title: Věc T-10/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 17. února 2011 — Formula One Licensing v. OHIM — Global Sports Media (F1-LIVE) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství F1-LIVE — Starší obrazová ochranná známka Společenství, starší národní slovní ochranné známky a starší mezinárodní slovní ochranná známka F1 a F1 Formula 1 — Zamítnutí námitek odvolacím senátem — Relativní důvody pro zamítnutí — Článek 8 odst. 1 písm. b) a odst. 5 nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) a odst. 5 nařízení (ES) č. 207/2009)“ )

text:
               2.4.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 103/21

         Rozsudek Tribunálu ze dne 17. února 2011 — Formula One Licensing v. OHIM — Global Sports Media (F1-LIVE)
   (Věc T-10/09) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství F1-LIVE - Starší obrazová ochranná známka Společenství, starší národní slovní ochranné známky a starší mezinárodní slovní ochranná známka F1 a F1 Formula 1 - Zamítnutí námitek odvolacím senátem - Relativní důvody pro zamítnutí - Článek 8 odst. 1 písm. b) a odst. 5 nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) a odst. 5 nařízení (ES) č. 207/2009))
   2011/C 103/36
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Formula One Licensing (Rotterdam, Nizozemsko) (zástupci: B Klingberg a K. Sandberg, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Global Sports Media Ltd (Hamilton, Bermudy) (zástupci: původně T. de Haan a J.-J. Evrard, poté T. de Haan, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 16. října 2008 (věc R 7/2008-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi společností Racing-Live SAS a společností Formula One Licensing BV

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Formula One Licensing BV se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 55, 7.3.2009.


title: Věc C-556/08: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 9. července 2009 — Komise Evropských společenství v. Spojené království Velké Británie a Severního Irska ( Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2005/36/ES — Uznávání odborných kvalifikací — Neprovedení ve stanovené lhůtě )

text:
               29.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 205/12

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 9. července 2009 — Komise Evropských společenství v. Spojené království Velké Británie a Severního Irska
   (Věc C-556/08) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2005/36/ES - Uznávání odborných kvalifikací - Neprovedení ve stanovené lhůtě“)
   2009/C 205/21
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: H. Støvlbæk a A. A. Gilly, zmocněnci)

      Žalované: Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupce: H. Walker, zmocněnec)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Nepřijetí předpisů nezbytných k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2005/36/ES ze dne 7. září 2005 o uznávání odborných kvalifikací (Úř. věst. L 255, s. 22; oprava v Úř. věst. L 265, s. 27), ve stanovené lhůtě

      Výrok

               1)

               Spojené království Velké Británie a Severního Irska tím, že nepřijalo ve stanovené lhůtě právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2005/36/ES ze dne 7. září 2005 o uznávání odborných kvalifikací, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 63 této směrnice.

               2)

               Spojenému království Velké Británie a Severního Irska se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 44, 21.2.2009.


title: Posudek 1/08: Žádost o posudek podaná Komisí Evropských společenství na základě čl. 300 odst. 6 ES

text:
               19.7.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 183/6

         Žádost o posudek podaná Komisí Evropských společenství na základě čl. 300 odst. 6 ES
   (Posudek 1/08)
   (2008/C 183/10)
   Jednací jazyk: všechny úřední jazyky
   Žadatelka:
   Komise Evropských společenství (zástupci: E. White, M. Huttunen a L. Prete, zmocněnci)
   Otázky položené Soudnímu dvoru:

               1)

               Vztahuje se na takové uzavírání dohod s dotčenými členy WTO [Světová obchodní organizace] ve smyslu článku XXI GATS [Všeobecná dohoda o obchodu službami], které je popsáno v této žádosti o posudek, výlučná pravomoc Společenství, nebo sdílená pravomoc Společenství a členských států?

               2)

               Představuje čl. 133 odst. 1 a 5 ve vzájemném spojení s čl. 300 odst. 2 Smlouvy o ES náležitý právní základ pro akt, kterým se uzavírají výše uvedené dohody jménem Evropského společenství nebo Společenství a jeho členských států?


title: Věc C-407/14: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 17. prosince 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado de lo Social n° 1 de Córdoba – Španělsko) – María Auxiliadora Arjona Camacho v. Securitas Seguridad España SA „Řízení o předběžné otázce — Sociální politika — Směrnice 2006/54/ES — Rovné zacházení pro muže a ženy v oblasti zaměstnání a povolání — Diskriminační propuštění — Článek 18 — Náhrada nebo vyrovnání skutečně utrpěné škody — Odrazující povaha — Článek 25 — Sankce — Represivní náhrada škody“

text:
               22.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 68/15

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 17. prosince 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado de lo Social no 1 de Córdoba – Španělsko) – María Auxiliadora Arjona Camacho v. Securitas Seguridad España SA
   (Věc C-407/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Sociální politika - Směrnice 2006/54/ES - Rovné zacházení pro muže a ženy v oblasti zaměstnání a povolání - Diskriminační propuštění - Článek 18 - Náhrada nebo vyrovnání skutečně utrpěné škody - Odrazující povaha - Článek 25 - Sankce - Represivní náhrada škody“)
   (2016/C 068/19)
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Juzgado de lo Social no 1 de Córdoba

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: María Auxiliadora Arjona Camacho

      Žalovaná: Securitas Seguridad España SA

      Výrok

   Článek 18 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/54/ES ze dne 5. července 2006 o zavedení zásady rovných příležitostí a rovného zacházení pro muže a ženy v oblasti zaměstnání a povolání musí být vykládán v tom smyslu, že aby škoda utrpěná v důsledku diskriminace na základě pohlaví byla skutečně a účinně vyrovnána nebo nahrazena způsobem, který je odrazující a přiměřený, tento článek ukládá členským státům, které si zvolí peněžní formu, zavést do jejich vnitrostátních právních řádů za podmínek, které stanoví, opatření stanovující povinnost zaplatit poškozené osobě náhradu, jež plně zahrnuje utrpěnou újmu.

      (1)  Úř. věst. C 409, 17.11.2014.


title: Věc C-51/09 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 3 února 2009 Barbarou Becker proti rozsudku Soudu prvního stupně (prního senátu) vydanému dne 2. prosince 2008 ve věci T-212/07, Harman International Industries, Inc. v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

text:
               4.4.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/20

         Kasační opravný prostředek podaný dne 3 února 2009 Barbarou Becker proti rozsudku Soudu prvního stupně (prního senátu) vydanému dne 2. prosince 2008 ve věci T-212/07, Harman International Industries, Inc. v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc C-51/09 P)
   (2009/C 82/36)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Barbara Becker (zástupci: P. Baronikians, A. Hofstetter, advokáti)

      Další účastníci řízení: Harman International Industries, Inc., Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   Návrhová žádání navrhovatelky
   Navrhovatelka navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil bod 1 rozhodnutí Soudu prvního stupně ze dne 2. prosince 2008 (věc T-112/07), kterým bylo zrušeno rozhodnutí prvního odvolacího senátu ze dne 7. března 2007 (věc R-502/2006-1);

               —

               zrušil bod 3 rozhodnutí Soudu prvního stupně ze dne 2. prosince 2008;

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyní v průběhu celého řízení.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Navrhovatelka tvrdí, že Soud prvního stupně nesprávně konstatoval podobnost mezi ochrannou známkou „Barbara Becker“ používanou navrhovatelkou a ochranou známkou žalované „BECKER“ a tudíž chybně použil čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení o ochranné známce Společenství tím, že došel k závěru, že existuje riziko záměny.


title: Věc T-59/16 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 13. února 2016 Carlem De Nicolou proti rozsudku vydanému dne 18. prosince 2015 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-9/14, De Nicola v. EIB

text:
               29.3.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 111/37

         Kasační opravný prostředek podaný dne 13. února 2016 Carlem De Nicolou proti rozsudku vydanému dne 18. prosince 2015 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-9/14, De Nicola v. EIB
   (Věc T-59/16 P)
   (2016/C 111/44)
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Carlo de Nicola (Strassen, Lucembursko) (zástupce: G. Ferabecoli, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská investiční banka

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

   Navrhovatel navrhuje, aby Tribunál:

               —

               vyhověl tomuto kasačnímu opravnému prostředku a částečně změnil napadený rozsudek tím, že zruší body 2 a 3 výroku, jakož i body 58 až 63 rozsudku;

               —

               v důsledku toho zrušil nebo prohlásil za neuplatnitelné pokyny pro rok 2012; uložil EIB povinnost nahradit C. De Nicolovi škodu, která mu vznikla, jak je navrhováno v žalobě, nebo podpůrně vrátil věc Soudu pro veřejnou službu, aby v jiném složení znovu rozhodl o zrušených bodech;

               —

               uložil EIB náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Tento kasační opravný prostředek je podán proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu (samosoudce) ze dne 18. prosince 2015, De Nicola v. Evropská investiční banka (F-9/14).
   Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty jsou totožné s důvody kasačního opravného prostředku a hlavními argumenty uplatněnými ve věci T-55/16 P, De Nicola v. Evropská investiční banka.


title: Věc T-758/15: Žaloba podaná dne 22. prosince 2015 – EDF Toruń v. Evropská agentura pro chemické látky (ECHA)

text:
               22.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 68/42

         Žaloba podaná dne 22. prosince 2015 – EDF Toruń v. Evropská agentura pro chemické látky (ECHA)
   (Věc T-758/15)
   (2016/C 068/53)
   Jednací jazyk: polština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: EDF Toruń SA (Toruń, Polsko) (zástupce: K. Sienkiewicz, advokát)

      Žalovaná: Evropská agentura pro chemické látky (ECHA)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí č. SME(2015)4950 ze dne 3. listopadu 2015 vydané Evropskou agenturou pro chemické látky, jakož i fakturu pro účely DPH č. 10054011 ze dne 3. listopadu 2015, která se týká výběru správního poplatku za nesprávné uvedení velikosti podniku při oznamování do registru REACH;

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z nedostatku závaznosti doporučení Komise ze dne 6. května 2003, které se týká definice mikropodniků, malých a středních podniků (2003/361/ES) a nutnosti použít v tomto ohledu vnitrostátní právní úpravu.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení ustanovení nařízení Komise (ES) č. 340/2008 (1), vzhledem ke skutečnosti, že agentura není oprávněna ukládat sankce entitám provádějícím oznámení do registru REACH.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z porušení zásady proporcionality z důvodu stanovení správního poplatku, jehož částka je nepřiměřeně vysoká ve srovnání se zátěží vyžadovanou pro stanovení správné hodnoty podniku.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející ze zneužití pravomoci při uložení poplatku na základě rozhodnutí 14/2015 správní rady Evropské agentury pro chemické látky, jelikož uvedené rozhodnutí není závazné.

               5.

               Pátý žalobní důvod vycházející z porušení zásady rovného zacházení stanovením výše správního poplatku podle velikosti entity, která má poplatek hradit, pokud neexistují jakékoliv argumenty potvrzující správnost takového řešení.

