title: Věc C-479/13: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 5. března 2015 – Evropská komise v. Francouzská republika „Nesplnění povinnosti státem — Daně — DPH — Uplatňování snížené sazby — Dodání digitálních nebo elektronických knih“

text:
               27.4.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/8

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 5. března 2015 – Evropská komise v. Francouzská republika
   (Věc C-479/13) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Daně - DPH - Uplatňování snížené sazby - Dodání digitálních nebo elektronických knih“)
   (2015/C 138/09)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: C. Soulay a F. Dintilhac, zmocněnci)

      Žalovaná: Francouzská republika (zástupci: D. Colas a J. - S. Pilczer, zmocněnci)

      Vedlejší účastník podporující žalovanou: Belgické království (zástupci: M. Jacobs a M. J.-C. Halleux, zmocněnci)

      Výrok

               1)

               Francouzská republika uplatňováním snížené sazby daně z přidané hodnoty na dodání digitálních nebo elektronických knih, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 96 a 98 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty, ve znění směrnice Rady 2010/88/EU ze dne 7. prosince 2010, ve spojení s přílohami II a III uvedené směrnice a prováděcím nařízením Rady (EU) č. 282/2011 ze dne 15. března 2011, kterým se stanoví prováděcí opatření ke směrnici 2006/112.

               2)

               Francouzská republika ponese vlastní náklady řízení a ukládá se jí náhrada nákladů vynaložených Evropskou komisí.

               3)

               Belgické království ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 344, 23.11.2013.


title: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 28. října 2004 ve věci C-497/03: Komise Evropských společenství proti Rakouské republice (Nesplnění povinnosti členským státem — Článek 28 Smlouvy o ES — Opatření s rovnocenným účinkem — Zásilkový obchod potravinových doplňků — Zákaz)

text:
               8.1.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/17

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (čtvrtého senátu)
   ze dne 28. října 2004
   ve věci C-497/03: Komise Evropských společenství proti Rakouské republice (1)

   (Nesplnění povinnosti členským státem - Článek 28 Smlouvy o ES - Opatření s rovnocenným účinkem - Zásilkový obchod potravinových doplňků - Zákaz)
   (2005/C 6/31)
   Jednací jazyk: němčina
   Ve věci C-497/03, Komise Evropských společenství (zmocněnec: J. C. Schieferer a B. Schima) proti Rakouské republice (zmocněnec: E. Riedl), jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti členským státem podle článku 226 ES, podaná dne 24. listopadu 2003, Soudní dvůr (čtvrtý senát), ve složení K. Lenaerts, předseda, J. N. Cunha Rodrigues a M. Ilešič (soudce zpravodaj), soudci, generální advokát: D. Ruiz-Jarabo Colomer, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 28. října 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Rakouská republika tím, že zakázala v čl. 50 odst. 2 Gewerbeordnung zásilkový obchod potravinových doplňků, nesplnila své povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 28 Smlouvy o ES.

               2)

               Rakouské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 21, 24.1.2004.


title: Věc C-61/06: Žaloba podaná dne  3. února 2006  Komisí Evropských společenství proti Italské republice

text:
               8.4.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 86/13

         Žaloba podaná dne 3. února 2006 Komisí Evropských společenství proti Italské republice
   (Věc C-61/06)
   (2006/C 86/24)
   Jednací jazyk: italština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 3. února 2006 žaloba směřující proti Italské republice podaná Komisí Evropských společenství zastoupenou B. Schimou a D. Recchia, jako zmocněnci.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               určil, že Italská republika tím, že nepředložila před 1. červencem 2004 vnitrostátní roční zprávu o podpoře biopaliv, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 4 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/30/ES (1) ze dne 8. května 2003 o podpoře užívání biopaliv nebo jiných obnovitelných pohonných hmot v dopravě,

               2.

               uložil Italské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   Zpráva uvedená v čl. 4 odst. 1 směrnice měla být Komisi zaslána před 1. červencem 2004. Do dnešního dne Komise neobdržela žádnou informaci od italských orgánů.
   Komise dále uvádí, že v současné době Itálie neoznámila zprávu o podpoře využívání biopaliv a jiných obnovitelných pohonných hmot v dopravě stanovenou v čl. 4 odst. 1 směrnice.

      (1)  Úř. věst. L 123, s. 42; Zvl. vyd. 13/31, s. 188.


title: Věc C-41/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Španělsko) dne 25. ledna 2017 – Isabel González Castro v. Mutua Umivale a Prosegur España S.L.

text:
               18.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 121/13

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Španělsko) dne 25. ledna 2017 – Isabel González Castro v. Mutua Umivale a Prosegur España S.L.
   (Věc C-41/17)
   (2017/C 121/19)
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Tribunal Superior de Justicia de Galicia

      Účastníci původního řízení

      Odvolatelka: Isabel González Castro

      Odpůrci: Mutua Umivale a Prosegur España S.L.

      Předběžné otázky

               1)

               Musí se článek 7 směrnice 92/85/EHS (1) vykládat v tom smyslu, že noční práce, kterou nejsou povinny vykonávat zaměstnankyně uvedené v článku 2, tj. i kojící zaměstnankyně, zahrnuje nejen práci vykonávanou pouze v nočních hodinách, ale i práci na směny, pokud je některá z těchto směn, tak jako v projednávaném případě, vykonávána v nočních hodinách?

               2)

               Mají se ve sporu, v němž je zpochybňováno, že se určitá zaměstnankyně nachází v situaci rizika při kojení, použít zvláštní pravidla týkající se důkazního břemene, která jsou uvedena v čl. 19 odst. 1 směrnice 2006/54/ES (2) – který byl do španělského právního řádu proveden mimo jiné prostřednictvím čl. 96 odst. 1 zákona č. 36/2011 (Ley 36/2011) – ve spojení s požadavky stanovenými v článku 5 směrnice 92/85/EHS – který byl do španělského právního řádu proveden článkem 26 zákona o prevenci pracovních rizik (Ley de Prevención de Riesgos Laborales) – s cílem přiznat kojící zaměstnankyni pracovní volno a případně i dávku, která je podle vnitrostátního právního řádu na takovouto situaci vázána na základě čl. 11 odst. 1 téže směrnice 92/85/EHS?

               3)

               Může se čl. 19 odst. 1 výše uvedené směrnice 2006/54/ES vykládat v tom smyslu, že za „skutečnosti nasvědčující tomu, že došlo k přímé nebo nepřímé diskriminaci“ kojící zaměstnankyně – ve sporu, v němž je zpochybňována existence rizika při kojení, která vede k přiznání volna uvedenému v článku 5 směrnice 92/85/ES, který byl do španělského právního řádu proveden článkem 26 zákona o prevenci pracovních rizik – má být považováno to, že: 1) zaměstnankyně poskytuje služby v režimu práce na směny jakožto bezpečnostní ostraha, přičemž některé z pracovních směn připadají na noční hodiny, kdy navíc zaměstnankyně pracuje sama, a kromě toho 2) musí vykonávat obchůzky a případně řešit naléhavé situace (trestnou činnost, požáry nebo jiné události), přičemž 3) na pracovišti není k dispozici žádný prostor vhodný pro kojení nebo případně pro odstříkání mateřského mléka?

               4)

               Jsou-li prokázány „skutečnosti nasvědčující tomu, že došlo k přímé nebo nepřímé diskriminaci“ ve smyslu čl. 19 odst. 1 směrnice 2006/54/ES ve spojení s článkem 5 směrnice 92/85/EHS – který byl proveden do španělského právního řádu článkem 26 zákona o prevenci pracovních rizik – ve sporu, v němž je zpochybňována existence rizika při kojení, která vede k přiznání pracovního volna: lze podle vnitrostátních právních předpisů – provádějících čl. 5 odst. 2 a 3 směrnice 92/85/EHS – pro účely přiznání pracovního volna kojící zaměstnankyni požadovat, aby tato zaměstnankyně prokázala, že úprava pracovních podmínek nebo pracovní doby není technicky nebo objektivně proveditelná nebo nemůže být rozumně požadována a že navíc není technicky nebo objektivně proveditelné ani převedení na jiné pracovní místo nebo že toto převedení nemůže být rozumně požadováno? Nebo naopak přísluší prokázání těchto skutečností žalovaným účastníkům řízení (zaměstnavatel a subjekt poskytující dávku sociálního zabezpečení vázanou na přerušení pracovního poměru)?

      (1)  Směrnice Rady 92/85/EHS ze dne 19. října 1992 o zavádění opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví při práci těhotných zaměstnankyň a zaměstnankyň krátce po porodu nebo kojících zaměstnankyň (Úř. věst. 1992, L 348, s. 1; Zvl. vyd. 05/02, s. 110).

      (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/54/ES ze dne 5. července 2006 o zavedení zásady rovných příležitostí a rovného zacházení pro muže a ženy v oblasti zaměstnání a povolání (Úř. věst. 2006, L 204, s. 23).


title: Věc C-171/05 P: Usnesení Soudního dvora ze dne  23. února 2006  – Laurent Piau v. Komise Evropských společenství, Fédération Internationale de Football Association (FIFA) (Kasační opravný prostředek — Volné poskytování služeb — Hospodářská soutěž — Úprava činnosti hráčských agentů — Kasační opravný prostředek, který je zčásti zjevně nepřípustný a zčásti zjevně neopodstatněný)

text:
               1.7.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 154/3

         Usnesení Soudního dvora ze dne 23. února 2006 – Laurent Piau v. Komise Evropských společenství, Fédération Internationale de Football Association (FIFA)
   (Věc C-171/05 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Volné poskytování služeb - Hospodářská soutěž - Úprava činnosti hráčských agentů - Kasační opravný prostředek, který je zčásti zjevně nepřípustný a zčásti zjevně neopodstatněný)
   (2006/C 154/06)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Laurent Piau (zástupce: M. Fauconnet, advokát)

      Další účastník řízení: Komise Evropských společenství (zástupci: A. Bouquet a O Beynet, zmocněnci), Fédération Internationale de Football Association (FIFA) (zástupci: F. Louis a A. Vallery, advokáti)
   Předmět věci
   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (čtvrtého senátu) ze dne 26. ledna 2005, Piau v. Komise (T-193/02), kterým Soud zamítl žalobu na neplatnost rozhodnutí Komise ze dne 15. dubna 2002, kterým se zamítá stížnost podaná žalobcem týkající se pravidel Mezinárodní federace fotbalových asociací (FIFA) upravujících činnost hráčských agentů.
   Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               L. Piau se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 155, 25.6.2005.


