title: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 15. června 2005 ve věci T-7/04, Shaker di L. Laudato & C. Sas proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (Ochranná známka Společenství — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství Limoncello della Costiera Amalfitana shaker — Starší slovní národní ochranná známka LIMONCHELO — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94)

text:
               20.8.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 205/20

      ROZSUDEK SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 15. června 2005
   ve věci T-7/04, Shaker di L. Laudato & C. Sas proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství Limoncello della Costiera Amalfitana shaker - Starší slovní národní ochranná známka LIMONCHELO - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94)
   (2005/C 205/35)
   Jednací jazyk: italština
   Ve věci T-7/04, Shaker di L. Laudato & C. Sas, se sídlem ve Vietri sul Mare (Itálie), zastoupená F. Sciaudonem, advokátem, proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (zmocněnkyně: M. Capostagno), přičemž druhým účastníkem řízení před odvolacím senátem OHIM byla Limiñana y Botella, SL, se sídlem v Monforte del Cid (Španělsko), jejímž předmětem je žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 24. října 2003 (věc R 933/2002-2), týkajícímu se námitkového řízení mezi Limiñana y Botella, SL a Shaker di L. Laudato & C. Sas, Soud (třetí senát), ve složení M. Jaeger, předseda, J. Azizi a E. Cremona, soudci, vedoucí soudní kanceláře: B. Pastor, náměstkyně vedoucího soudní kanceláře, vydal dne 15. června 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 24. října 2003 (věc R 933/2002-2) se zrušuje a mění v tom smyslu, že odvolání podané žalobkyní u OHIM je opodstatněné, a v důsledku toho musejí být námitky zamítnuty.

               2)

               OHIM se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 59, 6.3.2004


title: Věc T-206/05: Žaloba podaná dne 27. května 2005 Jean-Marcem Colombanim proti Komisi Evropských společenství

text:
               6.8.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 193/35

         Žaloba podaná dne 27. května 2005 Jean-Marcem Colombanim proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-206/05)
   (2005/C 193/59)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 27. května 2005 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Jean-Marcem Colombanim, s bydlištěm v Bruselu, zastoupeným Stéphanem Rodriguesem a Alice Jaume, advokáty.
   Žalobce navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise ze dne 7. března 2005 a opatření, která z něj vyplývají, pokud jde o odměnu žalobce;

               —

               stanovil veškerá opatření nezbytná k ochraně práv a zájmů žalobce, zejména co se týče životního minima, které mu má být poskytnuto v rámci odměny;

               —

               uložil žalované zaplatit náhradu škody ve výši 10 002 EUR;

               —

               uložil žalované náhradu veškerých nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobce, úředník Komise, měl do 31. srpna 2004 pracovní volno z osobních důvodů. Poté, co po skončení pracovního volna požádal o opětovné dosazení na pracovní místo, byl rozhodnutím ze dne 28. září 2004 přijat na GŘ RELEX (generální ředitelství pro vnější vztahy). Nicméně nebylo upřesněno, na které konkrétní pracovní místo bude zařazen, přičemž posledně uvedené rozhodnutí uvádělo, že přesné zařazení mu bude sděleno později.
   Sdělením ze dne 7. března 2005 správa žalobce informovala, že od 5. října 2004 byl neoprávněně nepřítomen a že vůči němu budou přijata příslušná opatření. Neobdržel mzdu za měsíc duben a v jeho výkaze o platu bylo uvedeno, že dluží Komisi částku, kterou obdržel jako mzdu od října 2004.
   Žalobce svou žalobou napadá sdělení ze dne 7. března 2005, jakož i opatření, která z něj vyplývají. Dovolává se porušení práv obhajoby s tvrzením, že před přijetím napadených rozhodnutí neměl možnost uplatnit své zájmy. Dovolává se rovněž porušení povinnosti uvést odůvodnění, jakož i zjevného nesprávného posouzení. Konkrétněji tvrdí, že nikdy nebyl informován o svém přidělení k oddělení RELEX/C.1. Zpochybňuje rovněž tvrzení, že neodpověděl na nabídku pracovního místa.
   Žalobce se dovolává dále porušení článku 40 služebního řádu, který mu podle jeho názoru umožňuje odmítnout první nabídnuté pracovní místo. Uplatňuje rovněž porušení článku 60 služebního řádu z důvodu, že jeho údajná nepřítomnost nebyla řádně zjištěna a nebyla nejprve odečtena od jeho dovolené za kalendářní rok. Žalobce rovněž tvrdí, že byly porušeny přílohy VIII a IX služebního řádu, které mu zaručují vyplácení životního minima. Konečně se dovolává porušení zásad řádné správy a péče.
   Kromě zrušení napadených aktů se žalobce domáhá rovněž náhrady nemajetkové a majetkové újmy, kterou údajně utrpěl.


title: Věc F-28/14: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 9. září 2015 – De Loecker v. ESVČ „Veřejná služba — Zaměstnanci ESVČ — Dočasný zaměstnanec — Vedoucí delegace ve třetí zemi — Ztráta důvěry — Převedení do sídla ESVČ — Předčasné ukončení pracovní smlouvy — Výpověď — Odůvodnění rozhodnutí — Článek 26 služebního řádu — Právo na obhajobu — Právo být vyslechnut“

text:
               19.10.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 346/38

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 9. září 2015 – De Loecker v. ESVČ
   (Věc F-28/14) (1)

   („Veřejná služba - Zaměstnanci ESVČ - Dočasný zaměstnanec - Vedoucí delegace ve třetí zemi - Ztráta důvěry - Převedení do sídla ESVČ - Předčasné ukončení pracovní smlouvy - Výpověď - Odůvodnění rozhodnutí - Článek 26 služebního řádu - Právo na obhajobu - Právo být vyslechnut“)
   (2015/C 346/42)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobce: Stéphane De Loecker (Brusel, Belgie) (zástupci: původně J.-N. Louis a D. de Abreu Caldas, advokáti, poté J.-N. Louis a N. de Montigny advokáti)

      Žalovaná: Evropská služba pro vnější činnost (zástupci: S. Marquardt a M. Silva, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Vysoké představitelky Evropské unie, kterým rozvázala smlouvu dočasného zaměstnance uzavřené se žalobcem, odmítla vyslechnout jej v souvislosti s psychickým obtěžováním, zamítla jeho žádost o jmenování externího vyšetřovatele a o zaznamenání jeho stížnosti jako žádosti.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Stéphane De Loecker ponese vlastní náklady řízení a nahradí veškeré náklady vynaložené Evropskou službou pro vnější činnost.

      (1)  Úř. věst. C 184, 16.6.2014, s. 44.


title: Věc C-598/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel Suceava (Rumunsko) dne 22. listopadu 2013 — Casa Județeană de Pensii Botoșani v. Polixeni Guletsou

text:
               25.1.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/11

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel Suceava (Rumunsko) dne 22. listopadu 2013 — Casa Județeană de Pensii Botoșani v. Polixeni Guletsou
   (Věc C-598/13)
   2014/C 24/21
   Jednací jazyk: rumunština

      Předkládající soud

   Curtea de Apel Suceava

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: Casa Județeană de Pensii Botoșani

      Odpůrce: Polixeni Guletsou

      Předběžná otázka

   Je třeba ustanovení čl. 7 odst. 2 písm. c) nařízení (ES) č. 1408/71 (1) vykládat v tom smyslu, že spadá do jejich působnosti dvoustranná dohoda uzavřená mezi dvěma členskými státy před dnem vstupu uvedeného nařízení v platnost, na základě které těmto státům zanikla povinnost týkající se dávek sociálního zabezpečení, ke kterým byl povinen jeden stát vůči občanům druhého státu, jež měli na území prvního státu postavení politických uprchlíků a byli navráceni na území druhého státu, výměnou za paušální platbu prvního státu za účelem úhrady plateb starobních důchodů a pokrytí doby, po kterou prvnímu členskému státu byly placeny příspěvky na sociální zabezpečení?

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby a jejich rodiny pohybující se v rámci Společenství (Úř. věst. L 149, s. 2; Zvl. vyd. 05/01, s. 35).


title: Věc C-21/05: Usnesení předsedy šestého senátu Soudního dvora ze dne  15. února 2006  – Komise Evropských společenství v. Italská republika

text:
               15.7.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 165/23

         Usnesení předsedy šestého senátu Soudního dvora ze dne 15. února 2006 – Komise Evropských společenství v. Italská republika
   (Věc C-21/05) (1)

   (2006/C 165/44)

      Jednací jazyk: italština

   Předseda šestého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 69, 19.3.2005.


title: Věc T-186/17: Žaloba podaná dne 23. března 2017 – Unipreus v. EUIPO – Wallapop (wallapop)

text:
               22.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 161/34

         Žaloba podaná dne 23. března 2017 – Unipreus v. EUIPO – Wallapop (wallapop)
   (Věc T-186/17)
   (2017/C 161/49)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Unipreus, SL (Lleida, Španělsko) (zástupce: C. Rivadulla Oliva, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Wallapop, SL (Barcelona, Španělsko)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Přihlašovatel sporné ochranné známky: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie obsahující slovní prvek „wallapop“ – Přihláška č. 13 268 941

      Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 18. ledna 2017 ve věci R 2350/2015-5 a R 2530/2015-5

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               vydal rozsudek, kterým se mění napadené rozhodnutí tak, že se zamítá zápis ochranné známky Evropské unie „wallapop“ (č. 13 268 941) pro následující služby třídy 35: „On-line prodejní služby, a sice průzkum on-line trhů pro prodávající a kupující výrobků a služeb; On-line obchodní služby, kdy prodávající uvedou výrobky nebo služby, které mají být prodány, jejichž koupě nebo nabídka se uskutečňuje prostřednictvím internetu s cílem usnadnit prodej výrobků a služeb třetími osobami ve světové informační síti; Poskytování hodnotících reakcí a třídění týkajících se výrobků a služeb prodávajících, hodnoty a cen výrobků a služeb prodávajících, chování kupujících a prodávajících, dodání a související globální obchodní zkušenosti; Poskytování reklamního průvodce, který lze konzultovat on-line a který nabízí výrobky a služby dodavatelů a poskytovatelů on-line; Poskytování databáze týkající se hodnocení, kterou kupující a prodávající mohou konzultovat on-line; Služby související s marketingovými studiemi; Služby vyhledávání, vypracovávání zpráv, poskytování rad a konzultací v oblasti tržního jednání; Služby poskytování obchodních informací souvisejících s výrobky nebo službami, hodnocením, tříděním tohoto druhu výrobků a služeb, jakož i s kupujícími a prodávajícími tohoto druhu výrobku nebo služeb; Služby vyhledávání, shromažďování, uspořádání, zpracovávání a poskytování obchodních informací třetím osobám“;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení článku 8 nařízení č. 207/2009. V tomto ohledu je zejména tvrzeno, že odvolací senát ve svém rozhodnutí nesprávně vyložil tento článek, pokud jde o kolidující služby v ochranných známkách WALA a LALLAPOP, ve světle výkladových kritérií vyplývajících z rozsudku ze dne 29. září 1998, Canon (C-39/97, EU:C:1998:442).


title: Vyškrtnutí věci C-472/04

text:
               24.12.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 330/12

         Vyškrtnutí věci C-472/04 (1)

   (2005/C 330/27)

      (Jednací jazyk: italština)

   Usnesením ze dne 7. září 2005 rozhodl předseda pátého senátu Soudního dvora o vyškrtnutí věci C-472/04: Komise Evropských společenství proti Italské republice.