      (1)  Nařízení Komise (ES) č. 340/2008 ze dne 16. dubna 2008 o poplatcích a platbách Evropské agentuře pro chemické látky podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 o registraci, hodnocení, povolování a omezování chemických látek (REACH) (Úř. věst. 2008, L 107, s. 6).


title: Věc C-14/13: Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 6. června 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Administrativen sad Sofia-grad — Bulharsko) — Gena Ivanova Cholakova v. Osmo Rayonno Upravlenie pri Stolichna direktsia na vatreshnite raboti ( „Řízení o předběžné otázce — Článek 21 odst. 1 SFEU, článek 67 SFEU a článek 72 SFEU — Listina základních práv Evropské unie — Vnitrostátní právní úprava umožňující zadržení osoby za účelem ověření její totožnosti — Chybějící souvislost s unijním právem — Zjevná nepříslušnost Soudního dvora“ )

text:
               3.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 225/54

         Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 6. června 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Administrativen sad Sofia-grad — Bulharsko) — Gena Ivanova Cholakova v. Osmo Rayonno Upravlenie pri Stolichna direktsia na vatreshnite raboti
   (Věc C-14/13) (1)

   (Řízení o předběžné otázce - Článek 21 odst. 1 SFEU, článek 67 SFEU a článek 72 SFEU - Listina základních práv Evropské unie - Vnitrostátní právní úprava umožňující zadržení osoby za účelem ověření její totožnosti - Chybějící souvislost s unijním právem - Zjevná nepříslušnost Soudního dvora)
   2013/C 225/99
   Jednací jazyk: bulharština

      Předkládající soud

   Administrativen sad Sofia-grad

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Gena Ivanova Cholakova

      Žalovaný: Osmo Rayonno Upravlenie pri Stolichna direktsia na vatreshnite raboti

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Administrativen sad Sofia-grad — Výklad čl. 21 odst. 1 SFEU ve spojení s články 67 a 72 této Smlouvy, jakož i čl. 52 odst. 1 Listiny základních práv Evropské unie, ve spojení s článkem 6 a čl. 45 odst. 1 Listiny — Občanství Unie — Volný pohyb osob — Odchylky — Vnitrostátní právní úprava, která umožňuje, aby policejní orgány zadržely osobu za účelem zjištění jeho totožnosti, jestliže tato osoba odmítne či není schopna prokázat svou totožnost — Zadržení na dobu nepřesahující 24 hodin — Kontrola, která není odůvodněná důvody veřejného pořádku, prevencí trestné činnosti nebo ochranou vnitřní bezpečnosti — Diskreční pravomoc policie — Neexistence povinnosti posoudit nezbytnost zjištění totožnosti osoby

      Výrok

   Soudní dvůr Evropské unie je zjevně nepříslušný k zodpovězení předběžných otázek položených rozhodnutím Administrativen sad Sofia-grad (Bulharsko) ze dne 17. prosince 2012 (věc C-14/13).

      (1)  Úř. věst. C 79, 16.3.2013.


title: Věc C-301/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie) dne 19. června 2015 – Marc Soulier, Sara Doke v. ministre de la Culture et de la Communication, Premier ministre

text:
               7.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 294/35

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie) dne 19. června 2015 – Marc Soulier, Sara Doke v. ministre de la Culture et de la Communication, Premier ministre
   (Věc C-301/15)
   (2015/C 294/44)
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Conseil d'État

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Marc Soulier, Sara Doke

      Žalovaní: ministre de la Culture et de la Communication, Premier ministre

      Předběžná otázka

   Brání výše uvedená ustanovení směrnice 2001/29/ES ze dne 22. května 2001 (1) tomu, aby taková právní úprava, jaká je analyzována v bodě 1 [tohoto] rozhodnutí, pověřila autorizované organizace pro výběr a rozúčtování autorských odměn výkonem práva udělit svolení k rozmnožování a zobrazování „komerčně nedostupných knih“ v digitální podobě a současně umožňovala autorům těchto knih nebo jejich právním nástupcům podat námitku nebo ukončit výkon těchto práv za podmínek v ní stanovených.

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/29/ES ze dne 22. května 2001 o harmonizaci určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti (Úř. věst. L 167, s. 10.).


title: Věc C-231/14 P: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 9. července 2015 – InnoLux Corp., dříve Chimei InnoLux Corp. v. Evropská komise „Kasační opravný prostředek — Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Článek 101 SFEU — Článek 53 Dohody o EHP — Celosvětový trh s obrazovkami z tekutých krystalů (LCD) — Stanovení cen — Pokuty — Pokyny pro výpočet pokut (2006) — Bod 13 — Určení hodnoty tržeb, které souvisejí s protiprávním jednáním — Interní prodeje dotčeného výrobku mimo EHP — Zohlednění prodejů konečných výrobků zahrnujících dotčený výrobek třetím podnikům v EHP“

text:
               7.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 294/12

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 9. července 2015 – InnoLux Corp., dříve Chimei InnoLux Corp. v. Evropská komise
   (Věc C-231/14 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Článek 101 SFEU - Článek 53 Dohody o EHP - Celosvětový trh s obrazovkami z tekutých krystalů (LCD) - Stanovení cen - Pokuty - Pokyny pro výpočet pokut (2006) - Bod 13 - Určení hodnoty tržeb, které souvisejí s protiprávním jednáním - Interní prodeje dotčeného výrobku mimo EHP - Zohlednění prodejů konečných výrobků zahrnujících dotčený výrobek třetím podnikům v EHP“)
   (2015/C 294/15)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: InnoLux Corp., dříve Chimei InnoLux Corp. (zástupci: J.-||F. Bellis, advokát, R. Burton, Solicitor)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: A. Biolan, F. Ronkes Agerbeek a P. Van Nuffel, zmocněnci)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnosti InnoLux Corp. se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 212, 7.7.2014.


title: Věc F-143/15: Žaloba podaná dne 19. listopadu 2015 – ZZ v. Parlament

text:
               22.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 68/45

         Žaloba podaná dne 19. listopadu 2015 – ZZ v. Parlament
   (Věc F-143/15)
   (2016/C 068/57)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupce: A. Fombaron, advokát)

      Žalovaný: Evropský parlament

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí o zamítnutí stížnosti žalobce směřující ke zrušení rozhodnutí o předčasném rozvázání jeho pracovní smlouvy s Evropským parlamentem.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí ze dne 19. srpna 2015 o zamítnutí stížnosti podané na základě čl. 90 odst. 2 služebního řádu úředníků Evropských společenství,

               —

               zrušit rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 25. února 2015,

               —

               zrušit rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 2. února 2015,

               —

               uložit Evropskému parlamentu náhradu všech nákladů tohoto řízení.


title: Věc T-243/11: Žaloba podaná dne 26. dubna 2011 — Glaxo Group v. OHIM — Farmodiética (ADVANCE)

text:
               2.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 194/19

         Žaloba podaná dne 26. dubna 2011 — Glaxo Group v. OHIM — Farmodiética (ADVANCE)
   (Věc T-243/11)
   2011/C 194/32
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Glaxo Group Ltd (Greenford, Spojené království) (zástupce: O. Benito, Solicitor)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Farmodiética — Cosmética, Dietética e Produtos Farmacêuticos, Lda (Estarda de S.Marcos, Portugalsko)

      Návrhová žádání

               —

               přerušit řízení do rozhodnutí o žalobě na neplatnost v Portugalsku, neboť touto žalobou na neplatnost je napadán jediný právní základ, na němž byla přihláška ochranné známky Společenství č. 6472971 zamítnuta, a nebude-li žaloba na neplatnost úspěšná,

               —

               zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 25. února 2011 ve věci R 665/2010-4 a

               —

               uložit žalovanému a případně další účastnici řízení před odvolacím senátem náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „ADVANCE“ pro výrobky zařazené do třídy 5 — přihláška ochranné známky Společenství č. 6472971

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Namítaná ochranná známka nebo označení: zápis portugalské obrazové ochranné známky č. 417744 „ADVANCIS CAPS MORE BIOAVAILABLE. MORE EFFECTIVE“ pro výrobky zařazené do tříd 3 a 5

      Rozhodnutí námitkového oddělení: vyhovění námitce

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) a čl. 65 odst. 2 nařízení Rady č. 207/2009, jelikož odvolací senát (i) měl za to, že žalobkyně nezpochybnila rozhodnutí námitkového oddělení ze dne 25. února 2010, co se týče podobnosti dotčených výrobků, (ii) měl za to, že není důvodu odchylovat se od rozhodnutí námitkového oddělení ze dne 25. února 2010, co se týče podobnosti dotčených výrobků, (iii) neposoudil, zda jsou dotčené výrobky zařazené do třídy 3 podobné dotčeným výrobkům zařazeným do třídy 5, či nikoli, (iv) neobjasnil, proč bylo relevantní zohlednit výslovnost označení v angličtině, ačkoli relevantním územím je Portugalsko, (v) měl za to, že kolidující ochranné známky jsou v angličtině po fonetické stránce podobné, (vi) použil nesprávná kritéria pro porovnání označení, a míru podobnosti tak nesprávně označil za průměrnou, a (vii) použil nesprávná a neúplná kritéria pro hodnocení celkového nebezpečí záměny.


               30.4.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 143/11

         Žaloba podaná dne 16. února 2015 Kontrolním úřadem ESVO proti Norskému království
   (Věc E-7/15)
   (2015/C 143/12)
   Dne 16. února 2015 podal Kontrolní úřad ESVO, zastoupený zplnomocněnými zástupci Kontrolního úřadu ESVO (se sídlem na adrese Rue Belliard 35, 1040 Brusel, Belgium) Xavierem Lewisem, Auður Ýr Steinarsdóttirovou a Øyvindem Bø, žalobu k Soudu ESVO směřující proti Norskému království.
   Žalobce požaduje, aby Soudní dvůr ESVO:

               1.

               prohlásil, že

                           i)

                           překračováním mezních hodnot pro oxid siřičitý (SO2), částice (PM10) a oxid dusičitý (NO2) ve vnějším ovzduší v letech 2008 až 2012 porůznu v oblastech NO1, NO3, NO4, NO5 a NO6, jak je uvedeno v článcích 3 až 5 směrnice 1999/30 (nyní článku 13 směrnice 2008/50), a

                           ii)

                           nesplněním požadavku na plán kvality ovzduší uvedený v čl. 8 odst. 3 směrnice 96/62/ES (nyní článku 23 směrnice 2008/50) porůznu v oblastech NO1, NO2, NO3, NO4 a NO5

                     nesplnilo Norsko své povinnosti vyplývající z aktu uvedeného v bodě 14c přílohy XX Dohody o Evropském hospodářském prostoru (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/50/ES ze dne 21. května 2008 o kvalitě vnějšího ovzduší a čistším ovzduší pro Evropu);

               2.

               uložil Norsku nést náklady řízení.

      Právní a skutkové okolnosti a žalobní důvody:

               —

               Směrnice Rady 1999/30/ES o mezních hodnotách pro oxid siřičitý, oxid dusičitý a oxidy dusíku, částice a olovo ve vnějším ovzduší (nyní směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/50/ES ze dne 21. května 2008 o kvalitě vnějšího ovzduší a čistším ovzduší pro Evropu) stanoví mezní hodnoty pro některé znečišťující látky ve vnějším ovzduší za účelem zamezení, prevence a omezení škodlivých účinků na lidské zdraví a životní prostředí jako celek. Obsahuje rovněž ustanovení o posuzování koncentrací znečišťujících látek a opatřeních k udržování dobré kvality ovzduší.

               —

               Kontrolní úřad ESVO tvrdí, že Norsko nedostálo své povinnosti zajistit, aby koncentrace některých znečišťujících látek ve vnějším ovzduší nepřesahovaly mezní hodnoty stanovené v právu EHP.

