Rozsudek Soudu prvního stupně (druhého rozšířeného senátu) ze dne 30. ledna 2002. # max.mobil Telekommunikation Service GmbH proti Komisi Evropských společenství. # Přípustnost - Odůvodnění. # Věc T-54/99.


Rozsudek Soudního dvora ze dne 20. září 2001. # Procter & Gamble Company proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory). # Opravný prostředek - Přípustnost - Ochranná známka Společenství - Nařízení (ES) č. 40/94 - Sousloví Baby-dry. # Věc C-383/99 P.


Rozsudek Soudního dvora ze dne 15. října 2002. # Limburgse Vinyl Maatschappij NV (LVM) (C-238/99 P), DSM NV a DSM Kunststoffen BV (C-244/99 P), Montedison SpA (C-245/99 P), Elf Atochem SA (C-247/99 P), Degussa AG (C-250/99 P), Enichem SpA (C-251/99 P), Wacker-Chemie GmbH a Hoechst AG (C-252/99 P) a Imperial Chemical Industries plc (ICI) (C-254/99 P) proti Komisi Evropských společenství. # Opravný prostředek - Hospodářská soutěž - Odůvodnění - Pokutw. # Spojené věci C-238/99 P, C-244/99 P, C-245/99 P, C-247/99 P, C-250/99 P až C-252/99 P a C-254/99 P.


title: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 12. května 2005. # Komise Evropských společenství proti Řecké republice. # Státní podpory - Povinnost navrácení - Absolutní nemožnost provedení - Neexistence. # Věc C-415/03.

text:
      Věc C-415/03
      Komise Evropských společenství
      v.
      Řecká republika
      „Státní podpory – Povinnost navrácení – Absolutní nemožnost provedení – Neexistence“
      Stanovisko generálního advokáta L. A. Geelhoeda přednesené dne1. února 2005
      Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 12. května 2005
      Shrnutí rozsudku
      1.     Žaloba pro nesplnění povinnosti – Nesplnění povinnosti navrácení poskytnutých podpor – Důvody pro obhajobu – Absolutní nemožnost
            provedení – Kritéria pro posouzení – Obtíže při provádění – Povinnost Komise a členského státu spolupracovat za účelem nalezení
            řešení v souladu se Smlouvou
      (Článek 10 ES a čl. 88 odst. 2 ES)
      2.     Žaloba pro nesplnění povinnosti – Nesplnění rozhodnutí Komise týkajícího se státní podpory – Důvody pro obhajobu – Zpochybnění
            legality rozhodnutí – Nepřípustnost
      3.     Podpory poskytované státy – Rozhodnutí Komise, kterým je podpora shledána neslučitelnou se společným trhem a je nařízeno její
            vrácení – Možnost Komise přenechat vnitrostátním orgánům úkol vypočtení přesné částky k vrácení
      1.     Jediným důvodem pro obhajobu, kterého by se mohl dovolávat členský stát proti žalobě pro nesplnění povinnosti podané Komisí
         na základě čl. 88 odst. 2 ES, je takový důvod, jenž vychází z absolutní nemožnosti správného provádění rozhodnutí nařizujícího
         vymáhání dotčené podpory.

      Podmínka absolutní nemožnosti provedení není, co se týče rozhodnutí Komise týkající se státní podpory, splněna, pokud se žalovaná
         vláda omezí na to, že Komisi sdělí právní, politické nebo praktické obtíže, které představuje uplatnění rozhodnutí, aniž by
         podnikla skutečné kroky za účelem navrácení podpory od dotčených podniků, aniž by Komisi navrhla alternativní způsoby uplatnění
         tohoto rozhodnutí, které by umožnily překonat tyto obtíže. Jestliže provádění takového rozhodnutí naráží pouze na určité obtíže
         ve vnitrostátním právním řádu, musí Komise a členský stát na základě zásady ukládající členským státům a orgánům Společenství
         vzájemnou povinnost loajální spolupráce, která má základ zejména v článku 10 ES, spolupracovat v dobré víře za účelem překonání
         obtíží při plném dodržování ustanovení Smlouvy, a zejména těch, která se týkají státních podpor.

      (viz body 35, 42–43)
      2.     V rámci žaloby, jejímž předmětem je neprovedení rozhodnutí v oblasti státních podpor, které nebylo napadeno u Soudního dvora
         členským státem, jenž je jeho adresátem, tento posledně uvedený nemůže řádně zpochybnit legalitu takového rozhodnutí.

      (viz bod 38)
      3.     Žádné ustanovení práva Společenství nevyžaduje, aby Komise, když nařídí vrácení podpory, jež byla shledána neslučitelnou se
         společným trhem, určila přesnou částku podpory, která má být vrácena. Postačuje totiž, když rozhodnutí Komise obsahuje údaje,
         které umožní jeho příjemci, aby sám bez nadměrných obtíží určil tuto částku. Komise se tedy může platně omezit na konstatování
         povinnosti vrácení dotčených podpor a přenechat vnitrostátním orgánům vypočtení přesné částky k vrácení. Navíc, jelikož výrok
         rozhodnutí v oblasti státních podpor je neoddělitelný od svého odůvodnění, takže musí být v případě potřeby vykládán s ohledem
         na důvody, které vedly k jeho přijetí, je možné částky, které mají být vráceny na základě rozhodnutí Komise, odvodit ze znění
         ve spojení s jeho body odůvodnění.

      (viz body 39–41)
ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA (druhého senátu)
      12. května 2005 (*)

      „Státní podpory – Povinnost navrácení – Absolutní nemožnost provedení – Neexistence“
      Ve věci C‑415/03,
      jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě čl. 88 odst. 2 ES, podaná dne 25. září 2003,
      Komise Evropských společenství, zastoupená D. Triantafyllouem a J. Buendíou Sierrou, jako zmocněnci, s adresou pro účely doručování v Lucemburku,

      žalobkyně,
      proti
      Řecké republice, zastoupené A. Samoni-Rantou, jakož i P. Mylonopoulosem, F. Spathopoulosem a P. Anestisem, jako zmocněnci, s adresou pro účely
         doručování v Lucemburku,

      žalované,
      SOUDNÍ DVŮR (druhý senát),
      ve složení C. W. A. Timmermans, předseda senátu, R. Silva de Lapuerta (zpravodaj), R. Schintgen, G. Arestis a J. Klučka, soudci,
      generální advokát: L. A. Geelhoed,
      vedoucí soudní kanceláře: M. Ferreira, vrchní rada,
      s přihlédnutím k písemné části řízení a po jednání konaném dne 8. prosince 2004,
      po vyslechnutí stanoviska generálního advokáta na jednání konaném dne 1. února 2005,
      vydává tento
      Rozsudek
      1       Svou žalobou se Komise Evropských společenství domáhá, aby Soudní dvůr určil, že Řecká republika tím, že nepřijala v předepsané
         lhůtě všechna opatření nezbytná k vrácení podpor, které byly shledány protiprávními a neslučitelnými se společným trhem, s vyloučením
         těch, které se týkají příspěvků národnímu orgánu sociálního zabezpečení (dále jen „IKA“), v souladu s článkem 3 rozhodnutí
         Komise 2003/372/ES ze dne 11. prosince 2002 o podpoře, kterou Řecko poskytuje ve prospěch Olympic Airways (Úř. věst. L 132,
         s. 1), nebo v každém případě tím, že Komisi neinformovala o opatřeních přijatých na základě článku 4 tohoto rozhodnutí, nesplnila
         povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 3 a 4 uvedeného rozhodnutí, jakož i ze Smlouvy o ES.

       Skutečnosti předcházející sporu
      2       V roce 1996 zahájila Komise proti Řecké republice řízení podle čl. 93 odst. 2 Smlouvy o ES (nyní čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES),
         které vedlo k přijetí rozhodnutí Komise 1999/332/ES ze dne 14. srpna 1998 o podporách, které Řecko poskytuje ve prospěch společnosti
         Olympic Airways (Úř. věst. L 128, s. 1, dále jen „souhlasné rozhodnutí“), jež se vztahuje na záruky, snížení a kapitalizaci
         dluhů schválené v roce 1994, jakož i na další záruky a doplnění kapitálu celkovou částkou ve výši 40,8 miliard GRD, a to ve
         třech tranších ve výši 19, 14 a 7,8 miliardy GRD. Poskytnutí těchto podpor bylo spojeno s restrukturalizačním plánem, revidovaným
         pro období týkající se let 1998 až 2002, a řídilo se zvláštními podmínkami.

      3       Na základě nových stížností týkajících se poskytnutí podpor Olympic Airways Komise rozhodnutím ze dne 6. března 2002 zahájila
         řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES z důvodu, že restrukturalizační plán této společnosti nebyl proveden a že některé
         podmínky stanovené v souhlasném rozhodnutí nebyly dodrženy. Toto rozhodnutí přikazovalo, aby Řecká republika předložila Komisi
         informace na základě článku 10 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla
         k článku 88 Smlouvy o ES (Úř. věst. L 83, s. 1; Zvl. vyd. 08/01, s. 339).

      4       Dne 9. srpna 2002 Komise uložila Řecké republice nový příkaz k předložení dříve požadovaných informací, přičemž zvláště požadovala
         předložení rozvah a částek plateb provozních nákladů státu. Komise shledala odpovědi poskytnuté v této věci řeckými orgány
         za nedostačující.

