce 1 článku 14 zákona 178/2002 týkající se v uvedeném pořadí „činností odstraňování nebo zpětného získávání“ a „činností odstraňování a zpětného získávání“ je v obou případech upřesněn: „podle příloh B a C vládního nařízení s mocí zákona č. 22“.
   Toto upřesnění, které se ostatně nevyskytuje v textu písmena c) téhož článku, obsahuje rozlišení jednak mezi činnostmi odstraňování nebo zpětného získávání v obecném smyslu a jednak mezi činnostmi odstraňování nebo zpětného získávání konkrétně uvedenými v přílohách B a C vládního nařízení s mocí zákona č. 22/97.
   Ve světle tohoto rozlišení jasně ze spojených ustanovení čl. 6 odst. 1 písm. a) vládního nařízení s mocí zákona č. 22/97 a čl. 14 písm. a) a b) zákona 178/2002 vyplývá, že toto posledně uvedené ustanovení má za následek omezení rozsahu pojmu odpad tak, že neobsahuje všechny materiály, látky nebo předměty, které spadají do kategorií uvedených v příloze A a které držitel podrobí nebo zamýšlí podrobit jakémukoliv odstraňování nebo zpětnému získání, avšak obsahuje jen ty, které byly podrobeny nebo které držitel zamýšlel podrobit odstraňování nebo zpětnému získání, které jsou výslovně uvedeny v přílohách B a C vládního nařízení s mocí zákona č. 22/97.
   V systému vymezeném italským zákonodárcem, ve kterém pojem odpad závisí zcela na výše uvedených podmínkách, jsou tudíž všechny materiály a látky, které se týkají přílohy A a které držitel podrobí nebo zamýšlí podrobit jakémukoliv odstraňování, které není uvedené v příloze B vládního nařízení s mocí zákona č. 22/97, nebo zpětnému získání, které není uvedené v jeho příloze C, vyloučeny z možné kvalifikace jakožto odpady, a v důsledku toho z oblasti působnosti právní úpravy týkající se zacházení s odpady.
   Komise je toho názoru, že takové vyloučení představuje nedovolené omezení pojmu odpad, a tudíž oblasti působnosti italské právní úpravy týkající se zacházení s odpady. Výklad podaný italským zákonodárcem má totiž za následek omezení použití ustanovení směrnice pouze na případy uvedené italskou právní úpravou, přičemž z její oblasti působnosti vylučuje jiné předem nepředvídatelné případy, které by do ní mohly spadat a pro které je extenzivní výklad pojmu odpad, jako je výklad uvedený v bodě 36 rozsudku Palin Granit, nezbytný. Takový postoj italského zákonodárce je v rozporu s ustanoveními směrnice, od kterých se nelze odchýlit ustanovením vnitrostátního práva.

      (1)  Úř. věst. L 78, 26.3.1991, s. 32.

      (2)  Úř. věst. L 194, 25.7.1975, s. 39.


title: Věc C-405/14: Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 11. června 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Nejvyšší správní soud – Česká republika) – PST CLC a.s. v. Generální ředitelství cel „Řízení o předběžné otázce — Sazební zařazení zboží — Platnost bodu 2 tabulky uvedené v příloze nařízení (ES) č. 384/2004 v období od 22. března 2004 do 22. prosince 2009 — Použitelnost tohoto ustanovení na celní prohlášení podaná v průběhu roku 2008 — Zařazení výrobků určených pro počítače sestávajících z chladicího tělesa a ventilátoru“

text:
               28.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 320/10

         Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 11. června 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Nejvyšší správní soud – Česká republika) – PST CLC a.s. v. Generální ředitelství cel
   (Věc C-405/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Sazební zařazení zboží - Platnost bodu 2 tabulky uvedené v příloze nařízení (ES) č. 384/2004 v období od 22. března 2004 do 22. prosince 2009 - Použitelnost tohoto ustanovení na celní prohlášení podaná v průběhu roku 2008 - Zařazení výrobků určených pro počítače sestávajících z chladicího tělesa a ventilátoru“)
   (2015/C 320/14)
   Jednací jazyk: čeština

      Předkládající soud

   Nejvyšší správní soud

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: PST CLC a.s.

      Žalované: Generální ředitelství cel

      Výrok

               1)

               Bod 2 tabulky uvedené v příloze nařízení Komise (ES) č. 384/2004 ze dne 1. března 2004 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury byl během doby účinnosti tohoto nařízení, tedy od 22. března 2004 do 22. prosince 2009, neplatný.

               2)

               Za předpokladu, že výrobky dotčené ve věci v původním řízení sestávají z chladicího tělesa a ventilátoru a jsou určeny výlučně k použití v počítači, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu, musí být jejich sazební zařazení provedeno na základě všeobecných pravidel pro výklad kombinované nomenklatury upravených v nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku, ve znění nařízení Komise (ES) č. 1214/2007 ze dne 20. září 2007.

      (1)  Úř. věst. C 431, 1.12.2014.


title: Věc T-529/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 4. května 2012 — In ‘t Veld v. Rada ( „Přístup k dokumentům — Nařízení (ES) č. 1049/2001 — Stanovisko právní služby Rady k doporučení Komise týkajícímu se zmocnění k zahájení jednání o mezinárodní dohodě — Částečné odepření přístupu — Výjimka týkající se ochrany veřejného zájmu v oblasti mezinárodních vztahů — Výjimka týkající se ochrany právního poradenství — Konkrétní a předvídatelné porušení dotčeného zájmu — Převažující veřejný zájem“ )

text:
               23.6.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 184/9

         Rozsudek Tribunálu ze dne 4. května 2012 — In ‘t Veld v. Rada
   (Věc T-529/09) (1)

   (Přístup k dokumentům - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Stanovisko právní služby Rady k doporučení Komise týkajícímu se zmocnění k zahájení jednání o mezinárodní dohodě - Částečné odepření přístupu - Výjimka týkající se ochrany veřejného zájmu v oblasti mezinárodních vztahů - Výjimka týkající se ochrany právního poradenství - Konkrétní a předvídatelné porušení dotčeného zájmu - Převažující veřejný zájem)
   2012/C 184/14
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Sophie in ‘t Veld (Brusel, Belgie) (zástupci: O. Brouwer a J. Blockx, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: původně M. Bauer, C. Fekete a O. Petersen, poté M. Bauer a C. Fekete, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Evropská komies (zástupkyně: C. O’Reilly a P. Costa de Oliveira, zmocněnkyně)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Rady ze dne 29. října 2009, kterým byl odepřen úplný přístup k dokumentu č. 11897/09 ze dne 9. července 2009, jenž obsahuje stanovisko právní služby Rady nazvané „Doporučení Komise, aby Rada dala zmocnění k zahájení jednání mezi Evropskou unií a Spojenými státy americkými o mezinárodní dohodě, kterou se mají Ministerstvu financí Spojených států amerických zpřístupnit údaje o finančních transakcích za účelem předcházení terorismu a financování terorismu a boje proti nim — Právní základ“.

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Rady ze dne 29. října 2009 se zrušuje v rozsahu, v němž odepírá přístup k jiným nezveřejněným částem dokumentu č. 11897/09, než jsou části týkající se specifického obsahu připravované dohody nebo směrnic pro jednání.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Každá z účastnic řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 80, 27.3.2010.


title: Věc F-28/14: Žaloba podaná dne 28. března 2014 – ZZ v. ESVČ

text:
               16.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 184/44

         Žaloba podaná dne 28. března 2014 – ZZ v. ESVČ
   (Věc F-28/14)
   2014/C 184/73
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupci: J.-N. Louis a D. de Abreu Caldas, advokáti)

      Žalovaná: Evropská služba pro vnější činnost (ESVČ)

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí Vysoké představitelky Evropské unie o rozvázání smlouvy dočasného zaměstnance uzavřené se žalobcem, o odmítnutí vyslechnout jej v souvislosti s psychickým obtěžováním, o zamítnutí jeho žádosti o jmenování externího vyšetřovatele a o zaznamenání jeho stížnosti jako žádosti

      Návrhová žádání žalobce

               —

               Zrušit rozhodnutí Vysoké představitelky Evropské unie, místopředsedkyně Evropské komise (VP/MP) ze dne 20. prosince 2013 o ukončení žalobcovy smlouvy dočasného zaměstnance ve smyslu čl. 2 bodu e) pracovního řádu ostatních zaměstnanců Unie s účinností od 31. března 2014;

               —

               zrušit rozhodnutí VP/MP, kterým se zamítá vyslechnutí žalobce, ačkoli o to výslovně žádal v průvodním dopise ke své stížnosti ze dne 9. prosince 2013 na Chief Operating Officer ESVČ týkající se psychického obtěžování;

               —

               zrušit rozhodnutí VP/MP zamítnout žádost žalobce o jmenování externího vyšetřovatele na velmi vysoké profesionální úrovni, který by prokázal dlouholetou praxi v pracovních podmínkách, kterými se řídí orgány Evropské unie, a úplnou nestrannost, aby zjistil skutkový stav, vyvodil z něj důsledky a předložil VP/MP doporučení k opatřením, která by měla přijmout v návaznosti na uvedenou stížnost;

               —

               zrušit rozhodnutí VP/MP zaznamenat jeho stížnost jako žádost k projednání generálním ředitelstvím HR.D.2 „Právní záležitosti, komunikace a vztahy se zainteresovanými stranami“, jehož žádný člen nemá platovou třídu a autoritu úředníka, proti kterému je podaná stížnost;

               —

               uložit ESVČ náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-117/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de lo Social n °23 de Madrid (Španělsko) dne 11. března 2014 – Grima Janet Nisttauz Poclava v. Jose María Ariza Toledano (Taberna del Marqués)

text:
               19.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 151/14

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de lo Social no 23 de Madrid (Španělsko) dne 11. března 2014 – Grima Janet Nisttauz Poclava v. Jose María Ariza Toledano (Taberna del Marqués)
   (Věc C-117/14)
   2014/C 151/17
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Juzgado de lo Social no 23 de Madrid

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Grima Janet Nisttauz Poclava

      Žalovaný: Jose María Ariza Toledano (Taberna del Marqués)

      Předběžné otázky

               1)

               Je vnitrostátní právní úprava, která v případě pracovní smlouvy na dobu neurčitou na podporu podnikatelů stanoví roční zkušební dobu, v níž je možné smlouvu kdykoliv ukončit, v rozporu s unijním právem a je slučitelná se základním právem garantovaným článkem 30 [Listiny základních práv Evropské unie] (1)?