               —

               Norsko podle Kontrolního úřadu ESVO také nevyhovělo požadavku na vypracování vhodných plánů kvality ovzduší tam, kde byly překročeny mezní hodnoty a příslušná mez tolerance.

               —

               Kontrolní úřad ESVO uvádí, že Norsko ve svých odpovědích na výzvu a odůvodněné stanovisko žádný z nedostatků, které úřad zjistil, nezpochybnil.

               —

               Norsko podle Kontrolního úřadu ESVO tím, že neoznámilo přijatá opatření nebo projekty a harmonogram jejich provádění ani odhad plánovaného zlepšení kvality ovzduší a očekávaný harmonogram k dosažení těchto cílů, nesplnilo své povinnosti vyplývající z čl. 8 odst. 3 směrnice 96/62/ES (nyní čl. 23 odst. 1 směrnice 2008/50).


title: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 16. června 2005 ve věci T-352/03: Giorgio Lebedef proti Komisi Evropských společenství (Úředníci — Posudek — Pozdní vyhotovení — Žaloba na náhradu škody)

text:
               20.8.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 205/20

      ROZSUDEK SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 16. června 2005
   ve věci T-352/03: Giorgio Lebedef proti Komisi Evropských společenství (1)

   (Úředníci - Posudek - Pozdní vyhotovení - Žaloba na náhradu škody)
   (2005/C 205/34)
   Jednací jazyk: francouzština
   Ve věci T-352/03, Giorgio Lebedef, úředník Komise Evropských společenství, s bydlištěm v Senningerberg (Lucembursko), zastoupený G. Bouneou a F. Frabettim, s adresou pro účely doručování v Lucemburku, proti Komisi Evropských společenství (zmocněnci: J. Currall a C. Berardis-Kayser, s adresou pro účely doručování v Lucemburku), jejímž předmětem je návrh na náhradu škody jako náhrady za morální újmu způsobenou zpožděním ve vyhotovení posudku za období 1999/2001, Soud (samosoudce: V. Tiili), vedoucí soudní kanceláře: I. Natsinas, rada, vydal dne 16. června 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1.

               Komisi se ukládá vyplatit žalobci částku 950 EUR.

               2.

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3.

               Komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 7, 10.1.2004.


title: Věc T-390/08: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 14. října 2009 — Bank Melli Iran v. Rada ( Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Omezující opatření vůči Iránské islámské republice s cílem zabránit šíření jaderných zbraní — Zmrazení finančních prostředků — Žaloba na neplatnost — Soudní přezkum — Zneužití pravomoci — Rovné zacházení — Proporcionalita — Právo vlastnit majetek — Právo na obhajobu — Právo na účinnou soudní ochranu — Povinnost uvést odůvodnění — Pravomoc Společenství )

text:
               21.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/46

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 14. října 2009 — Bank Melli Iran v. Rada
   (Věc T-390/08) (1)

   („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření vůči Iránské islámské republice s cílem zabránit šíření jaderných zbraní - Zmrazení finančních prostředků - Žaloba na neplatnost - Soudní přezkum - Zneužití pravomoci - Rovné zacházení - Proporcionalita - Právo vlastnit majetek - Právo na obhajobu - Právo na účinnou soudní ochranu - Povinnost uvést odůvodnění - Pravomoc Společenství“)
   2009/C 282/87
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Bank Melli Iran (Teherán, Írán) (zástupce: L. Defalque, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: M. Bishop, E. Finnegan a R. Liudvinaviciute-Cordeiro, zmocněnci)

      Vedlejší účastníci řízení podporující žalovanou: Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupkyně: V. Jackson, zmocněnkyně, ve spolupráci se S. Lee, barrister), Francouzská republika (zástupci: G. de Bergues, L. Butel a E. Belliard, zmocněnci) a Komise Evropských společenství (zástupci: P. Aalto a E. Cujo, zmocněnci)

      Předmět věci

   Zrušení bodu 4 tabulky B přílohy rozhodnutí Rady 2008/475/ES ze dne 23. června 2008, kterým se provádí čl. 7 odst. 2 nařízení (ES) č. 423/2007 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 163, s. 29), v rozsahu, ve kterém se týká Bank Melli Iran a jejích poboček.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Bank Melli Iran ponese vedle vlastních nákladů i náklady řízení vynaložené Radou Evropské unie, včetně nákladů týkajících se řízení o předběžném opatření.

               3)

               Spojené království Velké Británie a Severního Irska, Francouzská republika a Komise Evropských společenství ponesou vlastní náklady řízení, včetně nákladů týkajících se řízení o předběžném opatření.

      (1)  Úř. věst. C 272, 25.10.2008


title: Věc T-446/09: Usnesení Tribunálu ze dne 16. února 2012 — Escola Superior Agrária de Coimbra v. Komise

text:
               14.4.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 109/34

         Usnesení Tribunálu ze dne 16. února 2012 — Escola Superior Agrária de Coimbra v. Komise
   (Věc T-446/09) (1)

   2012/C 109/67
   Jednací jazyk: portugalština
   Předseda pátého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 37, 13.2.2010.


title: Věc C-592/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Superior de Justicia de Madrid (Španělsko) dne 18. prosince 2012 — Compañía Europea de Viajeros de España S.A. v. Tribunal Económico Administrativo Regional de Madrid (Ministerio de Economia y Hacienda)

text:
               16.3.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 79/6

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Superior de Justicia de Madrid (Španělsko) dne 18. prosince 2012 — Compañía Europea de Viajeros de España S.A. v. Tribunal Económico Administrativo Regional de Madrid (Ministerio de Economia y Hacienda)
   (Věc C-592/12)
   2013/C 79/12
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Tribunal Superior de Justicia de Madrid

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Compañía Europea de Viajeros de España S.A.

      Žalovaný: Tribunal Económico Administrativo Regional de Madrid (Ministerio de Economia y Hacienda)

      Předběžné otázky

               1)

               Musí být čl. 3 odst. 2 směrnice Rady 92/12/EHS (1) ze dne 25. února 1992 o obecné úpravě, držení, pohybu a sledování výrobků podléhajících spotřební dani a zejména požadavek na uložení konkrétní daně „ze zvláštních důvodů“, vykládán v tom smyslu,

                           a)

                           že vyžaduje, aby z tohoto zvláštního důvodu nebyla uložena jiná harmonizovaná daň;

                           b)

                           že se jedná o důvod čistě rozpočtový tehdy, byla-li konkrétní daň zavedena současně s převedením určitých pravomocí na určitá autonomní společenství, kterým se zároveň za účelem pokrytí části výdajů vzniklých na základě převedených pravomocí svěřují výnosy z této vybrané daně s tím, že lze stanovit různé sazby daně v závislosti na území každého autonomního společenství;

                           c)

                           že v případě záporné odpovědi na předchozí otázku musí být pojem „zvláštní důvod“ vykládán v tom smyslu, že daň musí být uložena výhradně z tohoto zvláštního důvodu nebo naopak připouští, aby daň byla uložena z několika různých důvodů, k nimž patří také důvod čistě rozpočtový určený k získání peněžních prostředků k financování konkrétních pravomocí?

                           d)

                           V případě odpovědi na předchozí otázku v tom smyslu, že se připouští, aby daň byla uložena z různých důvodů, jak důležitý musí být pro účely čl. 3 odst. 2 směrnice 92/12 konkrétní důvod, aby byl splněn požadavek, že daň je uložena ze „zvláštního důvodu“ ve smyslu, který připouští judikatura Soudního dvora, a jaká by byla kritéria pro vymezení hlavního důvodu ve vztahu k dodatečnému důvodu?

               2)

               Brání čl. 3 odst. 2 směrnice Rady 92/12/EHS ze dne 25. února 1992 o obecné úpravě, držení, pohybu a sledování výrobků podléhajících spotřební dani a zejména předpoklad splnění pravidel zdaňování platných pro spotřební daně a pro daň z přidané hodnoty, pokud jde o stanovení vzniku daňové povinnosti,

                           a)

                           neharmonizované nepřímé dani, jako je DMPVMO, k níž na rozdíl od harmonizované daně, jako je daň z minerálních olejů, k níž vzniká daňová povinnost v okamžiku, kdy výrobky opustí poslední sklad s daňovým dozorem nebo od daně z přidané hodnoty — která se i přesto, že daňová povinnost k ní vzniká také v okamžiku konečného maloobchodního prodeje, vyžaduje v každé fázi procesu výroby a distribuce — vzniká daňová povinnost v okamžiku maloobchodního prodeje pohonných hmot konečnému spotřebiteli, z toho důvodu, že nedodržuje — ve smyslu rozsudku EKW a Wein & Co (2) (bod 47) — obecný systém obou výše uvedených způsobů zdanění, jak je upraven právními předpisy Společenství?

                           b)

                           V případě záporné odpovědi na předchozí otázku, musí být uvedený čl. 3 odst. 2 vykládán v tom smyslu, že uvedený předpoklad dodržení obecného systému je splněn, pokud neharmonizovaná nepřímá daň, v tomto případě DMPVMO, nemá vliv — ve smyslu, že nebrání ani neztěžuje — na obvyklý způsob vzniku daňové povinnosti ke spotřební dani nebo k dani z přidané hodnoty, aniž by nutně musely existovat shody, pokud jde o vznik daňové povinnosti?

      (1)  Úř. věst. L 76, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 179.

      (2)  Rozsudek ze dne 9. března 2000 (C-437/97, Recueil s. I-1157)


title: Věc T-40/05: Žaloba podaná dne 28. ledna 2005 Ritec International Limited proti Komisi Evropských společenství

text:
               16.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 93/33

         Žaloba podaná dne 28. ledna 2005 Ritec International Limited proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-40/05)
   (2005/C 93/63)
   Jednací jazyk: angličtina
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla dne 28. ledna 2005 předložena žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství společností Ritec International Limited, se sídlem v Enfieldu (Velká Británie), zastoupenou P. H. L. M. Kuypersem a M. J. Ossem, právníky s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               určil, že žalobkyně nepotřebuje dostat výjimku podle čl. 5 odst. 7 nařízení 2037/2000/ES pro své užívání HCFC-141b ve výrobku „ClearShield“;

               —

               podpůrně, nařídil Komisi, aby neprodleně přijala nové rozhodnutí v souladu s rozhodnutím Soudu, pokud Soud určí, že žalobkyně potřebuje dostat výjimku podle čl. 5 odst. 7 nařízení 2037/2000/ES pro své užívání HCFC-141b ve výrobku „ClearShield“;

               —

               určil, že žalobkyně dostatečně prokázala, že pro její užívání HCFC-141b ve výrobku „ClearShield“ neexistuje žádná technicky a ekonomicky dostupná vhodná náhradní látka nebo technologie nebo ji nelze použít, ve smyslu čl. 5 odst. 7 nařízení 2037/2000/ES;