      (1)  Úř. věst. C 6, 8.1.2005


title: Věc T-227/06: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 3. prosince 2008 – RSA Security Ireland v. Komise ( Žaloba na neplatnost — Společný celní sazebník — Zařazení do kombinované nomenklatury — Osoba, která není osobně dotčená — Nepřípustnost )

text:
               21.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/46

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 3. prosince 2008 – RSA Security Ireland v. Komise
   (Věc T-227/06) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Společný celní sazebník - Zařazení do kombinované nomenklatury - Osoba, která není osobně dotčená - Nepřípustnost“)
   (2009/C 44/80)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: RSA Security Ireland Ltd (Shannon, Irsko) (zástupci: B. Conway, barrister a S. Daly, solicitor)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: X. Lewis a J. Hottiaux, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení nařízení Komise (ES) č. 888/2006 ze dne 16. června 2006 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury (Úř. věst. L 165, s. 6).
   Výrok

               1)

               Žaloba se jako nepřípustná odmítá.

               2)

               RSA Security Ireland se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 249, 14.10.2006.


title: Věc T-175/13: Žaloba podaná dne 25. března 2013 — Omega v. OHIM — Omega Engineering (Ω OMEGA)

text:
               25.5.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 147/28

         Žaloba podaná dne 25. března 2013 — Omega v. OHIM — Omega Engineering (Ω OMEGA)
   (Věc T-175/13)
   2013/C 147/51
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Omega SA (Biel/Bienne, Švýcarsko) (zástupce: P. González-Bueno Catalán de Ocón, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Omega Engineering, Inc. (Stamford, Spojené státy)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 10. ledna 2013 ve spojených věcech R 2055/2011-1 a R 2186/2011-1 a udělil ochranu přihlašované ochranné známce pro všechny uvedené výrobky a

               —

               uložil OHIM a společnosti Omega Engineering, Inc., náhradu nákladů tohoto řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: mezinárodní zápis, s vyznačením Evropské unie, obrazové ochranné známky „Ω OMEGA“ pro výrobky zařazené do třídy 9 — mezinárodní zápis č. 997 036 s vyznačením Evropské unie

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Omega Engineering, Inc.

      Namítaná ochranná známka nebo označení: národní slovní ochranné známky a slovní ochranné známky Společenství „OMEGA“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 7, 9, 11, 16, 35, 38, 41 a 42

      Rozhodnutí námitkového oddělení: částečné vyhovění námitce a částečné odepření požadované ochrany

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání žalobkyně a širší částečné odepření požadované ochrany

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009


title: Věc C-579/13: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 4. června 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Centrale Raad van Beroep – Nizozemsko) – P, S v. Commissie Sociale Zekerheid Breda, College van Burgemeester en Wethouders van de gemeente Amstelveen „Řízení o předběžné otázce — Postavení státních příslušníků třetích zemí, kteří jsou dlouhodobě pobývajícími rezidenty — Směrnice 2003/109/ES — Článek 5 odst. 2 a čl. 11 odst. 1 — Vnitrostátní právní předpisy ukládající státním příslušníkům třetích zemí, kteří získali postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta, povinnost občanské integrace prokazované zkouškou pod sankcí pokuty“

text:
               20.7.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 236/10

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 4. června 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Centrale Raad van Beroep – Nizozemsko) – P, S v. Commissie Sociale Zekerheid Breda, College van Burgemeester en Wethouders van de gemeente Amstelveen
   (Věc C-579/13) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Postavení státních příslušníků třetích zemí, kteří jsou dlouhodobě pobývajícími rezidenty - Směrnice 2003/109/ES - Článek 5 odst. 2 a čl. 11 odst. 1 - Vnitrostátní právní předpisy ukládající státním příslušníkům třetích zemí, kteří získali postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta, povinnost občanské integrace prokazované zkouškou pod sankcí pokuty“)
   (2015/C 236/13)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Centrale Raad van Beroep

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: P, S

      Žalovaní: Commissie Sociale Zekerheid Breda, College van Burgemeester en Wethouders van de gemeente Amstelveen

      Výrok

   Směrnice Rady 2003/109/ES ze dne 25. listopadu 2003 o právním postavení státních příslušníků třetích zemí, kteří jsou dlouhodobě pobývajícími rezidenty, a konkrétně její čl. 5 odst. 2 a čl. 11 odst. 1 nebrání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je úprava dotčená v původním řízení, ukládající státním příslušníkům třetích zemí, kteří již mají postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta, povinnost složit zkoušku občanské integrace pod sankcí pokuty, s výhradou toho, že prováděcí pravidla nesmí ohrozit naplňování cílů sledovaných uvedenou směrnicí, což musí ověřit předkládající soud. Skutečnost, zda postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta bylo získáno před tím, než byla uložena tato povinnost, nebo po jejím uložení, není v tomto ohledu relevantní.

      (1)  Úř. věst. C 24, 25.1.2014.


title: Věc F-93/12: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 23. října 2013 — D'Agostino v. Komise ( „Veřejná služba — Smluvní zaměstnanec — Článek 3a PŘOZ — Neobnovení smlouvy — Povinnost péče — Služební zájem — Úplný a podrobný přezkum možností zaměstnání odpovídajícího úkolům stanoveným ve smlouvě v rámci všech oddělení“ )

text:
               30.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 352/24

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 23. října 2013 — D'Agostino v. Komise
   (Věc F-93/12) (1)

   (Veřejná služba - Smluvní zaměstnanec - Článek 3a PŘOZ - Neobnovení smlouvy - Povinnost péče - Služební zájem - Úplný a podrobný přezkum možností zaměstnání odpovídajícího úkolům stanoveným ve smlouvě v rámci všech oddělení)
   2013/C 352/47
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Luigi D'Agostino (Lucemburk, Lucembursko) (zástupce: M.-A. Lucas, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: G. Gattinara a D. Martin, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí neobnovit žalobci smlouvu smluvního zaměstnance.

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Evropské komise ze dne 1. prosince 2011, že smlouva Luigi D'Agostina nebude obnovena, se zrušuje.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá

               3)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí třetinu nákladů řízení vynaložených Luigim D'Agostinou.

               4)

               Luigi D'Agostino ponese dvě třetiny vlastních nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 343, 10.11.2012, s. 23.


title: Věc T-218/14: Žaloba podaná dne 8. dubna 2014 – Mabrouk v. Rada

text:
               24.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 194/29

         Žaloba podaná dne 8. dubna 2014 – Mabrouk v. Rada
   (Věc T-218/14)
   2014/C 194/37
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Mohamed Marouen Ben Ali Bel Ben Mohamed Mabrouk (Carthage, Tunisko) (zástupci: J. Farthouat, J. Mignard, N. Boulay, advokáty, a S. Crosby, Solicitor)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobci navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Rady 2014/49/SZBP ze dne 30. ledna 2014, kterým se mění rozhodnutí 2011/72/SZBP o omezujících opatřeních vůči některým osobám a subjektům vzhledem k situaci v Tunisku (Úř. věst. L 28, s. 38), a prováděcí nařízení Rady (EU) č. 81/2014 ze dne 30. ledna 2014, kterým se provádí nařízení (EU) č. 101/2011 o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci v Tunisku (Úř. věst. L 28, s. 2), v rozsahu, v němž se tato omezení ve formě zmrazení finančních prostředků v EU vztahují na žalobce; a

               —

               uložil Radě náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce pět žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod spočívá v tom, že žalovaná tím, že přijala napadené akty, napomáhá trestnímu vyšetřování v Tunisku a jedná tak v rámci soudní pravomoci v oblasti trestního práva, a že článek 29 SEU a čl. 215 odst. 2 SFEU, které žalovaná použila jako právní základ, jí nedávají pravomoc takto jednat.

               2.

               Druhý žalobní důvod spočívá v tom, že napadené akty byly přijaty za účelem poskytnutí pomoci soudním orgánům v Tunisku a nikoli z důvodů uvedených na podporu zvoleného právního základu, a že proto došlo k porušení právního základu.

               3.

               Třetí žalobní důvod spočívá ve (a) zjevně nesprávném posouzení, podle něhož existuje souvislost mezi majetkem žalobce nacházejícím se v EU a předmětem soudního vyšetřování v Tunisku, ve (b) zjevně nesprávném posouzení, podle něhož výroky napadených aktů odůvodňují ponechání jména žalobce na seznamu osob, jejichž finanční prostředky mají být zmrazeny, a ve (c) zjevně nesprávném posouzení skutkového stavu, jímž žalovaná odůvodňuje napadené akty.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod spočívá v porušení práva žalobce na obhajobu a jeho základních práv, a sice presumpce neviny, práva na to seznámit se důkazy, které žalovaná uplatňuje vůči žalobci, práva být slyšen, práva na rovnost zbraní, práva na účinný prostředek nápravy, zásady proporcionality a práva na vlastnictví.

               5.

               Pátý žalobní důvod spočívá v nedostatečném odůvodnění.


title: Věc T-317/07: Žaloba podaná dne 27. srpna 2007 – Komise v. B2Test

text:
               10.11.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/50

         Žaloba podaná dne 27. srpna 2007 – Komise v. B2Test
   (Věc T-317/07)
   (2007/C 269/90)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (Brusel, Belgie) (zástupci: L. Escobar Guerrero, zmocněnec, a E. Bouttier, advokát)

      Žalovaná: B2Test (Gardanne, Francie)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               uložit společnosti B2Test, aby žalobkyni zaplatila částku ve výši 50 110,72 eur, odpovídající částce 43 437,94 eur jako jistina a částce 6 672,78 eur jako úroky z prodlení splatné ke dni 23. prosince 2004;

               —

               uložit společnosti B2Test, aby zaplatila částku 8,03 eur za každý den jako úroky splatné ve stejné výši od 24. prosince 2004 do úplného zaplacení;

               —

               uložit společnosti B2Test náhradu nákladů tohoto řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Touto žalobou založenou na rozhodčí doložce žalobkyně navrhuje, aby bylo žalované uloženo vrátit částku zálohy vyplacené Společenstvím, jakož i zaplatit úroky z prodlení v důsledku neprovedení smlouvy č. BRST-CT-98-5452, uzavřené v rámci zvláštního programu výzkumu a technologického rozvoje, včetně demonstrace, v oblasti průmyslových technologií a technologií materiálů (1994–1998) (1), týkajícího se projektu „Research and development of a new safety flooring based on recycled plastic and rubber materials for an environmental and economical added value“.
   V souladu se smlouvu měla žalovaná pravidelně Komisi předkládat vědecké a finanční dokumenty uvedené ve smlouvě. Podle žalobkyně byla žalovanou předána pouze část dokumentů vyžadovaných smlouvou, a to s téměř tříletým zpožděním oproti stanoveným lhůtám. Nikdy nebyla předána závěrečná zpráva projektu. Žalobkyně tedy uplatňuje, že žalovaná nesplnila své smluvní povinnosti a je povinna Komisi vrátit zálohu, kterou jí tato původně vyplatila.