               2)

               Porušuje zkušební doba jednoho roku, které podléhá pracovní smlouva na dobu neurčitou na podporu podnikatelů, cíle a systém směrnice Rady 1999/70/ES (2) o rámcové dohodě o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS, ustanovení 1 a 3?

      (1)  Úř. věst. 2000, C 364, s. 1

      (2)  Úř. věst. L 175, s. 43


title: Věc T-145/04: Žaloba podaná dne 16. dubna 2004 Elisabettou Righini proti Komisi Evropských společenství

text:
               10.7.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 179/10

         Žaloba podaná dne 16. dubna 2004 Elisabettou Righini proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-145/04)
   (2004/C 179/20)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 16. dubna 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Elisabettou Righini, s bydlištěm v Bruselu, zastoupenou Ericem Boigelotem, advokátem.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí přijatá Komisí o zařazení žalobkyně, při jejím nástupu do služby, do platové třídy A7-3, bez ohledu na to, zda se jedná o funkci dočasného zaměstnance nebo úředníka ve zkušební době, která jí byla oznámena dne 27. května 2003 a 30. června 2003;

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení podle čl. 87 odst. 2 jednacího řádu Soudu.

         Žalobní důvody a hlavní tvrzení
   Žalobkyně napadá své zařazení do platové třídy A7, stupeň 3, při svém jmenování dne 21. května 2003 úředníkem ve zkušební době.
   Na podporu svých tvrzení uplatňuje:

               —

               porušení čl. 31 odst. 2 služebního řádu;

               —

               porušení rozhodnutí Komise ze dne 1. září 1983, ve znění ze dne 7. února 1996, upravujícího kritéria uplatňovaná při jmenování do tříd a stupňů při zaměstnávání dočasných zaměstnanců a úředníků;

               —

               popření některých obecných právních zásad, jako zásady rovného zacházení, respektování legitimní důvěry a zásady péče a zásady, vztahující se na orgán oprávněný ke jmenování, spočívající ve vydávání rozhodnutí pouze na základě patřičných důvodů bez zjevného omylu v posouzení.

         Žalobkyně namítá, že její výjimečná způsobilost a charakter předmětného místa, vyžadující zaměstnání zvláště kvalifikovaného zaměstnance, odůvodňují její zařazení do platové třídy A6.


title: Věc T-338/09: Žaloba podaná dne 27. srpna 2009 — Müller-Boré & Partner v. OHIM — Popp a další (MBP)

text:
               7.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 267/73

         Žaloba podaná dne 27. srpna 2009 — Müller-Boré & Partner v. OHIM — Popp a další (MBP)
   (Věc T-338/09)
   2009/C 267/132
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Müller-Boré & Partner (Mnichov, Německo) (zástupci: C. Osterrieth a T. Schmitz, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastníci řízení před odvolacím senátem: E. Popp (Mnichov, Německo), W. E. Sajda (Mnichov), J. Bohnenberger (Mnichov), V. Kruspig (Mnichov)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci ze dne 23. července 2009 ve věci R 1176/2007-4 a změnit je v tom smyslu, že námitka a odvolání se v plném rozsahu zamítají;

               —

               uložit Úřadu náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „MBP“ pro služby zařazené do tříd 35 a 42 (přihláška č. 1 407 857)

      Majitelé ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: E. Popp, W. E. Sajda, J. Bohnenberger a V. Kruspig

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Slovní ochranná známka „ip_law@mbp.“ pro služby zařazené do třídy 42 (ochranná známka Společenství 667 105), jakož i zvláštní obchodní značka „mbp.de“ podle německého zákona o ochranných známkách

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Částečné vyhovění odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č 207/2009 (1), jelikož mezi kolidujícími ochrannými známkami neexistuje nebezpečí záměny.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, 24.3.2009, s. 1).


title: Věc C-639/11: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 20. března 2014 – Evropská komise v. Polská republika „Nesplnění povinnosti státem  — Registrace motorových vozidel  — Články 34 SFEU a 36 SFEU  — Směrnice 70/311/EHS  — Směrnice 2007/46/ES  — Pravostranný provoz v členském státě  — Povinnost přemístit pro účely registrace osobních automobilů mechanismus řízení umístěný vpravo na levou stranu vozidla“

text:
               12.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 142/3

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 20. března 2014 – Evropská komise v. Polská republika
   (Věc C-639/11) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Registrace motorových vozidel - Články 34 SFEU a 36 SFEU - Směrnice 70/311/EHS - Směrnice 2007/46/ES - Pravostranný provoz v členském státě - Povinnost přemístit pro účely registrace osobních automobilů mechanismus řízení umístěný vpravo na levou stranu vozidla“)
   2014/C 142/03
   Jednací jazyk: polština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: G. Wilms, G. Zavvos et K. Herrmann, zmocněnci)

      Žalovaná: Polská republika (zástupci: B. Majczyna a M. Szpunar, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Litevská republika (zástupci: D. Kriaučiūnas a R. Krasuckaitė, zmocněnci)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem – Porušení článku 34 SFEU, článku 2a směrnice Rady 70/311/EHS ze dne 8. června 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se mechanismu řízení motorových vozidel a jejich přípojných vozidel, ve znění pozdějších změn (Úř. věst. L 133, s. 10; Zvl. vyd. 13/01, s. 90), jakož i čl. 4 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/46/ES ze dne 5. září 2007, kterou se stanoví rámec pro schvalování motorových vozidel a jejich přípojných vozidel, jakož i systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků určených pro tato vozidla (Úř. věst. L 263, s. 1) – Právní úprava členského státu, která zakazuje registraci vozidel, v případě kterých je mechanismus řízení umístěn na pravé straně

      Výrok

               1)

               Polská republika tím, že registraci nových osobních automobilů, jejichž mechanismus řízení se nachází vpravo, nebo osobních automobilů s takovýmto umístěním mechanismu řízení dříve zaregistrovaných v jiných členských státech, na svém území podmiňuje přemístěním volantu doleva, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 2a směrnice Rady 70/311/EHS ze dne 8. června 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se mechanismu řízení motorových vozidel a jejich přípojných vozidel, z čl. 4 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/46/ES ze dne 5. září 2007, kterou se stanoví rámec pro schvalování motorových vozidel a jejich přípojných vozidel, jakož i systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků určených pro tato vozidla (rámcová směrnice), jakož i z článku 34 SFEU.

               2)

               Polské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

               3)

               Litevská republika ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 73, 10. 3. 2012.


title: Věc T-526/14: Žaloba podaná dne 14. července 2014 – Matratzen Concord v. OHIM– Barranco Rodriguez (Matratzen Concord)

text:
               8.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 303/52

         Žaloba podaná dne 14. července 2014 – Matratzen Concord v. OHIM– Barranco Rodriguez (Matratzen Concord)
   (Věc T-526/14)
   2014/C 303/61
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Matratzen Concord GmbH (Kolín nad Rýnem, Německo) (zástupce: I. Selting, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastníci řízení před odvolacím senátem: Mariano Barranco Rodriguez a Pablo Barranco Schnitzler (Sant Just Desvern, Španělsko)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 9. dubna 2014 ve věci R 1523/2013-1;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladu řízení, včetně nákladů řízení vzniklých v průběhu řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „Matratzen Concord“ pro výrobky zařazené do tříd 10, 20, 24 a 35 – přihláška ochranné známky Společenství č. 1 0 3 59  404

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Mariano Barranco Rodriguez a Pablo Barranco Schnitzler

      Namítaná ochranná známka nebo označení: národní slovní ochranná známka „MATRATZEN“ pro výrobky zařazené do tříd 20 a 35

      Rozhodnutí námitkového oddělení: částečné vyhovění námitkám

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 nařízení č. 207/2009, jakož i čl. 41 odst. 1 písm. a) a čl. 42 odst. 2 nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-204/04: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne  22. března 2006  – Komise Evropských společenství v. Spolková republika Německo

text:
               1.7.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 154/12

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 22. března 2006 – Komise Evropských společenství v. Spolková republika Německo
   (Věc C-204/04) (1)

   (2006/C 154/26)

      Jednací jazyk: němčina

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 201, 7.8.2004.


title: Výmaz věci C- 362/03

text:
               20.11.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 284/13

         Výmaz věci C- 362/03 (1)

   (2004/C 284/27)
   Usnesením ze dne 22. července 2004 rozhodl předseda Soudního dvora Evropských společenství o výmazu věci C-362/03: Komise Evropských společenství proti Rakouské republice.