               —

               uložil Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Článek 5 odst. 7 nařízení 2037/2000/ES (1) umožňuje Komisi na žádost příslušného orgánu členského státu povolit dočasnou výjimku a umožnit uvádění na trh a použití hydrochlorfluoruhlovodíků, prokáže-li se, že pro určité použití neexistují technicky a ekonomicky dostupné vhodné náhradní látky nebo technologie nebo je nelze použít. Příslušný orgán Velké Británie podal za žalobkyni takovou žádost o výjimku pro její užívání HCFC-141b ve výrobku „ClearShield“, výrobku pro ochranu skla. Dne 23. listopadu 2004 Komise zamítla tuto žádost.
   Žalobkyně má za to, že Komise si nesprávně vyložila způsob, kterým žalobkyně používá HCFC-141b, a dále popírá tvrzení Komise, že výrobky podobné nehořlavému „ClearShield“ jsou již na trhu, že žalobkyně plánuje zavedení hořlavého „ClearShield“ nebo lakovacího boxu v roce 2005, že hořlavé výrobky na ochranu skla lze učinit bezpečné pro uživatele, pokud je hořlavý výrobek používán v lakovacím boxu, a že žalobkyně měla dostatek času nahradit používání HCFC-141b náhradními látkami. Dále tvrdí, že napadené rozhodnutí nebere v úvahu, že žalobkyně našla náhradu za HCFC-141b. Zároveň žalobkyně zpochybňuje zjištění Komise, že je k dispozici několik náhradních látek bez HCFC, ale ještě nejsou zavedeny z důvodu obav z hořlavosti nebo protože jsou užívány jinými společnostmi na trhu EU. Žalobkyně uvádí, že nalezla pouze jedinou náhradní látku, která není komerčně dostupná.
   Žalobkyně dále zpochybňuje zjištění Komise, že užívání HCFC-141b bylo zakázáno již podle nařízení 3093/1994 (2) a že výjimka podle čl. 5 odst. 7 nařízení 2037/2000 je nezbytná pro další užívání této látky žalobkyní. Podle žalobkyně se na její užívání HCFC-141b nařízení 2037/2000 nevztahuje, nebo alespoň bude zakázáno až po roce 2015.
   Konečně žalobkyně tvrdí, že rozhodnutí Komise je v rozporu s článkem 253 ES, jelikož neobsahuje odůvodnění.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2037/2000 ze dne 29. června 2000 o látkách, které poškozují ozonovou vrstvu, Úř. věst. L 244 s. 1.

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 3093/94 ze dne 15. prosince 1994 o látkách, které poškozují ozonovou vrstvu, Úř. věst. L 333, s. 1.


title: Věc C-55/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná cour d'appel de Mons (Belgie) dne 5. února 2014 – Régie communale autonome du stade Luc Varenne v. Belgický stát

text:
               7.4.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 102/23

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná cour d'appel de Mons (Belgie) dne 5. února 2014 – Régie communale autonome du stade Luc Varenne v. Belgický stát
   (Věc C-55/14)
   2014/C 102/32
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour d'appel de Mons

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: Régie communale autonome du stade Luc Varenne

      Odpůrce: Belgický stát
   Je poskytování zařízení sportovní infrastruktury užívané výlučně k fotbalovým účelům, chápané jako možnost užívání a provozu hrací plochy fotbalového stadionu (hřiště) v určitých časových okamžicích, jakož i šaten pro hráče a rozhodčí po dobu maximálně 18 dnů za sportovní sezónu (sportovní sezóna začíná 1. července každého kalendářního roku a končí 30. června následujícího roku), nájmem nemovitého majetku osvobozeným od daně ve smyslu čl. 13 části B písm. b) šesté směrnice Rady Evropských společenství č. 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (1) [čl. 135 odst. 1 písm. l) směrnice 2006/112 o DPH (2)], jestliže poskytovatel práva na užívání a provozování:

               —

               má plnou a neomezenou možnost totožná práva poskytnout jiným fyzickým či právnickým osobám dle svého výběru, a to mimo výše uvedených 18 dnů,

               —

               má právo přístupu k uvedeným zařízením v jakémkoli okamžiku bez předchozího souhlasu majitele práva na užívání a provozování, aby zejména ověřil jejich správné užívání a ochránil se před jakoukoli škodou, s jedinou podmínkou, že nenaruší řádný průběh sportovních zápasů,

               —

               krom toho si zachovává právo stálé kontroly přístupu k zařízením, a to i v době jejich užívání R.F.C.T.,

               —

               požaduje paušální náhradu ve výši 1 750 eur za jeden den užívání hrací plochy, šaten, užívání bufetu, služby vrátnice, dohledu a kontroly všech zařízení, přičemž právo přístupu na fotbalové hřiště představuje podle smlouvy 20 % požadované částky a 80 % tvoří protihodnota za různé služby údržby, úklidu a správy (stříhání trávníku, osívání atd.), udržování hrací plochy v souladu s předpisy a poskytování vedlejších služeb poskytovatelem práva na užívání a provozování (v daném případě Régie, která je v současné době navrhovatelkou)?

      (1)  Úř. věst. L 145, s. 1.

      (2)  Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1).


title: Věc T-755/14: Žaloba podaná dne 14. listopadu 2014 – Herbert Smith Freehills v. Komise

text:
               26.1.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 26/37

         Žaloba podaná dne 14. listopadu 2014 – Herbert Smith Freehills v. Komise
   (Věc T-755/14)
   (2015/C 026/48)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Herbert Smith Freehills LLP (Londýn, Spojené království) (zástupce: P. Wytinck, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Evropské komise GESTDEM 2014/2070 ze dne 24. září 2014 a

               —

               uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Svou žalobou se žalobkyně domáhá zrušení rozhodnutí GESTDEM 2014/2070 ze dne 24. září 2014, kterým Komise zamítla žádost žalobkyně podanou na základě nařízení č. 1049/2001 (1) o přístup k některým dokumentům týkajícím se přijetí směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/40/EU ze dne 3. dubna 2014 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se výroby, obchodní úpravy a prodeje tabákových a souvisejících výrobků a o zrušení směrnice 2001/37/ES (2).
   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vychází z tvrzení, že Komise porušila čl. 4 odst. 2 nařízení (ES) č. 1049/2001, neboť se na žádný z nezpřístupněných dokumentů, které Komise identifikovala, nevztahuje výjimka na ochranu soudního řízení.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z tvrzení, že Komise porušila čl. 4 odst. 2 nařízení (ES) č. 1049/2001, neboť se na některé z nezpřístupněných dokumentů, které Komise identifikovala, nevztahuje výjimka na ochranu právního poradenství.

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází z tvrzení, že Komise porušila čl. 4 odst. 2 nařízení (ES) č. 1049/2001, neboť je dán převažující veřejný zájem na zpřístupnění identifikovaných dokumentů na základě žádosti žalobkyně o zpřístupnění dokumentů.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, s. 43).

      (2)  Úř. věst. L 127, s. 1.


title: Věc C-121/08: Žaloba podaná dne 19. března 2008 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika

text:
               9.5.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 116/17

         Žaloba podaná dne 19. března 2008 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika
   (Věc C-121/08)
   (2008/C 116/31)
   Jednací jazyk: řečtina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: M. Kontou-Durande a L. Pignataro)

      Žalovaná: Řecká republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Řecká republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Komise 2005/61/ES ze dne 30. září 2005, kterou se provádí směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/98/ES, pokud jde o požadavky na sledovatelnost a oznamování závažných nežádoucích reakcí a událostí (1), a v každém případě tím, že Komisi o těchto předpisech neuvědomila, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice;

               —

               uložit Řecké republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta k provedení směrnice 2005/61/ES do vnitrostátního právního řádu uplynula dne 31. srpna 2006.

      (1)  Úř. věst. L 256, 1.10.2005, s. 32.


title: Věc T-21/15: Žaloba podaná dne 19. ledna 2015 – Franmax v. OHIM – Ehrmann (Dino)

text:
               30.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 107/32

      Žaloba podaná dne 19. ledna 2015 – Franmax v. OHIM – Ehrmann (Dino)
      (Věc T-21/15)
      (2015/C 107/41)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Franmax UAB (Vilnius, Litva) (zástupce: E. Saukalas, advokát)

         Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

         Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Ehrmann AG Oberschönegg im Allgäu (Oberschönegg, Německo)

         Údaje týkající se řízení před OHIM

         Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Společenství obsahující slovní prvek „Dino“ – Přihláška č. 10 809 481

         Řízení před OHIM: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu OHIM ze dne 23. října 2014, ve věci R 2012/2013-5

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil OHIM náhradu nákladů řízení.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-603/11: Žaloba podaná dne 24. listopadu 2011 — Ecologistas en Acción CODA v. Komise

text:
               28.1.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 25/64

      Žaloba podaná dne 24. listopadu 2011 — Ecologistas en Acción CODA v. Komise
      (Věc T-603/11)
      (2012/C 25/122)
      Jednací jazyk: španělština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Ecologistas en Acción-CODA (Madrid, Španělsko) (zástupce: J. Doreste Hernández, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhové žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí generálního sekretariátu Evropské komise, jímž byl žalobci odepřen přístup k dokumentům požadovaným v rámci řízení GESTDEM 2011/6, a

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dokumenty, k nimž požadoval žalobce přístup a které jsou předmětem tohoto řízení, jsou tytéž jako ve věci T-341/11, Ecologistas en acción-CODA v. Komise.
      Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou tytéž jako žalobní důvody a hlavní argumenty předložené v uvedené věci, v níž bylo napadeno rozhodnutí, kterým byla implicitně zamítnuta tatáž žádost o přístup.


title: Věc C-257/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Hannover (Německo) dne 1. června 2015 – Michael Ihden, Gisela Brinkmann v. TUIfly GmbH

text:
               24.8.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 279/19

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Hannover (Německo) dne 1. června 2015 – Michael Ihden, Gisela Brinkmann v. TUIfly GmbH
   (Věc C-257/15)
   (2015/C 279/23)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Amtsgericht Hannover

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Michael Ihden, Gisela Brinkmann

      Žalovaná: TUIfly GmbH

      Předběžné otázky

               1)

               Musí být čl. 5 odst. 3 nařízení (ES) č. 261/2004 (1) vykládán v tom smyslu, že mimořádné okolnosti, které nastaly u předchozího letu v plánované série letů, představují mimořádné okolnosti i pro let, jenž je předmětem sporu, jestliže provozující letecký dopravce má možnost zabránit zpoždění na další trase této plánované série letů tím, že jednotlivé segmenty této plánované série neuskuteční?

               2)

               V případě kladné odpovědi Soudního dvora na první předběžnou otázku: Musí mimořádné okolnosti nastat ve stejný den, předchozí den nebo celkově jen v průběhu plánované série letů?

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91; (Úř. věst. L 46, s. 1).


title: Věc C-605/14: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 17. prosince 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Korkein oikeus – Finsko) – Virpi Komu, Hanna Ruotsalainen, Ritva Komu v. Pekka Komu, Jelena Komu „Řízení o předběžné otázce — Nařízení (ES) č. 44/2001 — Oblast působnosti — Výlučná příslušnost — Článek 22 bod 1 — Spor, jehož předmětem jsou věcná práva k nemovitostem — Pojem — Návrh na zrušení podílového spoluvlastnictví k nemovitostem prodejem“

text:
               22.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 68/18

         Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 17. prosince 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Korkein oikeus – Finsko) – Virpi Komu, Hanna Ruotsalainen, Ritva Komu v. Pekka Komu, Jelena Komu
   (Věc C-605/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Nařízení (ES) č. 44/2001 - Oblast působnosti - Výlučná příslušnost - Článek 22 bod 1 - Spor, jehož předmětem jsou věcná práva k nemovitostem - Pojem - Návrh na zrušení podílového spoluvlastnictví k nemovitostem prodejem“)
   (2016/C 068/22)
   Jednací jazyk: finština

      Předkládající soud

   Korkein oikeus

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelé: Virpi Komu, Hanna Ruotsalainen, Ritva Komu

      Odpůrci: Pekka Komu, Jelena Komu

      Výrok

   Článek 22 bod 1 první pododstavec nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech musí být vykládán v tom smyslu, že žaloba na zrušení podílového spoluvlastnictví k nemovitosti prostřednictvím prodeje, jehož provedením je pověřen zmocněnec, spadá do kategorie sporů, „jejichž předmětem jsou věcná práva k nemovitostem“ ve smyslu tohoto ustanovení.