      5       Dne 11. prosince 2002 Komise přijala rozhodnutí 2003/372, které je založeno zejména na zjištěních, podle kterých nebyla většina
         cílů restrukturalizačního plánu Olympic Airways dosažena, podmínky stanovené v souhlasném rozhodnutí nebyly plně dodržovány
         a posledně uvedené rozhodnutí bylo uplatněno nesprávným způsobem. Mimoto zdůrazňuje existenci nových operativních podpor,
         které spočívají v podstatě v tom, že řecký stát toleruje neplacení nebo posunutí lhůt pro platby příspěvků na sociální pojištění
         za měsíce říjen až prosinec 2001, daně z přidané hodnoty (dále jen „DPH“) z  pohonných hmot a náhradních dílů, nájemného dlužného
         letištím za období let 1998 až 2001, letištních poplatků a poplatku vybíraného od cestujících při odletu z řeckých letišť,
         tzv. „spatosimo“.

      6       Znění výroku rozhodnutí 2003/372 je následující:
      „Článek 1
      Restrukturalizační pomoc poskytnutá Řeckem Olympic Airways ve formě
      a)      záruk za úvěr poskytnutých společnosti do 7. října 1994 na základě článku 6 řeckého zákona č. 96/75 ze dne 26. června 1975;
      b)      nových záruk za úvěr do výše 378 milionů USD týkající se úvěrů, které mají být uzavřeny před 31. březnem 2001 na nákup nových
         letadel a na investice nezbytné k přestěhování Olympic Airways na nové letiště Spata;

      c)      snížení dluhu [Olympic Airways] o 427 miliard GRD;
      d)      přeměny dluhu společnosti ve výši 64 miliard GRD na kapitál;
      e)      doplnění kapitálu ve výši 54 miliard GRD, sníženého na 40,8 miliard GRD, ve třech tranších ve výši 19, 14 a 7,8 miliard GRD
         v letech 1995, 1998 a 1999

      se považuje za neslučitelnou se společným trhem ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy vzhledem k tomu, že nadále nejsou dodrženy
         následující podmínky poskytnutí původní podpory:

      a)      efektivní provádění restrukturalizačního plánu za účelem dosažení dlouhodobé životaschopnosti společnosti;
      b)      dodržování 24 specifických závazků spojených se schválením podpory a
      c)      pravidelné  sledování provádění restrukturalizační podpory.
      Článek 2
      Státní podpora poskytnutá Řeckem ve formě tolerance vůči přetrvávajícímu neplacení příspěvků na sociální zabezpečení, DPH
         dlužného společností Olympic Airways z pohonných hmot a náhradních dílů, nájemného dlužného různým letištím, letištních poplatků
         dlužných letišti Spata, jakož i jiným letištím, poplatku zvaného ‚spatosimo‘, je neslučitelná se společným trhem.

      Článek 3
      1.      Řecko přijme opatření nezbytná k zajištění toho, aby společnost, která byla příjemcem, navrátila podporu uvedenou v článku 1
         ve výši 14 miliard GRD (41 milionů eur), která je neslučitelná se Smlouvou, jakož i podporu uvedenou v článku 2, která jí
         byla poskytnuta protiprávně.

      2.      Navrácení podpory se uskuteční bez prodlení, v souladu s postupy stanovenými ve vnitrostátních předpisech za podmínky, že
         tyto umožňují okamžité a účinné provedení rozhodnutí. Částky, které mají být navráceny, budou zahrnovat dlužné úroky od okamžiku
         poskytnutí podpory až do dne jejího skutečného vrácení. Úroky budou vypočítány na základě referenční sazby používané pro výpočet
         čistého ekvivalentu dotace regionálních podpor.

      Článek 4
      Řecko bude informovat Komisi ve lhůtě dvou měsíců ode dne oznámení tohoto rozhodnutí o opatřeních přijatých k jeho uplatnění.
      […]“ (neoficiální překlad)
      7       Dne 11. února 2003 řecká vláda informovala Komisi, že pověřila nezávislého znalce, aby zjistil, zda Olympic Airways má vůči
         státu nevyřízené dluhy a zda nepožívala zvýhodněného zacházení. Na základě takto sebraných informací uvedená vláda prohlásila,
         že neuplatní články 3 a 4 rozhodnutí 2003/372.

      8       Dne 6. března 2003 Komise sdělila výše uvedené vládě, že se měla přizpůsobit rozhodnutí 2003/372. Dne 12. května 2003 Komise
         zaslala výše uvedené vládě sdělení obsahující doplňující vysvětlení týkající se kvantifikace nových podpor, přičemž si vyžádala
         podrobné informace o provedení vrácení částky 41 milionů eur, která představuje druhou tranši doplnění kapitálu, jakož i důkazů
         o tom, že Olympic Airways zaplatila dluhy uvedené v článku 2 zmíněného rozhodnutí.

      9       Řecké úřady odpověděly dopisem ze dne 26. června 2003. Co se týče vrácení částky 41 milionů eur, sdělily jednak, že navrhly
         přijmout rozhodnutí o vrácení této podpory před koncem měsíce srpna 2003, a jednak, že právní účinky rozhodnutí 2003/372,
         jakož i postupy Komise k jeho přijetí byly „přezkoumány“. Rovněž podotkly, že Olympic Airways se právě chystaly uhradit svůj
         dluh ve výši 2,46 milionu eur z titulu nájemného dlužného řeckým letištím.

      10     Co se týče dluhu v celkové výši 27,4 milionu eur ve vztahu k IKA, uvedené orgány se odvolaly na dohodu uzavřenou mezi Olympic
         Airways a IKA, jakož i na zaplacení částky 5,28 milionu eur IKA, takže nelze mluvit o „tolerování dluhu“ ve prospěch společnosti
         Olympic Airways.

      11     Ohledně dluhu ve výši 33,9 milionu eur z titulu letištních poplatků dlužných letišti Spata řecké orgány tvrdily, že z důvodu
         způsobu správy tohoto letiště nemají pravomoc. Nicméně zmínily zaplacení částky 4,83 milionu eur provedené na základě dohody
         uzavřené v tomto ohledu, přičemž předložily důkaz, že Olympic Airways tuto částku zaplatila. Uvedená dohoda se podle nich
         mimoto vztahuje na zaplacení dluhu ve dvanácti čtvrtletních splátkách. Sdělily, že celá částka dluhu bude splacena v dubnu
         2005.

      12     Pokud jde o dluh ve výši 61 milionů eur odpovídající poplatku „spatosimo“, řecké orgány uplatňovaly, že platba ve výši 22,8 milionu
         eur byla provedena na základě dohod uzavřených v této záležitosti. Předložily důkazy pro tuto částku jakož i pro ostatní platby.
         Co se týče dluhu ve výši 28,9 milionu eur vůči ministerstvům a veřejným orgánům, řecké orgány se dovolaly nepřesného určení
         povinností k vrácení z důvodu chybějících konkrétních údajů týkajících se letenek vydaných ve prospěch zaměstnanců těchto
         ministerstev.

      13     Jelikož nebyla spokojena s vysvětleními podanými Řeckou republikou, podala Komise tuto žalobu.
       K žalobě
       Argumentace účastníků řízení
      14     Komise poznamenává, že pokud jde o druhou tranši v rámci doplnění kapitálu ve výši 41 milionů eur, která byla schválena v roce
         1998, řecké orgány nezajistily navrácení této částky společností Olympic Airways.

      15     Uplatňuje, že řecké orgány se nedovolaly absolutní nemožnosti provedení rozhodnutí 2003/372. Posledně uvedené orgány se omezují
         na vydání příkazu k zaplacení a na oznámení o něm, jakož i na vydání prohlášení, podle kterého byly tyto akty předmětem námitek
         současně s návrhem na odklad provedení, což znamená, že k vrácení nedošlo.

      16     Komise konstatuje, že navzdory přijetí rozhodnutí 2003/372 přijatá opatření umožnila, aby bez jakékoli náhrady byla na novou
         společnost nazvanou „Olympic Airlines“ převedena spolu s personálem Olympic Airways nejvýnosnější aktiva, zproštěná jakýchkoli
         dluhů této společnosti, aniž by bylo možné vymoci dluhy staré společnosti u této nové společnosti. Tato společnost, na kterou
         nebyla převedena pasiva Olympic Airways, se tudíž nachází v režimu zvláštní ochrany vůči věřitelům posledně jmenované.

      17     Podle Komise řecké orgány tímto převodem zabránily navrácení podpor vzhledem k tomu, že Olympic Airways drží hlavně pasiva,
         aniž by disponovala aktivy, kterými by bylo možné vyrovnat odpovídající dluhy.

      18     Komise uplatňuje, že pokud jde o dlužné letištní poplatky, splátkový kalendář stanovený pro jejich zaplacení je novou finanční
         úlevou a představuje neschválený odklad vykonatelnosti rozhodnutí 2003/372. Dodává, že splátkový kalendář navíc nebyl dodržován.
         První splátka byla totiž údajně provedena se zpožděním pěti měsíců a představuje pouze část stanovené částky. Navíc částka,
         která byla zaplacena v měsíci červnu 2003, neodpovídá čtyřem čtvrtletním splátkám stanoveným až do měsíce dubna 2003.

      19     Komisi podle ní nebyla předložena žádná informace, pokud jde o platbu DPH týkající se pohonných hmot a náhradních dílů.
      20     Co se týče poplatku „spatosimo“, Komise tvrdí, že poskytnutí úlev při jeho zaplacení, vztahujících se na dodatečné čtyři roky,
         je novou finanční výhodou Olympic Airways a překračuje limity provedení rozhodnutí 2003/372 ve lhůtách v něm stanovených.