      (1)  Úř. věst. C 264, 1.11.2003.


title: Věc C-383/08: Usnesení předsedy třetího senátu Soudního dvora ze dne 16. listopadu 2010 — Evropská komise v. Italská republika

text:
               29.1.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 30/30

         Usnesení předsedy třetího senátu Soudního dvora ze dne 16. listopadu 2010 — Evropská komise v. Italská republika
   (Věc C-383/08) (1)

   ()
   2011/C 30/48
   Jednací jazyk: italština
   Předseda třetího senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 301, 22.11.2008.


title: Věc T-7/13: Usnesení Tribunálu ze dne 3. dubna 2014 – ADEAS v. Komise „Žaloba na neplatnost — Státní podpora — Rozhodnutí prohlašující podporu za určitých podmínek za slučitelnou s vnitřním trhem — Sdružení — Nedostatek osobního dotčení — Nepřípustnost“

text:
               16.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 184/30

         Usnesení Tribunálu ze dne 3. dubna 2014 – ADEAS v. Komise
   (Věc T-7/13) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Státní podpora - Rozhodnutí prohlašující podporu za určitých podmínek za slučitelnou s vnitřním trhem - Sdružení - Nedostatek osobního dotčení - Nepřípustnost“)
   2014/C 184/52
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Association pour la défense de l’épargne et de l’actionnariat des salariés de France Télécom-Orange (ADEAS) (Paříž, Francie) (zástupci: A.-L. Lefort des Ylouses a A. S. Gay, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: L. Flynn, D. Grespan a B. Stromsky, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2012/540/EU ze dne 20. prosince 2011 o státní podpoře C 25/08 (ex NN 23/08) – Reforma způsobu financování důchodů státních úředníků pracujících u společnosti France Télécom, kterou poskytla Francouzská republika ve prospěch společnosti France Télécom (Uř. věst. L 279, s. 1).

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               O návrhu Francouzské republiky na vstup do řízení jako vedlejší účastnice řízení není třeba rozhodnout.

               3)

               Association pour la défense de l’épargne et de l’actionnariat des salariés de France Télécom-Orange (ADEAS) ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

               4)

               Francouzská republika ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 79, 16.3.2013.


title: Spojené věci T-426/10 a T-575/10 a věc T-440/12: Usnesení Tribunálu ze dne 25. listopadu 2014 – Moreda-Riviere v. Komise („Žaloba na neplatnost – Hospodářská soutěž – Kartelové dohody – Evropský trh s předpínací ocelí – Určování cen, rozdělení trhu a výměna citlivých obchodních informací – Rozhodnutí, jímž se konstatuje porušení článku 101 SFEU – Rozhodnutí, kterým se mění původní rozhodnutí bez dopadu na výši pokut uložených žalobkyni – Nedostatek aktivní legitimace – Zjevná částečná nepřípustnost“)

text:
               2.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 73/30

      Usnesení Tribunálu ze dne 25. listopadu 2014 – Moreda-Riviere v. Komise
      (Spojené věci T-426/10 a T-575/10 a věc T-440/12) (1)

      („Žaloba na neplatnost - Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Evropský trh s předpínací ocelí - Určování cen, rozdělení trhu a výměna citlivých obchodních informací - Rozhodnutí, jímž se konstatuje porušení článku 101 SFEU - Rozhodnutí, kterým se mění původní rozhodnutí bez dopadu na výši pokut uložených žalobkyni - Nedostatek aktivní legitimace - Zjevná částečná nepřípustnost“)
      (2015/C 073/40)
      Jednací jazyk: španělština

         Účastníci řízení

         Žalobci: Moreda-Riviere Trefilerías, SA (Gijón, Španělsko) (zástupci: ve věcech T 426/10 a T 575/10, F. González Díaz a A. Tresandi Blanco a ve věci T 440/12, původně F. González Díaz a P. Herrero Prieto, poté F. González Díaz a A. Tresandi Blanco, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: F. Castillo de la Torre a V. Bottka, jakož i ve věci T-440/12, C. Urraca Caviedes, zmocněnci, ve věcech T-426/10 a T-440/12 za asistence L. Ortiz Blanca, advokáta)

         Předmět věci

      Návrh na zrušení a změnu rozhodnutí Komise C (2010) 4387 final ze dne 30. června 2010 v řízení podle článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/38344 – Předpínací ocel) ve věci kartelové dohody na evropském trhu s předpínací ocelí) změněného rozhodnutím Komise C (2010) 6676 final ze dne 30. září 2010 a rozhodnutím Komise C (2011) 2269 final ze dne 4. dubna 2011, jakož i dopisu generálního ředitele Komise pro otázky hospodářské soutěže COMP/G2/DVE/nvz/79465 ze dne 25. července 2012.

         Výrok

                  1)

                  Ve věci T-426/10 se návrhová žádání znějící na částečné zrušení rozhodnutí Komise C (2010) 6676 final ze dne 30. září 2010, kterým se mění rozhodnutí Komise C (2010) 4387 final ze dne 30. června 2010, v řízení článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o Evropském hospodářském prostoru (EHP) (věc COMP/38344 – Předpínací ocel) odmítají jako zjevně nepřípustná.

                  2)

                  Ve věci T-575/10 se žaloba odmítá jako zjevně nepřípustná.

                  3)

                  O zbývajících žalobních důvodech a návrhových žádání bude rozhodnuto později.

                  4)

                  Moreda-Riviere Trefilerías, SA se ukládá náhrada nákladů týkajících se žalobních důvodů a návrhových žádání směřujících proti rozhodnutí Komise C (2010) 6676 final ze dne 30. září 2010, kterým se mění rozhodnutí Komise C (2010) 4387 final ze dne 30. června 2010, v řízení článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o Evropském hospodářském prostoru (EHP) (věc COMP/38344 – Předpínací ocel) předložených ve věci T-426/10, jakož i nákladů řízení ve věci T-575/10.

         (1)  Úř. věst. C 317, 20.11.2010.


title: Věc T-41/07: Žaloba podaná dne 16. února 2007 – IPK International – World Tourism Marketing Consultants v. Komise

text:
               14.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/47

         Žaloba podaná dne 16. února 2007 – IPK International – World Tourism Marketing Consultants v. Komise
   (Věc T-41/07)
   (2007/C 82/99)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: IPK International – World Tourism Marketing Consultants GmbH (Mnichov, Německo) (zástupce: C. Pitschas, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               prohlásit za neplatné rozhodnutí Komise Evropských Společenství ze dne 4. prosince 2006 (K(2006)6452) o navrácení prostředků ve výši 318 000 eur, včetně úroků z prodlení;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně napadá rozhodnutí Komise (K(2006)6452) ze dne 4. prosince 2006, o navrácení prostředků, které žalobkyně získala na projekt ECODATA jako zálohu před zpětvzetím rozhodnutí o udělení zakázky. Toto rozhodnutí bylo přijato na základě článku 256 ES.
   Ke zrušení rozhodnutí o povolení příspěvku pro zřízení databáze pro ekologický cestovní ruch v Evropě došlo rozhodnutím Komise ze dne 13. května 2005 a toto rozhodnutí bylo žalobkyní napadeno u Soudu prvního stupně (viz věc T-297/05).
   Za účelem odůvodnění své žaloby žalobkyně uplatňuje, že napadené rozhodnutí je protiprávní. Zakládá se na protiprávním rozhodnutí o zrušení, a nezbytně tedy sdílí protiprávnost tohoto rozhodnutí. Kromě toho se jedná o jednostranný právní akt, přestože právní nárok uplatněný tímto rozhodnutím má smluvní povahu, a je možné se ho tedy domáhat pouze prostřednictvím civilní žaloby před příslušnými vnitrostátními soudy členského státu.


title: Věc F-78/09: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 22. června 2010 — Marcuccio v. Komise ( „Veřejná služba — Úředníci — Žaloba na náhradu škody — Náhrada nákladů — Námitka nevyčerpání jiných opravných prostředků — Zjevná nepřípustnost“ )

text:
               28.8.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 234/58

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 22. června 2010 — Marcuccio v. Komise
   (Věc F-78/09) (1)

   (Veřejná služba - Úředníci - Žaloba na náhradu škody - Náhrada nákladů - Námitka nevyčerpání jiných opravných prostředků - Zjevná nepřípustnost)
   2010/C 234/106
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Luigi Marcuccio (Tricase, Itálie) (zástupce: G. Cipressa, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Currall a C. Berardis-Kayser, zmocněnci)

      Předmět věci

   Jednak návrh na zrušení rozhodnutí Komise, kterým se zamítá žádost žalobce o obdržení náhrady nákladů, které vynaložil ve věci T-18/04 a která byla žalované uložena rozsudkem ze dne 10. června 2008. Krom toho návrh na náhradu utrpěné újmy.

      Výrok usnesení

               1)

               Žaloba L. Marcuccia se odmítá jako zjevně nepřípustná.

               2)

               Každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 312, 19.12.2009, s. 43.


title: Věc T-235/11: Žaloba podaná dne 29. dubna 2011 — Španělsko v. Komise

text:
               25.6.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 186/30

         Žaloba podaná dne 29. dubna 2011 — Španělsko v. Komise
   (Věc T-235/11)
   2011/C 186/56
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Španělské království (zástupce: M. Muñoz Pérez)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise K(2011) 1023 v konečném znění ze dne 18. února 2011, kterým se snižuje podpora přidělená Fondem soudržnosti těmto fázím projektů:
               „Dodávka a montáž drážního tělesa na vysokorychlostní trati (Línea de Alta Velocidad) Madrid–Zaragoza–Barcelona–Francouzská hranice. Úsek Madrid-Lleida“ (CCI č. 1999.ES.16.CPT.001);
               „Vysokorychlostní železniční trať (Línea de Alta Velocidad ferroviaria) Madrid-Barcelona. Úsek Lleida–Martorell (Plataforma, 1a fase)“ (CCI č. 2000.ES.16.C.PT.001);
               „Vysokorychlostní trať (Línea de Alta Velocidad) Madrid–Zaragoza–Barcelona–Francouzská hranice. Přístupové cesty do Zaragozy“ (CCI č. 2000.ES.16.C.PT.003);
               „Vysokorychlostní trať (Línea de Alta Velocidad) Madrid–Zaragoza–Barcelona–Francouzská hranice. Úsek Lleida–Martorell. Podúsek X-A (Olérdola — Avinyonet del Penedés“ (CCI č. 2001.ES.16.C.PT.007) a
               „Nový železniční vysokorychlostní přístup k východnímu pobřeží (Nuevo acceso ferroviario de Alta Velocidad a Levante). Podúsek La Gineta–Albacete (Plataforma)“ (CCI č. 2004.ES.16.C.PT.014);

               —

               podpůrně, pokud jde o korekce uplatněné na změny výslovně uvedené v odstavcích této žaloby, toto rozhodnutí částečně zrušil v rozsahu, v němž jsou korekce sníženy na částku 27 047 647,00 eur;

               —

               v každém případě uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu své žaloby předkládá žalobce tři žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod vychází z porušení čl. H odst. 2 přílohy II nařízení Rady (ES) č. 1164/94 ze dne 16. května 1994 o zřízení Fondu soudržnosti (Úř. věst. L 130, s. 1; Zvl. vyd. 14/01, s. 9), neboť Komise své rozhodnutí přijala bez dodržení tříměsíční lhůty od jednání.