      (1)  Úř. věst. C 81, 9.3.2015.


title: Věc T-453/14: Usnesení Tribunálu ze dne 10. září 2015 – Pannonhalmi Főapátság v. Parlament „Žaloba na neplatnost — Petice adresovaná Evropskému parlamentu týkající se vlastnictví zámku Lónvay v Rusovcích (Slovensko) — Petice prohlášená za nepřípustnou — Povinnost uvést odůvodnění — Žaloba zjevně postrádající jakýkoli právní základ“

text:
               16.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 381/28

         Usnesení Tribunálu ze dne 10. září 2015 – Pannonhalmi Főapátság v. Parlament
   (Věc T-453/14) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Petice adresovaná Evropskému parlamentu týkající se vlastnictví zámku Lónvay v Rusovcích (Slovensko) - Petice prohlášená za nepřípustnou - Povinnost uvést odůvodnění - Žaloba zjevně postrádající jakýkoli právní základ“)
   (2015/C 381/30)
   Jednací jazyk: maďarština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Magyar Bencés Kongregáció Pannonhalmi Főapátság (Pannonhalma, Maďarsko) (zástupce: D. Sobor, advokát)

      Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: A. Pospíšilová Padowska a T. Lukácsi, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí petičního výboru Evropského parlamentu ze dne 16. dubna 2014, kterým tento výbor prohlásil na nepřípustnou petici, kterou žalobce podal dne 26. června 2013, a to proto, že její předmět nespadá do působnosti Evropské unie.

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá.

               2)

               Magyar Bencés Kongregáció Pannonhalmi Főapátság se ukládá náhrada nákladů řízení.

               3)

               O návrzích Slovenské republiky a Maďarska na vstup do řízení jako vedlejší účastník není třeba rozhodnout.

      (1)  Úř. věst. C 303, 8.9.2014.


title: Věc C-349/10 P: Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 2. března 2011 — Claro SA v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) a Telefónica, S.A. ( „Kasační opravný prostředek — Ochranná známka Společenství — Zamítnutí zápisu — Přípustnost odvolání k odvolacímu senátu — Nepředložení odůvodnění odvolání — Článek 59 nařízení (ES) č. 40/94 — Pravidlo 49 odst. 1 nařízení (ES) č. 2868/95 — Zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek“ )

text:
               27.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 252/9

         Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 2. března 2011 — Claro SA v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) a Telefónica, S.A.
   (Věc C-349/10 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Společenství - Zamítnutí zápisu - Přípustnost odvolání k odvolacímu senátu - Nepředložení odůvodnění odvolání - Článek 59 nařízení (ES) č. 40/94 - Pravidlo 49 odst. 1 nařízení (ES) č. 2868/95 - Zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek)
   2011/C 252/16
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Claro SA (zástupce: E. Armijo Chávarri, abogado)

      Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: J. Crespo Carrillo, zmocněnec) a Telefónica, S.A.

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) ze dne 28. dubna 2010, Claro v. OHIM a Telefónica (T-225/09), kterým Tribunál zamítl žalobu podanou proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 26. února 2009 (věc R 1079/2008-2), týkajícímu se námitkového řízení mezi Telefónica, SA a BCP S/A

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Claro SA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C234, 28.8.2010.


title: Činnost EU v oblasti průzkumu ložisek ropy a těžby ropy v Evropě Usnesení Evropského parlamentu ze dne 7. října 2010 o činnosti EU v oblasti průzkumu ložisek ropy a těžby ropy v Evropě

text:
               20.12.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               CE 371/10

         Čtvrtek, 7. října 2010Činnost EU v oblasti průzkumu ložisek ropy a těžby ropy v Evropě
   P7_TA(2010)0352
   Usnesení Evropského parlamentu ze dne 7. října 2010 o činnosti EU v oblasti průzkumu ložisek ropy a těžby ropy v Evropě
   2011/C 371 E/03

      Evropský parlament,
   s ohledem na články 11 a 191 Smlouvy o fungování Evropské unie,
   s ohledem na Úmluvu OSN o biologické rozmanitosti,
   s ohledem na síť Natura 2000 zavedenou směrnicí Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin (směrnice o stanovištích) (1) a na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2008/56/ES ze dne 17. června 2008, kterou se stanoví rámec pro činnosti Společenství v oblasti mořské environmentální politiky (rámcová směrnice o strategii pro mořské prostředí) (2), které představují hlavní prostředek ochrany biologické rozmanitosti moří v Evropě,
   s ohledem na cíle a požadavky, pokud jde o dosažení příznivého a dobrého stavu prostředí v pobřežních a mořských vodách v Evropě, jež jsou vytýčeny ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 2000/60/ES ze dne 23. října 2000, kterou se stanoví rámec pro činnost Společenství v oblasti vodní politiky (rámcová směrnice o vodě) (3), a v rámcové směrnici o strategii pro mořské prostředí,
   s ohledem na akční plán EU pro biologickou rozmanitost (4),
   s ohledem na ropnou skvrnu, kterou způsobila vrtná plošina Deepwater Horizon v Mexickém zálivu,
   s ohledem na vrtné plošiny ve vodách EU,
   s ohledem na otázky ze dne 7. září 2010 o důsledcích ropné skvrny způsobené vrtnou plošinou Deepwater Horizon pro EU a činnosti EU v oblasti průzkumu ložisek ropy a těžby ropy v EU položené Radě a Komisi (O-0122/2010 – B7-0470/2010, O-0123/2010 – B7-0551/2010),
   s ohledem na čl. 115 odst. 5 a čl. 110 odst. 2 jednacího řádu,

               A.

               vzhledem k tomu, že v souvislosti s ropnou skvrnou způsobenou vrtnou plošinou Deepwater Horizon v Mexickém zálivu je nezbytné, aby EU a její členské státy neprodleně prověřily veškeré aspekty průzkumu ložisek ropy a těžby ropy v Evropské unii a aby poté podnikly všechny nezbytné kroky, jež zajistí, aby k podobné ekologické katastrofě nedošlo ve vodách EU,

               B.

               vzhledem k tomu, že klíčovou zásadou, která musí být základem pro všechny činnosti EU v této oblasti, je vysoká úroveň prevence, ochrany životního prostředí a bezpečnosti ropných operací v Evropě,

               C.

               vzhledem k tomu, že těžba ropy a průzkum ropných ložisek se většinou odehrává ve vodách Severního moře,

               D.

               vzhledem k tomu, že vody EU hraničí také se zeměmi, které nejsou součástí Evropské unie a na které se podle práva EU nevztahuje povinnost dodržovat příslušné předpisy upravující odpovědnost a náhradu škody,

               E.

               vzhledem k úsilí vynakládanému na rozšíření těžby ropy a průzkumu ropných ložisek do hlubších a vzdálenějších částí moře, což představuje zvýšené riziko při řízení a sledování operací,

               1.

               vyjadřuje solidaritu s oběťmi havárie na vrtné plošině Deepwater Horizon a vyzývá EU, aby poskytla technickou pomoc a podporu při odstraňování jejích následků;

               2.

               uznává skutečnost, že námořní těžba ropy a zemního plynu v Evropě může i nadále významně přispívat k zabezpečení dodávek v EU a k vysoké úrovni bezpečnosti průmyslu v Evropě;

               3.

               uvědomuje si, že je nutné bezodkladně vytvořit společný evropský přeshraniční systém reakce na úniky ropy a jejich prevence;

               4.

               naléhavě vyzývá Komisi, aby na konci roku předložila zprávu s posouzením míry znečistění životního prostředí v Mexickém zálivu a jeho biologického stavu;

               5.

               vyzývá Komisi, aby pečlivě sledovala výsledky vyšetřování amerických úřadů, které zkoumají, jaké lidské, přírodní a technologické faktory ropnou havárii v Mexickém zálivu způsobily, a vyvodila z nich veškeré nezbytné závěry, jak předcházet vzniku takových událostí na vrtných plošinách v mořských a pobřežních vodách EU;

               6.

               vyzývá Komisi, aby vypracovala striktní politiku EU pro prevenci havárií na vrtných plošinách a aby rozšířila oblast působnosti směrnice SEVESO II (5) i na vrtné plošiny;

               7.

               vyzývá Komisi zejména k tomu, aby přezkoumala schopnost EU okamžitě reagovat na havárie zařízení na volném moři a aby ve spolupráci s členskými státy vypracovala evropský akční plán; konstatuje, že je třeba věnovat zvláštní pozornost arktické oblasti, která je křehká a hraje důležitou úlohu při zmírňování změny klimatu; mimoto konstatuje, že je třeba vzít v úvahu oblast Středozemního, Baltského a Severního moře;

               8.

               vítá rozhodnutí Komise provést „zátěžový test“ těžby ropy ve vodách EU; vyzývá ji, aby odkryla nedostatky a slabé stránky právního rámce na úrovni EU a své analýzy co nejdříve zpřístupnila Parlamentu;

               9.

               vyzývá Komisi zejména k tomu, aby revidovala stávající právní předpisy, na základě kterých mohou držitelé licence pro námořní těžbu ropy pronajímat zařízení třetím stranám, tak aby mohla být v následných občanskoprávní sporech snadněji stanovena odpovědnost za ztráty na lidských životech a škody na životním prostředí, které byly způsobeny haváriemi a katastrofami na námořních vrtných plošinách;

               10.

               naléhavě vyzývá Komisi, aby po dokončení přezkumu právních předpisů předložila co nejdříve Parlamentu případné legislativní návrhy, jež bude považovat za nezbytné k nápravě zjištěných nedostatků regulačního rámce pro těžbu ropy a průzkum ropných ložisek v EU a další způsoby využívání mořského dna, který stanoví např. směrnice o odpovědnosti za životní prostředí (6), směrnice SEVESO II a jiné evropské právní předpisy;

               11.

               domnívá se, že stávající právní předpisy o odpovědnosti za životní prostředí obsahují několik významných nedostatků, a proto vyzývá Komisi, aby zvážila přezkum obsahu a rozšíření oblasti působnosti současných právních předpisů EU (včetně směrnice o odpovědnosti za životní prostředí, směrnice SEVESO II a opatření zahrnujících balíček Erika a třetí balíček pro námořní bezpečnost) a/nebo zavedení případných nových nezbytných právních předpisů s cílem zohlednit veškerá rizika spojená s námořní těžbou ropy a posílit předpisy upravující odpovědnost v případě ropných havárií;

               12.

               konstatuje, že neexistuje fond pro odškodnění v případě ropných havárií, a vyzývá Komisi, aby do směrnice o odpovědnosti za životní prostředí doplnila ustanovení o povinné finanční záruce;

               13.

               naléhavě vyzývá Komisi, aby ve směrnici o odpovědnosti za životní prostředí snížila hranici škod a aby do její působnosti zahrnula škody na mořských vodách;

               14.