      21     Komise zdůrazňuje, že kromě vzácných výjimek týkajících se některých částek zůstává větší část podpor, které měly být vráceny,
         v držení společnosti, která byla jejich příjemcem. Mimoto případné právní nesnáze, jako jsou ty, které se týkají zápisu dluhů
         do odpovídajícího rozpočtu nebo požadavků předpisů o státních příjmech, nemohou způsobit absolutní nemožnost provedení rozhodnutí
         2003/372.

      22     Nakonec Komise odmítá argumentaci týkající se tolerance, kterou by byl ukázal soukromý investor pro případ setrvávání v neplacení
         dotyčných částek. Použitím tohoto kritéria a s ohledem na mnohonásobné platby podpor provedené za posledních deset let totiž
         rozhodnutí 2003/372 podle Komise správně shledalo, že by soukromý věřitel netoleroval takové setrvávání v neplacení dotyčných
         dluhů.

      23     Řecká vláda se úvodem domnívá, že skutečnosti uváděné Komisí týkající se převodu nejvýnosnějších aktiv staré společnosti Olympic
         Airways spolu s personálem na novou společnost Olympic Airlines představují nepřípustnou argumentaci v rámci tohoto řízení,
         z důvodu existence přezkumného řízení zahájeného rozhodnutím Komise ze dne 16. března 2004 týkajícího se téže operace.

      24     Pokud jde o dluh Olympic Airways ve výši 41 milionů eur vůči státu, řecká vláda má za to, že se podřídila článku 3 rozhodnutí
         2003/372. Daňová správa totiž na jeho základě vydala doklad, ve kterém označila uvedený dluh, zvýšený o úroky. Tento doklad
         je nezbytným exekučním titulem pro vrácení dlužné částky, takže řecké orgány vyhověly požadavkům uvedeného rozhodnutí tím,
         že uplatnily veškeré právní prostředky existující ve vnitrostátním právním řádu pro navrácení této částky.

      25     Pokud jde o ostatní finanční zásahy, řecká vláda uplatňuje, že rozhodnutí 2003/372 neupřesňuje, zda částky v něm uvedené jsou
         konečnými částkami státní podpory, která má být navrácena, a že toto rozhodnutí, pokud jde o plnění nebo úlevy, neurčuje vůbec
         výslovným a jasným způsobem dotčené částky.

      26     Řecká vláda poznamenává, že navrácení částek, které Komise považuje za státní podpory ve prospěch Olympic Airways, musí proběhnout
         na základě vnitrostátních předpisů týkajících se postupu pro vymáhání veřejných příjmů. V souladu s těmito ustanoveními vyžaduje
         vymáhání státních pohledávek na fyzických osobách nebo podnicích, aby dlužné částky byly předtím přesným způsobem stanoveny.

      27     Uvedená vláda uplatňuje, že článek 2 rozhodnutí 2003/372 neoznačuje výši částek odpovídajících novým státním podporám poskytnutým
         Olympic Airways popsaným jako neslučitelné se společným trhem. Co se týče podrobných údajů o těchto částkách, ty se objevují
         pouze v odůvodnění uvedeného rozhodnutí, nesrozumitelným a útržkovitým způsobem, aniž by bylo nicméně upřesněno, zda tyto
         částky jsou konečnou částkou státní pomoci, která má být navrácena.

      28     V každém případě podle řecké vlády rozdílné částky, které jsou uvedeny v rozvahách Olympic Airways jako její dluhy a náklady,
         nejsou zahrnuty pod pojem podpory. Z toho vyplývá, že určení státní podpory v případě splatných a neuhrazených dluhů vyžaduje
         ocenění konkrétní částky výhody, která vyplývá z případné tolerance vůči neplacení.

      29     Podle uvedené vlády nájemné dlužné řeckým letištím je předmětem vyměřovacího řízení prováděného daňovou správou, aby mohlo
         být zahájeno vymáhací řízení. DPH vztahující se na náhradní díly a na pohonné hmoty musí být zaplacena a upravena o zvýšení
         a zákonné pokuty, a to v rámci prohlášení o zúčtování této daně pro rok 2003.

      30     Pokud jde poplatky dlužné letišti Spata, řecká vláda tvrdí, že nemá pravomoc nařídit navrácení dotyčné částky společností
         Olympic Airways. Letiště Spata je totiž založeno ve formě společnosti soukromého práva, a i když stát kontroluje 55 % jejího
         kapitálu, posledně uvedená se řídí právním rámcem definovaným ve stanovách a v dohodě o rozvoji tohoto letiště. V souladu
         s tímto právním rámcem je pouze vedení této společnosti odpovědné za rozhodnutí týkající se zaplacení dlužných poplatků a uzavírání
         dohod o zaplacení dluhů.

      31     Pokud jde o poplatek zvaný „spatosimo“, řecká vláda zmiňuje určité platby, jakož i dohodu o zaplacení dluhů.
       Závěry Soudního dvora
      32     Co se týče povinnosti stanovené v čl. 3 odst. 1 rozhodnutí 2003/372 týkající se zajištění toho, aby společnost, která byla
         příjemcem, navrátila částku ve výši 41 milionů eur, a s ohledem na výhrady Řecké republiky, pokud jde o přípustnost argumentace
         Komise, podle které měl převod nejvýnosnějších aktiv spolu s personálem společnosti Olympic Airways na novou společnost Olympic
         Airlines ztížit navracení poskytnutých podpor, je namístě zdůraznit, že, jak to správně poznamenává generální advokát v bodech
         27 a 28 svého stanoviska, skutečnost, že tato operace je předmětem dalšího přezkumu, který se týká její povahy jako státní
         podpory, nemá vliv na otázku, zda taková operace představuje překážku navrácení dříve vyplacených podpor. V rámci tohoto sporu
         se totiž jedná výlučně o určení, zda tento převod vytváří překážky pro provedení uvedeného rozhodnutí.

      33     V tomto ohledu je třeba konstatovat, že, jak to vyplývá z informací předložených Komisi a nezpochybňovaných řeckou vládou,
         dotčený převod se týkal všech aktiv společnosti Olympic Airways, bez jakýchkoli dluhů, na novou společnost Olympic Airlines.
         Je třeba dodat, že tato operace byla strukturována tak, aby bylo na základě vnitrostátního práva znemožněno vymáhání dluhů
         staré společnosti Olympic Airways od nové společnosti Olympic Airlines.

      34     Za těchto podmínek uvedená operace vytvořila překážku pro účinné provedení rozhodnutí 2003/372 a pro vymáhání podpor, kterými
         řecký stát podporoval obchodní činnost této společnosti. V důsledku toho byl cíl uvedeného rozhodnutí, které směřuje k znovunastolení
         nenarušené hospodářské soutěže v odvětví civilního letectví, podstatným způsobem ohrožen.

      35     Je namístě dodat, že úkony provedené řeckými orgány, tedy přijetí rozhodnutí o vymáhání dluhu Olympic Airways ve výši 41 milionů
         eur, neměly žádný konkrétní účinek, co se týče skutečného vrácení této částky posledně jmenovanou. Mimoto, řecká vláda nepředložila
         žádné vysvětlení k prokázání existence případné absolutní nemožnosti vymáhání tohoto dluhu. Přitom v souladu s ustálenou judikaturou
         je jediným důvodem pro obhajobu, kterého by se mohl dovolávat členský stát proti žalobě pro nesplnění povinnosti podané Komisí
         na základě čl. 88 odst. 2 ES, takový důvod, jenž vychází z takové absolutní nemožnosti správného provádění rozhodnutí nařizujícího
         vymáhání (viz zejména rozsudky ze dne 29. ledna 1998, Komise v. Itálie, C‑280/95, Recueil, s. I‑259, bod 13, a ze dne 3. července
         2001, Komise v. Belgie, C‑378/98, Recueil, s. I‑5107, bod 30).

      36     Za těchto podmínek je třeba konstatovat, že Řecká republika nesplnila povinnost zajistit navrácení částky uvedené v čl. 3
         odst. 1 rozhodnutí 2003/372.

      37     Pokud jde o povinnost týkající se navrácení dalších částek podpory, která byla prohlášena za neslučitelnou se společným trhem,
         uvedených v článku 2 rozhodnutí 2003/372, je namístě rovnou zdůraznit, že zmíněné rozličné kategorie finančních plnění, jakož
         i jejich technické vlastnosti byly upřesněny v bodech 206 až 208 odůvodnění zmíněného rozhodnutí. Jedná se zejména o letištní
         poplatky, povinnosti zaplatit DPH, smluvní povinnosti týkající se nájemného dlužného letištím, jakož i daní, u kterých bylo
         neplacení nebo posunutí lhůt pro zaplacení tolerováno řeckými orgány.

      38     Pokud jde o argumentaci Řecké republiky týkající se neexistence finanční výhody vyplývající z tolerance, kterou by byl projevil
         soukromý investor vůči setrvávání v neplacení určitých částek, je třeba konstatovat, že tato argumentace zpochybňuje legalitu
         rozhodnutí 2003/372. Přitom v rámci projednávané žaloby, jejímž předmětem je neprovedení rozhodnutí v oblasti státních podpor,
         které nebylo napadeno u Soudního dvora členským státem, jenž je jeho adresátem, tento posledně uvedený nemůže řádně zpochybnit
         legalitu takového rozhodnutí (viz zejména rozsudky ze dne 27. června 2000, Komise v. Portugalsko, C‑404/97, Recueil, s. I‑4897,
         bod 34, a ze dne 22. března 2001, Komise v. Francie, C‑261/99, Recueil, s. I‑2537, bod 18). V důsledku toho není možné v rámci
         tohoto řízení zpochybnit kvalifikaci, provedenou v rozhodnutí 2003/372, setrvávání v neplacení různých dluhů Olympic Airways
         jako státních podpor.