               2)

               Druhý žalobní důvod vychází v případě zakázek na dodávky z porušení čl. 20 odst. 2 písm. e) směrnice Rady 93/38/EHS ze dne 14. června 1993 o koordinaci postupů při zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a telekomunikací (Úř. věst. L 199, s. 84; Zvl. vyd. 06/02, s. 194), a v případě zakázek na stavební práce a zakázek na služby, u kterých byly provedeny korekce, z porušení článku 20 odst. 2 písm. f) téhož předpisu, neboť Komise nesprávně uplatnila uvedené ustanovení v rozsahu, v němž je veřejná zakázka na doplňující služby operací odlišnou od změny probíhající veřejné zakázky stanovené španělskou právní úpravou o zadávání veřejných zakázek, takže daná změna nespadá do působnosti uvedené směrnice.

               3)

               Třetí žalobní důvod, který je vůči předchozímu žalobnímu důvodu podpůrný a je uveden výlučně pro případ zakázek na stavební práce a zakázek na služby, u kterých byly provedeny korekce, vychází z porušení čl. 20 odst. 2 písm. f) směrnice 93/38, neboť byly splněny veškeré podmínky umožňující španělským orgánům zadat na základě neveřejného postupu veřejnou zakázku na dodatečné práce provedené v pěti fázích projektu dotčených korekcí.


title: Věc F-96/11: Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 2. února 2012 — Makaronidis v. Komise

text:
               28.4.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 126/28

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 2. února 2012 — Makaronidis v. Komise
   (Věc F-96/11) (1)

   2012/C 126/55
   Jednací jazyk: řečtina
   Předseda prvního senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Neoznámeno v Úředním věstníku.


title: Věc C-362/08 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 7. srpna 2008 Internationaler Hilfsfonds eV proti rozsudku Soudu prvního stupně (pátého senátu) vydanému dne 5. června 2008 ve věci T-141/05, Internationaler Hilfsfonds e.V. v. Komise Evropských společenství

text:
               25.10.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 272/11

         Kasační opravný prostředek podaný dne 7. srpna 2008 Internationaler Hilfsfonds eV proti rozsudku Soudu prvního stupně (pátého senátu) vydanému dne 5. června 2008 ve věci T-141/05, Internationaler Hilfsfonds e.V. v. Komise Evropských společenství
   (Věc C-362/08 P)
   (2008/C 272/20)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Internationaler Hilfsfonds eV (zástupce: H. Kaltenecker, advokát)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozsudek Soudu ze dne 5. června 2008,

               —

               vydat konečné rozhodnutí ve věci a prohlásit napadené opatření Komise ze dne 14. února 2005 za neplatné (článek 54 statutu Soudního dvora),

               —

               podpůrně vrátit věc Soudu k novému projednání,

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení a nákladů vzniklých navrhovateli.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Soud prvního stupně zamítl žalobu na neplatnost podanou navrhovatelem proti rozhodnutí Komise odepřít navrhovateli přístup k některým dokumentům týkajícím se smlouvy LIEN 97-2011 o spolufinancovaní programu lékařské pomoci organizovaného v Kazachstánu jako nepřípustnou s tímto odůvodněním: žaloba směřuje proti opatření, které pouze potvrdilo dřívější pravomocné rozhodnutí, a pro případ, že by napadené opatření nebylo pouze potvrzujícím opatřením, ani tak je nelze považovat za rozhodnutí, které může být napadnuto žalobou ve smyslu nařízení č. 1049/2001.
   Rozsudek údajně jak z právního hlediska, tak i pokud jde o posouzení skutkových okolností vykazuje značné nedostatky.
   Zaprvé Soud údajně, pokud jde o kvalifikování napadeného opatření, nezohlednil, že rozhodnutí Komise, které byla navrhovateli zasláno dříve jako odpověď na potvrzující žádost ve smyslu čl. 7 odst. 2 nařízení č. 1049/2001 muselo být považováno za neplatné, jelikož nebylo vyhotoveno generálním tajemníkem Komise a neobsahuje odůvodnění ani právní poučení. Jelikož v důsledku toho jde o právně neúčinnou odpověď, nemůže být tento dopis předmětem žaloby na neplatnost. Proto podle navrhovatele může být pouze napadené opatření, to znamená odpověď Komise na novou žádost navrhovatele, považováno za konečné rozhodnutí, jemuž, na rozdíl od názoru Soudu, skutečně předcházelo nové a úplné přezkoumání situace Komisí. Napadené opatření tedy vůbec nemůže být „pouze potvrzujícím opatřením“, protože potvrzení něčeho, co z právního hlediska neexistuje, je nesmysl. Naneštěstí však Soud údajně neprovedl přezkum právní platnosti dřívějšího rozhodnutí Komise, což vedlo k nesprávnému kvalifikování napadeného opatření Komise.
   Zadruhé tvrzení Soudu, že napadené opatření je odpovědí na první žádost ve smyslu nařízení č. 1049/2001 a proto nemůže být považováno za rozhodnutí napadnutelné žalobou, podle navrhovatele vychází z nesprávného výkladu čl. 7 odst. 2 nařízení č. 1049/2001. Soud údajně přehlédl, že toto ustanovení sice podání potvrzující žádosti umožňuje, nutně ho však nevyžaduje. Z tohoto hlediska a s ohledem na odmítavý postoj Komise během celé fáze před zahájením řízení, navrhovatel již údajně nebyl povinen takovou žádost podat. Navrhovatel údajně v průběhu řízení navrhl zapsat do protokolu z jednání jeho poukázání na povahu tohoto ustanovení, jelikož protokol byl v tomto ohledu neúplný. Zamítnutím návrhu na opravu protokolu se podle navrhovatele Soud dopustil rovněž procesněprávního pochybení.


title: Věc C-110/11: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 17. května 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden — Nizozemsko) — Minister van Financiën v. G. in 't Veld

text:
               6.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 232/23

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 17. května 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden — Nizozemsko) — Minister van Financiën v. G. in 't Veld
   (Věc C-110/11) (1)

   2011/C 232/40
   Jednací jazyk: nizozemština
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 160, 28.5.2011.


title: Věc T-477/04: Žaloba podaná dne 14. prosince 2004 Aktieselskabet af 21. November 2001 proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

text:
               19.3.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 69/21

         Žaloba podaná dne 14. prosince 2004 Aktieselskabet af 21. November 2001 proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)
   (Věc T-477/04)
   (2005/C 69/38)
   Jazyk, v němž byla žaloba sepsána: angličtina
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 14. prosince 2004 žaloba podaná proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) Aktieselskabet af 21. November 2001, se sídlem v Brande (Dánsko), zastoupenou C. Barrettem Christiansenem, advokátem.
   TDK Kabushiki Kaisha (TDK Corporation), se sídlem v Tokiu (Japonsko) byla rovněž účastníkem řízení před odvolacím senátem.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí R 364/2003-1 ze dne 7. října 2004 prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu;

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

               Přihlašovatel ochranné známky Společenství:

               Žalobkyně

               Dotčená ochranná známka Společenství:

               Slovní známka TDK pro výrobky třídy 25 (oblečení, obuv, pokrývka hlavy) – návrh č. 1214675

               Majitel ochranné známky nebo označení, namítaných v námitkovém řízení:

               TDK Kabushiki Kaisha

               Namítaná ochranná známka nebo označení:

               Národní slovní a obrazová známka TDK pro výrobky třídy 9 (nahrávací zařízení atd.) a slovní a obrazová známka TDK pro výrobky třídy 9 (nahrávací zařízení atd.) Společenství

               Rozhodnutí námitkového oddělení:

               Zápis zamítnut

               Rozhodnutí odvolacího senátu:

               Odvolání zamítnuto

               Dovolávané žalobní důvody:

               Čl. 8 odst. 5 nařízení Rady č. 40/94 se v tomto případě nepoužije


title: Věc F-5/11: Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 19. září 2011 — Mariën v. Komise

text:
               12.5.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/40

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 19. září 2011 — Mariën v. Komise
   (Věc F-5/11) (1)

   2012/C 138/101
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda druhého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 139, 7.5.2011, s. 30.


title: Věc C-515/13: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 26. února 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Østre Landsret – Dánsko) – Ingeniørforeningen i Danmark, jednající jménem Poula Landina v. Tekniq, jednající jménem ENCO A/S – VVS „Řízení o předběžné otázce — Sociální politika — Směrnice 2000/78/ES — Rovné zacházení v zaměstnání a povolání — Článek 2 odst. 1 a odst. 2 písm. a) — Článek 6 odst. 1 — Rozdílné zacházení na základě věku — Vnitrostátní právní úprava, která stanoví, že odstupné v případě propuštění nebude vypláceno zaměstnancům, kteří mají ke dni svého propuštění nárok na starobní důchod dle obecného režimu“

text:
               27.4.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/11

         Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 26. února 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Østre Landsret – Dánsko) – Ingeniørforeningen i Danmark, jednající jménem Poula Landina v. Tekniq, jednající jménem ENCO A/S – VVS
   (Věc C-515/13) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Sociální politika - Směrnice 2000/78/ES - Rovné zacházení v zaměstnání a povolání - Článek 2 odst. 1 a odst. 2 písm. a) - Článek 6 odst. 1 - Rozdílné zacházení na základě věku - Vnitrostátní právní úprava, která stanoví, že odstupné v případě propuštění nebude vypláceno zaměstnancům, kteří mají ke dni svého propuštění nárok na starobní důchod dle obecného režimu“)
   (2015/C 138/13)
   Jednací jazyk: dánština

      Předkládající soud

   Østre Landsret

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Ingeniørforeningen i Danmark, jednající jménem Poula Landina

      Žalovaný: Tekniq, jednající jménem ENCO A/S – VVS

      Výrok

   Článek 2 odst. 1 a odst. 2 písm. a) a čl. 6 odst. 1 směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání, musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je právní úprava dotčená v původním řízení, která stanoví, že zaměstnavatel při propuštění zaměstnance, který byl nepřetržitě zaměstnán stejným podnikem po dobu 12, 15 nebo 18 let, musí při propuštění tohoto zaměstnance zaplatit odstupné odpovídající jednomu, dvěma nebo třem měsíčním platům, ale toto odstupné není vypláceno, pokud má uvedený zaměstnanec při svém propuštění nárok na důchod dle obecného režimu, jestliže je tato právní úprava zaprvé objektivně a rozumně odůvodněná legitimním cílem politiky zaměstnanosti a trhu práce a zadruhé představuje přiměřený a nezbytný prostředek k dosažení tohoto cíle. Je věcí předkládajícího soudu, aby ověřil, že tomu tak je.

      (1)  Úř. věst. C 359, 7.12.2013.


title: Věc C-16/09: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 14. října 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzhof — Německo) — Gudrun Schwemmer v. Agentur für Arbeit Villingen-Schwenningen — Familienkasse ( Sociální zabezpečení — Nařízení (EHS) č. 1408/71 a č. 574/72 — Rodinné dávky — Pravidla o vyloučení souběhu — Článek 76 odst. 2 nařízení č. 1408/71 — Článek 10 odst. 1 písm. a) nařízení č. 574/72 — Děti, které bydlí v členském státě s matkou, jež v něm splňuje podmínky pro vyplácení rodinných dávek, a jejichž otec, který pracuje ve Švýcarsku a a priori splňuje podmínky pro vyplácení rodinných dávek stejného druhu podle švýcarských právních předpisů, nepodal žádost o přiznání těchto dávek )

text:
               18.12.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 346/8

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 14. října 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzhof — Německo) — Gudrun Schwemmer v. Agentur für Arbeit Villingen-Schwenningen — Familienkasse
   (Věc C-16/09) (1)

   (Sociální zabezpečení - Nařízení (EHS) č. 1408/71 a č. 574/72 - Rodinné dávky - Pravidla o vyloučení souběhu - Článek 76 odst. 2 nařízení č. 1408/71 - Článek 10 odst. 1 písm. a) nařízení č. 574/72 - Děti, které bydlí v členském státě s matkou, jež v něm splňuje podmínky pro vyplácení rodinných dávek, a jejichž otec, který pracuje ve Švýcarsku a a priori splňuje podmínky pro vyplácení rodinných dávek stejného druhu podle švýcarských právních předpisů, nepodal žádost o přiznání těchto dávek)
   2010/C 346/13
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesfinanzhof

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Gudrun Schwemmer

      Žalovaný: Agentur für Arbeit Villingen-Schwenningen — Familienkasse

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Bundesfinanzhof — Výklad čl. 76 odst. 2 nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, osoby samostatně výdělečné činné a jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství (Úř. věst. L 149, s. 2; Zvl. vyd. 05/01, s. 35) a čl. 10 odst. 1 písm. a) nařízení Rady (EHS) č. 574/72 ze dne 21. března 1972, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 1408/71 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, osoby samostatně výdělečné činné a jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství (Úř. věst. L 74, s. 1; Zvl. vyd. 05/01, s. 83) v pozměněném znění — Určení státu, který je povinen poskytovat rodinné dávky — Pravidla, která mají zabránit kumulaci dávek — Děti, jejichž matka má v členském státě, ve kterém děti s matkou bydlí, nárok na rodinné přídavky, a jejichž otec, který bydlí ve Švýcarsku a má podle švýcarského práva nárok na rodinné přídavky stejného druhu, a záměrně o ně nepožádal, aby tím uškodil rozvedené manželce — Kindergeld

      Výrok

   Článek 76 nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, osoby samostatně výdělečně činné a jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství a článek 10 nařízení Rady (EHS) č. 574/72 ze dne 21. března 1972, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení č. 1408/71, změněné a aktualizované nařízením Rady (ES) č. 118/97 ze dne 2. prosince 1996, ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 647/2005 ze dne 13. dubna 2005, musí být vykládány v tom smyslu, že nárok na dávky z titulu právních předpisů členského státu, ve kterém jeden z rodičů bydlí s dětmi, v jejichž prospěch jsou takové dávky vypláceny, jenž není podmíněn pojištěním, zaměstnáním nebo samostatnou výdělečnou činností, nemůže být zčásti pozastaven v takové situaci, jako je situace v původním řízení, v níž by bývalý manžel, druhý rodič dotyčných dětí, v zásadě měl nárok na rodinné dávky z titulu právních předpisů státu, ve kterém vykonává zaměstnání, buď pouze podle právních předpisů tohoto státu, nebo na základě článku 73 uvedeného nařízení č. 1408/71, ale ve skutečnosti takové dávky nepobírá z důvodu, že o ně nepožádal.

      (1)  Úř. věst. C 90, 18.4.2009.


title: Věc C-376/12: Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 17. října 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio — Itálie) — Sky Italia Srl v. Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Commissione di Garanzia dell’Attuazione della Legge sullo Sciopero nei Servizi Pubblici Essenziali ( „Sítě a služby elektronických komunikací — Směrnice 2002/20/ES — Článek 12 — Správní poplatky uložené podnikům dotčeného odvětví — Vnitrostátní právní úprava ukládající operátorům elektronických komunikací platbu poplatku určeného na pokrytí nákladů na fungování vnitrostátních regulačních orgánů“ )

text:
               21.12.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 377/2

         Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 17. října 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio — Itálie) — Sky Italia Srl v. Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Commissione di Garanzia dell’Attuazione della Legge sullo Sciopero nei Servizi Pubblici Essenziali
   (Věc C-376/12) (1)

   (Sítě a služby elektronických komunikací - Směrnice 2002/20/ES - Článek 12 - Správní poplatky uložené podnikům dotčeného odvětví - Vnitrostátní právní úprava ukládající operátorům elektronických komunikací platbu poplatku určeného na pokrytí nákladů na fungování vnitrostátních regulačních orgánů)
   2013/C 377/03
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Sky Italia Srl

      Žalovaný: Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Commissione di Garanzia dell’Attuazione della Legge sullo Sciopero nei Servizi Pubblici Essenziali

      Za přítomnosti: Television Broadcasting System SpA, Wind Telecomunicazioni SpA

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio — Výklad článku 12 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/20/ES ze dne 7. března 2002 o oprávnění pro sítě a služby elektronických komunikací (autorizační směrnice) (Úř. věst. L 108, s. 21; Zvl. vyd. 13/29, s. 337) — Správní poplatky uložené podnikům — Právní úprava, která stanoví, že všechny náklady vnitrostátních regulačních orgánů, které nejsou financovány státem, jsou rozděleny mezi podniky dotčeného odvětví na základě příjmů dosažených těmito podniky z prodeje relevantního zboží nebo poskytování relevantních služeb

      Výrok

   Článek 12 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/20/ES ze dne 7. března 2002 o oprávnění pro sítě a služby elektronických komunikací (autorizační směrnice) musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání takové právní úpravě členského státu, jako je právní úprava dotčená v původním řízení, na jejímž základě jsou podniky poskytující služby nebo zajišťující síť elektronických komunikací povinny platit poplatek určený na uhrazení veškerých nákladů vzniklých vnitrostátnímu regulačnímu orgánu, které nejsou financovány státem, jehož výše je určována v závislosti na příjmech dosažených těmito podniky, pod podmínkou, že tento poplatek je určen výhradně k pokrytí výdajů souvisejících s činnostmi uvedenými v odstavci 1 písm. a) tohoto ustanovení, že veškeré příjmy dosažené na základě výběru uvedeného poplatku nepřekročí náklady související s těmito činnostmi a že tento poplatek je mezi podniky rozložen objektivním, průhledným a přiměřeným způsobem, ověření čehož spočívá na předkládajícím soudu.

      (1)  Úř. věst. C 311, 13.10.2012.


title: Věc T-386/06: Rozsudek Tribunálu ze dne 24. března 2011 — Pegler v. Komise ( „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Odvětví měděných spojovacích tvarovek a spojovacích tvarovek ze slitin mědi — Rozhodnutí konstatující porušení článku 81 ES — Přičitatelnost protiprávního jednání — Pokuty — Odrazující účinek“ )

text:
               14.5.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 145/23

         Rozsudek Tribunálu ze dne 24. března 2011 — Pegler v. Komise
   (Věc T-386/06) (1)

   (Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Odvětví měděných spojovacích tvarovek a spojovacích tvarovek ze slitin mědi - Rozhodnutí konstatující porušení článku 81 ES - Přičitatelnost protiprávního jednání - Pokuty - Odrazující účinek)
   2011/C 145/35
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Pegler Ltd (Doncaster, Spojené království) (zástupci: R. Thompson, QC, a A. Collinson, solicitor)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Nijenhuis a V. Bottka, zmocněnci, ve spolupráci s S. Kinsellou a K. Dalym, solicitors)

      Předmět věci

   Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise K(2006) 4180 ze dne 20. září 2006 v řízení podle článku 81 (ES) a článku 53 Dohody o EHP (Věc COMP/F-1/38.121 — Spojovací tvarovky), jakož i, podpůrně, návrh na snížení částky pokuty uložené tímto rozhodnutím žalobkyni.