      (1)  Úř. věst. 1994, L 222, s. 19.


title: Věc C-125/10: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 8. prosince 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundespatentgericht — Německo) — Merck Sharp & Dohme Corporation (dříve Merck & Co. Inc.) v. Deutsches Patent- und Markenamt ( „Duševní a průmyslové vlastnictví — Patenty — Nařízení (EHS) č. 1768/92 — Článek 13 — Dodatkové ochranné osvědčení pro léčivé přípravky — Možnost vydat uvedené osvědčení v případě, kdy je doba, která uplynula mezi dnem, ke kterému byla podána přihláška základního patentu, a dnem vydání první registrace ve Společenství, kratší než pět let — Nařízení (ES) č. 1901/2006 — Článek 36 — Prodloužení doby platnosti dodatkového ochranného osvědčení“ )

text:
               4.2.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/6

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 8. prosince 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundespatentgericht — Německo) — Merck Sharp & Dohme Corporation (dříve Merck & Co. Inc.) v. Deutsches Patent- und Markenamt
   (Věc C-125/10) (1)

   (Duševní a průmyslové vlastnictví - Patenty - Nařízení (EHS) č. 1768/92 - Článek 13 - Dodatkové ochranné osvědčení pro léčivé přípravky - Možnost vydat uvedené osvědčení v případě, kdy je doba, která uplynula mezi dnem, ke kterému byla podána přihláška základního patentu, a dnem vydání první registrace ve Společenství, kratší než pět let - Nařízení (ES) č. 1901/2006 - Článek 36 - Prodloužení doby platnosti dodatkového ochranného osvědčení)
   2012/C 32/10
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundespatentgericht

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Merck Sharp & Dohme Corporation (dříve Merck & Co. Inc.)

      Žalovaný: Deutsches Patent- und Markenamt

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Bundespatentgericht — Výklad čl. 13 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 469/2009 ze dne 6. května 2009 o dodatkových ochranných osvědčeních pro léčivé přípravky (Úř. věst. L 152, s. 1) — Možnost vydat uvedené osvědčení v případě, kdy je doba, která uplynula mezi dnem, ke kterému byla podána přihláška základního patentu, a dnem vydání první registrace ve Společenství, kratší než pět let

      Výrok

   Článek 13 nařízení Rady (EHS) č. 1768/92 ze dne 18. června 1992 o zavedení dodatkových ochranných osvědčení pro léčivé přípravky ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1901/2006 ze dne 12. prosince 2006 ve spojení s článkem 36 nařízení č. 1901/2006 musí být vykládány v tom smyslu, že dodatkové ochranné osvědčení může být pro léčivé přípravky vydáno, je-li doba, která uplynula mezi dnem, ke kterému byla podána přihláška základního patentu, a dnem vydání první registrace v Unii, kratší než pět let. V tomto případě začíná lhůta pediatrického prodloužení podle posledně uvedeného nařízení běžet od data, které se určí tak, že se od data zániku patentu odpočítá rozdíl mezi obdobím pěti let a dobou, která uplynula mezi podáním přihlášky patentu a vydáním první registrace.

      (1)  Úř. věst. C 161, 19.6.2010.


title: Věc T-269/06: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 19. listopadu 2008 – Rautaruukki v. OHIM (RAUTARUUKKI) ( Ochranná známka Společenství — Přihláška slovní ochranné známky Společenství RAUTARUUKKI — Absolutní důvody zamítnutí zápisu — Popisný charakter — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) a čl. 7 odst. 3 nařízení (ES) č. 40/94 — Důkazní návrhy )

text:
               10.1.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/22

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 19. listopadu 2008 – Rautaruukki v. OHIM (RAUTARUUKKI)
   (Věc T-269/06) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Přihláška slovní ochranné známky Společenství RAUTARUUKKI - Absolutní důvody zamítnutí zápisu - Popisný charakter - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) a čl. 7 odst. 3 nařízení (ES) č. 40/94 - Důkazní návrhy“)
   (2009/C 6/44)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Rautaruukki Oyj (Helsinki, Finsko) (zástupce: P. Hagman, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: S. Laitinen, zmocněnec)
   Předmět věci
   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 20. července 2006 (věc R 48/2006-4) týkajícího se zápisu slovní ochranné známky RAUTARUUKKI jako ochranné známky Společenství
   Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Rautaruukki Oyj se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 281, 18.11.2006.


title: Věc T-205/17: Žaloba podaná dne 4. dubna 2017 – SSP Europe v. EUIPO (SECURE DATA SPACE)

text:
               22.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 161/40

         Žaloba podaná dne 4. dubna 2017 – SSP Europe v. EUIPO (SECURE DATA SPACE)
   (Věc T-205/17)
   (2017/C 161/56)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: SSP Europe GmbH (Mnichov, Německo) (zástupce: B. Bittner, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Sporná ochranná známka: obrazová ochranná známka Evropské unie obsahující slovní prvek „SECURE DATE SPACE“ – přihláška č. 14 056 998

      Napadené rozhodnutí: rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 27. ledna 2017 ve věci R 2467/2015-5

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí (oznámené dne 9. února 2017),

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 207/2009,

               —

               porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-464/08: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 3. září 2009 — Komise Evropských společenství v. Estonská republika ( Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2005/65/ES — Dopravní politika — Bezpečnost přístavních zařízení — Neprovedení ve stanovené lhůtě )

text:
               24.10.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 256/6

         Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 3. září 2009 — Komise Evropských společenství v. Estonská republika
   (Věc C-464/08) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2005/65/ES - Dopravní politika - Bezpečnost přístavních zařízení - Neprovedení ve stanovené lhůtě“)
   2009/C 256/11
   Jednací jazyk: estonština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: K. Simonsson a K. Saaremäel-Stoilov, zmocněnci)

      Žalovaná: Estonská republika (zástupce: L. Uibo, zmocněnec)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Nepřijetí právních předpisů nezbytných k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2005/65/ES ze dne 26. října 2005 o zvýšení zabezpečení přístavů (Úř. věst. L 310, s. 28) ve stanovené lhůtě

      Výrok

               1)

               Estonská republika tím, že nepřijala ve stanovené lhůtě všechny/veškeré právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2005/65/ES ze dne 26. října 2005 o zvýšení zabezpečení přístavů, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice.

               2)

               Estonské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 327, 20.12.2008.


title: Věc C-201/11 P: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 18. července 2013 — Union des associations européennes de football (UEFA) v. Evropská komise, Belgické království, Spojené království Velké Británie a Severního Irska ( „Kasační opravný prostředek — Televizní vysílání — Směrnice 89/552/EHS — Článek 3a — Opatření přijatá Spojeným královstvím týkající se událostí zásadního společenského významu pro tento členský stát — Mistrovství Evropy v kopané — Rozhodnutí, kterým se prohlašují opatření za slučitelná s unijním právem — Odůvodnění — Články 49 ES a 86 ES — Právo vlastnit majetek“ )

text:
               7.9.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 260/3

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 18. července 2013 — Union des associations européennes de football (UEFA) v. Evropská komise, Belgické království, Spojené království Velké Británie a Severního Irska
   (Věc C-201/11 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Televizní vysílání - Směrnice 89/552/EHS - Článek 3a - Opatření přijatá Spojeným královstvím týkající se událostí zásadního společenského významu pro tento členský stát - Mistrovství Evropy v kopané - Rozhodnutí, kterým se prohlašují opatření za slučitelná s unijním právem - Odůvodnění - Články 49 ES a 86 ES - Právo vlastnit majetek)
   2013/C 260/03
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Union des associations européennes de football (UEFA) (zástupci: D. Anderson, QC, a D. Piccinin, barrister, pověření B. Keanem a T. McQuailem, solicitors)

      Další účastníci řízení: Evropská komise (zástupci: D. Montaguti a N. Yerrell, jakož i A. Dawe, zmocněnci, ve spolupráci s M. Grayem, barrister), Belgické království, Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupci: L. Seeboruth a J. Beeko, zmocněnci, ve spolupráci s T. de la Marem, barrister)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) ze dne 17. února 2011, UEFA v. Komise (T-55/05), kterým se zamítá žaloba znějící na zrušení rozhodnutí Komise 2007/730/ES ze dne 16. října 2007 o slučitelnosti opatření přijatých Spojeným královstvím podle čl. 3a odst. 1 směrnice Rady 89/552/EHS ze dne 3. října 1989 o koordinaci některých právních a správních předpisů členských států upravujících provozování televizního vysílání s právními předpisy Společenství (Úř. věst. L 295, s. 12)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zčásti odmítá a zčásti zamítá.

               2)

               Union des associations européennes de football (UEFA) se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 204, 9.7.2011.


title: Věc C-1/11: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 29. března 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgericht Mainz — Německo) — Interseroh Scrap and Metal Trading GmbH v. Sonderabfall-Management-Gesellschaft Rheinland-Pfalz mbH (SAM) ( „Životní prostředí — Nařízení (ES) č. 1013/2006 — Článek 18 odst. 1 a 4 — Přeprava některých odpadů — Článek 3 odst. 2 — Povinné informace — Totožnost původce odpadů — Neuvedení údaje zprostředkujícím obchodníkem — Ochrana obchodního tajemství“ )

text:
               26.5.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 151/8

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 29. března 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgericht Mainz — Německo) — Interseroh Scrap and Metal Trading GmbH v. Sonderabfall-Management-Gesellschaft Rheinland-Pfalz mbH (SAM)
   (Věc C-1/11) (1)

   (Životní prostředí - Nařízení (ES) č. 1013/2006 - Článek 18 odst. 1 a 4 - Přeprava některých odpadů - Článek 3 odst. 2 - Povinné informace - Totožnost původce odpadů - Neuvedení údaje zprostředkujícím obchodníkem - Ochrana obchodního tajemství)
   2012/C 151/15
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Verwaltungsgericht Mainz

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Interseroh Scrap and Metal Trading GmbH

      Žalovaná: Sonderabfall-Management-Gesellschaft Rheinland-Pfalz mbH (SAM)

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Verwaltungsgericht Mainz — Výklad čl. 18 odst. 1 a 4 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1013/2006 ze dne 14. června 2006 o přepravě odpadů (Úř. věst. L 190, s. 1) — Dokument uvedený v příloze VII uvedeného nařízení, který obsahuje informace o přepravě některých odpadů — Právo zprostředkovatele neuvést v tomto dokumentu identitu původců odpadů za účelem ochrany svých zákazníků s ohledem na kupujícího

      Výrok

               1)

               Článek 18 odst. 4 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1013/2006 ze dne 14. června 2006 o přepravě odpadů ve znění nařízení Komise (ES) č. 308/2009 ze dne 15. dubna 2009 musí být vykládán v tom smyslu, že neumožňuje zprostředkujícímu obchodníkovi, který zařizuje přepravu odpadů, aby příjemci nesdělil totožnost původce odpadů, jak stanoví odstavec 1 tohoto článku ve spojení s přílohou VII uvedeného nařízení, a to i kdyby toto neuvedení totožnosti bylo nutné k ochraně obchodního tajemství tohoto zprostředkujícího obchodníka.