      39     Co se týče argumentace Řecké republiky, podle které, pokud jde o rozdílné kategorie finančních plnění uvedených v článku 2
         rozhodnutí 2003/372, není provedení posledně uvedeného rozhodnutí možné vzhledem k absenci přesných označení částek, které
         mají být navráceny, je třeba připomenout, že na základě judikatury Soudního dvora nevyžaduje žádné ustanovení práva Společenství,
         aby Komise, když nařídí vrácení podpory, jež byla shledána neslučitelnou se společným trhem, určila přesnou částku podpory,
         která má být vrácena. Postačuje totiž, pokud rozhodnutí Komise obsahuje údaje, které umožní jeho příjemci, aby sám bez nadměrných
         obtíží určil tuto částku (viz zejména rozsudek ze dne 12. října 2000, Španělsko v. Komise, C‑480/98, Recueil, s. I‑8717, bod
         25).

      40     Komise se tedy mohla platně omezit na konstatování povinnosti vrácení dotčených podpor a přenechat řeckým orgánům vypočtení
         přesné částky k vrácení.

      41     Je namístě dodat, že v souladu s judikaturou Soudního dvora, podle které je výrok rozhodnutí v oblasti státních podpor neoddělitelný
         od jeho odůvodnění, takže musí být v případě potřeby vykládán s ohledem na důvody, které vedly k jeho přijetí (viz zejména
         rozsudek ze dne 15. května 1997, TWD v. Komise, C‑355/95 P, Recueil, s. I‑2549, bod 21), je možné částky, které mají být vráceny
         na základě rozhodnutí 2003/372, odvodit ze znění jeho článku 2 ve spojení s jeho body odůvodnění 206 až 208.

      42     Co se týče argumentace Řecké republiky, podle které by provádění rozhodnutí 2003/372 naráželo na určité obtíže ve vnitrostátním
         právním řádu, je třeba připomenout, že v takové situaci musí Komise a členský stát na základě zásady ukládající členským státům
         a orgánům Společenství vzájemnou povinnost loajální spolupráce, která má základ zejména v článku 10 ES, spolupracovat v dobré
         víře za účelem překonání obtíží při plném dodržování ustanovení Smlouvy, a zejména těch, která se týkají státních podpor (viz
         rozsudek ze dne 4. dubna 1995, Komise v. Itálie, C‑348/93, Recueil, s. I‑673, bod 17, a výše uvedený rozsudek Komise v. Francie,
         bod 24). Přitom tomu tak v projednávaném případě nebylo.

      43     Je třeba dodat, že Řecká republika se ani nedovolala absolutní nemožnosti řádného provedení závazků, které pro ni vyplývají
         z článků 2 a 3 rozhodnutí 2003/372. Přitom z ustálené judikatury Soudního dvora vyplývá, že podmínka absolutní nemožnosti
         provedení není splněna, pokud se žalovaná vláda omezí na to, že Komisi sdělí právní, politické nebo praktické obtíže, které
         představuje uplatnění rozhodnutí, aniž by podnikla skutečné kroky za účelem navrácení podpory od dotčených podniků, aniž by
         Komisi navrhla alternativní způsoby uplatnění tohoto rozhodnutí, které by umožnily překonat tyto obtíže (viz zejména rozsudky
         ze dne 2. února 1989, Komise v. Německo, 94/87, Recueil, s. 175, bod 10, a ze dne 2. července 2002, Komise v. Španělsko, C‑499/99,
         Recueil, s. I‑6031, bod 25).

      44     Mimoto z prohlášení Řecké republiky týkajících se snah činěných vnitrostátními orgány za účelem navrácení podpor uvedených
         v článku 2 a čl. 3 odst. 1 rozhodnutí 2003/372 vyplývá, že tyto orgány se omezily jen na určité procesní a správní úkony,
         částečné dohody o zaplacení dluhů, jakož i vyrovnání. Nelze se domnívat, že tyto iniciativy, které byly kromě toho buď opožděné,
         nebo neúplné, nebo postrádaly donucovací schopnost a které v každém případě nevedly ke skutečnému vymožení dlužných částek
         Olympic Airways, splňují povinnosti členských států v oblasti navracení státních podpor.

      45     Ze všech výše uvedených úvah vyplývá, že žalobu Komise je třeba považovat za opodstatněnou.
      46     V důsledku toho je třeba konstatovat, že Řecká republika tím, že nepřijala v předepsané lhůtě všechna opatření nezbytná k vrácení
         podpor, které byly shledány protiprávními a neslučitelnými se společným trhem, s vyloučením těch, které se týkají příspěvků
         IKA, v souladu s článkem 3 rozhodnutí Komise 2003/372, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z uvedeného článku 3.

       K nákladům řízení
      47     Podle čl. 69 odst. 2 jednacího řádu bude účastníku řízení, který byl ve sporu neúspěšný, uložena náhrada nákladů řízení, pokud
         účastník, který byl ve sporu úspěšný, náhradu nákladů ve svém návrhu požadoval. Vzhledem k tomu, že Komise požadovala náhradu
         nákladů řízení ve svém návrhu a Řecká republika byla ve sporu neúspěšná, je namístě jí uložit náhradu nákladů řízení.

      Z těchto důvodů Soudní dvůr (druhý senát) rozhodl takto:
      1)      Řecká republika tím, že nepřijala v předepsané lhůtě všechna opatření nezbytná k vrácení podpor, které byly shledány protiprávními
            a neslučitelnými se společným trhem, s vyloučením těch, které se týkají příspěvků národnímu orgánu sociálního zabezpečení,
            v souladu s článkem 3 rozhodnutí Komise 2003/372/ES ze dne 11. prosince 2002 o podpoře, kterou Řecko poskytuje ve prospěch
            Olympic Airways, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z uvedeného článku 3.
      2)      Řecké republice se ukládá náhrada nákladů řízení.
      Podpisy.
      ** Jednací jazyk: řečtina.


Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 26. listopadu 1998. # Oscar Bronner GmbH & Co. KG proti Mediaprint Zeitungs- und Zeitschriftenverlag GmbH & Co. KG, Mediaprint Zeitungsvertriebsgesellschaft mbH & Co. KG a Mediaprint Anzeigengesellschaft mbH & Co. KG. # Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce: Oberlandesgericht Wien - Rakousko. # Zneužití dominantního postavení. # Věc C-7/97.


title: Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 25. února 2016.#G.E. Security BV v. Staatssecretaris van Financiën.#Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden.#Řízení o předběžné otázce – Nařízení (EHS) č. 2658/87 – Společný celní sazebník – Kombinovaná nomenklatura – Zařazení zboží – Čísla 8517, 8521, 8531 a 8543 – Zboží nazvané ‚videomultiplexer‘.#Věc C-143/15.

text:
         ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA (desátého senátu)
      25. února 2016 (
            *1
         )
      „Řízení o předběžné otázce — Nařízení (EHS) č. 2658/87 — Společný celní sazebník — Kombinovaná nomenklatura — Zařazení zboží — Čísla 8517, 8521, 8531 a 8543 — Zboží nazvané ‚videomultiplexer‘“
      Ve věci C‑143/15,
      jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 267 SFEU, podaná rozhodnutím Hoge Raad der Nederlanden (Nejvyšší soud Nizozemska) ze dne 13. března 2015, došlým Soudnímu dvoru dne 26. března 2015, v řízení

         G. E. Security BV

      proti

         Staatssecretaris van Financiën,

      SOUDNÍ DVŮR (desátý senát),
      ve složení F. Biltgen (zpravodaj), předseda senátu, A. Borg Barthet a E. Levits, soudci,
      generální advokát: M. Szpunar,
      vedoucí soudní kanceláře: A. Calot Escobar,
      s přihlédnutím k písemné části řízení,
      s ohledem na vyjádření předložená:

               —

               za G. E. Security BV C. Bouwmeesterem a M. van de Leur, belastingadviseurs,

               —

               za nizozemskou vládu M. Bulterman a M. Gijzen, jako zmocněnkyněmi,

               —

               za Evropskou komisi A. Caeirosem a R. Troostersem, jako zmocněnci,

         s přihlédnutím k rozhodnutí, přijatému po vyslechnutí generálního advokáta, rozhodnout věc bez stanoviska,
      vydává tento

         Rozsudek

               1

               Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce se týká výkladu čísel 8517, 8521, 8531 a 8543 kombinované nomenklatury (dále jen „KN“) uvedené v příloze I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku (Úř. věst. L 256, s. 1; Zvl. vyd. 02/02, s. 382), ve znění nařízení Komise (ES) č. 1214/2007 ze dne 20. září 2007 (Úř. věst. L 286, s. 1, dále jen „nařízení č. 2658/87“).

               2

               Tato žádost byla předložena v rámci sporu mezi společností G. E. Security BV (dále jen „G. E. Security“) a Staatssecretaris van Financiën (státní tajemník pro finance) ve věci celního zařazení zboží označeného jako „videomultiplexer“ do KN.