               vyzývá Komisi, aby v rámci současného přezkumu směrnice o posuzování vlivů na životní prostředí (7) zajistila, že všechny činnosti vykonávané na mořském dně budou podléhat povinnému posouzení, že bude zaručena kvalita posouzení vlivu na životní prostředí a že bude zamezeno provádění mimořádně nebezpečných činností, jako je těžba na mořském dně, pokud z posouzení vlivu na životní prostředí vyplyne, že nelze uspokojivě omezit související rizika;

               15.

               dále se domnívá, že všechny návrhy právních předpisů musí zajišťovat komplexní právní rámec, který:

                           —

                           pokud možno zabrání činnostem na mořském dně, při nichž hrozí poškození mořského a pobřežního prostředí,

                           —

                           zaručí, že plnou odpovědnost za veškeré škody způsobené těmito činnostmi, včetně poškození suchozemského a mořského prostředí a světového klimatu, ponese znečišťovatel,

                           —

                           zaručí ochranu biologické rozmanitosti mořského a pobřežního prostředí v Evropě,

                           —

                           ještě před naplánováním jakékoli hospodářské činnosti zajistí, aby nezávislí odborníci provedli posouzení vlivu na životní prostředí;

               16.

               vyzývá Komisi, aby předložila legislativní návrh s cílem zajistit, že budou na všech vrtných plošinách a při všech těžebních operacích prováděných Unií a třetími zeměmi v EU, od pobřeží Atlantiku po Černé moře, jednotně uplatňovány přísné bezpečnostní normy; a vyzývá Komisi a členské státy, aby spolupracovaly s Mezinárodní námořní organizací (IMO) v zájmu posílení mezinárodních pravidel a norem v oblasti bezpečnosti a kontroly;

               17.

               naléhavě žádá Komisi, aby prozkoumala zavedení účinného systému dohledu, který umožní „kontrolovat kontrolní orgány“, a vyzývá k neprodlenému posílení kontrolních postupů a povinných minimálních bezpečnostních požadavků na úrovni EU;

               18.

               vyzývá Komisi, aby zajistila, že veškerá ustanovení směrnice o posuzování vlivů na životní prostředí, směrnice o strategickém posuzování vlivů na životní prostředí (8) a směrnice o stanovištích týkající se posuzování dopadu ropných plošin na životní prostředí budou jednotně uplatňována ve všech členských státech;

               19.

               domnívá se, že by měl být mandát Evropské agentury pro námořní bezpečnost (EMSA) rozšířen z plavidel i na zařízení na volném moři; žádá, aby byly tyto případné nové úkoly zohledněny při sestavování rozpočtu agentury EMSA a odrazily se v počtu jejích zaměstnanců;

               20.

               vyzývá Komisi, aby zveřejnila výroční zprávu vypracovanou ve spolupráci s úřady členských států a nezávislými odborníky, která by měla vyhodnotit technickou bezpečnost zařízení a námořních vrtných plošin v mořských a pobřežních vodách EU;

               21.

               je přesvědčen, že je prvořadé, aby Komise prozkoumala všechny otázky financování a odpovědnosti v souvislosti s námořní těžbou v EU s cílem zavést, bude-li to nezbytné, povinné celoevropské pojištění nebo další vhodné nástroje, jako například vytvoření zvláštního evropského fondu, do kterého by povinně přispívali provozovatelé zařízení na volném moři; domnívá se, že takový nástroj musí plně zohledňovat odpovědnost těchto provozovatelů, zajistit, aby byli dostatečně pojištěni nebo jinak finančně kryti a bylo tak zabezpečeno odstranění následků a odškodnění, způsobí-li škodu na životním prostředí, a rovněž zajistit dodatečné finanční záruky, například v podobě fondů, odstranění následků a odškodnění v případech, kdy finanční záruky provozovatelů nejsou dostatečné;

               22.

               naléhavě vyzývá Komisi, aby zejména zvážila zavedení povinných systémů celoevropského pojištění, z něhož by se vyplácelo odškodnění společnostem zasaženým případnou ropnou havárií;

               23.

               naléhavě vyzývá Komisi, aby prověřila vyřazování existujících vrtných soustav z provozu, přičemž je nutné řádně zohlednit stávající mezinárodní a vnitrostátní předpisy pro tuto oblast, a aby objasnila – bude-li to nezbytné, formou právních předpisů – odpovědnost provozovatelů za zajištění bezpečného odstranění soustav a za případné škody na životním prostředí způsobené vyřazováním námořních soustav z provozu a za případné škody na životním prostředí způsobené námořním zařízením nebo vrtnou plošinou po jejich vyřazení z provozu;

               24.

               vyzývá Komisi, aby zavedla přísný a závazný rámec pro zveřejňování informací o postupech firem v oblasti životního prostředí, v sociální oblasti a v oblasti řízení a aby zvážila zavedení opatření v zájmu posílení závazku institucionálních investorů vůči společnostem v souvislosti s investičními riziky postupů, jež mají nepříznivý vliv na životní prostředí;

               25.

               bere na vědomí zprávu britského Úřadu pro zdraví a bezpečnost o pracovních podmínkách v Severním moři, z níž vyplývá, že počet smrtelných úrazů a těžkých zranění se během uplynulého roku zdvojnásobil; vyzývá Komisi, aby tato tvrzení prošetřila a podnikla kroky k zajištění vysoké úrovně ochrany zdraví a bezpečnosti pro pracovníky námořního těžebního průmyslu;

               26.

               vyzývá Komisi, aby se aktivně zasadila o to, že činnosti prováděné třetími zeměmi a projekty těžby ropy budou pokud možno splňovat přísné ekologické normy, a aby zajistila konkrétní mechanismy náhrady škod způsobených námořními ropnými operacemi třetích zemí, které sousedí s EU;

               27.

               pověřuje svého předsedu, aby předal toto usnesení Radě, Komisi a vládám a parlamentům členských států.

      (1)  Úř. věst. L 206, 22.7.1992, s. 7.

      (2)  Úř. věst. L 164, 25.6.2008, s. 19.

      (3)  Úř. věst. L 327, 22. 12. 2000, s. 1.

      (4)  SEK(2006) 0607 a (2006)0621.

      (5)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/105/ES ze dne 16. prosince 2003, kterou se mění směrnice Rady 96/82/ES o kontrole nebezpečí závažných havárií s přítomností nebezpečných látek (Úř. věst. L 345, 31.12.2003, s. 97).

      (6)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/35/ES ze dne 21. dubna 2004 o odpovědnosti za životní prostředí v souvislosti s prevencí a nápravou škod na životním prostředí (Úř. věst. L 143, 30.4.2004, s. 56).

      (7)  Směrnice 85/337/EHS v pozměněném znění.

      (8)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/42/ES ze dne 27. června 2001 o posuzování vlivů některých plánů a programů na životní prostředí (Úř. věst. L 197, 21.7.2001, s. 30).


title: Rozsudek Soudního dvora ze dne 15. července 2015 ve věci E-1/15 – Kontrolní úřad ESVO v. Island (Nesplnění povinností státem EHP/ESVO – neprovedení směrnice Komise 2010/26/EU, kterou se mění směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/68/ES o sbližování právních předpisů členských států týkajících se opatření proti emisím plynných znečišťujících látek a znečišťujících částic ze spalovacích motorů určených pro nesilniční pojízdné stroje)

text:
               7.1.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 3/5

         ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
   ze dne 15. července 2015
   ve věci E-1/15
   Kontrolní úřad ESVO v. Island
   (Nesplnění povinností státem EHP/ESVO – neprovedení směrnice Komise 2010/26/EU, kterou se mění směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/68/ES o sbližování právních předpisů členských států týkajících se opatření proti emisím plynných znečišťujících látek a znečišťujících částic ze spalovacích motorů určených pro nesilniční pojízdné stroje)
   (2016/C 3/06)
   Ve věci E-1/15, Kontrolní úřad ESVO v. Island – ŽALOBA na prohlášení, že nepřijetím opatření nezbytných k provedení aktu uvedeného v bodu 1a sedmé odrážce kapitoly XXIV přílohy II Dohody o Evropském hospodářském prostoru (tedy směrnice Komise 2010/26/EU ze dne 31. března 2010, kterou se mění směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/68/ES o sbližování právních předpisů členských států týkajících se opatření proti emisím plynných znečišťujících látek a znečišťujících částic ze spalovacích motorů určených pro nesilniční pojízdné stroje), začleněného do Dohody o EHP protokolem 1 k uvedené dohodě a rozhodnutím Smíšeného výboru č. 76/2013 ze dne 3. května 2013, a/nebo jejich neoznámením ve stanovené lhůtě Kontrolnímu úřadu ESVO Island nesplnil své povinnosti podle tohoto aktu a podle článku 7 Dohody o Evropském hospodářském prostoru, Soudní dvůr ve složení Carl Baudenbacher (předseda), Per Christiansen (soudce zpravodaj) a Páll Hreinsson (soudce) vynesl dne 15. července 2015 rozsudek, jehož výrok zní:
   Soudní dvůr tímto:

               1.

               prohlašuje, že nepřijetím ve stanovené lhůtě opatření nutných k provedení aktu uvedeného v bodu 1a sedmé odrážce kapitoly XXIV přílohy II Dohody o Evropském hospodářském prostoru (tedy směrnice Komise 2010/26/EU ze dne 31. března 2010, kterou se mění směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/68/ES o sbližování právních předpisů členských států týkajících se opatření proti emisím plynných znečišťujících látek a znečišťujících částic ze spalovacích motorů určených pro nesilniční pojízdné stroje), začleněného do Dohody o EHP protokolem 1 k uvedené dohodě a rozhodnutím Smíšeného výboru č. 76/2013 ze dne 3. května 2013, nesplnil Island své povinnosti podle aktu a článku 7 Dohody o EHP;

               2.

               ukládá Islandu uhradit náklady řízení.


title: Věc T-537/12: Žaloba podaná dne 12. prosince 2012 — Zafeiropoulos v. Evropské středisko pro rozvoj odborné přípravy (Cedefop)

text:
               16.2.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 46/19

         Žaloba podaná dne 12. prosince 2012 — Zafeiropoulos v. Evropské středisko pro rozvoj odborné přípravy (Cedefop)
   (Věc T-537/12)
   2013/C 46/36
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Panteleimon Zafeiropoulos (Soluň, Řecko) (zástupce: M. Kontogiorgos, advokát)

      Žalovaný: Evropské středisko pro rozvoj odborné přípravy (Cedefop)

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               prohlásil žalobu za přípustnou;

               —

               zrušil rozhodnutí výběrové komise Cedefop o zamítnutí nabídky předložené žalobcem v rámci omezeného a zrychleného zadávacího řízení pro zadání zakázky „Poskytování lékařských služeb zaměstnancům Cedefop“ (oznámení o zahájení zadávacího řízení 2012/S115-189528), jakož i zrušil rozhodnutí o zadání zakázky (2012/S208-341369/27.10.2012), kterým byla uvedená zakázka zadána dětskému lékaři;

               —

               zrušil rozhodnutí ze dne 19. listopadu 2012 o zamítnutí potvrzující žádosti podané žalovanému a uložil žalovanému povinnost předložit Tribunálu a žalobci úplné znění dokumentů týkajících se sporného řízení tak, aby byl možný soudní přezkum legality sporného rozhodnutí;

               —

               uložil Cedefop povinnost zaplatit žalobci částku 100 000 eur jako náhradu škody, která mu vznikla v důsledku jednání orgánů Cedefop popsaného v žalobě; a

               —

               uložil Cedefop náhradu nákladů řízení a náhradu všech ostatních výdajů vynaložených žalobcem v rámci této žaloby.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce šest žalobních důvodů.