title: Věc C-302/07: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 5. března 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce VAT and Duties Tribunal, London – Spojené království) – J D Wetherspoon PLC v. The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs ( První a šestá směrnice o DPH — Zásady daňové neutrality a proporcionality — Pravidla týkající se zaokrouhlování částek DPH — Metody a úrovně zaokrouhlování )

text:
               1.5.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 102/5

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 5. března 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce VAT and Duties Tribunal, London – Spojené království) – J D Wetherspoon PLC v. The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs
   (Věc C-302/07) (1)

   („První a šestá směrnice o DPH - Zásady daňové neutrality a proporcionality - Pravidla týkající se zaokrouhlování částek DPH - Metody a úrovně zaokrouhlování“)
   2009/C 102/06
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   VAT and Duties Tribunal, London

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: J D Wetherspoon PLC

      Žalovaný: The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – VAT and Duties Tribunal, London – Výklad čl. 11 části A odst. 1 písm. a) a čl. 12 odst. 3 písm. A) a čl. 22 odst. 3 písm. b) směrnice 77/388/EHS: Šestá směrnice Rady ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23) a čl. 2 prvního a druhého pododstavce první směrnice Rady 67/227/EHS ze dne 11. dubna 1967 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu (Úř. věst. L 71, s. 1301; Zvl. vyd. 09/01, s. 3) – Pravidla týkající se zaokrouhlování částek daně z přidané hodnoty

      Výrok

               1)

               Právo Společenství v současné době neobsahuje zvláštní požadavek, který by se týkal metody zaokrouhlování částek daně z přidané hodnoty. Při neexistenci zvláštní právní úpravy Společenství přísluší členským státům, aby stanovily pravidla a metody zaokrouhlování částek daně z přidané hodnoty, přičemž jsou tyto státy povinny při tomto stanovení dodržovat zásady, na kterých spočívá společný systém této daně, zejména zásady daňové neutrality a proporcionality. Právo Společenství zejména jednak nebrání použití vnitrostátního předpisu, který vyžaduje zaokrouhlení nahoru jakékoli částky daně z přidané hodnoty, pokud je dotčený zlomek nejmenší jednotky měny roven nebo vyšší než 0,5, a jednak nevyžaduje, aby osoby povinné k dani byly oprávněny zaokrouhlit dolů jakoukoli částku daně z přidané hodnoty, která zahrnuje zlomek nejmenší jednotky vnitrostátní měny.

               2)

               V případě prodeje za cenu včetně daně z přidané hodnoty přísluší při neexistenci zvláštní právní úpravy Společenství každému členskému státu, aby určil v mezích práva Společenství – zejména v souladu zásadami daňové neutrality a proporcionality – úroveň, na které může nebo musí být provedeno zaokrouhlení částky daně z přidané hodnoty, která obsahuje zlomek nejmenší jednotky vnitrostátní měny.

               3)

               Vzhledem k tomu, že subjekty účtující za své prodeje zboží a poskytování služeb ceny včetně daně z přidané hodnoty se nacházejí v situaci, která se liší od situace subjektů, které uskutečňují stejný typ operací za ceny bez daně z přidané hodnoty, se prvně uvedené subjekty nemohou odvolávat na zásadu daňové neutrality, aby požadovaly povolení provést rovněž zaokrouhlení splatných částek daně z přidané hodnoty směrem dolů na úrovni druhu zboží a na úrovni plnění.

      (1)  Úř. věst. C 211, 8.9.2007.


title: Věc T-262/14: Žaloba podaná dne 24. dubna 2014 – Bionecs v. OHIM – Fidia Farmaceutici (BIONECS)

text:
               21.7.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 235/25

         Žaloba podaná dne 24. dubna 2014 – Bionecs v. OHIM – Fidia Farmaceutici (BIONECS)
   (Věc T-262/14)
   2014/C 235/35
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Bionecs GmbH (Mnichov, Německo) (zástupce: M. Knitter, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Fidia Farmaceutici SpA (Abano Terme, Itálie)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 6. února 2014 ve věci R 1179/2013-1,

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladu řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: žalobkyně.

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „BIONECS“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 5, 29 a 35 – přihláška ochranné známky Společenství č. 10 650 638.

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: další účastnice řízení před odvolacím senátem.

      Namítaná ochranná známka nebo označení: slovní ochranná známka „BIONECT“ pro výrobky zařazené do třídy 5 zapsaná jako mezinárodní ochranná známka pod číslem 715 915.

      Rozhodnutí námitkového oddělení: částečné vyhovění námitkám.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení o ochranných známkách.


title: Věc T-626/16 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 16. února 2017 – Troszczynski v. Parlament „Řízení o předběžném opatření — Poslanec Evropského parlamentu — Vrácení náhrad vyplacených v rámci parlamentní asistence — Návrh na odklad vykonatelnosti — Neexistence naléhavosti“

text:
               18.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 121/33

         Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 16. února 2017 – Troszczynski v. Parlament
   (Věc T-626/16 R)
   („Řízení o předběžném opatření - Poslanec Evropského parlamentu - Vrácení náhrad vyplacených v rámci parlamentní asistence - Návrh na odklad vykonatelnosti - Neexistence naléhavosti“)
   (2017/C 121/49)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Mylène Troszczynski (Noyon, Francie) (zástupce: M. Ceccaldi, advokát)

      Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: G. Corstens a S. Alonso de León, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh založený na článcích 278 a 279 SFEU a směřující k odkladu vykonatelnosti rozhodnutí generálního tajemníka Parlamentu ze dne 23. června 2016, jímž bylo žalobkyni uloženo vrácení částky 56 554 eur, a oznámení o dluhu č. 2016-888, vydaného na základě tohoto rozhodnutí.

      Výrok

               1)

               Návrh na nařízení předběžného opatření se odmítá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc C-154/11: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 19. července 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landesarbeitsgericht Berlin — Německo) — Ahmed Mahamdia v. Alžírská demokratická a lidová republika ( „Soudní spolupráce v občanských věcech — Nařízení (ES) č. 44/2001 — Příslušnost ve věcech individuálních pracovních smluv — Smlouva uzavřená s velvyslanectvím třetího státu — Imunita zaměstnávajícího státu — Pojem,pobočka „zastoupení nebo jiná provozovna“ ve smyslu čl. 18 odst. 2 — Slučitelnost dohody o určení příslušnosti soudů třetího státu s článkem 21“ )

text:
               29.9.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 295/11

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 19. července 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landesarbeitsgericht Berlin — Německo) — Ahmed Mahamdia v. Alžírská demokratická a lidová republika
   (Věc C-154/11) (1)

   (Soudní spolupráce v občanských věcech - Nařízení (ES) č. 44/2001 - Příslušnost ve věcech individuálních pracovních smluv - Smlouva uzavřená s velvyslanectvím třetího státu - Imunita zaměstnávajícího státu - Pojem,pobočka „zastoupení nebo jiná provozovna“ ve smyslu čl. 18 odst. 2 - Slučitelnost dohody o určení příslušnosti soudů třetího státu s článkem 21)
   2012/C 295/17
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Landesarbeitsgericht Berlin

      Účastníci/Účastnice původního řízení

      Žalobce: Ahmed Mahamdia

      Žalovaná: Alžírská demokratická a lidová republika

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Landesarbeitsgericht Berlin — Výklad článků 18, 19 a 21 nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (Úř. věst. 2001 L 12, s. 1; Zvl. vyd. 19/04, s. 42) — Určení soudní příslušnosti v případě právního sporu o platnost výpovědi pracovního poměru žalobce, který je státním příslušníkem členského státu a třetího státu a který byl v členském státě, jehož je státním příslušníkem, zaměstnán jako řidič na velvyslanectví třetího státu, jehož je rovněž státním příslušníkem, na základě pracovní smlouvy, která stanoví příslušnost soudů třetího státu

      Výrok

               1)

               Článek 18 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech musí být vykládán v tom smyslu, že velvyslanectví třetího státu nacházející se na území členského státu představuje „provozovnu“ ve smyslu tohoto ustanovení ve sporu týkajícím se pracovní smlouvy uzavřené tímto velvyslanectvím jménem vysílajícího státu, pokud činnost vykonávaná zaměstnancem nespadá do výkonu veřejné moci. Přesnou povahu činnosti vykonávané zaměstnancem přísluší určit vnitrostátnímu soudu rozhodujícímu ve věci.

               2)

               Článek 21 odst. 2 nařízení č. 44/2001 musí být vykládán v tom smyslu, že se vztahuje na dohodu o určení příslušnosti uzavřenou před vznikem sporu v rozsahu, v němž tato dohoda dává zaměstnanci možnost podat návrh na zahájení řízení vedle soudů běžně příslušných na základě zvláštních pravidel v článcích 18 a 19 tohoto nařízení i k jiným soudům, případně včetně soudů nacházejících se mimo Unii.

      (1)  Úř. věst. C 173, 11.6.2011.


title: Věc T-188/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 21. ledna 2015 – Grundig Multimedia v. OHIM (GentleCare) („Ochranná známka Společenství – Přihláška slovní ochranné známky Společenství GentleCare – Absolutní důvod pro zamítnutí – Popisný charakter – Článek 7 odst. 1 písm. c), nařízení (ES) č. 207/2009 – Rovné zacházení“)

text:
               2.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 73/29

      Rozsudek Tribunálu ze dne 21. ledna 2015 – Grundig Multimedia v. OHIM (GentleCare)
      (Věc T-188/14) (1)

      („Ochranná známka Společenství - Přihláška slovní ochranné známky Společenství GentleCare - Absolutní důvod pro zamítnutí - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. c), nařízení (ES) č. 207/2009 - Rovné zacházení“)
      (2015/C 073/39)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Grundig Multimedia AG (Stansstad, Švýcarsko) (zástupci: S. Walter a M. Neuner, advokáti)

         Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: P. Geroulakos, zmocněnec)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu OHIM ze dne 14. ledna 2014 (věc R 739/2013-5), kterým se potvrzuje zamítnutí přihlášky k zápisu slovního označení GentleCare jako ochranné známky Společenství.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti Grundig Multimedia AG se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 151, 19.5.2014.


title: Věc T-410/05: Žaloba podaná dne  14. listopadu 2005  – Eerola v. Komise

text:
               25.2.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 48/34

         Žaloba podaná dne 14. listopadu 2005 – Eerola v. Komise
   (Věc T-410/05)
   (2006/C 48/68)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Iiro Eerola (Brusel, Belgie) (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis a E. Marchal, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Komise, kterým byl žalobci zamítnut nárok na příspěvky za práci v zahraničí stanovený v čl. 4 odst. 1 Přílohy VII služebního řádu;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobce, který má finskou státní příslušnost, byl jmenován úředníkem Komise dne 1. října 2004. Komise mu odmítla poskytnout příspěvky za práci v zahraničí s tím, že v průběhu referenčního období, to jest mezi 1. lednem 1999 a 31. prosincem 2003, bydlel žalobce v Belgii.
   Žalobce napadá toto rozhodnutí, přičemž uplatňuje, že období od 1. dubna 2003 do 31. prosince 2003, během něhož pracoval v Bruselu jakožto vědecký poradce Finské akademie, nemělo být zohledněno, vzhledem k tomu, že Finská akademie není samostatnou právnickou osobou, ale je součástí finského státu. Na tomto základě se žalobce dovolává porušení čl. 4 prvního pododstavce Přílohy VII služebního řádu, jakož i nesprávného právního posouzení.


title: Výmaz věci T-385/02

text:
               3.9.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/64

         Výmaz věci T-385/02 (1)

   (2005/C 217/136)

      (Jednací jazyk: angličtina)

   Usnesením ze dne 10. června 2005 rozhodl předseda pátého senátu Soudu prvního stupně Evropských společenství o výmazu věci T-385/02, Marta Andreasen proti Komisi Evropských společenství.