               2)

               Článek 18 odst. 1 nařízení č. 1013/2006 ve znění nařízení č. 308/2009 musí být vykládán v tom smyslu, že v kontextu přepravy odpadů, na něž se vztahuje toto ustanovení, ukládá zprostředkujícímu obchodníkovi, aby vyplnil kolonku 6 dokladu obsaženého v příloze VII nařízení č. 1013/2006 ve znění nařízení č. 308/2009 a předal jej příjemci, aniž by mohl být rozsah této povinnosti omezen právem na ochranu obchodního tajemství.

      (1)  Úř. věst. C 95, 26.3.2011.


title: Věc C-206/09: Žaloba podaná dne 5. června 2009 — Komise Evropských společenství v. Italská republika

text:
               1.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 180/35

         Žaloba podaná dne 5. června 2009 — Komise Evropských společenství v. Italská republika
   (Věc C-206/09)
   2009/C 180/60
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupce: L. Pignataro, zmocněnec)

      Žalovaná: Italská republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Italská republika tím, že nepřijala všechna právní a správní ustanovení nezbytná pro dosažení souladu se směrnicí Komise 2007/68/ES (1) ze dne 27. listopadu 2007, kterou se mění příloha IIIa směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/13/ES (2), pokud jde o určité složky potravin, nebo v každém případě tím, že tato ustanovení nesdělila Komisi, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 2 odst. 1 prvního pododstavce této směrnice;

               —

               uložit Italské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Lhůta pro provedení směrnice 2007/68/ES uplynula dne 31. května 2008.

      (1)  Úř. věst. L 310, s. 11.

      (2)  Úř. věst. L 109, s. 29; Zvl. vyd. 15/05, s. 75.


title: Věc T-10/16: Žaloba podaná dne 14. ledna 2016 – GABO:mi v. Komise

text:
               29.3.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 111/28

         Žaloba podaná dne 14. ledna 2016 – GABO:mi v. Komise
   (Věc T-10/16)
   (2016/C 111/33)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: GABO:mi Gesellschaft für Ablauforganisation:milliarium mbH & Co. KG (Mnichov, Německo) (zástupci: M. Ahlhaus a C. Mayer, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               prohlásil napadené rozhodnutí za neplatné a

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobkyně se domáhá zrušení následujících rozhodnutí žalované:

               —

               rozhodnutí ze dne 2. prosince 2015 (ref. Ares (2015) 5513293) o dohodách o dotaci FP 7 a dopisu ze dne 2. prosince 2015 (ref. Ares (2015) 5513293) o dohodách o dotaci FP 6 ohledně rozhodnutí žalované přistoupit k navracení částek v návaznosti na audit (RAIA000024) týkající se ukončených dohod o dotaci FP 7 a v návaznosti na audit (RAIA000027) o smlouvách FP 6;

               —

               rozhodnutí nařídit žalobkyni na základě výzvy k úhradě č. 3241514917 (ref. Ares (2015) 5513293) zaplacení celkové částky 1 770 417,29 EUR do 15. ledna 2016 na bankovní účet žalované a

               —

               rozhodnutí na základě dopisů ze dne 16. prosince 2015 (ref. Ares (2015)5894346, ref. Ares (2015)5898040, ref. Ares (2015)5899627), ze dne 21. prosince 2015 (BUDG/DGA/C4/DB – 025798.4) a ze dne 14. ledna 2016 (BUDG/DGA/C4/DB – 025798.1) započíst každou z příslušných plateb na předpokládaný dluh žalobkyně vyplývající z výzvy k úhradě č. 3241514917 (ref. Ares (2015) 5513293).

         Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vychází z toho, že napadená rozhodnutí jsou protiprávní, neboť všechny uplatňované výdaje splňují kritérium způsobilosti stanovené v článku II.14.1 dohody o dotaci.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z toho, že napadená rozhodnutí nesplňují formální a procesní náležitosti a porušují zásadu řádné správy.

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází z toho, že napadená rozhodnutí porušují zásadu proporcionality.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z toho, že uložení náhrady škody v napadených rozhodnutích je také protiprávní proto, že žalobkyni nebyly poskytnuty žádné neodůvodněné finanční příspěvky.


title: Věc C-437/04: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 22. března 2007 – Komise Evropských společenství v. Belgické království (Nesplnění povinnosti státem — Protokol o výsadách a imunitách Evropských společenství — Nemovitosti najaté Společenstvími — Region Bruxelles-Capitale — Daň zatěžující vlastníky)

text:
               28.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 96/6

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 22. března 2007 – Komise Evropských společenství v. Belgické království
   (Věc C-437/04) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Protokol o výsadách a imunitách Evropských společenství - Nemovitosti najaté Společenstvími - Region Bruxelles-Capitale - Daň zatěžující vlastníky)
   (2007/C 96/08)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupce: J.-F. Pasquier, zmocněnec)

      Žalované: Belgické království (zástupce: E. Dominkovits, zmocněnec)

      Vedlejší účastnice podporující žalobkyni: Rada Evropské unie (zástupci: G. Maganza a A.-M. Colaert, zmocněnci)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Porušení článku 3 Protokolu o výsadách a imunitách Evropských společenství ze dne 8. dubna 1965, který osvobozuje Společenství, jejich pohledávky, příjmy a ostatní majetek od veškerých přímých daní – Vnitrostátní ustanovení zavádějící daň zatěžující vlastníky nemovitostí určených k podnikatelským účelům, nacházejících se v regionu Bruxelles Capitale a přesahujících určitou plochu – Zatížení, které ve skutečnosti postihuje Společenství jako nájemce buď z důvodu ustanovení obsažených v nájemních smlouvách nebo z důvodu přenesení daně do výše nájemného
   Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Komisi Evropských společenství se ukládá náhrada nákladů řízení.

               3)

               Rada Evropské unie ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 300, 4.12.2004.


title: Věc T-86/05: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 12. prosince 2007 – K & L Ruppert Stiftung v. OHIM – Lopes de Almeida Cunha a další (CORPO livre) ( Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky CORPO LIVRE — Národní a mezinárodní slovní ochranné známky LIVRE — Opožděný důkaz o užívání starších ochranných známek )

text:
               26.1.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/40

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 12. prosince 2007 – K & L Ruppert Stiftung v. OHIM – Lopes de Almeida Cunha a další (CORPO livre)
   (Věc T-86/05) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky CORPO LIVRE - Národní a mezinárodní slovní ochranné známky LIVRE - Opožděný důkaz o užívání starších ochranných známek“)
   (2008/C 22/74)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: K & L Ruppert Stiftung & Co. Handels-KG (Weilheim, Německo) (zástupci: D. Spohn a A. Kockläuner, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: G. Schneider, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem, vystupující jako vedlejší účastnice před Soudem: Natália Cristina Lopes de Almeida Cunha (Vila Nova de Gaia, Portugalsko), Cláudia Couto Simões (Vila Nova de Gaia) a Marly Lima Jatobá (Vila Nova de Gaia)
   Předmět věci
   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 7. prosince 2004 (věc R 328/2004-1) týkajícího se námitkového řízení mezi K & L Ruppert Stiftung & Co. Handels-KG a Natálií Cristinou Lopes de Almeida Cunha, Cláudií Couto Simões a Marly Lima Jatobá.
   Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Žalobkyni, K & L Ruppert Stiftung & Co. Handels-KG, se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 155, 25.6.2005.


title: Věc T-60/08 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 12. ledna 2009 Georgim Kerelovem proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 29. listopadu 2007 ve věci F-19/07, Kerelov v. Komise

text:
               21.3.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 69/39

         Kasační opravný prostředek podaný dne 12. ledna 2009 Georgim Kerelovem proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 29. listopadu 2007 ve věci F-19/07, Kerelov v. Komise
   (Věc T-60/08 P)
   (2009/C 69/91)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatel): Georgi Kerelov (Pazardžik, Bulharsko) (zástupce: A. Kerelov, advokát)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozsudek Soudu pro veřejnou službu Evropské unie ze dne 29. listopadu 2007 ve věci F-19/07, Kerelov v. Komise;

               —

               vyhovět návrhovým žádáním předloženým navrhovatelem v prvním stupni;

               —

               uložit odpůrkyni náhradu veškerých nákladů řízení.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Navrhovatel se tímto kasačním opravným prostředkem domáhá zrušení rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 29. listopadu 2007, vydaného ve věci Kerelov v. Komise, F-19/07, kterým byla zamítnuta žaloba, kterou se navrhovatel domáhal jednak zrušení rozhodnutí komise otevřeného výběrového řízení EPSO/AD/43/06 o nezapsání jeho jména na seznam úspěšných uchazečů vzešlý z tohoto řízení a o jeho vyloučení z něj, jakož i dále náhrady škody za údajně utrpěnou újmu.
   Na podporu svého kasačního opravného prostředku uplatňuje navrhovatel deset důvodů vycházejících z nebo směřujících k:

               —

               porušení zásad, jimiž se řídí správní řízení v oblasti dokazování, jelikož Soud pro veřejnou službu obrátil důkazní břemeno;

               —

               porušení zásady kontradiktornosti, jelikož Soud pro veřejnou službu neposkytl navrhovateli dostatečně dlouhou lhůtu k přijetí stanoviska k novým dokumentům založeným do spisu;

               —

               porušení zásady veřejnosti řízení, jelikož Soud pro veřejnou službu po předložení nových dokumentů nenařídil nové jednání;

               —

               porušení povinnosti nestrannosti, jelikož Soud pro veřejnou službu nepřijal opatření nezbytná k prověření spisu;

               —

               právní pochybení, jelikož Soud pro veřejnou službu měl za to, že pravomoc vyloučit uchazeče přísluší komisi výběrového řízení, a nikoliv řediteli Evropského úřadu pro výběr personálu Evropských společenství (EPSO);

               —

               právní pochybení, jelikož Soud pro veřejnou službu měl za to, že zákaz styku uchazečů ve výběrovém řízení s členy výběrové komise končí v okamžiku zveřejnění seznamu úspěšných uchazečů v Úředním věstníku Evropské unie, a nikoliv v okamžiku ukončení prací výběrové komise;

               —

               porušení zásad správního práva hmotného v důsledku potvrzení rozhodnutí výběrové komise ze dne 2. února 2007 vyloučit navrhovatele z výběrového řízení, jelikož:

                           —

                           uvedené rozhodnutí nebylo založeno do spisu v původním znění;

                           —

                           uvedené rozhodnutí neobsahuje dostatečně přesné skutkové důvody umožňující jeho adresátovi seznámit se s přesnými skutečnostmi, na základě kterých bylo rozhodnutí přijato; a

                           —

                           výběrová komise navrhovatele nevyzvala, aby se vyjádřil k vytýkaným skutečnostem, a sice k zaslání dvou dopisů výběrové komisi;

               —

               ověření, zda se Soud pro veřejnou službu nedopustil dalších porušení použitelných právních předpisů.


title: Věc C-425/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesverwaltungsgericht (Německo) dne 31. srpna 2010 — Barbara Szeja, Maria-Magdalena Szeja, Marlon Szeja v. Das Land Berlin

text:
               6.11.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/13

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesverwaltungsgericht (Německo) dne 31. srpna 2010 — Barbara Szeja, Maria-Magdalena Szeja, Marlon Szeja v. Das Land Berlin
   (Věc C-425/10)
   ()
   2010/C 301/19
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesverwaltungsgericht

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Barbara Szeja, Maria-Magdalena Szeja, Marlon Szeja

      Žalovaná: Das Land Berlin

      Předběžné otázky

               1)

               Musí být čl. 16 odst. 1 první věta směrnice 2004/38/ES (1) vykládán v tom smyslu, že občanu Unie, který po dobu delší než pět let pouze na základě vnitrostátního práva legálně pobývá v některém členském státě, po tuto dobu ale nesplnil podmínky čl. 7 odst. 1 směrnice 2004/38/ES, uděluje právo trvalého pobytu v tomto členském státě?