               1)

               Zaprvé žalobce tvrdí, že napadená rozhodnutí Cedefop nejsou odůvodněna a porušují právo na obhajobu a právo žalobce na účinnou ochranu, neboť z obsahu napadeného rozhodnutí o zadání zakázky a z dokumentů předložených v návaznosti na příslušnou žádost žalobce vyplývá, že není možné dospět k jistému závěru o hodnotících kritériích a konečně o klasifikaci nabídek, a že tudíž konečné rozhodnutí protistrany, Cedefop, nebylo dostatečně odůvodněno ve smyslu článku 296 SFEU a čl. 41 odst. 2 směrnice 2004/18/ES (1); krom toho nebyly žalobci sděleny specifické charakteristiky a výhody vybrané nabídky ve srovnání s jeho nabídkou. Mimoto žalobce tvrdí, že mu nikdy nebyly sděleny skutečnosti, na kterých je založeno konečné rozhodnutí výběrové komise ve sporném řízení o zadání zakázky na dodávku lékařských služeb zaměstnancům Cedefop, přestože podal příslušnou žádost a potvrzující žádost za tímto účelem.

               2)

               Zadruhé žalobce uvádí, že se Cedefop dopustil nesprávného posouzení a porušil zásady objektivity a nestrannosti, neboť hodnocení/odůvodnění výběrové komise Cedefop obsažená v individuální hodnotící zprávě jsou zjevně nesprávná a hodnocení technických specifikací předložených nabídek není objektivní.

               3)

               Zatřetí žalobce tvrdí, že byla porušena podstatná formální náležitost oznámení o zahájení zadávacího řízení týkající se technické schopnosti uchazečů, a zejména byla porušena podmínka týkající se „technické schopnosti“ uchazečů v tom, že úspěšnému uchazeči chybí jedna z lékařských specializací, které byly požadovány v oznámení o zahájení zadávacího řízení, takže tento uchazeč měl být vyloučen.

               4)

               Začtvrté žalobce tvrdí, že byla porušena zásada proporcionality a povinnost stanovit zadávací kritéria, která umožňují objektivní srovnávací hodnocení nabídek, neboť Cedefop tím, že použil jako zadávací kritérium „kvalitu pohovoru“, porušil uvedenou zásadu a nesplnil výše uvedenou povinnost, jelikož toto kritérium bylo formulováno natolik nepřesně, že uchazeči nebyli schopni určit, jaká je nejlepší schopnost, kterou by měli mít, aby získali nejvyšší možný počet bodů.

               5)

               Zapáté žalobce tvrdí, že napadená zakázka na dodávku služeb je v rozporu se služebním řádem úředníků Evropské unie ve spojení s platnými vnitrostátními právními předpisy v rozsahu, v němž žalovaný Cedefop, v postavení veřejnoprávního subjektu, který čítá přes 50 zaměstnanců, nesplnil svou povinnost využívat výlučně služeb lékařů se specializací v oboru praktického lékařství.

               6)

               Zašesté žalobce tvrdí, že byla porušena zásada transparentnosti, jelikož žalovaný Cedefop tím, že nesdělil informace požadované žalobcem jak v žádosti ze dne 15. října 2012, tak v potvrzující žádosti ze dne 19. listopadu 2012, porušil čl. 100 odst. 2 finančního nařízení č. 1605/2002 a čl. 149 odst. 3 nařízení č. 2342/2002/ES z důvodu neuvedení odůvodnění zamítavého rozhodnutí ve smyslu výše uvedených ustanovení.
               Konečně žalobce uvádí, že jeho žaloba na náhradu škody je opodstatněná, jelikož je v souladu s čl. 44 odst. 1 písm. c) jednacího řádu a v žalobě jsou vylíčeny skutečnosti, z nichž vyplývá, že jsou splněny podmínky pro vznik mimosmluvní odpovědnosti Cedefop, jak jsou stanoveny článkem 340 SFEU.

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby.


title: Věc T-436/17: Žaloba podaná dne 12. července 2017 – ClientEarth a další v. Komise

text:
               11.9.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 300/33

         Žaloba podaná dne 12. července 2017 – ClientEarth a další v. Komise
   (Věc T-436/17)
   (2017/C 300/41)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobci: ClientEarth (Londýn, Spojené království), European Environmental Bureau (EEB) (Brusel, Belgie), The International Chemical Secretariat (Göteborg, Švédsko), International POPs Elimination Network (IPEN) (Göteborg) (zástupce: A. Jones, Barrister)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobci navrhují, aby Tribunál:

               —

               prohlásil žalobu za přípustnou a opodstatněnou;

               —

               zrušil rozhodnutí Komise C(2017) 2914 final ze dne 2. května 2017, kterým byl odmítnut přezkum rozhodnutí Komise C(2016)5644 o udělení povolení k některým použitím sulfochromanu olovnatého, žluti a chroman-molybdenan-síranu olovnatého, červeni podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 ze dne 18. prosince 2006 o registraci, hodnocení, povolování a omezování chemických látek (dále jen „nařízení REACH“) (Úř. věst. 2006, L 396, s. 1);

               —

               zrušil rozhodnutí Komise C(2016)5644;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení vynaložených žalobci; a

               —

               nařídil další případná vhodná opatření.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobci čtyři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vychází z toho, že rozhodnutí C(2017) 2914 final je stiženo zjevně nesprávným právním posouzením v souvislosti s údajným souladem žádosti společnosti DCC Maastricht BV o povolení ve smyslu článku 62 a čl. 60 odst. 7 nařízení REACH.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z toho, že rozhodnutí C(2017) 2914 final je stiženo zjevně nesprávným právním posouzením podle čl. 60 odst. 4 nařízení REACH v souvislosti se socioekonomickým posouzením.

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází z toho, že rozhodnutí C(2017) 2914 final je stiženo zjevně nesprávným posouzením podle čl. 60 odst. 4 a čl. 60 odst. 5 nařízení REACH v souvislosti s analýzou alternativ.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z toho, že rozhodnutí C(2017) 2914 final je stiženo zjevně nesprávným právním posouzením v souvislosti s uplatněním obecných zásad unijního práva, včetně povinnosti uvést odůvodnění a zásady předběžné opatrnosti, v kontextu postupu povolování podle nařízení REACH.


title: Věc C-219/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Milano (Itálie) dne 16. června 2009 — Vitra Patente AG v. High Tech Srl

text:
               29.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 205/23

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Milano (Itálie) dne 16. června 2009 — Vitra Patente AG v. High Tech Srl
   (Věc C-219/09)
   2009/C 205/40
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale di Milano

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Vitra Patente AG

      Žalovaná: High Tech Srl

      Předběžné otázky

               1)

               Mají se články 17 a 19 směrnice 98/71/ES (1) vykládat v tom smyslu, že při použití vnitrostátního zákona členského státu, který provádí uvedenou směrnici do vnitrostátního právního řádu, může možnost, aby tento členský stát autonomně stanovil rozsah a podmínky, kterým je taková ochrana podřízena, zahrnovat i vyloučení této ochrany pro průmyslové vzory, které — přestože splňují požadavky pro ochranu podle právních předpisů o autorském právu —, měly být považovány za volně přístupné průmyslové vzory před datem, kdy prováděcí vnitrostátní právní předpisy vstoupily v platnost, neboť nebyly nikdy zapsány jako průmyslové vzory, nebo byl příslušný zápis k tomuto datu již neplatný?

               2)

               V případě záporné odpovědi na otázku 1) se mají články 17 a 19 směrnice 98/71/ES vykládat v tom smyslu, že možnost, aby členský stát autonomně stanovil rozsah a podmínky, kterým je taková ochrana podřízena, může zahrnovat i vyloučení této ochrany v případě, kdy třetí osoba, která nemá povolení od majitele autorských práv k průmyslovým vzorům, již vyrobila a uvedla na trh v tomto státě produkty vyrobené podle těchto průmyslových vzorů, které se staly volně přístupnými před datem, kdy prováděcí vnitrostátní právní předpisy vstoupily v platnost?

               3)

               V případě záporné odpovědi na otázku č. 1) a č. 2) se mají články 17 a 19 směrnice 98/71/ES vykládat v tom smyslu, že možnost, aby členský stát autonomně stanovil rozsah a podmínky, kterým je taková ochrana podřízena, může zahrnovat i vyloučení této ochrany v případě, kdy třetí osoba, která nemá povolení od majitele autorských práv k průmyslovým vzorům, již vyrobila a uvedla na trh v tomto státě produkty vyrobené podle těchto průmyslových vzorů v případě, že toto vyloučení je stanoveno na značně dlouhé období (v délce deseti let)?

      (1)  Úř. věst. L 289, s. 28.


title: Věc T-284/14: Žaloba podaná dne 5. května 2014 – Dyckerhoff Polska v. Komise

text:
               28.7.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 245/20

         Žaloba podaná dne 5. května 2014 – Dyckerhoff Polska v. Komise
   (Věc T-284/14)
   2014/C 245/27
   Jednací jazyk: polština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Dyckerhoff Polska sp. z o.o. (Nowiny, Polsko) (zástupce: K. Kowalczyk, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise 2013/448/ES ze dne 5. září 2013 týkající se vnitrostátních prováděcích opatření ohledně přechodného přidělování bezplatných povolenek emisí skleníkových plynů v souladu s čl. 11 odst. 3 Směrnice 2003/87/ES Evropského parlamentu a Rady (Úř. věst. L 240, s. 27).

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody

               1.

               První žalobní důvod vycházející z

                           —

                           rozporu vydaného rozhodnutí s unijními právními předpisy, zejména směrnicí 2003/87/ES Evropského parlamentu a Rady ze dne 13. října 2003 a rozhodnutím Komise 2010/2/EU ze dne 24. prosince 2009.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z

                           —

                           porušení zásady rovného zacházení zavedením jednotného meziodvětvového korekčního faktoru provádějícího korekci pro všechna odvětví, aniž by byla vzata na zřetel skutečnost, že s odvětvími, o nichž se má za to, že jsou vystavena značnému riziku úniku uhlíku, včetně odvětví cementu, by mělo být zacházeno jinak, než s odvětvími, která nejsou vystavena tak značnému riziku;
                           a porušení zásady proporcionality.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z

                           —

                           nepoužitelnosti – podle článku 277 SFEU – čl. 10a odst. 5 směrnice 2003/87/ES a čl. 15 bodu 3 rozhodnutí Komise 2011/278/EU, jež tvoří základ napadeného rozhodnutí, v rozsahu, v němž lze tato ustanovení použít bez ohledu na čl. 10a odst. 12 až 18 směrnice 2003/87/ES, článek 16 rozhodnutí Komise 2011/278/EU a rozhodnutí Komise 2010/2/EU, jež potvrzují potřebu specifického přístupu k těmto odvětvím a pododvětvím, o nichž se má za to, že jsou vystavena značnému riziku úniku uhlíku, jakož i nepoužitelnosti přijetí jednotného meziodvětvového korekčního faktoru pro všechna odvětví.


title: Věc C-573/13: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 15. ledna 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof – Německo) – Air Berlin plc & Co. Luftverkehrs KG v. Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband eV („Řízení o předběžné otázce – Nařízení (ES) č. 1008/2008 – Letecké služby – Článek 23 odst. 1 druhá věta – Transparentnost cen – Elektronický rezervační systém – Letecké tarify – Uvedení konečné ceny v každém okamžiku“)

text:
               2.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 73/6

      Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 15. ledna 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof – Německo) – Air Berlin plc & Co. Luftverkehrs KG v. Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband eV
      (Věc C-573/13) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Nařízení (ES) č. 1008/2008 - Letecké služby - Článek 23 odst. 1 druhá věta - Transparentnost cen - Elektronický rezervační systém - Letecké tarify - Uvedení konečné ceny v každém okamžiku“)
      (2015/C 073/08)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Bundesgerichtshof

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Air Berlin plc & Co. Luftverkehrs KG

         Žalovaný: Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband eV

         Výrok

                  1)

                  Článek 23 odst. 1 druhá věta nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1008/2008 ze dne 24. září 2008 o společných pravidlech pro provozování leteckých služeb ve Společenství musí být vykládán v tom smyslu, že v rámci takového elektronického rezervačního systému, jako je systém dotčený ve věci v původním řízení, musí být konečná cena, jež má být zaplacena, uvedena při každém zobrazení cen za letecké služby, včetně jejich prvního zobrazení.