      (1)  Úř. věst. C 44, 22.2.2003


title: Věc T-355/06: Žaloba podaná dne 5. prosince 2006 – Koninklijke BAM Groep v. Komise

text:
               27.1.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 20/23

         Žaloba podaná dne 5. prosince 2006 – Koninklijke BAM Groep v. Komise
   (Věc T-355/06)
   (2007/C 20/34)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Koninklijke BAM Groep NV (zástupci: M.B. W. Biesheuvel a J.K. de Pree, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Komise K(2006) 4090 konečné ze dne 13. září 2006 v řízení podle článku 81 ES (věc COMP/38.456 – Bitumen – Nizozemsko), v každém případě v rozsahu, v němž stanoví, že BAM porušil ustanovení článku 81 ES, byla BAM z tohoto důvodu uložena pokuta, BAM má ukončit toto porušování a zdržet se v budoucnosti jakýchkoli činností nebo jednání uvedených v článku 1, jakož i všech jednání nebo činností se stejným nebo podobným účinkem a v rozsahu, v němž toto rozhodnutí směřuje proti BAM;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně napadá rozhodnutí Komise ze dne 13. září 2006 v řízení podle článku 81 ES (věc COMP/38.456 – Bitumen – NL), kterým jí byla uložena pokuta z důvodu porušení článku 81 ES.
   Na podporu své žaloby se žalobkyně dovolává toho, že Komise porušila článek 81 ES, článek 7 a čl. 23 odst. 2 nařízení č. 1/2003, když měla za to, že žalobkyně porušila článek 81 ES. Komise žalobkyni nesprávně jako mateřské společnosti přičetla porušení, kterého se údajně měla dopustit dceřiná společnost.
   Žalobkyně podpůrně tvrdí, že jí Komise uložila pokutu nesprávným způsobem. Komise uložila pokutu, opírajíc se o období dvou let a pěti měsíců, během kterých žalobkyně měla držet 100 % podílu v BAM NBM, zatímco takové období trvalo pouze rok a pět měsíců.


title: Věc T-311/08: Žaloba podaná dne 5. srpna 2008 – Fitoussi v. OHIM – Loriot (IBIZA REPUBLIC)

text:
               25.10.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 272/32

         Žaloba podaná dne 5. srpna 2008 – Fitoussi v. OHIM – Loriot (IBIZA REPUBLIC)
   (Věc T-311/08)
   (2008/C 272/59)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Paul Fitoussi (Vincennes, Francie) (zástupci: K. Manhaeve, T. van Innis a G. Glas, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Bernadette Nicole J. Loriot (Ibiza, Španělsko)
   Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu ze dne 7. května 2008 ve věci R 1135/2007-2;

               —

               uložit Úřadu náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Bernadette Nicole J. Loriot

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka „IBIZA REPUBLIC“ pro výrobky zařazené do tříd 25, 41, 43 – přihláška č. 3 868 072

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobce

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Národní ochranná známka ve tvaru pěticípé hvězdy v kruhu, pro výrobky zařazené do třídy 25

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitek

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 40/94 v rozsahu, ve kterém i) je starší ochranná známka pěticípou hvězdou v kruhu a nikoliv pouze hvězdou, ii) je starší ochranná známka velmi výraznou ochrannou známkou a nikoliv ochrannou známkou, která má slabou rozlišovací způsobilost a iii) grafický prvek přihlašované známky dominuje slovnímu prvku a nikoliv naopak.


title: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 29. června 2005 ve věci T-254/04: Spyridon de Athanassios Pappas proti Výboru regionů Evropské unie (Úředníci — Nábor zaměstnanců — Místo generálního sekretáře Výboru regionů — Výkon rozsudku Soudu, kterým se ruší rozhodnutí o jmenování — Zrušení orgánem oznámení o volném místě a zahájení nového náborového řízení)

text:
               3.9.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/42

      USNESENÍ SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 29. června 2005
   ve věci T-254/04: Spyridon de Athanassios Pappas proti Výboru regionů Evropské unie (1)

   (Úředníci - Nábor zaměstnanců - Místo generálního sekretáře Výboru regionů - Výkon rozsudku Soudu, kterým se ruší rozhodnutí o jmenování - Zrušení orgánem oznámení o volném místě a zahájení nového náborového řízení)
   (2005/C 217/92)
   Jednací jazyk: francouzština
   Ve věci T-254/04, Spyridon de Athanassios Pappas, s bydlištěm v Kraainem (Belgie), zastoupený X. Goustou, advokátem, proti Výboru regionů Evropské unie (zmocněnci: P. Cervilla, ve spolupráci s B. Wägenbaurem, advokátem), jejímž předmětem je žádost o zrušení rozhodnutí Výboru regionů ze dne 8. října 2003, kterým se ruší řízení 2000/C 28 A/01 pro nábor generálního sekretáře pro Výbor regionů a zahajuje nové řízení pro stejné místo, Soud (třetí senát), ve složení M. Jaeger, předseda, V. Tiili a O. Czúcz, soudci; vedoucí soudní kanceláře: H. Jung, vydal dne 29. června 2005 usnesení, jehož výrok je následující:

               1)

               Žaloba se zamítá zčásti jako nepřípustná a zčásti jako zjevně postrádající jakýkoliv právní základ.

               2)

               Každý účastník ponese vlastní náklady.

      (1)  Úř. věst. C 262, 23.10.2004.


title: Věc C-355/13: Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 12. prosince 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Commissione Tributaria Regionale dell'Umbria — Itálie) — Umbra Packaging srl v. Agenzia delle Entrate — Direzione Provinciale di Perugia ( „Řízení o předběžné otázce — Jednací řád — Článek 53 odst. 2 a článek 99 — Odpověď na předběžnou otázku, která může být jasně vyvozena z judikatury — Zjevně nepřípustná žádost — Sítě a služby elektronických komunikací — Směrnice 2002/20/ES ( „autorizační“ směrnice) — Článek 3 — Uložení správního poplatku za koncesi v případě smlouvy o předplatném telefonních služeb — Poplatek, který se nepoužije na předplacenou telefonní kartu — Článek 102 SFEU“ )

text:
               22.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 52/24

         Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 12. prosince 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Commissione Tributaria Regionale dell'Umbria — Itálie) — Umbra Packaging srl v. Agenzia delle Entrate — Direzione Provinciale di Perugia
   (Věc C-355/13) (1)

   (Řízení o předběžné otázce - Jednací řád - Článek 53 odst. 2 a článek 99 - Odpověď na předběžnou otázku, která může být jasně vyvozena z judikatury - Zjevně nepřípustná žádost - Sítě a služby elektronických komunikací - Směrnice 2002/20/ES („autorizační“ směrnice) - Článek 3 - Uložení správního poplatku za koncesi v případě smlouvy o předplatném telefonních služeb - Poplatek, který se nepoužije na předplacenou telefonní kartu - Článek 102 SFEU)
   2014/C 52/42
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Commissione Tributaria Regionale dell'Umbria

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Umbra Packaging srl

      Žalovaný: Agenzia delle Entrate — Direzione Provinciale di Perugia

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Commissione Tributaria Regionale dell'Umbria — Výklad článku 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/20/ES ze dne 7. března 2002 o oprávnění pro sítě a služby elektronických komunikací („autorizační“ směrnice) (Úř. věst. L 108, s. 21) a článku 102 SFEU — Vnitrostátní právní úprava, která zpoplatňuje operátory mobilní telefonie — Uložení správního poplatku za koncesi v případě smlouvy o předplatném telefonních služeb — Poplatek, který se nepoužije na předplacenou telefonní kartu

      Výrok

   Článek 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/20/ES ze dne 7. března 2002 o oprávnění pro sítě a služby elektronických komunikací („autorizační“ směrnice) musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání takové vnitrostátní právní úpravě, která se týká činností vykonávaných v rámci vládní koncese.