               2)

               Musí být do doby legálního pobytu ve smyslu ustanovení čl. 16 odst. 1 směrnice 2004/38/ES započítány také doby pobytu občana Unie v hostitelském členském státě před přistoupením jeho země původu k Evropské unii?

      (1)  Úř. věst. L 158, s. 77.


title: Věc C-422/13: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 2. července 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Schleswig-Holsteinisches Oberverwaltungsgericht – Německo) – Landesamt für Landwirtschaft, Umwelt und ländliche Räume des Landes Schleswig-Holstein v. Dr. med. vet. Uta Wree „Řízení o předběžné otázce — Zemědělství — Společná zemědělská politika — Režim jednotné platby — Nařízení (ES) č. 73/2009 — Článek 34 odst. 2 písm. a) — Pojem ‚plocha, na kterou lze poskytnout podporu‘ — Plocha rekultivované svrchní vrstvy skládky, jejíž provoz byl uzavřen — Zemědělské využití — Přípustnost“

text:
               7.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 294/3

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 2. července 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Schleswig-Holsteinisches Oberverwaltungsgericht – Německo) – Landesamt für Landwirtschaft, Umwelt und ländliche Räume des Landes Schleswig-Holstein v. Dr. med. vet. Uta Wree
   (Věc C-422/13) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Zemědělství - Společná zemědělská politika - Režim jednotné platby - Nařízení (ES) č. 73/2009 - Článek 34 odst. 2 písm. a) - Pojem ‚plocha, na kterou lze poskytnout podporu‘ - Plocha rekultivované svrchní vrstvy skládky, jejíž provoz byl uzavřen - Zemědělské využití - Přípustnost“)
   (2015/C 294/03)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Schleswig-Holsteinisches Oberverwaltungsgericht

      Účastníci původního řízení

      Žalovaný a odvolatel: Landesamt für Landwirtschaft, Umwelt und ländliche Räume des Landes Schleswig-Holstein

      Žalobkyně a odpůrkyně v odvolacím řízení: Dr. med. vet. Uta Wree

      Výrok

   Článek 34 odst. 2 písm. a) nařízení Rady (ES) č. 73/2009 ze dne 19. ledna 2009, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce a kterým se mění nařízení (ES) č. 1290/2005, (ES) č. 247/2006, (ES) č. 378/2007 a zrušuje nařízení (ES) č. 1782/2003, musí být vykládán v tom smyslu, že plocha, která je svrchní vrstvou skládky nacházející se ve fázi následné péče po uzavření provozu, je „zemědělskou plochou“ ve smyslu tohoto ustanovení, pokud je skutečně využívána jako stálá pastvina.

      (1)  Úř. věst. C 304, 19.10.2013.


title: Věc C-285/14: Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 4. června 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour de cassation – Francie) – Directeur général des douanes et droits indirects, Directeur régional des douanes et droits indirects d'Auvergne v. Brasserie Bouquet SA „Řízení o předběžné otázce — Daně — Směrnice 92/83/EHS — Spotřební daň — Pivo — Článek 4 — Malé nezávislé pivovary — Snížená sazba spotřební daně — Podmínky — Neexistence výroby v licenci — Výroba podle výrobního postupu, který náleží třetí osobě a k jehož využívání dala tato osoba souhlas — Oprávněné užívání ochranných známek této třetí osoby“

text:
               20.7.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 236/18

         Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 4. června 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour de cassation – Francie) – Directeur général des douanes et droits indirects, Directeur régional des douanes et droits indirects d'Auvergne v. Brasserie Bouquet SA
   (Věc C-285/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Daně - Směrnice 92/83/EHS - Spotřební daň - Pivo - Článek 4 - Malé nezávislé pivovary - Snížená sazba spotřební daně - Podmínky - Neexistence výroby v licenci - Výroba podle výrobního postupu, který náleží třetí osobě a k jehož využívání dala tato osoba souhlas - Oprávněné užívání ochranných známek této třetí osoby“)
   (2015/C 236/25)
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour de cassation

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Directeur général des douanes et droits indirects, Directeur régional des douanes et droits indirects d'Auvergne

      Žalovaná: Brasserie Bouquet SA

      Výrok

   Pro účely uplatnění snížené sazby spotřební daně z piva není podmínka stanovená v čl. 4 odst. 2 směrnice Rady 92/83/EHS ze dne 19. října 1992 o harmonizaci struktury spotřebních daní z alkoholu a alkoholických nápojů, podle níž pivovar nesmí vyrábět v licenci, splněna, pokud dotyčný pivovar vyrábí své pivo na základě dohody, podle níž je oprávněn používat ochranné známky a výrobní postup třetí osoby.

      (1)  Úř. věst. C 261, 11.8.2014.


title: Věc T-543/15: Usnesení Tribunálu ze dne 12. října 2016 – Lysoform Dr. Hans Rosemann a další v. ECHA „Žaloba na neplatnost – Zařazení na seznam dodavatelů účinné látky uvedený v článku 95 nařízení (EU) č. 528/2012 – Neexistence bezprostředního dotčení – Nepřípustnost“

text:
               5.12.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 454/25

      Usnesení Tribunálu ze dne 12. října 2016 – Lysoform Dr. Hans Rosemann a další v. ECHA
      (Věc T-543/15) (1)

      („Žaloba na neplatnost - Zařazení na seznam dodavatelů účinné látky uvedený v článku 95 nařízení (EU) č. 528/2012 - Neexistence bezprostředního dotčení - Nepřípustnost“)
      (2016/C 454/45)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Lysoform Dr. Hans Rosemann GmbH (Berlín, Německo), Ecolab Deutschland GmbH (Monheim, Německo), Schülke & Mayr GmbH (Norderstedt, Německo) a Diversey Europe Operations BV (Amsterodam, Nizozemsko) (zástupci: K. Van Maldegem, M. Grunchard a P. Sellar, advokáti)

         Žalovaná: Evropská agentura pro chemické látky (zástupci: C. Buchanan, W. Broere a M. Heikkilä, zmocněnci, ve spolupráci s P. Oliverem, barrister)

         Předmět věci

      Návrh založený na článku 263 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí ECHA ze dne 17. června 2015 týkajícího se zařazení společnosti Oxea GmbH, se sídlem v Německu, na seznam dodavatelů účinné látky uvedený v čl. 95 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 528/2012 ze dne 22. května 2012 o dodávání biocidních přípravků na trh a jejich používání (Úř. věst. 2012, L 167, s. 1)

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

                  2)

                  Již není namístě rozhodovat o návrzích společností Oxea GmbH a BASF SE na vstup do řízení.

                  3)

                  Společnosti Lysoform Dr. Hans Rosemann GmbH, Ecolab Deutschland GmbH, Schülke & Mayr GmbH a Diversey Europe Operations BV ponesou vlastní náklady řízení a ukládá se jim náhrada nákladů řízení vynaložených Evropskou agenturou pro chemické látky (ECHA), s výjimkou nákladů souvisejících s návrhy na vstup do řízení.

                  4)

                  Lysoform Dr. Hans Rosemann, Ecolab Deutschland, Schülke & Mayr, Diversey Europe Operations, ECHA, Oxea a BASF ponesou vlastní náklady řízení související s návrhy na vstup do řízení.

         (1)  Úř. věst. C 406, 7.12.2015.


title: Věc T-486/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 11. června 2014 – Golam v. OHIM – Pentafarma (METABOL) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství METABOL — Starší národní slovní ochranná známka METABOL-MG — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               28.7.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 245/11

         Rozsudek Tribunálu ze dne 11. června 2014 – Golam v. OHIM – Pentafarma (METABOL)
   (Věc T-486/12) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství METABOL - Starší národní slovní ochranná známka METABOL-MG - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   2014/C 245/15
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Sofia Golam (Athény, Řecko) (zástupce: N. Trovas, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: P. Geroulakos, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Pentafarma-Sociedade Tecnico-Medicinal, SA (Prior Velho, Portugalsko)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 19. července 2012 (věc R 1901/2011-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi společností Pentafarma-Sociedade Tecnico-Medicinal, SA a Sofií Golam

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Sofii Golam se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 9, 12.1.2013.


               10.12.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 410/5

         Žaloba podaná Kontrolním úřadem ESVO dne 12. srpna 2015 na Island
   (Věc E-20/15)
   (2015/C 410/04)
   Dne 12. srpna 2015 podal Kontrolní úřad ESVO, zastoupený zplnomocněnými zástupci Kontrolního úřadu ESVO (se sídlem na adrese 35, Rue Belliard, 1040 Brussels, Belgium) Øyvindem Bø a Íris Ísbergovou, žalobu k Soudnímu dvoru ESVO na Island.
   Kontrolní úřad ESVO požaduje, aby Soudní dvůr ESVO:

               1.

               prohlásil, že nepřijetím ve stanovené lhůtě opatření nutných k provedení aktu uvedeného v bodě 1 kapitoly VIII přílohy II Dohody o Evropském hospodářském prostoru (směrnice Komise 2013/10/EU, kterou se mění směrnice Rady 75/324/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se aerosolových rozprašovačů, aby byla její ustanovení o označování přizpůsobena nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1272/2008 o klasifikaci, označování a balení látek a směsí), který byl do Dohody o EHP začleněn protokolem 1 k této dohodě, nesplnil Island své povinnosti podle článku 3 aktu a článku 7 Dohody o EHP;

               2.

               uložil Islandu uhradit náklady tohoto řízení.