         Právní rámec

         Mezinárodní právo

               3

               Rada pro celní spolupráci, nyní Světová celní organizace (SCO), byla založena úmluvou zřizující uvedenou radu, uzavřenou v Bruselu dne 15. prosince 1950. Harmonizovaný systém popisu a číselného označování zboží (dále jen „HS“) byl vypracován SCO a zaveden Mezinárodní úmluvou o harmonizovaném systému popisu a číselného označování zboží uzavřenou v Bruselu dne 14. června 1983, která byla společně s protokolem o její změně ze dne 24. června 1986 schválena jménem Evropského hospodářského společenství rozhodnutím Rady 87/369/EHS ze dne 7. dubna 1987 (Úř. věst. L 198, s. 1; Zvl. vyd. 02/02, s. 288). Podle závěrečné pasáže byla tato úmluva vypracována v anglickém a francouzském jazyce, přičemž obě znění mají stejnou platnost.

               4

               Na základě čl. 3 odst. 1 této úmluvy se každá smluvní strana, kterou je i Evropská unie, zavazuje, že její tarifní a statistické nomenklatury budou v souladu s HS, že bude používat bez dodatků a změn všechny položky a podpoložky tohoto systému, jakož i jejich příslušné číselné kódy a že bude sledovat pořadí číslování HS. Každá smluvní strana se rovněž zavazuje používat k výkladu HS všeobecná pravidla, jakož i všechny poznámky k třídám, kapitolám a položkám HS a neměnit rozsah posledně uvedených.

               5

               Vysvětlivka k HS týkající se poznámky 4 ke třídě XVI HS, která je totožná s poznámkou 4 ke třídě XVI KN, uvádí, že výraz „určené k tomu, aby společně plnily jasně definovanou funkci“, zahrnuje pouze stroje a kombinace strojů nezbytných k vykonávání určité funkce funkční jednotky jako celku, a tím jsou vyloučeny stroje nebo zařízení plnící pomocné funkce, které nepřispívají k funkci celku.

               6

               Pod nadpisem „Funkční jednotky“ zní vysvětlivka k HS týkající se poznámky 4 ke třídě XVI následovně:
               „Tato poznámka se uplatňuje tehdy, když stroj (včetně kombinace strojů) sestává ze samostatných komponentů, které jsou konstruovány tak, aby společně zajišťovaly jasně definovanou funkci uvedenou v jednom z čísel v kapitole 84 nebo, častěji, v kapitole 85. Celek pak musí být zařazen do čísla odpovídajícího této funkci, ať už jsou jednotlivé komponenty (z důvodu výhodnosti nebo jiných důvodů) oddělené nebo jsou spojené potrubím (které vede vzduch, stlačený plyn, olej atd.), zařízeními pro přenos síly, elektrickými kabely nebo jinými zařízeními.
               Pro účely této poznámky výraz ‚konstruovány tak, aby společně zajišťovaly jasně definovanou funkci‘, zahrnuje pouze stroje a kombinace strojů nezbytných k vykonávání určité funkce funkční jednotky jako celku, a tím jsou vyloučeny stroje nebo zařízení plnící pomocné funkce, které nepřispívají k funkci celku.
               Funkčními jednotkami ve smyslu této poznámky jsou zejména:
               [...]

                        (13)

                        Poplašná zařízení na ochranu proti vloupání, sestávající například z infračerveného zářiče, fotobuňky a poplašného zvukového zařízení (položka 8531).

                  Je nutno poznamenat, že jelikož základní komponenty neodpovídají podmínkám stanoveným v poznámce 4 ke třídě XVI KN, řídí se vlastním režimem. To je zejména případ systémů videodohledu s uzavřeným okruhem, tvořených kombinací různého počtu televizních kamer a videomonitorů připojených koaxiálními kabely k ovladači systému, spínačům, audiopanelům/přijímačům, a popřípadě též zařízení pro automatizované zpracování dat (pro ukládání dat) nebo k videorekordérům (pro záznam obrazů).“ (neoficiální překlad)

               7

               Vysvětlivka k HS týkající se čísla 8521 HS uvádí:
               „A. – Přístroje pro záznam a kombinované přístroje pro záznam a reprodukci
               Přístroje, které při připojení k televizní kameře nebo k televiznímu přijímači provádějí záznam na nosiče elektrických impulsů (analogové signály) nebo na analogové signály převedené do digitálního kódu (nebo jejich kombinace) odpovídající obrazu a zvuku přijímaným televizní kamerou nebo televizním přijímačem. Obraz i zvuk se obvykle ukládá na témže nosiči. Záznam může být proveden magnetickým nebo optickým způsobem a obecně jsou nosiči záznamu disky nebo pásky.
               Do této položky patří také přístroje, které obvykle zaznamenávají digitální kódy odpovídající videosnímkům a zvukům na magnetické disky, přičemž přenášejí digitální kód ze stroje pro automatické zpracování dat (např. digitálního videorekordéru).
               Při magnetickém záznamu na pásku jsou obraz a zvuk zaznamenávány na různé stopy pásku, kdežto při magnetickém záznamu na disk jsou obraz a zvuk zaznamenány jako magnetické vzory nebo body ve spirálovitých stopách na povrchu disku.
               Při optickém záznamu jsou digitální data reprezentující obraz a zvuk zakódována laserem na disk.
               Přístroje pro videozáznam, které přijímají signály z televizního přijímače, obsahují rovněž tuner, který umožňuje výběr požadovaného signálu (nebo kanálu) z frekvenční skupiny signálů vysílaných televizní vysílací stanicí.
               Používají-li se tyto přístroje k přehrávání, převádějí zaznamenaná data do podoby videosignálů. Tyto signály pak odesílají dále do vysílací stanice nebo do televizního přijímače.

                  [...]“ (neoficiální překlad)

               8

               Vysvětlivka k HS týkající se čísla 8531 HS zní takto:
               „Do tohoto čísla patří s výjimkou přístrojů uvedených v číslech 8512 nebo 8530 veškeré elektrické akustické signalizační přístroje (zvonky, bzučáky a další zvukové signalizační přístroje) nebo vizuální signalizační přístroje (signalizační přístroje se světelnou signalizací, záklopkami, číselníky atd.), které se uvádějí do chodu buď ručně, nebo automaticky, jako je tomu v případě poplašných zařízení na ochranu proti krádeži.
               [...]
               Do tohoto čísla patří, inter alia:
               [...]

                        E)

                        Poplachová zařízení na ochranu proti krádeži. Sestávají ze dvou částí: z detekční části a signalizační části (zvonek, bzučák, vizuální návěstí atd.), která se automaticky spustí, pokud je detekční část uvedena v činnost. Poplachová zařízení na ochranu proti krádeži pracují různými způsoby, např.:

                                 1)

                                 Pomocí elektrických kontaktů, které jsou uvedeny v činnost při vstupu na určitou část podlahy, otevřením dveří, přetržením nebo dotykem jemných drátů atd.

                                 2)

                                 Pomocí kapacitní změny. Používají se často u pancéřových skříní; skříň slouží jako jedna z desek kondenzátoru, jehož kapacita se změní po přiblížení nějaké osoby, což ovlivní elektrický obvod a sepne poplašné zařízení.

                                 3)

                                 Fotoelektrická zařízení. Svazek paprsků (často infračervených paprsků) je zaměřen na fotoelektrickou buňku; přeruší-li se tento paprsek, vzniknou v proudovém okruhu fotoelektrické buňky impulsy, které spustí poplašné zařízení.

                  [...]“ (neoficiální překlad)

               9

               Vysvětlivka k HS týkající se čísla 8543 zní následovně:
               „Do tohoto čísla patří všechny elektrické stroje, přístroje a zařízení, které nepatří do žádného jiného čísla této kapitoly, ani nejsou specifičtěji zahrnuty v čísle jakékoliv jiné kapitoly této nomenklatury, ani nejsou vyloučeny zákonnými poznámkami ke třídě XVI nebo k této kapitole. Elektrickými výrobky specifičtěji zahrnutými v jiných kapitolách jsou hlavně elektrické stroje kapitoly 84 a některé přístroje a nástroje kapitoly 90.
               Za stroje a přístroje ve smyslu tohoto čísla se považují elektrická zařízení s vlastní individuální funkcí. Ustanovení vysvětlivky k číslu 8479 týkající se strojů a přístrojů s vlastní individuální funkcí se uplatní obdobně na stroje a přístroje zařazené pod toto číslo.
               Většina zařízení tohoto čísla se skládá ze sestavy více elektrických výrobků nebo částí a součástí (elektronek, transformátorů, kondenzátorů, cívek, rezistorů atd.) pracujících plně elektricky. Do tohoto čísla však také patří elektrické výrobky s mechanickými zařízeními za předpokladu, že tato zařízení mají oproti elektricky pracujícím částem strojů nebo přístrojů podřadný význam.

                  [...]“ (neoficiální překlad)

         Unijní právo

      Nařízení č. 2658/87

               10

               Celní zařazení zboží dovezeného do Unie se řídí KN, který přejímá hlavy a oddíly HS.

               11

               Článek 2 nařízení č. 2658/87 stanoví:
               „Komise zavede integrovaný sazebník Evropských společenství (dále jen ‚Taric‘), jenž splňuje požadavky společného celního sazebníku, statistiky zahraničního obchodu a obchodní, zemědělské a jiných politik Společenství týkajících se dovozu nebo vývozu zboží.
               Tento sazebník se zakládá na kombinované nomenklatuře a skládá se z
               [...]