      (1)  Úř. věst. C 260, 7.9.2013.


title: Věc C-358/08: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 2. prosince 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce House of Lords — Spojené království) — Aventis Pasteur SA v. OB ( Směrnice 85/374/EHS — Odpovědnost za vadné výrobky — Články 3 a 11 —  Pochybení při kvalifikaci,výrobce — Soudní řízení — Návrh na záměnu původního žalovaného výrobcem — Uplynutí promlčecí lhůty )

text:
               30.1.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/11

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 2. prosince 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce House of Lords — Spojené království) — Aventis Pasteur SA v. OB
   (Věc C-358/08) (1)

   („Směrnice 85/374/EHS - Odpovědnost za vadné výrobky - Články 3 a 11 - „Pochybení při kvalifikaci,výrobce“ - Soudní řízení - Návrh na záměnu původního žalovaného výrobcem - Uplynutí promlčecí lhůty“)
   2010/C 24/17
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   House of Lords

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Aventis Pasteur SA

      Žalovaný: OB

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — House of Lords — Výklad směrnice Rady 85/374/EHS ze dne 25. července 1985 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se odpovědnosti za vadné výrobky (Úř. věst. L 210, s. 29; Zvl. vyd. 15/01, s. 257) — Žaloba podaná proti společnosti chybně považované za výrobce údajně vadného výrobku — Možnost po uplynutí promlčecí lhůty deseti let stanovené článkem 11 směrnice zaměnit žalovaného jinou osobou — Osoba označená za žalovaného v řízení zahájeném během desetileté lhůty, jenž není „výrobcem“ ve smyslu článku 3 směrnice

      Výrok

   Článek 11 směrnice Rady 85/374/EHS ze dne 25. července 1985 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se odpovědnosti za vadné výrobky je třeba vykládat tak, že brání tomu, aby vnitrostátní právní úprava, která povoluje záměnu žalovaného v průběhu soudního řízení, byla použita způsobem, který by umožňoval žalovat „výrobce“ ve smyslu článku 3 této směrnice po uplynutí lhůty, kterou stanoví, jako žalovaného v soudním řízení zahájeném v této lhůtě proti jiné osobě.
   Nicméně uvedený článek 11 je třeba vykládat jednak tak, že nebrání tomu, aby vnitrostátní soud měl za to, že v soudním řízení zahájeném ve lhůtě, kterou stanoví, proti 100 % dceřiné společnosti „výrobce“ ve smyslu čl. 3 odst. 1 směrnice 85/374, může být tato dceřiná společnost zaměněna uvedeným výrobcem, pokud tento soud shledá, že uvedení dotyčného výrobku do oběhu bylo ve skutečnosti vyvoláno tímto výrobcem.
   Kromě toho je třeba čl. 3 odst. 3 směrnice 85/374 vykládat tak, že pokud poškozená osoba údajně vadného výrobku nemohla důvodně identifikovat výrobce uvedeného výrobku před uplatněním svých práv vůči dodavateli tohoto výrobku, uvedený dodavatel musí být považován za „výrobce“ zejména pro účely použití článku 11 uvedené směrnice, pokud poškozenou osobu z vlastního podnětu a řádným způsobem neuvědomil o totožnosti výrobce nebo svého dodavatele, což přísluší ověřit vnitrostátnímu soudu s ohledem na okolnosti projednávaného případu.

      (1)  Úř. věst. C 260, 11.10.2008.


title: Věc T-574/14: Žaloba podaná dne 1. srpna 2014 – EAEPC v. Komise

text:
               17.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 409/47

         Žaloba podaná dne 1. srpna 2014 – EAEPC v. Komise
   (Věc T-574/14)
   2014/C 409/67
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: European Association of Euro Pharmaceutical Companies (EAEPC) (Brusel, Belgie) (zástupci: J. Buendía Sierra, L. Ortiz Blanco, Á. Givaja Sanz a M. Araujo Boyd, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               prohlásil žalobu na neplatnost za přípustnou;

               —

               zrušil rozhodnutí Evropské komise ze dne 27. května 2014 ve věci COMP/AT.36957 – Glaxo Wellcome;

               —

               rozhodl, že Evropská komise ponese vlastní náklady a nahradí náklady řízení vynaložené asociací EAEPC v souvislosti s tímto řízením.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Touto žalobou se žalobkyně domáhá zrušení rozhodnutí Komise C(2014) 3654 final ze dne 27. května 2014 ve věci COMP/AT.36957 – Glaxo Wellcome, jímž Komise zamítla stížnost žalobkyně, a odmítla tak další vyšetřování tvrzeného protiprávního jednání společnosti Glaxo Wellcome SA, nyní GlaxoSmithKline SA, porušujícího článek 101 SFEU ve světle rozsudků ze dne 27. září 2006, GlaxoSmithKline Services v. Komise (T-168/01, Recueil, EU:T:2006:265), a ze dne 6. října 2009, GlaxoSmithKline Services v. Komise (C-501/06 P, C-513/06 P, C-515/06 P a C-519/06 P, Sb. rozh., EU:C:2009:610).
   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vychází z tvrzení, že se Komise dopustila zjevně nesprávného posouzení v rozporu s články 101 SFEU, 105 SFEU a 266 SFEU a s článkem 7 nařízení č. 1/2003 (1), když shledala, že rozsudek GlaxoSmithKline Services v. Komise (EU:C:2009:610) měl ten účinek, že původní rozhodnutí z roku 2001 bylo považováno za neplatné a že na danou situaci bylo třeba pohlížet, jako by Komise rozhodnutí z roku 2001 nikdy nepřijala. Žalobkyně dále tvrdí, že Komise porušila svou povinnost uvést dostatečné odůvodnění a svou povinnost vyslechnout žalobkyni o dané záležitosti před přijetím konečného rozhodnutí.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z tvrzení, že napadené rozhodnutí porušuje článek 101 SFEU nebo že Komise nesplnila svou povinnost uvést odůvodnění v souladu s článkem 296 SFEU, když posuzovala existenci unijního zájmu v rámci dané věci. Žalobkyně dále tvrdí, že Komise porušila základní právo žalobkyně být vyslechnuta.

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází z tvrzení, že v napadeném rozhodnutí nebyly analyzovány všechny skutkové a právní otázky.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích [101 SFEU] a 82 [102 SFEU] (Úř. věst. 2003, L 1, s. 1).


title: Věc T-450/05: Žaloba podaná dne  21. prosince 2005  – Automobiles Peugeot a Peugeot Nederland v. Komise

text:
               25.3.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 74/25

         Žaloba podaná dne 21. prosince 2005 – Automobiles Peugeot a Peugeot Nederland v. Komise
   (Věc T-450/05)
   (2006/C 74/48)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Automobiles Peugeot (Paříž, Francie) a Peugeot Nederland NV (Utrecht, Nizozemsko) (zástupci: O. d'Ormesson, N. Zacharie, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyň

               —

               zrušit výrok rozhodnutí a odůvodnění, na němž se zakládá;

               —

               podpůrně změnit článek 3 rozhodnutí a odůvodnění, na němž se zakládá, tím, že sníží pokutu 49,5 milionů euro;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   V projednávané žalobě se žalobkyně domáhají zrušení rozhodnutí Komise C(2005)3683 konečné ze dne 5. října 2005, které bylo přijato v řízení podle článku 81 Smlouvy o ES (věci 36.623, 36.820 a 37.275 – SEP a další v. Automobiles Peugeot SA), kterým Komise rozhodla, že jimi uplatňované praktiky směřující k omezení vývozu automobilů omezují hospodářskou soutěž. Zpochybňované rozhodnutí se týkalo zejména individuálních opatření přijatých žalobkyněmi s ohledem na autorizované prodejce: bonusový systém pro autorizované prodejce, restriktivní politika v reklamních kampaních, omezené zásoby autorizovaných prodejců, přímé příkazy. Žalobkyně se mimoto podpůrně domáhají snížení pokuty uložené Komisí.
   Na podporu svých nároků žalobkyně uplatňují, že Komise ve svém rozhodnutí porušila ustanovení čl. 81 odst. 1 Smlouvy o ES tím, že se domnívala, že opatření přijatá žalobkyněmi mohou být považována za „dohodu“ ve smyslu tohoto článku.
   Podpůrně se dovolávají žalobních důvodů vycházejících z nesprávného skutkového zjištění, z chybného skutkového posouzení a právního pochybení, jichž se Komise dopustila tím, že se domnívala, že systém odměn autorizovaných prodejců má protisoutěžní cíl ve smyslu čl. 81 odst. 1 Smlouvy o ES. Mimoto žalobkyně zpochybňují posouzení délky trvání protiprávního jednání provedeného Komisí v napadeném rozhodnutí, čímž se Komise dopustila nesprávného skutkového zjištění a provedla chybné skutkové posouzení, což podle žalobkyň vedlo k rozporům v odůvodnění jejího rozhodnutí.
   Následující žalobní důvod se týká údajného nedostatečného odůvodnění napadeného rozhodnutí, pokud jde o rozbor účinků opatření tvrzených Komisí. Mimoto v rámci tohoto žalobního důvodu žalobkyně vytýkají Komisi, že se dopustila nesprávného skutkového zjištění a provedla chybné skutkové posouzení, jakož i že dospěla k rozporuplnému odůvodnění svého rozhodnutí.
   Na podporu svého podpůrného návrhu směřujícího ke snížení pokuty uložené Komisí se žalobkyně dovolávají žalobního důvodu vycházejícího z porušení čl. 23 odst. 2 nařízení č. 1/20038 a pokynů pro výpočet pokut (1) při použití těchto ustanovení Komisí.

      (1)  Pokyny pro výpočet pokut uložených podle čl. 15 odst. 2 nařízení č. 17/62 a čl. 65 odst. 5 Smlouvy o ESUO, Úřední věstník  C 9 ze dne 14. ledna 1998, s. 3.


title: Věc T-322/08: Žaloba podaná dne 12. srpna 2008 – Musumeci v. Komise

text:
               25.10.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 272/36

         Žaloba podaná dne 12. srpna 2008 – Musumeci v. Komise
   (Věc T-322/08)
   (2008/C 272/70)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Antonio Musumeci (Bagnara Calabra, Itálie) (zástupci: A. Maiorana, A. De Matteis, A. De Francesco, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit nařízení Komise (ES) č. 530/2008 ze dne 12. června 2008, o zavedení nouzových opatření pro plavidla lovící košelkovými nevody tuňáka obecného v Atlantském oceánu východně od 45° západní délky a ve Středozemním moři (Úř. věst. L 155, s. 9);

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou totožné se žalobními důvody a hlavními argumenty dovolávanými ve věci T-313/08 Veromar di Tudisco Alfio & Salvatore S.n.c. v. Komise.


title: Věc T-447/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 21. května 2014 – Catinis v. Komise „Přístup k dokumentům — Nařízení (ES) č. 1049/2001 — Dokumenty vztahující se k vyšetřování OLAF, které se týká provádění projektu modernizace infrastruktury v Sýrii — Odepření přístupu — Výjimka týkající se ochrany cílů inspekce, vyšetřování a auditu“

text:
               7.7.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 212/23

         Rozsudek Tribunálu ze dne 21. května 2014 – Catinis v. Komise
   (Věc T-447/11) (1)

   („Přístup k dokumentům - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Dokumenty vztahující se k vyšetřování OLAF, které se týká provádění projektu modernizace infrastruktury v Sýrii - Odepření přístupu - Výjimka týkající se ochrany cílů inspekce, vyšetřování a auditu“)
   2014/C 212/27
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Lian Catinis (Damašek, Sýrie) (zástupce: S. Pappas, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J.- P. Keppenne a F. Clotuche-Duvieusart, zmocněnci)

      Předmět věci

   Zrušení rozhodnutí Evropského úřadu pro boj proti podvodům (OLAF) ze dne 10. června 2011, kterým byla zamítnuta údajná žádost o ukončení vyšetřování OLAF, které se týká provádění projektu modernizace infrastruktury v Sýrii, a odepření přístupu k některým dokumentům ze spisu tohoto vyšetřování.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Lianu Catinisovi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 298, 8. 10. 2011.


title: Věc C-46/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Datenschutzkommission (Rakousko) dne 28. ledna 2013 — H v. E

text:
               25.5.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 147/3

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Datenschutzkommission (Rakousko) dne 28. ledna 2013 — H v. E
   (Věc C-46/13)
   2013/C 147/05
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Datenschutzkommission

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: H

      Žalovaný: E

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba čl. 7 písm. c) směrnice 2006/24/ES (1) vykládat v tom smyslu, že fyzická osoba, která je dotčená uchováváním údajů ve smyslu směrnice, nepatří ke „zvláště zmocněným osobám“ ve smyslu tohoto ustanovení a ve vztahu k poskytovateli veřejně dostupné komunikační služby nebo provozovateli veřejné komunikační sítě jí nepřísluší právo na poskytnutí informací o jejích vlastních údajích?