      Právní a skutkové okolnosti a žalobní důvody:

               —

               v žalobě se uvádí, že Island nejpozději do 28. března 2015 nevyhověl odůvodněnému stanovisku Kontrolního úřadu ESVO ze dne 28. ledna 2015 týkajícímu se skutečnosti, že Island do svého vnitrostátního právního řádu neprovedl směrnici Komise 2013/10/EU, kterou se mění směrnice Rady 75/324/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se aerosolových rozprašovačů, aby byla její ustanovení o označování přizpůsobena nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1272/2008 o klasifikaci, označování a balení látek a směsí („akt“), uvedenou v bodě 1 kapitoly VIII přílohy II Dohody o Evropském hospodářském prostoru, která byla do Dohody o EHP začlenněna protokolem 1 k této dohodě,

               —

               Kontrolní úřad ESVO tvrdí, že Island ve stanovené lhůtě nepřijal opatření nutná k provedení zmiňovaného aktu, čímž nesplnil své povinnosti vyplývající z článku 3 aktu a z článku 7 Dohody o EHP.


title: Věc C-306/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal da Relação do Porto (Portugalsko) dne 30. května 2016 – António Fernando Maio Marques da Rosa v. Varzim Sol – Turismo, Jogo e Animação, SA

text:
               5.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/10

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal da Relação do Porto (Portugalsko) dne 30. května 2016 – António Fernando Maio Marques da Rosa v. Varzim Sol – Turismo, Jogo e Animação, SA
   (Věc C-306/16)
   (2016/C 326/19)
   Jednací jazyk: portugalština

      Předkládající soud

   Tribunal da Relação do Porto

      Účastníci původního řízení

      Odvolatel: António Fernando Maio Marques da Rosa

      Odpůrkyně: Varzim Sol – Turismo, Jogo e Animação, SA

      Předběžné otázky

               1)

               Vyplývá z článku 5 směrnice Rady 93/104/ES (1) ze dne 23. listopadu 1993 a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/88/ES (2) ze dne 4. listopadu 2003, jakož i z článku 31 Listiny základních práv Evropské unie, že v případě zaměstnanců, kteří pracují na směny a svá období odpočinku čerpající střídavě, přičemž jsou zaměstnáni v zařízení, které je otevřeno pro veřejnost každý den, avšak není v nepřetržitém provozu po dobu 24 hodin denně, musí být povinný den odpočinku, na který má zaměstnanec nárok, poskytnut po ukončení každého období sedmi dnů, tj. nejpozději sedmého dne následujícího po období šesti po sobě jdoucích pracovních dnů?

               2)

               Je s výše uvedenými směrnicemi a ustanoveními slučitelný takový výklad, podle něhož si může zaměstnavatel v souvislosti s výše uvedenými zaměstnanci každý týden vybrat, ve kterých dnech poskytne zaměstnanci odpočinek, na který má nárok, což znamená, že lze přimět zaměstnance k tomu, aby pracoval až deset po sobě jdoucích pracovních dnů, aniž by mu bylo zaplaceno vykonání přesčasové práce (například od středy určitého týdne, následující po pondělí a úterý jakožto dnech odpočinku, až do pátku následujícího týdne, po němž následuje sobota a neděle jakožto dny odpočinku)?

               3)

               Je s výše uvedenými směrnicemi a ustanoveními slučitelný takový výklad, podle něhož může být nepřetržitý odpočinek v délce 24 hodin poskytnut kdykoli během kalendářních dnů určitého období sedmi kalendářních dnů a následující nepřetržitý odpočinek v délce 24 hodin (k němuž se přičte denní odpočinek v délce 11 hodin) může být poskytnut rovněž během kalendářních dnů spadajících do období sedmi kalendářních dnů, které následuje po výše uvedeném období?

               4)

               Je s výše uvedenými směrnicemi a ustanoveními, s přihlédnutím rovněž k čl. 16 odst. a) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/88/ES ze dne 4. listopadu 2003, slučitelný takový výklad, podle něhož zaměstnanec namísto toho, aby čerpal nepřetržitý odpočinek v délce 24 hodin (k němuž se přičte denní odpočinek v délce 11 hodin) za každé období sedmi dnů, může čerpat dvakrát nepřetržitý odpočinek v délce 24 hodin, ať již po sobě jdoucích či nikoli, během kteréhokoli ze čtyř kalendářních dnů konkrétního referenčního období čtrnácti kalendářních dnů?

      (1)  Směrnice Rady 93/104/ES ze dne 23. listopadu 1993 o některých aspektech úpravy pracovní doby (Úř. věst. 1993 L 307, s. 18; Zvl. vyd. 05/02, s. 197).

      (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/88/ES ze dne 4. listopadu 2003 o některých aspektech úpravy pracovní doby (Úř. věst. 2003 L 299, s. 9; Zvl. vyd. 05/04, s. 381).


title: Věc T-476/07: Žaloba podaná dne 13. prosince 2007 – Evropaïki Dynamiki v. Frontex

text:
               23.2.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 51/55

         Žaloba podaná dne 13. prosince 2007 – Evropaïki Dynamiki v. Frontex
   (Věc T-476/07)
   (2008/C 51/100)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Athény, Řecko) (zástupce: N. Korogiannakis, advokát)

      Žalovaná: Evropská agentura pro řízení operativní spolupráce na vnějších hranicích členských států EU (FRONTEX)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí FRONTEX, kterým byla nabídka žalobkyně ohodnocena jako neúspěšná a zakázka zadána vítěznému uchazeči;

               —

               uložit FRONTEX náhradu škody, kterou žalobkyně utrpěla z důvodu dotčeného nabídkového řízení ve výši 500 000 eur;

               —

               uložit Komisi (DIGIT) náhradu právních a dalších nákladů a výdajů žalobkyně souvisejících s touto žalobou, a to i pokud bude tato žaloba zamítnuta;

               —

               uložit FRONTEX náhradu právních a dalších nákladů a výdajů žalobkyně souvisejících s touto žalobou.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně podala nabídku na základě otevřeného řízení žalované na dodání informatických služeb a hardware a software licencí (Úř. věst. 2007/S 114-139890). Žalobkyně napadá rozhodnutí žalované ze dne 3. října 2007, kterým byla nabídka žalobkyně zamítnuta a kterým bylo žalobkyni sděleno, že zakázka bude zadána jinému uchazeči.
   Na podporu své žaloby žalobkyně tvrdí, že žalovaná v rozporu s článkem 253 ES neuvedla odůvodnění a použila hodnotící kriteria, která nebyla výslovně obsažená v otevřeném řízení. Žalobkyně dále tvrdí, že se žalovaná dopustila zjevně nesprávného posouzení.


title: Věc F-115/11: Žaloba podaná dne 27. října 2011 — ZZ v. EIB

text:
               7.1.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/28

         Žaloba podaná dne 27. října 2011 — ZZ v. EIB
   (Věc F-115/11)
   2012/C 6/53
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: ZZ (zástupce: N. Thieltgen, advokát)

      Žalovaná: Evropská investiční banka

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí prezidenta EIB o nejmenování žalobkyně, nýbrž jiného uchazeče na místo vedoucího oddělení v rámci EIB a návrh na náhradu škody.

      Návrhové žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí prezidenta EIB o nejmenování žalobkyně na pracovní místo vedoucího oddělení „Tarifikace a politika rizik“ v rámci oddělení „Úvěrová rizika“ generálního ředitelství „Řízení rizik“ a o nepřidělení místa vedoucího oddělení „Tarifikace a politika rizik“ v rámci oddělení „Úvěrová rizika“ generálního ředitelství „Řízení rizik“ žalobkyni,

               —

               uložit EIB přijmout nezbytná opatření k zavedení řádného řízení k obsazení pracovního místa,

               —

               určit odpovědnost EIB vůči žalobkyni v souvislosti s protiprávností rozhodnutí jmenovat na sporné místo jiného uchazeče,

               —

               uložit EIB nahradit majetkovou a nemajetkovou újmu způsobenou žalobkyni, včetně úroků z prodlení:

                           —

                           týkající se nemajetkové újmy: 50 000 eur,

                           —

                           týkající se majetkové ujmy z důvodu ztráty na platu: 436 100 eur,

               —

               uložit EIB náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-624/14: Žaloba podaná dne 12. srpna 2014 – Bice International v. OHIM – Bice (bice)

text:
               6.10.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 351/28

         Žaloba podaná dne 12. srpna 2014 – Bice International v. OHIM – Bice (bice)
   (Věc T-624/14)
   2014/C 351/36
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Bice International Ltd (Dubaj, Spojené arabské emiráty) (zástupce: N. Gibb, solicitor)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Bice AG (Baar, Švýcarsko)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 23. května 2014 vydané ve věci R 1249/2013-1.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: slovní ochranná známka „bice“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 29, 30 a 43 – přihláška ochranné známky Společenství č. 5 1 26  693

      Majitelka ochranné známky Společenství: další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Účastnice řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: žalobkyně

      Odůvodnění návrhu na prohlášení neplatnosti: Bylo tvrzeno, že přihláška ochranné známky Společenství nebyla podána v dobré víře, ve smyslu čl. 52 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009 o ochranné známce Společenství, a byla zapsána v rozporu s čl. 53 odst. 1 písm. a), ve spojení s čl. 8 odst. 1 písm. a) a b) téhož nařízení.

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: zamítnutí návrhu na prohlášení neplatnosti v celém rozsahu

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 52 odst. 1 písm. b) a čl. 53 odst. 1 písm. a) nařízení č. 207/2009, ve spojení s čl. 8 odst. 1 písm. a) a b) téhož nařízení


title: Věc C-557/15: Žaloba podaná dne 30. října 2015 – Evropská komise v. Maltská republika

text:
               11.1.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 7/11

         Žaloba podaná dne 30. října 2015 – Evropská komise v. Maltská republika
   (Věc C-557/15)
   (2016/C 007/18)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: C. Hermes, K. Mifsud-Bonnici, zmocněnci)

      Žalovaná: Maltská republika

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               prohlásil, že Maltská republika přijetím režimu odchylky, kterým je umožněn odchyt sedmi druhů volně žijících pěnkavovitých (pěnkavy obecné Fringilla coelebs, konopky obecné Carduelis cannabina, stehlíka obecného Carduelis carduelis, zvonka zeleného Carduelis chloris, dlaska tlustozobého Coccothraustes coccothraustes, zvonohlíka zahradního Serinus serinus a čížka lesního Carduelis spinus), nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 5 písm. a), čl. 5 písm. e) a čl. 8 odst. 1 spolu s přílohou IV bodem a), ve spojení s čl. 9 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/147/ES ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně volně žijících ptáků (1);

               —

               uložil Maltské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Malta zavedla v roce 2014 režim odchylky, kterým byl umožněn odchyt sedmi druhů volně žijících pěnkavovitých a kterým byly povoleny sezóny odchytu v letech 2014 a 2015.
   Směrnice 2009/147 ukládá členským státům povinnost, aby zakázaly odchyt a držení volně žijících ptáků, kteří nejsou uvedeni v příloze II, jako jsou dotyční pěnkavovití, a jakýkoliv odchyt volně žijících ptáků nevýběrovými způsoby, jako jsou pasti nebo sítě. Jakákoliv výjimka z těchto zákazů podléhá přísným podmínkám stanoveným v článku 9 směrnice.
   Komise má za to, že režim odchylky, který zavedla Malta a který umožňuje odchyt sedmi druhů pěnkavovitých, není v souladu s čl. 5 písm. a), čl. 5 písm. e) a čl. 8 odst. 1 spolu s přílohou IV bodem a) směrnice.
   Komise má za to, že Malta nedoložila, že jsou splněny podmínky výjimky stanovené v čl. 9 odst. 1 směrnice. Zaprvé, Malta neprokázala neexistenci jiného uspokojivého řešení, jak je vyžadováno v úvodní větě čl. 9 odst. 1 směrnice. Zadruhé, režim odchylky, který Malta zavedla, neodůvodňuje tvrzenou neexistenci jiných uspokojivých řešení. Zatřetí, Malta neprokázala, že povolená činnost představuje „rozumné využívání“ ve smyslu čl. 9 odst. 1 písm. c) směrnice. Začtvrté, Malta neprokázala dodržení požadavku stanoveného v čl. 9 odst. 1 písm. c) směrnice, podle kterého se může výjimka týkat pouze „malého množství“ ptáků. Zapáté, Malta nedoložila, že k povolení došlo za „přísně kontrolovaných podmínek“, jak je vyžadováno v čl. 9 odst. 1 písm. c) směrnice.