                  2)

                  Článek 23 odst. 1 druhá věta nařízení č. 1008/2008 musí být vykládán v tom smyslu, že v rámci takového elektronického rezervačního systému, jako je systém dotčený ve věci v původním řízení, musí být konečná cena, jež má být zaplacena, uvedena nejen u letecké služby zvolené zákazníkem, ale rovněž u každé letecké služby, jejíž tarif je zobrazen.

         (1)  Úř. věst. C 71, 8.3.2014.


title: Věc T-356/09: Usnesení Tribunálu ze dne 8. června 2011 — Komise v. Association Fédération Club B2A

text:
               30.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 226/30

         Usnesení Tribunálu ze dne 8. června 2011 — Komise v. Association Fédération Club B2A
   (Věc T-356/09) (1)

   2011/C 226/60
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda čtvrtého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 267, 7.11.2009.


title: Věc T-63/15: Žaloba podaná dne 9. února 2015 – Shoe Branding Europe v. OHIM (Dva paralelní pruhy)

text:
               30.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 107/37

      Žaloba podaná dne 9. února 2015 – Shoe Branding Europe v. OHIM (Dva paralelní pruhy)
      (Věc T-63/15)
      (2015/C 107/49)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Shoe Branding Europe BVBA (Oudenaarde, Belgie) (zástupce: J. Løje, advokát)

         Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

         Údaje týkající se řízení před OHIM

         Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Společenství (znázornění dvou paralelních pruhů) – přihláška č. 10 926 764

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu OHIM ze dne 3. prosince 2014, ve věci R 2560/2013-5

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil OHIM náhradu nákladů řízení.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-88/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank Roermond (Nizozemsko) dne 20. února 2012 — trestní řízení proti Jibrilu Jaoovi

text:
               28.4.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 126/7

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank Roermond (Nizozemsko) dne 20. února 2012 — trestní řízení proti Jibrilu Jaoovi
   (Věc C-88/12)
   2012/C 126/14
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Rechtbank Roermond

      Účastník původního trestního řízení

   Jibril Jaoo

      Předběžné otázky

               1)

               Porušuje článek 4.17a Vreemdelingenbesluit 2000 zákaz hraničních kontrol ve smyslu článku 20 Schengenského hraničního kodexu (1) nebo kontrol, které jsou rovnocenné hraničním kontrolám, ve smyslu článku 21 tohoto kodexu?

               2)

               V případě kladné odpovědi na první otázku: Mohou se na tuto právní úpravu odvolávat také osoby, které nejsou občany Unie, nebo osoby, které nemají povolení k pobytu v některém členském státě EU?

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 562/2006 ze dne 15. března 2006, kterým se stanoví kodex Společenství o pravidlech upravujících přeshraniční pohyb osob (Schengenský hraniční kodex) (Úř. věst. L 105, 13.4.2006, s. 1).


title: Věc C-219/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 25. dubna 2017 – Silvio Berlusconi, Finanziaria d’investimento Fininvest SpA (Fininvest) v. Banca d’Italia, Istituto per la Vigilanza Sulle Assicurazioni (IVASS)

text:
               28.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 283/14

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 25. dubna 2017 – Silvio Berlusconi, Finanziaria d’investimento Fininvest SpA (Fininvest) v. Banca d’Italia, Istituto per la Vigilanza Sulle Assicurazioni (IVASS)
   (Věc C-219/17)
   (2017/C 283/20)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Consiglio di Stato

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelé: Silvio Berlusconi, Finanziaria d’investimento Fininvest SpA (Fininvest)

      Odpůrci: Banca d’Italia, Istituto per la Vigilanza Sulle Assicurazioni (IVASS)

      Předběžné otázky

               1)

               Musí být ustanovení čl. 263 odst. 1, 2 a 5 ve spojení s čl. 256 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie vykládáno v tom smyslu, že do pravomoci unijního soudu nebo do pravomoci vnitrostátního soudu spadá žaloba podaná proti aktům na zahájení řízení, vyšetřovacím aktům a nezávaznému návrhu, které přijaly příslušné vnitrostátní orgány (jaké jsou uvedeny v § 1 tohoto usnesení) v rámci postupu upraveného v článcích 22 a 23 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/36/EU ze dne 26. června 2013 (1), v článcích 1 odst. 5, 4 odst. 1 písm. c) a 15 nařízení Rady (EU) č. 1024/2013 ze dne 15. října 2013 (2), článcích 85, 86 a 87 nařízení Evropské centrální banky (EU) č. 468/2014 ze dne 16. dubna 2014 (3), jakož i článcích 19, 22 a 25 konsolidovaného znění italského zákona o bankách?

               2)

               Je možné v konkrétním případě konstatovat soudní pravomoc unijního soudu, pokud proti těmto aktům byla podána nikoli obecná žaloba na neplatnost, ale žaloba na neplatnost pro údajné porušení nebo obcházení překážky věci rozsouzené tvořené rozsudkem Consiglio di Stato č. 882/2016 ze dne 3. března 2016, podaná v rámci řízení o splnění povinnosti na základě článků 112 a násl. italského správního řádu, neboli v rámci zvláštního institutu vnitrostátní úpravy správního řádu, přičemž její rozhodnutí zahrnuje výklad a stanovení objektivních mezí věci rozsouzené založené na tomto rozsudku, a to podle vnitrostátní právní úpravy?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/36/EU ze dne 26. června 2013 o přístupu k činnosti úvěrových institucí a o obezřetnostním dohledu nad úvěrovými institucemi a investičními podniky, o změně směrnice 2002/87/ES a zrušení směrnic 2006/48/ES a 2006/49 (Úř. věst. 2013, L 176, s. 338).

      (2)  Nařízení Rady (EU) č. 1024/2013 ze dne 15. října 2013 , kterým se Evropské centrální bance svěřují zvláštní úkoly týkající se politik, které se vztahují k obezřetnostnímu dohledu nad úvěrovými institucemi (Úř. věst. 2013, L 287, s. 63).

      (3)  Nařízení Evropské centrální banky (EU) č. 468/2014 ze dne 16. dubna 2014 , kterým se stanoví rámec spolupráce Evropské centrální banky s vnitrostátními příslušnými orgány a vnitrostátními pověřenými orgány v rámci jednotného mechanismu dohledu (nařízení o rámci jednotného mechanismu dohledu) (ECB/2014/17) (Úř. věst. 2014, L 141, s. 1).


title: Věc T-416/06: Žaloba podaná dne 29. prosince 2006 – Sumitomo Chemical Agro Europe v. Komise

text:
               24.2.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 42/43

         Žaloba podaná dne 29. prosince 2006 – Sumitomo Chemical Agro Europe v. Komise
   (Věc T-416/06)
   (2007/C 42/76)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Sumitomo Chemical Agro Europe SAS (Saint Didier, Francie) (zástupci: K. Van Maldegem a C. Mereu, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobkyně

               —

               nařídit žalované, případně i formou usnesení o nařízení předběžného opatření, opravu faktické chyby v příloze I části A a změnit „0,75 g“ na „0,75 kg“;

               —

               zrušit následující ustanovení směrnice 2006/132:

                           Článek 3 odst. 2

                           :

                              „do 30. června 2008“

                           Příloha I

                           :

                              „30. června 2008“

                           Příloha I část A

                           :

                              „pro tyto plodiny“

                                          „—

                                          okurky salátové ve sklenících (uzavřené hydroponické systémy),

                                          —

                                          švestky a slívy (ke zpracování)“

                           Příloha I část B

                           :

                              „Členské státy musejí vyžadovat předložení dalších studií o vlastnostech procymidonu, které potenciálně narušují činnost žláz s vnitřní sekrecí, do dvou let po přijetí pokynů ke zkouškám ohledně poškození žláz s vnitřní sekrecí vydaných Organizací pro hospodářskou spolupráci a rozvoj (OECD). Zajistí, aby oznamovatel, na jehož žádost byl procymidon do této přílohy zařazen, takové studie Komisi předložil do dvou let od přijetí výše uvedených pokynů ke zkouškám.“

               —

               uložit žalované náhradu nákladů tohoto řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Směrnice Rady 91/414 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh (1) stanoví, že členské státy nepovolí přípravky na ochranu rostlin, ledaže jeho účinné látky jsou uvedeny v příloze I a byly splněny podmínky tam stanovené. Žalobkyně se domáhá částečného zrušení směrnice Komise 2006/132, kterou se mění směrnice Rady 91/414 za účelem zařazení účinné látky procymidon (2), v rozsahu, v němž tato směrnice i) pouze v omezeném rozsahu zařazuje procymidon do přílohy I směrnice 91/414, ii) stanoví konkrétní podmínky pro povolené použití a iii) zakotvuje omezenou dobu 18 měsíců pro platnost omezeného zařazení do přílohy I.
   Na podporu své žaloby žalobkyně uplatňuje, že napadená směrnice porušuje čl. 1 odst. 1, čl. 2 odst. 1 a čl. 5 odst. 1 a 4 směrnice 91/414. Žalobkyně dále tvrdí, že napadená směrnice je v rozporu s čl. 5 odst. 5 směrnice 91/414, a že Komise tak překročila svou diskreční pravomoc.
   Žalobkyně navíc tvrdí, že napadená směrnice trpí procesní vadou, jelikož Komise má povinnost přijmout předpisy v takové podobě, v jaké byly předloženy Stálému výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat a Radě, bez jejich upravování před jejich konečným přijetím.
   Žalobkyně dále uplatňuje, že napadená směrnice porušuje legitimní očekávání žalobkyně, jakož i zásady řádné správy, subsidiarity, proporcionality, právní jistoty, rovného zacházení a dokonalosti a nezávislosti vědeckého názoru. Žalobkyně rovněž tvrdí, že napadená směrnice neobsahuje dostatečné odůvodnění, a tudíž je porušena povinnost uvést odůvodnění.
   Nakonec, žalobkyně předkládá, že napadená směrnice zasahuje do jejího práva provádět obchodní činnosti a porušuje její vlastnické právo.

      (1)  Směrnice Rady ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh (Úř. věst. 1991, L 230, s. 1; Zvl. vyd. 03/11, s. 332).

      (2)  Směrnice Komise 2006/132/ES ze dne 11. prosince 2006, kterou se mění směrnice Rady 91/414/EHS za účelem zařazení účinné látky procymidon (Úř. věst. L 349, s. 22).