               2)

               Je třeba čl. 13 odst. 1 písm. c) a d) směrnice 95/46/ES (2) vykládat v tom smyslu, že právo fyzické osoby, která je dotčená uchováváním údajů podle směrnice 2006/24/ES na poskytnutí informací o vlastních údajích podle čl. 12 písm. a) této směrnice může být ve vztahu k poskytovateli veřejně dostupné komunikační služby nebo provozovateli veřejné komunikační sítě vyloučeno nebo omezeno?

               3)

               V případě alespoň částečně kladné odpovědi na první otázku: Je čl. 7 písm. c) směrnice 2006/245/ES slučitelný se základním právem podle čl. 8 odst. 2 druhé věty Listiny a tedy platný?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/24/ES ze dne 15. března 2006 o uchovávání údajů vytvářených nebo zpracovávaných v souvislosti s poskytováním veřejně dostupných služeb elektronických komunikací nebo veřejných komunikačních sítí a o změně směrnice 2002/58/ES (Úř. věst. L 105, s. 54)

      (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů (Úř. věst. L 281, s. 31)


title: Věc T-97/04: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 14. května 2007 – Gnemmi a Aguiar v. Komise ( Veřejná služba — Úředníci — Hodnocení — Posudek o vývoji služebního postupu — Hodnotící období 2001/2002 — Žaloba zjevně nepřípustná a zjevně postrádající jakékoli právní opodstatnění )

text:
               21.7.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 170/24

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 14. května 2007 – Gnemmi a Aguiar v. Komise
   (Věc T-97/04) (1)

   („Veřejná služba - Úředníci - Hodnocení - Posudek o vývoji služebního postupu - Hodnotící období 2001/2002 - Žaloba zjevně nepřípustná a zjevně postrádající jakékoli právní opodstatnění“)
   (2007/C 170/48)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Laura Gnemmi (Hünsdorf, Lucembursko) a Eugénia Aguiar (Brusel, Belgie) (zástupci: původně G. Bounéou a F. Frabetti, poté F. Frabetti, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: J. Currall a H. Krämer, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení hodnotícího období 2001/2002, pokud jde o žalobkyně, a podpůrně posudků o vývoji služebního postupu žalobkyň za toto období.
   Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako zčásti zjevně nepřípustná a ve zbývající části jako zjevně postrádající jakékoli právní opodstatnění.

               2)

               Žalobkyně ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 106, 30.4.2004.


title: Věc T-136/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. prosince 2012 — pelicantravel.com v. OHIM — Pelikan (pelikan) ( „Ochranná známka Společenství — Řízení o prohlášení neplatnosti — Obrazová ochranná známka Společenství pelikan — Absolutní důvod pro zamítnutí — Dobrá víra přihlašovatele — Článek 52 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“ )

text:
               9.2.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/19

         Rozsudek Tribunálu ze dne 13. prosince 2012 — pelicantravel.com v. OHIM — Pelikan (pelikan)
   (Věc T-136/11) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Obrazová ochranná známka Společenství pelikan - Absolutní důvod pro zamítnutí - Dobrá víra přihlašovatele - Článek 52 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)
   2013/C 38/31
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: pelicantravel.com s. r. o. (Bratislava, Slovensko) (zástupce: M. Chlipala, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Pelikan Vertriebsgesellschaft mbH & Co. KG (Hannover, Německo) (zástupce: A. Nordemann, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 9. prosince 2010 (věc R 1428/2009-2) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi pelicantravel.com s. r. o. a Pelikan Vertriebsgesellschaft mbH & Co. KG.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti pelicantravel.com s. r. o. se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 139, 7.5.2011.


title: Věc C-522/09: Žaloba podaná dne 15. prosince 2009 — Evropská komise v. Rumunsko

text:
               27.2.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 51/20

         Žaloba podaná dne 15. prosince 2009 — Evropská komise v. Rumunsko
   (Věc C-522/09)
   2010/C 51/31
   Jednací jazyk: rumunština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupkyně: D. Recchia a L. Bouyon, zmocněnci)

      Žalované: Rumunsko

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Určit, že Rumunsko tím, že dostatečně neoznačilo území nejvhodnější z hlediska počtu druhů a rozlohy jako zvláště chráněné oblasti určené pro ochranu druhu ptáků vyjmenovaných v příloze I směrnice 79/409/EHS (1), ani pravidelně se vyskytujících stěhovavých druhů, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 4 odst. 1 a 2 této směrnice;

               —

               uložit Rumunsku náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Směrnice Rady 79/409/EHS ze dne 2. dubna 1979 o ochraně volně žijících ptáků, ve znění pozdějších předpisů, upravuje ochranu všech druhů volně žijících ptáků na území členských států. Povinnosti plynoucí z ustanovení směrnice se vztahují na Rumunsko ode dne jeho přistoupení (1. ledna 2007). V důsledku toho je Rumunsko povinno označit zvláště chráněné oblasti na svém území.
   Po přezkumu zvláště chráněných oblastí označených rumunskými orgány dospěla Komise k závěru, že toto označení nejvhodnějších území jako zvláště chráněných oblastí není z hlediska počtu druhů ptáků a rozlohy dostatečné.
   V projednávané věci byla území označená Rumunskem jako zvláště chráněná území přezkoumána vzhledem k seznamu oblastí významných z hlediska ptactva vypracovanému organizací BirdLife International a k obdobné analýze vypracované Societatea Ornitologică Română. Postup označení oblastí v Rumunsku byl ukončen v roce 2007 a jeho závěrem bylo označení 130 oblastí tohoto druhu.
   Z celkových 130 oblastí významných z hlediska ptactva o rozloze 4 157 500 ha rumunské orgány označily jako zvláště chráněné oblasti pouze 108 oblastí o rozloze 2 998 700 ha, z nichž pouze 38 oblastí bylo zcela označeno jako zvláště chráněné oblasti.
   Krom toho 21 oblastí významných z hlediska ptactva o rozloze 341 013 ha nebylo ještě označeno jako zvláště chráněné oblasti v Rumunsku a rozloha 71 označených zvláště chráněných oblastí se podstatně liší od rozlohy chráněné oblasti.
   Mimo výše uvedené, ačkoli 71 oblastí významných z hlediska ptactva nebylo zaznamenáno jako zvláště chráněné oblasti a 21 oblastí významných z hlediska ptactva nebylo zahrnuto do označovacího postupu, rumunské orgány neposkytly žádný seznam ani žádnou vědeckou metodologii, které by odůvodňovaly takové rozdíly mezi oblastmi významnými z hlediska ptactva a označenými zvláště chráněnými oblastmi.
   Takové neoznačení nebo částečné označení příslušných oblastí významných z hlediska ptactva má za výsledek to, že neexistují žádná opatření na ochranu druhů uvedených v příloze I směrnice 79/409/EHS a stěhovavých druhů, čímž je porušen čl. 4 odst.1 a 2 směrnice 79/409.
   Komise má tudíž za to, že z důvodu nedostatečného označení zvláště chráněných oblastí z hlediska počtu druhů a rozlohy nesplnilo Rumunsko povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 4 odst. 1 a 2 směrnice 79/409.

      (1)  Směrnice Rady 79/409/EHS ze dne 2. dubna 1979 o ochraně volně žijících ptáků (Úř. věst. L 103, s. 1; Zvl. vyd. 15/01, s. 98)


title: Věc C-259/05: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná mezitímním rozsudkem Rechtbank Rotterdam ze dne 8. června 2005 v trestním řízení proti Omni Metal Service

text:
               1.10.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 243/3

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná mezitímním rozsudkem Rechtbank Rotterdam ze dne 8. června 2005 v trestním řízení proti Omni Metal Service
   (Věc C-259/05)
   (2005/C 243/05)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla mezitímním rozsudkem Rechtbank Rotterdam (Nizozemsko) ze dne 8. června 2005 v trestním řízení proti Omni Metal Service, který došel kanceláři Soudního dvora dne 20. června 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Rechtbank Rotterdam žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               1)

               Mohou být odpady z kabelů jako jsou v projednávaném případě (částečně o průměru 15 cm) považovány za „Odpady z elektronických přístrojů a součástek (např. drát atd.)“ tak jak jsou uvedeny pod kódem GC 020 zeleného seznamu (1)?

               2)

               Jestliže Soudní dvůr odpoví na otázku 1) záporně, může nebo musí potom kombinace odpadů ze zeleného seznamu, která jako taková není v tomto seznamu uvedena, považována za odpad ze zeleného seznamu, a může být provedena přeprava za účelem zhodnocení této kombinace odpadů, aniž by bylo třeba využít postup oznamování?

               3)

               Je v této souvislosti nutné, aby byly tyto odpady nabízeny nebo převáženy odděleně?