      Výrok rozsudku

               1)

               Článek 1 rozhodnutí Komise K(2006) 4180 ze dne 20. září 2006 v řízení podle článku 81 (ES) a článku 53 Dohody o EHP (Věc COMP/F-1/38.121 — Spojovací tvarovky) se zrušuje v rozsahu, v němž konstatuje, že Pegler Ltd se podílela na protiprávním jednání v období od 31. prosince 1988 do 29. října 1993.

               2)

               Výše pokuty uložené společně a nerozdílně společnosti Pegler v čl. 2 písm. h) rozhodnutí K(2006) 4180 se stanoví na 3,4 miliony eur.

               3)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               4)

               Každá z účastnic řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 20, 27.1.2007.


title: Věc C-455/16 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 12. srpna 2016 Moreda-Riviere Trefilerías, S.A., proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 2. června 2016 ve spojených věcech T-426/10 až T-429/10 a T-438/12 až T-441/12, Moreda-Riviere Trefilerías a další v. Komise

text:
               24.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 392/13

         Kasační opravný prostředek podaný dne 12. srpna 2016 Moreda-Riviere Trefilerías, S.A., proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 2. června 2016 ve spojených věcech T-426/10 až T-429/10 a T-438/12 až T-441/12, Moreda-Riviere Trefilerías a další v. Komise
   (Věc C-455/16 P)
   (2016/C 392/17)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Moreda-Riviere Trefilerías, S.A. (zástupci: F. González Díaz, A. Tresandi Blanco, V. Romero Algarra, abogados)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka) navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozsudek Tribunálu ze dne 2. června 2016 ve spojených věcech T-438/12 až T-441/12, a zejména ve věci T-440/12, Moreda–Riviere Trefilerías, S.A., v. Evropská komise;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů tohoto řízení i řízení před Tribunálem.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

               1.

               Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když žalobní důvod týkající se porušení práva navrhovatelky na obhajobu prohlásil za nepřípustný.

               2.

               Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když při posuzování druhé žádosti o uznání platební neschopnosti, potažmo přípustnosti žaloby, uplatnil nesprávný právní základ.

               3.

               Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení při posuzování důkazů, respektive zjevného zkreslení důkazů, porušení povinnost provést soudní přezkum v plné jurisdikci, porušení práva na účinnou soudní ochranu a nedostatku odůvodnění.


title: Věc T-123/17 R: Usnesení místopředsedy Tribunálu ze dne 10. dubna 2017 – Exaa Abwicklungsstelle für Energieprodukte v. ACER „Předběžné opatření — Energetika — Rozhodnutí ACER zamítající návrh na vstup do řízení ve věci A – 001 – 2017 (v konsolidovaném znění) — Návrh na odklad vykonatelnosti — Neexistence naléhavosti“

text:
               19.6.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 195/29

         Usnesení místopředsedy Tribunálu ze dne 10. dubna 2017 – Exaa Abwicklungsstelle für Energieprodukte v. ACER
   (Věc T-123/17 R)
   („Předběžné opatření - Energetika - Rozhodnutí ACER zamítající návrh na vstup do řízení ve věci A – 001 – 2017 (v konsolidovaném znění) - Návrh na odklad vykonatelnosti - Neexistence naléhavosti“)
   (2017/C 195/41)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Exaa Abwicklungsstelle für Energieprodukte AG (Vídeň, Rakousko) (zástupce: B. Rajal, advokát)

      Žalovaná: Agentura pro spolupráci energetických regulačních orgánů (ACER) (zástupci: P. Martinet a E. Tremmel, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na základě článků 278 a 279 SFEU směřující k odkladu vykonatelnosti rozhodnutí ACER ze dne 17. února 2017, kterým se zamítá návrh na vstup žalobkyně jako vedlejšího účastníka do řízení ve věci A-001-2017 (v konsolidovaném znění).

      Výrok

               1)

               Návrh na vydání předběžného opatření se zamítá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc C-109/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhof (Německo) dne 6. března 2014 – Finanzamt Hamburg-Mitte v. Marenave Schiffahrts AG

text:
               26.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 159/13

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhof (Německo) dne 6. března 2014 – Finanzamt Hamburg-Mitte v. Marenave Schiffahrts AG
   (Věc C-109/14)
   2014/C 159/17
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesfinanzhof

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Finanzamt Hamburg-Mitte

      Žalovaná: Marenave Schiffahrts AG

      Předběžné otázky

               1)

               Podle jaké metody výpočtu je třeba vypočítat (částečný) odpočet daně holdingové společnosti z plnění na vstupu v souvislosti se e zvýšením kapitálu za účelem získání podílů v dceřiných společnostech, pokud holdingová společnost později (jak bylo od počátku zamýšleno) poskytuje těmto společnostem různé služby podléhající dani?

               2)

               Brání ustanovení o sloučení více osob do jedné osoby povinné k dani v čl. 4 odst. 4 druhém pododstavci šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu (1) vnitrostátní právní úpravě, podle které (zaprvé) může být začleněna do podniku jiné osoby povinné k dani (tzv. „daňový subjekt“) pouze právnická osoba – nikoli však osobní společnost – a která (zadruhé) předpokládá, že tato právnická osoba je finančně, hospodářsky a organizačně (ve smyslu vztahu nadřazenosti a podřazenosti) „začleněna do podniku daňového subjektu“)?

               3)

               V případě kladné odpovědi na předcházející otázku: Může se osoba povinná k dani odvolávat přímo na čl. 4 odst. 4 druhý pododstavec šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu?

      (1)  Úř. věst. L 145, s. 1.


title: Věc C-152/03: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne  21. února 2006  (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzhof) — Hans-Jürgen Ritter-Coulais, Monique Ritter-Coulais v. Finanzamt Germersheim (Daňové právní předpisy — Daň z příjmů — Článek 48 Smlouvy o EHS (později článek 48 Smlouvy o ES, nyní po změně článek 39 ES) — Vnitrostátní právní úprava omezující zohlednění ztrát příjmů z pronájmu u nemovitostí nacházejících se na území jiného členského státu)

text:
               3.6.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 131/2

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 21. února 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzhof) — Hans-Jürgen Ritter-Coulais, Monique Ritter-Coulais v. Finanzamt Germersheim
   (Věc C-152/03) (1)

   (Daňové právní předpisy - Daň z příjmů - Článek 48 Smlouvy o EHS (později článek 48 Smlouvy o ES, nyní po změně článek 39 ES) - Vnitrostátní právní úprava omezující zohlednění ztrát příjmů z pronájmu u nemovitostí nacházejících se na území jiného členského státu)
   (2006/C 131/03)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Bundesfinanzhof
   Účastníci původního řízení

      Žalobci: Hans-Jürgen Ritter-Coulais, Monique Ritter-Coulais

      Žalovaná: Finanzamt Germersheim
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Bundesfinanzhof – Výklad článků 43 a 56 ES – Vnitrostátní právní úprava v oblasti daně z příjmu fyzických osob omezující možnost odečíst ztráty příjmů z pronájmu nemovitého majetku nebo použít na tyto ztráty klauzuli záporné progresivity pouze na ztráty týkající se nemovitostí nacházejících se na území členského státu
   Výrok
   Článek 48 Smlouvy o EHS (později článek 48 Smlouvy o ES, nyní po změně článek 39 ES) musí být vykládán tak, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je právní úprava dotčená v původním řízení, jež neumožňuje fyzickým osobám pobírajícím příjmy ze závislé činnosti v členském státě a podléhajícím v něm neomezené daňové povinnosti požadovat pro účely určení daňové sazby na uvedené příjmy v tomto státě zohlednění ztrát příjmů z pronájmu souvisejících s obytným domem, který osobně využívají pro své bytové potřeby a který se nachází v jiném členském státě, zatímco pokud jde o kladné příjmy z pronájmu takového domu, ty by vzaty v úvahu byly.

      (1)  Úř. věst. C 158, 5.7.2003.


               13.12.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/19

         Žádost o stanovisko Soudního dvora ESVO předložená soudem Hæstiréttur Íslands dne 8. května 2007 ve věci HOB vín ehf v. Faxaflóahafnir sf.
   (Věc E-6/07)
   (2007/C 301/11)
   Dopisem ze dne 8. května 2007, který podatelna soudu obdržela dne 21. května 2007, požádal Hæstiréttur Íslands (Nejvyšší soud Islandu) Soudní dvůr ESVO o stanovisko ve věci HOB vín ehf v. Faxaflóahafnir sf., týkající se následujících otázek:

               1.

               Vybírá-li společný podnik vlastněný několika obcemi poplatky spojené s dovozem alkoholických nápojů z jiných států EHP přes přístav v majetku tohoto společného podniku, vztahují se na tuto činnost články 10, 11 nebo 14 Dohody o EHP? Otázka je založena na předpokladu, že z právního hlediska provoz přístavu není veřejnou činností; výběr poplatků má právní základ a poplatky mají sloužit k uhrazení nákladů za poskytované služby a částečně též k uhrazení provozu přístavu.

               2.