      (1)  Úř. věst. L 20, s. 7.


title: Věc T-46/08 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 28. ledna 2008 Luigim Marcucciem proti usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 6. prosince 2007 ve věci F-40/06, Luigi Marcuccio v. Komise Evropských společenství

text:
               29.3.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 79/32

         Kasační opravný prostředek podaný dne 28. ledna 2008 Luigim Marcucciem proti usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 6. prosince 2007 ve věci F-40/06, Luigi Marcuccio v. Komise Evropských společenství
   (Věc T-46/08 P)
   (2008/C 79/63)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Luigi Marcuccio (Tricase, Itálie) (zástupce: G. Cipressa, advokát)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

               —

               zrušit usnesení vydané dne 6. prosince 2007 prvním senátem Soudu pro veřejnou službu Evropské unie ve věci F-40/06, Marcuccio v. Komise, v rozsahu, v němž: a) se zamítá žaloba podaná žalobcem v prvním stupni z jakéhokoliv jiného důvodu, než je nedostatek právního zájmu žalobce na podání žaloby, jakož i b) se zamítají návrhová žádání žalobce na náhradu vzniklé škody a c) byla žalobci uložena povinnost nahradit veškeré náklady vynaložené žalovanou;

               —

               prohlásit, že žaloba v prvním stupni byla přípustná, a zejména, že žalobce měl v okamžiku podání žaloby právní zájem na jejím podání;

               —

               vyhovět návrhovým žádáním na náhradu vzniklé škody, jakož i uložit žalované povinnost nahradit žalobci veškeré náklady, které vynaložil jak v řízení v prvním stupni, tak v řízení o kasačním opravném prostředku;

               —

               podpůrně vrátit projednávanou věc Soudu pro veřejnou službu, aby rozhodl ve věci samé: a) o všech částech dotčené věci, o kterých soud nerozhodl nebo které budou zrušeny v rozsudku vydaném v tomto kasačním řízení, b) o veškerých nákladech řízení vynaložených v prvním stupni a v řízení o kasačním opravném prostředku.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Absolutní nedostatek odůvodnění, jakož i zjevná nelogičnost, nesouvislost, nejasnost, nedostatečné šetření, skutečnost, že Soud pro veřejnou službu nerozhodl o zásadním bodu dotčené věci, jakož i porušení povinnosti clare loqui a zkreslení skutkových okolností (zejména body 10, 12, 26 až 38 včetně, 42 až 46 včetně napadeného usnesení).
   Nesprávný výklad a použití obecných právních zásad a použitelných ustanovení (zejména body 42 až 46 včetně napadeného usnesení).
   Zjevná nelogičnost usnesení vydaného Soudem pro veřejnou službu, jakož i jeho závěrů o nákladech řízení, rovněž s ohledem na jejich nepřiměřenost, absolutní nedostatek odůvodnění, jakož i zkreslení skutkových okolností a svévolnost (zejména body 49 a 50 napadeného usnesení).
   Absolutní nedostatek odůvodnění rozhodnutí, které je předmětem žaloby v prvním stupni (zejména body 26 až 38 napadeného usnesení).
   Zkreslení skutkových okolností, jakož i z toho vyplývající vady řízení takové závažnosti, že nezvratně porušují práva žalobce na obhajobu a mají za následek porušení podstatných procesních náležitostí, jež mohou zbavit napadené usnesení platnosti (zejména bod 24 napadeného rozhodnutí).
   Porušení pravidel spravedlivého procesu s ohledem zejména na pravidla Evropské úmluvy o lidských právech (body 24 a 26 až 38 včetně tohoto kasačního opravného prostředku).


title: Věc C-384/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Supremo (Španělsko) dne 5. července 2013 — Estación de Servicio Pozuelo 4, S.L. v. GALP Energía España S.A.U.

text:
               21.9.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 274/9

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Supremo (Španělsko) dne 5. července 2013 — Estación de Servicio Pozuelo 4, S.L. v. GALP Energía España S.A.U.
   (Věc C-384/13)
   2013/C 274/15
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Tribunal Supremo

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Estación de Servicio Pozuelo 4, S.L.

      Žalovaný: GALP Energía España S.A.U.

      Předběžné otázky

               1)

               Lze mít za to, že taková dohoda, jako je dohoda, o kterou se jedná v původním sporu, jež stanoví vznik práva stavby ve prospěch dodavatele ropných produktů na dobu 45 let a opravňuje posledně uvedeného postavit čerpací stanici a pronajmout ji majiteli pozemku na dobu odpovídající době trvání daného práva, přičemž se majiteli ukládá závazek výhradního odběru po tutéž dobu, představuje dohodu zanedbatelného významu, na niž se nevztahuje zákaz stanovený v čl. 81 odst. 1 Smlouvy o ES (nyní čl. 101 odst. 1 SFEU), a to zejména proto, že dodavatel ovládá malý podíl trhu, který nepřesahuje 3 %, v porovnání s přibližně 70 % podílem trhu, který v součtu ovládají pouze tři dodavatelé, přestože doba trvání výše uvedeného závazku je delší než průměrná doba trvání dohod, které jsou běžně uzavírány na relevantním trhu?

               2)

               Pokud by byla odpověď záporná a dohoda by měla být přezkoumána podle nařízení č. 1984/83 (1) a č. 2790/99 (2), lze čl. 12 odst. 2 nařízení č. 2790/99 ve spojení s čl. 5 písm. a) téhož nařízení vykládat v tom smyslu, že pokud není další prodejce majitelem pozemků a pokud má k 1. lednu 2002 dohoda trvat ještě více než pět let, pozbývá tato dohoda k 31. prosinci 2006 platnost?

      (1)  Nařízení Komise ze dne 22. června 1983 o použití čl. 85 odst. 3 Smlouvy na kategorie dohod o výhradním odběru
   Úř. věst. L 173, s. 5

      (2)  Nařízení Komise (ES) č. 2790/1999 ze dne 22. prosince 1999 o použití čl. 81 odst. 3 Smlouvy na kategorie vertikálních dohod a jednání ve vzájemné shodě
   Úř. věst. L 336, s. 21; Zvl. vyd. 08/01, s. 364


title: Věc F-121/06: Žaloba podaná dne 29. září 2006 – Spee v. Europol

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/84

         Žaloba podaná dne 29. září 2006 – Spee v. Europol
   (Věc F-121/06)
   (2006/C 326/169)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Účastníci řízení

      Žalobce: David Spee (Rijswijk, Nizozemsko) (zástupce: D. C. Coppens, advokát)

      Žalovaný: Evropský policejní úřad (Europol)
   Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí Europolu ze dne 5. července 2006;

               —

               uložit Europolu, aby s účinností od 1. listopadu 2005 přiznal žalobci dva stupně;

               —

               uložit Europolu náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobce napadá rozhodnutí, kterým mu bylo přiznáno zvýšení platu, jež odpovídá pouze jednomu ze stupňů upravených v článku 29 služebního řádu zaměstnanců Europolu, jelikož se domnívá, že měl právo na zvýšení platu, které odpovídá dvěma stupňům.
   Uplatňuje, že Europol zohlednil nejen hodnocení podle článku 29 služebního řádu zaměstnanců Europolu, ale i hodnocení, které stanoví článek 28 tohoto služebního řádu. Tímto jednáním správa porušila zásadu právní jistoty, jelikož použila se zpětnou účinností dokument ze dne 24. března 2006 nazvaný „Policy on the Determination of Salary Scale and Incremental Points of Europol Staff“ (Postupy pro stanovení platových tříd a platových stupňů pro zaměstnance Europolu).
   Kromě toho žalobce tvrdí, že i kdyby byla správa oprávněna zohlednit obě hodnocení, je použitá metoda aritmeticky nesprávná a pro zaměstnance nevýhodná.


title: Věc C-667/11: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 6. června 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Administrativen sad — Varna — Bulharsko) — Paltrade EOOD v. Načalnik na Mitničeski punkt — Pristanište Varna pri Mitnica Varna ( „Obchodní politika — Nařízení (ES) č. 1225/2009 — Články 13 a 14 — Dovoz výrobků pocházejících z Číny — Antidumpingová cla — Obcházení — Přeposílání zboží přes Malajsii — Prováděcí nařízení (EU) č. 723/11 — Celní evidence dovozů — Výběr antidumpingových cel — Zpětná účinnost“ )

text:
               3.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 225/20

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 6. června 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Administrativen sad — Varna — Bulharsko) — Paltrade EOOD v. Načalnik na Mitničeski punkt — Pristanište Varna pri Mitnica Varna
   (Věc C-667/11) (1)

   (Obchodní politika - Nařízení (ES) č. 1225/2009 - Články 13 a 14 - Dovoz výrobků pocházejících z Číny - Antidumpingová cla - Obcházení - Přeposílání zboží přes Malajsii - Prováděcí nařízení (EU) č. 723/11 - Celní evidence dovozů - Výběr antidumpingových cel - Zpětná účinnost)
   2013/C 225/33
   Jednací jazyk: bulharština

      Předkládající soud

   Administrativen sad — Varna

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Paltrade EOOD

      Žalovaný: Načalnik na Mitničeski punkt — Pristanište Varna pri Mitnica Varna

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Administrativen sad — Varna — Výklad článku 1 prováděcího nařízení Rady (EU) č. 723/2011 ze dne 18. července 2011, kterým se rozšiřuje konečné antidumpingové clo uložené nařízením Rady (ES) č. 91/2009 na dovoz některých spojovacích prostředků ze železa nebo oceli pocházejících z Čínské lidové republiky na dovoz některých spojovacích prostředků ze železa nebo oceli zasílaných z Malajsie bez ohledu na to, zda je u nich deklarován původ z Malajsie (Úř. věst. L 194, s. 6), jakož i nařízení Komise (EU) č. 966/2010 ze dne 27. října 2010 o zahájení šetření možného obcházení antidumpingových opatření uložených nařízením Rady (ES) č. 91/2009 na dovoz některých spojovacích prostředků ze železa nebo oceli pocházejících z Čínské lidové republiky dovozem některých spojovacích prostředků ze železa nebo oceli zasílaných z Malajsie, bez ohledu na to, zda je u nich deklarován původ z Malajsie, a o zavedení celní evidence tohoto dovozu (Úř. věst. L 282, s. 29) — Výběr antidumpingového cla se zpětnou účinností — Nezanesení dovážených výrobků do bulharského celního systému, který se liší od systému pro jednotný správní doklad (JSD) — Stanovení příslušné výše antidumpingového cla vybíraného se zpětnou účinností