                        d)

                        sazeb cel a jiných dovozních nebo vývozních poplatků, včetně osvobození od cla a preferenčních cel uplatňovaných při dovozu nebo vývozu specifického zboží;

                  [...]“

               12

               Podle čl. 12 odst. 1 nařízení č. 2658/87 Komise přijme každoročně nařízením úplnou verzi KN a příslušných celních sazeb v souladu s článkem 1 tohoto nařízení, jak vyplývá z opatření přijatých Radou Evropské unie nebo Komisí. Toto nařízení se použije ode dne 1. ledna následujícího roku.

               13

               KN obsahuje ve své části I hlavě I oddílu A soubor všeobecných pravidel pro výklad této nomenklatury, která jsou totožná s všeobecnými pravidly pro výklad HS. Tento oddíl stanoví:
               „Zařazení zboží do [KN] se řídí těmito zásadami:

                        1.

                        Názvy tříd, kapitol a podkapitol jsou pouze orientační; pro právní účely jsou pro zařazení směrodatná znění čísel a příslušných poznámek ke třídám nebo kapitolám [...]

                  [...]“

               14

               Druhá část KN, nadepsaná „Celní sazebník“, zahrnuje třídu XVI, týkající se „elektrických strojů, přístrojů a zařízení a jejich částí a součástí; přístrojů pro záznam a reprodukci zvuku, přístrojů pro záznam a reprodukci televizního obrazu a zvuku a částí, součástí a příslušenství těchto přístrojů“.

               15

               Poznámka 2 ke třídě XVI KN zní následovně:
               „S výhradou poznámky 1 k této třídě, poznámky 1 ke kapitole 84 a poznámky 1 ke kapitole 85 se části a součásti strojů (které nejsou částmi nebo součástmi výrobků čísel 8484, 8544, 8545, 8546 nebo 8547) zařazují podle následujících pravidel:

                        a)

                        části a součásti, které jsou zbožím zahrnutým v jakémkoliv z čísel kapitol 84 nebo 85 (jiném, než jsou čísla 8409, 8431, 8448, 8466, 8473, 8487, 8503, 8522, 8529, 8538 a 8548), se ve všech případech zařazují do svých příslušných čísel bez ohledu na stroj, pro který jsou určeny;

                        b)

                        ostatní části a součásti, jsou-li vhodné pro použití výhradně nebo hlavně s konkrétním druhem stroje nebo s několika stroji téhož čísla (včetně strojů čísel 8479 nebo 8543), se zařazují jako tyto stroje, ke kterým náleží, nebo do odpovídajících čísel 8409, 8431, 8448, 8466, 8473, 8503, 8522, 8529 nebo 8538. Avšak části a součásti, které jsou stejnou měrou vhodné pro použití zejména s výrobky čísla 8517 a s výrobky čísel 8525 až 8528, se zařazují do čísla 8517;

                        c)

                        všechny ostatní části a součásti se zařazují do odpovídajících čísel 8409, 8431, 8448, 8466, 8473, 8503, 8522, 8529 nebo 8538, nebo popřípadě do čísel 8487 nebo 8548.“

               16

               Poznámka 3 ke třídě XVI KN stanoví:
               „Není-li stanoveno jinak, kombinované stroje sestávající ze dvou nebo více strojů sestavených společně do formy celku a jiné stroje konstruované k vykonávání dvou nebo více funkcí, které se navzájem doplňují nebo střídají, se zařazují, jako kdyby sestávaly pouze z té části, která vykonává hlavní funkci charakterizující celek nebo jako by byly strojem, který vykonává hlavní funkci charakterizující celek.“

               17

               Poznámka 4 k uvedené třídě stanoví:
               „Jestliže stroj (včetně kombinace strojů) sestává z jednotlivých komponentů (též samostatných nebo vzájemně propojených potrubím, převodovým zařízením, elektrickými kabely nebo jiným zařízením) určených k tomu, aby společně plnily jasně definovanou funkci uvedenou v jednom z čísel kapitoly 84 nebo kapitoly 85, pak se celek zařazuje do čísla odpovídajícího této funkci.“

               18

               Třída XVI KN obsahuje kapitolu 85, nadepsanou „Elektrické stroje, přístroje a zařízení a jejich části a součásti; přístroje pro záznam a reprodukci zvuku, přístroje pro záznam a reprodukci televizního obrazu a zvuku a části, součásti a příslušenství těchto přístrojů“.

               19

               Číslo 8517, které spadá do této kapitoly, zní takto:
               „Telefonní přístroje, včetně telefonů pro celulární sítě nebo jiné bezdrátové sítě; ostatní přístroje pro vysílání nebo přijímání hlasu, obrazů nebo jiných dat, včetně přístrojů pro komunikaci v drátových nebo bezdrátových sítích (jako jsou lokální nebo dálkové sítě), jiné než vysílací nebo přijímací přístroje čísel 8443, 8525, 8527 nebo 8528.“

               20

               Číslo 8521 zní následovně:
               „8521 „Přístroje pro videofonní záznam nebo jeho reprodukci, též s vestavěným videotunerem:
               8521 10 – Používající magnetické pásky:
               8521 10 20 – – Používající pásku o šířce nepřesahující 1,3 cm a umožňující záznam nebo reprodukci při rychlosti posunu pásky nepřesahující 50 mm za sekundu
               8521 10 95 – – Ostatní
               8521 90 00 – Ostatní“

               21

               Číslo 8531 zní následovně:
               „8531 Elektrické akustické nebo vizuální signalizační přístroje (například zvonky, sirény, návěstní panely, poplašná zařízení na ochranu proti vloupání nebo požáru), jiné než čísel 8512 nebo 8530:
               8531 10 – Poplašná zařízení na ochranu proti vloupání nebo požáru a podobné přístroje:
               8531 10 30 – – Používaná k zabezpečení budov
               8531 10 95 – – Ostatní
               [...]
               8531 90 – Části a součásti:
               8531 90 20 – – Přístrojů položky 8531 20 a podpoložky 8531 80 20
               8531 90 85 – – Ostatní.“

               22

               Číslo 8543 KN zahrnuje elektrické stroje a přístroje s vlastní individuální funkcí jinde v kapitole 85 KN neuvedené ani nezahrnuté.

         Spor v původním řízení a předběžná otázka

               23

               G. E. Security, společnost specializovaná na prodej technologicky vyspělých systémů ochrany, vyvinula systém ochrany nazvaný „videomultiplexer“.

               24

               Společnost G. E. Security prezentuje „videomultiplexer“ na své internetové stránce jako „zařízení pro záznam digitálního videopřenosu“.

               25

               „Videomultiplexer“ je prodáván výhradně podnikům specializovaným na prodej zabezpečovacích zařízení a systémů ostrahy, které spotřebitelům poskytují služby instalace celých těchto zařízení a systémů.

               26

               „Videomultiplexer“ se používá v rámci systémů či zařízení sloužících k zabezpečení či ostraze budov. Konkrétně představuje prvek systému videodohledu s uzavřeným okruhem, ke kterému jsou připojeny externí kamery nebo externí čidla, například detektory pohybu nebo kouřová čidla.

               27

               „Videomultiplexer“ zajišťuje tři různé funkce.

               28

               Zaprvé „videomultiplexer“ zajišťuje funkci nahrávání a přehrávání videozáznamu, když je schopen přijímat signály z čidel a obraz a zvuk z kamer, přehrávat tento zvuk a reprodukovat obraz na obrazovkách.

               29

               Za tímto účelem je „videomultiplexer“ vybaven vstupy pro videokonektory a audiokonektory umožňující připojit současně až šestnáct kamer. Za pomoci „videomultiplexeru“ je možné připojené kamery zapnout i vypnout na dálku a ovládat jejich nasměrování. Je tak možné zvětšovat nebo zmenšovat určité části obrazů nasnímaných kamerami nebo je zablokovat tak, aby byl záznam omezen na určité dny v týdnu nebo na určité úseky budov či pozemku. Je rovněž možné nereagovat na pohyb domácích zvířat vyskytujících se v této budově.

               30

               „Videomultiplexer“ zahrnuje i výstupy pro videokonektory umožňující propojení s jedním nebo několika obrazovkami, na kterých lze zobrazit záznamy několika kamer současně, jakož i výstup pro audiokonektor, který umožňuje připojení externího zesilovače nebo reproduktoru. „Videomultiplexer“ naproti tomu neumožňuje přijímat televizní signál.

               31

               Kromě toho může „videomultiplexer“ ukládat na pevný disk vizuální a analogové nebo digitální akustické záznamy snímané kamerami nebo signály z čidel. Tyto záznamy jsou zabezpečeny proti jejich nechtěnému přepsání či manipulaci s nimi. Ukládají se ve zvláštním formátu a lze je přehrávat jen za pomoci videomultiplexeru nebo speciálního softwaru.

               32

               Zadruhé „videomultiplexer“ zajišťuje funkci poplašného zařízení. Za tímto účelem je vybaven vestavěným poplašným systémem, jejž lze nastavit tak, aby „videomultiplexer“ v případě zaznamenání pohybu, hluku či detekce signálů reagoval vysláním zvukových nebo světelných signálů či signálu v podobě e‑mailu zaslaného jednomu nebo několika uživatelům napojeným na systém (například policie, hasiči, vlastník budovy nebo bezpečnostní služba).