               Je-li odpověď na první otázku, že některé z výše uvedených ustanovení Dohody o EHP platí, vylučuje toto ustanovení výběr poplatků uvedených v první otázce? Otázka je založena na předpokladu, že v souvislosti s dovozem alkoholických nápojů jsou ukládány vyšší poplatky než v souvislosti s dovozem nealkoholických nápojů, a dále, že na Island se alkoholické nápoje většinou dovážejí, mimo jiné z další států EHP.


title: Věc C-367/07: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Itálie) dne 2. srpna 2007 – Baxter SpA v. Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA) a další

text:
               20.10.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 247/15

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Itálie) dne 2. srpna 2007 – Baxter SpA v. Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA) a další
   (Věc C-367/07)
   (2007/C 247/19)
   Jednací jazyk: italština
   Předkládající soud
   Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Baxter SpA

      Žalovaný: Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA) a další
   Předběžné otázky

               1)

               Po ustanoveních článků 2 a 3 (1), které upravují vztah mezi veřejnými orgány členského státu a farmaceutickými podniky – v tom smyslu, že umožňují, aby cena léčivého přípravku nebo zvýšení jeho ceny bylo stanoveno na základě údajů poskytnutých prvně jmenovanými, avšak pouze v míře uznané příslušným orgánem, a tedy na základě jednání mezi samotnými podniky a orgány příslušnými ke kontrole farmaceutických výdajů – upravuje čl. 4 odst. 1 „zmrazení cen všech léčivých přípravků nebo určité kategorie léčivých přípravků“ a činí z něj obecný prostředek, který musí být pro účely jeho zachování nejméně jednou za rok ověřován, s odvoláním na makroekonomické podmínky existující v členském státě.
               Toto ustanovení poskytuje příslušným orgánům lhůtu 90 dnů pro přijetí rozhodnutí a stanoví, že tyto orgány musejí v této lhůtě oznámit případně provedená zvýšení nebo snížení cen.
               Tento soud se táže: Je třeba výklad tohoto ustanovení v části, která se týká „případně provedených snížení“, chápat tak, že kromě obecné nápravy tvořené zmrazením cen všech kategorií nebo některé zvláštní kategorie léčivých přípravků je umožněna i jiná obecná náprava, kterou představuje snížení cen všech kategorií a některé zvláštní kategorie léčivých přípravků, nebo je třeba výraz „případně provedená snížení“ vykládat tak, že se vztahuje výhradně na léčivé přípravky, na něž je již uplatněno zmrazení cen?

               2)

               Lze čl. 4 odst. 1 – v části, v níž ukládá příslušným orgánům členského státu ověřit v případě zmrazení cen nejméně jednou za rok, zda makroekonomické podmínky odůvodňují zachování zmrazení – vykládat tak, že, je-li odpověď na první otázku ta, že snížení cen je možné, může být toto opatření použito i vícekrát v průběhu jediného roku a opakovaně v průběhu mnoha let (od roku 2002 do roku 2010)?

               3)

               Je možné ve smyslu výše uvedeného článku 4 – ve světle preambule, která zdůrazňuje, že hlavním cílem opatření na kontrolu cen léčivých přípravků je „podpora veřejného zdraví zajištěním dostupnosti dostatečného zásobování léčivými přípravky za přiměřené ceny“ a nutnost vyhnout se „rozdílům v těchto opatřeních[, které] mohou brzdit nebo narušovat obchod s léčivými přípravky uvnitř Společenství“ – považovat přijetí opatření, která se odvolávají pouze na „odhadované“, a nikoli „zjištěné“ ekonomické hodnoty výdajů, za slučitelné s právní úpravou Společenství (otázka se týká obou případů)?

               4)

               Musejí být požadavky spojené s dodržováním horních hranic farmaceutických výdajů, které je každý členský stát oprávněn si stanovit, vázány právě na jediný farmaceutický výdaj, nebo lze mít za to, že možnost brát v úvahu i údaje týkající se jiných zdravotnických výdajů spadají do pravomoci členských států?

               5)

               Musejí být zásady průhlednosti a účasti dotyčných podniků na zmrazení nebo obecném snížení cen léčiv vyplývajícím ze směrnice vykládány tak, že je nezbytné vždy a za jakýchkoliv okolností stanovit možnost odchylky od stanovené ceny (čl. 4 odst. 2 směrnice) a konkrétní účast podniku žadatele, a následně povinnost správního orgánu odůvodnit případné odmítnutí?

      (1)  Směrnice Rady 89/105/EHS ze dne 21. prosince 1998 o průhlednosti opatření upravujících tvorbu cen u humánních léčivých přípravků a jejich začlenění do oblasti působnosti vnitrostátních systémů zdravotního pojištění (Úř. věst. L 40, s. 8).


title: Věc C-611/15 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 19. listopadu 2015 společností L'Oréal SA proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 23. září 2015 ve věci T-426/13, L'Oréal v. EUIPO

text:
               29.8.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 314/8

         Kasační opravný prostředek podaný dne 19. listopadu 2015 společností L'Oréal SA proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 23. září 2015 ve věci T-426/13, L'Oréal v. EUIPO
   (Věc C-611/15 P)
   (2016/C 314/11)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: L'Oréal SA (zástupkyně: H. Granado Carpenter a L. Polo Carreño, advokátky)

      Další účastníci řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví a Cosmética Cabinas, S.L.
   Soudní dvůr (devátý senát) odmítl usnesením ze dne 16. června 2016 kasační opravný prostředek a uložil společnosti L'Oréal, aby nesla vlastní náklady řízení.


title: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 14. září 2004 ve věci C-168/03: Komise Evropských společenství proti Španělskému království (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 89/655/EHS a 95/63/ES — Nesprávné provedení — Dodatečná lhůta k přizpůsobení)

text:
               6.11.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 273/8

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (druhého senátu)
   ze dne 14. září 2004
   ve věci C-168/03: Komise Evropských společenství proti Španělskému království (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 89/655/EHS a 95/63/ES - Nesprávné provedení - Dodatečná lhůta k přizpůsobení)
   (2004/C 273/15)
   Jednací jazyk: španělština
   Ve věci C-168/03, Komise Evropských společenství (zmocněnkyně: I. Martínez del Peral) proti Španělskému království (zmocněnkyně: L. Fragua Gadea), jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES, podaná dne 11. dubna 2003, Soudní dvůr (druhý senát), ve složení C. W. A. Timmermans, předseda senátu, J. N. Cunha Rodrigues, J.-P. Puissochet, R. Schintgen a N. Colneric (zpravodaj), soudci, generální advokátka: C. Stix-Hackl, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 14. září 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Španělské království tím, že stanovilo v odstavci 1 jediného přechodného ustanovení královského nařízení č. 1215/1997 ze dne 18. července 1997, které upravuje minimální požadavky na bezpečnost a zdraví pro používání pracovního zařízení zaměstnanci, dodatečnou lhůtu pro přizpůsobení pracovního zařízení, které bylo zaměstnancům dáno k dispozici v podniku nebo závodě již před 27. srpnem 1997, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 4 odst. 1 písm. b) směrnice Rady 89/655/EHS ze dne 30. listopadu 1989 o minimálních požadavcích na bezpečnost a ochranu zdraví pro používání pracovního zařízení zaměstnanci při práci (druhá samostatná směrnice ve smyslu čl. 16 odst. 1 směrnice 89/391/EHS), ve znění směrnice Rady 95/63/ES ze dne 5. prosince 1995.

               2)

               Španělskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 135, 7.6.2003.


title: Věc C-320/12: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 27. června 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Højesteret — Dánsko) — Malaysia Dairy Industries Pte. Ltd v. Ankenævnet for Patenter og Varemærker ( „Sbližování právních předpisů — Směrnice 2008/95/ES — Článek 4 odst. 4 písm. g) — Ochranné známky — Podmínky nabytí a udržení práva k ochranné známce — Zamítnutí zápisu nebo neplatnost — Pojem „nedostatek jednání v dobré víře“ přihlašovatele ochranné známky — Vědomí přihlašovatele ochranné známky o existenci zahraniční ochranné známky“ )

text:
               3.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 225/36

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 27. června 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Højesteret — Dánsko) — Malaysia Dairy Industries Pte. Ltd v. Ankenævnet for Patenter og Varemærker
   (Věc C-320/12) (1)

   (Sbližování právních předpisů - Směrnice 2008/95/ES - Článek 4 odst. 4 písm. g) - Ochranné známky - Podmínky nabytí a udržení práva k ochranné známce - Zamítnutí zápisu nebo neplatnost - Pojem „nedostatek jednání v dobré víře“ přihlašovatele ochranné známky - Vědomí přihlašovatele ochranné známky o existenci zahraniční ochranné známky)
   2013/C 225/62
   Jednací jazyk: dánština

      Předkládající soud

   Højesteret

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Malaysia Dairy Industries Pte. Ltd

      Žalovaný: Ankenævnet for Patenter og Varemærker

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Højesteret — Výklad čl. 4 odst. 4 písm. g) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/95/ES ze dne 22. října 2008, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách (Úř. věst. L 299, s. 25) — Zamítnutí zápisu ochranné známky nebo prohlášení ochranné známky za neplatnou — Pojem „nedostatek jednání v dobré víře“ — Přihlašovatel ochranné známky, který při podání přihlášky věděl nebo musel vědět o zahraniční ochranné známce — Zrušení zápisu plastové láhve na mléko jakožto ochranné známky z důvodu, že přihlašovatel v době podání přihlášky věděl o podobné starší ochranné známce používané v zahraničí konkurenční společností

      Výrok

               1)

               Článek 4 odst. 4 písm. g) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/95/ES ze dne 22. října 2008, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách, musí být vykládán v tom smyslu, že pojem „nedostatek jednání v dobré víře“ ve smyslu tohoto ustanovení je autonomním pojmem unijního práva, který musí být v Evropské unii vykládán jednotně.

               2)

               Článek 4 odst. 4 písm. g) směrnice 2008/95 musí být vykládán v tom smyslu, že k prokázání existence nedostatku dobré víry původce přihlášky ochranné známky ve smyslu uvedeného ustanovení je třeba zohlednit všechny relevantní faktory projednávaného případu, které existují v okamžiku podání přihlášky. Okolnost, že si je původce dotčené přihlášky při podání přihlášky vědom nebo si musí být vědom toho, že třetí osoba užívá v zahraničí ochrannou známku, kterou lze zaměnit s přihlašovanou ochrannou známkou, nepostačuje sama o sobě k prokázání existence nedostatku dobré víry původce uvedené přihlášky.