      (1)  Příloha II nařízení Rady (EHS) č. 259/93 ze dne 1. února 1993 o dozoru nad přepravou odpadů v rámci Evropského společenství, do něj a z něj a o její kontrole (Úř. věst. L 30, s. 1).


title: Věc C-423/06: Žaloba podaná dne 16. října 2006 – Komise Evropských společenství v. Polská republika

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/28

         Žaloba podaná dne 16. října 2006 – Komise Evropských společenství v. Polská republika
   (Věc C-423/06)
   (2006/C 326/58)
   Jednací jazyk: polština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: H. Støvlbæk a K. Mojzesowicz, zmocněnci)

      Žalovaná: Polská republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Polská republika tím, že nepřijala všechny právní a správní předpisy nezbytné k provedení směrnice Rady 74/556/EHS ze dne 4. června 1974, kterou se stanoví pravidla pro přechodná opatření v oblasti obchodu s toxickými látkami a jejich distribuce a v oblasti činností zahrnujících odborné používání takových látek, včetně zprostředkovatelských činností (1), respektive tím, že Komisi o těchto předpisech neuvědomila, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 7 této směrnice;

               —

               uložit Polské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta pro provedení směrnice 74/556/EHS uplynula dne 30. dubna 2004.

      (1)  Úř. věst. L 307, 18.11.1974, s. 1; Zvl. vyd. 06/01, s. 34.


title: Výmaz věci C-326/04

text:
               17.9.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 229/11

         Výmaz věci C-326/04 (1)

   (2005/C 229/22)

      (Jednací jazyk: řečtina)

   Usnesením ze dne 12. května 2005 rozhodl předseda pátého senátu Soudního dvora Evropských společenství o výmazu věci C-326/04: Komise Evropských společenství proti Řecké republice.

      (1)  Úř. věst. C 239, 25.9.2004


title: Věc T-503/09: Žaloba podaná dne 16. prosince 2009 — Cybergun v. OHIM — Umarex Sportwaffen (AK 47)

text:
               27.2.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 51/36

         Žaloba podaná dne 16. prosince 2009 — Cybergun v. OHIM — Umarex Sportwaffen (AK 47)
   (Věc T-503/09)
   2010/C 51/69
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Cybergun (Bondoufle, Francie) (zástupce: S. Guyot, advokátka)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Umarex Sportwaffen GmbH & Co. KG (Arnsberg, Německo)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 8. října 2009 v rozsahu, ve kterém prohlašuje ochrannou známku AK 47 za neplatnou;

               —

               uložit OHIM v souladu s čl. 87 odst. 2 a článkem 91 jednacího řádu náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyní v rámci tohoto řízení, zejména náklady na překlad dokumentů, odměny za právní služby jejího advokáta a případně náklady na ubytování a cestovní náklady, přičemž se Soudu navrhuje, aby tuto sumu vyčíslil na 20 000 eur.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: Slovní ochranná známka „AK 47“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 28 a 38 (ochranná známka Společenství č. 3 249 381)

      Majitelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Účastnice řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: Umarex Sportwaffen GmbH & Co. KG

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Zamítnutí návrhu na prohlášení neplatnosti předmětné ochranné známky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zrušení rozhodnutí zrušovacího oddělení a prohlášení neplatnosti uvedené ochranné známky Společenství

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 8 odst. 1 nařízení (ES) č. 207/2009) a čl. 51 odst. 1 nařízení č. 40/94 (nyní čl. 52 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009).


title: Věc T-320/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 25. listopadu 2015 – Sephora v. OHIM – Mayfield Trading (Zobrazení dvou zvlněných vertikálních čar) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství zobrazující dvě zvlněné vertikální čáry — Národní obrazová ochranná známka a mezinárodní obrazová ochranná známka zobrazující jednu zvlněnou vertikální čáru — Relativní důvod pro zamítnutí — Neexistence nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               18.1.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 16/33

         Rozsudek Tribunálu ze dne 25. listopadu 2015 – Sephora v. OHIM – Mayfield Trading (Zobrazení dvou zvlněných vertikálních čar)
   (Věc T-320/14) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství zobrazující dvě zvlněné vertikální čáry - Národní obrazová ochranná známka a mezinárodní obrazová ochranná známka zobrazující jednu zvlněnou vertikální čáru - Relativní důvod pro zamítnutí - Neexistence nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2016/C 016/40)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Sephora (Boulogne-Billancourt, Francie) (zástupkyně: H. Delabarre, advokátka)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupkyně: V. Melgar, zmocněnkyně)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice v řízení před Tribunálem: Mayfield Trading Ltd (Las Vegas, Nevada, Spojené státy) (zástupkyně: A. Tarí Lázaro, advokátka)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 24. února 2014 (věc R 1577/2013-4), týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Sephora a Mayfield Trading Ltd.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti Sephora se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 212, 7.7.2014.


title: Věc F-17/11: Žaloba podaná dne 22. dubna 2011 — ZZ v. Komise

text:
               25.6.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 186/33

         Žaloba podaná dne 22. dubna 2011 — ZZ v. Komise
   (Věc F-17/11)
   2011/C 186/60
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: ZZ (zástupce: A. Blot, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí žalované o neprodloužení smlouvy žalobkyně jako smluvního zaměstnance.

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí o neprodloužení její smlouvy jako smluvního zaměstnance, jak implicitně vyplývá ze sdělení ze dne 28. dubna 2010, a v případě potřeby rozhodnutí OOUPS, kterým byla zamítnuta stížnost;

               —

               v důsledku toho přijmout žalobkyni znovu do zaměstnání;

               —

               uložit žalované zaplacení částky stanovené předběžně ve výši 27 000 eur jako náhradu majetkové újmy, zvýšenou o úroky z prodlení s uplatněním zákonné sazby platné k datu rozsudku, který má být vydán;

               —

               uložit žalované zaplacení částky stanovené předběžně a v souladu se zásadou ex aequo et bono ve výši 15 000 eur (patnáct tisíc eur) jako náhradu nemajetkové újmy, zvýšenou o úroky z prodlení s uplatněním zákonné sazby platné k datu rozsudku, který má být vydán;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-245/13: Žaloba podaná dne 2. května 2013 — Spojené království v. Komise

text:
               29.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 189/27

         Žaloba podaná dne 2. května 2013 — Spojené království v. Komise
   (Věc T-245/13)
   2013/C 189/56
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupci: D. Wyatt, QC, V. Wakefield, barrister, a C. Murrell, zmocněnec)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise 2013/123/EU ze dne 26. února 2013, kterým se z financování EU vylučují některé náklady vynaložené členskými státy, pokud jde o položku v Příloze týkající se 5,19 % opravy extrapolací u nákladů vzniklých Severnímu Irsku v rozpočtovém roce 2010 v celkové výši 16 513 582,57 eur (viz Úř. věst. 2013, L 67, s. 31); a

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce dva žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod se zakládá na tom, že Komise vycházela z nesprávných právních posouzení a skutkových zjištění a nezohlednila úvahy týkající se rozsahu možných ztrát vzniklých EU v roce 2009 v důsledku chybného vymezení způsobilé plochy v roce 2005, které mělo vliv na počáteční rozdělení nároků, a (proto) nezohlednila skutečnost, že ve velké většině případů přeplatků zemědělcům se riziko ztrát pro EU omezovalo na cca 22 % nákladů, tj. část nákladů zahrnující „složku plochy“.

               2)

               Druhý žalobní důvod se zakládá na tom, že Komise vycházela z nesprávných právních posouzení a skutkových zjištění, jelikož nesprávně dospěla k závěru, že Northern Ireland Department of Agriculture and Rural Development (dále jen „DARD“) zčásti nebo vůbec neuplatnil ustanovení týkající se vracení neoprávněně vyplacených prostředků, pokut a úmyslného porušení, a že Komise tedy přecenila nebo nezohlednila úvahy týkající se rozsahu možných ztrát vzniklých EU. Komise konkrétně:

                           —

                           nesprávně kritizovala údajné „systematické“ přepočítávání platebních nároků prováděné DARD;

                           —

                           nesprávně tvrdila, že pochybení v roce 2005 mohla mít podstatný vliv na časovou složku hodnoty nároku;

                           —

                           nesprávným způsobem vyčíslovala přeplatky;

                           —

                           postupovala nesprávně v případě pokut, jelikož:

                                       —

                                       pokuty vyčíslovala nesprávným způsobem

                                       —

                                       nesprávně tvrdila, že pokuta by měla být uložena za každý rok v případech, kdy byla pokuta uplatnitelná v roce 2005, avšak nikoli v následujících rocích, tj. v tomto případě v roce 2009, kdy přeplatek vyplynul ze stejné chyby, jako byla chyba sankcionovaná v roce 2005;

                           —

                           postupovala nesprávně v případě úmyslných porušení.


title: Věc T-181/16: Usnesení Tribunálu ze dne 26. června 2017 – L'Oréal v. EUIPO – Guinot (MASTER PRECISE) „Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie MASTER PRECISE — Starší národní obrazová ochranná známka MASTERS COLORS PARIS — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 — Žaloba po právní stránce zjevně zcela neopodstatněná“ — Článek 126 jednacího řádu“

text:
               14.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/19

         Usnesení Tribunálu ze dne 26. června 2017 – L'Oréal v. EUIPO – Guinot (MASTER PRECISE)
   (Věc T-181/16) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie MASTER PRECISE - Starší národní obrazová ochranná známka MASTERS COLORS PARIS - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Žaloba po právní stránce zjevně zcela neopodstatněná“ - Článek 126 jednacího řádu“)
   (2017/C 269/26)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: L'Oréal (Paříž, Francie) (zástupci: T. de Haan a P. Péters, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: D. Hanf, zmocněnec)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastník před Tribunálem: Guinot (Paříž) (zástupce: A. Sion, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 23. února 2016 (věc R 2911/2014-5) týkajícímu se námitkového řízení mezi Guinot a L’Oréal.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti L’Oréal se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 222, 20.6.2016.


title: Věc T-530/14: Žaloba podaná dne 11. července 2014 – Verein StHD v. OHIM (Zobrazení černé stužky)

text:
               8.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 303/54

         Žaloba podaná dne 11. července 2014 – Verein StHD v. OHIM (Zobrazení černé stužky)
   (Věc T-530/14)
   2014/C 303/64
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Verein Sterbehilfe Deutschland (Verein StHD) (Curych, Švýcarsko) (zástupce: P. Brauns, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil částečné zamítnutí přihlášky ochranné známky Společenství č. 1 1 6 24  483 ze dne 13. srpna 2013 a rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 5. května 2014 ve věci R 1940/2013-4;

               —

               nařídil, aby bylo vyhověno přihlášce ochranné známky Společenství č. 11  624 48 (také) pro následující služby ve třídách:

                           —

                           35: sbírání a sestavování tematických tiskových článků; šíření reklamní inzerce, distribuce reklamních materiálů [letáky, prospekty, tiskoviny, vzorky];