               33

               Zatřetí „videomultiplexer“ zajišťuje funkci vysílání a příjmu dat na síti. Za tímto účelem je vybaven zařízeními umožňujícími zasílání e-mailů uživatelům systému nebo připojení k internetu, k digitálním sítím nebo k přístroji na automatické zpracování dat.

               34

               Dne 14. října 2008 požádala společnost G. E. Security příslušného celního inspektora (dále jen „inspektor“) o poskytnutí závazných informací o sazebním zařazení tří „videomultiplexerů“. Navrhla jejich zařazení do podpoložky 8543 70 90 KN, u níž clo činilo 2,2 %, nebo do podpoložky 8531 10 30 KN, u níž clo činilo 3,7 %.

               35

               Dopisem ze dne 27. listopadu 2008 zařadil inspektor všechny tři „videomultiplexery“ jakožto „přístroje pro videofonní záznam nebo jeho reprodukci“ do podpoložky 8521 90 00 KN, podléhající clu ve výši 13,9 %.

               36

               Společnost G. E. Security podala stížnost proti tomuto rozhodnutí o zařazení, která byla inspektorem zamítnuta. Podala tedy žalobu proti tomuto zamítnutí u Rechtbank te Haarlem (soud v Haarlemu), který prohlásil žalobu za opodstatněnou a zařadil tyto tři „videomultiplexery“ jakožto poplašná zařízení používaná k zabezpečení budov do podpoložky 8531 10 30 KN.

               37

               Inspektor podal proti tomuto rozsudku odvolání k Gerechtshof te Amsterdam (odvolací soud v Amsterodamu).

               38

               Tento soud rozhodl, že ačkoli může být „videomultiplexer“ na základě svých objektivních charakteristických znaků a vlastností považován za součást poplašného zařízení tak, jak je uvedeno v čísle 8531 KN, musí však být podle poznámky 2 písm. a) ke třídě XVI KN zařazen do podpoložky 8521 90 00 KN.

               39

               Společnost G. E. Security podala proti rozsudku Gerechtshof Amsterdam (odvolací soud v Amsterodamu) kasační opravný prostředek k předkládajícímu soudu.

               40

               Za těchto podmínek se Hoge Raad der Nederlanden (Nejvyšší soud Nizozemska) rozhodl přerušit řízení a položit Soudnímu dvoru následující předběžnou otázku:
               „Musí být čísla 8517, 8521, 8531 a 8543 vykládána v tom smyslu, že pod jedno z těchto čísel má být zařazen takový výrobek, jako je ‚videomultiplexer‘, vyvinutý za tím účelem, aby tvořil součást systému umožňujícího analyzovat vizuální a akustické záznamy z připojených kamer a poplašných čidel, a v případě potřeby umožňující nahrávat, ukládat a zpracovávat vizuální a akustické záznamy z připojených kamer na připojené obrazovce nebo v případě, že je k tomu na základě těchto vizuálních a akustických záznamů dán podnět, vyslat varovný signál v podobě e-mailu zaslaného jednomu nebo více uživatelům, kteří jsou připojeni k uvedenému systému, nebo spustit přístroje vydávající zvukové nebo světelné signály?“

         K předběžné otázce

               41

               Úvodem je třeba připomenout, že rozhoduje-li Soudní dvůr v řízení o předběžné otázce ve věci sazebního zařazení, spočívá jeho úloha spíše v tom, že vnitrostátnímu soudu objasní kritéria, jejichž uplatnění posledně uvedenému soudu umožní dotčené výrobky správně zařadit do KN, než v tom, že zařazení provede samotný Soudní dvůr, a to tím spíše že k tomu nutně nemá k dispozici všechny potřebné údaje. Vnitrostátní soud se tak v každém případě jeví k provedení tohoto zařazení jako povolanější (viz rozsudek Lukoil Neftohim Burgas, C‑330/13, EU:C:2014:1757, bod 27).

               42

               Předkládajícímu soudu tedy přísluší provést zařazení výrobků dotčených v původním řízení s ohledem na odpovědi, které na položenou otázku poskytne Soudní dvůr.

               43

               Pro účely poskytnutí účelné odpovědi předkládajícímu soudu je třeba nejprve zdůraznit, že všeobecná pravidla výkladu KN stanoví, že pro zařazení jsou směrodatná znění čísel a příslušných poznámek ke třídám nebo kapitolám a že názvy tříd, kapitol a podkapitol jsou pouze orientační, jak vyplývá z bodu 13 tohoto rozsudku.

               44

               Kromě toho podle ustálené judikatury Soudního dvora platí, že za účelem zajištění právní jistoty a usnadnění kontrol je třeba hledat rozhodující kritérium pro sazební zařazení zboží obecně v jeho objektivních charakteristikách a vlastnostech, jak jsou definovány zněním čísla KN a poznámek ke třídám nebo kapitolám (viz rozsudek Lukoil Neftohim Burgas, C‑330/13, EU:C:2014:1757, bod 34 a citovaná judikatura).

               45

               Co se týče vysvětlivek k HS, je třeba dodat, že navzdory skutečnosti, že nemají kogentní povahu, jsou důležitými nástroji k zajištění jednotného použití společného celního sazebníku a jako takové poskytují informace využitelné pro jeho výklad (v tomto smyslu vizi rozsudky Kloosterboer Services, C‑173/08, EU:C:2009:382, bod 25, a Agroferm, C‑568/11, EU:C:2013:407, bod 28). Totéž platí i pro vysvětlivky ke KN (v tomto smyslu viz rozsudky Develop Dr. Eisbein, C‑35/93, EU:C:1994:252, bod 21, jakož i British Sky Broadcasting Group a Pace, C‑288/09 a C‑289/09, EU:C:2011:248, bod 92).

               46

               Podstatou otázky předkládajícího soudu je, do kterého z čísel KN, tedy 8517, 8521, 8531 nebo 8543, je třeba zařadit takové zboží, jako je zboží nazvané „videomultiplexer“, o něž jde ve věci v původním řízení,

               47

               V tomto ohledu vyplývá ze samotného znění čísel 8517, 8521, 8531 a 8543 KN a z příslušných vysvětlivek, že funkce dotčeného zboží je určující pro zařazení tohoto zboží pod jedno z těchto čísel.

               48

               Uvedená čísla totiž specificky popisují funkci zboží, které zahrnují. Číslo 8517 KN se týká zejména „přístrojů pro vysílání nebo přijímání hlasu, obrazů nebo jiných dat, včetně přístrojů pro komunikaci v drátových nebo bezdrátových sítích“. Číslo 8521 KN se týká „přístrojů pro videofonní záznam nebo jeho reprodukci, též s vestavěným videotunerem“. Číslo 8531 KN uvádí „elektrické akustické nebo vizuální signalizační přístroje (zvonky, sirény, návěstní panely, poplašná zařízení na ochranu proti vloupání nebo požáru)“. Pokud jde o číslo 8543 KN, to zahrnuje „elektrické stroje a přístroje s vlastní individuální funkcí, jinde v kapitole [85 KN] neuvedené ani nezahrnuté“.

               49

               V projednávaném případě je nesporné, že „videomultiplexer“ zajišťuje tři různé funkce.

               50

               Z popisu provedeného předkládajícím soudem a převzatého v bodech 28 až 31 tohoto rozsudku totiž vyplývá, že „videomultiplexer“ má funkci videozáznamu a reprodukce, která odpovídá znění čísla 8521 KN.

               51

               „Videomultiplexer“ zajišťuje rovněž funkci hlásiče poplachu, tak jak je popsána v bodě 32 tohoto rozsudku, která odpovídá znění čísla 8531 KN.

               52

               „Videomultiplexer“ kromě toho plní funkci vysílání a přijímání dat do sítě, jejíž popis v bodě 33 tohoto rozsudku odpovídá znění čísla 8517 KN.

               53

               Poznámka 3 ke třídě XVI KN, pod kterou spadají čísla 8517, 8521 a 8531 KN, stanoví, že „stroje konstruované k vykonávání dvou nebo více funkcí, které se navzájem doplňují nebo střídají, se zařazují, jako kdyby sestávaly pouze z té části, která vykonává hlavní funkci charakterizující celek“.

               54

               V projednávaném případě z bodů 24 a 25 tohoto rozsudku vyplývá, že společnost G. E. Security prezentuje na své internetové stránce „videomultiplexer“ jako „zařízení pro záznam digitálního videopřenosu“ a že „videomultiplexer“ je prodáván výhradně podnikům specializovaným na prodej zabezpečovacích zařízení a systémů ostrahy.

               55

               Z těchto skutečností a z popisu předkládajícího soudu, jak byl převzat v bodech body 24 až 33 tohoto rozsudku, vyplývá, že hlavní funkcí „videomultiplexeru“ je vzhledem k jeho objektivním charakteristickým znakům a vlastnostem, jakož i k jeho určení, videofonní záznam a jeho reprodukce v rámci systému zabezpečení a ostrahy.

               56

               Jak uvádějí nizozemská vláda a Komise, jiné funkce zajišťované „videomultiplexerem“, tedy funkce poplašného zařízení a síťové funkce, představují pouze vedlejší funkce určené ke zlepšení fungování systému, do něhož je „videomultiplexer“ integrován.

               57

               Z toho vyplývá, že KN musí být vykládána v tom smyslu, že takové zboží, jako je zboží nazvané „videomultiplexer“ ve věci v původním řízení, musí být s výhradou posouzení všech skutečností, které má k dispozici předkládající soud, zařazen do čísla 8521 KN.