      Výrok

   Článek 14 odst. 5 nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství, na který odkazuje článek 2 nařízení Komise (EU) č. 966/2010 ze dne 27. října 2010 o zahájení šetření možného obcházení antidumpingových opatření uložených nařízením Rady (ES) č. 91/2009 na dovoz některých spojovacích prostředků ze železa nebo oceli pocházejících z Čínské lidové republiky dovozem některých spojovacích prostředků ze železa nebo oceli zasílaných z Malajsie, bez ohledu na to, zda je u nich deklarován původ z Malajsie, a o zavedení celní evidence tohoto dovozu, musí být vykládán tak, že takový způsob celní evidence, o jaký se jedná ve věci v původním řízení, je v souladu s tímto ustanovením, a tedy postačuje pro výběr antidumpingového cla se zpětnou účinností na základě článku 1 prováděcího nařízení Rady (EU) č. 723/2011 ze dne 18. července 2011, kterým se rozšiřuje konečné antidumpingové clo uložené nařízením (ES) č. 91/2009 na dovoz některých spojovacích prostředků ze železa nebo oceli pocházejících z Čínské lidové republiky na dovoz některých spojovacích prostředků ze železa nebo oceli zasílaných z Malajsie bez ohledu na to, zda je u nich deklarován původ z Malajsie, je-li na základě šetření konstatována existence obcházení konečných antidumpingových cel uložených nařízením Rady (ES) č. 91/2009 ze dne 26. ledna 2009 o uložení konečného antidumpingového cla na dovoz některých spojovacích prostředků ze železa nebo oceli pocházejících z Čínské lidové republiky.
   Podle čl. 1 odst. 2 nařízení č. 91/2009 je sazba rozšířeného antidumpingového cla, vybíraného se zpětnou účinností z dovozů před vstupem prováděcího nařízení č. 723/2011 v platnost, ve výši 85 % pro „všechny ostatní společnosti“.

      (1)  Úř. věst. C 89, 24.3.2012.


title: Věc F-86/13: Žaloba podaná dne 13. září 2013 — ZZ v. Parlament

text:
               16.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 336/31

         Žaloba podaná dne 13. září 2013 — ZZ v. Parlament
   (Věc F-86/13)
   2013/C 336/70
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupci: P. Bentley, QC, Barrister, a R. Bäuerle, Rchtsanwalt)

      Žalovaný: Evropský parlament

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí, jímž se žalobci zakazuje nechat se jmenovat do funkce poradce premiéra Ukrajiny po dobu dvou let od data ukončení výkonu funkce v Evropském parlamentu.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               Zrušit rozhodnutí Parlamentu ze dne 3. ledna 2013, jímž se žalobci zakazuje nechat se jmenovat do funkce poradce premiéra Ukrajiny po dobu dvou let od data ukončení jeho zaměstnání v Parlamentu;

               —

               zrušit rozhodnutí Parlamentu ze dne 24. června 2013, jímž byla zamítnuta stížnost žalobce podaná proti rozhodnutí Parlamentu ze dne 3. ledna 2013;

               —

               uložit Parlamentu náhradu nákladů tohoto řízení.


title: Věc T-305/04: Žaloba podaná dne 26. července 2004 Eden proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (OHIM)

text:
               23.10.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 262/41

         Žaloba podaná dne 26. července 2004 Eden proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (OHIM)
   (Věc T-305/04)
   (2004/C 262/78)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 26. července 2004 žaloba podaná proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (OHIM) společností Eden, se sídlem v Paříži, zastoupenou Muriel Antoine-Lalance, advokátkou.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 24. května 2004 (věc R 591/2003-4);

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

               Dotčená ochranná známka Společenství:

               Čichová ochranná známka „VŮNĚ ZRALÉ JAHODY“ doprovázená grafickým znázorněním jahody – zápis č. 001122118.

               Výrobky nebo služby:

               Výrobky klasifikované v třídách 3, 16, 18 a 25.

               Rozhodnutí napadené před odvolacím senátem:

               Zamítnutí zápisu průzkumovým referentem.

               Rozhodnutí odvolacího senátu:

               Zamítnutí odvolání.

               Dovolávané žalobní důvody:

               Porušení čl. 7 odst. 1 písm. a) nařízení č. 40/94.


title: Věc C-118/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Budai Központi Kerületi Bíróság (Maďarsko) dne 7. března 2017 – Dunai Zsuzsanna v. ERSTE Bank Hungary Zrt.

text:
               10.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 221/2

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Budai Központi Kerületi Bíróság (Maďarsko) dne 7. března 2017 – Dunai Zsuzsanna v. ERSTE Bank Hungary Zrt.
   (Věc C-118/17)
   (2017/C 221/03)
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Budai Központi Kerületi Bíróság

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Dunai Zsuzsanna

      Žalovaná: ERSTE Bank Hungary Zrt.

      Předběžné otázky

               1)

               Musí být bod 3 [výroku] rozsudku Soudního dvora ve věci C-26/13 vykládán v tom smyslu, že vnitrostátní soud může zhojit neplatnost podmínky smlouvy uzavřené mezi podnikatelem a spotřebitelem, je-li plnění smlouvy v rozporu s hospodářskými zájmy spotřebitele?

               2)

               Je v souladu s pravomocí udělenou Evropské unii s cílem zajistit vysokou úroveň ochrany spotřebitele, jakož i se základními zásadami unijního práva, jako jsou zásada rovnosti před zákonem, zásada zákazu diskriminace a práva na účinný prostředek nápravy a na spravedlivý proces, aby parlament členského státu zákonem upravil soukromoprávní smlouvy spadající pod podobné kategorie, uzavírané mezi podnikatelem a spotřebitelem?

                           2a.)

                           V případě kladné odpovědi na předchozí otázku: Je v souladu s pravomocí udělenou Evropské unii s cílem zajistit vysokou úroveň ochrany spotřebitele, jakož i se základními zásadami unijního práva, jako jsou zásada rovnosti před zákonem, zásada zákazu diskriminace a práva na účinný prostředek nápravy a na spravedlivý proces, aby parlament členského státu za účelem ochrany spotřebitelů zákonem upravil různé části úvěrových smluv vyjádřených v cizí měně, čímž je vyvolán účinek, který je v rozporu s oprávněnými zájmy ochrany spotřebitelů, neboť úvěrová smlouva je po změnách a doplněních nadále platná a spotřebitel je povinen nadále nést finanční břemeno spojené s kurzovým rizikem?

               3)

               Pokud jde o obsah smluv uzavřených mezi podnikatelem a spotřebitelem: je v souladu s pravomocí udělenou Evropské unii s cílem zajistit vysokou úroveň ochrany spotřebitele, jakož i se základními zásadami unijního práva, jako jsou zásada rovnosti před zákonem, zásada zákazu diskriminace a práva na účinný prostředek nápravy a na spravedlivý proces, aby rada pro sjednocení nejvyšší soudní instance členského státu usměrňovala judikaturu příslušného soudu ve všech záležitostech občanského práva prostřednictvím „rozhodnutí vydaných v zájmu jednotného výkladu ustanovení práva“?

                           3a.)

                           V případě kladné odpovědi na předchozí otázku: je v souladu s pravomocí udělenou Evropské unii s cílem zajistit vysokou úroveň ochrany spotřebitele, jakož i se základními zásadami unijního práva, jako jsou zásada rovnosti před zákonem, zásada zákazu diskriminace a práva na účinný prostředek nápravy a na spravedlivý proces, aby rada pro sjednocení nejvyšší soudní instance členského státu usměrňovala judikaturu příslušného soudu ve všech záležitostech občanského práva prostřednictvím „rozhodnutí vydaných v zájmu jednotného výkladu ustanovení práva“ v případech., kdy jmenování členů rady pro sjednocování z řad soudců nebylo transparentní a nedošlo k němu podle předem stanovených pravidel, pokud řízení před uvedenou ranou není veřejné a pokud se nelze dodatečně obeznámit s uskutečněným řízením, tedy s uplatněnými odbornými stanovisky a právními teoriemi a s hlasováním jednotlivých členů (souhlas nebo nesouhlas)?


title: Věc T-542/11: Žaloba podaná dne 6. října 2011 — ALOUMINION v. Komise

text:
               17.12.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 370/26

         Žaloba podaná dne 6. října 2011 — ALOUMINION v. Komise
   (Věc T-542/11)
   2011/C 370/44
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Alouminion A.E. (Maroussi, Řecko) (zástupci: G. Dellis a N. Korogiannákis, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhové žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise K(2011) 4916 v konečném znění ze dne 13. července 2011 o státní podpoře č. K 2/2010 (ex NN 62/2009), kterou Řecko poskytlo Alouminion tis Ellados A.E;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení žalobkyně.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Touto žalobou se žalobkyně podle čl. 263 odst. 4 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „SFEU“) domáhá zrušení, s důsledky uvedenými v čl. 266 odst. 1 SFEU, rozhodnutí Komise K(2011) 4916 v konečném znění ze dne 13. července 2011 o státní podpoře č. K 2/2010 (ex NN 62/2009) (dále jen „rozhodnutí“), kterou Řecko poskytlo podniku Alouminion tis Ellados A.E.
   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně následující žalobní důvody.

               —

               Porušení článku 1 nařízení č. 659/1999 a porušení pravidel o rozdělení pravomocí mezi Komisí a vnitrostátními soudy, jakož i porušení práva na soudní ochranu. Komise zjevně nesprávně posoudila skutkové okolnosti, zohlednila zjevně nesprávné skutečnosti a při zařazení údajné podpory jako „nové“ se dopustila jasného nesprávného právního posouzení. Sporné opatření bylo přijato ve stejném režimu jako údajná stávající podpora a zpochybněné rozhodnutí Komise je nedostatečně odůvodněné.

               —

               Porušení čl. 107 odst. 1 SFEU, protože Komise nesprávně stanovila, že došlo ke zvýhodnění, nepoužila kritérium soukromého investora a nepřezkoumala, zda existovaly objektivní hospodářské důvody k odůvodnění dohodnuté sazby z roku 1960.

               —

               Porušení čl. 107 odst. 1 SFEU, protože Komise přes povinnost DEI (Dimosia Epichirisi Ilektrismou, národní elektrárna) stanovit sazby pro stejnou kategorii spotřebitelů na stejné úrovni a sazby pro různé kategorie spotřebitelů na různé úrovni podle míry jejich odlišnosti, nesprávně stanovila, že je podpora selektivní.

               —

               Porušení čl. 107 odst. 1 SFEU, protože Komise nesprávně stanovila, že je narušen a ovlivněn obchod mezi členskými státy, přestože žalobkyně v porovnání s jinými podniky s hliníkem není díky jednotným vlastnostem hliníku a cenám stanoveným na burze zvýhodněna.

               —

               Nesprávná metoda ke stanovení výše údajného zvýhodnění

               —

               Porušení povinnosti uvést odůvodnění.

               —

               Porušení zásady ochrany legitimního očekávání z důvodu dřívějšího stanoviska Komise, že sazba DEI dohodnutá se žalobkyní nepředstavuje protiprávní státní podporu a porušení práva žalobkyně na obhajobu.