                           —

                           41: zveřejňování knih; všeobecný styk s veřejností na téma „umírání“ prostřednictvím akcí jako semináře, diskusní cesty a ostatní vzdělávací akce; vydávání a zveřejňování tiskovin k tématu „umírání“;

                           —

                           44: poradenství ve farmacii; služby lékaře; poradenské služby v oblasti zdraví; ošetřovatelská péče; terapeutické služby; služby poskytované psychology;

                           —

                           45: osobní a sociální služby poskytované třetími osobami týkající se individuálních potřeb, jako zejména podpora rodiny, hlídání na klinice, hlídání postiženého, asistované umírání, paliativní péče, poradenství při paliativní péči; útěcha a pomoc dotčeným a asistentem, všeobecné poradenství se zvláštním důrazem na téma „umírání“, denní služby, noční dozor, non-stop péče, služby během neděle a svátků, poradenství a zásahy na celostátní úrovni, pečovatelství na celostátní úrovni;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů odvolacího řízení ve věci R 1940/2013-4, jakož i tohoto řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka, která zobrazuje černou stužku, pro služby zařazené do tříd 35, 41, 44 a 45 – přihláška ochranné známky Společenství č. 1 1 6 24  483

      Rozhodnutí průzkumového referenta: zamítnutí přihlášky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody:

               —

               porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009;

               —

               porušení čl. 7 odst. 1 písm. b), c) a d) nařízení č. 207/2009;

               —

               porušení čl. 7 odst. 1 písm. f) nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-201/15: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 21. prosince 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Symvoulio tis Epikrateias – Řecko) – Anonymi Geniki Etairia Tsimenton Iraklis (AGET Iraklis) v. Ypourgos Ergasias, Koinonikis Asfalisis kai Koinonikis Allilengyis „Řízení o předběžné otázce — Směrnice 98/59/ES — Sbližování právních předpisů členských států týkajících se hromadného propouštění — Článek 49 SFEU — Svoboda usazování — Listina základních práv Evropské unie — Článek 16 — Svoboda podnikání — Vnitrostátní právní úprava, která správnímu orgánu svěřuje pravomoc nepovolit po posouzení podmínek na trhu práce, situace podniku, jakož i zájmu národního hospodářství hromadné propouštění — Vážná hospodářská krize — Obzvláště vysoká míra nezaměstnanosti ve státě“

text:
               20.2.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 53/10

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 21. prosince 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Symvoulio tis Epikrateias – Řecko) – Anonymi Geniki Etairia Tsimenton Iraklis (AGET Iraklis) v. Ypourgos Ergasias, Koinonikis Asfalisis kai Koinonikis Allilengyis
   (Věc C-201/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Směrnice 98/59/ES - Sbližování právních předpisů členských států týkajících se hromadného propouštění - Článek 49 SFEU - Svoboda usazování - Listina základních práv Evropské unie - Článek 16 - Svoboda podnikání - Vnitrostátní právní úprava, která správnímu orgánu svěřuje pravomoc nepovolit po posouzení podmínek na trhu práce, situace podniku, jakož i zájmu národního hospodářství hromadné propouštění - Vážná hospodářská krize - Obzvláště vysoká míra nezaměstnanosti ve státě“)
   (2017/C 053/12)
   Jednací jazyk: řečtina

      Předkládající soud

   Symvoulio tis Epikrateias

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Anonymi Geniki Etairia Tsimenton Iraklis (AGET Iraklis)

      Žalovaný: Ypourgos Ergasias, Koinonikis Asfalisis kai Koinonikis Allilengyis

      za přítomnosti: Enosi Ergazomenon Tsimenton Chalkidas

      Výrok

               1)

               Směrnice Rady 98/59/ES ze dne 20. července 1998 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se hromadného propouštění musí být vykládána v tom smyslu, že v zásadě nebrání takové vnitrostátní právní úpravě, o jakou se jedná v původním řízení, podle které zaměstnavatel v případě, kdy nedošlo k dohodě se zástupci zaměstnanců ohledně návrhu na hromadné propouštění, může takové propouštění provést jen za podmínky, že příslušný vnitrostátní orgán veřejné moci, kterému musí být tento návrh oznámen, nepřijme ve lhůtě stanovené uvedenou právní úpravou a po přezkoumání skutečností obsažených ve spise a posouzení podmínek na trhu práce, situace podniku, jakož i zájmu národního hospodářství odůvodněné rozhodnutí nepovolit zcela nebo zčásti plánované propouštění. Jinak je tomu ovšem v případě, že vyjde najevo – což musí případně ověřit předkládající soud – že tato právní úprava vzhledem ke třem kritériím posuzování, jež jsou v ní uvedena, a způsobu, jakým tato kritéria konkrétně uplatňuje daný orgán veřejné moci pod kontrolou příslušných soudů, vede k tomu, že ustanovení této směrnice jsou zbavena užitečného účinku.
               Článek 49 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že v takové situaci, o jakou se jedná v původním řízení, brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je úprava zmíněná v první větě prvního pododstavce tohoto bodu výroku.

               2)

               Případná existence kontextu vyznačujícího se vážnou hospodářskou krizí a obzvláště vysokou mírou nezaměstnanosti v členském státě nemůže mít vliv na odpovědi na první otázku uvedené v bodě 1 tohoto výroku.

      (1)  Úř. věst. C 221, 6.7.2015.


title: Věc T-42/12 a T-181/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 6. září 2013 — Bateni v. Rada ( „Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Omezující opatření přijatá vůči Íránu s cílem zabránit šíření jaderných zbraní — Zmrazení finančních prostředků — Zjevně nesprávné posouzení“ )

text:
               19.10.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 304/18

         Rozsudek Tribunálu ze dne 6. září 2013 — Bateni v. Rada
   (Věc T-42/12 a T-181/12) (1)

   (Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vůči Íránu s cílem zabránit šíření jaderných zbraní - Zmrazení finančních prostředků - Zjevně nesprávné posouzení)
   2013/C 304/30
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Naser Bateni (Hamburg, Německo) (zástupci: J. Kienzle, M. Schlingmann a F. Lautenschlager, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: M. Bishop, J. P. Hix a Z. Kupčová, zmocněnci)

      Předmět věci

   Ve věci T-42/12 návrh na zrušení rozhodnutí Rady 2011/783/SZBP ze dne 1. prosince 2011, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 319, s. 71), v rozsahu, v němž byl žalobce zařazen na seznam uvedený v příloze II rozhodnutí Rady 2010/413/SZBP ze dne 26. července 2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení společného postoje 2007/140/SZBP (Úř. věst. L 195, s. 39), a zrušení prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1245/2011 ze dne 1. prosince 2011, kterým se provádí nařízení (EU) č. 961/2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 319, s. 11), v rozsahu, v němž byl žalobce zařazen do přílohy VIII nařízení Rady (EU) č. 961/2010 ze dne 25. října 2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení nařízení (ES) č. 423/2007 (Úř. věst. L 281, s. 1), a ve věci T-181/12 návrh na zrušení přílohy IX nařízení Rady (EU) č. 267/2012 ze dne 23. března 2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení nařízení (EU) č. 961/2010 (Úř. věst. L 88, s. 1) v rozsahu, v němž bylo jméno žalobce ponecháno na seznamu osob a subjektů, jejichž majetek byl zmrazen.

      Výrok rozsudku

               1)

               Věci T-42/12 a T-181/12 se spojují pro účely rozsudku.

               2)

               Ve věci T-42/12 již není třeba rozhodnout o návrhu na zrušení prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1245/2011 ze dne 1. prosince 2011, kterým se provádí nařízení (EU) č. 961/2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu, v rozsahu, v němž se týká Nasera Bateniho.

               3)

               Rozhodnutí Rady 2011/783/SZBP ze dne 1. prosince 2011, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu, se zrušuje v rozsahu, v němž byl N. Bateni zařazen do přílohy II rozhodnutí Rady 2010/413/SZBP ze dne 26. července 2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení společného postoje 2007/140/SZBP.

               4)

               Příloha IX nařízení Rady (EU) č. 267/2012 ze dne 23. března 2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení nařízení (EU) č. 961/2010 se zrušuje v rozsahu, v němž se týká N. Bateniho.

               5)

               Účinky rozhodnutí 2010/413, ve znění rozhodnutí 2011/783, zůstávají ve vztahu k N. Batenimu zachovány od jeho vstupu v platnost, tj. dvacátý den po jeho vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie, až do okamžiku, kdy nastanou účinky částečného zrušení nařízení č. 267/2012.

               6)

               Rada Evropské unie ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené N. Batenim.

               7)

               Německá spolková republika ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 98, 31.3.2012.


title: Věc T-135/14: Žaloba podaná dne 20. února 2014 – Kicktipp v. OHIM– Società Italiana Calzature (kicktipp)

text:
               5.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 135/54

         Žaloba podaná dne 20. února 2014 – Kicktipp v. OHIM– Società Italiana Calzature (kicktipp)
   (Věc T-135/14)
   2014/C 135/70
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Kicktipp GmbH (Düsseldorf, Německo) (zástupce: A. Dreyer, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Società Italiana Calzature Srl (Miláno, Itálie)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 12. prosince 2013 ve věci R 1061/2012-2;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladu řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „kicktipp“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 25, 35, 38 and 41 – Přihláška ochranné známky Společenství č. 8 874 281

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Italské ochranné známky č. 348 149, 905 554, 905 554 pro výrobky zařazené do třídy 25

      Rozhodnutí námitkového oddělení: vyhovění námitce

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) a čl. 8 odst. 5 nařízení č. 207/2009


title: Věc C-514/04: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 13. července 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Gerechtshof te Amsterdam – Nizozemsko) – Uroplasty BV v. Inspecteur van de Belastingdienst-Douanedistrict Rotterdam (Sazební zařazení — Sterilní polydimethylsiloxanové vločky — Silikonový elastomer — Pojem primární forma — Lék — Balení — Pojem přístroj k implantaci do organismu )

text:
               16.9.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 224/8

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 13. července 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Gerechtshof te Amsterdam – Nizozemsko) – Uroplasty BV v. Inspecteur van de Belastingdienst-Douanedistrict Rotterdam
   (Věc C-514/04) (1)

   (Sazební zařazení - Sterilní polydimethylsiloxanové vločky - Silikonový elastomer - Pojem „primární forma“ - Lék - Balení - Pojem „přístroj k implantaci do organismu“)
   (2006/C 224/13)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Předkládající soud
   Gerechtshof te Amsterdam
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Uroplasty BV

      Žalovaní: Inspecteur van de Belastingdienst-Douanedistrict Rotterdam
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Gerechtshof te Amsterdam – Tarifní třídění výrobku Macroplastique Implantat – Vstřikovací sterilní suspenze z pevných silikonelastomerových částic pro léčbu vesikouretrálních (nebo vesikoretrálních) refluxí
   Výrok
   Příloha I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku, ve znění nařízení Komise (ES) č. 2388/2000 ze dne 13. října 2000 musí být vykládána v tom smyslu, že výrobek, jakým je polydimethylsiloxan, sestávající ze sterilních vloček, zvláště vyvinutý a určený výhradně k implantaci do organismu za účelem léčby onemocnění, a zabalený při předložení k proclení do sáčků o hmotnosti 1 kg, musí být považován za přístroj k implantaci do organismu, který musí být zařazen do položky 9021 kombinované nomenklatury. Takový výrobek, jehož účelem není nahradit orgán, ale umožnit nefungujícímu svalu vytvoření vazivové tkáně, musí být zařazen do podpoložky 9021 90 90 kombinované nomenklatury.