               3)

               Článek 4 odst. 4 písm. g) směrnice 2008/95 musí být vykládán v tom smyslu, že členským státům neumožňuje zavést režim zvláštní ochrany zahraničních ochranných známek odlišný od režimu upraveného tímto ustanovením, který by byl založen na tom, zda původce přihlášky ochranné známky věděl nebo měl vědět o zahraniční ochranné známce.

      (1)  Úř. věst. C 258, 25.8.2012.


title: Věc C-501/04: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 18. července 2007 – Komise Evropských společenství v. Španělské království (Nesplnění povinnosti státem — Přímé pojištění jiné než životní pojištění a přímé životní pojištění — Směrnice 92/49/EHS a 2002/83/ES — Převod portfolia — Možnost výpovědi — Přípustnost)

text:
               6.10.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 235/2

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 18. července 2007 – Komise Evropských společenství v. Španělské království
   (Věc C-501/04) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Přímé pojištění jiné než životní pojištění a přímé životní pojištění - Směrnice 92/49/EHS a 2002/83/ES - Převod portfolia - Možnost výpovědi - Přípustnost)
   (2007/C 235/03)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: E. Traversa a R. Vidal Puig, zmocněnci)

      Žalovaná: Španělské království (zástupce: J.M. Rodríguez Cárcamo, zmocněnec)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti – Neprovedení povinností vyplývajících z čl. 12 odst. 6 směrnice Rady 92/49/EHS ze dne 18. června 1992 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přímého pojištění jiného než životního a o změně směrnic 73/239/EHS a 88/357/EHS (třetí směrnice o neživotním pojištění) (Úř. věst. L 228, 11.8.1992, s. 1; Zvl. vyd. 06/01, s. 346) a čl. 14 odst. 5 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/83/ES ze dne 5. listopadu 2002 o životním pojištění (Úř. věst. L 345, 19.12.2002, s. 1; Zvl. vyd. 06/06, s. 3) – Vnitrostátní právní úprava, která je diskriminační vůči pojistitelům z jiných členských států.
   Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Komisi Evropských společenství se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 19, 22.1.2005.


title: Věc T-408/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. září 2016 – Globo Comunicação e Participações v. EUIPO (zvuková ochranná známka) „Ochranná známka Evropské unie — Přihláška zvukové ochranné známky — Absolutní důvod pro zamítnutí — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 — Povinnost uvést odůvodnění — Článek 75 nařízení č. 207/2009“

text:
               24.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 392/38

         Rozsudek Tribunálu ze dne 13. září 2016 – Globo Comunicação e Participações v. EUIPO (zvuková ochranná známka)
   (Věc T-408/15) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška zvukové ochranné známky - Absolutní důvod pro zamítnutí - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Povinnost uvést odůvodnění - Článek 75 nařízení č. 207/2009“)
   (2016/C 392/48)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Globo Comunicação e Participações S/A (Rio de Janeiro, Brazílie) (zástupci: E. Gaspar a M.-E. De Moro-Giafferri, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 18. května 2015 (věc R 2945/2014-5), týkajícímu se přihlášky zvukové ochranné známky jako ochranné známky Evropské unie.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Globo Comunicação e Participações S/A se uklád náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 320, 28.9.2015.


title: Věc T-265/10: Žaloba podaná dne 16. června 2010 — Španělsko v. Komise

text:
               14.8.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 221/53

         Žaloba podaná dne 16. června 2010 — Španělsko v. Komise
   (Věc T-265/10)
   ()
   2010/C 221/85
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Španělské království (zástupce: Nuria Díaz Abad, abogado del Estado)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhové žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí Evropské komise ze dne 15. dubna 2010, kterým bylo přerušeno zpracování žádosti o průběžnou platbu podané Španělskem dne 11. prosince 2009 z důvodů uvedených v bodě I právního odůvodnění žaloby;

               —

               přiznat nárok na úroky vůči Evropské komisi z titulu prodlení se skutečným vyplacením požadovaných průběžných plateb, které byly neoprávněně pozastaveny;

               —

               uložit žalovanému orgánu náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Tato žaloba směřuje proti rozhodnutí Komise přerušit běh lhůty pro vyplacení průběžné platby, o kterou požádalo Španělsko dne 11. prosince 2009. Tato žádost o průběžnou platbu, která dosahuje výše 27 754 408,38 eur, se vztahuje k operačnímu programu podpory Společenství Evropského sociálního fondu v rámci cíle konvergence v autonomní oblasti Galicie (CCI 2007ES051PO004).
   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou tytéž jako ve věci T-263/10, Španělsko v. Komise.


title: Věc T-217/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 29. dubna 2015 – Staelen v. Veřejný ochránce práv „Mimosmluvní odpovědnost — Vyřízení stížnosti, která se týká vedení seznamu vhodných kandidátů v otevřeném výběrovém řízení, veřejným ochráncem práv — Vyšetřovací pravomoci — Povinnost postupovat s řádnou péčí — Ztráta příležitosti — Nemajetková újma“

text:
               15.6.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 198/27

         Rozsudek Tribunálu ze dne 29. dubna 2015 – Staelen v. Veřejný ochránce práv
   (Věc T-217/11) (1)

   („Mimosmluvní odpovědnost - Vyřízení stížnosti, která se týká vedení seznamu vhodných kandidátů v otevřeném výběrovém řízení, veřejným ochráncem práv - Vyšetřovací pravomoci - Povinnost postupovat s řádnou péčí - Ztráta příležitosti - Nemajetková újma“)
   (2015/C 198/35)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Claire Staelen (Bridel, Lucembursko) (zástupci: původně L. Levi, M. Vandenbussche a A. Blot, poté F. Wies a A. Hertzog a nakonec V. Olona, advokáti)

      Žalovaný: Evropský veřejný ochránce práv (zástupci: G. Grill, zmocněnec, ve spolupráci s D. Waelbroeckem a A. Duronem, advokáty)

      Předmět věci

   Žaloba na náhradu škody, která žalobkyni údajně vznikla v důsledku postoje Evropského veřejného ochránce práv při vyřizování její stížnosti týkající špatného vedení seznamu vhodných kandidátů v otevřeném výběrovém řízení EUR/A/151/98, na kterém byla žalobkyně uvedena jako úspěšný kandidát.

      Výrok rozsudku

               1)

               Evropskému veřejnému ochránci práv se ukládá, aby Claire Staelen zaplatil náhradu škody ve výši 7  000 eur.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Veřejný ochránce práv ponese polovinu vlastních nákladů řízení a nahradí polovinu nákladů řízení vynaložených C. Staelen.

               4)

               Claire Staelen ponese polovinu vlastních nákladů řízení a nahradí polovinu nákladů řízení vynaložených veřejným ochráncem práv.

      (1)  Úř. věst. C 204, 9.7.2011.


title: Věc C-183/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Supremo Tribunal Administrativo (Portugalsko) dne 12. dubna 2013 — Fazenda Pública v. Banco Mais SA

text:
               29.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 189/4

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Supremo Tribunal Administrativo (Portugalsko) dne 12. dubna 2013 — Fazenda Pública v. Banco Mais SA
   (Věc C-183/13)
   2013/C 189/07
   Jednací jazyk: portugalština

      Předkládající soud

   Supremo Tribunal Administrativo

      Účastníci původního řízení

      Účastnice řízení podávající opravný prostředek (navrhovatelka): Fazenda Pública

      Žalobkyně v prvním stupni: Banco Mais SA

      Předběžná otázka

   Má být v případě smlouvy o finančním leasingu zahrnuta do jmenovatele zlomku pro výpočet odpočitatelného podílu celá částka vyplacená zákazníkem, která je složena z finanční amortizace, úroků a dalších nákladů, nebo mají být naopak zohledněny pouze úroky, protože tyto představují odměnu či zisk, jež plynou z činnosti banky na základě leasingové smlouvy?


title: Věc C-498/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Obersten Gerichtshofs (Rakousko) dne 19. září 2016 – Maximilian Schrems v. Facebook Ireland Limited

text:
               28.11.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 441/10

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Obersten Gerichtshofs (Rakousko) dne 19. září 2016 – Maximilian Schrems v. Facebook Ireland Limited
      (Věc C-498/16)
      (2016/C 441/14)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Oberster Gerichtshof

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Maximilian Schrems

         Žalovaná: Facebook Ireland Limited

         Předběžné otázky

                  1)

                  Musí být článek 15 nařízení Rady (ES) č. 44/2001 (1) ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech vykládán tak, že „spotřebitel“ ve smyslu tohoto ustanovení tuto vlastnost ztratí, když po delší době užívání soukromého účtu na Facebooku ve spojení s prosazováním svých nároků publikuje knihy, částečně také za odměnu přednáší, provozuje internetové stránky, shromažďuje dary na vymáhání nároků a nechává si postoupit nároky řady spotřebitelů oproti příslibu, že jim připadne případný procesní úspěch po odečtení nákladů řízení?

                  2)

                  Musí být článek 16 nařízení Rady (ES) č. 44/2001 vykládán tak, že spotřebitel v jednom členském státě může současně se svými vlastními nároky vycházejícími ze spotřebitelského jednání uplatňovat ve foru actoris také shodně směřující nároky jiných spotřebitelů s bydlištěm

                              a.

                              v tomtéž členském státě,

                              b.

                              v jiném členském státě, nebo

                              c.

                              ve třetím státě,

                        když mu byly tyto nároky ze spotřebitelského jednání se stejnou žalovanou stranou ve stejné právní souvislosti postoupeny a když postupitelské jednání nespadá pod živnostenskou nebo profesní činnost žalobce, nýbrž slouží společnému prosazení nároků?

         (1)  Nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (Úř. věst. 2001, L 12, s. 1).