               58

               Toto zjištění nemůže být zpochybněno poznámkami 2 a 4 ke třídě XVI KN.

               59

               Z judikatury Soudního dvora totiž vyplývá, že poznámka 2 ke třídě XVI KN se použije pouze na sazební zařazení „částí a součástí strojů“ (viz rozsudek Data I/O, C‑297/13, EU:C:2014:331, bod 34).

               60

               Vzhledem k tomu, že pojem „části a součásti“ ve smyslu této poznámky v ní není definován, klade Soudní dvůr v zájmu soudržného a jednotného použití společného celního sazebníku důraz na jednotnou definici tohoto pojmu, společnou pro všechny kapitoly KN (v tomto smyslu viz rozsudky HARK, C‑450/12, EU:C:2013:824, bod 37, a Rohm Semiconductor, C‑666/13, EU:C:2014:2388, bod 44).

               61

               Z judikatury Soudního dvora týkající se čísla 8473 KN a poznámky 2 písm. b) ke třídě XVI KN vyplývá, že pojem „části a součásti“ implikuje existenci celku, pro jehož funkci jsou tyto části nebo součásti nepostradatelné (v tomto smyslu viz rozsudek Rohm Semiconductor, C‑666/13, EU:C:2014:2388, bod 45 a citovaná judikatura).

               62

               Aby bylo možné zboží kvalifikovat jako „část nebo součást“, nestačí tedy pouze prokázat, že bez tohoto zboží nemůže daný stroj plnit potřeby, pro které je určen. Musí se ještě prokázat, že mechanické nebo elektrické fungování dotčeného stroje na tomto zboží závisí (viz rozsudek Rohm Semiconductor, C‑666/13, EU:C:2014:2388, bod 46 a citovaná judikatura).

               63

               V projednávaném případě se „videomultiplexer“ používá v zařízeních sloužících k zabezpečení či ostraze budov, a konkrétně představuje prvek systému videodohledu s uzavřeným okruhem, jak vyplývá z bodu 26 tohoto rozsudku.

               64

               Jak však uvádějí nizozemská vláda a Komise, takový systém může fungovat, aniž by obsahoval „videomultiplexer“. Detektory, které jsou využívány v rámci tohoto systému, totiž mohou plnit svou funkci i bez „videomultiplexeru“. Kromě toho není „videomultiplexer“ nezbytný pro mechanické nebo elektrické fungování těchto přístrojů.

               65

               V důsledku toho nelze na „videomultiplexer“ nahlížet jako na „část a součást stroje“ ve smyslu poznámky 2 ke třídě XVI KN. Tato poznámka tedy není relevantní pro zařazení tohoto zboží do KN.

               66

               Pokud jde o poznámku 4 ke třídě XVI KN, je třeba uvést, že se použije pouze na „stroj (včetně kombinace strojů) [sestávající] z jednotlivých komponentů [...] určených k tomu, aby společně plnily jasně definovanou funkci“.

               67

               Vysvětlivka k HS týkající se poznámky 4 ke třídě XVI HS, která je totožná s poznámkou 4 ke třídě XVI KN, uvádí, že výraz „určené k tomu, aby společně plnily jasně definovanou funkci“, zahrnuje pouze stroje a kombinace strojů nezbytných k vykonávání určité funkce funkční jednotky jako celku, čímž jsou vyloučeny stroje nebo zařízení plnící pomocné funkce, které nepřispívají k funkci celku.

               68

               Tato vysvětlivka upřesňuje, že podmínkám stanoveným v poznámce 4 ke třídě XVI HS a dále totožné poznámce KN neodpovídají systémy videodohledu s uzavřeným okruhem, tvořené kombinací různého počtu televizních kamer a videomonitorů připojených koaxiálními kabely k ovladači systému, spínačům, audiopanelům/přijímačům, a popřípadě též k zařízení pro automatizované zpracování dat (pro ukládání dat) nebo k videorekordérům (pro záznam obrazů).

               69

               V bodech 26 a 63 tohoto rozsudku již přitom bylo konstatováno, že „videomultiplexer“ tvoří prvek takového systému videodohledu s uzavřeným okruhem. Poznámka 4 ke třídě XVI KN tedy není pro sazební zařazení tohoto zboží do KN relevantní.

               70

               Konečně je třeba odmítnout tezi zastávanou společností G. E. Security, podle které musí být „videomultiplexer“ zařazen pod číslo 8543 KN.

               71

               Ze znění uvedeného čísla totiž vyplývá, že toto číslo zahrnuje „elektrické stroje a přístroje s vlastní individuální funkcí, jinde v kapitole [85 KN] neuvedené ani nezahrnuté“. Zařazení výrobku pod stejné číslo tak přichází v úvahu jen za předpokladu, že tento výrobek nelze zařadit do jiného čísla této kapitoly 85. Jak však vyplývá z bodu 57 tohoto rozsudku, ve věci v původním řízení tomu tak není.

               72

               S ohledem na všechny výše uvedené úvahy je třeba na položenou otázku odpovědět tak, že KN musí být vykládána v tom smyslu, že takové zboží, jako je zboží nazvané „videomultiplexer“, o něž se jedná ve věci v původním řízení, musí být s výhradou posouzení všech skutečností, které má k dispozici předkládající soud, zařazeno do čísla 8521 KN.

         K nákladům řízení

               73

               Vzhledem k tomu, že řízení má, pokud jde o účastníky původního řízení, povahu incidenčního řízení ve vztahu ke sporu probíhajícímu před předkládajícím soudem, je k rozhodnutí o nákladech řízení příslušný uvedený soud. Výdaje vzniklé předložením jiných vyjádření Soudnímu dvoru než vyjádření uvedených účastníků řízení se nenahrazují.

               Z těchto důvodů Soudní dvůr (desátý senát) rozhodl takto:

                     Kombinovaná nomenklatura, uvedená v příloze I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku, ve znění nařízení Komise (ES) č. 1214/2007 ze dne 20. září 2007, musí být vykládána v tom smyslu, že takové zboží, jako je zboží nazvané „videomultiplexer“, o něž se jedná ve věci v původním řízení, musí být s výhradou posouzení všech skutečností, které má k dispozici předkládající soud, zařazeno do čísla 8521 této nomenklatury.

                     Podpisy.

            (
            *1
         )   Jednací jazyk: nizozemština.


title: Rozsudek Soudu prvního stupně (prvního senátu) ze dne 12. listopadu 2008.#Evropaïki Dynamiki - Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE proti Komisi Evropských společenství.#Veřejné zakázky na služby - Nabídkové řízení ohledně asistenčních služeb pro systém registrů zřízený na základě směrnice 2003/87/ES - Odmítnutí nabídky uchazeče - Rozhodnutí o zadání jinému uchazeči - Zjevně nesprávné posouzení - Povinnost odůvodnění - Žaloba na náhradu škody a úroků.#Věc T-406/06.

text:
      Rozsudek Soudu (prvního senátu) ze dne 12. listopadu 2008 – Evropaïki Dynamiki v. Komise
      (věc T-406/06)
      „Veřejné zakázky na služby – Nabídkové řízení ohledně asistenčních služeb pro systém registrů zřízený na základě směrnice 2003/87/ES – Odmítnutí nabídky uchazeče – Rozhodnutí o zadání jinému uchazeči – Zjevně nesprávné posouzení – Povinnost odůvodnění – Žaloba na náhradu škody a úroků“
      1.                     Akty orgánů – Odůvodnění – Povinnost – Dosah – Rozhodnutí, v rámci postupu pro zadání veřejné zakázky na služby, o zamítnutí
            nabídky (Čl. 253 ES; nařízení Rady č. 1605/2002, čl. 100 odst. 2; nařízení Komise č. 2342/2002, čl. 149 odst. 2 a 3 třetí
            pododstavec) (viz body 47–50, 99–100, 106–107, 110–111)
      2.                     Veřejné zakázky Evropských společenství – Zadání zakázky na základě nabídkového řízení – Posuzovací pravomoc orgánů – Soudní
            přezkum – Omezení (viz bod 64)
      3.                     Veřejné zakázky Evropských společenství – Zadávací řízení – Povinnost dodržovat zásadu rovného zacházení s uchazeči a zásadu
            transparentnosti za účelem zajištění nenarušené hospodářské soutěže (Nařízení Rady č. 1605/2002, čl. 89 odst. 1) (viz body
            82–86)
      Předmět

               Jednak žaloba na neplatnost rozhodnutí Komise ze dne 19. října 2006, kterým se zamítá nabídka žalobkyně podaná v rámci nabídkového
                  řízení ohledně asistenčních služeb pro systém registrů zřízený na základě směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES
                  ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně
                  směrnice Rady 96/61/ES (Úř. věst. L 275, s. 32; Zvl. vyd. 15/07, s. 631), nezávislý věstník transakcí Společenství (CITL),
                  technická údržba a podpora uživatelů (Úř. věst. 2006, S 102), jakož i žaloba na neplatnost rozhodnutí o zadání zakázky jinému
                  uchazeči, a jednak žaloba na náhradu škody a úroků

            Výrok

                  1)

                  	Žaloba se zamítá.

                  2)

                  	Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE ponese vlastní náklady řízení a nahradí
                     náklady řízení vynaložené Komisí.


Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 19. května 1983. # Constantin Verros proti Evropskému parlamentu. # Úředník. # Věc 306/81.


Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 13. června 2012. # Hans Davids proti Evropské komisi. # Veřejná služba. # Věc F-105/11.