      (1)  Úř. věst. C 57, 5.3.2005.


title: Věc T-702/13: Žaloba podaná dne 30. prosince 2013 — Unicaja Banco v. Komise

text:
               22.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 52/46

         Žaloba podaná dne 30. prosince 2013 — Unicaja Banco v. Komise
   (Věc T-702/13)
   2014/C 52/89
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Unicaja Banco, SA (Malaga, Španělsko) (zástupci: J. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, R. Calvo Salinero, A. Lamadrid de Pablo a A. Biondi, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí v rozsahu, v jakém soubor opatření, která podle Komise představují takzvaný španělský systém zdanění leasingu („SEAF“), kvalifikuje jako novou státní podporu neslučitelnou s vnitřním trhem;

               —

               podpůrně zrušil články 1 a 4 napadeného rozhodnutí, které jako příjemce údajných podpor a jako jediné adresáty příkazu k navrácení určuje investory AIE (hospodářských zájmových sdružení);

               —

               podpůrně zrušil článek 4 napadeného rozhodnutí v rozsahu, v jakém v rozporu s obecnými zásadami unijního práva nařizuje vrácení údajných podpor;

               —

               zrušil článek 4 napadeného rozhodnutí v rozsahu, v jakém rozhoduje o legalitě soukromých smluv mezi investory a dalšími subjekty;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou tytéž, jako byly uvedeny ve věci T-700/13, Bankia v. Komise.


title: Spojené věci C-39/05 P a C-52/05 P: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 1. července 2008 – Švédské království, Maurizio Turco v. Rada Evropské unie, Dánské království, Finská republika, Spojené království Velké Británie a Severního Irska, Komise Evropských společenství (Kasační opravný prostředek — Přístup k dokumentům orgánů — Nařízení (ES) č. 1049/2001 — Právní poradenství)

text:
               15.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/2

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 1. července 2008 – Švédské království, Maurizio Turco v. Rada Evropské unie, Dánské království, Finská republika, Spojené království Velké Británie a Severního Irska, Komise Evropských společenství
   (Spojené věci C-39/05 P a C-52/05 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Přístup k dokumentům orgánů - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Právní poradenství)
   (2008/C 209/02)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek: Švédské království (zástupci: K. Wistrand a A. Falk, zmocněnci), Maurizio Turco (zástupci: O. Brouwer a C. Schillemans, avocaten)

      Vedlejší účastník podporující žalobce: Nizozemské království (zástupci: H. G. Sevenster, C. M. Wissels a M. de Grave, zmocněnci)

      Další účastníci řízení: Rada Evropské unie (zástupci: J.-C. Piris, M. Bauer a B. Driessen, zmocněnci), Dánské království (zástupci: B. Weis Fogh, zmocněnec), Finská republika (zástupci: A. Guimaraes-Purokoski a J. Heliskoski, zmocněnci), Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupci: V. Jackson, S. Nwaokolo a T. Harris, zmocněnci, a J. Stratford, barrister), Komise Evropských společenství (zástupci: M. Petite, C. Docksey a P. Aalto, zmocněnci)
   Předmět věci
   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (pátého senátu) ze dne 23. listopadu 2004, Turco v. Rada (T-84/03), kterým Soud zamítl žalobu T-84/03 směřující ke zrušení rozhodnutí Rady částečně zamítajícího návrh podaný M. Turcem s cílem získat přístup k některým dokumentům, které byly na programu 2455. zasedání Rady Spravedlnost a vnitřní věci, konaného ve dnech 14. a 15. října 2002.
   Výrok

               1)

               Rozsudek Soudu prvního stupně Evropských společenství ze dne 23. listopadu 2004, Turco v. Rada (T-84/03), se zrušuje v rozsahu, v němž se týká rozhodnutí Rady Evropské unie ze dne 19. prosince 2002, kterým byl M. Turcovi odepřen přístup ke stanovisku právní služby Rady č. 9077/02, týkajícímu se návrhu směrnice Rady stanovící minimální požadavky pro přijímání žadatelů o azyl ve členských státech, a v němž jak M. Turcovi, tak Radě ukládá, že ponesou každý polovinu nákladů řízení.

               2)

               Rozhodnutí Rady Evropské unie ze dne 19. prosince 2002, kterým byl M. Turcovi odepřen přístup ke stanovisku právní služby Rady č. 9077/02, se zrušuje.

               3)

               Radě Evropské unie se ukládá náhrada nákladů řízení vynaložených Švédským královstvím v rámci řízení o kasačním opravném prostředku, jakož i nákladů vynaložených M. Turcem jak v uvedeném řízení, tak v řízení v prvním stupni, které vyústilo ve vydání uvedeného rozsudku Soudu prvního stupně Evropských společenství.

               4)

               Dánské království, Nizozemské království, Finská republika, Spojené království Velké Británie a Severního Irska, Rada Evropské unie, jakož i Komise Evropských společenství ponesou vlastní náklady řízení o kasačním opravném prostředku.

               5)

               Rada Evropské unie ponese vlastní náklady řízení v prvním stupni.

      (1)  Úř. věst. C 106, 30.4.2005.


title: Věc T-43/06: Žaloba podaná dne  9. února 2006  – Cofira SAC v. Komise

text:
               8.4.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 86/37

         Žaloba podaná dne 9. února 2006 – Cofira SAC v. Komise
   (Věc T-43/06)
   (2006/C 86/74)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Cofira SAC (Rousset Cedex, Francie) (zástupci: Girolamo Addessi, Leonilda Mari, Daniella Magurno)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobkyně

               —

               zrušit pokutu uloženou Cofira SAC;

               —

               uložit pokutu společně a nerozdílně všem společnostem, které vznikly po rozdělení Cofira Sepso;

               —

               snížit částku pokuty;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Článek 1 napadeného rozhodnutí uvádí, že některé podniky, včetně žalobkyně, porušily v období od 24. března 1982 do 26. června 2002 soutěžní pravidla Společenství tím, že se podílely na dohodách a jednání ve vzájemné shodě v odvětví průmyslových plastových pytlů v Belgii, Španělsku, Lucembursku a Nizozemsku. Podle žalované bylo účelem tohoto porušení stanovení cen, zavedení společných vzorů, výpočet cen, rozdělení podílů na trhu, rozdělení prodejních kvót, zákazníků, podniků a objednávek, dohodnuté za účelem narušení některých výzev k podávání nabídek a výměny individuálních informací.
   Na podporu svých tvrzení žalobkyně zaprvé uvádí zejména, že rozhodnutí nemělo být učeno jí.
   V tomto ohledu zdůrazňuje, že dne 27. listopadu 2003 se COFIRA SEPSO, která byla společně s jinými koncerny vyšetřována, rozdělila na tři společnosti, z nichž jednou je žalobkyně. COFIRA SAC tedy vznikla po vzniku skutečností, které vedly k uložení pokut Komisí.
   Napadené rozhodnutí navíc neuvádí důvody, pro které byla pokuta uložena pouze žalobkyni, když všechny společnosti vzniklé rozdělením COFIRA SEPSO měly být odpovědné za údajné protiprávní jednání.
   Krom toho napadené rozhodnutí neuvádí základ, ze kterého byla vypočtena částka pokuty, berouc v úvahu skutečnost, že pokuty jsou úměrné obratu a v době tvrzených skutečností žalobkyně žádný obrat neměla, jelikož neexistovala.
   Navíc Komise neuvedla skutkové okolnosti, které k porušení vedly. Ve skutečnosti je celé rozhodnutí založeno na předpokladu, že jednání mezi zástupci společností ve svém důsledku představovaly jednání v rozporu s článkem 81 ES a že takový postup měl významný dopad na hospodářskou soutěž. Nicméně, i kdyby skutečnosti uváděné Komisí byly přijaty, patnáctiletá promlčecí doba uplynula.


title: Věc T-258/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 16. dubna 2015 – Matratzen Concord v. OHIM – KBT (ARKTIS) „Ochranná známka Společenství — Řízení o zrušení — Slovní ochranná známka Společenství ARKTIS — Řádné užívání ochranné známky — Článek 51 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009 — Způsob užívání ochranné známky — Důkaz užívání pro zapsané výrobky — Souhlas majitele ochranné známky“

text:
               8.6.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 190/12

         Rozsudek Tribunálu ze dne 16. dubna 2015 – Matratzen Concord v. OHIM – KBT (ARKTIS)
   (Věc T-258/13) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Řízení o zrušení - Slovní ochranná známka Společenství ARKTIS - Řádné užívání ochranné známky - Článek 51 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009 - Způsob užívání ochranné známky - Důkaz užívání pro zapsané výrobky - Souhlas majitele ochranné známky“)
   (2015/C 190/14)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Matratzen Concord GmbH (Kolín, Německo) (zástupci: I. Selting a J. Mertens, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Schifko, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: KBT & Co. Ernst Kruchen agenzia commerciale sociétá in accomandita (Locarno, Švýcarsko) (zástupce: K. Schulze Horn, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 4. března 2013 (věc R 2133/2011-4), týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Matratzen Concord GmbH a KBT & Co. Ernst Kruchen agenzia commerciale sociétá in accomandita

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti Matratzen Concord GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení, včetně nezbytných nákladů vynaložených společností KBT & Co. Ernst Kruchen agenzia commerciale sociétá in accomandita v rámci řízení před odvolacím senátem Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM).

      (1)  Úř. věst. C 207, 20.7.2013.